Vartotojams skirtų finansinių paslaugų veiksmų plane aprašyti galimi veiksmai, susiję su draudžiamųjų įvykių pažymomis, kurie bus naudingi iš vienos valstybės į kitą keliaujantiems piliečiams. Siekiant palengvinti draudimo paslaugų teikėjo pakeitimą, dabartinėje direktyvoje numatyta, kad valstybės narės turi užtikrinti draudėjo teisę reikalauti pastarųjų penkerių draudžiamųjų įvykių pažymos. Tačiau nėra reikalavimo, kad apskaičiuodami draudimo įmokas draudikai atsižvelgtų į tokias pažymas. Vertinimas parodė, kad draudikai dažnai tokias pažymas ignoruoja, ypač kai jos išduotos kitos valstybės narės draudiko, o kartais abejojama jų autentiškumu. Kad draudikams būtų lengviau nustatyti draudžiamųjų įvykių pažymų autentiškumą, reikėtų, kad jų turinys ir formatas būtų toks pats visoje ES. Be to, jeigu draudikai, nustatydami įmokas, atsižvelgia į draudžiamųjų įvykių pažymas, neturėtų būti diferencijuojama pagal pilietybę ar tik pagal ankstesnę draudėjo gyvenamosios vietos valstybę narę.

Be to, 2017 m. kovo mėn. Vartotojams skirtų finansinių paslaugų veiksmų plane, Komisija paskelbė, kad iš karto po įvertinimo ji priims sprendimą dėl galimų direktyvos pakeitimų, kuriais siekiama sustiprinti eismo įvykiuose nukentėjusių asmenų apsaugą, kai draudikas yra nemokus, ir pagerinti draudžiamųjų įvykių pažymų pripažinimą, visų pirma tarpvalstybiniame kontekste. Šiuo pasiūlymu sprendžiami šie du klausimai kartu su trimis kitais vertinime nustatytais klausimais: draudimo patikrinimai siekiant kovoti su vairavimu neapsidraudus, mažiausių draudimo sumų suderinimas ir direktyvos taikymo sritis.

Visų pirma siūlomu pakeitimu dėl draudiko nemokumo papildomas 10 straipsnis, kuris apima neapdraustų arba nenustatytų transporto priemonių sukeltų įvykių metu nukentėjusių asmenų apsaugą. Direktyvos 4 straipsnio pakeitimu padidinamos valstybių narių galimybės užtikrinti, kad būtų laikomasi direktyvoje nustatytos draudimo prievolės, kartu išsaugant laisvą asmenų ir transporto priemonių judėjimą. Be to, 9 straipsnio pakeitimu dėl mažiausių draudimo sumų užtikrinama vienoda minimali apsauga visose valstybėse narėse. Pakeitimu, susijusiu su draudžiamųjų įvykių pažymomis, papildomi esami 16 straipsnio reikalavimai ir užtikrinamas lengvesnis draudžiamųjų įvykių pažymų autentiškumo patvirtinimas bei vienodas požiūris į draudėjus. Be to, kodifikavus ESTT jurisprudenciją, paaiškinama direktyvos taikymo sritis.

Direktyvos 9 straipsnyje nustatytos mažiausios privalomojo draudimo sumos, mokėtinos pagal vairuotojų civilinės atsakomybės draudimo sutartį. Šiomis mažiausiomis sumomis užtikrinama, kad visoje ES būtų užtikrinta pakankama minimali motorinių transporto priemonių sukeltuose eismo įvykiuose nukentėjusių asmenų apsauga kūno sužalojimo ir materialinės žalos atveju, nepriklausomai nuo transporto priemonės kategorijos. Tačiau, nors direktyva siekiama nustatyti visose ES valstybėse narėse vienodas mažiausias draudimo sumas, šiuo metu 13 valstybių narių taikomos mažesnės, nei direktyvoje nustatytos, mažiausios sumos. Taip yra dėl pereinamųjų laikotarpių pagal Direktyvos 84/5/EEB su pakeitimais, padarytais Direktyva 2005/14/EB, 1 straipsnio 2 dalį, dėl kurių kai kurioms valstybėms narėms buvo leista atidėti visų mažiausių sumų taikymą. Tačiau dėl skirtingų atskaitos datų skirtingoms valstybėms narėms periodiškai perskaičiuojant mažiausias sumas tarp tų 13 valstybių narių, kurioms buvo taikomi pereinamieji laikotarpiai, ir visų kitų valstybių narių susidarė spraga. Taip yra dėl to, kad, nors per tą laiką pereinamieji laikotarpiai pasibaigė, atitinkamos pereinamųjų laikotarpių pabaigos datos vis dar yra naudojamos kaip atskaitos datos sumų atnaujinimui pagal infliaciją kas penkerius metus. Todėl šios mažiausios sumos vis dar nėra vienodos visose valstybėse narėse. Valstybės narės gali reikalauti, kad vairuotojų civilinės atsakomybės draudimo sutarčių sumos viršytų direktyvoje nustatytus minimalius reikalavimus, tačiau dauguma iš tų 13 valstybių narių, kuriose numatytos mažesnės privalomos sumos, didesnių draudimo sumų nereikalauja.

Be to, norint patikrinti transporto priemonių, įvažiuojančių į nacionalinę teritoriją, draudimą, būtina keistis duomenimis tarp valstybių narių; šiuo atveju būtina apsaugoti duomenų subjekto teises, laisves ir teisėtus interesus. Asmens duomenų tvarkymui siekiant kovoti su vairavimu neapsidraudus taikomos ES bendrojo duomenų apsaugos reglamento nuostatos. Vidaus teisės aktuose turėtų būti laikomasi minėtame reglamente nustatytų sąlygų ir reikalavimų, visų pirma siekiant užtikrinti, kad asmens duomenys būtų tvarkomi teisėtai, sąžiningai ir skaidriai, būtų renkami aiškiai nustatytais ir teisėtais tikslais, nurodant atitinkamą teisinį tvarkymo pagrindą, laikantis ES bendrajame duomenų apsaugos reglamente nustatytų atitinkamų saugumo ir konfidencialumo reikalavimų ir vadovaujantis būtinumo, proporcingumo, tikslų apribojimo ir proporcingo duomenų saugojimo laikotarpio principais. Be to, visose įgyvendinant valstybių narių teisės aktus sukurtose ir naudojamose duomenų tvarkymo sistemose turėtų būti įdiegta pritaikytoji asmens duomenų apsauga ir standartizuotoji duomenų apsauga. Visos duomenų tvarkymo operacijos, įskaitant susijusias su valstybių narių kompetentingų institucijų administraciniu bendradarbiavimu ir savitarpio pagalba, turėtų būti vykdomos laikantis ES bendrajame duomenų apsaugos reglamente nustatytų asmens duomenų apsaugos taisyklių ir atitinkamų nacionalinės teisės aktų.

Be to, plačiai pritarta tam, kad būtų patikslinta direktyvos taikymo sritis, atsižvelgiant į naują Teismo praktiką. Automobilių sporto sektorių atstovaujančios suinteresuotosios šalys paprašė, kad direktyva nebūtų taikoma tam sektoriui.

Žalos atlyginimas eismo įvykiuose nukentėjusiems asmenims tarpvalstybinio draudiko nemokumo atveju yra labai svarbus, kad bendroji rinka veiktų sklandžiai. Nekoordinuoti veiksmai, t. y. savanoriški susitarimai ir susitarimai tarp nacionalinių motorinių transporto priemonių draudimo biurų, negali garantuoti, kad nukentėjusiems asmenims bus tinkamai atlyginta ir kad valstybės narės vienodai pasidalins rizika. Nesuderintomis valstybių narių pastangomis neįmanoma užtikrinti vienodų sąlygų visose valstybėse narėse nustatant minimalias draudimo sumas, kad būtų užtikrinta vienoda minimali eismo įvykiuose nukentėjusių asmenų apsauga visoje ES. Nacionalinio lygmens veiksmais negalima išspręsti vairavimo neapsidraudus problemos tarpvalstybiniu mastu. Be to, tik ES lygmens veiksmais galima užtikrinti eismo įvykiuose nukentėjusių asmenų apsaugą, kai kitos valstybės draudikas yra nemokus. Tik ES lygmens veiksmais galima užtikrinti vienodą direktyvos taikymo sritį. Galiausiai, nekoordinuotais veiksmais neįmanoma užtikrinti, kad draudikai vienodai traktuotų draudžiamųjų įvykių pažymas, pateiktas potencialių draudėjų iš kitos šalies.

– motorinių transporto priemonių draudimo biurų (privatinės teisės subjektų, kuriems direktyva pavedama atlikti tam tikras užduotis) tarybos statistinių duomenų ir ataskaitų.

•Poveikio vertinimas

Vadovaudamasi geresnio reglamentavimo politika, Komisija atliko politikos galimybių poveikio vertinimą. Poveikio vertinimas pagrįstas 2018 m. kovo 9 d. pateikta teigiama Reglamentavimo patikros valdybos nuomoneSavo pastabose valdyba pasiūlė, kad poveikio vertinime būtų paaiškintas numatomų direktyvos taikymo srities pokyčių mastas ir priežastys, dėl kurių nevisapusiškai įvertintas jų poveikis. Be to, valdyba paprašė poveikio vertinimą susieti su ex post vertinimu ir paprašė geriau pagrįsti siūlomas teisėkūros priemones. Valdyba taip pat paprašė geriau paaiškinti, kodėl ši direktyva laikoma perspektyvia, atsižvelgiant į naujas technologijas, pavyzdžiui, autonomines transporto priemones ir elektrinius dviračius. Pasiūlymas atitinka poveikio vertinimo išvadas.

Atsakant į Valdybos pastabas, pakoreguotame poveikio vertinime paaiškinama, kad kalbant apie direktyvos taikymo sritį pageidautina kodifikuoti, t. y. iš esmės įtraukti, svarbiausias Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimų nuostatas, susijusias su direktyvos taikymo sritimi, kad būtų užtikrintas teisinis aiškumas. Taip valstybės narės galėtų tvarkingai ir skaidriai įgyvendinti sprendimų suponuotus pakeitimus. Be to, suinteresuotosioms šalims būtų suteikta daugiau teisinio tikrumo dėl direktyvos taikymo srities, nes teismo sprendimai būtų tiesiogiai perkelti į nacionalinę teisę. Kodifikavimas taip pat palengvina šios srities ES teisės aktų vykdymo užtikrinimą, nes jį papildys standartinis perkėlimas į nacionalinę teisę.

Be to, kalbant apie ateities technologijas, poveikio vertinime paaiškinama, kad direktyvoje numatyta prievolė turėti privalomąjį vairuotojų civilinės atsakomybės draudimą jau taikoma autonominėms ir pusiau autonominėms transporto priemonėms. Pagrindinis loginis pagrindas – nuolatinis poreikis apsaugoti asmenis, nukentėjusius eismo įvykiuose, susijusiuose su ES važinėjančiomis autonominėmis transporto priemonėmis, ir atlyginti jiems padarytą žalą. Jau įvyko keli eismo įvykiai, kuriuos sukėlė autonominės (ir pusiau autonominės) transporto priemonės, ir tai rodo poreikį apsaugoti ES piliečius eismo įvykio atveju. Be to, poveikio vertinime aiškinama, kad direktyva jau taikoma naujų rūšių motorinėms transporto priemonėms, pavyzdžiui, elektriniams dviračiams, riedžiams, elektriniams motoroleriams. Šių naujų rūšių elektrinių motorinių transporto priemonių naudojimas gali sukelti eismo įvykių, kurių metu nukentėję asmenys turi būti apsaugoti ir jiems turi būti greitai atlyginta padaryta žala. Tačiau dabartinėje direktyvoje valstybėms narėms taip pat suteikiama teisė netaikyti reikalavimo tokias motorines transporto priemones drausti civilinės atsakomybės draudimu, jei jos mano, kad to reikia. Per viešas konsultacijas kelios organizacijos, atstovaujančios elektrinių dviračių pramonę, paprašė išimtį tokioms transporto priemonėms nustatyti pačioje direktyvoje, teigdamos, kad reikalavimas turėti civilinės atsakomybės draudimą galėtų pakenkti elektrinių dviračių plitimui. Tai laikoma nebūtina, turint omenyje, kad valstybės narės turi teisę taikyti išimtį elektriniams dviračiams ar kitoms naujoms elektrinėms motorinėms transporto priemonėms. Tokiu atveju nacionaliniai garantijų fondai prisiimtų išlaidas, susijusias su kompensacijomis šių naujų rūšių transporto priemonių sukeltuose eismo įvykiuose nukentėjusiems asmenims. Taip užtikrinamas aukščiausias nukentėjusių asmenų apsaugos lygis ir nereikia imtis jokių papildomų ES veiksmų.

Poveikio vertinime nagrinėtos kelios politikos galimybės, susijusios su kiekviena iš nurodytų problemų.

Kadangi direktyva jau egzistuoja, visais atvejais bazinė galimybė buvo direktyvos nekeisti. Be bazinio scenarijaus, poveikio vertinime taip pat išnagrinėtos įvairios kitos galimos politikos galimybės.

Kalbant apie draudikų nemokumą (šis klausimas šiuo metu nėra įtrauktas į direktyvos taikymo sritį), antroji galimybė buvo nustatyti atsakomybę už pradinį žalos atlyginimą nukentėjusiems asmenims, bet nenustatyti galutinės atsakomybės. Trečia galimybė buvo nustatyti ir pradinę, ir galutinę atsakomybę – pradinė atsakomybė tektų nukentėjusiojo gyvenamosios vietos valstybei narei, o galutinė – nemokaus draudiko įsisteigimo valstybei narei. Atlikus poveikio vertinimą padaryta išvada, kad tinkamiausia politikos galimybė yra trečioji, nes ji ne tik užtikrintų greitą žalos atlyginimą nukentėjusiems asmenims, bet ir suteiktų draudikams, nacionalinėms žalos atlyginimo įstaigoms ir transporto priemonių draudėjams daugiau teisinio tikrumo dėl pradinio ir galutinio žalos atlyginimo, todėl sumažėtų teismo procesų poreikis.

Kalbant apie minimalias draudimo sumas, be bazinio scenarijaus, antroji galimybė buvo suderinti draudimo sumas iki didžiausio privalomojo minimalaus lygio, kuris šiuo metu taikomas valstybėse narėse. Trečias svarstytas variantas – nustatyti didesnes privalomojo draudimo sumas didesnėms transporto priemonėms, pvz., sunkvežimiams ir autobusams. Poveikio vertinime prieita prie išvados, kad antroji galimybė yra tinkamiausia, nes ja užtikrinama vienoda minimali nukentėjusių asmenų apsauga visoje ES, o trečiajai galimybei pagrįsti nėra pakankamai duomenų.

Kalbant apie draudžiamųjų įvykių pažymas, be bazinio scenarijaus, antroji galimybė buvo pateikti rekomendaciją valstybėms narėms dėl draudžiamųjų įvykių pažymų vertinimo. Trečioji galimybė buvo tik suderinti draudžiamųjų įvykių pažymų formą, nenustatant jokio privalomo tokių pažymų vertinimo draudikams, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos patvirtinti jų autentiškumą kovojant su sukčiavimu. Ketvirta galimybė buvo draudikams papildomai nustatyti nediskriminavimo reikalavimą, vertinant kitų valstybių narių draudikų išduotas draudžiamųjų įvykių pažymas, ir skaidrumo reikalavimą pažymos naudojimui. Atlikus poveikio vertinimą padaryta išvada, kad pastaroji galimybė buvo priimtiniausia politikos galimybė, nes ji ne tik sudarytų palankesnes sąlygas standartizuoti draudžiamųjų įvykių pažymas, bet ir užtikrintų, kad vidaus draudėjų ir gyvenamosios vietos valstybę keičiančių draudėjų draudžiamųjų įvykių istorija būtų vertinama vienodai.

Kalbant apie vairavimą neapsidraudus, be bazinio scenarijaus, antroji galimybė buvo leisti valstybėms narėms savanoriškai vykdyti netrukdžiuosius patikrinimus (šiuo metu draudžiama). Trečioji galimybė – įvesti privalomas netrukdžiuosius draudimo patikrinimus pasienyje. Nustatyta, kad, palyginti su antrąja galimybe, trečioji galimybė turi daugiau potencialo sumažinti vairavimo neapsidraudus atvejų skaičių. Vis dėlto, atlikus poveikio vertinimą nustatyta, kad su trečiąja galimybe susijusios sąnaudos daugelyje valstybių narių gali nusverti naudą, nes vairavimo neapsidraudus mastas ES šalyse yra nevienodas. Todėl atlikus poveikio vertinimą padaryta išvada, kad tinkamiausia politikos galimybė yra antroji (savanoriškai vykdomi netrukdieji patikrinimai).

Kalbant apie direktyvos taikymo sritį, poveikio vertinimo priede paaiškinta, kad galiojanti Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktika bus kodifikuota pateikiant termino „transporto priemonės naudojimas“ apibrėžtį, nes suinteresuotosios šalys nepateikė jokių įrodymų, kad teismų praktikoje apibrėžta taikymo sritis pareikalautų pernelyg didelių išlaidų. Iš tiesų, kai kurios valstybės narės, atsižvelgdamos į teismų praktiką, jau taiko civilinės atsakomybės draudimo reikalavimą be pernelyg didelių draudimo įmokų, taip pat ir automobilių sporto renginiams.

Pasiūlymas neturės reikšmingo poveikio aplinkai, nes siūlomi pakeitimai neturės jokio poveikio eismo apimčiai.

Nesitikima, kad pasiūlymas turės didelį socialinį poveikį, išskyrus jau aprašytą naudą. Siūlomais pakeitimais siekiama sumažinti vairavimo neapsidraudus atvejų, galbūt sumažinti motorinių transporto priemonių draudimo įmokas ir gerinti eismo įvykiuose nukentėjusių asmenų apsaugos lygį, o tai galėtų būti naudinga visiems ES piliečiams. Pasiūlymu siekiama išvengti galimo motorinių transporto priemonių draudimo įmokų padidėjimo dideliu mastu rizikos. Visų pirma, siūlomos priemonės dėl minimalaus draudimo yra susijusios tik su minimalaus draudimo sumų suderinimu, siekiant užtikrinti vienodą minimalią apsaugą visose valstybėse narėse.

Pasiūlymas nedaro jokio ypatingo poveikio mažosioms ir vidutinėms įmonėms, išskyrus atvejus, kai jos yra nuolatinės motorinių transporto priemonių draudimo liudijimų turėtojos. MVĮ ir labai mažoms įmonėms bus daromas poveikis kaip transporto priemonių, kurioms būtinas draudimas, naudotojoms. Valstybėse narėse, kuriose bus šiek tiek padidintos mažiausios draudimo sumos, gali šiek tiek padidėti draudimo įmokos tų valstybių narių draudėjams, įskaitant MVĮ ir labai mažas įmones.

•Pagrindinės teisės

Pasiūlyme laikomasi pagrindinių teisių ir principų, pripažintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, visų pirma teisės į asmens duomenų apsaugą (Chartijos 8 straipsnis), teisės į nuosavybę (Chartijos 17 straipsnis) ir vyrų ir moterų lygybės principo (Chartijos 23 straipsnis). Be to, juo prisidedama prie Chartijos 16 straipsnio, kuriuo suteikiama laisvė užsiimti verslu, Chartijos 38 straipsnio, kuriuo užtikrinama aukšto lygio vartotojų apsauga, ir Chartijos 45 straipsnio dėl piliečių judėjimo ir apsigyvenimo laisvės tikslų.

REFIT

Pasiūlymas atitinka supaprastinimo ir sąnaudų mažinimo tikslus. Kalbant apie draudikų nemokumą, bylinėjimosi išlaidos bus mažesnės, nes direktyvoje bus aiškiai nustatyta, kas išmoka pradinę kompensaciją nukentėjusiajam ir kam tenka galutinė atsakomybė už išmoką. Be to, sumažinus vairavimo neapsidraudus riziką taikant netrukdžiuosius patikrinimus būtų galima sumažinti žalos atlyginimo įstaigoms teikiamų išmokos reikalavimų skaičių ir draudikų įnašus. Labiau standartizavus draudžiamųjų įvykių pažymas, taip pat būtų paprasčiau patikrinti užsienio draudikų pateiktų draudžiamųjų įvykių pažymų autentiškumą. Galiausiai, pasiūlymu nenumatoma jokių naujų ataskaitų teikimo reikalavimų valdžios institucijoms.

4.POVEIKIS BIUDŽETUI