68 straipsnis Bendrosios taisyklės 1. Valstybės narės vėliausiai iki 2009 m. rugpjūčio 1 d. gali nuspręsti nuo 2010 kalendorinių metų panaudoti iki 10 % savo nacionalinių viršutinių ribų, nurodytų 41 straipsnyje, paramai ūkininkams: a) siekdamos i) paremti konkrečius ūkininkavimo metodus, padedančius apsaugoti arba gerinti aplinką, ii) padėti gerinti žemės ūkio produktų kokybę, arba iii) padėti gerinti prekybą žemės ūkio produktais; b) pašalinti konkrečias kliūtis, su kuriomis susiduria pieno, galvijienos, avienos, ožkienos ir ryžių sektoriuose veiklą vykdantys ūkininkai ekonomiškai ar ekologiškai pažeidžiamose vietovėse, c) teritorijose, kuriose vykdomos restruktūrizavimo ir (arba) plėtros programos, kad būtų išvengta žemės apleidimo ir (arba) pašalintos specifinės kliūtys tose vietovėse veiklą vykdantiems ūkininkams, d) teikiant įnašus įmokoms už pasėlių draudimą pagal 69 straipsnyje nurodytas sąlygas, e) savitarpio pagalbos fondams gyvulių ir augalų ligų atvejais pagal 70 straipsnyje nurodytas sąlygas. 2. Parama priemonėms, nurodytoms 1 pastraipos a punkte gali būti teikiama: a) jei i) tai parama konkretiems ūkininkavimo metodams, nurodytiems tos pastraipos i punkte; ją teikiant, reikia laikytis agrarinės aplinkosaugos išmokų reikalavimų, nustatytų Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 39 straipsnio 3 dalyje, ii) tai parama žemės produktų kokybei gerinti, nurodyta tos pastraipos ii punkte; ją teikiant, reikia laikytis Tarybos reglamento (EB) Nr. 509/2006, Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006, Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 II dalies II antraštinės dalies I skyriaus reikalavimų iii) tai parama prekybai žemės ūkio produktais gerinti, nurodyta tos pastraipos iii punkte; ją teikiant, reikia laikytis Tarybos reglamento (EB) Nr. 3/2008 2–5 straipsniuose nustatytų reikalavimų, ir b) tik siekiant kompensuoti faktiškai patirtas papildomas išlaidas ir negautas pajamas, kad būtų įgyvendinti susiję tikslai. 3. Parama priemonėms, nurodytoms 1 pastraipos b punkte gali būti teikiama tik: a) visapusiškai įgyvendinus bendrosios išmokos schemą atitinkamame sektoriuje pagal 54, 55 ir 71 straipsnius. b) tiek, kiek reikia siekiant sukurti paskatas dabartiniam gamybos lygiui išlaikyti. 4. Parama, teikiama pagal 1 pastraipos a, b ir e punktuose nurodytas priemones, turi neviršyti 2,5 % 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių ribų. Valstybės narės gali nustatyti tarpines ribas kiekvienai priemonei. 5. Parama priemonėms nurodytoms: a) 1 pastraipos a ir d punktuose, teikiama išmokant metines papildomas išmokas, b) 1 pastraipos b punkte, teikiama išmokant metines papildomas išmokas, kaip antai, išmokas už galvijų vienetą ar išmokas už pievą, c) 1 pastraipos c punkte, teikiama padidinant vieneto vertę ir (arba) ūkininko teisių į išmoką skaičių, d) 1 pastraipos e punkte, teikiama išmokant kompensacines išmokas, kaip nurodyta 70 straipsnyje. 6. Perduoti teises į išmokas padidinus vieneto vertę ir suteikus papildomos teisės į išmokas, kaip nurodyta 5 pastraipos c punkte, galima tik jei perduodant teises į išmokas, perduodamas ir atitinkamas reikalavimus atitinkančių hektarų skaičius. 7. Parama 1 pastraipoje nurodytoms priemonėms yra suderinama su kitomis Bendrijos priemonėmis ir politikos sritimis. 8. Valstybės narės kaupia lėšas, reikalingas teikti paramai, nurodytai: a) 1 pastraipos a, b, c ir d punktuose, taikydamos linijinį ūkininkų teisių į išmokas sumažinimą ir (arba) iš nacionalinio rezervo, b) 1 pastraipos e punkte, prireikus, taikydamos linijinį vienos ar daugiau susijusių išmokų gavėjams sumažinimą pagal šios antraštinės dalies nuostatas ir neviršydamos 1 ir 3 pastraipose nurodytų ribų. 9. Komisija 128 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka nustato šioje skiltyje nurodytos paramos teikimo sąlygas, visų pirma siekdama užtikrinti suderinamumą su kitomis Bendrijos priemonėmis bei politikos sritimis ir išvengti paramos kaupimosi.

68 straipsnis Bendrosios taisyklės 1. Valstybės narės vėliausiai iki 2009, 2010 arba 2011 m. rugpjūčio 1 d. gali nuspręsti nuo 2010, 2011 arba 2012 kalendorinių metų panaudoti iki 10 % savo nacionalinių viršutinių ribų, nurodytų 41 straipsnyje, paramai ūkininkams: a) siekdamos i) paremti konkrečius ūkininkavimo metodus, padedančius apsaugoti arba gerinti aplinką, įskaitant gyvūnų gerovę, ii) padėti gerinti žemės ūkio produktų kokybę, arba iii) padėti gerinti prekybą žemės ūkio produktais; b) pašalinti konkrečias kliūtis, su kuriomis susiduria pieno, galvijienos, avienos, ožkienos, bulvių krakmolo, linų ir ryžių sektoriuose veiklą vykdantys ūkininkai ekonomiškai ar ekologiškai pažeidžiamose vietovėse, c) teritorijose, kuriose vykdomos restruktūrizavimo ir (arba) plėtros programos, kad būtų išvengta žemės apleidimo ir (arba) pašalintos specifinės kliūtys tose vietovėse veiklą vykdantiems ūkininkams, d) teikiant įnašus įmokoms už pasėlių draudimą pagal 69 straipsnyje nurodytas sąlygas, e) savitarpio pagalbos fondams gyvulių ir augalų ligų atvejais pagal 70 straipsnyje nurodytas sąlygas. 2. Parama priemonėms, nurodytoms 1 pastraipos a punkte gali būti teikiama: a) jei i) tai parama konkretiems ūkininkavimo metodams, nurodytiems tos pastraipos i punkte; ją teikiant, reikia laikytis agrarinės aplinkosaugos išmokų reikalavimų, nustatytų Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 39 straipsnio 3 dalyje, ii) tai parama žemės produktų kokybei gerinti, nurodyta tos pastraipos ii punkte; ją teikiant, reikia laikytis Tarybos reglamento (EB) Nr. 509/2006, Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006, Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 II dalies II antraštinės dalies I skyriaus reikalavimų iii) tai parama prekybai žemės ūkio produktais gerinti, nurodyta tos pastraipos iii punkte; ją teikiant, reikia laikytis Tarybos reglamento (EB) Nr. 3/2008 2–5 straipsniuose nustatytų reikalavimų, ir b) tik siekiant kompensuoti faktiškai patirtas papildomas išlaidas ir negautas pajamas, kad būtų įgyvendinti susiję tikslai. 3. Parama priemonėms, nurodytoms 1 pastraipos b punkte gali būti teikiama tik: a) visapusiškai įgyvendinus arba numatant per trejus metus visapusiškai įgyvendinti bendrosios išmokos schemą atitinkamame sektoriuje pagal 54, 55 ir 71 straipsnius. b) tiek, kiek reikia siekiant sukurti paskatas dabartiniam gamybos lygiui išlaikyti. 4. Parama, teikiama pagal 1 pastraipos a, b ir e punktuose nurodytas priemones, turi neviršyti 2,5 % 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių ribų. Valstybės narės gali nustatyti tarpines ribas kiekvienai priemonei. 5. Parama priemonėms nurodytoms: a) 1 pastraipos a ir d punktuose, teikiama išmokant metines papildomas išmokas, b) 1 pastraipos b punkte, teikiama išmokant metines papildomas išmokas, kaip antai, išmokas už galvijų vienetą ar išmokas už pievą, c) 1 pastraipos c punkte, teikiama padidinant vieneto vertę ir (arba) ūkininko teisių į išmoką skaičių, d) 1 pastraipos e punkte, teikiama išmokant kompensacines išmokas, kaip nurodyta 70 straipsnyje. 6. Perduoti teises į išmokas padidinus vieneto vertę ir suteikus papildomos teisės į išmokas, kaip nurodyta 5 pastraipos c punkte, galima tik jei perduodant teises į išmokas, perduodamas ir atitinkamas reikalavimus atitinkančių hektarų skaičius. 7. Parama 1 pastraipoje nurodytoms priemonėms yra suderinama su kitomis Bendrijos priemonėmis ir politikos sritimis. 8. Valstybės narės kaupia lėšas, reikalingas teikti paramai, nurodytai: a) 1 pastraipos a, b, c ir d punktuose, taikydamos linijinį ūkininkų teisių į išmokas sumažinimą ir (arba) iš nacionalinio rezervo, b) 1 pastraipos e punkte, prireikus, taikydamos linijinį vienos ar daugiau susijusių išmokų gavėjams sumažinimą pagal šios antraštinės dalies nuostatas ir neviršydamos 1 ir 3 pastraipose nurodytų ribų. 9. Komisija 128 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka nustato šioje skiltyje nurodytos paramos teikimo sąlygas, visų pirma siekdama užtikrinti suderinamumą su kitomis Bendrijos priemonėmis bei politikos sritimis ir išvengti paramos kaupimosi. 10. Sprendimą nuo 2010 m. naudoti iki 10 proc. savo nacionalinių viršutinių ribų valstybės narės priima pasitardamos su žemesniais už nacionalinį valdymo lygmenimis.