Dohos pakeitimu numatyta 3 straipsnio naujoje 1c dalyje išdėstyta supaprastinta procedūra, kuria šaliai suteikiama galimybė įsipareigojimo laikotarpiu pakoreguoti savo įsipareigojimą jį padidinant. Anksčiau dėl tokio pakoregavimo būtų reikėję iš dalies keisti B priedą; kad priedo pakeitimas būtų priimtas, jam turi pritarti visos protokolo šalys, o kad įsigaliotų, jį turi ratifikuoti trys ketvirtadaliai šalių. Priėmus Dohos pakeitimą įsipareigojimo padidinimo procesas tapo daug paprastesnis. Šalies pasiūlymas padidinti jos įsipareigojimą yra laikomas priimtu, nebent jam prieštarautų daugiau kaip trys ketvirtadaliai šalių. Be to, jam įsigalioti nebereikia ratifikavimo.

Dohos pakeitimu apibrėžiami protokolo B priede išvardytų valstybių prisiimami antrojo Kioto protokolo laikotarpio išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įsipareigojimai. Be to, juo iš dalies keičiamas protokolo tekstas – tie daliniai pakeitimai bus įgyvendinti antruoju įsipareigojimų laikotarpiu. Dauguma šių dalinių pakeitimų tiesiog numatyta galimybė įgyvendinti naujus išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įsipareigojimus, bet yra ir nuostatų, kuriomis keičiami svarbūs įpareigojimai. Tai naujų dujų, azoto trifluorido (NF3), įtraukimas, dvi nuostatos, susijusios su šalių antrojo laikotarpio įsipareigojimų apimtimi (vadinamuoju įsipareigojimų padidinimo mechanizmu), ir nauja 3 straipsnio 7b dalis.

Europos Sąjungos teisės aktai, skirti 80 % tikslui iki 2020 m. pasiekti, jau priimti. Juos priimant buvo pateikti išsamūs ekonominio poveikio kiekvienai valstybei narei įvertinimai, kurie atnaujinti atsižvelgiant į ekonominės ir finansinės krizės padarinius. Todėl Europos Sąjunga ir jos valstybės narės Dohoje sutarė nedelsdamos nuo 2013 m. sausio 1 d. pradėti vykdyti Kioto protokolo antrojo laikotarpio įsipareigojimus ir pareigas. Dar daugiau, Europos Sąjunga jau pakeliui į 2020 m. tikslą. Naujausios ŠESD išmetimo apžvalgos duomenimis, 2011 m. išmestų šių teršalų kiekis 27 valstybėse narėse buvo 18,4 % mažesnis už 1990 m. kiekį (išskyrus žemės naudojimo, žemės naudojimo paskirties keitimo ir miškų ūkio sektorių bei lanksčių mechanizmų naudojimo sritis). Patikslinus pagal Kioto protokolo taikymo srities ir apimties skirtumus ir Kipro ir Maltos baziniais metais laikant 1990 m., realus 2011 m. išmestų ŠESD kiekio sumažėjimas, palyginti su Kioto protokolo baziniais metais, būtų šiek tiek didesnis nei 20 % sumažinimas, nustatytas antrajam įsipareigojimų laikotarpiui. Remdamasi naujausiomis valstybių narių išmetamų ŠESD kiekio prognozėmis ir darydama prielaidą, kad šiuo metu priimtos politinės nuostatos ir priemonės bus įgyvendintos, Europos aplinkos agentūra numatė dar šiokį tokį šių teršalų kiekio sumažėjimą iki 2020 m., t. y. iki 2020 m. bendras išmetamų ŠESD kiekis sumažės apytiksliai 19 %, palyginti su 1990 m. kiekiu. Tuo patvirtinama, kad Europos Sąjunga įgyvendindama šiuo metu priimtas politikos nuostatas ir priemones turi galimybių pasiekti antrojo įsipareigojimų laikotarpio tikslą. ES pasiūlymas dėl 30 % tikslo dar tebesvarstomas. Be to, vyksta diskusijos dėl ekonomiškiausio Europos Sąjungos plano iki 2050 m. išmetamų ŠESD kiekį sumažinti 80–95 %, įskaitant 2030 m. tikslą.

Kioto protokolo 4 straipsniu šalims leidžiama įsipareigojimus vykdyti bendrai. Europos Sąjunga ir penkiolika šalių, kurios 1997 m. pasirašant Kioto protokolą buvo valstybės narės, pasirinko bendrai vykdyti pirmojo laikotarpio (2008–2012 m.) įsipareigojimus ir atitinkamai 2002 m. ratifikavo protokolą. Dohos pakeitime ir Europos Sąjungos bei jos valstybių narių pateiktame jo priėmimo pareiškime teigiama, kad Europos Sąjunga ir jos valstybės narės ir antruoju įsipareigojimų laikotarpiu ketina siekti savo išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tikslų bendrai. Be to, Europos Sąjunga ir jos valstybės narės pareiškė ketinančios antrojo Kioto protokolo laikotarpio įsipareigojimus vykdyti bendrai su Islandija. Islandija į šią šalių, kurios savo įsipareigojimus vykdo bendrai, grupę įtraukta jai paprašius 2009 m. birželio mėn. 2009 m. gruodžio 15 d. susitikime Taryba sutiko su šiuo prašymu ir paragino Komisiją pateikti rekomendaciją dėl būtinų derybų su Islandiją pradžios. Rekomendaciją Komisija pateikė Tarybai 2013 m. birželio mėn.

Susitarimas dėl Dohos pakeitimo yra didesnio dokumentų rinkinio dalis. Be 38 šalių, prisiėmusių teisiškai privalomus antrojo laikotarpio įsipareigojimus, daugiau kaip 60 kitų valstybių, įskaitant Jungtines Amerikos Valstijas, Kiniją, Indiją, Pietų Afriką ir Braziliją, taip pat pasižadėjo imtis išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo veiksmų pagal Jungtinių Tautų bendrąją klimato kaitos konvenciją (toliau – konvencija). Tokiu būdu pagal Kioto protokolą ir konvenciją prisiimti tarptautiniai išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įsipareigojimai apima daugiau kaip 80 % pasaulinio išmetamųjų teršalų kiekio. Kita svarbi šio dokumentų rinkinio dalis – konvencijos šalių sutarimas ne vėliau kaip 2015 m. priimti pagal konvenciją visoms šalims taikomą protokolą, kitą teisinį dokumentą ar teisinę galią turinčią bendrai sutartą nuostatą, kuri įsigaliotų ir būtų pradėta taikyti 2020 m.

Kioto protokolo 4 straipsnio 2 dalyje reikalaujama, kad bendro įsipareigojimų vykdymo susitarimo šalys konvencijos sekretoriatui praneštų bendro pagal 3 straipsnį prisiimtų įsipareigojimų vykdymo sąlygas. Bendro įsipareigojimų vykdymo susitarimo 2 skirsnyje išsamiai aprašyta, kaip šie pagal protokolo 3 straipsnį prisiimti įsipareigojimai ir visi susiję sprendimai taikomi antruoju įsipareigojimų laikotarpiu. Visoms nuostatoms, kurios jau galiojo pirmuoju įsipareigojimų laikotarpiu, siūloma ir toliau taikyti principus, kuriuos pasirinko Europos Sąjunga ir penkiolika jos valstybių narių, dalyvavusių pirmojo laikotarpio bendro įsipareigojimų vykdymo susitarime. Tai reiškia protokolo 3 straipsnio 3 ir 4 dalis taikyti valstybių narių lygmeniu, nes Europos Sąjungos baziniai metai yra valstybių narių pasirinktų bazinių metų suma, ir įpareigojimų netaikyti tarptautinei aviacijai (t. y. skrydžiams tarp valstybių narių ir skrydžiams tarp valstybių narių ir trečiųjų šalių) , kaip nustatyta konvencijoje ir protokole. 2 skirsnyje visa tai paaiškinama. Be to, jame apibūdinama, kaip antruoju įsipareigojimų laikotarpiu taikoma 3 straipsnio 1c dalis (įsipareigojimo didinimo mechanizmas) ir 3 straipsnio 7b dalis.

Sprendimo pasiūlymu patvirtinama, kad Europos Sąjunga ir jos valstybės narės bendrai su Islandija (2 straipsnis) bendrai vykdys savo įsipareigojimus, ir pabrėžiama valstybių narių ir Komisijos atsakomybė teikti ataskaitas, skirtas nustatytųjų normų apskaičiavimui palengvinti (3 straipsnis). Be to, jame pateikiamos standartinės nuostatos dėl įpareigojimo Jungtinėms Tautoms deponuoti Dohos pakeitimo priėmimo dokumentus (4 straipsnis) ir dėl bendro tų dokumentų deponavimo (5 straipsnio 1 dalis). Taip pat svarbu, kad juo reikalaujama, kad valstybės narės imtųsi būtinų veiksmų, kad ratifikavimo procedūros , jei įmanoma, būtų baigtos iki 2015 m. vasario 16 d.(5 straipsnio 2 dalis),o numatytą atitinkamų procedūrų užbaigimo datą praneštų Komisijai iki 2014 m. rugsėjo 15 d. (5 straipsnio 3 dalis).

–bendras išmetamųjų teršalų kiekis nustatomas Kioto protokolo A priede išvardytiems sektoriams ir dujoms, kurie taip pat įtraukti ir į ES ATLPS (t. y. įtraukti į šios sistemos direktyvos I priedą, atsižvelgiant į jos 24 ir 27 straipsnių taikymą).

–Su Kioto protokolo A priede išvardytais sektoriais ir dujomis, kurie neįtraukti į ES ATLPS, susiję išmestų teršalų kiekiai ir su šaltiniais, kuriems taikomas Kioto protokolas, susiję pašalintų teršalų kiekiai, bus įtraukti į individualius valstybėms narėms ir Islandijai paskirtus išmetamųjų teršalų kiekius.

Šis principas skiriasi nuo taikyto pirmuoju įsipareigojimų laikotarpiu – tuomet kiekvienos valstybės narės individualūs įsipareigojimai apėmė visų ekonomikos sektorių visus išmetamųjų teršalų kiekius. Taip yra dėl sutartų nuo 2013 m. sausio 1 d. galiojančių klimato kaitos ir energetikos dokumentų rinkiniu padarytų pakeitimų, pagal kuriuos pagal ES ATLPS nebeįgyvendinami individualūs valstybių narių tikslai ir nacionaliniai taršos leidimų paskirstymo planai. Dabar ji grindžiama visai Sąjungai bendru apyvartinių taršos leidimų skaičiumi arba viršutine riba ir suderinta leidimų pirkimo aukcionuose ir nemokamų leidimų suteikimo pereinamuoju laikotarpiu sistema. Pagal šią sistemą bendro įsipareigojimų vykdymo susitarime neįmanoma valstybėms narėms ex ante tiksliai nustatyti individualaus apyvartinių taršos leidimų skaičiaus. Pagrindinė to priežastis – perėjimas prie naujo apyvartinių taršos leidimų paskirstymo metodo, t y. leidimų pirkimo aukcionuose, kuris padės padidinti ekonominį veiksmingumą, užkirsti kelią pasipelnymui ir skatinti solidarumą bei augimą. Kitos priežastys – negalėjimas ex ante nustatyti realaus naujiems dalyviams paskirtinų apyvartinių taršos leidimų skaičiaus ir galimi sektorių ir pošakių, kuriuose yra didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, sąrašo pakeitimai.

Kaip minėta, tarptautinės aviacijos teršalai neįtraukti nei į bendrą ES ATLPS išmetamųjų teršalų kiekį, nei į Kioto protokolo A priedą.

Valstybėms narėms ir Islandijai paskirti išmetamųjų teršalų kiekiai

Kioto protokolo A priede išvardytiems sektoriams, kurie neįtraukti į ES ATLPS, bus toliau taikomi atskiroms valstybėms narėms ir Islandijai paskirti išmetamųjų teršalų kiekiai. Ši tvarka nuo pirmojo įsipareigojimų laikotarpio skiriasi tuo, kad šie paskirtieji išmetamųjų teršalų kiekiai pateikiami nebe procentine teršalų sumažinimo, palyginti su baziniais metais, išraiška, o absoliučiu skaičiumi. Šis absoliutus skaičius, išreikštas anglies dioksido ekvivalento (CO2-eq) tonomis, kiekvienai valstybei narei nurodytas I priedo 1 lentelėje. Islandijos skaičius bus įtrauktas, kai su ja bus sudarytas dvišalis įsipareigojimų vykdymo bendrai su Europos Sąjunga ir jos valstybėmis narėmis susitarimas. Individualūs valstybių narių skaičiai lygūs kiekvienos valstybės narės 2013–2020 m. laikotarpio išmetamųjų teršalų kiekio kvotų, nustatytų pagal pastangų pasidalijimo sprendimą, sumai. Kvotos apskaičiuotos remiantis TKKK ketvirtojoje vertinimo ataskaitoje pateiktomis visuotinio atšilimo potencialo vertėmis, kurios nustatytos Komisijos sprendimo 2013/162/ES II priede ir patikslintos [Sprendimu C(2013)7183 dėl kvotų atnaujinimo]. Jos taip pat patikslintos pagal Kioto protokolo 3 straipsnio 7a dalies taikymo rezultatus.

Azoto trifluoridas (NF3)

Dohos pakeitimu azoto trifluoridas įtraukiamas į Kioto protokolo taikymo sritį. Šiam įtraukimui ruoštasi Stebėsenos mechanizmo reglamente numačius reikalavimą stebėti išmetamo azoto trifluorido kiekį ir teikti jo ataskaitas. Tačiau azoto trifluoridas nėra įtrauktas nei į ES ATLPS, nei į pastangų pasidalijimo sprendimą, todėl šių teršalų kiekio mažinimo nėra tarp valstybių narių tikslų, nustatytų Europos Sąjungos teisės aktais. Kadangi bendras Europos Sąjungoje išmetamo azoto trifluorido kiekis yra nedidelis, Europos Sąjungos ir jos valstybių narių 2012 m. balandžio mėn. konvencijos sekretoriatui pateiktame dokumente dėl Kioto protokolo įsipareigojimų jis įvertintas kaip lygus nuliui. Šiuo Tarybos sprendimo pasiūlymu valstybių narių reikalaujama šių teršalų kiekį įskaičiuoti į nustatytąją valstybės narės, kurioje jų išmesta, normą.

Žemės naudojimas, žemės naudojimo paskirties keitimas ir miškininkystė (LULUCF)

Kioto protokolo 3 straipsnio 3 ir 4 dalimis į protokolo taikymo sritį įtraukiami žemės naudojimo, žemės naudojimo paskirties keitimo ir miškininkystės (LULUCF) sektoriaus išmetamieji teršalai. Pagal Kioto protokolą sutartomis ir Durbano klimato kaitos konferencijoje patikslintomis taisyklėmis reikalaujama, kad įsipareigojimus prisiėmusios šalys antruoju laikotarpiu į savo įsipareigojimus įtrauktų teršalų, išmestų ir absorbuotų įveisiant, atkuriant bei naikinant mišką ir vykdant miškotvarką, kiekius. Be to, šalys gali nuspręsti įtraukti ir teršalų, išmestų tvarkant pasėlius bei ganyklas, kiekius. Nors pagal Kioto protokolą šalių reikalaujama į savo įsipareigojimus įtraukti LULUCF sektoriaus išmetamuosius teršalus, Europos Sąjungoje to nereikalaujama, nes čia šio sektoriaus išmetamieji teršalai neįtraukti nei į į ES ATLPS, nei į pastangų pasidalijimo sprendimą. Tačiau 2013 m. gegužės mėn. Europos Parlamentas ir Taryba priėmė Sprendimą 529/2013/ES, kuriuo nustatomos naudojant žemę, keičiant žemės naudojimą ir vykdant miškininkystės veiklą išmetamo ir absorbuojamo ŠESD kiekio apskaitos ir informacijos apie su šia veikla susijusius veiksmus teikimo

taisyklės. Šiuo teisės aktu Europos Sąjungos LULUCF sektoriaus atskaitomybės reikalavimai suderinami su Kioto protokolo reikalavimais.

Nors individualius valstybių narių LULUCF sektoriuose išmestų teršalų kiekius sunku prognozuoti, skaičiavimai parodė, kad visos Sąjungos LULUCF sektoriaus grynasis indėlis greičiausiai bus 1 % Europos Sąjungos baziniais metais išmestų teršalų kiekio. Todėl 2012 m. balandžio mėn. konvencijos sekretoriatui pateiktame Europos Sąjungos dokumente dėl Kioto protokolo įsipareigojimų nurodytas visos Sąjungos LULUCF sektoriuje išmetamųjų teršalų kiekis lygus nuliui.

Atsižvelgiant į valstybėms narėms tenkančius miškų ūkio politikos įpareigojimus ir į tai, kad LULUCF sektoriaus tikslų Europos Sąjunga nėra nusistačiusi, valstybės narės šio sektoriaus išmestų ir absorbuotų teršalų kiekius, tiek kiek jiems taikomas protokolas, turės įtraukti į savo individualius išmetamųjų teršalų kiekius LULUCF sektoriaus teršalų kiekio įtraukimas į valstybėms narėms ir Islandijai paskirtus išmetamųjų teršalų kiekius grindžiamas prielaida, kad šiame sektoriuje nepasitaiko grynojo teršalų išmetimo ar absorbavimo. Šio sektoriaus išmetamųjų teršalų kiekiai gali būti kompensuoti viršytais rodikliais kituose sektoriuose, kuriems netaikoma ES ATLPS, – naudojant Kioto protokolo lanksčiuosius mechanizmus ir nuo pirmojo įsipareigojimų laikotarpio atlikusius taršos leidimus, esančius tos valstybės narės ankstesnio laikotarpio pertekliaus rezerve (ALPR).

Komisija atidžiai stebės valstybių narių LULUCF sektoriuose išmestų ir absorbuotų teršalų kiekius. Jei paaiškėtų, kad atskiros valstybės narės, net ir įgyvendindamos griežtą LULUCF sektoriaus išmetamųjų teršalų ribojimo politiką, susiduria su nenumatytu dideliu jų kiekiu, Komisija svarstys pagalbos šioms valstybėms narėms mechanizmo siūlymą.

2012 m. kovo mėn. išvadose Taryba pripažino, kad itin miškingų valstybių padėtis yra ypatinga, ypač dėl ribotų galimybių miško įveisimo, atkūrimo bei naikinimo išmetamuosius teršalus kompensuoti dėl miškotvarkos didėjančiu absorbuojamuoju poveikiu. Komisija toliau tirs galimybes siekdama rasti tinkamą aplinkosauginį vientisumą užtikrinantį sprendimą.

Išmetamųjų teršalų kiekių ir nustatytųjų normų nustatymas

Kioto protokolu reikalaujama įsipareigojimus išreikšti nustatytosiomis normomis, kurios yra įsipareigojimų laikotarpiu leidžiamas išmesti teršalų kiekis anglies dioksido ekvivalento tonomis. Šiame Tarybos sprendimo pasiūlyme numatyta, kad Europos Sąjungos, jos valstybių narių ir Islandijos nustatytosios normos yra lygios atitinkamiems išmetamųjų teršalų kiekiams, nustatytiems I priedo 3 skirsnyje.

Šiame pasiūlyme taip pat numatyta bendra nustatytoji Europos Sąjungos, jos valstybių narių ir Islandijos norma, kuri yra bendras kiekybinis išmetamųjų teršalų sumažinimo iki 80 % bazinių metų kiekio įsipareigojimas. Pagal atitinkamas Kioto protokolo nuostatas, bendra nustatytoji norma bus apskaičiuota valstybių narių ir Islandijos bazinių metų išmetamųjų teršalų kiekių sumą padauginant iš 80 % (bendras įsipareigojimas) ir aštuonių (įsipareigojimų laikotarpio metų skaičius).

Bendra nustatytoji norma yra Europos Sąjungai, jos valstybėms narėms ir Islandijai nustatytų individualių normų apskaičiavimo pagrindas:

–kiekvienos valstybės narės ir Islandijos nustatytoji norma yra atitinkamo siūlomo Tarybos sprendimo I priedo 1 lentelėje nurodyto išmetamųjų teršalų kiekio ir Kioto protokolo 3 straipsnio 7a dalies taikymo tai valstybei narei ar Islandijai rezultato suma;

–nustatytoji Europos Sąjungos norma yra bendros nustatytosios normos ir valstybėms narėms bei Islandijai paskirtų išmetamųjų teršalų kiekių sumos skirtumas. Galutinis skaičius bus nustatytas atsižvelgiant į Europos Sąjungos ataskaitą, skirtą bendros nustatytosios normos apskaičiavimui palengvinti.