Pasiūlymas Tarybos reglamentas nustatantis galutinį kompensacinį muitą tam tikrų plataus spektro Indijos kilmės antibiotikų importui /* KOM/2005/0110 galutinis */





Briuselis, 4.4.2005 KOM(2005)110 galutinis Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS nustatantis galutinį kompensacinį muitą tam tikrų plataus spektro Indijos kilmės antibiotikų importui (pateikta Komisijos) AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS Atsižvelgdama į dviejų Bendrijos gamintojų pagrįstą prašymą, 2003 m. spalio mėn. 8 d. Komisija inicijavo bendrą tam tikriems plataus spektro Indijos kilmės antibiotikams nustatyto kompensacinio muito priemonių galiojimo pabaigos ir tarpinę peržiūrą. Peržiūros tyrimas patvirtino, kad (i) minėta prekė ir toliau subsidijuojamas labiau, nei buvo nustatyta pirminio tyrimo metu, ir (ii) toliau daro žalą Bendrijos pramonei. Netaikant jokių priemonių, bus pažeisti Bendrijos interesai. Todėl Tarybai buvo pasiūlyta priimti pridedamą reglamento pasiūlymą, kad būtų sustiprintos esamos priemonės ir pratęstas jų taikymo laikotarpis. Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS nustatantis galutinį kompensacinį muitą tam tikrų plataus spektro Indijos kilmės antibiotikų importui EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į 1997 m. spalio 6 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2026/97 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių[1] („pagrindinis reglamentas“), ypač į jo 18 ir 19 straipsnius, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu, kadangi: A. PROCEDŪRA I Ankstesnis tyrimas ir taikomos priemonės (1) Taryba Reglamentu (EB) Nr. 2164/98[2], nustatė galutinį kompensacinį muitą tam tikrų plataus spektro Indijos kilmės antibiotikų, konkrečiai, amoksicilino trihidrato, ampicilino trihidrato ir cefaleksino, nesudozuoto, nesuformuoto ir nesupakuoto į mažmeninei prekybai skirtas pakuotes („svarstoma prekė“), klasifikuojamų pagal KN kodus ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 ir ex 2941 90 00, importui. Šios priemonės buvo taikomos kaip ad valorem muitas, kurio dydis individualiai nurodytiems eksportuotojams svyravo nuo 0 % iki 12 %, o kitiems eksportuotojams buvo taikoma 14,6 % liekamoji muito norma. II. Prašymas atlikti bendrą priemonių galiojimo pabaigos ir tarpinę peržiūrą (2) Paskelbus pranešimą apie artėjančią galiojančių galutinių priemonių taikymo pabaigą[3], Komisija iš panašios prekės gamintojų, tokių kaip Sandoz GmbH (Austrija) ir Sandoz Industrial Products S.A. (Ispanija) („pareiškėjai“), gavo prašymą inicijuoti bendrą priemonių galiojimo pabaigos ir tarpinę Tarybos reglamento (EB) Nr. 2164/98 peržiūrą pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnio 2 dalį ir 19 straipsnio 2 dalį. Šių pareiškėjų gaminama produkcija sudaro didžiąją dalį, šiuo atveju daugiau kaip 40 %, visos tam tikrų plataus spektro antibiotikų gamybos apimties Bendrijoje. (3) Minėtas prašymas buvo pagrįstas tuo, kad, priemonėms baigus galioti, subsidijavimu Bendrijos pramonei daroma žala galėtų tęstis arba pasikartoti, ir kad galiojančios priemonės gali būti nepakankamos kovojant su žalingu subsidijavimu. (4) Prieš inicijuodama bendrą priemonių galiojimo pabaigos ir tarpinę peržiūrą pagal pagrindinio reglamento 22 straipsnio 1 dalį ir 10 straipsnio 9 dalį, Komisija Indijos vyriausybei (toliau – IV) pranešė apie gautą tinkamai dokumentais paremtą peržiūros prašymą. IV buvo pakviesta konsultacijoms, siekiant išsiaiškinti prašymo turinį ir priimti visiems priimtiną sprendimą. IV atmetė Komisijos kvietimą konsultuotis. III. Bendros priemonių galiojimo pabaigos ir tarpinės peržiūros inicijavimas (5) Komisija išnagrinėjo pareiškėjų pateiktus įrodymus ir nusprendė, kad jų pakanka inicijuoti peržiūrai pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnio 2 dalį ir 19 straipsnio 2 dalį. Pasikonsultavusi su Patariamuoju komitetu, Komisija paskelbė atitinkamą pranešimą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje [4] ir inicijavo bendrą priemonių galiojimo pabaigos ir tarpinę Reglamento (EB) Nr. 2164/98 peržiūrą. IV. Tyrimo laikotarpis (6) Tyrimas apėmė laikotarpį nuo 2002 m. balandžio 1 d. iki 2003 m. kovo 31 d. („peržiūros tyrimo laikotarpis“ arba TL). Bendrijos pramonei padarytos žalos tendencijų tyrimas apėmė laikotarpį nuo 1999 m. sausio 1 d. iki peržiūros tyrimo laikotarpio („nagrinėjamas laikotarpis“) pabaigos. V. Šalys, susijusios su tyrimu (7) Komisija apie tyrimo inicijavimą oficialiai pranešė pareiškėjams, kitiems žinomiems Bendrijos gamintojams, eksportuojantiems gamintojams, importuotojams, tiekėjams, vartotojams ir IV. Suinteresuotosios šalys turėjo galimybę raštu pareikšti savo nuomonę ir pateikti prašymą surengti klausymą. Komisija išnagrinėjo šalių raštu ir žodžiu pateiktas pastabas ir, prireikus, į jas atsižvelgė. (8) Kadangi prašyme nurodytų svarstomą prekę eksportuojančių gamintojų Indijoje yra labai daug, pagrindinio reglamento 27 straipsnyje nustatyta tvarka subsidijavimo tyrimui buvo taikomi atrankos metodai. (9) Kadangi apie save Komisiją informavo ir atrankai reikalingą informaciją pateikė tik keli eksportuojantys gamintojai, buvo nuspręsta, kad atrankos metodų taikyti nereikia. (10) Komisija nusiuntė klausimynus visoms žinomoms susijusioms šalims, kurios pateikė apie save informaciją per pranešime apie tyrimo procedūros inicijavimą nurodytą laikotarpį. Atsakymus pateikė penki Bendrijos gamintojai, septyni eksportuojantys gamintojai, vienas importuotojas, du tiekėjai ir IV. (11) Komisija rinko ir tikrino visą informaciją, kuri, jos nuomone, yra reikalinga subsidijavimo ir žalos mastui bei subsidijavimo ir žalos tęsimo arba pasikartojimo tikimybei nustatyti ir įvertinti, ar tolesnis priemonių taikymas arba pakeitimas nepažeistų Bendrijos interesų. Toliau nurodytų suinteresuotų šalių patalpose buvo organizuotos patikros: 1. Bendrijos gamintojai DSM Anti-Infectives B.V., Delft (Nyderlandai) bendrovė, kuri taip pat pateikė atsakymus į Komisijos klausimyną DSM Anti-Infectives Deretil S.A., Almeria (Ispanija) ir DSM Anti-Infectives Chemferm S.A., Santa Perpetua de Mogoda (Ispanija) vardu. Šios trys bendrovės toliau kartu vadinamos DSM. Sandoz GmbH (buvusi Biochemie GmbH ), Kundl (Austrija), kuri taip pat pateikė atsakymus į Komisijos klausimyną Sandoz Industrial Products S.A. (buvusi Biochemie S.A .), Barselona (Ispanija) vardu. Abi bendrovės toliau kartu vadinamos „ Sandoz “. 2. Indijos vyriausybė Prekybos ministerija, New Delhi . 3. Indijos eksportuojantys gamintojai KDL Biotech Ltd. (buvusi Kopran Ltd.), Mumbai , Orchid Pharmaceuticals and Chemicals Ltd., Chennai, Nectar Lifesciences Ltd., Chandigarh, Nestor Pharmaceuticals Ltd., New Delhi, Ranbaxy Laboratories Ltd., New Delhi, Torrent Gujarat Biotech Ltd., Ahmedabad, Surya Pharmaceutical Ltd., Chandigarh. VI. Informacijos atskleidimas ir pastabos dėl procedūros (12) VI ir kitoms susijusioms šalims buvo pranešta apie pagrindinius faktus ir išvadas, kurių pagrindu buvo ketinama siūlyti toliau taikyti priemones. Joms taip pat buvo duota pakankamai laiko pateikti pastabas. Kai kurios šalys savo pastabas pateikė raštu. Be to, IV ir trys eksportuojantys gamintojai savo nuomones pareiškė po informacijos atskleidimo vykusiuose svarstymuose, kuriems pasibaigus, jų nuomonės buvo apibendrintos. Į visas pateiktas nuomones ir pastabas buvo deramai atsižvelgta toliau nurodytu būdu. (13) Svarstymo, kuris įvyko po informacijos atskleidimo, metu VI ir vienas eksportuojantis gamintojas nurodė, kad pareiškėjai negamino vienos rūšies panašios prekės, t.y. cefaleksino, ir dėl to, jų teigimu, sprendimas inicijuoti tyrimą dėl šios rūšies prekės gamybos turėtų būti panaikintas. (14) Atsakant į šį pareiškimą, reikėtų atkreipti dėmesį į pirminį tyrimą, per kurį buvo nustatyta, kad visos tiriamos prekės rūšys (žr. toliau pateiktą B skirsnį) priskiriamos vienai prekės kategorijai[5]. Visos šios prekės rūšys priklauso tai pačiai kategorijai, t.y. vienodo naudojimo pagrindiniams pusiau sintetiniams plataus spektro antibiotikams, kurie yra sudozuoti ir naudojami efektyviam įvairių infekcinių susirgimų gydymui. Kadangi šiame procese visos minėtos prekės rūšys laikomos viena preke, kurią gamina pareiškėjai, dėl to šiam argumentui negalima pritarti. (15) IV ir vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad Bendrijos gamintojų nekonfidencialūs atsakymai į klausimyną buvo nepakankamai išsamūs ir pateikti nesilaikant pagrindinio reglamento 29 straipsnio reikalavimų. Buvo tvirtinama, kad bendradarbiaujantys eksportuotojai, pateikę neišsamius nekonfidencialius atsakymus į klausimyną, neteko geros galimybės apginti savo interesus, atliekant žalos ir priežastinio ryšio analizę. (16) Šiame kontekste reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad, kaip nurodoma toliau pateiktame E skirsnyje, šiame tyrime Bendrijos pramonei atstovauja tik dvi šalys, t.y. Sandoz ir DSM . Be to, viena šalis gamino tik amoksicilino trihidratą ir ampicilino trihidratą, o kita – dar ir celefakciną. Šios konkrečios aplinkybės, susijusios su Bendrijos pramone, padidino tyrimo metu pateiktų tam tikrų duomenų konfidencialumą. Bet kuriuo atveju patikrinimo tikslais iš susijusių šalių gautoje byloje yra abiejų bendradarbiaujančių Bendrijos eksportuotojų nekonfidencialių atsakymų į klausimyną, o konfidencialūs duomenys buvo indeksuoti, kad būtų galima susidaryti pakankamą nuomonę apie pateiktos konfidencialios informacijos esmę. Dėl to Bendrijos gamintojų pateikti nekonfidencialūs atsakymai į klausimyną tebeanalizuojami pagal pagrindinio reglamento 29 straipsnio nuostatas. Be to, būtina atkreipti dėmesį į tai, kad šio reglamento F skirsnyje apibūdinti ir išdėstyti indeksuoti duomenys apie žalą visoms susijusioms šalims padėjo susidaryti gana tikslią nuomonę apie žalą ir priežastinius ryšius, kad jos galėtų įvertinti atliktą analizę ir apginti savo interesus. B. SVARSTOMA PREKĖ IR PANAŠI PREKĖ I. Svarstoma prekė (17) Šioje peržiūroje tiriama ta pati Indijos kilmės prekė, kuri nurodyta Tarybos reglamente (EB) Nr. 2164/98, konkrečiai – amoksicilino trihidratas, ampicilino trihidratas ir celefaksinas, nesudozuotas, nesuformuotas ir nesupakuotas į mažmeninei prekybai skirtas pakuotes, klasifikuojama pagal KN kodus ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 ir ex 2941 90 00 („svarstoma prekė“). II. Panaši prekė (18) Po informacijos atskleidimo vykusio svarstymo metu IV ir vienas eksportuojantis gamintojas atkreipė dėmesį į tai, kad vienas Bendrijos gamintojas paminėjo tam tikrus „stabilumo, grynumo, analizės, galeninių savybių“ ir kitus skirtumus, pastebėtus lyginant svarstomą ir panašią prekę. Vienintelis bendradarbiaujantis importuotojas paminėjo tirpumo vandenyje skirtumus. (19) Tačiau tam tikros svarstomos prekės ir panašios prekės specifikacijos turi atitikti tas pačias tarptautines farmakopėjas. Tai reiškia, kad nors šios prekės visais atžvilgiais skirtingos, jos turi labai panašių požymių, kaip nurodoma pagrindinio reglamento 1 straipsnio 5 dalyje. (20) Tyrimas patvirtino, kad amoksicilino trihidratas, ampicilino trihidratas ir cefaleksinas, kuriuos Bendrijoje gamina ir parduoda Bendrijos gamintojai, savo požymiais ir naudojimu yra identiški arba labai panašūs į svarstomą prekę, ir dėl to pagal pagrindinio reglamento 1 straipsnio 5 dalį yra laikomi panašia preke. C. SUBSIDIJOS I. Įvadas (21) Remiantis informacija, nurodyta prašyme atlikti peržiūrą ir atsakymuose į Bendrijos klausimyną, buvo tiriamos šios sistemos, kurios yra laikomos susijusios su subsidijų skyrimu: 1. Nacionalinės sistemos a) Išankstinių licencijų sistema, b) muito tarifo sumažinimo leidimo sistema, c) specialiųjų ekonominių zonų arba į eksportą orientuotų bendrovių sistema, d) gamybos priemonių eksporto skatinimo sistema, e) pajamų mokesčio sistema, - atleidimo nuo eksporto pajamų mokesčio sistema, - mokslo tyrimų ir taikomosios veiklos pajamų mokesčio lengvata, f) eksporto kreditų sistema. (22) Sistemų, nurodytų pirmiau pateiktuose a–d punktuose, pagrindą sudaro 1992 m. Užsienio prekybos (plėtros ir reguliavimo) įstatymas (1992 m. Nr. 22), kuris įsigaliojo 1992 m. rugpjūčio 7 d. (toliau – Užsienio prekybos įstatymas). Užsienio prekybos įstatymas leidžia IV skelbti pranešimus apie eksporto ir importo politiką. Jie apibendrinami „Eksporto ir importo politikos“ dokumentuose, kuriuos kas penkerius metus leidžia ir reguliariai atnaujina Prekybos ministerija. Vienas Eksporto ir importo politikos dokumentas yra svarbus peržiūros tyrimo laikotarpiui šioje byloje, t.y. penkerių metų planas, apimantis laikotarpį nuo 2002 m. balandžio 1 d. iki 2007 m. kovo 31 d. („EXIM-politika 02–07“). EXIM-politiką 02–07 reglamentuojančias procedūras IV nustato 2002 m. balandžio 1 d. – 2007 m. kovo 31 d. Procedūrų vadovo I tome („HOP I 02-07“)[6]. Procedūrų vadovas taip pat reguliariai atnaujinamas. (23) Pajamų mokesčio sistemos, nurodytos pirmiau pateiktame e punkte, yra pagrįstos 1961 m. Pajamų mokesčio įstatymu, kuris kiekvienais metais iš dalies keičiamas Finansų įstatymu. (24) Eksporto kreditų sistema, nurodyta pirmiau pateiktame f punkte, yra pagrįsta 1949 m. Bankininkystės reguliavimo įstatymo 21 ir 35A dalimis, pagal kurias Indijos rezervų bankas (RBI) vadovauja komercinių bankų veiklai eksporto kreditų srityje. 2. Regioninės sistemos (25) Remdamasi informacija, nurodyta prašyme atlikti peržiūrą, ir atsakymais į Bendrijos klausimyną, Komisija taip pat tyrė kelias sistemas, kurias, kaip manoma, leidžia taikyti kai kurių Indijos valstijų regioninės vyriausybės arba institucijos. (a) Pendžabo valstija, - Pendžabo pramoninių lengvatų sistema. - Jos pagrindą sudaro Pendžabo vyriausybės pramonės politikos ir lengvatų kodeksas. (b) Gujarato valstija, - Gujarato pramoninių lengvatų sistema, - elektros mokesčio grąžinimas. - Pirmoji sistema yra pagrįsta Gujarato pramoninių lengvatų sistema, o antroji 1958 m. Bombėjaus elektros mokesčio įstatymu. (c) Maharaštros valstija, - Maharaštros vyriausybės (MV) lengvatų paketo sistema. Ji pagrįsta MV Pramonės sektorių, energijos ir darbo departamento nutarimais. (26) Viena pajamų mokesčio sistema (mokslo tyrimų ir taikomosios veiklos pajamų mokesčio lengvata) ir trys regioninės sistemos (Pendžabo pramoninės lengvatos, Gujarato pramoninės lengvatos ir Gujarato elektros mokesčio grąžinimas) prašyme atlikti peržiūrą nebuvo paminėtos. Dėl to, vadovaudamasi pagrindinio reglamento 22 straipsnio 1 dalimi ir 11 straipsnio 10 dalimi, Komisija informavo MV apie galimybę išplėsti tyrimo sritį ir įtraukti į ją šias sistemas. MV buvo pakviesta konsultuotis, siekiant išsiaiškinti tikrąją galimų sistemų taikymo padėtį ir priimti abiem šalims priimtiną sprendimą. Pasibaigus šioms konsultacijoms ir nepriėmus abiem šalims priimtino sprendimo dėl šių sistemų, Komisija jas įtraukė į subsidijavimo tyrimą. 3. Pateiktoje informacijoje nurodytos bendro pobūdžio pastabos dėl subsidijavimo (27) Du eksportuojantys gamintojai tvirtino, kad Išankstinių licencijų sistemos, Mokslo tyrimų ir taikomosios veiklos pajamų mokesčio lengvatos sistemos ir Eksporto kreditų sistemos į šio tyrimo sritį nereikėtų įtraukti, nes tyrimas turėtų apimti tik iš pradžių tirtas sistemas. Minėtos trys sistemos ir tiriamos regioninės sistemos per pirminį tyrimą nebuvo analizuojamos. (28) Tačiau atitinkamos pagrindinio reglamento nuostatos dėl tarpinės ir priemonių galiojimo pabaigos peržiūrų nenumato tokių siaurų peržiūrų. Pavyzdžiui, atlikus tarpinę peržiūrą, pagal pagrindinio reglamento 19 straipsnio 2 dalį gali būti sustiprintos priemonės, jeigu esamos priemonės nepakankamai veiksmingos, kovojant su kompensuotina subsidija. Be to, pagrindinio reglamento 19 straipsnio 4 dalyje reikalaujama tyrimo metu „apsvarstyti, ar subsidijavimo <...< aplinkybės smarkiai pakito”. Dėl to po tarpinės peržiūros gali būti atliekamas ne tik iš pradžių tirtų subsidijų sistemų įvertinimas, bet ir per se arba visapusiškas pakartotinis subsidijavimo sistemos įvertinimas, kuris gali būti naudingas svarstomai prekei. Be to, priemonių galiojimo pabaigos peržiūra nebūtinai turi apimti tik iš pradžių tirtas sistemas. Pagrindinio reglamento 18 straipsnio 2 dalyje „tikimybė, jog subsidijavimas tęsis arba pasikartos“, nurodoma apskritai, ne tik iš pradžių tirtų subsidijų sistemų atžvilgiu. Todėl peržiūros apima ne tik iš pradžių tirtas sistemas, bet skatina nustatyti esamą ir būsimą subsidijavimą, įskaitant sistemas, kurios iš pradžių nebuvo tirtos. Iš tikrųjų tik toks metodas padeda tinkamai išanalizuoti faktinę subsidijavimo padėtį per atitinkamą peržiūros tyrimo laikotarpį. Kitais atvejais vyriausybės galėtų efektyviai išsisukti nuo subsidijavimo tvarkos, paprasčiausiai kitaip pavadindamos sistemą arba padarydamos nežymių struktūrinių jos pakeitimų. Tai pakenktų kompensacinių priemonių tikslui ir paskirčiai, t.y. trukdytų apsisaugoti nuo žalingo subsidijavimo. II. Nacionalinės sistemos 1 Išankstinių licencijų sistema (ALS) (a) Teisinis pagrindas (29) Išsamus sistemos apibūdinimas pateiktas EXIM-politikos 02–07 4.1.1–4.1.14 straipsnio dalyse ir HOP I 02–07 4.1– 4.30 skyriuose. (b) Teisė naudotis sistemos teikiamomis lengvatomis (30) ALS sudaro šešios posistemės, kurios išsamiau apibūdinamos (31) konstatuojamoje dalyje. Šios posistemės inter alia skiriasi teisių naudotis sistemų teikiamomis lengvatomis taikymo sritimi. Gamintojams eksportuotojams ir prekybininkams eksportuotojams, „pririštiems“ prie finansuojančių gamintojų, gali būti taikomos ALS ir ALS metinio reikalavimo sistemos. Gamintojams eksportuotojams, tiekiantiems prekes galutiniam eksportuotojui, tarpiniam tiekimui gali būti taikoma ALS sistema. Pagrindiniai vykdytojai, tiekiantys prekes „tariamo eksporto“ kategorijoms, nurodytoms EXIM-politikos 02-07 8.2 straipsnio dalyje, tokie kaip į eksportą orientuotos bendrovės (EOU), gali naudotis ALS sistema tariamam eksportui. Galiausiai tarpiniams gamintojų eksportuotojų tiekėjams gali būti taikomos „tariamo eksporto“ lengvatos pagal Išankstinio išleidimo įsakymo (ARO) ir kompensacinio vidaus akredityvo posistemes. (c) Praktinis įgyvendinimas (31) Išankstinės licencijos gali būti išduotos: (i) Fiziniam eksportui: Tai pagrindinė posistemė, leidžianti be muito importuoti žaliavas, naudojamas konkrečiam eksportuojamai prekei gaminti. Šiame kontekste „fizinis“ reiškia, kad eksportuojama prekė turi būti išvežta iš Indijos teritorijos. Leistinos importo apimtys ir eksporto įsipareigojimas, įskaitant eksportuojamos prekės rūšį, nurodomi licencijoje. (ii) Metiniam reikalavimui: Tokia licencija yra susijusi ne su konkrečia eksportuojama preke, o su platesne prekių grupe (pvz., cheminių ir susijusių prekių). Licencijos savininkas, neviršydamas tam tikros ribinės vertės, nustatytos atsižvelgiant į jo ankstesnės veiklos rezultatus, gali importuoti be muito visas žaliavas, naudojamas visiems tokiai grupei priklausančioms prekėms gaminti. Jis gali pasirinkti eksportuoti bet kurį tai prekių grupei priskiriamą prekę, pagamintą naudojant tokią muitu neapmokestinamą žaliavą. (iii) Tarpiniam tiekimui: Ši posistemė apima tuos atvejus, kai du gamintojai ketina gaminti vieną eksportuojamą prekę ir pasiskirstyti gamybos procesą. Gamintojas eksportuotojas gamina tarpinę prekę. Jis gali importuoti muitais neapmokestinamas žaliavas ir paskui pasinaudoti ALS lengvatomis tarpiniam tiekimui. Galutinis eksportuotojas užbaigia gamybą ir privalo eksportuoti gatavą prekę. (iv) Tariamam eksportui: Pagal šią posistemę pagrindinis rangovas EXIM politikos 02-07 8.2. punkto b–f, g, i ir j papunkčiuose nurodytų kategorijų vartotojams gali importuoti muitais neapmokestinamas žaliavas, naudojamas gaminti prekėms, kurias ketinama parduoti kaip „tariamai eksportuotus“. IV nuomone, tariamas eksportas yra susijęs sandoriais, kuriuos vykdant tiekiamos prekės neišgabenamos iš šalies. Tariamam eksportui priskiriamos įvairios tiekimo kategorijos, jeigu prekės yra pagamintos Indijoje, pvz., prekių tiekimas EOU arba specialiojoje ekonominėje zonoje (SEZ) esančiai bendrovei. (v) ARO: ALS savininkas, ketinantis gauti žaliavas iš vietinių šaltinių ir nesinaudoti tiesioginiu importu, turi galimybę jas gauti pateikdamas ARO. Tokiais atvejais išankstinės licencijos pripažįstamos ARO ir patvirtinamos vietiniam tiekėjui pristačius jose nurodytas prekes. ARO patvirtinimas leidžia vietiniam tiekėjui naudotis tariamo eksporto lengvatomis, nurodytomis EXIM-politikos 02–07 8.3 punkte (t.y. ALS tarpiniam tiekimui arba tariamam eksportui, tariamo eksporto atleidimui nuo muitų ir galutinio akcizo grąžinimui). Pagal ARO mechanizmą mokesčiai ir muitai grąžinami ne galutiniam eksportuotojui, o tiekėjui atleidimo nuo muitų arba muitų grąžinimo forma. Mokesčiai arba muitai gali būti grąžinami už vietines ir importuotas žaliavas. (vi) Kompensaciniam vidiniam akredityvui: Ši posistemė taip pat apima vietinį tiekimą ALS savininkui. ALS savininkas gali kreiptis į banką dėl akredityvo atidarymo vietiniam tiekėjui. Bankas panaikina tiesioginio importo licenciją tik prekių, kurios ne importuojamos, o įsigyjamos šalies viduje, vertei ir kiekiui. Vietinis tiekėjas gali naudotis tariamo eksporto lengvatomis, nurodytomis EXIM-politikos 02–07 8.3 straipsnio dalyje (t.y. ALS lengvatomis tarpiniam tiekimui arba tariamam eksportui, tariamo eksporto atleidimui nuo muitų ir galutinio akcizo grąžinimui). Buvo nustatyta, kad peržiūros tyrimo metu bendradarbiaujantiems eksportuotojams koncesijos buvo taikomos tik pagal keturias posistemes, susijusias su atitinkama preke, t.y. (i) ALS fiziniam eksportui, (ii) ALS metiniam reikalavimui, (iii) ALS tarpiniam tiekimui galutiniam eksportuotojui ir (iv) ALS tariamam eksportui, tiekiant prekes į eksportą orientuotoms bendrovėms, esančioms specialiosiose ekonominėse zonose. Dėl to (v) ARO sistemos ir (vi) kompensacinio vidinio akredityvo sistemos kompensavimo pobūdžio nustatyti nereikia. (32) Indijos valdžios institucijų atliekamo tikrinimo tikslais licencijos savininkas teisiškai privalo „teisingai ir tinkamai tvarkyti importuotų prekių licencijuoto vartojimo ir panaudojimo apskaitą“ ir naudoti specialią formą (HOP I 02–07 4.30 skyrius ir 18 priedas), t.y. pildyti faktinį vartojimo registrą („18 priedo registras“). (33) Pagal pirmiau pateiktos (31) konstatuojamosios dalies i, iii ir iv papunkčiuose nurodytas posistemes, leistinų importo apimčių ir eksporto įsipareigojimo (įskaitant tariamą eksportą) dydį ir vertę nustato IV. Jie nurodomi licencijoje. Be to, importo ir eksporto metu vyriausybės pareigūnai atitinkamus sandorius registruoja licencijoje. Taikant šią sistemą, leistinas importo apimtis nustato IV pagal standartines sąnaudų ir produkcijos normas (SION). Beveik visoms prekėms, įskaitant svarstomą prekę, SION skelbiamos HOP II 02–07. (34) Pagal pirmiau pateiktos (31) konstatuojamosios dalies ii papunktyje nurodytą posistemę (ALS metiniam reikalavimui) licencijoje registruojama tik leistinos importo apimties vertė. Licencijos savininkas privalo „užtikrinti reikiamą importuojamų žaliavų ir pagamintos prekės santykį“ (HOP I 02–07 4.24 straipsnio dalies A dalies c punktas). (35) Importuojamos žaliavinės medžiagos negali būti perduodamos ir privalo būti naudojamos galutiniam eksportuojamai prekei gaminti. Eksporto įsipareigojimus reikia įvykdyti per nustatytą laikotarpį nuo licencijos išdavimo (per 18 mėnesių su galimybe pratęsti terminą du kartus po 6 mėnesius). Pagal ALS metiniam reikalavimui termino pratęsti negalima. (36) Peržiūros tyrimo metu buvo nustatyta, kad pagal SION nustatytas leistinas importo apimtis, naudodamiesi įvairiomis posistemėms, bendradarbiaujantys eksportuotojai be muito importavo žaliavų daugiau, nei jų reikėjo nurodytam eksportuojamų prekių kiekiui pagaminti. Tai reiškia, kad aptariamai prekei nustatyti SION nebuvo pakankamai tikslūs. Be to, peržiūros tyrimo metu paaiškėjo, kad bendradarbiaujančių eksportuotojų vartojimo registro duomenys neatitiko faktinio vartojimo. Keturiais atvejais toks registras iš viso nebuvo tvarkomas, nors teisiškai tai buvo privaloma (žr. pirmiau pateiktą (32) konstatuojamąją dalį). Dvi bendrovės iš viso neregistravo faktinio vartojimo duomenų. Nei tikrinami eksportuotojai, nei IV nesugebėjo įrodyti, kad dėl atleidimo nuo importo muito muitų grąžinimo suma nebuvo per didelė. (d) Pastabos po atskleidimo (37) IV ir penki bendradarbiaujantys eksportuotojai pateikė pastabas dėl ALS. Jie tvirtino, kad ALS veikia kaip leistina arba pakaitinė muitų grąžinimo sistema, kuri tariamai yra panaši į EB įvežimo perdirbti sistemą, o tikrinimo sistema, taikoma reikiamam santykiui tarp be muitų importuojamų žaliavų ir galutinės eksportuojamos prekės užtikrinti, atitinka pagrindinio reglamento I, II ir III priedų nuostatas. IV ir du eksportuotojai taip pat teigė, kad būtų galima kompensuoti tik per didelę muitų grąžinimo sumą. Jie tvirtino, kad taikoma tikrinimo sistema buvo pakankama. Jie nurodė įvairius tikrinimo elementus, kuriuos tokio tikrinimo tikslais naudojo IV, įskaitant: SION, kiekių duomenis, nurodytus importo ir eksporto dokumentuose, importo ir eksporto ALS garantijų muitinei registrą, vartojimo registrą, atleidimo nuo eksporto muito pažymėjimą (DEEC knygelę), grąžinimo patikrą, įvykdžius importą ir eksportą, papildomas patikras, taikomas vykdant Indijos akcizų ir muitų administravimą, reguliarius auditus ir baudžiamąją atsakomybę „nukreipimo“ atvejais. Tačiau IV ir vienas eksportuotojas nurodė, kad dėl SION „gali sumažėti faktinis vartojimas“. Be to, nė vienas eksportuotojas nepateikė pakankamai įrodymų apie įvykdytą įsipareigojimą tinkamai tvarkyti faktinio vartojimo registrą pagal EXIM-politikos reikalavimus. Du eksportuotojai teigė, kad tyrimą atliekanti institucija pati turėjo apskaičiuoti per didelę muitų grąžinimo sumą. Galiausiai buvo pareikšta, kad EB, atsižvelgdama į ankstesnius precedentus, neturėtų prieštarauti ALS taikymui. Klausymo metu, kuris vyko po informacijos atskleidimo, vienas eksportuotojas pateikė per didelės muitų grąžinimo sumos apskaičiavimus. (e) Išvada (38) Atleidimas nuo importo muitų pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktį ir 2 straipsnio 2 dalį yra subsidija, t.y. IV finansinis įnašas, suteikęs lengvatą tiriamiems eksportuotojams. (39) Be to, kaip numatyta įstatymuose, ALS fiziniam eksportui, ALS metiniam reikalavimui ir ALS tarpiniam tiekimui neabejotinai priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų ir dėl to pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 4 dalies a punktą yra laikomi individualia ir kompensuotina subsidija. Neprisiimdama eksporto įsipareigojimo, bendrovė negali naudotis šiomis sistemomis. (40) ALS tariamas eksportas pagal šios bylos specifiką de facto priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų. Juo nedaug naudojosi tik viena bendrovė ir tik tada, kai tiekė prekes į eksportą orientuotoms bendrovėms arba specializuotose ekonominėse zonose veikiančioms įmonėms. Abi šių kategorijų įmonės yra nurodytos EXIM-politikos 02–07 8.2 straipsnio dalies b punkte. Minėtoji bendrovė nurodė, kad svarstomą prekę eksportavo jos klientai. EOU/SEZ tikslas yra eksportas, kaip nurodoma EXIM-politikos 6.1 straipsnio dalyje. Tai reiškia, kad vietos tiekėjas naudojasi lengvatomis pagal ALS tariamam eksportui, nes IV tikisi pajamų iš eksporto, kurias po to gauna eksportuotojas, veikiantis EOU/SEZ. Pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 4 dalies a punktą subsidija laikoma priklausančia nuo eksporto tada, kai yra faktų, rodančių, jog tokia subsidija iš tikrųjų yra susijusi su faktiniais arba planuojamais eksporto veiklos rezultatais, nors įstatymais tokia priklausomybė nuo eksporto veiklos rezultatų nėra numatyta. (41) Nė vienos iš minėtų keturių posistemių, naudojamų šioje byloje, negalima laikyti leistinomis muitų grąžinimo sistemomis arba pakaitinėmis muitų grąžinimo sistemomis pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktį. Ši išvada pasitvirtino, išsamiai išnagrinėjus pateiktas pastabas. Minėtos posistemės neatitinka griežtų taisyklių, nustatytų pagrindinio reglamento I priedo i punkte, II priede (muitų grąžinimo sistemos apibrėžimas ir taisyklės) ir III priede (pakaitinės muitų grąžinimo sistemos apibrėžimas ir taisyklės). IV netaikė veiksmingos tikrinimo sistemos arba tvarkos, kad nustatytų, ar žaliavos buvo sunaudotos eksportuojamai prekei gaminti ir kokiais kiekiais (pagrindinio reglamento II priedo II dalies 4 punktas arba, kalbant apie pakaitines muitų grąžinimo sistemas, pagrindinio reglamento III priedo II dalies 2 punktas). Svarstomai prekei SION buvo nustatytos nepakankamai tiksliai. Šios išvados nepakeitė jokia pateikta pastaba. Priešingai, IV net pritarė tam, kad SION buvo netikslios. Tai rodo, kad SION negali būti naudojamos faktinio vartojimo tikrinimo sistemos tikslais, nes tokių perdėtai didelių standartinių normų nustatymas nepadeda IV visai tiksliai patikrinti, koks žaliavų kiekis buvo sunaudotas eksportuojamai prekei gaminti. Be to, IV netaikė veiksmingos faktinio vartojimo registro tvarkymo kontrolės („18 priedėlio registras“). IV neatliko tolesnio patikrinimo pagal faktinius sąnaudų kiekius, nors paprastai tai reikia padaryti tais atvejais, kai netaikoma veiksminga tikrinimo sistema (pagrindinio reglamento II priedo II dalies 5 punktas ir III priedo II dalies 3 punktas), ir neįrodė, kad buvo grąžintos per didelės sumos. Tariamas ALS ir EB įvežimo perdirbti sistemos panašumas nėra reikšmingas, nes EB sistemai šis tyrimas netaikomas. (42) Kiti tikrinimo sistemos elementai, nurodyti pateiktose pastabose, jau nebeegzistuoja (t.y. DEEC buvo panaikinta EXIM – politikoje 02–07) arba, nevykdant efektyvios faktinio vartojimo registrų kontrolės, matyti, yra pagrįsti per didelėmis SION, o to nepakanka (t.y. informacija apie eksporto dokumentus, garantijų muitinei registras, ALS grąžinimo kontrolė). Indijos valdžios institucijos nepateikė tiriamų eksportuojančių gamintojų audito ataskaitų. (43) Kadangi anksčiau niekada nebuvo atlikta ALS analizė pagal faktus, panašius į šio tyrimo metu nustatytus faktus, ypač kalbant apie svarstomai prekei nustatytas netikslias SION, nėra jokios įtikinamos priežasties, dėl kurios šios sistemos nereikėtų kompensuoti. (44) Atsižvelgiant į tai, minėtosios keturios posistemės yra kompensuotinos. (f) Subsidijos sumos apskaičiavimas (45) Jeigu netaikomos muitų grąžinimo sistemos arba pakaitinės grąžinimo sistemos, kompensuotina subsidija yra visų importo muitų, paprastai mokamų už sąnaudų importą, grąžinimas. Skirtingai, nei nurodoma IV ir dviejų eksportuotojų pateiktose pastabose, pagrindiniame reglamente numatyta kompensuoti ne tik „per didelę“ muitų grąžinimo sumą. Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir I priedo i punkte nustatyta, kad gali būti kompensuojama tik per didelė muitų grąžinimo suma, jeigu įvykdomos pagrindinio reglamento II ir III priedų sąlygos. Tačiau šiuo atveju minėtosios sąlygos nebuvo įvykdytos. Tai reiškia, kad nustačius, jog stebėsenos procesas yra nepakankamas, pirmiau nurodyta išimtis muitų grąžinimo sistemoms negalioja. Tokiu atveju taikoma įprastinė taisyklė ne dėl tariamai per didelės muitų grąžinimo sumos, o dėl nesumokėtų muitų (prarastų pajamų) sumos kompensavimo. Kaip nurodyta pagrindinio reglamento II priedo II dalyje ir III priedo II dalyje, tokią per didelę grąžinimo sumą apskaičiuoja ne tyrimą atliekanti institucija. Priešingai, nei nurodyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje, minėtosios institucijos užduotis – tik surinkti pakankamai įrodymų, patvirtinančių, kad taikoma tikrinimo sistema yra nepakankama. Be to, reikia atkreipti dėmesį į tai, kad Indijos valdžios institucijos, netaikančios veiksmingos tikrinimo sistemos laiku, t.y. paprastai prieš patikrą vietoje kompensuotino muito tyrimo metu, turi atlikti papildomą patikrinimą. Kadangi apskaičiuota per didelė muitų grąžinimo suma pavėluotai, t.y. po pastabų pateikimo, buvo gauta iš vieno eksportuotojo ir kadangi ją apskaičiavo ne IV, į ją negali būti atsižvelgta. (46) Subsidijų sumos eksportuotojams, kurie naudojosi ALS, buvo apskaičiuojamos pagal nesurinktus importo muitus (pagrindinį muitą ir specialų papildomą muitą) už medžiagas svarstomai prekei, importuotas pagal (31) konstatuojamojoje dalyje nurodytas keturias posistemes peržiūros procedūros metu (skaitiklis). Vadovaujantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 1 dalies a punktu, iš subsidijos sumų buvo išskaičiuoti mokesčiai, kuriuos reikėjo būtinai sumokėti, norint gauti subsidiją, jeigu tokie išskaitų prašymai buvo pagrįsti. Vadovaujantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 dalimi, šios subsidijos sumos buvo paskirstytos svarstomos prekės eksporto apyvartai peržiūros tyrimo laikotarpiu, kaip atitinkamas vardiklis, nes subsidija priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų ir buvo skirta, neatsižvelgiant į perdirbtus, pagamintus, eksportuotus arba transportuotus kiekius. (47) Peržiūros tyrimo laikotarpiu šia sistema pasinaudojo šešios bendrovės, kurios gavo nuo 22,0 % iki 25,8 % subsidijas (žr. lentelę toliau pateiktoje (154) konstatuojamojoje dalyje). 2. Muito sumažinimo leidimo sistema (DEPBS) (a) Teisinis pagrindas (48) Išsamus DEPBS apibūdinimas pateiktas EXIM-politikos 02–07 4.3 straipsnio dalyje ir HOP I 02–07 4 skyriuje. (b) Teisė naudotis sistemos teikiamomis lengvatomis (49) Ši sistema gali būti taikoma visiems gamintojams eksportuotojams ir prekybininkams eksportuotojams. (c) Praktinis DEPBS įgyvendinimas (50) Eksportuotojas, turintis teisę naudotis šios sistemos teikiamomis lengvatomis, gali kreiptis dėl DEPBS kreditų, kurie skaičiuojami procentais nuo prekių, eksportuojamų pagal šią sistemą, vertės. Tokius DEPBS tarifus Indijos valdžios institucijos nustatė beveik visoms svarstomoms prekėms. Jie nustatomi pagal SION, atsižvelgiant į galimą importuotų žaliavų kiekį eksportuojamoje prekėje ir į muitą, taikomą tokiam galimam importui, neatsižvelgiant į faktinį importo muitų sumokėjimą. (51) Šios sistemos lengvatomis turi teisę naudotis tik eksportuojanti bendrovė. Tam tikru eksporto operacijos momentu eksportuotojas privalo pateikti eksporto deklaraciją Indijos valdžios institucijoms, kurioje turi būti nurodyta, kad eksportuojama pagal DEPBS. Tam, kad prekes būtų galima eksportuoti, Indijos muitinė per prekių išsiuntimo procedūrą išduoda eksporto pakrovimo instrukciją. Šiame dokumente inter alia nurodoma DEPBS kredito suma, kurią ketinama skirti tai eksporto operacijai. Šiuo momentu eksportuotojas sužino, kokia lengvata jam bus suteikta. Kai muitinė išduoda eksporto pakrovimo instrukciją, IV neturi teisės priimti sprendimo dėl DEPBS kredito skyrimo. Lengvatos dydis apskaičiuojamas pagal atitinkamą DEPBS tarifą, kuris taikomas eksporto deklaracijos pateikimo metu. Dėl to minėtos lengvatos dydžio atgaline data koreguoti negalima. (52) Be to, buvo nustatyta, kad pagal Indijos apskaitos standartus DEPBS kreditai komercinėse sąskaitose gali būti įtraukiami į apskaitą pajamose kaupiamuoju principu, kai įvykdomas eksporto įsipareigojimas. (53) Tokie kreditai gali būti naudojami mokėti muitams už paskesnį neribojamą prekių importą, išskyrus pagrindines gamybos priemones. Prekes, importuotas naudojant tokius kreditus, galima parduoti vidaus rinkoje (sumokėjus pardavimo mokestį) arba naudoti kitiems tikslams. (54) DEPBS kreditai gali būti laisvai perleidžiami ir galioja 12 mėnesių nuo išmokėjimo datos. (55) Prašymą dėl DEPBS kreditų galima pateikti 25 eksporto operacijoms, o jeigu jis pateikiamas elektronine forma, neribotam eksporto operacijų skaičiui. De facto DEPBS kreditams netaikomi jokie griežti terminai, nes HOP I 02–07 4.47 skyriuje nurodyti laikotarpiai visada skaičiuojami nuo paskutinės operacijos, nurodytos atitinkamame DEPBS prašyme. (d) Pastabos po atskleidimo (56) Trys eksportuotojai, kurie naudojosi šios sistemos lengvatomis, pateikė savo pastabas dėl pirmiau išdėstytos DEPBS analizės. Minėti eksportuotojai nurodė, kad (i) skirtingai nuo išvadų, pateiktų (53) ir (59) konstatuojamosiose dalyse, žaliavines medžiagas, importuojamas pagal DEPBS, galima gauti tik tuo atveju, jeigu eksportuojamos tokios prekės, kurioms taikomas importo muitas už jų sudėtyje esančias žaliavas, (ii) nauji kompensuotinų sumų skaičiavimo metodai (visų pirma atsižvelgiant į eksporto operaciją, žr. toliau pateiktas (61) ir (62) konstatuojamąsias dalis) neturėtų būti taikomi, nes taikoma lengvata tariamai yra susijusi tik su kredito panaudojimu, o naujasis metodas savo diskriminuojamu pobūdžiu skiriasi nuo anksčiau EB taikytų metodų, (iii) DEBPS reikėtų kompensuoti tik atsižvelgiant į svarstomai prekei skirtus kreditus ir (iv) reikėtų atsižvelgti į tai, kad 2004 m. vasarį DEPBS tarifas buvo sumažintas. (e) Išvados dėl DEPBS (57) DEPBS atitinka pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 2 dalyje nurodytas subsidijas. DEPBS kreditas yra IV finansinis įnašas, nes jis skirtas importo muitams padengti, taip sumažinant IV pajamas iš muitų, kurias ji turėtų gauti kitais atvejais. Be to, DEPBS kreditas yra naudingas eksportuotojui, nes padidina jo likvidumą. (58) Pagal įstatymą DEPBS priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų. Dėl to DEPBS sistema laikoma individualia ir kompensuotina pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 4 dalies a punktą. (59) Šios sistemos negalima laikyti leistina muitų grąžinimo sistema arba pakaitine muitų grąžinimo sistema, nurodyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje. Ji neatitinka griežtų taisyklių, nustatytų I priedo i punkte, II priede (muitų grąžinimo sistemos apibrėžimas ir taisyklės) ir III priede (pakaitinio muitų grąžinimo sistemos apibrėžimas ir taisyklės). Eksportuotojas per gamybos procesą neprivalo faktiškai sunaudoti importuotų neapmuitinamų prekių, ir kredito suma už faktines sąnaudas neskaičiuojama. Be to, netaikoma jokia sistema arba tvarka, siekiant nustatyti, kokios sąnaudos naudojamos eksportuojamos prekės gamybai, arba įsitikinti, ar nebuvo sumokėti per dideli importo muitai, kaip nurodoma pagrindinio reglamento I priedo i punkte, II ir III prieduose. Galiausiai eksportuotojas turi teisę naudotis DEPBS net ir tuo atveju, kai neimportuoja žaliavų. Kad galėtų pasinaudoti lengvata pagal šią sistemą, eksportuotojui pakanka paprasčiausiai eksportuoti prekes, nereikalaujant patvirtinimo, kad jis importavo žaliavines medžiagas, sunaudotas prekei gaminti. Tai reiškia, kad net tie eksportuotojai, kurie visas naudojamas medžiagas gamina savo šalyje ir neimportuoja jokių prekių, kurios gali būti naudojamos kaip žaliavos, taip pat turi teisę į DEPBS. (60) Nė vieno eksportuotojo teiginys, kad pagal šią sistemą importuojamos medžiagos turi būti naudojamos eksportuojamai prekei arba kad DEPBS kreditus galima gauti tik su sąlyga, jeigu už tokias medžiagas sumokamas importo muitas, nebuvo pagrįstas. Reikėtų atkreipti dėmesį ir į tai, kad IV niekada neužginčijo pirmiau pateikto faktinio DEPBS apibūdinimo. Dėl to šiuos teiginius tenka atmesti. (f) Subsidijos sumos apskaičiavimas (61) Vadovaujantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 2 dalimi ir 5 straipsniu, kompensuotinų subsidijų suma buvo skaičiuojama atsižvelgiant į gavėjui suteiktą lengvatą, nustatytą peržiūros tyrimo laikotarpiu. Atsižvelgiant į tai, buvo manoma, kad lengvata gavėjui buvo suteikta tada, kai vyko eksporto operacija pagal šią sistemą. Tokiu momentu IV yra atsakinga už išankstinį muitų padengimą finansinio įnašo forma, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje. Kaip nurodoma pirmiau pateiktoje (51) konstatuojamojoje dalyje, kai muitinės institucijos išduoda eksporto pakrovimo instrukciją, kurioje inter alia nurodoma DEPBS kredito suma už tą eksporto operaciją, IV neturi teisės priimti sprendimo dėl subsidijos skyrimo arba atsisakymo ją skirti ir taip pat dėl jos dydžio. Be to, kaip nurodoma toje pačioje konstatuojamojoje dalyje, bet koks DEPBS tarifų pasikeitimas per laikotarpį nuo faktinio eksporto iki DEPBS licencijos išdavimo neturi jokio grįžtamojo poveikio taikomos lengvatos dydžiui. Kaip nurodoma pirmiau pateiktoje (52) konstatuojamojoje dalyje, bendrovės pagal Indijos apskaitos standartus eksporto operacijos etape DEPBS kreditus gali įtraukti į apskaitą kaupiamuoju principu. Pagaliau tai, kad bendrovė žino gausianti subsidiją pagal DEPBS, o kartu ir lengvatas pagal kitas sistemas, jau užtikrina jai palankesnę konkurencinę padėtį, nes dėl gaunamų subsidijų ji gali siūlyti mažesnes kainas. (62) Tačiau kompensacinis muitas visų pirma mokamas tam, kad būtų kompensuota žala, patirta dėl nesąžiningos prekybos praktikos, naudojantis neteisėtu konkurenciniu pranašumu. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, buvo nuspręsta, kad pagal DEPBS gauta subsidija yra lygi kreditų, gautų už visas eksporto operacijas, įvykdytas pagal šią sistemą per tyrimo laikotarpį, sumai. (63) Po atskleidimo pateiktose pastabose nebuvo numatyta peržiūrėti tokį apskaičiavimo metodą. Naująjį metodą neseniai jau taikė Europos Bendrijos, pavyzdžiui, grafito elektrodų sistemos byloje[7]. Be to, teisinio tikrumo ir teisėtų lūkesčių principai netrukdo pakeisti tokį metodą. Pirma, naujasis metodas nereikalauja visiškai iš naujo įvertinti sistemos, kuri iš tikrųjų visada buvo kompensuotina. Jis apima tik subsidijos sumos apskaičiavimą, siekiant ją glaudžiau susieti su faktine situacija atitinkamu tyrimo laikotarpiu. Antra, šis metodas inter alia taikomas, atsižvelgiant į faktus, kuriuos Komisija nustatė per paskutinius tyrimus, pvz., DEPBS kreditų apskaitą kaupiamuoju principu pagal Indijos apskaitos standartus ir galutinių terminų de facto netaikymą tokiems kreditams pagal EXIM politiką. Be to, po atskleidimo pateiktos pastabos patvirtino, kad eksporto operacijos vykdymo pagal šią sistemą metu eksportuotojas turėjo neatšaukiamą teisę į DEPBS kreditus. Tačiau šis momentas yra lemiamas, nustatant gautos lengvatos dydį pagal pateiktą (61) konstatuojamąją dalį, o ne paskesnį jos panaudojimą, nes tokią teisę turintis eksportuotojas finansiškai jau yra pranašesnis. (64) Skirtingai, nei nurodoma kai kurių eksportuojančių gamintojų pateiktose pastabose, nustatant kompensuotino DEPBS kredito sumą, reikėjo atsižvelgti net į DEPBS kreditą eksportuojamai prekei, išskyrus svarstomą prekę. Pagal DEPBS nėra numatyta jokia prievolė, ribojanti kreditų naudojimą su konkrečia preke susijusiai žaliavinei medžiagai, importuojamai be muitų. DEPBS kreditai, priešingai, yra laisvai perleidžiami, juos netgi galima parduoti ir naudoti visai be jokių apribojimų importuojamų prekių importui (šiai kategorijai priskiriamos svarstomos prekės žaliavinės medžiagos), išskyrus pagrindines gamybos priemones. Dėl to svarstomai prekei gali būti naudojami visi pagal DEPBS sistemą teikiami kreditai. (65) Be to, į DEPBS tarifo sumažinimą po peržiūros tyrimo laikotarpio negalima atsižvelgti, nes pagrindinio reglamento 11 straipsnio 1 dalyje nustatyta, jog į informaciją, susijusią su laikotarpiu, einančiu po TL, paprastai neatsižvelgiama. Taip pat nėra jokios garantijos, kad ateityje IV padidins DEPBS tarifus. (66) Pateikus pagrįstus prašymus, mokesčiai, kuriuos būtinai reikėjo sumokėti, norint gauti subsidiją, buvo išskaičiuoti iš tokiu būdu nustatytų kreditų, siekiant apskaičiuoti subsidijų sumas, kaip skaitiklį, vadovaujantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 1 dalies a punktu. Vadovaujantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 dalimi, šios subsidijų sumos buvo paskirstytos visai eksporto apyvartai peržiūros tyrimo laikotarpiu kaip atitinkamas vardiklis, nes subsidija priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų ir ją skiriant nebuvo atsižvelgta į perdirbtus, pagamintus, eksportuotus arba transportuotus kiekius. Peržiūros tyrimo laikotarpiu šia sistema pasinaudojo penkios bendrovės, gavusios nuo 3,2 % iki 8,0 % subsidijas (žr. lentelę toliau pateiktoje (154) konstatuojamojoje dalyje). 3. Į eksportą orientuotų bendrovių sistema (EOUS)/Specialiųjų ekonominių zonų sistema (SEZS) (a) Teisinis pagrindas (67) Išsami informacija apie šias sistemas yra pateikta atitinkamai EXIM-politikos 02–07 ir HOP I 02–07 6 (EOUS) ir 7 (SEZS) skyriuose. (b) Teisė naudotis sistemos teikiamomis lengvatomis (68) Išskyrus bendroves, kurios verčiasi tik prekyba, visos įmonės, kurios iš esmės įsipareigoja eksportuoti visas savo pagamintas prekes arba paslaugas, gali steigtis pagal SEZS arba EOUS sistemas. Tačiau pramonės įmonės, skirtingai nei paslaugų ir žemės ūkio sektorių įmonės, norinčios pasinaudoti EOUS, privalo įvykdyti minimalių investicijų į pagrindines priemones reikalavimą (10 milijonų Indijos rupijų). (c) Praktinis įgyvendinimas (69) SEZS taikoma vietoj ankstesnės Eksporto perdirbimo zonų sistemos (EPZS). SEZ yra specialiai apibrėžtos neapmuitinamos teritorijos, kurios pagal EXIM-politiką 02–07, prekybos operacijų, muitų ir mokesčių tikslais laikomos užsienio teritorija. 14 SEZ jau veikia, o dar 13 SEZ jau gavo Indijos valdžios institucijų leidimą steigtis. (70) Kita vertus, EOU geografiniu požiūriu yra lankstesnės ir gali steigtis bet kurioje Indijos vietoje. Ši sistema papildo SEZS sistemą. (71) Prašyme dėl EOU arba SEZ statuso būtina pateikti ateinančių penkerių metų duomenis, inter alia apie planuojamus produkcijos kiekius, planuojamą eksporto vertę, importo ir vietos reikalavimus. Patvirtinusios prašymą, valdžios institucijos tokią bendrovę informuoja apie susijusias nuostatas ir sąlygas. Sutartis dėl bendrovės statuso pripažinimo pagal SEZ arba EOU sistemą galioja penkerius metus. Ji gali būti atnaujinta papildomiems laikotarpiams. (72) Pagrindinis EOU arba SEZ įsipareigojimas, nustatytas EXIM-politikoje 02–07, yra gauti grynųjų pajamų užsienio valiuta (NFE), t.y. per tiriamą laikotarpį (5 metus) bendra eksporto vertė turi būti didesnė už importuotų prekių bendrą vertę. (73) EOU arba SEZ bendrovėms taikomos šios nuolaidos: (i) atleidimas nuo importo muitų už visų rūšių prekes (įskaitant pagrindines gamybos priemones, žaliavas ir vartojimo reikmenis), kurių reikia apdirbimui, gamybai, perdirbimui arba susijusioms reikmėms; (ii) atleidimas nuo akcizo už prekes, įsigytas iš vietos šaltinių; (iii) pagrindinio pardavimo mokesčio už vietoje perkamas prekes kompensavimas; (iv) galimybė dalį produkcijos parduoti vidaus rinkoje ir sumokėti galutinei prekei taikomus muitus, kuri taikoma kaip išimtis bendrajam reikalavimui eksportuoti visą produkciją; (v) atleidimas nuo pajamų mokesčio, kuris parastai mokamas už pelną, gautą iš eksporto pardavimų pagal Pajamų mokesčio įstatymo 10A arba 10B dalį per 10 metų laikotarpį nuo operacijų pradžios, bet ne ilgiau kaip iki 2010; (vi) galimybė įsigyti 100 % užsienio kapitalo įmonės akcijų. (74) Nors pagal šias abi sistemas taikomos labai panašios koncesijos, yra ir tam tikrų skirtumų. Pavyzdžiui, tik EOU gali būti taikomi 50 % mažesni muitai už vidaus pardavimus (DTA pardavimai), o SEZ bendrovės už tokius pardavimus moka 100 % muitus. EOU bendrovė iki 50 % savo apyvartos gali parduoti vidaus rinkoje ir mokėti tokį sumažintą muitą. (75) Bendroves, kurios veikia pagal šias sistemas, kontroliuoja muitinės pareigūnai Muitų įstatymo 65 dalyje nustatyta tvarka. (76) Minėtos bendrovės, naudodamos nustatytos formos apskaitos dokumentus, privalo tinkamai įtraukti į apskaitą visų importuojamų medžiagų importą, vartojimą ir panaudojimą bei eksportą, naudodamos nustatytą formą. Šie dokumentai turėtų būti reguliariai pateikiami kompetentingoms institucijoms, jeigu to reikalaujama („ketvirčio ir metinės eilinės ataskaitos“). (77) Tačiau „[EOU arba SEZ bendrovė] neprivalo kiekvienos importo siuntos susieti su savo eksportu, perleidimais kitoms įmonėms, DTA pardavimais arba atsargomis“, HOP I 10.2 priedo 02–07 14-I priedo 10.2 straipsnio ir 14-II priedo 13.2 straipsnio dalis. (78) Vidaus rinkoje parduodamų prekių išsiuntimą ir apskaitą kontroliuoja pačios bendrovės. EOU eksporto siuntas prižiūri nuolatinis EOU muitinės arba akcizų pareigūnas. Bendrovė privalo atlyginti IV tokiam nuolatiniam muitinės pareigūnui mokamą atlyginimą. (79) HOP I 02-07 14-II priedo 29 straipsnio dalyje nurodoma, kad, „jeigu nenustatyta kitaip, SEZ bendrovės pačios kontroliuoja visų rūšių veiklą, kurią jos vykdo šioje zonoje, įskaitant prekių eksportą ir reimportą“. Tai reiškia, kad muitinė neatlieka jokių įprastinių SEZ įmonės eksporto siuntų patikrinimų. (80) Šioje byloje EOUS sistema naudojosi vienas iš bendradarbiaujančių eksportuotojų. Kadangi SEZ sistema niekas nesinaudojo, tai kompensavimo, susijusio su šia sistema, analizuoti nereikia. EOUS sistema buvo taikoma bendradarbiaujančio eksportuotojo žaliavų ir pagrindinių gamybos priemonių importui be muitų, prekių pirkimui šalyje, nemokant akcizo bei pardavimo mokesčio kompensavimui, taip pat dalies savo produkcijos pardavimui vidaus rinkoje. Tai reiškia, kad jis pasinaudojo visomis lengvatomis, išdėstytomis pirmiau pateiktos (73) konstatuojamosios dalies i–iv punktuose. Aptariamas eksportuotojas taip pat pasinaudojo nuostatų dėl atleidimo nuo pajamų mokesčio teikiamomis lengvatomis pagal EOUS sistemą. Tačiau, kadangi minėtas atleidimas nuo pajamų mokesčio priskiriamas plačiau taikomai atleidimo nuo pajamų mokesčio sistemai, jis bus analizuojamas toliau pateiktose (117) ir (118) konstatuojamosiose dalyse. (d) Pastabos po atskleidimo (81) Savo pastabose vienas eksportuojantis gamintojas nurodė, kad EOUS yra kompensuotina tik tuo atveju, jeigu muitai, sumokėti už vidaus pardavimus, neapima visos importo muitų sumos, sumokėtos už žaliavines medžiagas, naudojamas šalyje parduodamai produkcijai gaminti, kurios leidžiama nemokėti („per didelės sumos grąžinimas“). Šis eksportuotojas mano, kad EOUS, kuri tariamai yra panaši į EB įvežimo perdirbti sistemą, taikoma tikrinimo sistema atitinka pagrindinio reglamento I, II ir III priedų nuostatas. Atsižvelgdamas į tai, jis tvirtino, kad Indijos valdžios institucijos iš tikrųjų nereikalauja siuntų susieti su žaliavinėmis medžiagomis ir iš jų gaminamomis eksportuojamomis prekėmis (žr. (77) konstatuojamąją dalį), nes to nereikalauja pagrindinis reglamentas ir PPO susitarimas dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių („ASCM“), užtikrinant veiksmingą tikrinimo sistemą. Be to, eksportuotojas nurodė jo bendrovės naudojamą vidaus siuntų registravimo sistemą, kurioje pateikiama sąnaudas ir produkciją susiejanti informacija. Šis eksportuotojas taip pat nurodė, kad jo vidaus pardavimai sudarė mažiau nei 5 % jo pardavimų peržiūros tyrimo laikotarpiu. Jis tvirtino, kad IV reguliariai tikrina mėnesio pardavimų mokesčio deklaracijas, o to pakanka, kad būtų įvykdyti pagrindiniame reglamente nustatyti tikrinimo reikalavimai. (82) Be to, minėtasis eksportuotojas teigė, kad (i) atliekant skaičiavimus, reikėtų naudoti ne žaliavinių medžiagų, importuotų peržiūros tyrimo laikotarpiu, kaip nurodoma šios EOU metinės eilinės ataskaitos 19 konstatuojamojoje dalyje, o žaliavinių medžiagų kiekį, sunaudotą per šį laikotarpį, kuris nurodytas tos pačios ataskaitos 20 konstatuojamojoje dalyje, o (ii) paskirstymo laikotarpis, susijęs su muitais, sutaupytais už importuotas pagrindines gamybos priemones, turėtų būti nustatomas pagal konkrečios bendrovės nusidėvėjimo laikotarpį, o ne pagal vidutinį nusidėvėjimo laikotarpį, taikomą visiems eksportuojantiems gamintojams. Taip pat tas pats eksportuotojas tvirtino, kad pridedamas palūkanas (komercinę palūkanų normą, galiojančią Indijoje peržiūros tyrimo laikotarpiu) reikėtų sumažinti iki svertinės vidutinės palūkanų normos, kuri buvo taikoma šios EOU steigimo metu peržiūros tyrimo laikotarpiu. (e Išvados dėl EOUS (83) EOU atleidimas nuo dviejų rūšių importo muitų („pagrindinio muito“ ir „specialaus papildomo muito“) ir pardavimo mokesčio kompensavimas yra IV finansiniai įnašai, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje. Vyriausybė praranda pajamas, kurias ji gautų, jeigu ši sistema nebūtų taikoma. Tai reiškia, kad EOU gavo subsidiją, nurodytą pagrindinio reglamento 2 straipsnio 2 dalyje, nes ji išsaugojo savo likvidumą nemokėdama muitų, kurie paprastai mokami, ir gaudama kompensaciją už sumokėtą pardavimo mokestį. (84) Tačiau atleidimas nuo akcizo ir jo importo muito ekvivalento („papildomo muito“) nebuvo susijęs su pajamų, gaunamų kitais atvejais, praradimu. Akcizą ir papildomą muitą, jeigu jie sumokami, galima naudoti kaip kreditą būsimiems muito įsipareigojimams (vadinamasis „CENVAT mechanizmas“) įvykdyti. Dėl to šie muitai nėra galutiniai. Naudojant CENVAT – kredito mechanizmą, galutinis muitas nustatomas tik pridėtinei vertei, bet ne žaliavinėms medžiagoms. (85) Tai reiškia, kad tik atleidimas nuo pagrindinio muito ir specialaus papildomo muito bei pardavimo mokesčio kompensavimas laikomi subsidijomis pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnį. Pagal įstatymą jie priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų ir dėl to laikomi individualiais bei ir kompensuotinais pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 4 dalies a punktą. EOU eksporto tikslas, nurodytas EXIM-politikos 02–07 6.1 straipsnio dalyje, yra conditio sine qua non , norint gauti mokesčių lengvatų. (86) Be to, subsidijos negali būti laikomos leistinomis muitų grąžinimo sistemomis arba pakaitinėmis muitų grąžinimo sistemomis, kurios nurodytos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje, neatsižvelgiant į tai, kad vienas eksportuotojas savo pastabose tvirtino priešingai. Jos neatitinka griežtų taisyklių, nustatytų pagrindinio reglamento I priedo h ir i punktuose, II priede (muitų grąžinimo sistemos apibrėžimas ir taisyklės) ir III priede (pakaitinės muitų grąžinimo sistemos apibrėžimas ir taisyklės). Tariamas EOUS ir EB įvežimo perdirbti sistemos panašumas šiuo atveju nėra svarbus, nes šis tyrimas EB sistemos netaikomas. (87) Jeigu pardavimo mokesčio kompensavimo ir atleidimo nuo importo muito nuostatos taikomos pagrindinėms gamybos priemonėms pirkti, jos neatitinka leistinų muito grąžinimo sistemų taisyklių, nes prekės gamyboje nesunaudojamos, kaip reikalaujama I priedo h (pardavimo mokesčio kompensavimas) ir i (importo muitų grąžinimas) punktuose. Minėtasis eksportuotojas šiai analizei nepritarė. Jo nuomone, pagrindinės gamybos priemonės gamybai yra būtinos ir dėl to jų negalima per se neįtraukti į leistiną muitų grąžinimo sistemą. Tačiau aiškiai suformuluoti I priedo h ir i punktai tokio argumentavimo neatspindi. Pagrindinės gamybos priemonės gamybai naudojamos, tačiau nesuvartojamos. Dėl to minėtas argumentas buvo atmestas. (88) Be to, atsižvelgiant į kitas šios sistemos teikiamas lengvatas, nepaisant kruopščios minėto eksportuotojo pateiktų pastabų analizės, buvo patvirtinta, kad IV netaiko veiksmingos tikrinimo sistemos arba tvarkos, kuri padėtų išsiaiškinti, ar žaliavos, įsigytos nemokant muitų arba pardavimo mokesčio, buvo suvartotos eksportuojamos prekės gamybai ir kokiais kiekiais (pagrindinio reglamento II priedo II dalies 4 punktas, o kai taikomos pakaitinės muitų grąžinimo sistemos, to paties reglamento III priedo II dalies 2 punktas). (89) EOU vidaus rinkoje gali parduoti didelę dalį savo produkcijos, kuri sudaro ne daugiau kaip 50 % jos metinės apyvartos. Dėl to įstatymas neįpareigoja eksportuoti visos pagamintos produkcijos. Be to, dėl pačios įmonės atliekamos kontrolės šių vidaus operacijų neprižiūri ir nekontroliuoja vyriausybės pareigūnai. Dėl šios priežasties Indijos valdžios institucijos netikrina EOU patalpų, skirtų laikyti prekėms, už kurias nesumokėti muitai. Tačiau tokiu atveju padidėja papildomo tikrinimo elementų, tokių kaip ryšio tarp neapmuitinamų žaliavų ir iš jų pagamintų eksportuojamų prekių kontrolė, svarba, kad taikomą sistemą būtų galima laikyti muitų grąžinimo tikrinimo sistema. Buvo nuspręsta, kad EOU, kuriai taikomas šis tyrimas, vidaus rinkoje pardavė ne 50 %, o tik apie 5 % savo metinės apyvartos peržiūros tyrimo laikotarpiu. Tačiau tai neturi jokio poveikio bendresniam taikomos tikrinimo sistemos pakankamumo įvertinimui. (90) Kalbant apie kitus tikrinimo etapus, vertėtų atkreipti dėmesį į tai, kad, kaip minėta pirmiau pateiktoje (77) konstatuojamojoje dalyje ir patvirtinta eksportuotojo pastabose, iš EOU de jure niekada nereikalaujama kiekvieną importuojamų prekių siuntą susieti su atitinkamos pagamintos prekės galutine paskirtimi. Tačiau tik patikrinusios tokią siuntą, Indijos institucijos gautų pakankamai informacijos apie galutinę žaliavinių medžiagų paskirtį ir galėtų patikrinti, ar atleidimai nuo muitų arba pardavimo mokesčio neviršija eksportuojamos produkcijos sąnaudų. Pačios bendrovės kontroliuojamų vidaus pardavimų mėnesio mokesčių deklaracijų, kurias reguliariai tikrina Indijos valdžios institucijos, nepakanka. Bendrovės vidaus sistemos, dėl kurių EXIM politikoje nėra numatyta jokios teisinės prievolės, pvz., siuntų registravimo sistemos, taip pat negali pakeisti tokio pagrindinio reikalavimo dėl muitų grąžinimo tikrinimo sistemos. Be to, muitų grąžinimo tikrinimo sistemą turi sukurti ir įgyvendinti vyriausybė. Informacinės sistemos sukūrimo negalima palikti kiekvienos aptariamos individualios bendrovės nuožiūrai. Bendrovės ir IV, kurių Indijos valdžios institucijos prašė pateikti audito ataskaitas, jų nepateikė ir nenurodė priežasčių. Atsižvelgiant į tai, buvo patvirtinta, kad, kadangi Indijos EXIM politikoje tiesiogiai nereikalaujama sąnaudų susieti su pagaminta preke, IV netaikė jokio veiksmingo kontrolės mechanizmo, kad nustatytų, kokios medžiagos buvo sunaudotos eksportuojamai prekei gaminti ir kokiais kiekiais. (91) IV neatliko papildomo patikrinimo pagal faktines sąnaudas, nors paprastai tokį patikrinimą reikia atlikti, kai netaikoma veiksminga tikrinimo sistema (pagrindinio reglamento II priedo II dalies 5 punktas ir III priedo II dalies 3 punktas), ir neįrodė, kad nebuvo grąžintos per didelės sumos. Reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad toks papildomas patikrinimas iš tikrųjų turi įvykti prieš patikrinimą vietoje tyrimo metu, kad, atliekant pastarąjį patikrinimą, jeigu manoma, kad jis reikalingas, būtų galima atsižvelgti į pirmiau nurodyto papildomo patikrinimo išvadas pagrindinio reglamento 11 straipsnio 8 dalyje ir 26 straipsnio 1 dalyje nustatyta tvarka. (f) Subsidijos sumos apskaičiavimas (92) Kai nėra leistinos muitų grąžinimo sistemos arba pakaitinės muitų grąžinimo sistemos, kompensuotina subsidija laikomas visų importo muitų (pagrindinio muito ir specialaus pagrindinio muito), kurie paprastai mokami importavimo metu, grąžinimas ir pardavimo mokesčio kompensavimas peržiūros tyrimo laikotarpiu. (93) Eksportuotojo prašymas atsižvelgti tik į muitų sumą ir sutaupytus pardavimo mokesčius, kurie buvo susiję su žaliavinėmis medžiagomis, sunaudotomis peržiūros tyrimo laikotarpiu, buvo atmestas. Pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 2 dalį subsidija gaunama jau tada, kai perkant žaliavines medžiagas, nemokamas muitas arba pardavimo mokestis, nes šiame etape muitai paprastai turi būti mokami. (i) Atleidimas nuo importo muitų (pagrindinio muito ir specialaus papildomo muito) ir pardavimo mokesčio kompensavimas už žaliavas (94) Subsidijos suma eksportuotojui, kuris naudojosi EOUS sistema, buvo skaičiuojama pagal nesumokėtus importo muitus (pagrindinį muitą ir specialų papildomą muitą) už medžiagas, importuotas gamybos sektoriui, t.y. pagrindinius vaistus ir tarpines prekes, taip pat pagal šiam sektoriui kompensuotą pardavimo mokestį peržiūros tyrimo laikotarpiu. Siekiant apskaičiuoti subsidijos sumą, kaip skaitiklį, iš minėtos sumos buvo išskaičiuoti mokesčiai, kuriuos būtina sumokėti, norint gauti subsidiją pagal pagrindinio reglamento 7 straipsnio 1 dalies a punktą. Vadovaujantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 dalimi, ši subsidijos suma buvo paskirstyta pagrindinio farmacijos sektoriaus (toliau – „sektoriaus“) eksporto apyvartai peržiūros tyrimo laikotarpiu, kaip atitinkamas vardiklis, nes subsidija priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų ir buvo skiriama, neatsižvelgiant į perdirbtus, pagamintus, eksportuotus arba transportuotus kiekius. Apskaičiuotas subsidijų skirtumas sudarė 29,6 %. (ii) Atleidimas nuo importo muitų (pagrindinio muito ir specialaus papildomo muito) už pagrindines gamybos priemones (95) Skirtingai nei žaliavos, pagrindinės gamybos priemonės fiziškai neįeina į galutinių prekių sudėtį. Vadovaujantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 3 dalimi, tiriamai bendrovei suteikta nauda buvo apskaičiuojama pagal muito, nesumokėto už importuotas pagrindines gamybos priemones, sumą, paskirstytą per laikotarpį, kuris atspindi normalų tokių pagrindinių gamybos priemonių nusidėvėjimo laikotarpį svarstomos prekės gamybos sektoriuje. Toks normalus nusidėvėjimo laikotarpis buvo nustatytas pagal nusidėvėjimo laikotarpių svertinį vidurkį, taikomą visiems eksportuojantiems gamintojams. Tiriamos EOU prašymas taikyti konkrečios bendrovės taikomą nusidėvėjimo laikotarpį buvo atmestas, nes „normalus“ yra ne „individualaus“, o „orientacinio vidurkio“ sinonimas. Vadinasi, apskaičiuota suma, kuri po to priskiriama peržiūros tyrimo laikotarpiui, buvo pakoreguota, pridedant šio laikotarpio palūkanas, kad atspindėtų subsidijos vertę per tam tikrą laikotarpį ir taip būtų nustatyta aptariamos sistemos nauda gavėjui. Pridedamų palūkanų suma buvo apskaičiuojama pagal komercinę palūkanų normą, galiojusią Indijoje peržiūros tyrimo laikotarpiu. Minėto eksportuotojo prašymu naudojant vidutinę palūkanų normą, skaičiavimo rezultatas nepasikeitė, t.y. subsidijos skirtumas liko toks pat. Mokesčiai, kuriuos būtina sumokėti, norint gauti subsidiją, buvo išskaičiuoti iš šios sumos pagrindinio reglamento 7 straipsnio 1 dalies a punkte nustatyta tvarka, siekiant apskaičiuoti subsidijos sumą, kaip skaitiklį. Vadovaujantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta tvarka, ši subsidijos suma buvo paskirstyta šio sektoriaus eksporto apyvartai peržiūros tyrimo laikotarpiu kaip atitinkamas vardiklis, nes subsidija priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų ir buvo skiriama, neatsižvelgiant į perdirbtus, pagamintus, eksportuotus arba transportuotus kiekius. Apskaičiuotas subsidijų skirtumas buvo lygus 1,3 %. (96) Tai reiškia, kad bendras subsidijų skirtumas aptariamai bendrovei pagal EOUS sudaro 30,9 %. 4. Pagrindinių gamybos priemonių eksporto rėmimo sistema (‘EPCGS’) (a) Teisinis pagrindas (97) Išsamus EPCGS apibūdinimas pateiktas EXIM-politikos 02–07 5 skyriuje ir HOP I 02–07 5 skyriuje. (b) Teisė naudotis sistemos teikiamomis lengvatomis (98) Šia sistema gali naudotis gamintojai eksportuotojai ir prekybininkai eksportuotojai, kurie yra susiję su remiančiais gamintojais ir paslaugų teikėjais. (c) Praktinis įgyvendinimas (99) Pagal eksporto įsipareigojimo sąlygą bendrovė gali importuoti pagrindines gamybos priemones (naujas pagrindines gamybos priemones, o nuo 2003 m. balandžio mėn. – ir panaudotas iki 10 metų senumo pagrindines gamybos priemones) ir mokėti už jas sumažintą muitą. Tuo tikslu, pateikus prašymą ir sumokėjus mokestį, IV išduoda EPCGS licenciją. Nuo 2000 m. balandžio mėn. pagal šią sistemą visoms pagrindinėms gamybos priemonėms, importuojamos pagal šią sistemą, numatyta taikyti sumažintą 5 % muito normą. Iki 2000 m. kovo 31 d. buvo taikoma faktinė 11 % muito norma (įskaitant 10 % pridėtinį mokestį), o vertingų prekių importui – nulinė muito norma. Vykdant eksporto prievolę, importuojamas pagrindines gamybos priemones būtina naudoti tam tikram eksportuojamų prekių kiekiui pagaminti per tam tikrą laikotarpį. (100) EPCGS licencijos turėtojas pagrindines gamybos priemones gali įsigyti ir iš vietos šaltinių. Tokiu atveju vietinis pagrindinių gamybos priemonių gamintojas gali pasinaudoti muitais neapmokestinamų komponentų, reikalingų tokios pagrindinėms gamybos priemonėms pagaminti, importo lengvatomis. Arba toks vietinis gamintojas gali prašyti, kad jam būtų taikomos tariamo eksporto lengvatos už pagrindinių gamybos priemonių tiekimą EPCGS licencijos turėtojui. (d) Pastabos po atskleidimo (101) Savo pastabose IV ir vienas eksportuojantis gamintojas nurodė, kad (i) suinteresuotos šalys nebuvo tinkamai informuotos apie pagrindinėms gamybos priemonėms taikomą nusidėvėjimo laikotarpį ir kad (ii) nebuvo pakankamai išsamiai paaiškinta, kodėl, skaičiuojant kompensuotiną subsidijos sumą, buvo pridėtos palūkanos ir nebuvo nurodytas jų dydis. (e) Išvada dėl EPCG sistemos (102) Pagal EPCGS sistemą skiriamos subsidijos yra nurodytos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 2 straipsnio 2 dalyje. Muito sumažinimas laikomas IV finansiniu įnašu, nes ši koncesija sumažina IV pajamas iš muitų, kurias ji turėtų gauti, jeigu minėtoji sistema nebūtų taikoma. Be to, muito sumažinimas yra naudingas eksportuotojui, nes importavimo metu sutaupyti muitai pagerina jo likvidumą. (103) EPCGS sistema pagal įstatymą priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų, nes šių licencijų negalima gauti, neprisiėmus eksporto įsipareigojimo. Dėl to ji laikoma individualia ir kompensuotina pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 4 dalies a punktą. (104) Galiausiai šios sistemos negalima laikyti leistina muitų grąžinimo sistema arba pakaitine muitų grąžinimo sistema pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktį. Tokios leistinos sistemos neapima pagrindinių gamybos priemonių, kaip nurodyta pagrindinio reglamento I priedo i punkte, nes pagrindinės gamybos priemonės nesuvartojamos, gaminant eksportuojamas prekes. (f) Subsidijos sumos apskaičiavimas (105) Subsidijos suma buvo apskaičiuojama pagrindinio reglamento 7 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka pagal muitą, nesumokėtą už importuotas pagrindines gamybos priemones, paskirstytą per laikotarpį, kuris atspindi tokių pagrindinių gamybos priemonių normalų nusidėvėjimo laikotarpį antibiotikų sektoriuje. Pagal įsitvirtinusią praktiką tokiu būdu apskaičiuota suma, priskiriama peržiūros tyrimo laikotarpiui, buvo koreguojama, pridedant šio laikotarpio palūkanas, kad būtų atspindėta visa gautos naudos vertė per tam tikrą laikotarpį. Buvo nustatyta, kad šiam tikslui tinka komercinė palūkanų norma, galiojusi Indijoje peržiūros tyrimo laikotarpiu. Mokesčiai, kuriuos būtina sumokėti, norint gauti subsidiją, buvo išskaičiuoti iš šios sumos pagrindinio reglamento 7 straipsnio 1 dalies a punkte nustatyta tvarka, siekiant apskaičiuoti subsidijos sumą, kaip skaitiklį. Vadovaujantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 ir 3 dalimis, subsidijos suma buvo paskirstyta šio sektoriaus eksporto apyvartai tyrimo peržiūros laikotarpiu kaip atitinkamas vardiklis, nes subsidija priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų ir buvo skiriama, neatsižvelgiant į perdirbtus, pagamintus, eksportuotus arba transportuotus kiekius. Peržiūros tyrimo laikotarpiu šia sistema pasinaudojo keturios bendrovės. Jų gautos subsidijos buvo nedidelės. (106) Kadangi šioje byloje EPCGS nebus kompensuojama, atsakyti į tam tikras pastabas po atskleidimo nebūtina. 5. Eksporto kreditų sistema („ECS“) (a) Teisinis pagrindas (107) Šios sistemos išsamus apibūdinimas pateiktas Indijos rezervų banko (RBI) Pagrindiniame aplinkraštyje IECD Nr. 5/04.02.02/2002-03 (Eksporto kreditai užsienio valiuta) ir Pagrindiniame aplinkraštyje IECD Nr. 4/04.02.02/2002-03 (Eksporto kreditai rupijomis), kuris yra skirtas visiems komerciniams Indijos bankams. (b) Teisė naudotis sistemos teikiamomis lengvatomis (108) Šia sistema gali naudotis gamintojai eksportuotojai ir prekybininkai eksportuotojai. (c) Praktinis įgyvendinimas (109) Pagal šią sistemą RBI privaloma tvarka nustato maksimalią eksporto kreditų palūkanų normą Indijos rupijomis arba užsienio valiuta, kurią komerciniai bankai gali taikyti eksportuotojui, „kad eksportuotojams būtų skiriami kreditai už tarptautiniu lygiu konkurencines palūkanų normas“. ECS sudaro dvi posistemės, tai yra Eksporto kreditų sistema, taikoma prekėms prieš išsiuntimą („pakavimo kreditai“), kuri apima kreditus, teikiamus eksportuotojui prekių pirkimo perdirbimo, gamybos, pakavimo ir (arba) siuntimo išlaidoms finansuoti prieš eksportuojant prekes, ir Eksporto kreditų sistema, taikoma prekėms po išsiuntimo, pagal kurią teikiamos apyvartinių lėšų paskolos iš eksporto gautinoms sumoms finansuoti. RBI reikalauja, kad bankai tam tikrą dalį savo grynojo bankinio kredito skirtų eksportui finansuoti. (110) Pagal minėtus RBI pagrindinius aplinkraščius eksportuotojai gali gauti eksporto kreditus, kuriems taikomos lengvatinės palūkanų normos, palyginti su įprastinių komercinių kreditų (kreditų grynaisiais) palūkanų normomis, kurios nustatomas tik pagal rinkos sąlygas. Šiuo atžvilgiu Pagrindiniame aplinkraštyje dėl eksporto kreditų rupijomis nurodoma, kad „kreditų, išmokėtų eksportuotojams šiame aplinkraštyje nustatyta tvarka, aukščiausios palūkanų normos yra mažesnės už maksimalias skolinimo palūkanų normas, kurios paprastai taikomos kitiems skolininkams, ir dėl to, šia prasme laikomos koncesinėmis.“ Gerus kredito reitingus turinčioms bendrovėms palūkanų normų skirtumas gali būti sumažintas. Iš tikrųjų aukštus reitingus turinčios bendrovės gali gauti eksporto kreditus ir kreditus grynaisiais vienodomis sąlygomis. (d) Pastabos po atskleidimo (111) Savo pastabose du eksportuotojai, pasinaudoję šios sistemos teikiamomis lengvatomis, tvirtino, kad ECS nėra kompensuotina subsidija. Jų nuomone, (i) kompensuotinai subsidijai turi būti pervestos valstybinės lėšos, (ii) ECS kreditų palūkanų normos nustatomos pagal rinkos sąlygas, nes įvairūs komerciniai bankai siūlo labai skirtingas palūkanų normas, ir (iii) palūkanų normos už kreditus grynaisiais yra aukštesnės už eksporto kreditų palūkanų normas, nes eksporto finansavimas yra ne toks rizikingas („tiesiogiai vykdomas“), o eksporto kreditų užsienio valiuta atveju dėl to, kad laisvai konvertuojamų užsienio valiutų infliacija tariamai buvo mažesnė už Indijos nacionalinės valiutos infliaciją, ir tai, minėtų eksportuotojų nuomone, turėjo poveikį palūkanų normoms. (112) Be to, vienas eksportuotojas, nepateikęs jokio naujo subsidijos skirtumo apskaičiavimo, teigė, kad skaičiavimams reikėtų naudoti kitų bankų palūkanų normas ir, bet kuriuo atveju, tik mažiausias eksporto kreditų ir kreditų grynaisiais palūkanų normas, kurios buvo naudojamos palyginimo tikslais, išskyrus bankus, kurie, kaip paaiškėjo patikrinimo vietoje metu, buvo skolinantys bankai. Kitas eksportuotojas, nepateikęs jokių įrodymų, tvirtino, kad paskolos sumą reikėtų sumažinti 25 %, nes ši dalis tariamai lygi nuosavam kapitalui, nors sąskaitose ji įrašoma į užsienio kapitalą. (e) Išvada dėl ECS (113) Pirma, ECS kreditų lengvatinės palūkanų normos, nustatytos RBI pagrindiniuose aplinkraščiuose, kurie minimi (107) konstatuojamojoje dalyje, gali sumažinti eksportuotojo palūkanų išlaidas, skirtingai nuo išlaidų kreditams, kurios nustatomos tik pagal rinkos sąlygas, ir šiuo atveju yra lengvata, kuria pasinaudojo eksportuotojas, kaip nurodoma pagrindinio reglamento 2 straipsnio 2 dalyje. Išvada dėl lengvatos naudos buvo padaryta tik tų bendradarbiaujančių eksportuotojų, kuriuos tiriant buvo nustatyta, jog minėti palūkanų skirtumai egzistuoja, atžvilgiu. Skirtingai, nei nurodyta pirmiau išdėstytose pastabose, tokių palūkanų normų skirtumų negalima paaiškinti vien tik komercinių bankų veikla rinkoje. Eksporto finansavimas nėra per se saugesnis už vidaus finansavimą. Iš tikrųjų jis laikomas rizikingesnis, o tam tikram kreditui reikalingo užstato dydis, kad ir koks būtų finansavimo objektas, tėra paprasčiausias komercinis sprendimas, kurį priima tam tikras komercinis bankas. Įvairių bankų taikomų palūkanų normų skirtumai yra RBI metodologijos, reikalaujančios nustatyti maksimalias skolinimo palūkanų normas kiekvienam komerciniam bankui individualiai, taikymo rezultatas. Be to, jeigu ne RBI pagrindiniai aplinkraščiai, komerciniai bankai nebūtų įpareigoti eksporto finansavimo skolintojams perduoti jokių ir galbūt palankesnių palūkanų normų už eksporto kreditus užsienio valiuta. Apibendrinant atsakymą į minėtas pastabas, reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad RBI pagrindinių aplinkraščių tikslas yra teikti eksporto finansavimą, taikant „tarptautiniu lygiu konkurencines palūkanų normas“, o pats RBI eksporto kreditų palūkanų normas laiko „koncesinėmis“. Antra, ir neatsižvelgiant į tai, kad lengvatinius kreditus pagal ECS sistemą teikia komerciniai bankai, ši lengvata yra vyriausybės finansinis įnašas, nurodytas pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies iv punkte. Šiuo atveju reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad nei pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies iv papunktyje, nei ASCM nenustatyta, kad skiriant subsidiją, nereikalaujama mokesčio už valstybines sąskaitas, pvz., IV kompensacijų komerciniams bankams, tokiu atveju pakanka tik vyriausybės nurodymo atlikti funkcijas, išvardytas pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies i, ii arba iii papunkčiuose. RBI yra valstybės įstaiga, ir dėl to jai taikomas „vyriausybės“ apibrėžimas, pateiktas pagrindinio reglamento 1 straipsnio 3 dalyje. RBI 100 % priklauso vyriausybei, siekia valstybinės politikos tikslų, pvz., pinigų politikos, o jo vadovybę skiria IV. RBI vadovauja privačioms įstaigoms, nes komerciniai bankai privalo laikytis sąlygų, inter alia nustatytų RBI pagrindiniuose aplinkraščiuose dėl eksporto kreditų maksimalių palūkanų normų ir RBI nuostatų, reikalaujančių, kad komerciniai bankai dalį savo bankinių kreditų skirtų eksportui finansuoti. Šis reikalavimas įpareigoja komercinius bankus atlikti funkcijas, nurodytas pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje, šiuo atveju susijusias su paskolomis lengvatinio eksporto finansavimo forma. Toks tiesioginis lėšų perleidimas paskolų forma pagal tam tikras sąlygas paprastai būtų pavedamas vyriausybei, o šiuo atveju taikoma praktika dėl nesuprantamų priežasčių skiriasi nuo kitų šalių vyriausybių atliekamų funkcijų, nurodytų pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje. Ši subsidija laikoma individualia ir kompensuotina, nes lengvatinės palūkanų normos gali būti taikomos tik eksporto operacijoms finansuoti, ir dėl to priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 4 dalies a punkte. (f) Subsidijos sumos apskaičiavimas (114) Subsidijos suma buvo apskaičiuojama, atsižvelgiant į skirtumą tarp palūkanų, sumokėtų už eksporto kreditus, kurios buvo taikomos peržiūros tyrimo laikotarpiu, ir sumos, kurią būtų reikėję mokėti, jeigu palūkanų normos būtų taikomos konkrečios bendrovės naudojamiems įprastiniams komerciniams kreditams. Ši subsidijos suma (skaitiklis) buvo paskirstyta bendrai eksporto apyvartai peržiūros tyrimo laikotarpiu kaip atitinkamas vardiklis pagal pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 dalį, nes subsidija priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų ir ją skiriant, nebuvo atsižvelgta į pagamintus, perdirbtus, eksportuotus arba transportuotus kiekius. Pavėluotas vieno eksportuotojo prašymas patikros vietoje metu tikrinto kredito sumą sumažinti 25 %, nes šią jos dalį sudaro nuosavos lėšos, nors prieš minėtą patikrą ir net per ją apie tai nebuvo užsiminta, buvo nepagrįstas ir dėl to jis negali būti patenkintas. Reikalavimą dėl naujos informacijos apie skolinančius bankus naudojimo vietoj patikros vietoje metu pateiktos informacijos taip pat reikia atmesti, nes tokia informacija buvo pateikta pavėluotai ir ji nepatikrinta. Bet kuriuo atveju šis eksportuotojas nepagrindė savo teiginio, kad tik eksporto finansavimą jis gavo iš komercinių bankų pačiomis palankiausiomis sąlygomis. ECS sistemos lengvatomis pasinaudojo šešios bendrovės. Jos gavo iki 2,3 % subsidijas. 6. Pajamų mokesčio sistemos (a) Atleidimo nuo eksporto pajamų mokesčio sistema (EITES) (i) 1961 m. Pajamų mokesčio įstatymo (ITA) 80HHC dalis (115) Buvo nustatyta, kad keturi tiriami eksportuotojai buvo iš dalies atleisti nuo pajamų mokesčio už pelną, gautą iš eksporto pardavimų peržiūros tyrimo laikotarpiu. Šio atleidimo teisinis pagrindas yra išdėstytas ITA 80HHC dalyje. (116) Ši ITA nuostata buvo panaikinta nuo 2005–2006 ataskaitinių metų (t.y. finansinių metų nuo 2004 m. balandžio 1 d. iki 2005 m. kovo 31 d.) ir vėliau. Atsižvelgiant į tai, pagal ITA 80HHC po 2004 m. kovo 31 d. jokiam pareiškėjui lengvatos nebetaikomos. Nors peržiūros tyrimo laikotarpiu šia sistema pasinaudojo keturi tiriami eksportuotojai, tačiau po to ši sistema buvo panaikinta, ir dėl to ji yra nekompensuotina pagal pagrindinio reglamento 15 straipsnio 1 dalį. (ii) ITA 10A ir 10B dalys (117) Atleidimas nuo viso pajamų mokesčio už pelną iš eksporto pardavimų, taikomas naujai įmonei, įsteigtai SEZ, laisvosios prekybos zonai, elektroninės kompiuterių aparatinės įrangos technologijų parkui, programinės įrangos technologijų parkui (ITA 10A dalis) arba naujai įsteigtai EOU (ITA 10B dalis) per pirmuosius dešimt gamybos metų, galioja iki 2010 m. kovo 31 d. (118) Per pastaruosius dešimt metų ITA 10B nustatytomis lengvatomis nuo 1993–1994 finansinių metų pasinaudojo viena bendrovė. Dėl šios priežasties nuo 2003–2004 finansinių metų ir vėliau ji nebetenka teisės naudotis lengvatomis, nustatytomis ITA 10B dalyje. Dėl to pagal pagrindinio reglamento 15 straipsnio 1 dalį aptariama sistema šioje byloje nebus kompensuojama. (b) Mokslo tyrimų ir taikomosios veiklos pajamų mokesčio lengvata (ITIRAD) (i) Teisinis pagrindas (119) Išsamus ITIRAD apibūdinimas pateiktas ITA 35(2AB) dalyje. (ii) Teisė naudotis sistemos teikiamomis lengvatomis (120) Šia sistema gali naudotis bendrovės, kurių verslas yra susijęs su biotechnologijomis arba vaistais, vaistų pramonės gaminiais, chemikalais, elektroniniais prietaisais, kompiuteriais ir programine įranga, telekomunikacijų įrenginiais, malūnsparniais, orlaiviais arba kitais gaminiais ar prietaisais. (iii) Praktinis įgyvendinimas (121) Skaičiuojant pajamų mokestį, iš bet kurių vidaus mokslo tyrimų ir taikomosios veiklos išlaidų (kitoms nei išlaidos žemei ir pastatams), kurias patvirtina IV mokslo ir pramonės tyrimų departamentas, leidžiama išskaičiuoti 150 % de facto patirtų išlaidų dydžio sumą. Tai reiškia, kad išskaičiavus 50 % tariamų išlaidų (t.y. faktiškai nepatirtų išlaidų), pajamų mokesčio bazė, o kartu ir pajamų mokesčio suma dirbtinai sumažėja. (iv) Pastabos po atskleidimo (122) Vienas eksportuotojas, kuris pasinaudojo šios sistemos lengvatomis, savo pastabose nurodė, kad ši sistema neturėtų būti kompensuojama, nes (i) nors ITIRAD taikoma tik tam tikriems sektoriams, ji nelaikoma individualia pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalį, taip pat ja gali naudotis visos šių sektorių įmonės, ir (ii) išlaidoms, patirtoms po 2005 m. kovo 31 d. pagal ITA 35(2AB) dalies (5) ITA poskyrį, ši sistema netaikoma. (v) Išvada dėl ITIRAD (123) Subsidijos, skiriamos pagal ITIRAD sistemą, yra nurodytos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 2 straipsnio 2 dalyje. Dirbtinis pajamų mokesčio bazės sumažinimas, nurodytas ITA 35(2AB) dalyje, laikomas IV finansiniu įnašu, nes dėl jo sumažėja IV pajamos iš pajamų mokesčio, kurias ji kitais atvejais turėtų gauti. Be to, pajamų mokesčio sumažinimas yra naudingas bendrovei, nes padidina jos likvidumą. (124) IV tvirtino, kad teisė naudotis ITIRAD lengvatomis yra pagrįsta objektyviais kriterijais, ir dėl to ši sistema nėra individuali. Šį teiginį ji pakartojo pateikdama pastabas, bet jo nepagrindė. Tačiau ITA 35(2AB) dalyje aiškiai nustatyta, kad ITIRAD de jure yra individuali sistema, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalies a punkte, ir dėl to yra kompensuotina. Teisės naudotis šia sistema nereglamentuoja pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalies b punkte išdėstyti objektyvūs kriterijai. Šios sistemos lengvatomis gali naudotis tik tam tikri pramonės sektoriai, išvardyti pirmiau pateiktoje (120) konstatuojamojoje dalyje; IV šią sistemą taikė ne visiems sektoriams. Skirtingai, nei buvo nurodyta vieno eksportuotojo pateiktose pastabose, toks apribojimas laikomas individualiu, nes pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje nurodyta „sektorių grupės“ sąvoka vartojama kaip sektoriams taikomų apribojimų sinonimas. Šis apribojimas nėra ekonominio pobūdžio ir taikomas horizontaliai, tai yra darbuotojų skaičiui arba įmonės dydžiui. (125) Be to, tvirtinimas, kad išlaidoms, patirtoms po 2005 m. kovo 31 d., ši sistema netaikoma, nereiškia, kad ji nėra kompensuotina pagal pagrindinio reglamento 15 straipsnio 1 dalį. Tai, kad ši sistema jau buvo panaikinta tuo metu, kai buvo daromos galutinės peržiūros tyrimo išvados, taip pat ir tai, kad eksportuotojas daugiau nebesinaudos ITIRAD lengvatomis, nebuvo patvirtinta. Priešingai, ITIRAD buvo taikoma visą 2005–2006 m. laikotarpį (t.y. 2004–2005 finansiniais metais) ir sudarė galimybes ir toliau naudotis jos teikiamomis lengvatomis. Be to, eksportuotojas nepagrindė savo teiginio, kad IV neketina pratęsti šios sistemos taikymo laikotarpio. Iš tikrųjų šios sistemos taikymas jau buvo pratęstas anksčiau[8]. Nėra jokių įrodymų, kad jos taikymas nebus pratęstas būsimu Finansų įstatymu, ypač dėl to, kad IV nei per konsultacijas, nei pastabose po atskleidimo nieko neužsiminė apie tai, kad nuo 2005 m. kovo 31 d. ši sistema (i) nebegalios arba (ii) bus pakeista panašia nuostata dėl pajamų mokesčio lengvatos. (vi) Subsidijos sumos apskaičiavimas (126) Subsidijos suma buvo apskaičiuojama pagal pajamų mokesčio, mokėtino už peržiūros tyrimo laikotarpį, skirtumą taikant ITA 35(2AB) dalies nuostatą ir jos netaikant. Ši subsidijos suma (skaitiklis) buvo paskirstyta peržiūros tyrimo laikotarpiui kaip atitinkamas vardiklis pagal pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 dalį, nes ši subsidija yra susijusi su visais vidaus ir eksporto pardavimais ir buvo skiriama, neatsižvelgiant į perdirbtus, pagamintus, eksportuotus arba transportuotus kiekius. Vadinasi, vienai bendrovei, kuri pasinaudojo ITIRAD sistemos lengvatomis, buvo apskaičiuotas 1,5 % subsidijų skirtumas. III. Regioninės sistemos 1. Gujarato ir Pendžabo pramoninių lengvatų sistemos (IIS) (127) Gujarato ir Pendžabo valstijose pramonės įmonėms, turinčioms teisę naudotis šiomis sistemomis, taikomos lengvatos atleidimo nuo pardavimo ir pirkimo mokesčių ir (arba) šių mokesčių atidėjimo forma, skatinant ekonomiškai atsilikusių sričių pramonės plėtrą šiose valstijose. Kadangi minėtos sistemos yra beveik identiškos, jos vertinamos kartu. (a) Teisinis pagrindas (128) Tų sistemų, kurias taiko Gujarato vyriausybė („GV“) ir Pendžabo vyriausybė („PV“) išsamūs apibūdinimai atitinkamai pateikiami 1990 m. spalio 16 d. GV Nutarime Nr. INC-1090-1023-(2)-I(GR Nr.2) ir 1996 m. kovo 20 d. PV Nutarime Nr. 15/43/96-5IB/2238. (b) Teisė naudotis sistemos teikiamomis lengvatomis (129) Šių sistemų teikiamomis lengvatomis gali naudotis bendrovės, kurios steigia naują pramonės įmonę arba vykdo jau veikiančios pramonės įmonės plataus masto plėtrą ekonomiškai atsilikusiose srityse. Tačiau yra sudaryti išsamūs tokios teisės neturinčių sektorių sąrašai, kuriuose nurodytoms bendrovėms, atliekančioms tam tikrų sričių operacijas, draudžiama naudotis tokiomis lengvatomis. (c) Praktinis įgyvendinimas (130) Pagal šias sistemas bendrovės privalo investuoti į atsilikusias sritis. Šios sritys, tai yra minėtose dviejose valstijose esantys tam tikri teritoriniai vienetai, kurie pagal jų ekonominį išsivystymą skirstomi į įvairias kategorijas, bet kurioms sritims tokias sistemas draudžiama taikyti. Pagrindiniai lengvatų dydžio nustatymo kriterijai yra investicijų suma ir sritis, kurioje veikia arba bus įsteigta įmonė. (131) Lengvatos gali būti taikomos bet kuriuo metu, nes prašymams dėl lengvatų pateikti ir kiekybiniams kriterijams įvykdyti jokių terminų nėra nustatyta. (d) Pastabos po atskleidimo (132) Savo pastabose du eksportuotojai, kuriems buvo suteiktos lengvatos pagal IIS, nurodė, kad (i) IIS nėra eksporto subsidija, (ii) tai tik kompensacija už išlaidas, papildomai patirtas dėl to, kad nurodytose atsilikusiose srityse nėra tam tikros infrastruktūros, ir (iii) vienam eksportuotojui lengvatos pagal šią sistemą nebetaikomos nuo 2003 m. liepos 5 d. (e) Išvada dėl IIS (133) Subsidijos, skiriamos pagal šias sistemas, yra nurodytos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 2 straipsnio 2 dalyje. Jos laikomos atitinkamais GV ir PV finansiniais įnašais, nes šiuo atveju lengvatos buvo suteiktos atleidimo nuo pardavimo ir pirkimo mokesčio forma ir dėl jų sumažėjo pajamos iš mokesčių, kuriuos būtina mokėti kitais atvejais. Be to, šios lengvatos duoda bendrovei naudos, taigi pagerina jos finansinę padėtį, nes ji nemoka mokesčių, kuriuos reikia mokėti, kai tokios sistemos netaikomos. (134) Be to, šios sistemos taikomos konkrečiam regionui, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalies a punkte ir 3 straipsnio 3 dalyje, nes jomis gali naudotis tam tikros bendrovės, investavusios savo kapitalą į tam tikras nurodytas geografines sritis, priklausančias aptariamų valstijų jurisdikcijai. Jomis negali naudotis minėtoms sritims nepriklausančios bendrovės, o lengvatos dydis diferencijuojamas pagal atitinkamą sritį. (135) IV tam nepritarė. Pirma, ji tvirtino, kad tarptautinei prekybai per se netaikomas pardavimo mokestis, ir tai jau numatyta Indijos konstitucijoje. IV toliau tvirtino, jog dėl tokių sistemų neprarandama jokių pajamų, kurios gaunamos kitais atvejais iš eksporto operacijų, ir dėl to jos neturėtų būti kompensuojamos. Tačiau ši sistema nėra eksporto subsidija pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 4 dalies a punktą ir yra tiesiogiai susijusi su svarstomos prekės eksportu, nors kitais atžvilgiais yra individuali (žr. (134) konstatuojamąją dalį), skirtingai, nei savo pastabose buvo nurodę du eksportuotojai. Tiesioginio ryšio tarp subsidijos ir eksportuojamos prekės nustatymas nebūtinas tam, kad subsidijų sistema taptų kompensuotina. Vadovaujantis pagrindinio reglamento 1 straipsnio 1 dalimi, pakanka nustatyti tiesioginį ryšį tarp subsidijos ir gamybos bendrovės. Atsižvelgiant į tai, kad „pinigai yra pakeičiami“, kiekvieną tokią vidaus subsidiją taip pat atspindi eksporto operacijų mažesnės kainos, nes dėl subsidijos pagerėja bendras bendrovės likvidumas. Be to, IV nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių, kad eksporto pardavimų bendras atleidimas nuo pardavimo mokesčio taip pat apima pirkimo mokesčio įsipareigojimus dėl žaliavinių medžiagų. Iš tikrųjų šioje byloje tiriamos bendrovės taip pat naudojosi IIS pirkimo mokesčio įsipareigojimams padengti. (136) IV taip pat tvirtino, kad IIS, nors ir pripažįstant, kad jos taikomos tik tam tikriems atsilikusiems regionams, priklausantiems Pendžabo ir Gujarato teritorijoms, neturėtų būti laikomos individualiomis dėl to, kad jos tariamai nėra naudingos tam tikroms bendrovėms, esančioms šiuose specialiai nurodytuose regionuose. Tačiau IV nurodė, kad IIS taikomos ne visų rūšių produkcijai šiose nurodytose teritorijose. Iš tikrųjų regioninis valstybės subsidijų sistemos apribojimas visoms įmonėms, esančioms specialiai nurodytose srityse, priklausančiose jos teritorijai, jau yra individualaus pobūdžio. Tokios rūšies sistemos neabejotinai yra palankios tam tikroms įmonėms, bet ne visoms, nes tokiame regione, kuriam gali būti taikoma sistema, veikianti bendrovė gali gauti pagalbą, o jos konkurentė, veikianti regione, kuriam tokia sistema netaikoma, pagalbos gauti negali. Tokia diferenciacija nėra tikslas, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalies b punkte, ir dėl to yra individuali, nes minėtos sistemos netaikomos horizontaliai visai valstijos teritorijai. (137) Tariamas papildomų išlaidų, patirtų dėl nepakankamai išplėtotos infrastruktūros, kompensavimas naudojantis IIS nepakeičia sprendimo, kad subsidija yra kompensuotina, skirtingai, nei buvo nurodyta vieno eksportuotojo pastabose. Tokios tariamos išlaidos buvo nepagrįstos. (138) Eksportuotojas, kuris tvirtino, kad nebesinaudoja lengvatomis pagal IIS sistemą, to nepagrindė, pvz., pateikdamas GV patvirtinimą. Priešingai, šio eksportuotojo 2002–2003 m. (t.y. peržiūros tyrimo laikotarpio) vadovybės ataskaitose buvo nurodyta, kad jis kreipėsi dėl lengvatų taikymo laikotarpio pratęsimo iki 2012 m. Reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad toks pratęsimas galimas pagal Gujarato valstijoje taikomą IIS. Minėtoji bendrovė nepateikė jokių įrodymų, kad GV būtų atsisakiusi minėtą laikotarpį pratęsti. (139) IV argumentai ir pateiktos pastabos nepakeitė sprendimo, kad minėtos sistemos, t.y. atleidimas nuo pardavimo ir pirkimo mokesčių, yra kompensuotinos. (f) Subsidijos sumos apskaičiavimas (140) Apskaičiuojant subsidijos sumą, buvo atsižvelgiama į paprastai mokamų pardavimo ir pirkimo mokesčių peržiūros tyrimo laikotarpiu sumą, kuri liko nesumokėta pagal minėtas sistemas. Pagal pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 dalies reikalavimus šios subsidijos sumos (skaitiklis) po to buvo paskirstytos visiems peržiūros tyrimo laikotarpio pardavimams kaip atitinkamas vardiklis, nes subsidija nepriklauso nuo eksporto, ir buvo skirta, neatsižvelgiant į perdirbtus, pagamintus, eksportuotus arba transportuotus kiekius. Per aptariamą laikotarpį šiomis sistemomis pasinaudojo trys bendrovės. Jos (2 bendrovės) gavo 2,4 % ir 3,1 % subsidijas. 2. Gujarato vyriausybės taikoma atleidimo nuo elektros mokesčio sistema (EDE) (141) Gujarato valstijoje pramonės įmonėms, kurios turi teisę naudotis minėtomis sistemomis, taikomos lengvatos atleidimo nuo elektros mokesčio forma, skatinant ekonomiškai atsilikusių sričių pramonės plėtrą šioje valstijoje. (a) Teisinis pagrindas (142) Išsamus Gujarato vyriausybės (GV) taikomos atleidimo nuo elektros mokesčio sistemos apibūdinimas yra pateiktas 1958 m. Mokesčio už elektrą įstatyme su pakeitimais, padarytais 1960 m. Gujarato įsakymu dėl įstatymų derinimo, ypač jo 3 dalies 2 straipsnio vi punkte bei vii punkto a ir b papunkčiuose. (b) Teisė naudotis sistemos teikiamomis lengvatomis (143) Šia sistema gali naudotis į atsilikusias sritis investuojančios bendrovės, kurios steigia naują pramonės įmonę arba didelę kapitalo dalį investuoja į veikiančios pramonės įmonės plėtrą. (c) Praktinis įgyvendinimas (144) Šia sistema gali naudotis tik tos bendrovės, kurios yra investavusios į tam tikras nurodytas geografines sritis, priklausančias Gujarato valstijos jurisdikcijai. Ji taip pat suteikia teisę GV atleisti bet kurias sritis ir naujas pramonės įmones nuo elektros mokesčio mokėjimo. Be to, naujos pramonės įmonės, įsteigtos specialiai nurodytose srityse, penkeriems metams nuo gamybos pradžios atleidžiamos nuo elektros mokesčio arba moka pusę jo pagrindinio tarifo. (d) Pastabos po atskleidimo (145) Vienas eksportuotojas, kuriam buvo taikomos lengvatos pagal šią sistemą, savo pastabose nurodė, kad nuo 2004 m. birželio 4 d. jis tariamai nebesinaudojo šia sistema. Tą patį tvirtino ir kitas eksportuotojas. Tačiau reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad apskaičiuojant subsidijos sumą pastarajam eksportuotojui, į aptariamą sistemą nebuvo atsižvelgiama. (e) Išvada dėl EDE (146) Ši sistema laikoma subsidija pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktį ir 2 straipsnio 2 dalį. Ji laikoma GV finansiniu įnašu, nes dėl jos sumažėja pajamos, kurias, netaikant tokios sistemos, turėtų gauti valstybė. Be to, ji duoda naudos subsidiją gaunančiai bendrovei. Aptariama sistema taip pat yra taikoma konkretiems regionams, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalies a punkte ir 3 straipsnio 3 dalyje, nes ja gali naudotis tik tos bendrovės, kurios yra investavusios į tam tikras nurodytas geografines sritis, priklausančias Gujarato valstijos jurisdikcijai. Be to, teisę naudotis šia lengvata reglamentuojantys kriterijai ir sąlygos nėra aiškiai nustatyti įstatymo, taisyklių arba kito oficialaus dokumento. Patikros vietoje patvirtino, kad viena bendrovė šia sistema naudojosi devynerius metus. Atsakydama į prašymą pateikti informaciją, ji pateikė tik Bombėjaus įstatymą dėl mokesčio už elektrą, tačiau jokios kitos informacijos, kuri būtų galėjusi pakeisti šią analizę, nebuvo gauta. (147) IV tvirtino, kad 1999 m. byloje ši sistema nebuvo kompensuota, nes ji buvo laikoma visai valstijai taikoma horizontalia sistema, ir dėl to ją reikėtų kompensuoti dabar. Tam ji pateikė tik Maharaštros valstijos MV pramonės, energijos ir darbo departamento pranešimą apie 1958 m. Bombėjaus elektros mokesčio įstatymą. Tačiau ši informacija nesusijusi su Gujarato valstija. Be to, reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad pagal šį pranešimą EDE lengvata, ko gero, taikoma ne visuose Maharaštros apygardose arba srityse ir dėl to turi būti vertinama kaip individualiems regionams taikoma sistema. Buvo nustatyta, kad tyrimo peržiūros laikotarpiu šia sistema naudojosi vienas tiriamas eksportuotojas, veikiantis Gujarato valstijoje. Atsižvelgiant į tai, buvo nuspręsta, kad dėl pirmiau pateiktoje konstatuojamojoje dalyje išdėstytų priežasčių aptariamam eksportuotojui šią sistemą reikėtų kompensuoti. (148) Eksportuotojas, kuris tvirtino, kad jam jau nebetaikomos lengvatos pagal EDE sistemą, šio tvirtinimo nepagrindė, pvz., pateikdamas GV patvirtinimą. Priešingai, šio eksportuotojo 2002–2003 m. (t.y. peržiūros tyrimo laikotarpio) vadovybės ataskaitose buvo nurodyta, kad jis kreipėsi dėl lengvatų taikymo laikotarpio pratęsimo iki 2012 m., nors atitinkamuose įstatymuose numatyta, kad nuo mokesčio galima atleisti tik penkeriems metams. Minėtoji bendrovė nepateikė jokių įrodymų, kad GV būtų atsisakiusi minėtą laikotarpį pratęsti. (f) Subsidijos sumos apskaičiavimas (149) Eksportuojančiam gamintojui taikoma lengvata buvo apskaičiuojama pagal elektros mokesčio, kuris paprastai mokamas, sumą, kuri liko nesumokėta pagal šią sistemą peržiūros tyrimo laikotarpiu. Vadovaujantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 dalimi, subsidijos suma (skaitiklis) po to buvo paskirstyta visiems peržiūros tyrimo laikotarpio pardavimams (vardiklis), nes ji yra susijusi su visais vidaus ir eksporto pardavimais ir buvo skiriama, neatsižvelgiant į perdirbtus, pagamintus, eksportuotus arba transportuotus kiekius. Vadinasi, vienai bendrovei, kuri naudojosi lengvatomis pagal EDE, buvo apskaičiuotas 0,2 % subsidijos skirtumas. 3. Maharaštros vyriausybės (MV) taikoma pakavimo lengvatų sistema (PSI) (150) Buvo nustatyta, kad eksportuojantys gamintojai pagal PSI sistemą negavo jokių kompensuotinų lengvatų. IV. Kompensuotinų subsidijų suma (151) Pagal nusistovėjusią praktiką, nustatant subsidijos normą, susijusios bendrovės paprastai buvo laikomos viena bendrove. Taip yra dėl to, kad individualių subsidijų normų apskaičiavimas gali paskatinti apeiti kompensacines priemones ir padaryti jas neveiksmingas, nes susijusiems gamintojams bus sudaryta galimybė savo eksportą nukreipti į Bendriją per bendrovę, kuriai taikoma mažiausia individuali subsidijos norma. Siekiant šito išvengti, kiekvienai bendrovei pirmiausia apskaičiuojama individuali subsidijos suma pagal kiekvieną sistemą, o paskui kiekvienai iš susijusių bendrovių apskaičiuojamas šių sumų svertinis vidurkis. (152) Du eksportuojantys gamintojai buvo laikomi susijusiomis bendrovėmis, kurioms buvo taikoma viena subsidijos norma, nes abiejų šių bendrovių padėtis verslo srityje leido joms taikyti apribojimus viena kitai. Kaip rodo šių dviejų bendrovių metų ataskaitos, jų pagrindiniai vadovai buvo giminės, vienas kito bendrovei galėję daryti „didelę įtaką“. Indijos apskaitos standartuose didelė įtaka apibrėžiama kaip dalyvavimas įmonei priimant finansinius ir (arba) verslo sprendimus. Pagal Indijos apskaitos standartus tokią įtaką darančios šalys laikomos susijusiomis. Be to, pagal Europos muitų teisę šalys laikomos susijusiomis, kai jos viena kitą kontroliuoja arba yra tos pačios šeimos nariai[9]. (153) Savo pastabose vienas iš šių dviejų eksportuojančių gamintojų nepritarė pirmiau pateiktai susijusių šalių analizei. Nepateikdamas jokių papildomų įrodymų, jis tvirtino, kad šių dviejų aptariamų bendrovių nesieja jokie verslo ryšiai. Tačiau eksportuojantis gamintojas neišreiškė savo nepritarimo faktiniam apibūdinimui, išdėstytam (152) konstatuojamojoje dalyje, ir nepateikė jokių argumentų, kodėl, nepaisant šių faktų, abiejų bendrovių nereikėtų laikyti susijusiomis šalimis. Dėl to į šį prašymą negalima atsižvelgti. Pagal pagrindinio reglamento nuostatas tiriamiems eksportuojantiems gamintojams apskaičiuota kompensuotinų subsidijų suma, išreikšta ad valorem , svyruoja nuo 25,3 % iki 35,1 %. (154) Kadangi bendradarbiavimo lygis buvo aukštas, visoms nebendradarbiaujančioms bendrovėms buvo nustatyta 35,1 % dydžio subsidijos norma, t.y. bendrovei taikoma didžiausia individuali norma. Svarstoma prekė ir panaši prekė | 2 482 053 | 3 240 481 | 3 254 464 | 3 801 666 | 3 745 549 | indeksas | 100 | 131 | 131 | 153 | 151 | - (175) IV ir vienas eksportuotojas nurodė, kad pirmiau nurodyta informacija apie vartojimą turėtų būti atskleista išsamiau, tai yra pateikiant duomenis apie kiekvieną Bendrijos gamintoją ir apie laisvąjį ir uždarąjį vartojimą atskirai. Be to, jie teigė, kad nebuvo patikrintas duomenų apie kitus Bendrijos gamintojus, ne Bendrijos pramonę sudarančius gamintojus, patikimumas. (176) Bendrijos pramonę sudaro tik dvi šalys, iš kurių tik viena veikia uždarojoje rinkoje. Dėl to, atsižvelgiant į pagrindinio reglamento 29 straipsnį („Konfidencialumas“), daugiau informacijos pateikti negalima. Kalbant apie kitus Bendrijos gamintojus, ne Bendrijos pramonės, reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad tyrimo metu jie nebendradarbiavo. Kadangi jokios kitos informacijos apie jų indėlį į Bendrijos vartojimą nėra, buvo naudojami peržiūros prašyme nurodyti duomenys. Be to, nė viena šalis nepateikė priešingos informacijos, o ir per patikrinimą dėl jos patikimumo jokių abejonių neiškilo. IV. Svarstomos prekės importas į Bendriją 1. Importo iš Indijos apimtis, kaina ir rinkos dalis Importas (kg) | 1999 m. | 2000 m. | 2001 m. | 2002 m. | IP | Svarstoma prekė | 36 800 | 47 400 | 72 100 | 101 800 | 95 200 | indeksas | 100 | 129 | 196 | 277 | 259 | (177) Svarstomos prekės importo apimtis per aptariamą laikotarpį labai padidėjo. Peržiūros tyrimo laikotarpiu importas buvo 159 % didesnis nei 1999 m. Šis importas augo daug greičiau už vartojimą, kuris iš viso padidėjo 51 %, 13 % išaugusį importą iš kitų trečiųjų šalių, išskyrus Indiją, ir 80 % Bendrijos pramonės pardavimo padidėjimą per tą patį laikotarpį. Atsižvelgiant į Indijos, kaip besivystančios šalies, statusą ir į pagrindinio reglamento 14 straipsnio 4 dalies nuostatas, buvo nustatyta, kad importo iš Indijos apimtis tyrimo peržiūros laikotarpiu sudarė gerokai daugiau kaip 4 % viso panašios prekės importo į Bendriją. Vidutinė importo kaina eurais už kg | 1999 m. | 2000 m. | 2001 m. | 2002 m. | IP | Svarstoma prekė | 34,66 | 33,94 | 35,51 | 36,57 | 35,34 | indeksas | 100 | 98 | 102 | 106 | 102 | (178) Svarstomos prekės vidutinė importo kaina šiek tiek padidėjo. 2002 m. ji buvo šoktelėjusi labai aukštai, o paskui vėl nukrito iki 2001 m. lygio. EB rinkos dalis | 1999 m. | 2000 m. | 2001 m. | 2002 m. | IP | Svarstoma prekė | 1,5 % | 1,5 % | 2,2 % | 2,7 % | 2,5 % | indeksas | 100 | 99 | 149 | 181 | 171 | (179) Indijos importo dalis Bendrijos rinkoje per aptariamą laikotarpį padidėjo 71 %. Pateiktose pastabose buvo nurodyta, kad indeksuotas padidėjimas turėtų siekti ne 71 %, o tik 66 %. Suapvalinus procentais išreikštą rinkos dalį, aritmetiniu požiūriu šis argumentas yra teisingas, bet minėtasis indeksas buvo apskaičiuotas teisingai. Siekiant tiksliai indeksuoti rinkos dalį, procentiniai punktai nebuvo apvalinami. Tai patvirtina 1999 ir 2000 m. indeksuotų skaičių ir procentinių punktų palyginimas. Be to, tokie skaičiavimo metodai buvo taikomi apskaičiuojant visose šio reglamento lentelėse pateikiamus duomenis. 2. Kainų sumažinimas (180) Nustatant kainų sumažinimą, buvo analizuojami kainų duomenys, susiję su peržiūros tyrimo laikotarpiu. Šiuo tikslu Bendrijos pramonės gamintojų pardavimo kainos, kurias jie taikė savo pirmiesiems nesusijusiems vartotojams gamintojo gamybos kainų pagrindu, buvo lyginamos su Indijos eksportuojančių gamintojų pardavimo kainomis jų pirmiesiems nepriklausomiems vartotojams Bendrijoje CIF importo kainų pagrindu, abiem atvejais išskaičiavus nuolaidas, grąžinimus ir komisinius. (181) Atsižvelgiant į klausimyno atsakymus, buvo galima apibrėžti įvairius svarstomos prekės ir panašios prekės porūšius, kad būtų padarytas palyginimas pagal prekės rūšį (t.y. amoksicilino trihidrato, ampicilino trihidrato ir cefaleksino) ir pavidalą (t.y. miltelių arba kompaktine forma). (182) Buvo atliktas Bendrijos pramonės pardavimo kainų ir eksportuojančių gamintojų CIF importo kainų palyginimas tuo pačiu prekybos lygiu,