EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2017 04 26 SWD(2017) 201 final KOMISIJOS TARNYBŲ DARBINIS DOKUMENTAS pridedamas prie KOMISIJOS KOMUNIKATO EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS IR EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI

dėl Europos socialinių teisių ramsčio sukūrimo {COM(2017) 250 final}

{SWD(2017) 200 final}

{SWD(2017) 206 final}



Turinys Įvadas I skyrius. Lygios galimybės ir galimybė įsidarbinti Švietimas, mokymas ir mokymasis visą gyvenimą Lyčių lygybė a) Vienodas požiūris į moteris ir vyrus ir jų lygios galimybės turi būti užtikrinamos ir skatinamos visose srityse, įskaitant dalyvavimą darbo rinkoje, darbo valandas, darbo sąlygas ir kilimą karjeros laiptais. Lygios galimybės Aktyvus užimtumo rėmimas Saugus ir lankstus užimtumas Darbo užmokestis Informavimas apie įdarbinimo sąlygas ir apsauga atleidimo atveju Socialinis dialogas ir darbuotojų įtraukimas Profesinio ir asmeninio gyvenimo pusiausvyra Sveika, saugi ir pritaikyta darbo aplinka ir duomenų apsauga III skyrius. Socialinė apsauga ir įtrauktis Vaikų priežiūra ir parama vaikams Socialinė apsauga Nedarbo išmokos Minimalios pajamos

Senatvės pajamos ir pensijos Sveikatos priežiūra Neįgaliųjų įtrauktis Ilgalaikė priežiūra Būstas ir parama benamiams Galimybė naudotis pagrindinėmis paslaugomis



Įvadas Europos socialinių teisių ramstyje nustatomi tam tikri pagrindiniai principai ir teisės, padėsiantys užtikrinti sąžiningas ir sklandžiai veikiančias darbo rinkas ir socialinės gerovės sistemas. Šių principų ir teisių visuma padedamas pagrindas plataus užmojo darbotvarkei siekiant pažangesnės ekonomikos ir teisingesnės ir atsparesnės visuomenės. Jos tikslas – paskatinti naują konvergencijos procesą, kuris leistų visoje Europoje sudaryti geresnes darbo ir gyvenimo sąlygas. Atsižvelgiant į tai, Europos socialinių teisių ramsčiu siekiama suteikti piliečiams naujų veiksmingesnių teisių, spręsti naujas socialines problemas ir atsižvelgti į permainas darbo pasaulyje, visų pirma, į naujas darbo formas, atsiradusias dėl naujųjų technologijų ir skaitmeninės revoliucijos. Šie principai ir teisės taikytini užimtumo, socialinės apsaugos, socialinės įtraukties, švietimo ir lygių galimybių srityse. Ramsčiu plėtojami jau galiojantys ES ir tarptautinės teisės aktai. Visų pirma ramstyje remiamasi 1989 m. Bendrijos darbuotojų pagrindinių socialinių teisių chartija, 1961 m. Europos socialine chartija, 1996 m. peržiūrėta Europos socialine chartija ir Europos Tarybos priimtu Europos socialinės apsaugos kodeksu. Nustatant principus taip pat atsižvelgta į atitinkamas Tarptautinės darbo organizacijos konvencijas, rekomendacijas ir jų protokolus, taip pat į Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvenciją. Per pastaruosius 30 metų ES socialinis acquis taip pat kito – dėl naujų ES sutarčių nuostatų, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos priėmimo, naujų teisės aktų ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktikos. Neseniai priėmus laikotarpio iki 2030 m. JT darnaus vystymosi tikslus sukurta nauja darbotvarkė, pagal kurią bus subalansuotai ir kompleksiškai sprendžiami skurdo panaikinimo klausimai ir darnaus vystymosi ekonominiai, socialiniai, solidarumo ir aplinkos apsaugos aspektai. Šiame dokumente pasitelkiama Europos socialinių teisių ramsčio trijų skyrių struktūra – šiuose skyriuose išsamiai išaiškinamas kiekvieno principo ar teisės turinys. Kiekvieno jų aprašymą sudaro trys pagrindiniai skirsniai, kuriuose aptariamas: dabar galiojantis socialinis acquis, principo ar teisės turinio ir taikymo srities išaiškinimas ir įgyvendinimo rekomendacijos. Sąjungos acquis Kalbant apie kiekvieną principą ar teisę, pirmame skirsnyje nurodomas Sąjungos socialinis acquis, visų pirma taikytinos Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos nuostatos, taip pat primenami Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) nustatyti teisėkūros įgaliojimai ir jų ribos. Jo pabaigoje primenamos egzistuojančios teisėkūros ir ne teisėkūros priemonės, padedančios įgyvendinti atitinkamą principą ar teisę. Šiame skirsnyje pateikiama informacija nėra baigtinė – nurodomos pačios svarbiausios priemonės, tiek teisiškai privalomi aktai, tiek orientacinio pobūdžio Tarybos arba Komisijos rekomendacijos. Pažymėtina, kad pateikiant nuorodą į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją svarbu prisiminti, jog šios Chartijos nuostatos skirtos Sąjungos institucijoms, įstaigoms ir organams, tinkamai atsižvelgiant į subsidiarumo principą, bei valstybėms narėms tais atvejais, kai šios įgyvendina Sąjungos teisę. Ramstyje nustatyti principai ir teisės Principai ir teisės, įtvirtinti privalomose Sąjungos teisės nuostatose, ramstyje išdėstomi prieinamiau, suprantamiau ir aiškiau piliečiams bei visų lygmenų suinteresuotiesiems subjektams. Be to, tam tikrose srityse dabartinis acquis papildomas naujomis ramsčio nuostatomis. Tai išsamiai išaiškinama antrame skirsnyje. Ramstyje įtvirtinti principai ir teisės yra skirti Sąjungos piliečiams ir valstybėse narėse teisėtai gyvenantiems trečiųjų šalių piliečiams (nesvarbu, koks jų užimtumo statusas), taip pat valdžios institucijoms ir socialiniams partneriams.

Įgyvendinimas Dėl ramsčio teisinės formos šie principai ir teisės nėra tiesiogiai vykdytini – tam atitinkamu lygmeniu reikės priimti specialius veiksmus ir (arba) atskirus teisės aktus. Tai išaiškinta trečiajame skirsnyje, kuriame kalbama apie tai, kaip valstybės narės ir socialiniai partneriai – kuriems tenka pirminė atsakomybė už socialinių principų ir teisių užtikrinimą vietoje – galėtų veiksmingai įgyvendinti kiekvieną principą ar teisę. Be to, šiame skirsnyje išdėstoma, kaip prie ramsčio įgyvendinimo būtų galima prisidėti Sąjungos veiksmais. Europos semestras, metinis ekonominės politikos koordinavimo ciklas, buvo ir tebėra svarbi priemonė, leidžianti ES ir valstybių narių lygmenimis atidžiai stebėti procesą ir, atsižvelgiant į nacionalinius ypatumus, skatinti tikslingas reformas įvairiausiose ramsčio taikymo srityse – nuo švietimo, mokymo ir mokymosi visą gyvenimą iki aktyvios paramos bedarbiams, darbo užmokesčio, vaikų priežiūros, socialinės apsaugos ir minimaliųjų pajamų bei pensijų ir sveikatos priežiūros sistemų. Rengiant analizės dokumentus ir rekomendacijas euro zonai ir konkrečioms šalims bus remiamasi socialinėmis teisėmis ir skatinama jas stiprinti, o tam bus vertinama, stebima ir lyginama jų įgyvendinimo pažanga. Tam tikrose srityse, kurios yra itin svarbios euro zonos veikimui, kaip antai darbo apsaugos teisinio reguliavimo, nedarbo išmokų, minimaliojo darbo užmokesčio, minimaliųjų pajamų ir kompetencijos, bus palaipsniui nustatomi lyginamieji rodikliai. Europos socialinių teisių ramsčio įgyvendinimui bus pasitelkiamos Europos struktūrinių ir investicijų fondų lėšos. Su ramsčiu susijusių tolesnių veiksmų srityje labai svarbų vaidmenį atliks, visų pirma, Europos socialinis fondas ir kitos socialinės sanglaudos iniciatyvos, kaip antai Jaunimo užimtumo iniciatyva, Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondas ir Europos pagalbos labiausiai skurstantiems asmenims fondas. Į ramstį bus atsižvelgta ir rengiant programavimo laikotarpį po 2020 m. Europos socialinių teisių ramsčio įgyvendinimas – bendras Sąjungos, jos valstybių narių ir socialinių partnerių įsipareigojimas ir atsakomybė, kurią jie turi įgyvendinti paisydami Sąjungos sutartyse įtvirtinto kompetencijų pasidalijimo ir atsižvelgdami į subsidiarumo ir proporcingumo, patikimų viešųjų finansų ir socialinių partnerių autonomiškumo principus. Jokia Europos socialinių teisių ramsčio nuostata negali būti aiškinama kaip ribojanti ar kitaip varžanti principus ir teises, atitinkamose srityse pripažįstamus pagal Sąjungos teisę, tarptautinę teisę arba tarptautinius susitarimus, kurių šalys yra Sąjunga arba visos valstybės narės, įskaitant 1961 m. Europos socialinę chartiją ir susijusias Tarptautinės darbo organizacijos konvencijas ir rekomendacijas. Ramsčio įgyvendinimas palengvėtų ratifikavus atitinkamas TDO konvencijas, 1996 m. peržiūrėtą Europos socialinę chartiją bei jos papildomą protokolą, kuriuo nustatoma kolektyvinių skundų sistema. Įgyvendinant socialines teises taip pat labai svarbus socialinių partnerių dalyvavimas. Administracijos ir darbuotojų dialogo skatinimas SESV 151 straipsnyje įtvirtintas kaip bendras Sąjungos ir jos valstybių narių tikslas. Politikos srityse, kuriose taikomas SESV 153 straipsnis, Sąjungos lygmeniu turi būti konsultuojamasi su socialiniais partneriais, kaip numatyta SESV 154 straipsnyje, ir jie gali prašyti įgyvendinti jų Sąjungos lygmeniu sudarytus susitarimus, kaip numatyta SESV 155 straipsnyje. Socialiniai partneriai gali padėti įgyvendinti ramstį nacionaliniu lygmeniu rengdami kolektyvines derybas ir (arba) visoje Europoje kaupdami gerąją patirtį ir dalydamiesi ja. Be to, siekiant įtraukti į politikos formavimo procesą kuo daugiau dalyvių ir dar labiau motyvuoti socialinėje srityje veikiančius subjektus siekti ramstyje įtvirtintų principų ir teisių užtikrinimo, itin svarbu palaikyti pilietinį dialogą tiek nacionaliniu, tiek Sąjungos lygmenimis. Pilietinis dialogas, kuriame dalyvauja pilietinės visuomenės organizacijos, suteikia galimybę atstovauti įvairiems pilietinių subjektų interesams ir didina skaidrumą, atskaitomybę ir viešųjų sprendimų legitimumą. Ramstis turėtų būti įgyvendinamas atsižvelgiant į turimus išteklius, patikimo biudžeto valdymo principus ir Sutartyje įtvirtintus įsipareigojimus dėl viešųjų finansų. Reikia pažymėti, kad ramsčio priėmimas neturi poveikio valstybių narių teisei apibrėžti savo socialinės apsaugos sistemų pagrindinius principus ir neturėtų paveikti jų finansinės pusiausvyros.



I skyrius. Lygios galimybės ir galimybė įsidarbinti Švietimas, mokymas ir mokymasis visą gyvenimą Kiekvienas turi teisę į kokybišką ir įtraukų švietimą, mokymą ir mokymąsi visą gyvenimą, kad galėtų išsaugoti ir įgyti kompetenciją, leidžiančią visavertiškai dalyvauti visuomenės gyvenime ir sėkmingai įveikti permainas darbo rinkoje. 1. Sąjungos acquis a) Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija Chartijos 14 straipsnyje nustatyta visuotinė teisė į mokslą ir profesinį ir tęstinį mokymą. Ši teisė apima galimybę nemokamai įgyti privalomąjį išsilavinimą. b) Teisėkūros įgaliojimai ir jų ribos Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 165 straipsnį Sąjunga yra įgaliota prie geros kokybės švietimo plėtojimo prisidėti skatindama valstybių narių bendradarbiavimą ir prireikus paremdama bei papildydama jų veiksmus, kartu visiškai pripažindama valstybių narių atsakomybę už mokymo turinį ir gerbdama jų kultūrų bei kalbų įvairovę. Pagal SESV 166 straipsnį Sąjunga gali įgyvendinti profesinio mokymo politiką, kuri remia ir papildo valstybių narių veiksmus, kartu pripažindama visišką valstybių narių atsakomybę už profesinio mokymo turinį ir organizavimą. c) Esamos priemonės 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendacijoje dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo valstybės narės raginamos užtikrinti, kad visiems jaunesniems nei 25 metų asmenims per keturis mėnesius nuo darbo netekimo arba formaliojo mokymosi užbaigimo būtų pateiktas geras pasiūlymas dirbti, toliau mokytis, atlikti pameistrystę ar mokomąją praktiką.

2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendacijoje 2006/962/EB dėl bendrųjų visą gyvenimą trunkančio mokymosi gebėjimų žinios, įgūdžiai ir nuostatos įvardyti kaip būtini asmens saviraiškai, aktyviam pilietiškumui, socialinei sanglaudai ir galimybėms įsidarbinti. 2011 m. birželio 28 d. Tarybos rekomendacija dėl politikos, kuria siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių valstybės narės paragintos sukurti išsamias strategijas, kurios padėtų jauniems žmonėms įgyti vidurinį išsilavinimą ir leistų pasiekti vieną iš strategijos „Europa 2020“ pagrindinių tikslų – iki 2020 m. sumažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių iki mažiau kaip 10 proc. 2006 m. vasario 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendacijoje 2006/143/EB dėl tolesnio Europos bendradarbiavimo užtikrinant aukštojo mokslo kokybę nurodyti veiksmai, kurių būtų galima imtis nacionaliniu ir ES lygmenimis remiant kokybiško aukštojo mokslo sistemos kūrimą ir akreditavimą. 2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendacijoje 2009/C 155/01 dėl Europos profesinio mokymo kokybės užtikrinimo orientacinės sistemos sukūrimo nustatytos bendros kokybės valdymo priemonės, kuriomis skatinamas geresnis profesinis rengimas ir mokymas. 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendacijoje dėl Europos mokymosi visą gyvenimą kvalifikacijų sąrangos kūrimo nustatytas pagrindas, kuriuo remiantis švietimo laimėjimus galima įvertinti pagal mokymosi rezultatus. 2012 m. gruodžio 20 d. Tarybos rekomendacijoje dėl neformaliojo mokymosi ir savišvietos rezultatų patvirtinimo valstybės narės raginamos sudaryti sąlygas nustatyti, raštu užfiksuoti, įvertinti ir patvirtinti reikiamą kvalifikaciją suteikiančius mokymosi rezultatus. Pagal 2016 m. birželio mėn. priimtą Naują Europos įgūdžių darbotvarkę pradėta vykdyti naujų veiksmų, kuriais siekiama gerinti įgūdžių ugdymo kokybę ir aktualumą, didinti įgūdžių matomumą ir palyginamumą ir gerinti informacijos apie įgūdžius rinkimą. Tai, be kita ko, 2016 m. gruodžio 19 d. Tarybos rekomendacija dėl įgūdžių tobulinimo krypčių – naujų galimybių suaugusiesiems , kurioje valstybės narės raginamos teikti suaugusiesiems paramą siekiant būtiniausio raštingumo, skaičiavimo ir skaitmeninės kompetencijos lygio ir vidurinio išsilavinimo, ir Sektorių bendradarbiavimo įgūdžių srityje planas. 2. Europos socialinių teisių ramsčio taikymo sritis ir jame įtvirtintos naujos nuostatos Europos socialinių teisių ramstyje įtvirtinama visuotinė teisė į švietimą ir mokymąsi visą gyvenimą. Jis apima daugiau nei Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 14 straipsnis – jame daugiau dėmesio skiriama kokybei ir įtraukčiai. Ramsčio tikslas – užtikrinti kokybišką švietimą ir mokymą, tiek formalųjį, tiek neformalųjį. Jame pabrėžiama išsilavinimo ir įgūdžių svarba sėkmingam dalyvavimui darbo rinkoje ir socialinei sanglaudai. Jame pabrėžiama, kad svarbu sudaryti galimybę išsaugoti įgūdžius ir įgyti naujų. Tai apima lanksčias galimybes mokytis ir persikvalifikuoti, kurios turi būti sudaromos visais gyvenimo ir profesinės karjeros etapais, įskaitant ikimokyklinio ugdymo, pirminio, tolesnio, aukštojo ir suaugusiųjų švietimo sistemas. Įtraukus švietimas, mokymas ir mokymasis visą gyvenimą reiškia prieinamas galimybes įgyti, išsaugoti ar tobulinti įgūdžius ir gebėjimus, kad jų lygis leistų kiekvienam aktyviai gyventi. Pavyzdžiui, turi būti tinkamai atsižvelgta į neįgaliųjų ir socialiai remtinos aplinkos asmenų specialiuosius poreikius, kad jiems būtų suteiktos lygios su kitais galimybės. Be to, daug dėmesio skiriama įgūdžiams, kurie reikalingi vykdant permainas darbo rinkoje, įskaitant užimtumo statuso pasikeitimą, darbdavio keitimą, profesinės veiklos pertraukas ar grįžimą po jų, taip pat perėjimą iš darbo pagal sutartį prie savarankiško darbo ar atvirkščiai. Be kita ko, tai apima pagrindinių skaitmeninių įgūdžių įgijimą ir išsaugojimą. 3. Įgyvendinimas a) Ką gali daryti valstybės narės ir socialiniai partneriai Valstybės narės atsako už mokymo ir profesinio mokymo turinį bei švietimo sistemų ir profesinio mokymo organizavimą. Jos raginamos ne tik įgyvendinti šiose srityse priimtas Sąjungos priemones, bet ir atitinkamai taikyti ramsčio nuostatas. Socialiniai partneriai taip pat gali visoje Sąjungoje kaupti gerąją patirtį ir ja dalytis. Nacionaliniu lygmeniu socialiniai partneriai gali padėti įgyvendinti šį principą rengdami kolektyvines derybas arba dalyvaudami formuojant ir įgyvendinant atitinkamas politikos priemones. Tam jie gali įmonių, vietos, nacionaliniu ar Sąjungos lygmenimis skatinti, rengti ir padėti įgyvendinti politikos priemones ir taip gerinti mokymo, persikvalifikavimo ir mokymosi visą gyvenimą galimybes ir sudaryti daugiau galimybių atlikti mokomąją praktiką ar pameistrystę. Tarpšakinio lygmens ES socialiniai partneriai kaip dabartinės 2015–2017 m. darbo programos prioritetus įvardijo įgūdžių poreikius skaitmeninėje ekonomikoje ir pameistrystės skatinimą siekiant padidinti jaunimo užimtumą; šiais klausimais jie keisis informacija su nacionaliniais socialiniais partneriais. b) Neseniai priimtos arba tęsiamos ankstesnės ES lygmens iniciatyvos

2017 m. Komisija pateiks pasiūlymą dėl Tarybos rekomendacijos dėl kokybiškos pameistrystės sistemos, kurioje bus apibrėžti pagrindiniai elementai, būtini tam, kad per kokybiškas pameistrystės programas jų dalyviai galėtų įgyti reikiamų įgūdžių ir gebėjimų. Šiuo metu vykdoma 2008 m. Europos kvalifikacijų sąrangos peržiūra (Taryboje vyksta derybos dėl peržiūrėtos rekomendacijos) ir atnaujinama 2006 m. Rekomendacija dėl bendrųjų visą gyvenimą trunkančio mokymosi gebėjimų. Netrukus bus atnaujinta Europass sistema ir patobulintos priemonės, padėsiančios pristatyti savo įgūdžius ir gauti informacijos apie įgūdžių poreikius ir tendencijas. Komisija įgyvendins neseniai pradėjusią veikti Skaitmeninių įgūdžių ir užimtumo koaliciją, kuria reaguojama į pokyčius skaitmeninėje srityje – pramonės atstovai, švietimo paslaugų teikėjai ir socialiniai partneriai bus raginami dalytis gerąja patirtimi ir užmegzti partnerystės ryšius. Siekdama padėti valstybėms narėms ir suteikti joms gairių, 2017 m. Komisija pateiks pasiūlymą dėl Tarybos rekomendacijos dėl socialinės įtraukties ir bendrų vertybių rėmimo švietimo ir neformaliojo mokymosi priemonėmis. Komisija pateiks Komunikatą dėl aukštojo mokslo modernizavimo, kuriame bus numatyta ES lygmens veiksmų, padėsiančių spręsti svarbiausius klausimus, kaip antai įgūdžių pasiūlos ir paklausos neatitikties ar pažangos ugdant įgūdžius, aukštojo mokslo sistemų, kurios būtų ne tik veiksmingos ir efektyvios, bet ir socialiai įtraukios ir susietos su bendruomenėmis, kūrimo ir užtikrinimo, kad aukštojo mokslo įstaigos prisidėtų prie regioninių inovacijų. Komisija pateiks komunikatą dėl mokyklų raidos ir kokybiško mokymo, kuriame aptars tokias problemas kaip ilgą laiką išliekantis didelis jaunų žmonių, turinčių prastus pagrindinius įgūdžius, skaičius, nelygybė mokymosi rezultatų srityje ir kintantys kompetencijos reikalavimai mūsų visuomenėse. Komisija pateiks pasiūlymą dėl Tarybos rekomendacijos, kurioje išdėstomos gairės, kaip kiekybiškai ir kokybiškai gerinti informavimą apie tai, kaip ES aukštąjį išsilavinimą įgiję ar profesinį mokymą baigę asmenys gali tai panaudoti. 2016 m. gruodžio mėn. komunikate „Investicijos į Europos jaunimą“ Komisija pasiūlė naujų veiksmų, kuriais remiamas jaunimo užimtumas ir sukuriama daugiau galimybių jaunimui. Siekdama visapusiško ir tvaraus Jaunimo garantijų įgyvendinimo Komisija pasiūlė padidinti Jaunimo garantijų iniciatyvos biudžetą ir skirti dar 1 mlrd. eurų pagal JUI specialų asignavimą, kartu su 1mlrd. eurų iš Europos socialinio fondo bei kita parama, skirta informavimo veiksmams, tarpusavio mokymuisi ir stebėsenai. 2016 m. birželio mėn., vykdydama Integravimo veiksmų planą, Europos Komisija pasiūlė veiksmų, kurie padėtų valstybėms narėms integruoti trečiųjų šalių piliečius į švietimo procesą. Europos profesinio mokymo plėtros centras (CEDEFOP), viena iš ES decentralizuotų agentūrų, remia Komisijos, valstybių narių ir socialinių partnerių pastangas modernizuojant profesinio švietimo ir mokymo sistemas, gerinant galimybes gauti profesinį švietimą ir mokymą, didinant jo patrauklumą ir veiksmingumą ir teikiant informaciją apie esamą ir numatomą įgūdžių pasiūlą ir paklausą Europos darbo rinkoje.



Lyčių lygybė a) Vienodas požiūris į moteris ir vyrus ir jų lygios galimybės turi būti užtikrinamos ir skatinamos visose srityse, įskaitant dalyvavimą darbo rinkoje, darbo valandas, darbo sąlygas ir kilimą karjeros laiptais. b) Moterys ir vyrai turi teisę į vienodą užmokestį už vienodos vertės darbą. 1. Sąjungos acquis a) Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija

Chartijos 23 straipsnyje nustatyta, kad moterų ir vyrų lygybė turi būti užtikrinta visose srityse, įskaitant užimtumą, darbą ir užmokestį. Joje taip pat nurodyta, kad lygybės principas nekliudo laikytis ar imtis priemonių, numatančių konkrečias lengvatas, padedančias nepakankamai atstovaujamai lyčiai. Chartijos 33 straipsnyje nustatyta, kad siekiant suderinti šeimos gyvenimą ir profesinę veiklą, kiekvienas asmuo turi teisę būti apsaugotas nuo atleidimo iš darbo dėl priežasčių, susijusių su motinyste, taip pat teisę į mokamas motinystės atostogas ir į vaiko priežiūros atostogas gimus vaikui ar įsivaikinus. b) Teisėkūros įgaliojimai ir jų ribos Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 19 straipsnį Sąjunga gali imtis atitinkamų veiksmų, siekdama kovoti su diskriminacija, įskaitant dėl lyties. Pagal SESV 153 straipsnį Sąjunga gali priimti priemones, įskaitant direktyvas dėl būtiniausių reikalavimų, kuriomis remiama ir papildoma valstybių narių veikla, be kita ko, moterų ir vyrų lygybės, susijusios su galimybėmis darbo rinkoje ir požiūriu darbe, srityje. Pagal SESV 153 straipsnį priimtose direktyvose vengiama nustatyti administracinius, finansinius ir teisinius apribojimus, galinčius varžyti mažųjų ir vidutinių įmonių kūrimą ir plėtojimą. SESV 157 straipsnio 3 dalyje Sąjungos teisės aktų leidėjai įgalioti imtis priemonių užtikrinti, kad būtų taikomas moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio užimtumo bei profesinės veiklos principas, taip pat vienodo užmokesčio už vienodą arba vienodos vertės darbą principas. SESV 157 straipsnio 4 dalyje nurodyta, kad vienodo požiūrio principas nekliudo valstybėms narėms ir toliau laikytis arba imtis priemonių, numatančių konkrečias lengvatas, padedančias nepakankamai atstovaujamai lyčiai verstis profesine veikla arba šalinančias ar kompensuojančias nepalankias profesinės veiklos sąlygas. c) Esamos priemonės Europos Sąjungos direktyvomis draudžiama diskriminacija ir skatinama lyčių lygybė užimtumo ir profesinės veiklos, savarankiško darbo, galimybės gauti prekes ir paslaugas ir jas tiekti ar teikti ir socialinės apsaugos srityse ir nustatomos teisės, susijusios su motinystės ir vaiko priežiūros atostogomis. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/54/EB užtikrinamas vienodas požiūris į moteris ir vyrus įsidarbinimo (įskaitant kilimą karjeros laiptais), profesinio mokymo, darbo sąlygų (įskaitant užmokestį) ir galimybės naudotis užimtumo socialinės apsaugos sistema srityse. Komisijos rekomendacija 2014/124/ES siekiama stiprinti vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principą didinant skaidrumą. Tarybos direktyva 79/7/EEB nustatytas vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principas socialinės apsaugos srityje, kaip antai taikant socialinės apsaugos sistemas, pagal kurias teikiama ligos, invalidumo, nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų, nedarbo ir senatvės keliamos rizikos atvejais; taip pat teikiant socialinę paramą, kuri papildo arba pakeičia pagrindines sistemas. Tarybos direktyva 2004/113/EB užtikrinamas vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principas galimybės naudotis prekėmis bei paslaugomis ir prekių tiekimo bei paslaugų teikimo srityje. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/41/ES išaiškinta, kad vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principas taip pat taikytinas savarankiškai dirbantiems asmenims ir tais atvejais, kai savarankiškai dirbančių asmenų veikloje dalyvauja jų sutuoktiniai ar sugyventiniai. Tarybos direktyvoje 92/85/EEB numatytos priemonės, kuriomis skatinama užtikrinti geresnę nėščių ir neseniai pagimdžiusių arba maitinančių krūtimi darbuotojų saugą ir sveikatą, nustatyta teisė į 14 savaičių motinystės atostogas ir garantuojama apsauga nuo atleidimo iš darbo laikotarpiu nuo nėštumo pradžios iki motinystės atostogų pabaigos. Tarybos direktyvoje 2010/18/ES įtvirtinta teisė į vaiko priežiūros atostogas ir nustatyti šioms atostogoms taikytini būtiniausi reikalavimai (kiekvienam iš tėvų keturi mėnesiai, vieno iš kurių tėvai negali vienas kitam perleisti), taip pat darbo teisių apsauga grįžtant į darbą ir teisė nebūti darbe dėl force majeure aplinkybių.



2. Europos socialinių teisių ramsčio taikymo sritis ir jame įtvirtintos naujos nuostatos Ramstyje pabrėžiama, kad būtina aktyviai, visose srityse taikant pozityviosios diskriminacijos priemones, skatinti moterų ir vyrų lygybę. Ramstyje numatyta, kad lygybės principas turi būti taikomas visose srityse, ir šiuo požiūriu jis apima daugiau nei dabartinis acquis. Nuostatose dėl lyčių lygybės daugiausia dėmesio skiriama dalyvavimui darbo rinkoje (moterų ir vyrų užimtumo lygio skirtumui), darbo sutarčių sąlygoms (pvz., ne visą darbo dieną dirbančių moterų ir vyrų skaičiau skirtumui) ir kopimui karjeros laiptais (pvz., vadovaujamas pareigas einančių moterų daliai ir mažam moterų verslininkių skaičiui) – tai sritys, kuriose reikia siekti pokyčių. 2b principu siekiama spręsti konkrečią vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumo problemą, kuri, nepaisant priimtų teisės aktų, vis dar aktuali. 3. Įgyvendinimas a) Ką gali daryti valstybės narės ir socialiniai partneriai Valstybės narės atsako už Sąjungos lygmeniu priimtų teisės nuostatų perkėlimą į nacionalinę teisę ir jų vykdymo užtikrinimą. Kadangi Sąjungos teisės nuostatomis nustatomi tik būtiniausi standartai, siekiant įgyvendinti šį principą valstybės narės raginamos nustatyti išsamesnius reikalavimus. Sąjungos lygmeniu dėl galimų SESV 153 straipsniu grindžiamų iniciatyvų turi būti konsultuojamasi su socialiniais partneriais, kaip numatyta SESV 154 straipsnyje, ir jie gali prašyti įgyvendinti jų Sąjungos lygmeniu sudarytus susitarimus, kaip numatyta SESV 155 straipsnyje. Socialiniai partneriai taip pat gali visoje Sąjungoje kaupti gerąją patirtį ir ja dalytis. Nacionaliniu lygmeniu socialiniai partneriai gali padėti įgyvendinti šį principą rengdami kolektyvines derybas arba dalyvaudami formuojant ir įgyvendinant atitinkamas politikos priemones. Tarpšakinio lygmens ES socialiniai partneriai lyčių lygybę įvardijo kaip dabartinės 2015–2017 m. darbo programos prioritetą; jie organizuoja nacionalinio ir sektorių lygmens socialinių partnerių keitimąsi informacija apie vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumo mažinimą. b) Neseniai priimtos arba tęsiamos ankstesnės ES lygmens iniciatyvos Komisija įgyvendins „2016–2019 m. strateginius įsipareigojimus užtikrinti lyčių lygybę“ – dokumentą, kuriame nustatomi svarbiausi šios srities prioritetai ir išdėstoma, kaip tam galima panaudoti jau esamas priemones, kaip antai Europos semestrą, Sąjungos fondus ir teisės aktų vykdymo užtikrinimą.

Kartu su Europos socialinių teisių ramsčiu Komisija pristato iniciatyvą „Nauja tėvų ir prižiūrinčiųjų asmenų profesinio ir asmeninio gyvenimo pusiausvyros palaikymo pradžia“. Joje siūlomos teisėkūros ir politikos priemonės, kuriomis siekiama ir moterims, ir vyrams sudaryti geresnes sąlygas labiau naudotis vaiko priežiūros atostogomis, pradėti taikyti tėvystės atostogas ir slaugytojų atostogas, skatinti lanksčiai organizuoti darbą, taip pat steigti daugiau ir kokybiškesnių vaikų ir kitų asmenų priežiūros įstaigų, pašalinti ekonomines paskatas nedirbti, pvz., mokesčių ir išmokų sistemų paskatas antrajam šeimoje uždirbančiam asmeniui, dažniausiai moteriai, nedalyvauti darbo rinkoje. Komisija priims stebėjimo ataskaitą, kurioje apžvelgs valstybių narių padarytą pažangą įgyvendinant Skaidrumo rekomendaciją ir įvertins, kokių papildomų priemonių gali reikėti užtikrinant visapusišką vienodo darbo užmokesčio principo taikymą. Be to, ji pasiūlė direktyvą, kuria siekiama imtis dar aktyvesnių priemonių, kad būtų užtikrinta vadovaujamas pareigas einančių asmenų lyčių lygybė įmonių valdymo srityje . Komisija stiprina priemones kovai su smurtu prieš moteris ir siekia ES prisijungimo prie Europos Tarybos konvencijos dėl smurto prieš moteris ir smurto šeimoje prevencijos ir kovos su juo (Stambulo konvencijos) pagal 2016 m. kovo mėn. jos pateiktą pasiūlymą. Europos lyčių lygybės institutas, viena iš ES decentralizuotų agentūrų, remia Komisijos, valstybių narių ir socialinių partnerių pastangas profesinio ir asmeninio gyvenimo pusiausvyros užtikrinimo srityje.



Lygios galimybės Kiekvienas, nesvarbu, kokia yra jo lytis, rasinė ar etninė kilmė, religija ar tikėjimas, negalia, amžius ar seksualinė orientacija, turi teisę į vienodą požiūrį ir lygias galimybes užimtumo, socialinės apsaugos, švietimo srityse ir galimybę gauti visuomenei prieinamas prekes ir paslaugas. Skatinama sudaryti lygias galimybes nepakankamai atstovaujamoms grupėms. 1. Sąjungos acquis a) Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija Chartijos 21 straipsniu draudžiama bet kokia diskriminacija – dėl asmens lyties, rasės, odos spalvos, etninės ar socialinės kilmės, genetinių bruožų, kalbos, religijos ar tikėjimo, politinių ar kitokių pažiūrų, priklausymo tautinei mažumai, turtinės padėties, gimimo, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos. Su tam tikromis išimtimis Chartijos 21 straipsniu taip pat draudžiama bet kokia diskriminacija dėl pilietybės. b) Teisėkūros įgaliojimai ir jų ribos Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 19 straipsnį Sąjunga gali imtis atitinkamų veiksmų, siekdama kovoti su diskriminacija, įskaitant dėl lyties. Be to, SESV 18 straipsnyje kalbama apie diskriminacijos dėl pilietybės draudimą. c) Esamos priemonės Tarybos direktyva 2000/43/EB (Rasinės lygybės direktyva) draudžiama diskriminacija dėl rasinės ar etninės kilmės įsidarbinant, savarankiškai įsidarbinant ar profesinėje srityje, įsidarbinimo ir darbo sąlygų, švietimo, profesinio mokymo, socialinės apsaugos, socialinių lengvatų srityse ir suteikiant galimybes naudotis visuomenei prieinamomis prekėmis ir paslaugomis, įskaitant būstą. Tarybos direktyva 2000/78/EB (Užimtumo lygybės direktyva) draudžiama diskriminacija dėl religijos ar įsitikinimų, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos įsidarbinant, užsiimant savisamda ir dalyvaujant profesiniuose mokymuose. Abiem direktyvomis draudžiama įvairių formų diskriminacija: tiesioginė ir netiesioginė diskriminacija, priekabiavimas, nurodymas diskriminuoti ir viktimizacija. ES yra Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos šalis. Tam tikrose srityse – visų pirma darbo sąlygų, įskaitant darbo užmokestį ir atleidimą, galimybės gauti išsilavinimą ir profesinį mokymą ir socialinės apsaugos – su teisėtai šalyje gyvenančiais trečiųjų šalių piliečiais, kurie turi ilgalaikių gyventojų statusą arba kuriems taikomos kitos ES direktyvos, turėtų būti elgiamasi taip pat kaip su priimančiųjų šalių piliečiais. 2004 m. valstybės narės priėmė bendruosius pagrindinius trečiųjų šalių piliečių integracijos principus, kuriais vadovaujantis vykdomas policijos bendradarbiavimas integracijos ES srityje ir kurių pagrindu valstybės narės gali pamatuoti ir įvertinti savo pastangas šioje srityje. Tarybos rekomendacijoje 2013/C 378/01 pateikiamos gairės dėl veiksmingų romų integravimo priemonių valstybėse narėse, visų pirma galimybės įgyti išsilavinimą, įsidarbinti, naudotis sveikatos priežiūros paslaugomis ir būsto srityse.

2. Europos socialinių teisių ramsčio taikymo sritis ir jame įtvirtintos naujos nuostatos Iš dalies ramstis apima daugiau nei dabartinis acquis, nes apsaugos taikymo sritis išplečiama – nustatyta, kad apsauga nuo diskriminacijos dėl religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus arba seksualinės orientacijos taip pat taikytina socialinės apsaugos, įskaitant socialinį draudimą ir sveikatos apsaugą, švietimo ir galimybės gauti visuomenei prieinamas prekes ir paslaugas srityse. Ramstyje taip pat išplėstas draudimo diskriminuoti dėl lyties taikymas –į jį įtraukta švietimo sritis, kurioje pagal dabartinį acquis šis draudimas netaikomas. Sudarant lygias galimybes siekiama skatinti nepakankamai atstovaujamų grupių įtrauktį ir dalyvavimą darbo rinkoje ir visuomenės gyvenime. Ramsčio nuostatose pabrėžiama, kad siekiant išvengti neigiamų padarinių, susijusių su tam tikrais diskriminacijos pagrindais, taip pat juos ištaisyti ir kompensuoti, gali reikėti specialių priemonių. Šiuo principu valstybės narės skatinamos spręsti diskriminacijos rizikos grupių problemas pozityviosios diskriminacijos priemonėmis ir kuriant paskatas, pavyzdžiui, remiant darbdavių taikomą darbo jėgos įvairovės praktiką. 3. Įgyvendinimas a) Ką gali daryti valstybės narės ir socialiniai partneriai Valstybės narės atsako už Sąjungos lygmeniu priimtų teisės nuostatų perkėlimą į nacionalinę teisę ir jų vykdymo užtikrinimą. Kadangi pirmiau nurodytomis Sąjungos teisės nuostatomis nustatomi tik būtiniausi standartai, siekiant įgyvendinti ramstį valstybės narės raginamos nustatyti išsamesnius reikalavimus. Be to, valstybės narės raginamos siekti tolesnės pažangos derantis dėl naujosios Vienodo požiūrio direktyvos, kad ji būtų kuo greičiau priimta. Pasitelkdamos nacionalines lygybės įstaigas valstybės narės gali skatinti nepakankamai atstovaujamų grupių lygias galimybes ir vietoje teikti pagalbą diskriminacijos aukoms. Socialiniai partneriai taip pat gali visoje Sąjungoje kaupti gerąją patirtį ir ja dalytis. Nacionaliniu lygmeniu socialiniai partneriai gali padėti įgyvendinti šį principą rengdami kolektyvines derybas arba dalyvaudami formuojant ir įgyvendinant atitinkamas politikos priemones. b) Neseniai priimtos arba tęsiamos ankstesnės ES lygmens iniciatyvos Komisija toliau dės pastangas, kad būtų priimta pasiūlyta naujoji Vienodo požiūrio direktyva, kuria išplečiama apsauga nuo diskriminacijos dėl religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus arba seksualinės orientacijos – ji taip pat bus taikoma socialinės apsaugos, įskaitant socialinį draudimą ir sveikatos apsaugą, švietimo, socialinių lengvatų ir galimybės gauti visuomenei prieinamas prekes ir paslaugas, įskaitant aprūpinimą būstu, srityse. Sąjunga remia tarpininkaujančius subjektus, kaip antai NVO , socialinius partnerius ir lygybės įstaigas , siekdama didinti jų pajėgumus kovoti su diskriminacija, padėti formuoti nacionalinę lygybės politiką ir dalytis gerąja patirtimi su kitomis Sąjungos šalimis; visuomenei, klientų grupėms, rinkos struktūrai ir darbo jėgai tampant vis įvairesnėms, strategiškai svarbu skatinti į įmones orientuotą įvairovės valdymą . Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūra, viena iš ES decentralizuotų agentūrų, remia Komisijos, valstybių narių ir socialinių partnerių pastangas lygių galimybių ir nediskriminavimo srityje.



Aktyvus užimtumo rėmimas a) Kiekvienas turi teisę laiku gauti konkrečiai jam pritaikytą pagalbą siekiant pagerinti perspektyvas įsidarbinti ar pradėti dirbti savarankiškai. Tai, be kita ko, teisė į paramą ieškant darbo, mokantis ir persikvalifikuojant. Kiekvienas, keisdamas profesinę veiklą, turi teisę į savo socialinės apsaugos ir mokymų teisių perkėlimą. b) Jaunimas turi teisę į tolesnį mokymąsi, pameistrystę, mokomąją praktiką arba tinkamo lygio darbo pasiūlymą per 4 mėnesius nuo tapimo bedarbiu arba mokymosi pabaigos. c) Bedarbiai turi teisę gauti individualiai pritaikytą, tęstinę ir nuoseklią paramą. Ilgalaikiai bedarbiai turi teisę į išsamų konkrečios jų padėties įvertinimą vėliausiai po 18 mėnesių nedarbo. 1. Sąjungos acquis

a) Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija Chartijos 14 straipsnyje nustatyta visuotinė teisė į mokslą ir profesinį ir tęstinį mokymą. Chartijos 29 straipsnyje nustatyta, kad kiekvienas turi teisę naudotis nemokamomis įdarbinimo tarnybų paslaugomis. Chartijos 34 straipsnyje nustatyta, kad Sąjunga kaip pagrindinę pripažįsta ir gerbia teisę gauti socialinio draudimo pašalpas ir naudotis socialinėmis paslaugomis, be kita ko, netekus darbo. b) Teisėkūros įgaliojimai ir jų ribos Pagal SESV 147 straipsnį siekti didelio užimtumo Sąjunga padeda skatindama valstybių narių bendradarbiavimą bei remdama, o prireikus ir papildydama, jų veiklą. Taip veikiant gerbiama valstybių narių kompetencija. Pagal SESV 153 straipsnio 2 dalį Sąjunga gali priimti teisėkūros priemones, kuriomis remiama ir papildoma valstybių narių veikla integruojant iš darbo rinkos išstumtus asmenis. Pagal SESV 166 straipsnį Sąjunga gali įgyvendinti profesinio mokymo politiką, kuri remia ir papildo valstybių narių veiksmus, kartu pripažindama visišką jų atsakomybę už profesinio mokymo turinį ir organizavimą. c) Esamos priemonės Sąjunga ir jos valstybės narės drauge įgyvendina Europos užimtumo strategiją, kurioje nustatyti bendri užimtumo politikos tikslai ir uždaviniai ir kuria siekiama visoje Sąjungoje sukurti daugiau geresnių darbo vietų . Šios strategijos pagrindas – koordinuoti valstybių narių veiksmus padedant bedarbiams susirasti darbą. 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendacijoje dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo (toliau – Jaunimo garantijų rekomendacija) valstybės narės raginamos užtikrinti, kad visiems jaunesniems nei 25 metų asmenims per keturis mėnesius nuo darbo netekimo arba formaliojo mokymosi užbaigimo būtų pateiktas geras pasiūlymas dirbti, toliau mokytis, atlikti pameistrystę ar mokomąją praktiką. 2016 m. vasario 15 d. Tarybos rekomendacijoje dėl ilgalaikių bedarbių integracijos į darbo rinką rekomenduojama, kad ne vėliau nei jų nedarbo laikotarpis pasieks 18 mėnesių ribą ilgalaikiams bedarbiams būtų pasiūlyta atlikti nuodugnų individualų jų vertinimą ir suteiktos konsultacijos, taip pat kad jiems būtų pasiūlytas grįžimo į darbo rinką susitarimas, į kurį įtrauktas individualus paslaugų pasiūlymas ir nuoroda į vieno langelio principu veikiančią įstaigą. 2008 m. spalio 3 d. Komisijos rekomendacijoje 2008/867/EB dėl iš darbo rinkos išstumtų asmenų aktyvios įtraukties nustatyta integruota nuosekli iš darbo rinkos išstumtų asmenų aktyvios įtraukties strategija derinant tinkamą pajamų rėmimą, įtraukiąsias darbo rinkas ir galimybes naudotis kokybiškomis paslaugomis. Veiksmų plane „Verslumas 2020“ pateikta vizija ir konkrečios priemonės verslininkystei Europoje remti. Savarankiškos profesinės veiklos rėmimo ES lygmeniu priemonėmis siekiama apimti ir tas gyventojų grupes, kurių verslumo galimybės iki galo neišnaudotos, visų pirma moteris (jos sudaro tik 29 proc. Europos verslininkų). Socialiniam verslumui skatinti 2016 m. priimtoje Europos Komisijos socialinio verslumo grupės (GECES) ataskaitoje pasiūlyta specialių veiksmų. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 573/2014/ES įsteigtas Europos valstybinių užimtumo tarnybų (VUT) tinklas sudaro sąlygas palyginti VUT veiklą Europos mastu, nustatyti gerosios patirties pavyzdžius ir skatinti tarpusavio mokymąsi, kad būtų sustiprintos aktyviai teikiamos paslaugos. Europos užimtumo tarnybų tinklas (EURES), pertvarkytas Reglamentu (ES) 2016/589, siekia gerinti ES darbo rinkų veikimą, sanglaudą ir integravimą, įskaitant tarpvalstybiniu lygmeniu. 2. Europos socialinių teisių ramsčio taikymo sritis ir jame įtvirtintos naujos nuostatos Ramstyje įtvirtinta įvairių teisų, taikytinų visiems darbo ieškantiems asmenims, nesvarbu, koks jų užimtumo statusas. Daug dėmesio skiriama pagalbai susirandant darbą, kuri gali apimti užimtumo tarnybų paslaugas, kaip antai konsultavimą ir orientavimą ieškant darbo, arba naudojimąsi aktyviomis priemonėmis, kaip antai mokymo, įdarbinimo subsidijų ar paramos grąžinant į darbo rinką. Šios teisės apima daugiau nei Pagrindinių teisių chartijos 29 straipsnis, kuriame nurodyta tik teisė naudotis nemokamomis įdarbinimo tarnybų paslaugomis. Pagalba imantis savarankiškos profesinės veiklos taip pat yra labai svarbus esamo acquis papildymas. Įgyvendinant šias teises itin svarbūs yra trys elementai: kuo anksčiau imtis veiksmų, teikti individualiai pritaikytą pagalbą ir padėti gerinti galimybes įsidarbinti. Pastarasis elementas, grindžiamas teise gauti paramą mokymuisi ir naujų kvalifikacijų įgijimui, yra itin svarbus prisitaikant prie sparčiai kintančios darbo rinkos. Šiais laikais darbuotojai keičia darbą kur kas dažniau nei anksčiau, ir taikomos mokymų ar socialinės apsaugos teisės į neturėtų tokio judumo varžyti. Ramstyje dar patvirtintas darbuotojų mokymo ir socialinės apsaugos teisių perkeliamumas keičiantis užimtumo statusui ar darbdaviui, jiems darant profesinės veiklos pertraukas ar grįžtant po jų arba pereinant iš darbo pagal sutartį prie savarankiško darbo ir atvirkščiai. Kalbant apie jaunimą, ramstyje primenami pagrindiniai Jaunimo garantijų rekomendacijos principai ir išplečiama jų taikymo sritis – nustatoma, kad jie taikytini visiems jaunuoliams. Bedarbiams ramstyje nustatyta teisė gauti individualiai pritaikytą paramą, kuri apima individualaus vertinimo, konsultavimo ir orientavimo elementus. Nuoseklumo sumetimais svarbu užtikrinti tęstinę paramą, pavyzdžiui, kai nebelieka teisės gauti bedarbio pašalpą, įskaitant panaudojant kitas priemones, kaip antai socialines paslaugas siekiant įveikti kliūtis, trukdančias susirasti darbą. Ilgalaikiams bedarbiams, t. y. asmenims, kurių nedarbas trunka ilgiau kaip dvylika mėnesių, ramstyje numatyta teisė į individualiai pritaikytą paramą, kuri apima nuodugnaus individualaus vertinimo ir grįžimo į darbo rinką susitarimo elementus, nurodytus 2016 m. vasario 15 d. Tarybos rekomendacijoje dėl ilgalaikių bedarbių integracijos į darbo rinką.

3. Įgyvendinimas a) Ką gali daryti valstybės narės ir socialiniai partneriai Valstybės narės atsakingos už Sąjungos lygmeniu priimtų gairių ir rekomendacijų dėl užimtumo strategijos įgyvendinimą. Siekiant įgyvendinti šį principą valstybės narės raginamos atnaujinti ir papildyti savo priemones, skirtas pagalbai ieškant darbo arba imantis savarankiškos profesinės veiklos, o taip pat skatinti priemones, kuriomis apsaugomos darbuotojų mokymų ir socialinės apsaugos teisės jiems keičiant darbą. Sąjungos lygmeniu dėl galimų SESV 153 straipsniu grindžiamų iniciatyvų turi būti konsultuojamasi su socialiniais partneriais, kaip numatyta SESV 154 straipsnyje, ir jie gali prašyti įgyvendinti jų Sąjungos lygmeniu sudarytus susitarimus, kaip numatyta SESV 155 straipsnyje. Tarpšakinio lygmens ES socialiniai partneriai aktyvios darbo rinkos politikos veiksmingumą ir kokybę įvardijo kaip dabartinės 2015–2017 m. darbo programos prioritetus. Socialiniai partneriai taip pat gali visoje Sąjungoje kaupti gerąją patirtį ir ja dalytis. Nacionaliniu lygmeniu socialiniai partneriai gali padėti įgyvendinti šį principą rengdami kolektyvines derybas arba dalyvaudami formuojant ir įgyvendinant atitinkamas politikos priemones. b) Neseniai priimtos arba tęsiamos ankstesnės ES lygmens iniciatyvos Jaunimo garantijų iniciatyvos įgyvendinimas buvo įvertintas 2016 m. spalio mėn. komunikate „Jaunimo garantijų iniciatyva ir Jaunimo užimtumo iniciatyva – padėtis po trejų metų“ . 2016 m. gruodžio mėn. komunikate „Investicijos į Europos jaunimą“ Komisija pasiūlė naujų veiksmų, kuriais remiamas jaunimo užimtumas ir sukuriama daugiau galimybių jaunimui. Siekdama visapusiško ir tvaraus Jaunimo garantijų įgyvendinimo Komisija pasiūlė padidinti Jaunimo garantijų iniciatyvos biudžetą ir skirti dar 1 mlrd. eurų pagal JUI specialų asignavimą, kartu su 1 mlrd. eurų iš Europos socialinio fondo bei kita parama, skirta informavimo veiksmams, tarpusavio mokymuisi ir stebėsenai. Kartu su Europos socialinių teisių ramsčiu Komisija pristato pirmąjį konsultacijų su socialiniais partneriais etapą dėl iniciatyvos „Galimybė naudotis socialine apsauga“, kad būtų sprendžiamos problemos dėl skirtingų galimybių naudotis socialine apsauga darbuotojams, kurie dirba pagal standartinius darbo santykius, asmenims, dirbantiems pagal nestandartines darbo sutartis bei asmenims, dirbantiems pagal įvairias savarankiško darbo formas. Konsultacijose bus aptarti būdai užtikrinti teisių perkeliamumą ir skaidrumą keičiantis darbdaviui, darbo sutarties rūšiai ar pereinant prie savarankiško darbo. Per konsultacijas taip pat bus aptarta, kaip tokiose srityse kaip galimybė naudotis užimtumo tarnybų paslaugomis, mokymas, reabilitacija ir grąžinimas į darbo rinką būtų galima mažinti atotrūkį tarp asmenų, dirbančių pagal įvairius darbo santykius, ir savarankiškai dirbančių asmenų. Be to, 2017 m. Komisija sustiprins Europos solidarumo korpusą ir suteiks jam tvirtą teisinį pagrindą, ir taip suteiks jaunimui naujų galimybių imtis savanoriškos veiklos, atlikti mokomąją praktiką arba įsidarbinti. Europos užimtumo tarnybų tinklas (VUT tinklas) įgyvendina lyginamojo mokymosi projektą, kurio tikslas – pagerinti VUT veiklos rezultatus, rodikliais grindžiamą lyginamąją analizę susiejant su tarpusavio mokymusi, kad būtų geriau sprendžiami aktyvios paramos darbo ieškantiems asmenis klausimai. 2016 m. birželio mėn., vykdydama Integravimo veiksmų planą, Europos Komisija pagal pasiūlė veiksmų, kurie padėtų valstybėms narėms integruoti trečiųjų šalių piliečius užimtumo srityje. II skyrius. Sąžiningos darbo sąlygos Saugus ir lankstus užimtumas a) Darbuotojai, nesvarbu, kokia jų darbo santykių rūšis ir trukmė, turi teisę į sąžiningą ir vienodą požiūrį dėl darbo sąlygų, galimybę naudotis socialine apsauga ir mokytis. Skatinama pereiti prie neterminuotų įdarbinimo formų. b) Atsižvelgiant į teisės aktus ir kolektyvines sutartis darbdaviams užtikrinamas reikiamas lankstumas, leidžiantis greitai prisitaikyti prie pasikeitusių ekonominių aplinkybių. c) Skatinamos naujoviškos darbo formos, leidžiančios užtikrinti geras darbo sąlygas. Palaikomas verslumas ir savarankiškas darbas. Sudaromos geresnės profesinio judumo galimybės. d) Užkertamas kelias tokiems darbo santykiams, kuriuose sudaromos mažų garantijų darbo sąlygos, be kita ko, nustatant draudimą piktnaudžiauti netipinėmis sutartimis. Bandomasis laikotarpis niekada neturėtų būti ilgesnis nei pagrįsta. 1. Sąjungos acquis

a) Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija Chartijos 31 straipsniu „Tinkamos ir teisingos darbo sąlygos“ kiekvienam darbuotojui suteikta teisė į saugias, jo sveikatą ir orumą atitinkančias darbo sąlygas. Chartijos 34 straipsnyje patvirtinama pagarba teisei gauti socialinio draudimo pašalpas ir naudotis socialinėmis paslaugomis, suteikiančiomis apsaugą pagal Sąjungos teisės ir nacionalinių teisės aktų nustatytas taisykles ir praktiką motinystės atveju, susirgus, patyrus nelaimingą atsitikimą darbe, tapus išlaikytiniu ar sulaukus senatvės, taip pat netekus darbo. b) Teisėkūros įgaliojimai ir jų ribos Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 153 straipsnio 2 dalį Sąjunga gali priimti priemones, kuriomis remiama ir papildoma valstybių narių veikla, be kita ko, darbo sąlygų, darbuotojų socialinio draudimo ir socialinės apsaugos srityse. Pagal SESV 153 straipsnį priimtose direktyvose vengiama nustatyti administracinius, finansinius ir teisinius apribojimus, galinčius varžyti mažųjų ir vidutinių įmonių kūrimą ir plėtojimą. 153 straipsnio 4 dalyje nustatyta, kad pagal 153 straipsnį priimtos nuostatos neturi įtakos valstybių narių teisei nustatyti pagrindinius savo socialinio draudimo sistemų principus ir neturi didesniu mastu paveikti jų finansinės pusiausvyros. SESV 162 straipsnyje nustatyta, kad Europos socialinio fondo paskirtis – padidinti darbuotojų judėjimą Sąjungoje geografinės ir darbo vietos atžvilgiu, taip pat sudaryti sąlygas jiems prisitaikyti prie pramonės permainų ir gamybos sistemų pokyčių. SESV 166 straipsnyje nustatyta, kad Sąjunga įgyvendina profesinio mokymo politiką, kuri remia ir papildo valstybių narių veiksmus, kartu pripažindama visišką valstybių narių atsakomybę už profesinio mokymo turinį ir organizavimą. c) Esamos priemonės Darbuotojų, dirbančių pagal nestandartinius darbo santykius, apsaugai jau taikomos trys direktyvos: Bendruoju susitarimu dėl darbo ne visą darbo dieną, kurį sudarė Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjunga (UNICE), Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centras (CEEP) ir Europos profesinių sąjungų konfederacija (ETUC), pridėtu prie Tarybos direktyvos 97/81/EB , užtikrinama, kad darbuotojams, dirbantiems ne visą darbo dieną, nebūtų sudaromos prastesnės sąlygos nei panašiems darbuotojams, dirbantiems visą darbo dieną, ir nustatyta, kad darbdaviai turėtų išnagrinėti darbuotojų prašymus perkelti iš darbo visą darbo dieną į darbą ne visą darbo dieną arba atvirkščiai; Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendruoju susitarimu dėl darbo pagal terminuotas sutartis, pridėtu prie Tarybos direktyvos 1999/70/EB , užtikrinama, kad darbuotojams, dirbantiems pagal terminuotas darbo sutartis, nebūtų sudaromos prastesnės sąlygos nei nuolatiniams darbuotojams; jame nustatyta, kad valstybės narės turi imtis priemonių, kad nebūtų piktnaudžiaujama paeiliui sudarant terminuotas darbo sutartis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/104/EB dėl darbo per laikinojo įdarbinimo įmones įtvirtinta, kad svarbiausių darbo ir įdarbinimo sąlygų srityje tiek per laikinojo įdarbinimo įmonę įdarbintiems darbuotojams, tiek tiesiogiai įmonių pasamdytiems darbuotojams taikomas vienodo požiūrio principas. Be to, Tarybos direktyva 91/533/EEB (Direktyva dėl rašytinės pažymos) darbuotojams suteikta teisė ne vėliau kaip per du mėnesius nuo įsidarbinimo gauti rašytinę informaciją apie svarbiausius darbo santykių aspektus. Komisija remia naujoviškus verslo modelius, kurie suteikia ES piliečiams daugiau galimybių, nes palengvina įsidarbinimą, suteikia lankstumo ir naujų pajamų šaltinių . Veiksmų plane „Verslumas 2020“ pateikta vizija ir konkrečios priemonės verslininkystei Europoje atgaivinti. Savarankiškos profesinės veiklos rėmimo ES lygmeniu priemonėmis siekiama apimti ir tas gyventojų grupes, kurių verslumo galimybės iki galo neišnaudotos, visų pirma moteris (jos sudaro tik 29 proc. Europos verslininkų). Socialiniam verslumui skatinti 2016 m. priimtoje Europos Komisijos socialinio verslumo grupės (GECES) ataskaitoje pasiūlyta specialių veiksmų. Sąžiningomis sąlygomis didinti savanorišką geografinį ir profesinį darbuotojų judumą siekia tiek Europos valstybinių užimtumo tarnybų tinklas (VUT), įsteigtas Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 573/2014/ES, tiek EURES tinklas, įsteigtas 2016 m. balandžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2016/589 dėl Europos užimtumo tarnybų tinklo (EURES) darbuotojų galimybių naudotis judumo skatinimo paslaugomis ir geresnės darbo rinkų integracijos. Tačiau kalbant apie aukštos kvalifikacijos trečiųjų šalių piliečius, 2009 m. gegužės 25 d. Tarybos direktyva 2009/50/EB dėl trečiųjų šalių piliečių atvykimo ir apsigyvenimo sąlygų siekiant dirbti aukštos kvalifikacijos darbą jų profesinis judumas pirmuosius dvejus teisėto darbo valstybėje narėje metus yra apribotas vadovaujantis Bendrijos pirmenybės principu ir siekiant išvengti piktnaudžiavimo. 2. Europos socialinių teisių ramsčio taikymo sritis ir jame įtvirtintos naujos nuostatos Ramstyje atsižvelgiama į kintančio darbo pasaulio ir naujų darbo formų keliamus iššūkius, skatinama darbo santykių įvairovė, verslumas, ir savarankiškas darbas, ir kartu nustatomos apsaugos priemonės, užkertančios kelią piktnaudžiavimu darbo santykiais, kuriuose gali būti suteikiamos per mažos garantijos, ir tam tikros garantijos, užtikrinančios, kad darbuotojai visais savo karjeros etapais turėtų galimybę mokytis ir naudotis socialine apsauga. Ramstyje išplėsta vienodo požiūrio garantijos taikymo sritis – be trijų darbo santykių formų (darbo ne visą darbo dieną, terminuoto darbo, darbo per laikinojo įdarbinimo įmones), numatytų Sąjungos acquis, vienodo požiūrio principas taip pat bus taikomas visiems darbuotojams, nesvarbu, kokios rūšies yra jų darbo santykiai. Be to, jame pabrėžiama parama perėjimui prie neterminuotų darbo santykių. Ramstyje pripažįstama, kad darbdaviams būtinas tam tikras lankstumas, leidžiantis prisitaikyti prie ekonominės aplinkos pokyčių. Šiuo tikslu gali būti, pavyzdžiui, numatytas nevienodas požiūris dėl objektyvių priežasčių arba darbo sąlygų pakoregavimas siekiant išvengti didelio užimtumo lygio smukimo sunkiais laikotarpiais. Tokie pakeitimai negali būti daromi vienašališkai – jie turi būti apibrėžti laikantis galiojančių teisės aktų ir kolektyvinių sutarčių. Išplėsta vienodo požiūrio principo materialinė taikymo sritis – pagal jį taip pat bus užtikrinama galimybė naudotis socialine apsauga ir mokytis. Pagal šį principą užtikrinamas vienodas požiūris naudojantis įstatymais nustatyta socialine apsauga. Pagal esamas Sąjungos teisės nuostatas (dėl darbo ne visą darbo dieną ir darbo pagal terminuotas sutartis) darbdaviai privalo sudaryti geras galimybes mokytis. Šis principas apima daugiau – pagal jį sudarant galimybes mokytis būtina laikytis vienodo požiūrio.

Tačiau vienodo požiūrio reikalavimo ne visuomet pakanka siekiant išvengti mažų garantijų darbo, ypač kai tas pats darbdavys naudoja tik nestandartines įdarbinimo formas. Todėl šiuo principu aiškiai nustatomas draudimas piktnaudžiauti. Tiek draudimas piktnaudžiauti darbo santykiais, kuriuose suteikiamos per mažos garantijos, tiek draudimas taikyti nepagrįstai ilgus bandomuosius laikotarpius, yra naujos nuostatos, kurių nebuvo dabartiniame Sąjungos acquis. Šia prasme prevencinės priemonės gali apimti diferencijuotą darbo santykių apmokestinimą, kuris gali skatinti per mažas garantijas arba progresyviosios (bonus malus) sistemos socialinio draudimo įmokų srityje nustatymą. Ramstyje pabrėžiama, kad labai svarbu remti naujus verslo modelius, naujoviškas darbo formas, verslumą ir savarankišką darbą. Nauji verslo modeliai apskritai suteikia daugiau galimybių, palengvina įsidarbinimą, suteikia lankstumo darbe ir naujų pajamų šaltinių. Tačiau tokia parama turi būti teikiama su sąlyga, kad bus užtikrinamos kokybiškos darbo sąlygos. Siekiant kuo didesnės tokių inovacijų naudos užimtumui, profesinio judumo skatinimo priemonės gali apimti tiek profesinio mokymo ir persikvalifikavimo galimybes, tiek socialinės apsaugos sistemą, kuri skatina profesines permainas ir sudaro joms geras sąlygas. 3. Įgyvendinimas a) Ką gali daryti valstybės narės ir socialiniai partneriai Kiekviena valstybė narė gali skirtingai apibrėžti, ką reiškia jos darbo rinkos saugumo ir lankstumo pusiausvyra. Tačiau tam, kad būtų įgyvendintos ramsčio nuostatos, valstybės narės vis dėl to raginamos ne tik perkelti į nacionalinę teisę ir vykdyti Sąjungos lygmeniu priimtas teisės nuostatas, bet ir užtikrinti, kad jų pačių užimtumo ir socialinės teisės nuostatos leistų tinkamai atsižvelgti į atsirandančias naujas darbo formas. Sąjungos lygmeniu dėl galimų SESV 153 straipsniu grindžiamų iniciatyvų turi būti konsultuojamasi su socialiniais partneriais, kaip numatyta SESV 154 straipsnyje, ir jie gali prašyti įgyvendinti jų Sąjungos lygmeniu sudarytus susitarimus, kaip numatyta SESV 155 straipsnyje. Socialiniai partneriai taip pat gali visoje Sąjungoje kaupti gerąją patirtį ir ja dalytis. Nacionaliniu lygmeniu socialiniai partneriai gali padėti įgyvendinti šį principą rengdami kolektyvines derybas arba dalyvaudami formuojant ir įgyvendinant atitinkamas politikos priemones. b) Neseniai priimtos arba tęsiamos ankstesnės ES lygmens iniciatyvos Paskelbusi Europos socialinių teisių ramstį Komisija taip pat pradeda konsultacijų su socialiniais partneriais dėl Direktyvos 91/533/EEB (Direktyva dėl rašytinės pažymos) peržiūros pirmąjį etapą. Per šias konsultacijas su socialiniais partneriais bus tariamasi, ar reikia svarių šios direktyvos pakeitimų, kuriais būtų nustatyti bet kokiems darbo santykiams taikytini būtiniausi standartai ir uždraustas piktnaudžiavimas. Kartu su Europos socialinių teisių ramsčiu Komisija pristato pirmąjį konsultacijų su socialiniais partneriais etapą dėl iniciatyvos „Galimybė naudotis socialine apsauga“, kad būtų sprendžiamos problemos dėl skirtingų galimybių naudotis socialine apsauga darbuotojams, kurie dirba pagal standartinius darbo santykius, asmenims, dirbantiems pagal nestandartines darbo sutartis bei asmenims, dirbantiems pagal įvairias savarankiško darbo formas. Siekiant palengvinti profesinį judumą, per konsultacijas taip pat bus aptartos galimybės naudotis užimtumo tarnybų paslaugomis ir mokytis, taip pat socialinės apsaugos ir mokymų teisių perkeliamumas. 2017 m. Komisija užbaigs direktyvų, kuriomis įgyvendinami socialinių partnerių bendrieji susitarimai dėl darbo pagal terminuotas sutartis ir darbo ne visą darbo dieną, REFIT vertinimą. Europos gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimo fondas („Eurofound“), viena iš ES decentralizuotų agentūrų, remia Komisijos, valstybių narių ir socialinių partnerių pastangas darbo sąlygų ir tvarus darbo, struktūrinių pokyčių stebėsenos ir restruktūrizavimo valdymo srityse, atsižvelgdamas į skaitmeninio amžiaus galimybes ir iššūkius.



Darbo užmokestis a) Darbuotojai turi teisę į darbo užmokestį, kuris jiems užtikrintų deramą gyvenimo lygį. b) Užtikrinamas deramas minimalusis darbo užmokestis, leidžiantis patenkinti darbuotojo ir jo šeimos poreikius atsižvelgiant į nacionalines ekonomines ir socialines sąlygas ir išsaugant galimybes įsidarbinti ir paskatas ieškoti darbo. Užkertamas kelias dirbančiųjų skurdui. c) Darbo užmokestis visuomet nustatomas skaidriai ir nuspėjamai, paisant nacionalinės praktikos ir socialinių partnerių autonomiškumo. 1. Sąjungos acquis a) Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija Chartijos 31 straipsniu „Tinkamos ir teisingos darbo sąlygos“ kiekvienam darbuotojui suteikta teisė į saugias, jo sveikatą ir orumą atitinkančias darbo sąlygas. b) Teisėkūros įgaliojimai ir jų ribos

SESV 153 straipsnio 5 dalyje nustatyta, kad SESV 153 straipsnis netaikomas darbo užmokesčiui. Pagal SESV 145 straipsnį Sąjunga ir valstybės narės ir veikia siekdamos plėtoti suderintą užimtumo strategiją. Pagal SESV 147 straipsnį siekti didelio užimtumo Sąjunga padeda skatindama valstybių narių bendradarbiavimą bei remdama, o prireikus ir papildydama, jų veiklą. Taip veikiant gerbiama valstybių narių kompetencija. c) Esamos priemonės Sąjunga ir jos valstybės narės kartu vykdo Europos užimtumo strategiją, be kita ko, stebi, kaip kinta darbo užmokestis ir minimalusis darbo užmokestis ir kaip veikia atitinkami darbo užmokesčio nustatymo mechanizmai. Vykdant ekonomikos politikos koordinavimo Europos Sąjungoje procesą pagal SESV 120 ir tolesnius straipsnius taip pat stebimi pokyčiai darbo sąnaudų srityje. Kaip nustatyta SESV 136 straipsnio 1 dalies b punkte, ekonominės politikos rekomendacijos, kuriose gali būti kalbama ir apie darbo sąnaudų stebėjimą, taip pat skirtos euro zonai. Vykdant stebėjimą pagal 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo, taip pat stebimi konkurencingumo srities, įskaitant darbo sąnaudas, pokyčiai. 2016 m. rugsėjo 20 d. Tarybos rekomendacijoje dėl nacionalinių produktyvumo tarybų įsteigimo pagal ją įsteigtoms taryboms rekomenduojama atsižvelgiant į nacionalinius ypatumus ir nustatytą praktiką analizuoti tendencijas ir politiką, kurios gali daryti poveikį produktyvumui ir konkurencingumui, be kita ko, palyginus su pasauliniais konkurentais. 2008 m. spalio 3 d. Komisijos rekomendacijoje 2008/867/EB nustatyta integruota visapusė iš darbo rinkos išstumtų asmenų aktyvios įtraukties strategija, pagal kurią skatinama užtikrinti kokybišką užimtumą, visų pirma darbo užmokesčio ir išmokų srityje, kad būtų užkirstas kelias dirbančiųjų skurdui. 2. Europos socialinių teisių ramsčio taikymo sritis ir jame įtvirtintos naujos nuostatos Ramstyje nustatyta visų darbuotojų teisė į darbo užmokestį, užtikrinantį deramą gyvenimo lygį. Panašios teisės jau yra nustatytos 1989 m. Bendrijos darbuotojų pagrindinių socialinių teisių chartijoje – tai vienas iš šaltinių, kuriais remiamasi SESV X antraštinėje dalyje „Socialinė politika“ ir (peržiūrėtoje) Europos socialinėje chartijoje. Ramstyje numatomas toks minimaliojo darbo užmokesčio lygis, kuris atitiktų tiek darbuotojų ir jų šeimų poreikius, tiek socialinius veiksnius, kaip antai gyvenimo lygio kitimą, taip pat ekonominius veiksnius, kurie gali apimti produktyvumo lygį. Ramstyje pripažįstama, kad minimalusis darbo užmokestis atlieka svarbų vaidmenį kovojant su skurdu, nes padeda išvengti nesąžiningų darbo santykių. Taip siekiama padidinti skurdžiai gyvenančių šeimų pajamas ir suteikti sąžiningą atlyginimą už darbą tiems, kurių darbo užmokestis yra mažiausias, kartu didinant paskatas dirbti. Kitos galimos priemonės – mažinti mažai uždirbančiųjų ir jų šeimų mokesčių naštą ir papildyti pajamas iš darbo veiksmingomis socialinėmis išmokomis. Ramstyje nustatytas reikalavimas, kad darbo užmokestis visuomet turi būti nustatytas skaidriai ir nuspėjamai, visapusiškai atsižvelgiant į nacionalinę praktiką, visų pirma susijusią su socialinių partnerių teise į kolektyvines derybas ir jų autonomiškumu. Daugelyje valstybių narių taikomas įstatymais nustatytas minimalusis darbo užmokestis. Tai reguliavimo priemonė, visiems darbuotojams garantuojanti teisiškai privalomą vienodą minimalųjį darbo užmokestį. Keliose valstybėse narėse nėra įstatymais nustatyto minimaliojo darbo užmokesčio, todėl taikomi skirtingi minimumai, nustatyti socialinių partnerių, dažniausiai sektorių lygmens, kolektyvinėse sutartyse. Ramstyje ši praktikos įvairovė nėra vertinama kritiškai, ir jame pripažįstamas socialinių partnerių autonomiškumas. Šiuo atveju skaidrumo reikalavimas reiškia, kad nustatant minimalųjį darbo užmokestį turi būti laikomasi nusistovėjusių konsultavimosi procedūrų, leidžiančių pasiekti bendrą kompetentingų nacionalinių institucijų ir socialinių partnerių sutarimą, o tam tikrai atvejais atsižvelgti į kitų suinteresuotųjų subjektų ir nepriklausomų ekspertų nuomonę. Be to, ramstyje raginama užtikrinti sprendimų dėl darbo užmokesčio nuspėjamumą, pavyzdžiui, nustatant taisykles, kaip antai dėl minimaliojo darbo užmokesčio priderinimo prie pragyvenimo išlaidų. 3. Įgyvendinimas a) Ką gali daryti valstybės narės ir socialiniai partneriai Valstybės narės ir socialiniai partneriai atsako už darbo užmokesčio ir minimaliojo darbo užmokesčio raidos nustatymą vadovaujantis nacionaline praktika ir kolektyvinių derybų bei minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo sistemomis. Jos raginamos įgyvendinti ramsčio nuostatas taikant skaidrius minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo mechanizmus ir veiksmingas kolektyvines derybas nacionaliniu, sektorių ir įmonių lygmenimis, taip pat imantis papildomų priemonių, kuriomis užkertamas kelias dirbančiųjų skurdui. Be to, valstybės narės gali, jei to dar nėra padariusios, ratifikuoti ir pradėti taikyti TDO Konvenciją Nr. 131 dėl minimalaus darbo užmokesčio nustatymo ir Konvenciją Nr. 154 dėl kolektyvinių derybų skatinimo. Sąjungos lygmeniu dėl galimų SESV 153 straipsniu grindžiamų iniciatyvų turi būti konsultuojamasi su socialiniais partneriais, kaip numatyta SESV 154 straipsnyje, ir jie gali prašyti įgyvendinti jų Sąjungos lygmeniu sudarytus susitarimus, kaip numatyta SESV 155 straipsnyje. Socialiniai partneriai taip pat gali visoje Sąjungoje kaupti gerąją patirtį ir ja dalytis. Nacionaliniu lygmeniu socialiniai partneriai gali padėti įgyvendinti ramstį rengdami kolektyvines derybas arba dalyvaudami formuojant ir įgyvendinant atitinkamas politikos priemones. b) Neseniai priimtos arba tęsiamos ankstesnės ES lygmens iniciatyvos Minimalusis darbo užmokestis ir kitos dirbančiųjų skurdo prevencijos priemonės, taip pat bendresni darbo užmokesčio kitimo klausimai aptariami konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose, kurios teikiamos vykdant Europos semestro procesą.

Informavimas apie įdarbinimo sąlygas ir apsauga atleidimo atveju

a) Įdarbinimo pradžioje darbuotojai turi teisę būti raštu informuoti apie su darbo santykiais susijusias jų teises ir pareigas, be kita ko, apie bandomąjį laikotarpį. b) Prieš atleidžiami darbuotojai turi teisę būti informuoti apie atleidimo priežastis ir teisę į pakankamo ilgio įspėjimo laikotarpį. Jie turi teisę pasinaudoti veiksminga ir nešališka ginčų sprendimo sistema, o nepagrįsto atleidimo atveju – teisę į teisminę gynybą, įskaitant tinkamą kompensaciją. 1. Sąjungos acquis a) Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija Chartijos 27 straipsnyje nustatyta, kad pagal Sąjungos teisę ir nacionalinės teisės aktų nuostatas bei praktiką nustatytais atvejais ir sąlygomis kiekvienas darbuotojas turi teisę į informaciją ir konsultavimąsi laiku ir tinkamu lygmeniu. Chartijos 30 straipsnyje nustatyta kiekvieno darbuotojo teisė į apsaugą pagal Sąjungos teisę ir nacionalinius teisės aktus bei praktiką nepagrįsto atleidimo iš darbo atveju. Chartijos 47 straipsnyje nustatyta, kad kiekvienas asmuo, kurio teisės ir laisvės, garantuojamos Sąjungos teisės, yra pažeistos, turi teisę į veiksmingą jų gynybą. b) Teisėkūros įgaliojimai ir jų ribos Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 153 straipsnio 2 dalį Sąjunga gali priimti priemones, kuriomis remiama ir papildoma valstybių narių veikla darbo sąlygų, darbuotojų apsaugos nutraukus jų darbo sutartį ir darbuotojų informavimo bei konsultavimosi su jais srityse. Pagal SESV 153 straipsnį priimtose direktyvose vengiama nustatyti administracinius, finansinius ir teisinius apribojimus, galinčius varžyti mažųjų ir vidutinių įmonių kūrimą ir plėtojimą. c) Esamos priemonės Tarybos direktyva 91/533/EEB (Direktyva dėl rašytinės pažymos) darbuotojams suteikta teisė ne vėliau kaip per du mėnesius nuo įsidarbinimo gauti rašytinę informaciją apie svarbiausius darbo santykių aspektus. Joje nenumatyta konkrečių įpareigojimų, susijusių su bandomaisiais laikotarpiais. Pagal Direktyvą dėl rašytinės pažymos darbdavys privalo informuoti darbuotoją apie įspėjimo terminų trukmę sutarties arba darbo santykių nutraukimo atveju arba, jei pateikiant informaciją to nurodyti neįmanoma, apie tokių įspėjimo terminų nustatymo metodą. Direktyvoje 2001/23/EB , kurioje aptariamos darbuotojų teisės įmonių perdavimo atveju, nustatyta, kad įmonės perdavimas pats savaime nėra pagrindas, kuriuo remiantis galima atleisti iš darbo. Tarybos direktyvoje 92/85/EEB dėl motinystės apsaugos ir patikslintame socialinių partnerių (BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP ir ETUC) sudarytame Bendrajame susitarime dėl vaiko priežiūros atostogų, pridėtame prie Tarybos direktyvos 2010/18/ES , nustatyta speciali apsauga nuo atleidimo, atitinkamai taikoma moterims nėštumo laikotarpiu ir tėvams, išėjusiems tėvystės ar įvaikinimo atostogų. Tarybos direktyva 2000/78/EB (Užimtumo lygybės direktyva) dėl vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje nustatyta darbuotojų apsauga tuomet, kai vykdoma diskriminacija uždraustu pagrindu, įskaitant viktimizaciją. Apsauga nuo atleidimo iš darbo ir nepalankių sąlygų taikymo ES teisėje užtikrinama pagal Darbo ne visą darbo laiką direktyvą, Lyčių lygybės direktyvą, Direktyvą dėl vienodo požiūrio į savarankiškai dirbančius vyrus ir moteris ir Vaiko priežiūros atostogų direktyvą; ją dar sustiprina ES Teisingumo Teismo praktika. Tarybos direktyvoje 98/59/EB dėl kolektyvinio atleidimo iš darbo nustatyta, kad prieš kolektyvinį atleidimą darbdaviai turi pranešti apie tai darbuotojų atstovams ir su jais pasikonsultuoti, taip pat informuoti valdžios institucijas. 2014 m. kovo 10 d. Tarybos rekomendacija dėl stažuočių kokybės sistemos siekiama gerinti mokomosios praktikos kokybę – joje nustatyti kokybės vertinimo elementai, kuriuos galima tiesiogiai perkelti į nacionalinės teisės aktus arba socialinių partnerių susitarimus. Jie visų pirma susiję su mokymosi turiniu, darbo sąlygomis ir skaidrumu nustatant finansines sąlygas ir priėmimo į darbą praktiką. 2. Europos socialinių teisių ramsčio taikymo sritis ir jame įtvirtintos naujos nuostatos Ramstyje nustatyta, kad raštiška informacija apie darbo sąlygas darbuotojui turi būti pateikta darbo santykių pradžioje, o ne per du mėnesius, kaip nustatyta dabar galiojančioje Direktyvoje dėl rašytinės pažymos. Kadangi daugeliu atvejų bandomieji laikotarpiai yra svarbi darbo santykių dalis, ramstyje numatyta naujų informavimo apie juos prievolių. Dėl šių pakeitimų pagerės tiek darbdavių, tiek darbuotojų žinios apie teises. Jie taip pat turėtų padėti mažinti nedeklaruojamo darbo apimtį. Be to, ramstis apima daugiau nei dabartinis acquis – jame nustatytos naujos procesinės ir materialinės apsaugos priemonės, taikytinos darbuotojams atleidimo atveju. Turėtų būti pateiktas tinkamas pagrindimas ir laikomasi deramo įspėjimo laikotarpio. Be to, ramstyje nustatyta, kad darbuotojams turi būti sudaryta galimybė pasinaudoti veiksmingomis ir nešališkomis ginčų sprendimo procedūromis. Tai gali būti arbitražas, tarpininkavimas ar taikinimas. Be to, ramsčiu nustatyta teisė apginti savo teises nepagrįsto atleidimo atveju, pavyzdžiui, reikalaujant grąžinti į darbą arba skirti piniginę kompensaciją. Nepagrįstu atleidimu laikomas atleidimas pažeidžiant atitinkamiems darbo santykiams taikytinas taisykles.

3. Įgyvendinimas a) Ką gali daryti valstybės narės ir socialiniai partneriai Valstybės narės atsako už Sąjungos lygmeniu priimtų teisės nuostatų perkėlimą į nacionalinę teisę ir jų vykdymo užtikrinimą. Kadangi pirmiau nurodytomis Sąjungos teisės nuostatomis nustatomi tik būtiniausi standartai, siekiant įgyvendinti ramstį valstybės narės raginamos nustatyti išsamesnius reikalavimus. Be to, valstybės narės gali, jei to dar nėra padariusios, ratifikuoti ir pradėti taikyti TDO konvencijas, kaip antai Konvenciją Nr. 122 dėl užimtumo politikos, Konvenciją Nr. 144 dėl trišalių konsultacijų, Konvenciją Nr. 135 dėl darbuotojų atstovų ir Konvenciją Nr. 154 dėl kolektyvinių derybų skatinimo. Sąjungos lygmeniu dėl galimų SESV 153 straipsniu grindžiamų iniciatyvų turi būti konsultuojamasi su socialiniais partneriais, kaip numatyta SESV 154 straipsnyje, ir jie gali prašyti įgyvendinti jų Sąjungos lygmeniu sudarytus susitarimus, kaip numatyta SESV 155 straipsnyje. Socialiniai partneriai taip pat gali visoje Sąjungoje kaupti gerąją patirtį ir ja dalytis. Nacionaliniu lygmeniu socialiniai partneriai gali padėti įgyvendinti šį principą rengdami kolektyvines derybas arba dalyvaudami formuojant ir įgyvendinant atitinkamas politikos priemones. b) Neseniai priimtos arba tęsiamos ankstesnės ES lygmens iniciatyvos Paskelbusi Europos socialinių teisių ramstį Komisija taip pat pradeda konsultacijų su socialiniais partneriais dėl Direktyvos dėl rašytinės pažymos peržiūros pirmąjį etapą, kuriame bus aptarta direktyvos taikymo sritis ir informacinio paketo, įskaitant nuostatas dėl bandomojo laikotarpio, išplėtimas. Per šias konsultacijas su socialiniais parneriais bus tariamasi, ar reikia svarių šios direktyvos pakeitimų, kuriais būtų nustatytos kiekvienai darbų santykių rūšiai taikytinos būtiniausios darbuotojų teisės.

Socialinis dialogas ir darbuotojų įtraukimas a) Ekonominės, užimtumo ir socialinės politikos formavimo ir įgyvendinimo klausimais, atsižvelgiant į nacionalinę praktiką, konsultuojamasi su socialiniais partneriais. Laikantis socialinių partnerių autonomiškumo principo ir teisės imtis kolektyvinių veiksmų jie skatinami svarbiais klausimais derėtis ir sudaryti kolektyvinius susitarimus. Prireikus socialinių partnerių sudaryti tarpusavio susitarimai įgyvendinami Sąjungos ir jos valstybių narių lygmeniu. b) Darbuotojai arba jų atstovai turi teisę į tai, kad jiems svarbiais klausimais, visų pirma dėl perkėlimo, įmonių restruktūrizavimo ir susijungimo, taip pat dėl kolektyvinio atleidimo iš darbo, su jais būtų laiku konsultuojamasi ir apie juos informuojama. c) Skatinama padėti didinti socialinių partnerių gebėjimus skatinti socialinį dialogą. 1. Sąjungos acquis a) Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija Chartijos 28 straipsnyje nustatyta, kad darbuotojai ir darbdaviai arba atitinkamos jų organizacijos pagal Sąjungos teisę ir nacionalinius teisės aktus bei praktiką turi teisę derėtis ir atitinkamu lygiu sudaryti kolektyvinius susitarimus, o interesų konflikto atveju imtis kolektyvinių veiksmų, įskaitant streikus, savo interesams apginti. Chartijos 27 straipsnyje nustatyta, kad pagal Sąjungos teisę ir nacionalinės teisės aktų nuostatas bei praktiką nustatytais atvejais ir sąlygomis kiekvienas darbuotojas turi teisę į informaciją ir konsultavimąsi laiku ir tinkamu lygmeniu. b) Teisėkūros įgaliojimai ir jų ribos Administracijos ir darbuotojų dialogo skatinimas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 151 straipsnyje įtvirtintas kaip bendras Sąjungos ir jos valstybių narių tikslas. Pagal SESV 153 straipsnio 2 dalį Sąjunga gali priimti priemones, kuriomis remiama ir papildoma valstybių narių veikla darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais bei darbuotojų ir darbdavių interesų atstovavimo ir bendro gynimo, įskaitant bendrą sprendimą, srityse. SESV 153 straipsniu suteikti įgaliojimai netaikomi darbo užmokesčiui, teisei jungtis į asociacijas, teisei streikuoti arba teisei imtis lokautų. Pagal SESV 153 straipsnį priimtose direktyvose vengiama nustatyti administracinius, finansinius ir teisinius apribojimus, galinčius varžyti mažųjų ir vidutinių įmonių kūrimą ir plėtojimą.

c) Esamos priemonės Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/14/EB dėl darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais (Informavimo ir konsultavimosi direktyva) tikslas – užtikrinti darbuotojų įsitraukimą prieš vadovybei priimant sprendimus, ypač tais atvejais, kai numatomas restruktūrizavimas. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/38/EB dėl Europos darbo tarybos steigimo atsižvelgiama į tinkamų informavimo ir konsultavimosi procesų poreikio ES masto įmonėse problemą, įsteigiant Europos darbo tarybas, kurių paskirtis – spręsti tarpvalstybinio pobūdžio problemas, galinčias turėti įtakos darbuotojams. Tarybos direktyvos 98/59/EB dėl kolektyvinių atleidimų iš darbo ir Tarybos direktyvos 2001/23/EB dėl įmonių perdavimo nuostatomis ne tik užtikrinama, kad darbuotojų atstovai būtų informuojami ir kad būtų konsultuojamasi su jais; pvz., pastarąja direktyva užtikrinama, kad darbuotojų teisės būtų išsaugotos ir tada, kai verslas perduodamas iš vieno darbdavio kitam.

Pokyčiams ir restruktūrizavimui numatyti skirta ES kokybės sistema skatina darbdaviams, darbuotojams, socialiniams partneriams ir viešosios valdžios institucijoms skirtus principus ir gerąją patirtį, susijusius su pokyčių numatymu ir restruktūrizacijos procesų valdymu. ES socialinių partnerių, Europos Sąjungos Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės ir Komisijos pasirašytame bendrame pareiškime „Nauja intensyvaus socialinio dialogo pradžia“ dar kartą pabrėžta, kaip svarbu gerinti nacionalinių socialinių partnerių gebėjimus, labiau įtraukti socialinius partnerius į ES politikos formavimo ir teisėkūros procesą ir įsipareigoti skatinti tarpšakinį ir sektorinį socialinį dialogą ir visais lygmenimis atsižvelgti į jo rezultatus. 2. Europos socialinių teisių ramsčio taikymo sritis ir jame įtvirtintos naujos nuostatos Ramstyje nustatoma socialinių partnerių teisė dalyvauti rengiant ir įgyvendinant užimtumo ir socialinę politiką; juo, atsižvelgiant į nacionalinių sistemų įvairovę, remiama, kad socialiniai partneriai labiau įsitrauktų į politikos ir teisėkūros procesus . Norint jį įgyvendinti, Sąjungos ir nacionaliniu lygmeniu reikia nustatyti tinkamą institucinę ar teisinę sistemą, socialiniams partneriams suteikiant vaidmenį ne tik konsultuojantis ir rengiant atitinkamus teisės aktus bei politikos priemones, bet ir juos įgyvendinant ir vykdant. Ramstis visiems visų sektorių darbuotojams suteikia teisę į tai, kad jiems svarbiais klausimais, pvz., dėl perkėlimo, įmonių restruktūrizavimo ir susijungimo, taip pat dėl kolektyvinio atleidimo iš darbo, su jais būtų konsultuojamasi ir apie juos informuojama tiesiogiai arba per jų atstovus. Juo užtikrinama daugiau, nei dabartiniame Sąjungos acquis, kadangi jis taikomas nepriklausomai nuo darbuotojų skaičiaus, jo materialinė taikymo sritis apima ir restruktūrizavimą, ir įmonių susijungimą, juo nustatoma ne tik teisė gauti informaciją, bet ir tai, kad būtų konsultuojamasi dėl visų tokių įmonės veiksmų; o tai reiškia keitimąsi nuomonėmis ir nuoseklų dialogą su darbdaviu. Be to, 8b principas taikomas dėl visų darbuotojams aktualių klausimų, o šiuo metu galiojančios direktyvos apima tik ribotą skaičių klausimų, kurių atveju reikia pradėti informavimo ir konsultavimosi procesus. Jame kalbama apie „jiems svarbius klausimus, visų pirma perkėlimo, įmonių restruktūrizavimo ir susijungimo, taip pat dėl kolektyvinio atleidimo iš darbo“ ir tuo jis apima daugiau nei chartijos 27 straipsnis, kuriame numatyta teisė į informaciją ir konsultavimąsi „pagal Sąjungos teisę ir nacionalinės teisės aktų nuostatas ir praktiką nustatytais atvejais“. Nors gebėjimų stiprinimas visų pirma yra procesas „iš apačios į viršų“, priklausantis nuo pačių socialinių partnerių valios ir pastangų, ramsčio nuostatos pabrėžia, kad socialinių partnerių pastangas gali papildyti viešosios valdžios institucijos, tuo pačiu metu gerbdamos socialinių partnerių autonomiškumą. Gebėjimų stiprinimas išreiškia didėjantį socialinių partnerių reprezentatyvumą ir jų stipresnius praktinius, analitinius ir teisinius gebėjimus dalyvauti kolektyvinėse derybose ir prisidėti prie politikos formavimo. Šios paramos forma gali būti tinkamos institucinės ir (arba) teisinės nustatymas, aiškiai apibrėžus socialinių partnerių vaidmenį formuojant politiką ir teikiant finansinę paramą. 3. Įgyvendinimas a) Ką gali daryti valstybės narės ir socialiniai partneriai Išlaikydamos pagarbą socialinių partnerių autonomiškumui, valstybės narės raginamos įtraukti socialinius partnerius rengiant ir įgyvendinant atitinkamas reformas ir politikos priemones ir jiems padėti nacionaliniu lygmeniu gerinti socialinio dialogo ir darbo santykių veikimą ir efektyvumą. Valstybės narės taip pat raginamos skatinti gerąją patirtį, susijusią su darbuotojų ir jų atstovų informavimu ir konsultavimusi su jais. Socialiniai partneriai taip pat gali visoje Sąjungoje kaupti gerąją patirtį ir ja dalytis. Nacionaliniu lygmeniu socialiniai partneriai gali padėti įgyvendinti šį principą rengdami kolektyvines derybas arba dalyvaudami formuojant ir įgyvendinant atitinkamas politikos priemones. Socialiniai partneriai gali užtikrinti aktyvesnę profsąjungų ir darbdavių organizacijų narystę ir jų reprezentatyvumą, ypač dėl to, kad jie gali atstovauti savarankiškai dirbantiems asmenims, įvairių rūšių darbo santykius turintiems darbuotojams, jaunimui, migrantams ir moterims, labai mažoms ir mažoms įmonėms, ir formuoti teisinio ir praktinio pobūdžio kompetenciją, reikalingą sudaryti palankesnes sąlygas jų pačių dalyvavimui rengiant ir įgyvendinant užimtumo ir socialinę politiką nacionaliniu ir Sąjungos lygmeniu. Tarpšakinio lygmens ES socialiniai partneriai dabartinėje 2015–2017 m. darbo programoje įsipareigojo skatinti gebėjimų stiprinimą ir įgyvendinti savo autonominius susitarimus. b) Neseniai priimtos arba tęsiamos ankstesnės ES lygmens iniciatyvos

Sąjungos lygmeniu dėl galimų SESV 153 straipsniu grindžiamų iniciatyvų turi būti konsultuojamasi su socialiniais partneriais, kaip numatyta SESV 154 straipsnyje, ir jie gali prašyti įgyvendinti jų Sąjungos lygmeniu sudarytus susitarimus, kaip numatyta SESV 155 straipsnyje. Socialiniai partneriai taip pat gali visoje Sąjungoje kaupti gerąją patirtį ir ja dalytis. Trišalis socialinių reikalų aukščiausiojo lygio susitikimas ir dialogas makroekonomikos klausimais tebėra ypač svarbūs forumai, kuriuose su socialinių partnerių atstovais diskutuojama politiniu lygmeniu. Tarpšakinio lygmens ES socialiniai partneriai dabartinėje 2015–2017 m. darbo programoje įsipareigojo skatinti gebėjimų stiprinimą ir įgyvendinti savo autonominius susitarimus. 2017 m. Komisija paskelbs Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/38/EB dėl Europos darbų Tarybos steigimo arba Bendrijos mastu veikiančių įmonių ir Bendrijos mastu veikiančių įmonių grupių darbuotojų informavimo bei konsultavimosi su jais tvarkos nustatymo REFIT įvertinimą. Taip pat ji paskelbs šios direktyvos taikymo gaires, kuriomis siekiama pagerinti jos įgyvendinimą ir padidinti teisinį tikrumą. 2017 m. Komisija pateiks kitoms Sąjungos institucijoms ir socialiniams partneriams ataskaitą apie tai, kaip valstybės narės taiko gerąją patirtį, surinktą 2013 m. pagal Pokyčiams ir restruktūrizavimui numatyti skirtą ES kokybės sistemą . Sąjunga toliau skatins valstybių narių investicijas į socialinių partnerių gebėjimų stiprinimą ir tai, kad darbuotojų atstovams būtų teikiama informacija ir su jais būtų konsultuojamasi, atsižvelgiant į nacionalinius teisės aktus, kuriais į nacionalinę teisę perkeltos direktyvos dėl darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais, kolektyvinio atleidimo ir darbo ir dėl Europos darbo tarybų.



Profesinio ir asmeninio gyvenimo pusiausvyra Tėvai ir priežiūros pareigų turintys asmenys turi teisę į deramas atostogas, lanksčias darbo sąlygas ir galimybę pasinaudoti priežiūros paslaugomis. Moterims ir vyrams sudaromos vienodos galimybės naudotis specialiomis atostogomis, leidžiančiomis atlikti jų priežiūros pareigas, ir skatinama, kad abiejų lyčių asmenys jomis naudotųsi tolygiai. 1. Sąjungos acquis a) Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija Chartijos 23 straipsnyje nustatyta, kad vyrų ir moterų lygybė turi būti užtikrinta visose srityse, įskaitant užimtumą, darbą ir užmokestį. Lygybės principas nekliudo laikytis ar imtis priemonių, numatančių konkrečias lengvatas, padedančias nepakankamai atstovaujamai lyčiai. Chartijos 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad siekiant suderinti šeimos gyvenimą ir profesinę veiklą, kiekvienas asmuo turi teisę būti apsaugotas nuo atleidimo iš darbo dėl priežasčių, susijusių su motinyste, taip pat teisę į mokamas motinystės atostogas ir į vaiko priežiūros atostogas gimus vaikui ar įsivaikinus. b) Teisėkūros įgaliojimai ir jų ribos

Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 153 straipsnio 2 dalį Sąjunga gali priimti priemones, kuriomis remiama ir papildoma valstybių narių veikla, be kita ko, darbuotojų sveikatos ir saugos, darbo sąlygų bei moterų ir vyrų lygybės, susijusios su galimybėmis darbo rinkoje ir požiūriu darbe, srityse. SESV 157 straipsnio 3 dalyje Sąjungos teisės aktų leidėjai įgalioti imtis priemonių užtikrinti, kad būtų taikomas moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio užimtumo bei profesinės veiklos principas, taip pat vienodo užmokesčio už vienodą arba vienodos vertės darbą principas. Pagal SESV 153 straipsnį priimtose direktyvose vengiama nustatyti administracinius, finansinius ir teisinius apribojimus, galinčius varžyti mažųjų ir vidutinių įmonių kūrimą ir plėtojimą. c) Esamos priemonės Pagal Tarybos direktyvą 92/85/EEB valstybės narės turi suteikti darbuotojams ne trumpesnes kaip 14 savaičių motinystės atostogas, o jų išmokos turėtų būti bent ne mažesnės už išmokas nedarbingumo dėl ligos atveju. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2010/41/ES nustatyta, kad savarankiškai dirbančioms moterims ir savarankiškai dirbančių asmenų sutuoktinėms bei sugyventinėms turi būti suteikta pakankama motinystės pašalpa, kad jos galėtų ne mažiau kaip 14 savaičių sustabdyti profesinę veiklą dėl nėštumo ar motinystės. Patikslintame socialinių partnerių (BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP ir ETUC) sudarytame Bendrajame susitarime dėl vaiko priežiūros atostogų, kuris Sąjungos lygmeniu įgyvendintas Tarybos direktyva 2010/18/ES , abiejų lyčių darbuotojams suteikta individuali teisė į bent keturių mėnesių vaiko priežiūros atostogas ir nustatyta, kad valstybės narės privalo imtis priemonių, kuriomis užtikrinama, kad sugrįžus po vaiko priežiūros atostogų tam tikrą nustatytą laikotarpį darbuotojai galėtų prašyti keisti jų darbo valandas ir darbo modelius. Bendruoju susitarimu dėl darbo ne visą darbo dieną, kurį sudarė Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjunga (UNICE), Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centras (CEEP) ir Europos profesinių sąjungų konfederacija (ETUC), įgyvendintu Direktyva 97/81/EB , užtikrinama, kad darbuotojams, dirbantiems ne visą darbo dieną, nebūtų sudaromos prastesnės sąlygos nei darbuotojams, dirbantiems visą darbo dieną, ir nustatyta, kad darbdaviai turėtų išnagrinėti darbuotojų prašymus perkelti iš darbo visą darbo dieną į darbą ne visą darbo dieną arba atvirkščiai. 2. Europos socialinių teisių ramsčio taikymo sritis ir jame įtvirtintos naujos nuostatos Ramstyje pabrėžiama, kad labai svarbu užtikrinti priežiūros pareigų turinčių asmenų profesinio ir asmeninio gyvenimo pusiausvyrą, ir nustatomos teisės, kurios yra labai svarbios siekiant šios pusiausvyros šiuolaikinėje darbo aplinkoje, kaip antai teisė pasinaudoti vaikų priežiūros ir ilgalaikės priežiūros paslaugomis. Šis principas apima daugiau nei dabartinis acquis – pagal jį teisės suteikiamos visiems dirbantiems ir priežiūros pareigų turintiems asmenims. Taigi jis bus taikomas ir dirbantiems asmenims, kurie nėra tėvai, tačiau, pavyzdžiui, prižiūri vyresnio amžiaus ar neįgalius šeimos narius. Be to, ramstyje nustatyta teisė į lanksčias darbo sąlygas, kaip antai nuotolinį darbą, pritaikytą darbo grafiką arba darbo visą darbo dieną ir darbo ne visą darbo režimo keitimą. Pagal dabar galiojančius Sąjungos teisės aktus tokia teisė suteikiama tik po vaiko priežiūros atostogų grįžtantiems darbuotojams. Kalbant apie lyčių lygybę, ramstyje pirmą kartą atkreipiamas dėmesys į tai, kad reikia užtikrinti vienodas moterų ir vyrų galimybes pasinaudoti specialiomis atostogomis. Turėtų būti skatinamas tolygus vyrų ir moterų naudojimasis tokiomis atostogomis, pavyzdžiui, pakoreguojant išmokų dydį arba lankstumo ir neperleidžiamumo sąlygas. 3. Įgyvendinimas a) Ką gali daryti valstybės narės ir socialiniai partneriai Valstybės narės atsako už Sąjungos lygmeniu priimtų teisės nuostatų perkėlimą į nacionalinę teisę ir jų vykdymo užtikrinimą. Kadangi pirmiau nurodytomis Sąjungos teisės nuostatomis nustatomi tik būtiniausi standartai, siekiant įgyvendinti ramsčio nuostatas valstybės narės raginamos nustatyti išsamesnius reikalavimus. Sąjungos lygmeniu dėl galimų SESV 153 straipsniu grindžiamų iniciatyvų turi būti konsultuojamasi su socialiniais partneriais, kaip numatyta SESV 154 straipsnyje, ir jie gali prašyti įgyvendinti jų Sąjungos lygmeniu sudarytus susitarimus, kaip numatyta SESV 155 straipsnyje. Socialiniai partneriai taip pat gali visoje Sąjungoje kaupti gerąją patirtį ir ja dalytis. Nacionaliniu lygmeniu socialiniai partneriai gali padėti įgyvendinti šį principą rengdami kolektyvines derybas arba dalyvaudami formuojant ir įgyvendinant atitinkamas politikos priemones. Tarpšakinio lygmens ES socialiniai partneriai aktyvios darbo rinkos politikos veiksmingumą ir kokybę įvardijo kaip dabartinės 2015–2017 m. darbo programos prioritetus. b) Neseniai priimtos arba tęsiamos ankstesnės ES lygmens iniciatyvos Kartu su Europos socialinių teisių ramsčiu Komisija pristato iniciatyvą „Nauja tėvų ir prižiūrinčiųjų asmenų profesinio ir asmeninio gyvenimo pusiausvyros palaikymo pradžia“. Joje siūlomos teisėkūros ir politikos priemonės, kuriomis siekiama ir moterims, ir vyrams sudaryti geresnes sąlygas labiau naudotis vaiko priežiūros atostogomis, pradėti taikyti tėvystės atostogas ir slaugytojų atostogas, skatinti lanksčiai organizuoti darbą, taip pat steigti daugiau ir kokybiškesnių vaikų ir kitų asmenų priežiūros įstaigų, pašalinti ekonomines paskatas nedirbti, pvz., mokesčių ir išmokų sistemų paskatas antrajam šeimoje uždirbančiam asmeniui, dažniausiai moteriai, nedalyvauti darbo rinkoje. Europos gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimo fondas (Eurofound) ir Europos lyčių lygybės institutas, dvi ES decentralizuotos agentūros, remia Komisijos, valstybių narių ir socialinių partnerių pastangas profesinio ir asmeninio gyvenimo pusiausvyros, gyvenimo kokybės ir viešųjų paslaugų srityje.



Sveika, saugi ir pritaikyta darbo aplinka ir duomenų apsauga

a) Darbuotojai turi teisę į aukšto lygio sveikatos apsaugą ir saugą darbe. b) Darbuotojai turi teisę į jų profesinėms reikmėms pritaikytą darbo aplinką, leidžiančią jiems ilgiau dalyvauti darbo rinkoje. c) Darbuotojai turi teisę į asmens duomenų apsaugą darbo santykių srityje. 1. Sąjungos acquis a) Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad kiekvienas darbuotojas turi teisę į saugias, jo sveikatą ir orumą atitinkančias darbo sąlygas. Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 8 straipsnyje nustatyta, kad kiekvienas turi teisę į asmens duomenų apsaugą ir į teisę susipažinti su surinktais jo asmens duomenimis bei į tai, kad jie būtų ištaisomi. Tokie duomenys turi būti tinkamai tvarkomi ir naudojami tik konkretiems tikslams ir tik atitinkamam asmeniui sutikus ar kitais įstatymo nustatytais teisėtais pagrindais. Nepriklausoma institucija kontroliuoja, kaip laikomasi šių taisyklių. b) Teisėkūros įgaliojimai ir jų ribos Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 153 straipsnio 2 dalį Sąjunga gali priimti priemones, kuriomis, be kita ko, rūpinantis darbuotojų sveikata ir sauga, gerinama darbo aplinka. Pagal SESV 153 straipsnį priimtose direktyvose vengiama nustatyti administracinius, finansinius ir teisinius apribojimus, galinčius varžyti mažųjų ir vidutinių įmonių kūrimą ir plėtojimą. Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 16 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad kiekvienas turi teisę į savo asmens duomenų apsaugą.

c) Esamos priemonės Tarybos pagrindų direktyvoje 89/391/EEB ir kitose 23 susijusiose direktyvose pateikiami būtiniausi reikalavimai dėl profesinės rizikos prevencijos, saugos ir sveikatos užtikrinimo, rizikos ir nelaimingų atsitikimų veiksnių šalinimo. Pagrindų direktyvoje nustatyti tokie bendrieji tinkamo saugos ir sveikatos valdymo principai kaip darbdavio atsakomybė, darbuotojų teisės ir pareigos, rizikos vertinimas kaip priemonė nuolat tobulinti įmonės veiklą, ar darbuotojų atstovavimas. Šie pagrindiniai principai konkrečioms darbo vietoms ir konkretiems sektoriams, konkrečiomis rizikos sritims, užduotims ar darbuotojų kategorijoms pritaikomi susijusiomis direktyvomis. Jose apibrėžiami šių rizikos rūšių vertinimo būdai ir, kai kuriais atvejais, nustatomos tam tikrų medžiagų ir agentų ekspozicijos ribinės vertės. Direktyva 92/85/EEB nustatytos priemonės, skirtos skatinti, kad būtų užtikrinta geresnė nėščių ir neseniai pagimdžiusių arba maitinančių krūtimi darbuotojų sauga ir sveikata. Pagal Bendrąjį duomenų apsaugos reglamentą, kuriuo pakeista Duomenų apsaugos direktyva , valstybės narės gali teisės aktuose ar kolektyvinėse sutartyse numatyti konkretesnes taisykles, kuriomis užtikrinama darbuotojų teisių ir laisvių apsauga. Komunikate „Saugesnės ir sveikesnės darbo vietos visiems“ Komisija akcentuoja būtinybę sutelkti pastangas tam, kad būtų užtikrinta geresnė ir platesnė apsauga, atitiktis profesinės saugos ir sveikatos standartams bei jų vykdymas vietoje. Jame pranešama apie įvairius būsimus teisėkūros veiksmus kovai su profesiniais susirgimais vėžiu spartinti, taip pat apie iniciatyvas, skirtas veiksmingam taisyklių įgyvendinimui remti, visų pirma labai mažose ir mažose įmonėse. Komisija ragina valstybes nares ir socialinius partnerius dirbti drauge, kad būtų modernizuojami profesinės saugos ir sveikatos teisės aktai ES ir nacionaliniu lygmeniu, tuo pačiu metu išlaikant ar pagerinant darbuotojų apsaugą. 2. Europos socialinių teisių ramsčio taikymo sritis ir jame įtvirtintos naujos nuostatos Ramstis apima daugiau nei dabartinis acquis, nes pagal jį numatoma aukšto lygio darbuotojų apsauga nuo pavojų jų saugai ir sveikatai. Todėl jame valstybės narės ir darbdaviai raginami užtikrinti geresnę apsaugą nei dabartiniame acquis nustatyti būtiniausi reikalavimai ir pasiekti, kad darbo aplinka būtų kuo labiau apsaugota nuo nelaimingų atsitikimų. Tam reikėtų ne tik taikyti taisykles, bet ir nustatyti nuolat tobulinamą sveikatos ir saugos srities politiką, taikant tokius instrumentus kaip internetinės priemonės rizikos vertinimui palengvinti, dialogas su darbuotojais ir tiekėjais; prie to prisidės teikiamos gairės ir grįžtamoji informacija. 10b principu nustatomos dvi tarpusavyje susijusios teisės: pirma, jis apima daugiau nei vien darbuotojų sveikatos apsaugą ir saugą, nes pagal jį darbuotojams suteikiama teisė į jų profesinėms reikmėms pritaikytą darbo aplinką. Antra, laikantis vyresnių žmonių aktyvumo principo, juo pripažįstamas poreikis darbo aplinką pritaikyti taip, kad darbuotojų darbo karjera būtų tvari ir kad jie galėtų dirbti ilgiau. Darbo aplinką gali reikėti pritaikyti dėl darbuotojo amžiaus, pvz., kanceliarinį darbą dirbančiam darbuotojui įrengti geresnį apšvietimą. Be to, norint išsaugoti vyresnių darbuotojų sveikatą ir gerovę, gali reikėti atitinkamų jiems pritaikytų priemonių, pvz., lankstesnių darbo valandų. Ramsčiu taip pat nustatoma darbuotojų teisė į jų asmens duomenų apsaugą. Darbuotojo asmens duomenis darbdavys gali tvarkyti tik tam turėdamas teisinį pagrindą, paprastai – vykdant sutartį, laikantis teisinės prievolės ar tenkinant teisėtus darbdavio interesus, išskyrus tuos atvejus, kai šie interesai pažeidžia darbuotojo interesus ar jo pagrindines teises.

3. Įgyvendinimas a) Ką gali daryti valstybės narės ir socialiniai partneriai Valstybės narės atsako už Sąjungos lygmeniu priimtų teisės nuostatų perkėlimą į nacionalinę teisę ir jų vykdymo užtikrinimą. Kadangi pirmiau nurodytomis Sąjungos teisės nuostatomis nustatomi tik būtiniausi reikalavimai, siekiant įgyvendinti aukšto lygio sveikatos ir saugos darbe principą valstybės narės raginamos nustatyti išsamesnius reikalavimus ir skatinti gerąją patirtį užtikrinant vyresnio amžiaus žmonių aktyvumą darbe. Sąjungos lygmeniu dėl galimų SESV 153 straipsniu grindžiamų iniciatyvų turi būti konsultuojamasi su socialiniais partneriais, kaip numatyta SESV 154 straipsnyje, ir jie gali prašyti įgyvendinti jų Sąjungos lygmeniu sudarytus susitarimus, kaip numatyta SESV 155 straipsnyje. Visų pirma jie gali skatinti ir plėtoti bendrus nacionalinio ar Sąjungos lygmens standartus siekiant pritaikyti darbo vietas prie vyresnių žmonių aktyvumo ir atsižvelgti į kartų solidarumo principą. 2017 m. kovo 8 d. Europos socialiniai partneriai pasirašė atskirą susitarimą dėl vyresnių žmonių aktyvumo ir kartų solidarumu grindžiamo požiūrio, kuris taip pat taikytinas sveikatos ir saugos srityse – jį nacionaliniai socialiniai partneriai turi įgyvendinti iki 2020 m. Socialiniai partneriai taip pat gali visoje Sąjungoje kaupti gerąją patirtį ir ja dalytis. Nacionaliniu lygmeniu socialiniai partneriai gali padėti įgyvendinti šį principą rengdami kolektyvines derybas arba dalyvaudami formuojant ir įgyvendinant atitinkamas politikos priemones. b) Neseniai priimtos arba tęsiamos ankstesnės ES lygmens iniciatyvos Komisija neseniai pasiūlė iš dalies pakeisti Direktyvą 2004/37/EB (Kancerogenų ir mutagenų direktyvą), siekdama pagerinti milijonų darbuotojų apsaugą peržiūrint arba nustatant naujas privalomas tam tikrų cheminių medžiagų profesinio poveikio ribines vertes . Komisija, pasikonsultavusi su socialiniais partneriais, toliau teiks pasiūlymus dėl Kancerogenų ir mutagenų direktyvos pataisų, kuriomis siekiama nustatyti privalomas ribines vertes kovojant su profesiniais susirgimais vėžiu. Komisija rems acquis įgyvendinimą užtikrindama geresnį taisyklių laikymąsi, visų pirma labai mažose įmonėse ir MVĮ, ir šiuo tikslu teiks pasiūlymus panaikinti pasenusias sveikatos ir saugos nuostatas arba jas atnaujinti atsižvelgiant į mokslinius, techninius ir visuomeninius pokyčius. Ji daugiau dėmesio teiks tam, kad būtų užtikrinta geresnė apsauga, atitiktis standartams ir jų vykdymas vietoje, be kita ko, šiuo tikslu bus parengtos gairės darbdaviams. 2017 m. numatoma paskelbti gaires dėl rizikos, susijusios su žemės ūkiu, žvejybos laivais ir darbinėmis transporto priemonėmis. Komisija inicijuos tarpusavio vertinimo procesą su valstybėmis narėmis, siekdama konkretaus tikslo – sumažinti administracinę naštą nacionalinės teisės aktuose kartu išlaikant darbuotojų apsaugą ir, bendradarbiaujant su Europos darbuotojų saugos ir sveikatos agentūra, toliau skatinti kurti tinkamas IT priemones. Europos darbuotojų saugos ir sveikatos agentūra, viena iš ES decentralizuotų agentūrų, atliks itin svarbų vaidmenį kaupiant ir platinant gerąją patirtį ir sudarys sąlygas dalytis patirtimi, kaip antai rengdama sveikų darbo vietų kampanijas. 2017 m. bus užbaigta kampanija „Saugi darbo vieta visoms amžiaus grupėms“, per kurią buvo pateikta pačių įvairiausių pavyzdžių iš visos Sąjungos. 2018 m. Komisija, siekdama gerinti su amžiumi siejamos rizikos valdymo priemonių taikymą, parengs ir išplatins atitinkamas gaires darbo inspektoriams. 2018 m. agentūra pradės naują saugių darbo vietų kampaniją pavojingųjų medžiagų tema, taip paremdama Komisijos pastangas kovoti su profesiniu vėžiu. Tam, kad būtų lengviau taikyti duomenų apsaugos taisykles, pagal 29 straipsnį įsteigta darbo grupė (kurią sudaro 28 valstybių narių duomenų apsaugos institucijų atstovai) 2017 m. paskelbs nuomonę dėl asmens duomenų tvarkymo darbo santykių srityje.





III skyrius. Socialinė apsauga ir įtrauktis Vaikų priežiūra ir parama vaikams a) Vaikai turi teisę į kokybišką ikimokyklinį ugdymą ir priežiūrą už prieinamą kainą. b) Vaikai turi teisę į apsaugą nuo skurdo. Vaikai iš socialiai remtinos aplinkos turi teisę į specialias lygių galimybių skatinimo priemones. 1. Sąjungos acquis a) Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija Chartijos 14 straipsnyje nustatyta visuotinė teisė į švietimą, įskaitant teisę į nemokamą privalomą išsilavinimą. Chartijos 24 straipsnio 1 dalyje nustatyta vaikų teisė į jų gerovei užtikrinti būtiną apsaugą ir globą. b) Teisėkūros įgaliojimai ir jų ribos Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 153 straipsnio 2 dalį Sąjunga gali priimti priemones, kuriomis remiama ir papildoma valstybių narių veikla kovos su socialine atskirtimi ir socialinės apsaugos sistemų modernizavimo srityse. Pagal SESV 165 straipsnį Sąjunga gali prisidėti prie geros kokybės švietimo plėtojimo skatindama valstybių narių bendradarbiavimą ir prireikus paremdama bei įgyvendindama jų veiksmus. Pagal SESV 156 straipsnį, siekdama SESV 151 straipsnyje iškeltų tikslų ir nepažeisdama kitų Sutarčių nuostatų, Komisija skatina valstybių narių bendradarbiavimą ir sudaro sąlygas derinti jų veiksmus visose socialinės politikos srityse pagal SESV X antraštinę dalį. 153 straipsnio 4 dalyje nustatyta, kad pagal SESV 153 straipsnį priimtos nuostatos neturi įtakos valstybių narių teisei nustatyti pagrindinius savo socialinio draudimo sistemų principus ir neturi turėti didelio poveikio jų finansinei pusiausvyrai. c) Esamos priemonės 2002 m. Europos Vadovų Taryba Barselonoje nustatė tikslus iki 2010 m. Sąjungoje sudaryti geresnes formaliosios vaikų priežiūros sąlygas bent 90 proc. vaikų nuo 3 metų amžiaus iki privalomojo mokyklinio amžiaus ir bent 33 proc. jaunesnių nei 3 metai vaikų. Šie tikslai dar kartą patvirtinti Europos lyčių lygybės pakte (2011–2020 m.). 2009 m. Europos bendradarbiavimo švietimo ir mokymo srityje strateginėje programoje („ET 2020“) nustatyta nemažai švietimo ir mokymo srities tikslų, tarp jų – ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros gairės. Komisijos rekomendacijoje 2008/867/EB dėl iš darbo rinkos išstumtų asmenų aktyvios įtraukties nurodyta būtinybė užtikrinti kokybiškas paslaugas, taip pat ir vaikų priežiūros srityje. 2011 m. birželio 28 d. Tarybos rekomendacijoje dėl politikos, kuria siekiama mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių , kokybiškas ikimokyklinis ugdymas ir priežiūra minimi kaip prevencinė priemonė mokyklos nebaigimo rizikai mažinti. Komisijos komunikate ir 2011 m. Tarybos išvadose „Ankstyvasis ugdymas ir priežiūra. Kaip padėti mūsų vaikams kuo geriau pasirengti ateičiai“ pripažinta, kad ikimokyklinis ugdymas suteikia būtiną pagrindą mokymuisi visą gyvenimą, socialinei integracijai, asmeniniam tobulėjimui ir galimybei įsidarbinti ateityje. Komisijos rekomendacijoje 2013/112/ES „Investicijos į vaikus. Padėkime išsivaduoti iš nepalankios socialinės padėties“ visos valstybės narės raginamos aktyviau investuoti į vaikus vadovaujantis trijų ramsčių požiūriu, kuris apima prieinamas ir kokybiškas ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros paslaugas bei kitas priemones, skirtas kovoti su vaikų skurdu, įgyvendinant integruotą vaikų teisėmis grindžiamą politikos priemonių rinkinį, skirtą vaikų galimybėms plėsti ir iš kartos į kartą besitęsiančiam nepalankiam ciklui įveikti. 2016 m. birželio 16 d. Tarybos išvadose „Kova su skurdu ir socialine atskirtimi. Integruotas požiūris“ valstybės narės skatinamos spręsti vaikų skurdo problemą ir propa