LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 318/12

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Pramonės permainų teritorinio valdymo: socialinių partnerių vaidmuo ir Konkurencingumo ir naujovių pagrindų programos indėlis

(2006/C 318/02)

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas, vadovaudamasis Darbo tvarkos taisyklių 29 straipsnio 2 dalimi, 2006 m. sausio 19 d. plenarinėje sesijoje nusprendė parengti nuomonę savo iniciatyva dėl Teritorinio pramonės permainų valdymo: socialinių partnerių vaidmuo ir Konkurencingumo ir naujovių pagrindų programos indėlis

Pramonės permainų konsultacinė komisija, kuri buvo atsakinga už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2006 m. rugpjūčio 31 d. priėmė savo nuomonę. Pranešėjas Antonello Pezzini, bendrapranešėjis — Enrico Gibellieri.

429 -ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2006 m. rugsėjo 13–14 d. (2006 m. rugsėjo 13 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 181 nariui balsavus už, 2 — prieš ir 8 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 2006 m. kovo mėn. Europos Vadovų Taryba siekiant atnaujinant Lisabonos strategiją ir pasitinkant naujus globalizacijos iššūkius nusprendė daugiausia dėmesio skirti ekonomikos augimui ir užimtumui bei integruotam požiūriui į valdymą.

1.2 ES turi siekti visiems savo gyventojams užtikrinti naujovišką, konkurencingą ir tvarų vystymąsi, kad visoje jos teritorijoje būtų didesnė ekonominė ir socialinė sanglauda, tam skatindama kurti ir vystyti naujas įmones, naujas profesijas ir daugiau geresnių darbo vietų, kartu išsaugant Europos socialinį modelį, kuriuo turi būti sutelkiamas dėmesys į žiniomis pagrįstą ekonomiką.

1.2.1 Komitetas yra tvirtai įsitikinęs, kad nesant „partneryste, savarankiškumu pagrįsto naujo valdymo ciklo“ (1), perniek nueis visos Europos pastangos didinti konkurencingumą ir užimtumą, todėl reikia priimti naujus valdymo modelius ir įgyvendinti juos skubiai ir plačiu mastu.

1.2.2 Komitetas mano, kad Septintoji bendroji mokslinių tyrimų, technologijų plėtros ir demonstracinės veiklos programa ir naujoji Konkurencingumo ir naujovių pagrindų programa (KNPP) vis dar pernelyg orientuotos iš „viršaus į apačią“, todėl neleidžia tinkamai įtraukti viešuosius ir privačius subjektus, atsakingus už vystymą vietos ir regionų lygiu; kartu reikėtų optimaliai padidinti esminį socialinių partnerių vaidmenį siekiant skatinti tvarų ir ilgalaikį augimą.

1.3 Europos Sąjunga, taikydama dvi pirmiau minėtas priemones, turėtų skatinti tokią partnerystę vietos lygiu su valdžios institucijomis ir ekonominiais dalyviais, ypač su socialiniais partneriais, ir remti naujos kartos teritorinius paktus, skirtus vystymui globalizacijos sąlygomis (2).

1.4 EESRK įsitikinęs, kad nėra vienos, visiems tinkamos valdymo formos. Kiekvienas regionas ar vietovė turi ieškoti savo koncepcijos, geriausiai atitinkančios vietos ar regionų valdymo reikalavimus, tačiau ji turėtų būti suderintą su nacionalinėmis, Europos ir tarptautinėmis aplinkybėmis.

1.5 Vis dėlto, Komiteto nuomone, yra tam tikrų bendrų tokios koncepcijos kriterijų: — struktūruotas pilietinis ir socialinis dialogas; — reguliarus viešas įgyvendintų veiksmų kokybės ir poveikio vertinimas; — už vystymą ir integraciją atsakingų subjektų rengimas; — mokslininkus, pramonę ir valdžią jungiančių struktūrų kūrimas; — aukšto lygio švietimo ir mokymo struktūros; — ryšiai su technologijų ir mokslo kompetencijos centrų tinklais; — naujoviškų struktūrų (pramonės parkų, technologijų parkų, gamybos ir finansinių konglomeratų, kt.) kūrimas ir (arba) stiprinimas; — tinkamą įrangą turintis, tvarus, patrauklus, palankus IT regionas; — veiksmingos patvirtintos struktūros, skirtos konsensusui pasiekti ir sprendimams priimti, pagrįstos visuomenės dalyvavimu.

1.5.1 Galiausiai būtina, kad šioje integruotoje regioninėje politikoje būtų numatytas struktūruotas socialinis dialogas, padidinant esamų vietovės ar regiono ekonominių ir socialinių tarybų vaidmenį, įtraukiant socialinius partnerius ir organizuotos pilietinės visuomenės atstovus, taip pat sukuriant veiksmingas ekonominės ir socialinės partnerystės formas (3).

1.5.2 Šiuo požiūriu reikėtų laikytis EESRK nurodytos krypties ir įtraukti ESRT ir panašias Europos šalių organizacijas į struktūruotą, su EESRK vykstantį dialogą.

1.6 Šios naujos valdymo formos sėkmė vis labiau priklausys nuo gebėjimo nustatyti artimumo piliečiams lygmenį, leidžiantį veiksmingiausiai spręsti problemas ir rasti sprendimus laikantis subsidiarumo principo, kartu išsaugant darnią kitų veiklos lygių struktūrą bei bendrą koncepciją (4).

1.7 Komitetas įsitikinęs, kad praktika, susijusi su galimų krypčių, vidutinės trukmės ir ilgalaikių veiksmų ir priemonių paieška, kartu su prognozavimo veikla gali iš tikrųjų konstruktyviai prisidėti prie visuomenės kultūros augimo ir išplėsti politikų ir vadovaujančių asmenų galimybes priimti sprendimus. Svarbiausia, kad tokia praktika gali vietos lygiu paskatinti ir sustiprinti technologinių, ekonominių, socialinių, politinių ir kultūrinių sektorių sąveiką, kuri būtina tvariam ir konkurencingam vystymui užtikrinti.

1.8 Pirmiausia socialiniai partneriai ir organizuotos pilietinės visuomenės atstovai turi dalyvauti, norint aiškiai įvardyti pranašumus ir trūkumus, siekiant nustatyti naujas vidaus ir tarptautinės rinkos galimybes.

1.9 Nors globalizacija daro konkurencinį spaudimą ir skatina modernizuoti, atnaujinti ir tobulinti vertės grandinę bei sudaro galimybę prekes ir paslaugas gaminti ir pardavinėti veiksmingiau ir pigiau, kyla pavojus, kad nesuspėjus visko padaryti laiku, ekonominėse ir socialinėse struktūrose atsiras naujų segmentų ir spragų, ypač vietos ir regionų lygiu.

1.9.1 Todėl, Komiteto nuomone, būtina kuo greičiau kurti naujas kompetencijos sritis, kad visuomenė būtų orientuojama į permainas. Regionų, įmonių vadovams, finansų ir kreditų sistemų valdytojams turėtų būti organizuojami bendri apmokymai, rengiami bendradarbiaujant su politikais, valstybinio sektoriaus bei vietos ir regionų valdžios institucijų vadovais.

1.10 Tik integruotas ir bendras teritorinis požiūris, Komiteto nuomone, užtikrins, kad žinios, sukauptos investavus į mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą, naujoves ir švietimą, gali lemti naujovių potencialą, o tai reiškia — Europos pramonės konkurencingumą ir galimybę regione pritraukti žmogiškuosius ir finansinius išteklius.

1.10.1 Atsižvelgiant į šias sąlygas itin svarbu išanalizuoti naujus būdus, kaip į regioną pritraukti žmogiškuosius išteklius pagerinant darbo ir asmeninio gyvenimo pusiausvyrą ir taikant paskatas, ypač tarnautojams ir kvalifikuotiems darbuotojams, pvz., vadovams, mokslo darbuotojams ir pramonės specialistams, kurios profesinio gyvenimo metu jiems suteiktų pakankamai patrauklių lengvatų.

1.11 Komiteto nuomone, naujosios KNPP (2007–2013 m.) negalima analizuoti atskirai nuo kitų Bendrijos regioninės politikos priemonių ir programų, nes EESRK ja siekia nagrinėti klausimus taikant tris veiklos gaires: Verslininkystės ir naujovių programą, IRT politikos paramos programą ir programą „Pažangi energetika Europai“.

1.12 Šiame kontekste Komitetas pasisako už tai, KNPP būtų glaudžiai koordinuojama su regionine ir sanglaudos politika, su tarpvalstybinio, tarptautinio ir tarpregioninio bendradarbiavimo priemonėmis, taip pat ir su Septintąja bendrąja mokslinių tyrimų, technologijų plėtros ir demonstracinės veiklos programa (BP7), kurios „Gebėjimų“ programos nemaža dalis taip pat skirta MVĮ moksliniams tyrimams ir technologijų plėtrai, Žinių regionams, paramai naujovėms ir naujoviškoms įmonių paslaugoms bei būtiniems profesinio mokymo ir įmonių ryšiams.

1.13 Komitetas mano, kad labai svarbu šias iniciatyvas kruopščiai koordinuoti, siekiant užtikrinti sąveiką ir vengti pasikartojimų ar prieštaravimų. Jos turėtų būti adaptuotos ir kiekvienas regionas turėtų jas įsisavinti ir teikti pirmenybę partnerystei siekiant kartu dalyvauti vystyme.

1.14 Pagaliau Komitetas norėtų pakartoti savo poziciją, išreikštą neseniai parengtoje nuomonėje dėl šiuolaikinės pramonės politikos, kad „trūksta aiškios sąsajos tarp Europos lygmens pastangų ir būtino vyriausybių, pramonės įmonių ir suinteresuotų subjektų dalyvavimo, kuris yra būtinas nacionaliniu ir regionų lygiu“.

2. Sąvokų apibrėžtys

Nuomonėje vartojama nemažai sąvokų, kurių apibrėžtys pateikiamos toliau.

2.1 Valdymas: antropologinėje literatūroje skiriamos trys valdymo rūšys (5). Valdymas „iš apačios“, apimantis visų dalyvių koordinavimą vietos lygiu ir apibūdinamas aiškia orientacija į veiklą, susijusią su visų rūšių technologijomis. Tinklų valdymas, parodantis aukšto lygio susijusių dalyvių, pirmiausia įmonių, mokslinių tyrimų organizacijų ir finansų organizacijų, koordinavimą. Valdymas „iš viršaus“ pagrįstas aukšto lygio koordinavimu ir svarbiausių klausimų, pvz., finansavimo ir mokslinių tyrimų kompetencijos, centralizuotu valdymu.

2.2 Socialiai atsakinga teritorija (6)

Teritorija gali būti laikoma socialiai atsakinga, jei ji savo vystymą nukreipia tvarumo link, susiedama ekonomines, socialines ir aplinkosaugos dimensijas. Teritorija gali vadintis socialiai atsakinga, jeigu jai pavyksta:

— įtraukti socialines ir aplinkosaugines dimensijas į ekonominius sprendimus;

— taikyti bendrą vertybių modelį ir dalyvaujamuosius metodus priimant sprendimus;

— skatinti gerą praktiką ir nuolatinį suinteresuotų subjektų dialogą, kad daugėtų naujovių ir didėtų konkurencingumas.

Kad būtų galima planuoti socialiai atsakingą teritoriją, būtina:

— apibūdinti ten gyvenančią bendruomenę;

— apibūdinti vertybes, kuriomis ji vadovaujasi.

2.3 Socialinis teritorijos kapitalas

Socialinis kapitalas gali būti įvairių formų: bendradarbiavimo kultūra arba konkurencija; asociacijų konsensusas arba poliarizuotų interesų grupės bei skirtingi mokymosi būdai. Kultūros tradicijos ir veiklos pobūdis gali turėti nemenką poveikį kliūtims, galinčioms trukdyti kurti socialiai atsakingą teritoriją. Nuodugnesnis teritorijos socialinių išteklių (socialinio kapitalo) tyrimas reikalauja išskirti šias kapitalo rūšis: institucinį, kultūrinį, simbolinį, psichosocialinį ir pažintinį.

— Institucinis kapitalas: formalių tam tikros teritorijos institucijų gebėjimas sutelkti dėmesį į problemų sprendimą, gebėjimas veikti, sprendimų priėmimo tempas, organizacijoms pateikiamos informacijos kokybė, šių institucijų lankstumas ir galiausiai organizacijų tarpusavio santykiai.

— Kultūrinis kapitalas: teritorijos tradicijų paveldas, vyraujančios vertybės ir įsitikinimai, kalbos turtingumas ir galiausiai socialiniai santykiai ir elgsenos modeliai (7).

— Simbolinis kapitalas: regiono gebėjimas sutelkti energiją, būtiną jo vystymui užtikrinti, ir jo potencialas sukurti regiono įvaizdį, kuriuo galėtų naudotis vietos įmonės.

— Psichosocialinis kapitalas: jis dažniausiai būna pagrįstas pasitikėjimu, įsitikinimu, kad yra bendruomenė ir ji turi vystymosi potencialą, ir galiausiai žinojimu, kad yra bendradarbiavimo su grupėmis ir asociacijomis galimybė.

— Pažintinis kapitalas — tai kolektyvinės žinios ir patirtis (know-how) ir jo nereikėtų painioti su individualiu žmogiškuoju kapitalu. Pažintinis kapitalas kaupiamas žinių infrastruktūrose, pavyzdžiui, aukštojo mokslo įstaigose, mokslinių tyrimų centruose, kultūros ir profesinėse organizacijose, už socialinį dialogą atsakinguose organuose (8).

2.4 Prognozavimas (9): ateitis kaip socialinė struktūra

Ateitį reikia sukurti. Žmonės ją kuria savo veiksmais, o kartais netikėtomis jų pasekmėmis. Taigi neužtenka tik nuspėti ateitį, reikia socialinio įdirbio. Prie šio proceso gali prisidėti sistemingas tikėtinų ar galimų įvykių apmąstymas. Nuolatinė ateities analizė yra mokslinių tyrimų sritis, kuria siekiama formuoti ateitį, labiau atitinkančią mūsų lūkesčius. Todėl prognozavimu siekiama ne tik nuspėti, bet ir įsivaizduoti ateitį, kuri skiriasi nuo dabarties, kurią nulėmė tokie veiksniai kaip technologijų, gyvenimo ir darbo sąlygų, teisės aktų, pasaulio geopolitikos ir kt. permainos.

2.4.1 Siekdama paremti Lisabonos Europos Vadovų Tarybos parengtas gaires, Komisija sudarė sąlygas sukurti Europos mokslinių tyrimų erdvę (EMTE) (10), kurios finansavimas buvo numatytas Šeštojoje pagrindų programoje, itin daug dėmesio skiriant teritoriniam prognozavimui (11). Vėliau, 2001 m., Komisija įsteigė padalinį „Mokslo ir technologijų perspektyvos, ryšiai su Perspektyvių technologijų studijų institutu“ (12), kuris propaguoja prognozavimą kaip naujovių modelį.

2.5 Liaudies demokratija

2.5.1 Pastaruoju metu liaudies demokratijos sąvoka tapo svarbi kaip ir subsidiarumo sąvoka. Liaudies demokratijos kultūra leidžia visuomenės nariams parodyti, kad jie nori dalyvauti priimant socialinės srities sprendimus. Taikant naujas technologijas, žinios sklinda tokiu tempu ir mastu, kurio anksčiau nebuvo įmanoma net įsivaizduoti.

3. Priežastys

3.1 Prasidėjus trečiajam tūkstantmečiui, ES susiduria su itin didelėmis struktūrinėmis permainomis, kurios per keletą metų pasaulyje labai pakeitė sąlygas, kuriomis veikia ir konkuruoja Europos ekonomika. Permainos yra šios: — atviroje rinkoje esančios darbo jėgos skaičius padvigubėjo, daugiau nei dviem milijardams žmonių įsiliejus į PPO reguliuojamą rinkos ekonomikos erdvę; — globalizacijos nulemta ekonominė revoliucija pakeitė tradicinius ekonominius modelius, taip pat pasiūlos ir paklausos pusiausvyrą; — nauji ekonominiai konkurentai, kai kurie iš jų susibūrę į grupes, atsirado greta tradicinių rinkos dalyvių; — įmonės vis dažniau laikomos neatsiejama integruotus žinių tinklus sudarančios sistemos dalimi; — sėkminga įmonių veikla vis dažniau priklauso nuo naujo viešojo teritorinio valdymo, kuris turi vykti pagal bendrą strateginę viziją; — naujos vietos ir regionų lygio viešojo ir privataus valdymo formos egzistuoja drauge pasauliniame kontekste, kuriam būdingi dideli demografiniai ir ekonominiai skirtumai; — naujoje, liberalizuotoje pasaulinėje rinkoje vyrauja ekonominės ir komercinės skvarbos kryptys, dažniausiai nukreiptos į užsienio rinkų silpnąsias vietas siekiant konkurencinio pranašumo.

3.2 Esko Aho (13) pranešime pabrėžiama naujų valdymo modelių būtinybė, kad Europa taptų konkurencinga ir žinotų, kokie sunkumai iškilo sistemai dėl struktūrinių permainų.

3.2.1 Kad būtų priimtas šis naujas valdymo modelis, reikia: — aiškių permainų bendrai Europos rinkai įgyvendinti, remti naujoves, pateikti į rinką naujus produktus ir paslaugas, įveikti susiskaldymą, kuris yra pagrindinė kliūtis investicijoms, verslui ir užimtumui; — peržiūrėti ES darbuotojų judumo programas: jos turėtų numatyti mainų ir judumo tarp įvairių šalių mokslo įstaigų, pramonės sektorių ir valdžios institucijų būdus, naujas dialogo priemones, kad būtų vystomas žiniomis pagrįstas Europos socialinis modelis ir padėtas pagrindas naujoms žiniomis pagrįstų regionų kartoms, naujiems technologijų ir pramonės parkams, kompetencijos centrams, technologijų platformoms ir susivienijimams; — naujos bendros strateginės vizijos taikant aktyvaus prognozavimo priemones, siekiant įveikti vidaus socialinius iššūkius ir išorės ekonomikos sunkumus bei sumažinti atotrūkį tarp politinių idėjų ir praktinės būtinybės įtraukti visus regionus, norinčius tapti žiniomis pagrįstos ekonomikos dalimi; — regionuose išvystyti itin profesionalių „vystymo katalizatorių“ (14) funkciją; — pritarti Europos technologijų instituto (15) įsteigimui, siekiant užkirsti kelią protų nutekėjimui ir pritraukti specialistus iš kitų pasaulio šalių, kad ES suintensyvėtų moksliniai tyrimai ir naujovės; — suintensyvinti Europos priemones, kad būtų remiamas profesinis perkvalifikavimas ir parengti naudingi plataus pobūdžio profiliai.

3.3 Moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra, projektavimas, gamybos priemonės, logistikos sistemos (16), rinkodara ir paslaugos klientams yra vis labiau integruojamos, tad kartu sudaro visumą, susiejančią klientus su naujų produktų kūrėjais.

3.4 Šiuolaikinė įmonės struktūra menkai priklauso nuo materialinės infrastruktūros ir labai susijusi su nematerialaus turto nuosavybe. Jai reikalingi infrastruktūrą turintys regionai, kuriems priklauso teritorinio valdymo struktūros, galinčios išsaugoti gebėjimą gaminti prekes bei teikti paslaugas ir jas parduoti, taip pat galinčios užtikrinti kuo geresnes garantinio aptarnavimo paslaugas.

3.5 Pasirodo, kad būtina vystyti aiškią regiono tapatybę, išsiskiriančią socialiniu kapitalu, siekiant ne tik užkirsti kelią įmonių perkėlimui, bet dar ir todėl, kad iš naujų įmonių reikalaujama specialių savybių ir aukštos kokybės vietos paslaugų standartų. Šių standartų gali būti laikomasi tik turint tinkamai parengtų ir informuotų darbuotojų.

3.6 Jeigu visuomenė, politinius sprendimus priimantys asmenys ir socialiniai partneriai suvokia regiono (vietovės) tapatumą, atsiranda galimybė taikyti integruotą aplinkos ir socialinio tvarumo požiūrį, kuris padeda pritraukti naujas investicijas.

3.7 Regiono arba vietovės tapatumo vertė — priklausomybė bendrų vertybių sistemai, tų vertybių pripažinimas ir emocinis gebėjimas susitapatinti su jomis bendros ateities vizijos kontekste. Regiono (vietovės) tapatybės skatinimas apima: — skaidrius dalyvaujamuosius valdymo modelius, kurie įgyvendinami įvairiems dalyviams, viešiems ir privatiems sprendimus priimantiems centrams pasiskirsčius kompetencijos sritis, vykdant gebėjimų ugdymo veiklą, kad būtų užtikrinta optimali organizacinė, valdymo ir veiklos struktūra, bei tausiai naudojami vietos ištekliai, įskaitant transportą, sveikatos apsaugos paslaugas, materialius išteklius, infrastruktūrą ir IRT paslaugas; — patrauklaus regiono įvaizdžio sukūrimą; — SWOT analizes (17); — aktyvų prognozavimą, skatinant bendros vizijos ir krypties suvokimą; — ryšių užmezgimą ir keitimąsi geriausia patirtimi tarp regionų; — palyginamąją analizę, kad būtų užtikrinti lyginamieji teritorijų pranašumai.

4. Integruotas teritorinis požiūris (ITP) ir prognozavimo sistemos, skirtos vietos ir regionų moksliniams tyrimams ir naujovėms

4.1 ITP ir vietos žmogiškieji ištekliai

4.1.1 Regione yra įvairių prioritetinių veiklos sričių norint optimaliau panaudoti vietos žmogiškuosius išteklius: — vidutinės trukmės ir ilgalaikė bendra strateginė vizija (prognozavimas), skirta vietos ir regionų technologijų plėtrai ir naujovių vystymui; — vietos ir regionų lygio struktūruotas socialinis dialogas; šiuo požiūriu labai svarbu visapusiškai laikytis esamų teisinių reikalavimų informavimo ir konsultavimo srityse (18); — kokybiškų struktūrų teikiamas mokymas, skirtas nuolat gerinti kvalifikaciją darbuotojams tose profesinės kompetencijos srityse, kurios būtinos būsimai regiono plėtrai pasaulinės konkurencijos sąlygomis; — daugelio socialinių priemonių taikymas, kad pagalbą gautų darbuotojai, kuriems neigiamą poveikį padarė arba netikėtos rinkos permainos, atėmusios iš jų tobulinimosi galimybes, arba regiono nuosmukis krizės apimtose teritorijose; — politika, orientuota į socialinę integraciją ir pagarbą etninėms mažumoms; — protingas ir atsakingas lankstumo valdymas, kad profesinėje srityje atsirastų daugiau galimybių (lankstumas ir užimtumo saugumas, angl. flexicurity (19)); — visapusiškas piliečių dalyvavimas.

4.2 ITP ir naujos, tvirtesnės verslininkystės formos vystymas

4.2.1 Integruotas teritorinis požiūris gali paskatinti kurti ir vystyti įmones, ypač MVĮ, sudarant palankias sąlygas: — mažinant biurokratiją ir šalinant biurokratines kliūtis steigiant ir vystant įmones (priklausimai ir nuo jų dydžio); — profesiniam mokymuisi, gamybinei praktikai ir visą gyvenimą trunkančiam mokymuisi struktūrose, kurioms vadovautų socialiniai partneriai pasitelkdami dvišalius organus, įgyvendinant ateities projektus; — steigti universitetų, įmonių ir mokslinių tyrimų centrų integruotus tinklus rengiant standartines darbo programas, metodikas ir struktūras, skirtas technologijų perkėlimui; — naujų, žiniomis pagrįstų pramonės ir technologinių rajonų, integruotų pramonės platformų steigimui ir atnaujinimui; šiose struktūrose technologijų sektoriaus dalyviai plėstų savo akiratį, kad sužinotų kaip dirba nauji mokymosi ir taikomųjų mokslinių tyrimų centrai, siektų už savo teritorijos ribų kurti gamybos ir paskirstymo sistemas, skirtas besimokančių bendruomenių bendroms vertybėms ir strategijos kryptims; — pramonės ir technologijų parkų tinklo kūrimui (pvz., regioninės plėtros agentūroms padedant), kad būtų vystomi tinkamą infrastruktūrą turintys rajonai, galintys pasiūlyti paslaugas, padedančias vystytis naujoms įmonėms; — geresnėms galimybėms pasinaudoti finansavimo ir kreditavimo šaltiniais taip pat ir įgyvendinant priemones, numatytas JEREMIE (Jungtiniai Europos ištekliai mikro ir vidutinėms įmonėms) iniciatyvoje visoje ES; — rengti ir skleisti informaciją apie įmonių socialinės atsakomybės mechanizmus; — skatinti ir stiprinti socialinių partnerių, vietos ekonominių ir socialinių dalyvių bendradarbiavimo sistemą, gerinant jų institucinius gebėjimus ir socialinio dialogo galimybes; — modernizuoti vietinio skaitmeninio ryšio sistemą, apimančią visus tos teritorijos politinius, ekonominius ir socialinius dalyvius, atitinkamas viešas ir privačias įstaigas bei institucijas. Dėmesys turėtų būti skirtas tokioms priemonėms, kaip e. vyriausybė, e. verslas, e. komercija, nuotoliniam darbui ir didelio galingumo plačiajuosčio ryšio tinklams, pvz., GEANT (20) tinklui duomenims perduoti ir GRID sistemoms (21). — stiprinti vertybes, kurios numatytos JESSICA programoje, skirtoje miesto periferiniams regionams integruoti; — fizinei, ekonominei ir socialinei piliečių, įmonių ir darbo aplinkos saugai; — vietos ir regionų pramonės politikai taikomo integruoto teritorinio požiūrio tvarumui, sudarant optimalias aplinkos apsaugos sąlygas ekonominių ir pramonės permainų laikotarpiu.

4.3 ITP, KNPP, Septintoji bendroji programa — derėjimas su kitomis Bendrijos politikos sritimis

2005 m. valstybių ir vyriausybių vadovai suteikė papildomą politinį impulsą atnaujintai Lisabonos strategijai, pirmiausia pabrėždami būdą, kuriuo Europos vertybės gali padėti modernizuoti ekonomiką ir visuomenę globalizuotame pasaulyje.

4.3.1 2006 m. kovo mėn. Europos Vadovų Taryba nustatė prioritetus, kurių reikia siekti drauge norint padidinti ekonomikos augimą ir darbo vietų kūrimą: — daugiau investicijų į žinias ir naujoves, — atskleisti didesnį įmonių, ypač MVĮ, potencialą; — padidinti naujas ir tvarias įsidarbinimo galimybes prioritetinių kategorijų darbuotojams, pirmiausia jaunimui (22), moterims, vyresnio amžiaus darbuotojams, neįgaliems asmenims, legaliems imigrantams ir mažumoms.

4.4 KNPP verslininkystės ir naujovių programa darniai susieja daug veiklos sričių, skirtų spręsti pagrindines problemas, trukdančias konkurencingumui ir naujovėms Europos Sąjungos ekonominėje ir socialinėje struktūroje, nukreipia vystymą naujoviškų ir produktyvių priemonių link, apsaugant aplinką ir sudarant veiksmingas ir socialiai priimtinas sąlygas ištekliams naudoti.

4.5 Septintosios BP pirmiau minėta speciali programa „Gebėjimai“ yra skirta didinti mokslinių tyrimų ir naujovių gebėjimus, pirmiausia: — patenkinant MVĮ, kurioms reikia įsigyti išorės paslaugas, susijusias su mokslinių tyrimų veikla, poreikius; — skatinant kurti Žinių regionų nacionalinius tinklus, padedant kurti įmonių susivienijimus, metarajonus, technologinius ir pramonės parkus, jungiančius aukštojo mokslo įstaigas, mokslinių tyrimų centrus, įmones ir regionų valdžios institucijas; — panaudojant konvergencijos regionų ir atokiausių ES regionų mokslinių tyrimų ir naujovių potencialą, kartu su struktūrinių ir Sanglaudos fondų veikla.

4.5.1 Siekiant, kad MVĮ optimaliau dalyvautų mokslinių tyrimų ir naujovių veikloje, bus pasitelktos ir kitos specialios Septintosios BP programos (t.y. „Bendradarbiavimas“, „Idėjos“ ir „Žmonės“).

4.5.2 Būtinybė visapusiškai naudotis mokslinių tyrimų rezultatais yra esminis ir bendras visų programų ypatumas; veiksmingiausiai tai įgyvendinama teritoriniu lygiu. Todėl reikia itin aukšto lygio koordinavimo, nuoseklumo ir sinergijos su Bendrijos regioninės ir sanglaudos politikos priemonėmis bei kitomis Bendrijos paramos priemonėmis, skirtomis regioniniam bendradarbiavimui, švietimui ir mokymui.

4.5.3 Be to, pirmiau nurodyti veiksmai turi būti koordinuojami su regioninės politikos kryptimis, kurias reguliuoja Europos struktūriniai fondai.

4.6 Kad šios iniciatyvos būtų tinkamai įgyvendintos, reikia itin glaudaus koordinavimo. Siekiant užtikrinti sinergiją ir išvengti pasikartojimų ar prieštaravimų, pirmenybė taip pat turi būti teikiama: — sąlygoms, leidžiančioms atsirasti atitinkamų regioninių ir vietos programų sinergijai, kad būtų galima kurti tarptautinius mokslinių tyrimų partnerių tinklus, atitinkančius Europos projektų tarptautinius kriterijus, siekiant mokslinių tyrimų rezultatus panaudoti iš tikrųjų konkurencingos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui, nukreipiant dabartines pramonės permainas į nuolatinius teritorinius tinklus, skatinančius aukštojo mokslo įstaigų, pramonės ir mokslinių tyrimų centrų sąveiką; — pažangesnėms mokymo ir lavinimo struktūroms, orientuotoms patenkinti žiniomis paremto ekonominio ir pramonės vystymo reikalavimus: šios struktūros turėtų remtis mokymo programomis, nukreiptomis į naujus technologijų ir gamybos, prekybos ir vartojimo modelius bei visą gyvenimą trunkančio mokymosi sistemas, kurios padėtų reaguoti į pramonės ir rinkos permainas; — institucijų, asociacijų ir socialinio dialogo dalyvių gebėjimų ugdymui siekiant veiksmingai valdyti projektus ir optimaliai vykdyti mokslinių tyrimų ir technologijų perkėlimo veiklą: visi šie veiksmai turi padėti bendram ekonominių ir socialinių dalyvių darbui visų pirma jų regione ir užtikrinti žmonėms naujas verslo ir mokymosi galimybes, aukštesnę profesinę kvalifikaciją ir naujų profilių profesijas; — integruotai regioninei politikai, kuri leistų kuo geriau panaudoti vietovės vystymo potencialą, padidinti gebėjimus prisitaikyti ir numatyti naujoves, siekiant kuo naudingiau pasinaudoti globalizacijos nulemtais naujais prekių ir paslaugų srautais, žmogiškaisiais ištekliais ir kapitalu; — konsoliduotam regionų ir vietos lygio socialiniam dialogui, kuris yra svarbiausia priemonė siekiant dar labiau padidinti pramonės ir rinkos permainų bei žmogiškųjų išteklių mokymo ir lavinimo tendencijų teikiamą naudą; šis dialogas turi užtikrinti naują profesinės karjeros saugą ir lanksčiau organizuoti gamybą, prekybą ir paslaugas.

4.6.1 Komitetas mano, kad ir Septintoji bendroji mokslinių tyrimų, technologijų plėtros ir demonstracinės veiklos programa, ir naujoji KNPP, dėl kurių jis jau yra paskelbęs nuomones, vis dar yra pernelyg orientuotos iš viršaus į apačią, todėl neleidžia tinkamai įtraukti viešus ir privačius subjektus, atsakingus už vystymą vietos ir regionų lygiu, o tai būtų pageidautina. Tokia padėtis nesuteikia galimybės vietos dalyviams prisiimti vaidmens, kurį jie galėtų atlikti, nes jiems tenka bendra atsakomybė už Europos valdymą.

4.6.2 Europos Sąjunga, be kitų, taikydama dvi pirmiau minėtas priemones, turėtų skatinti tokią partnerystę vietos lygiu su valdžios institucijomis ir ekonominiais dalyviais, ypač su socialiniais partneriais, ir remti naujos kartos teritorinius paktus, skirtus vystymui globalizacijos sąlygomis (23). Visi ekonomikos ir užimtumo vystymu suinteresuotieji subjektai turėtų dalyvauti rengiant tokius paktus siekiant veiksmingai reaguoti į rinkos ir konkurencingumo iššūkius, žvelgti toliau nei vietos lygiu, nes tai vis dažniau pavojingai varžo veiklą glaudžiai tarpusavyje susipynusių realijų pasaulyje.

4.7 ITP, dalyvaujamasis valdymas, socialiniai partneriai ir pilietinė visuomenė

4.7.1 Nemaža tvaraus konkurencingumo priemonių dalis priklauso vietos ir regionų valdžios institucijų kompetencijai, dėl to valdymo sistemos ir bendradarbiavimas tarp įvairių vietos ir regionų valdžios institucijų, įvairių įstaigų ir institucijų, socialinių partnerių, įmonių ir pilietinės visuomenės dalyvių turi didžiulę reikšmę.

4.7.2 Kalbant apie valdymo sąvoką, reikėtų daryti nuorodą į ankstesnes Komiteto pastabas šiuo klausimu: „veiksmų ir atsakomybės turėtų imtis privatūs suinteresuoti asmenys, kurie prisidėtų konkrečiu indėliu ir veiksmais. […] Socialinis ir pilietinis dialogas yra reikšmingos […] priemonės“ (24).

4.7.3 Kalbant apie socialinio dialogo stiprinimą, „Komitetas pritaria […], kad socialiniai partneriai, atsižvelgiant į jų kompetenciją sektorių srityje, gali atlikti svarbią funkciją informuojant ir perspėjant valdžios institucijas“.

4.7.4 Komitetas mano, kad reikia įgyvendinti supaprastintas, aktyvias ir veiksmingas jungtines socialinio planavimo ir sprendimų priėmimo sistemas, kurioms būtų būdinga aukšto lygio politinė, ekonominė ir socialinė demokratija, nestabdant ir nelėtinant priemonių ir iniciatyvų kūrimo.

4.7.5 Šiuo atveju labai svarbu sukurti vidutinės trukmės ir ilgalaikę bendrą viziją; svarbu ir nustatyti bei paskirstyti kompetenciją įgyvendinant sutartus vidutinės trukmės tikslus bei naudojantis pažangiomis ir patikrintomis priemonėmis regionų lygiu, pvz., prognozavimu.

4.8 ITP yra valdymo strategija socialiai atsakingiems regionams vystyti.

4.8.1 Mūsų atviros tarptautinės konkurencijos sąlygomis bet kuri valdymo strategija, skirta socialiai atsakingoms vietovėms ir regionams vystyti, turi užtikrinti tvarią vystymo ir aukštų socialinių standartų tendenciją. Tokia strategija pirmiausia turėtų apimti: — nuolatinį vietos ir regionų gamybos sistemos kokybės, pažinimo ir naujovių kūrimo gebėjimų gerinimą, sistemingai atliekant analizes ir kartu prognozuojant socialinę, ekonominę bei technologinę raidą; — viešojo ir privataus sektoriaus tarptautinių nuorodų tinklų kūrimą, užtikrinant nuolatinę ir aiškią abipusišką sąveiką su pasauline rinka; — didelį aplinkosauginį ir socialinį tvarumą vystant gamybą ir vartojimą; — veiksmingus ir konsoliduotus procesus formuojant ir skleidžiant žinias, informaciją ir nuolatinį mokymą, skirtą technologijas taikantiems subjektams, naudotojams ir galutiniams vartotojams; — „vietos ir regionų socialinio balanso“ parengimą, pagal kurį būtų galima numatyti, stebėti ir vertinti tendencijas, padedančias siekti kokybinių ir kiekybinių tikslų, remiantis bendrais Europos standartais ir metodais.

2006 m. rugsėjo 13 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkė Anne-Marie SIGMUND

(1) Žr. 2006 m. kovo 23-24 d. Europos Vadovų Tarybos pirmininkaujančios šalies išvadų 4 pastraipą.

(2) Žr. Pacte Industrial de la Regio Metropolitana de Barcelona ( http://www.pacteind.org/eng/activities/), kuriame teigiama, kad teritorijos konkurencingumas priklauso nuo įmonių ir jų darbuotojų kokybės.

(3) Žr. Europos Komisijos sanglaudos politikos strategines gaires: aktyvi horizontalioji partnerystė (socialiniai partneriai, organizuota pilietinė visuomenė, administratoriai). Veiksminga vertikali partnerystė (Europos Komisija, nacionalinės vyriausybės, vietos ir regioninė valdžia). Žr. 1999 m. birželio 21 d. Reglamentą EC/1260/1999 ir 2002 m. lapkričio 7 d. dokumentą COM(2002) 598.

(4) žr. Liaudies demokratija.

(5) P. Cooke ir kt., 1998 m., Regional Innovation Systems — The role of governance in a globalised world.

(6) Šia koncepcija yra paremta naujoji JESSICA programa, kurią inicijavo Regioninės politikos generalinis direktoratas, finansavo — EIB ir kuri yra konkrečiai skirta itin atsilikusioms miestų teritorijoms.

(7) Antropologiniu požiūriu kultūrą sudaro elgsenos modeliai, išugdyti ir perduoti per simbolius, veiksmus, ženklus ir intelekto vaisius (Alberoni, Consumi e societą).

(8) F.Alburquerque ir kt., Learning to innovate, EBPO seminaras, kuris įvyko 1999 m. rugsėjo 30 d. — spalio 1 d. Malagoje, Ispanija.

(9) Prognozavimo apibrėžtis: tai sistemingas, dalyvaujamasis procesas, apimantis informacijos kaupimą ir ateities vidutinės trukmės ir ilgalaikių vizijų kūrimą, kad sprendimų priėmimas būtų nukreiptas į bendrą veiklą ir tam sutelktos priemonės.

(10) COM(2002) 565 final, 2002 10 16.

(11) http://www.cordis.lu/rtd2002/foresight/main.htm.

http://www.cordis.lu/rtd2002/foresight/main.htm.

http://www.regional-foresight.de/.

http://prospectiva2002.jrc.es/.

(12) Perspektyvių technologijų studijų institutas. Tai vienas iš septynių institutų, priklausančių Jungtiniam mokslinių tyrimų centrui (JMTC).

(13) Nepriklausomų ekspertų grupės dėl mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir naujovių parengtas pranešimas „Novatoriškos Europos kūrimas“, pirmininkas Esko Aho, 2006 m. sausio mėn.

(14) Socialinę ir technologinę patirtį turintys asmenys, kurie, technologijų centrų padedami, gali pagelbėti mikro ir mažoms įmonėms naujovių srityje.

(15) Žr. 2006 m. birželio 15-16 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas.

(16) Žr. „Europos logistikos politika“.

(17) SWOT: Strengths and Weaknesses, Opportunities and Threats Analysis (Pranašumų, silpnųjų pusių, galimybių ir grėsmių analizė).

(18) Žr. Europos profesinių sąjungų konfederacijos dokumentą „Restruktūrizavimas ir užimtumas — skatinti užimtumą numatant restruktūrizavimo pasekmes ir reaguojant į jas: Europos Sąjungos vaidmuo“ (ETUC vykdomasis komitetas, 2005 m. birželio 14-15 d., Briuselis).

(19) „Lankstumas ir užimtumo saugumas: Danijos atvejis“, ECO/167, pranešėja Anita Vium.

(20) GEANT projektas gimė bendradarbiaujant 26 nacionaliniams mokslinių tyrimų centrams ir švietimo tinklams, atstovaujantiems 30 Europos šalių, Europos Komisijai ir DANTE (Pažangių tinklų technologija Europai). Jo pagrindinis tikslas — sukurti GEANT tinklą, t. y. didelio gigabaitų kiekio visos Europos duomenų perdavimo tinklą, skirtą konkretiems mokslinių tyrimų ir švietimo tikslams.

(21) GRID yra sistema, integruojanti ir koordinuojanti išteklius ir vartotojus, esančius skirtingose kontrolės domenuose, pvz., vartotojo darbalaukį ir centrinę kompiuterinę sistemą, įvairius tos pačios įmonės administracinius skyrius arba įvairias įmones. Sistema sprendžia saugumo, apmokėjimo, prisijungimo sąlygų ir kt. klausimus, iškylančius tokiomis aplinkybėmis.

(22) Žr., pvz., jaunimo paktą, kurį parengė Prancūzijos vyriausybė.

(23) Žr. Pacte Industrial de la Regio Metropolitana de Barcelona ( http://www.pacteind.org/eng/activities/), kuriame teigiama, kad teritorijos konkurencingumas priklauso nuo įmonių ir jų darbuotojų kokybės.

(24) Žr. „Europos žinių visuomenės kūrimas — organizuotos pilietinės visuomenės indėlis į Lisabonos strategiją“ (Tiriamoji nuomonė), pranešėjas Jan Olsson, kiti pranešėjai — Eva Belabed ir Joost van Iersel.