KOMISIJOS ATASKAITA 28-OJI METINĖ ES TEISĖS TAIKYMO KONTROLĖS ATASKAITA (2010 M.) /* KOM/2011/0588 galutinis */





ĮŽANGA Komisijos 28-oji metinėje ES teisės taikymo kontrolės ataskaitoje (2010 m.) nagrinėjami strateginiai klausimai ir vertinama dabartinė teisės padėtis, laikantis bendros metinio pranešimo formos, nustatytos 2007 m. Komisijos komunikate „Rezultatų siekianti Europa. Bendrijos teisės taikymas“ (toliau 2007 m. komunikatas)[1]. Ataskaitos struktūra atitinka ankstesnių metų ataskaitų struktūrą[2]. BENDROJI INFORMACIJA Pagrindinės pažeidimų bylų tvarkymo naujovės 2010 m. Komisija toliau įgyvendino, vykdė baigiamuosius darbus ir derino 2007 m. komunikatu pradėtą pažeidimų bylų tvarkymo reformą visose keturiose srityse, kurias rekomenduota tobulinti. Ypač akcentuotas veiksmingas bylų tvarkymas nuosekliai plėtojant ir vertinant „EU Pilot“ dialogo ir problemų sprendimo su valstybėmis narėmis priemonės veikimą. Jis grindžiamas 2009 m. pradėtomis įgyvendinti priemonėmis, kuriomis sukurta nauja valstybių narių skundų ir užklausų dėl ES teisės taikymo registracijos sistema (CHAP – skundų tvarkymas (angl. Complaints Handling , pranc. Accueil des Plaignants )) (daugiau informacijos apie CHAP ir „EU Pilot“ žr. 3.2 dalį). Komisija taip pat aktyviau taiko prevencines priemones, pavyzdžiui, įtraukdama būsimą ES teisės taikymą į naujų iniciatyvų poveikio vertinimus ir skatindama naudoti įgyvendinimo planus, kurie palengvina naujų direktyvų perkėlimo procesą (žr. 3.4 dalį). Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai pažeidimų tvarkymas gerokai pasikeitė. Viena iš naujovių – procedūros pradžioje Komisija gali prašyti skirti valstybėms narėms finansines sankcijas, jeigu jos nepraneša apie direktyvos, priimtos pagal teisėkūros procedūrą, perkėlimo priemones (SESV 260 straipsnio 3 dalis). 2010 m. Komisija apibūdino šios naujos priemonės politikos taikymą komunikate[3] (žr. 3.1.1 dalį). Galiausiai priėmus peržiūrėtą pagrindų susitarimą dėl Europos Parlamento ir Komisijos santykių[4] nuostatos dėl informavimo ir bendradarbiavimo pažeidimų klausimais tapo išsamesnės (3.6). Bendra statistika 2010 m. ES acquis , be pirminės teisės (sutarčių), sudarė apytiksliai 8400 reglamentų ir beveik 2000 direktyvų. Kaip ir ankstesniais metais šioje metinėje ataskaitoje[5] teikiama Komisijos vykdomo su ES teisės taikymu susijusių bylų valdymo pagrindinių statistinių duomenų apžvalga. Tačiau, kad šie duomenys būtų interpretuojami teisingai, svarbu žinoti, kad šioje srityje Komisija priėmė dvi naujas tvarkymo priemones (taikomas prieš pažeidimo procedūros pradžią): CHAP (skundų ir užklausų registras) ir „EU Pilot“ (problemų sprendimas su valstybėmis narėmis). Išsamesnė informacija apie naujas tvarkymo priemones pateikiama 3.2 dalyje. Anksčiau į vieną „pažeidimų duomenų bazę“ (NIF) buvo įtraukiamos visų rūšių bylos nepaisant jų kilmės ir procedūros etapo. Ilgainiui šioje duomenų bazėje bus laikomos tik tos bylos, kuriose Komisija ėmėsi oficialių veiksmų, kurių pirmas etapas – oficialus pranešimas valstybei narei pagal SESV 258 straipsnį. Šiuo metu joje vis dar yra bylų, dėl kurių pažeidimo procedūra dar nepradėta (visų pirma skundai), – jos pagal naują sistemą būtų tvarkomos CHAP ir „EU Pilot“ sistemose. Bylų skaičius pagal jų kilmę 2010 m. pabaigoje pažeidimų duomenų bazėje buvo beveik 2100 nagrinėjamų pažeidimų bylų. Palyginti su bylų skaičiumi iki ankstesnių metų pabaigos (beveik 2900 bylų), nagrinėjamų bylų skaičius sumažėjo beveik 30 %. Taip yra iš dalies dėl to, kad nauji skundai ir naujos Komisijos iniciatyva iškeltos bylos registruojamos ir tvarkomos CHAP arba „EU Pilot“ duomenų bazėse (žr. šių duomenų bazių duomenis 3.2 dalyje). „EU Pilot“ sėkmingai išspręstų problemų skaičius taip pat padėjo sumažinti pažeidimo procedūrų skaičių tose valstybėse narėse, kurios dalyvavo „EU Pilot“ nuo jos įgyvendinimo pradžios 2008 m. balandžio mėn. Bylų santykis pažeidimų duomenų bazėje pakito kilmės atžvilgiu dėl bendro priemonių, taikomų prieš pažeidimo procedūros pradžią, taikymo skundams ir Komisijos iniciatyva pradėtoms byloms. 2009 m. pabaigoje 53 % nagrinėjamų bylų pradėta dėl skundų; 2010 m. šis skaičius sumažėjo iki šiek tiek daugiau kaip 40 % (daugiau nei 10 %). 739 nagrinėjamas bylas (apie 35 % visų bylų) Komisija pradėjo savo iniciatyva . Tai mažesnis skaičius nei 2009 m. (925). Tačiau šiam skaičiui įtakos turėjo tai, kad naujas savo iniciatyva pradėtas bylas Komisijos tarnybos dabar tvarko pirmiausiai naudodamosi „EU Pilot“. 470 nagrinėjamų bylų dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones [6] sudaro 22 % visų nagrinėjamų bylų. Palyginti su tos pačios kategorijos 2009 m. duomenimis, pastebimas padidėjimas absoliučiąja verte: 2009 m. pabaigoje buvo tik 407 nagrinėjamos bylos dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones. Tai iš dalies galima paaiškinti tuo, kad 2010 m. reikėjo perkelti daugiau direktyvų nei 2009 m. (žr. 3.1.1 dalį). 2010 m. Komisija išnagrinėjo 987 skundų pagrindu ir savo iniciatyva pradėtas bylas (plg. 2009 m. – 1389). Dauguma šių bylų (431 sprendimas) užbaigtos prieš išsiunčiant valstybei narei oficialų pranešimą, nes valstybės narės atsakydamos į Komisijos raginimą ėmėsi tinkamų veiksmų, kad įvykdytų savo įsipareigojimus pagal ES teisę. Dar 312 bylų užbaigta išsiuntus oficialų pranešimą ir prieš išsiunčiant valstybei narei pagrįstą nuomonę (plg. 2009 m. – 341), o 130 bylų – išsiuntus pagrįstą nuomonę, tačiau iki kreipimosi į Teisingumo Teismą (plg. 2009 m. – 151). Todėl iš šių skaičių galima spręsti, kad 88 % bylų užbaigta nesikreipus į Teisingumo Teismą, nes valstybės narės ištaisė teisinius trūkumus, kuriuos nurodė Komisija, todėl nereikėjo pradėti kito pažeidimo procedūros etapo. Bylų skaičius pagal valstybes nares ir politikos sritis Prieš Italiją 2010 m. pabaigoje buvo vykdoma daugiausiai pažeidimų procedūrų (176 nagrinėjamos bylos), po jos ėjo Belgija (159) ir Graikija (157). Trys valstybės narės, prieš kurias nagrinėjamų pažeidimų bylų buvo mažiausiai, – Malta, Lietuva ir Latvija (atitinkamai 25, 27 ir 32 bylos). Prieš Italiją ir Graikiją 2010 m. taip pat pradėta daugiausia naujų pažeidimų nagrinėjimo procedūrų (atitinkamai 90 ir 89), po jų ėjo Jungtinė Karalystė (2010 m. 75 naujos bylos). Mažiausiai naujų procedūrų 2010 m. pradėta prieš Lietuvą (19); antra pagal naujų bylų skaičių buvo Danija – 22 bylos, trečia Malta – 25. Nors Italija ir Graikija galėjo tais pačiais metais užbaigti apytiksliai 40 % savo naujų bylų, jos perkėlė didžiąją dalį naujų bylų į 2011 m. (atitinkamai 49 ir 50 bylų). Lenkijos ir Ispanijos į kitus metus perkeltų bylų skaičius taip pat buvo palyginti didelis (abi valstybės perkėlė po 40 naujų bylų). Mažiausiai bylų perkėlė Malta (8), Danija (10) ir Lietuva (11). Trijose srityse, kuriose padaroma daugiausiai pažeidimų, (aplinka, vidaus rinka ir mokesčiai) iškelta 52 % visų pažeidimų nagrinėjimo bylų. Daugiau kaip vienas penktadalis visų nagrinėjamų bylų (444) susijusios su aplinkos srities teisės aktais, po 15 % visų pažeidimų tenka vidaus rinkos ir mokesčių sritims (atitinkamai 326 ir 324). Tačiau daugiausia naujų pažeidimų nagrinėjimo procedūrų 2010 m. pradėta ne šiose trijose srityse. Sveikatos ir vartotojų apsaugos srityje didžioji dauguma (254) naujų nagrinėjamų bylų (273) buvo dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones. Aplinkos ir vidaus rinkos sričių bylos 2010 m. užėmė antrą ir trečią vietą (atitinkamai 229 ir 191). Tačiau iki 2010 m. pabaigos Komisija užbaigė didžiąją dalį naujų sveikatos ir vartotojų apsaugos bylų dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones; liko tik 62 nagrinėjamos bylos. Aplinkos, vidaus rinkos ir transporto srityse priešingai: apie du trečdaliai naujų procedūrų liko neužbaigta (atitinkamai 148, 131 ir 116 bylų), o naujų bylų į 2011 m. perkelta daugiausiai. Peticijos Panašiai kaip ir praėjusiais metais Europos Parlamentui pateikta daugiausiai aplinkos srities peticijų (120). Vien dėl projektų poveikio aplinkai vertinimo problemų pateiktos 42 peticijos, dėl gamtos apsaugos – 32, o dėl atliekų tvarkymo – 20. Vandens kokybės ir jūrų išteklių srityje pateikta dar 14 peticijų. Didelis peticijų skaičius buvo susijęs su teisingumu, pagrindinėmis teisėmis ir pilietybe (61), pusė jų pateikta dėl laisvo asmenų judėjimo. Daug peticijų pateikta dėl vidaus rinkos ir paslaugų (49), iš jų daugiausia peticijų vėl pateikta dėl profesinių kvalifikacijų (13) ir laisvės teikti paslaugas (11). Tam tikras skaičius peticijų pateiktas dėl mokesčių klausimų (44), ypač susijusių su netiesioginiu apmokestinimu (33). Peticijų dėl užimtumo taip pat pateikta nemažai: iš 36 peticijų 32 buvo susijusios su laisvu darbuotojų judėjimu ir socialinės apsaugos sistemų koordinavimu. Pavyzdžiui, pagal Europos Parlamentui pateiktas peticijas pradėtos pažeidimų nagrinėjimo procedūros dėl diskriminacinių taisyklių, susijusių su apmokestinimu paveldėjimo mokesčiu, dėl įstaigų, atsakingų už profesinių pensijų skyrimą, veiklos ir priežiūros, taip pat dėl ilgalaikių gyventojų diskriminacijos. Kadangi neteisingas poveikio aplinkai vertinimas yra pagrindinė peticijų priežastis, verta paminėti galiojimą laiko atžvilgiu ES-12 valstybėse narėse. Atitinkama ES direktyva (85/337/EEB[7]) taikoma tik projektams, kuriems leidimų reikėjo kreiptis po naujų valstybių narių įstojimo dienos (t. y. 2004 m. gegužės 1 d. ir 2007 m. sausio 1 d.). Dėl didėjančio peticijų skaičiaus Komisija atkreipė dėmesį į Direktyvos 2004/80/EB dėl kompensacijų smurtinių tyčinių nusikaltimų aukoms[8] netinkamą taikymą, visų pirma Italijoje ir Graikijoje. Peticijų skaičius taip pat augo tokiose srityse kaip naudotų transporto priemonių importas ir valstybių narių imami registravimo mokesčiai. Išvada. Apskritai 2010 m., palyginti su ankstesniais metais, nagrinėjamų pažeidimų procedūrų sumažėjo. Nors šiame etape neįmanoma nustatyti visų tokios tendencijos priežasčių, tai gali būti paaiškinama tuo, kad pradėtas vykdyti „EU Pilot“ projektas, kuris leidžia paaiškinti ir patenkinamai išspręsti kai kuriuos Komisijos iškeltus su ES teisės taikymu susijusius klausimus ir taip išspręsti problemas nepradedant pažeidimo nagrinėjimo procedūros. Iš visų politikos sričių daugiausia pažeidimų susiję su aplinkos, vidaus rinkos ir mokesčių teisės aktais, o daugiausia peticijų Europos Parlamentui pateikta dėl aplinkos, laisvo asmenų judėjimo ir pagrindinių teisių. PAGRINDINėS PROBLEMOS Neperkėlimas laiku Bendras politikos vystymasis Vidutiniškai 2010 m. valstybės narės turėjo perkelti daugiau direktyvų nei 2009 m. (t. y. 111, palyginti su 71 direktyva). Kartu 2010 m. Komisija turėjo pradėti gerokai daugiau bylų dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones (855 bylos) nei 2009 m. (531). Nors daugiau nei pusė šių naujų bylų dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones galėjo būti užbaigtos, 2010 m. pabaigoje 410 bylų liko neišnagrinėtos. Taigi kartu su 60 bylų dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones, likusių iš ankstesnių metų, 2010 m. pabaigoje buvo 470 neišspręstų bylų dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones. Iš šio paskutinio skaičiaus matyti, kad bylų dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones skaičius išaugo beveik 15 % nuo 2010 m. pradžios (tuomet tokių bylų buvo tik 407). Veiksmingiausiai perkėlimo procesas valdomas Danijoje ir Maltoje (kiekvienos iš jų atžvilgiu nagrinėjamos tik 5 bylos dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones); Italijoje (34 bylos) ir Lenkijoje (32 bylos) perkėlimo procesas vyksta ilgiau. Labai dažnai daug valstybių narių nesilaiko konkrečių direktyvų perkėlimo terminų. Komisijai pradėjus pažeidimo nagrinėjimo procedūrą labai išauga pranešimų apie nacionalines priemones skaičius; gavus tokius pranešimus procedūros užbaigiamos. Iš 792 bylų dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones, kurias Komisija užbaigė 2010 m., 558 bylos užbaigtos išsiuntus valstybėms narėms oficialų pranešimą ir prieš išsiunčiant pagrįstą nuomonę. Todėl tik maža dalis valstybių narių vėluoja perkelti direktyvas vėlesniame etape. Komisija galės veiksmingiau spręsti klausimus, susijusius su ilgalaikiu vėlavimu, taikydama SESV 260 straipsnio 3 dalį. Pagal šią nuostatą Teismas jau pirmo kreipimosi į Teismą pagal SESV 258 straipsnį etapu gali taikyti finansines sankcijas valstybei narei, kuri neperkėlė direktyvos, jei to prašoma Komisijos pareiškime. Anksčiau finansinės sankcijos bylose dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones galėjo būti taikomos tik dviejų etapų procedūroje, t. y., kai valstybė narė nesilaikydavo pirmesnio Teismo sprendimo. Komisija savo komunikate[9] dėl SESV 260 straipsnio 3 dalies taikymo aiškiai pareiškė, kad naudosis šia nauja nuostata. Tikimasi, kad tai labai padės padidinti valstybių narių laiku perkeliamų ES teisės aktų skaičių. Sektoriams būdingi aspektai Sprendžiant iš bylų skaičiaus, atrodo, kad daugiausiai vėluojama perkelti aplinkos (115 nagrinėjamų bylų), transporto (104) ir vidaus rinkos bei paslaugų (78) teisės aktus. ES aplinkos teisės aktų perkėlimo terminų nesilaiko daug valstybių narių, bet tai paprastai išsprendžiama pradėjus pažeidimų nagrinėjimo procedūras ir tik nedidelė dalis valstybių narių toliau nesilaiko terminų. Vienas iš ypač lėto perkėlimo pavyzdžių yra Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/35/EB dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą siekiant išvengti žalos aplinkai ir ją ištaisyti (atlyginti)[10]. Tik keturios valstybės narės perkėlė ją laiku, o Europos Teisingumo Teismas turėjo priimti sprendimus prieš septynias valstybes nares. Apskritai 2010 m. vidaus rinkos direktyvos buvo perkeliamos panašiai kaip ir kitose politikos srityse. Tačiau po aktyvios teisėkūros veiklos 2009 ir 2010 metais, visų pirma finansinių paslaugų srityje, Komisija pastebėjo didelį šios srities bylų dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones skaičiaus augimą. Dažnai teisės aktą vėluojama perkelti dėl plačios susijusių teisės aktų taikymo srities (Paslaugų direktyva 2006/123/EB[11]; Direktyva 2003/41/EB dėl įstaigų, atsakingų už profesinių pensijų skyrimą, veiklos ir priežiūros[12]) arba, pavyzdžiui, bankų sektoriuje, kai teisės aktų leidėjas nustato palyginti trumpą perkėlimo terminą (nuo 1 iki 15 mėnesių) dėl reagavimo į finansų krizę skubos. Dažnai vėlai perkeliamos transporto direktyvos, ypač susijusios su kelių ir jūrų transporto reglamentavimu. Šiuo atžvilgiu valstybės narės pranešė Komisijos tarnyboms apie tokias vėlavimo perkelti priežastis: pakankamos patirties ir išteklių trūkumas ir sudėtingi vidiniai sprendimų priėmimo procesai valstybėse narėse. Valstybės narės taip pat ragina Komisiją daugiau padėti joms laikotarpiu nuo teisės akto įsigaliojimo iki perkėlimo termino. Teisės akto perkėlimas laiku taip pat svarbus teisminiam bendradarbiavimui , pagrindinėms teisėms ir pilietybei. Kadangi dalis šių sričių priklausė buvusiam trečiajam ramsčiui, Komisija šioje srityje turi taikyti ir direktyvas, ir pamatinius sprendimus. Daugelyje direktyvomis reglamentuojamų sektorių, įskaitant asmenų judėjimą, pilietybę ir lyčių lygybę, pranešta apie visų teisės aktų perkėlimą. 2010 m. užbaigus paskutinę pažeidimo nagrinėjimo procedūrą, iškeltą dėl visiško arba dalinio Direktyvos 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos[13] neperkėlimo, į šį sąrašą būtų galima įtraukti vartotojų apsaugą. Buvusio trečiojo ramsčio sektorių, reglamentuojamų iki Lisabonos sutarties įsigaliojusiais pamatiniais sprendimais, teisės aktus, priešingai, vėluojama perkelti. Komisija negali pradėti pažeidimų nagrinėjimo procedūrų dėl šių pamatinių sprendimų penkerius metus nuo Lisabonos sutarties įsigaliojimo[14]. Vėlavimo perkelti problemos retai pasitaiko tose srityse, kuriose galioja stabilus direktyvų acquis (pvz., žemės ūkio politika). Įmonių ir pramonės, užimtumo ir socialinių reikalų, netiesioginio apmokestinimo sričių ES teisės aktai yra kitos sritys, kuriose nepastebėta didelių sunkumų, susijusių su teisės aktų perkėlimu laiku. Išvada. Vis dar yra aiškiai apibrėžtų sričių (aplinka, vidaus rinka, transportas ir teisminis bendradarbiavimas, pagrindinės teisės ir pilietybė), kuriose direktyvas perkelti dažnai vėluojama. Lisabonos sutartimi Komisijai suteikta papildomų priemonių, kurios galėtų padėti pakeisti šią netinkamą padėtį (SESV 260 straipsnio 3 dalis). Patobulinti darbo metodai, skirti su ES teisės taikymu susijusioms byloms tvarkyti CHAP : 2009 m. rugsėjo mėn. įdiegus CHAP Komisija gavo IT priemonę, specialiai sukurtą Europos Sąjungos piliečių skundams ir užklausoms dėl valstybių narių vykdomo ES teisės taikymo registruoti ir tvarkyti. CHAP užtikrinama, kad skundai būtų tinkamai ir laiku priskiriami kompetentingoms Komisijos tarnyboms ir laikantis 2002 m. Komunikato dėl santykių su skundų pateikėjais dėl Bendrijos teisės pažeidimų[15] skundų pateikėjams būtų reguliariai teikiama grįžtamoji informacija. 2010 m. CHAP sistemoje užregistruota 4035 bylos (83 % skundų ir 17 % užklausų). Daugiausia bylų susiję su šiomis penkiomis valstybėmis narėmis: Italija (12 %), Ispanija (11,4 %), Vokietija (9,5 %), Jungtinė Karalystė (7,5 %) ir Prancūzija (6,9 %). 52,5 % skundų baigti nagrinėti tiesiogiai CHAP sistemoje remiantis išsamiu Komisijos atsakymu, o dar 14 % baigti nagrinėti remiantis tuo, kad jų sritis neįeina į ES kompetenciją. 17 % atvejų nagrinėjimas tęsėsi „EU Pilot“ sistemoje, o dėl 9 % pradėtos pažeidimų nagrinėjimo procedūros. „EU Pilot“ : „EU Pilot“ projektas pradėtas vykdyti 2008 m. balandžio mėn. siekiant greičiau ir geriau atsakyti į piliečių arba įmonių iškeltus klausimus ir teikti problemų, kylančių dėl ES teisės taikymo, sprendimus. Be to, jos tikslas – gerinti Komisijos tarnybų ir valstybių narių institucijų ryšius ir bendradarbiavimą, susijusius su ES teisės taikymu ir įgyvendinimu arba valstybės narės teisės ir ES teisės atitiktimi. Komisijos tarnybos gali registruoti „EU Pilot“ iš piliečių ir įmonių gautas užklausas ir skundus bei savo iniciatyva pradėtas bylas. Tai apima Komisijai pateiktus klausimus, iškeltus Europos Parlamento peticijų komitete arba Europos Parlamento narių laiškuose. Nuo „EU Pilot“ įgyvendinimo pradžios šis projektas įvertintas labai teigiamai ir iš jo matyti, kaip Komisija ir dalyvaujančios valstybės narės bendradarbiauja piliečių ir verslo labui ieškodamos visiško ir greito ES teisės įgyvendinimo sprendimų. Komisija nagrinėja kiekvieną bylą ir, jeigu nerandama su ES teise suderinamo sprendimo, pradeda pažeidimų nagrinėjimo procedūrą. 2010 m. gruodžio 31 d. 81 % valstybių narių pateiktų atsakymų Komisija įvertino kaip priimtinus[16], o apie 160 bylų perkelta į NIF duomenų bazę, kad Komisija galėtų pradėti pažeidimo nagrinėjimo procedūrą siųsdama oficialų pranešimą pagal SESV 258 straipsnį. 2008 m. 15 valstybių narių savanoriškai pageidavo dalyvauti „EU Pilot“ projekte. Sėkmingai įgyvendinus šį projektą, Komisija nutarė pirmojoje „EU Pilot“ vertinimo ataskaitoje, priimtoje 2010 m. kovo mėn.,[17] paraginti likusias 12 valstybių narių prisijungti prie projekto. 2010 m. pabaigoje prie projekto prisijungė dar trys valstybės narės[18]. Komisijos duomenų bazės, skirtos su ES teisės taikymu susijusioms byloms tvarkyti Skundai ir (arba) užklausos pirmiausia registruojamos CHAP sistemoje, vėliau persiunčiamos į „EU Pilot“ sistemą dalyvaujančioms valstybėms narėms, jeigu Komisijai reikia gauti tolesnę faktinę arba teisinę informaciją ar suteikti susijusiai valstybei narei galimybę pateikti su ES teise suderinamą sprendimą. Jeigu su ES teise suderinamo sprendimo nerandama, bylos perkeliamos į pažeidimų duomenų bazę NIF. Komisijos iniciatyva ( ex-officio ) pradėtos bylos parengiamos „EU Pilot“ sistemoje dalyvaujančiai valstybei narei, o vėliau, jei jų neįmanoma išspręsti, perkeliamos į pažeidimų duomenų bazę NIF. Bylos dėl nepranešimo apie perkėlimo priemones registruojamos tiesiogiai tik pažeidimų duomenų bazėje NIF, kadangi tai aiškios bylos, kuriose „EU Pilot“ sistemos naudojimas neduotų papilomos naudos. Su „EU Pilot“ projekte dar nedalyvaujančiomis valstybėmis narėmis dėl galimo pažeidimo susirašinėjama įprastinėmis administracinėmis priemonėmis. Išvada. Komisija toliau tobulins duomenų bazes, skirtas su ES teisės taikymu susijusioms byloms tvarkyti. Komisija išnagrinės galimybę išplėsti „EU Pilot“ projekto kaip problemų sprendimo ir prevencinės priemonės taikymą visose valstybėse narėse. Bendras Komisijos darbo metodas yra užtikrinti, kad visi skundai ir (arba) užklausos dėl ES teisės taikymo būtų sistemiškai registruojamos, naudojant „EU Pilot“ sistemą būtų sparčiai sprendžiamos problemos, o prireikus būtų pradedamos ir vykdomos pažeidimų nagrinėjimo procedūros. Vykdymo problemos Pagal ESS 17 straipsnį Komisijos funkcijos yra unikalios ir svarbios – ji prižiūri ES teisės taikymą. Viena iš pagrindinių Komisijos užduočių yra užtikrinti, „kad Sutartys ir priemonės, kurių jomis vadovaudamosi imasi institucijos, būtų taikomos“. Šiomis aplinkybėmis galimybė valstybės narės atžvilgiu pradėti pažeidimo nagrinėjimo procedūrą pagal SESV 258 straipsnį ir procedūrą pagal SESV 260 straipsnį, kuriame numatytos finansinės sankcijos tuo atveju, jeigu valstybė narė tęsia Sąjungos teisės pažeidimą, yra iš tiesų svarbios priemonės. Tačiau yra tik kelios sritys, kuriose Komisija turi įgaliojimų tiesiogiai vietose tikrinti ES taisyklių laikymąsi. Šios sritys yra: Sąjungos nuosavų išteklių surinkimas iš PVM – už tai atsako biudžeto tarnybos, kurioms padeda mokesčių srities ekspertai; maisto saugos, gyvūnų sveikatos bei gerovės ir augalų gerovės reikalavimus vietose gali tikrinti Komisijos maisto ir veterinarijos tarnyba; specializuotos ES agentūros bendradarbiaudamos su Komisijos jūrų ir oro transporto tarnybomis tikrina saugą ir saugumą jūrų ir aviacijos sektoriuje; Komisijos tarnybos taip pat periodiškai tikrina branduolinius objektus[19]. Komisijos galimybės taikyti valstybėms narėms finansinį koregavimą taip pat gali būti naudojamos tik tam tikrose srityse. Žemės ūkio srityje, jeigu naudojamas ES finansavimas, Komisija gali imtis sąskaitų patvirtinimo procedūrų neįtraukdama į ES finansavimą išlaidų, kurios patirtos nesilaikant ES taisyklių. Panaši priemonė taikoma siekiant užtikrinti, kad būtų tinkamai vykdomi ES bendrai finansuojami regioninės politikos srities projektai. Nepaisant šių apribojimų, svarbu turėti omenyje, kad ES teisė yra neatskiriama valstybių narių nacionalinės teisės sistemos dalis, neatsižvelgiant į tai, ar ES taisyklės taikomos tiesiogiai (pvz., reglamentai) ar jas reikia prieš tai perkelti į nacionalinę teisę (direktyvos). Tai reiškia, kad atsakomybė teisingai taikyti ES teisę pirmiausiai tenka valstybių narių administracijoms ir teismams, kurie turi užtikrinti, kad būtų tinkamai įgyvendinamos piliečių ir įmonių teisės ir pareigos. Nacionalinės institucijos dažnai turi plačius šio įgyvendinimo mechanizmų organizavimo įgaliojimus, įskaitant sankcijas už teisės aktų nesilaikymą. Tačiau Europos teisės aktų leidžiamoji valdžia ir Komisija gali įvairiais būdais skatinti veiksmingą teisės aktų taikymą valstybių narių lygmeniu. Pavyzdžiui, keleivių teisių srityje Komisija, reaguodama į ugnikalnio pelenų debesies sukeltą krizę, paralyžiavusią Europos oro erdvę 2010 m. pavasarį, sparčiai surengė susitikimus su nacionalinėmis vykdymo priežiūros institucijomis, kad pagal suderintas gaires užtikrintų pasvertą ir vienodą Reglamento (EB) Nr. 261/2004[20] dėl oro keleivių teisių, aiškinimą, visų pirma dėl pagalbos negalintiems skristi keleiviams, kurią jie turi teisę gauti iš oro bendrovių. Be to, galiojančiuose ES teisės aktuose ir tarptautiniuose susitarimuose įtvirtinta valstybių narių pareiga tam tikrose srityse numatyti galimybę pasinaudoti teisių gynimo priemonėmis . Aplinkos srityje į pasiūlymą peržiūrėti Seveso direktyvą[21] įtrauktos taisyklės dėl teisės kreiptis į teismą, kurios atitinka Orhuso konvenciją. Tokios platesnės teisės kreiptis į teismą nuostatos bus toliau taikomos pagal nauja redakcija išdėstytą Direktyvą dėl pramoninių išmetamų teršalų (2010/75/ES[22]). Skundų teikimo taisyklėse pagal informacinės visuomenės priemones (Direktyva 2002/21/EB[23]) ir atitinkamoje teismų praktikoje apibrėžta plati suinteresuotųjų asmenų, kurie gali ginčyti nacionalinių valdžios institucijų ir teismų sprendimus, grupė. Vidaus reikalų teisės aktais (pvz., Sankcijų darbdaviams direktyva 2009/52/EB[24]) valstybės narės įpareigojamos leisti tretiesiems asmenims (pvz., profesinėms sąjungoms) darbuotojų vardu įsitraukti į administracinius arba civilinius procesus. Pagal migracijos taisykles privaloma pateikti atsisakymo patenkinti prašymą suteikti leidimą gyventi ir būtina informuoti prašymą pateikusį asmenį apie galimas teisių gynimo priemones ir terminus. Taip pat reikia pagrįsti atsisakymą išduoti vizą. Pagal kai kurias naujas ES direktyvas reikalaujama, kad valstybės narės sudarytų papildomas arba alternatyvias ginčų sprendimo galimybes . Vidaus rinkos srityje direktyva dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS), derinimo (IV KIPVPS direktyva 2009/65/EB[25]) valstybės narės įpareigojamos vykdyti veiksmingas ir efektyvias skundų ir teisių gynimo priemonių procedūras, skirtas vartotojų ginčų neteisminiams sprendimams. Direktyva 2007/66/EB dėl viešųjų sutarčių suteikimo peržiūros procedūrų veiksmingumo didinimo[26] nustatomi bendri standartai ir taip užtikrinama, kad visi viešųjų konkursų dalyviai turėtų būtinas teisių gynimo priemones visose valstybėse narėse, kad galėtų pagal ES teisę apginti savo teises. Vartotojų apsaugos taisyklės vis dar yra didelė sritis, kurioje teisių gynimo priemonės yra įtvirtintos ES teisėje Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūros (Reglamentas 861/2007[27]) forma ir pagrindinėse direktyvose (2005/29/EB[28] ir 97/7/EB[29]) išdėstytais valstybių narių įpareigojimais nustatyti tinkamas ir efektyvias teisių gynimo priemones. Direktyvomis dėl ES elektros ir dujų rinkų liberalizavimo (2009/72/EB[30] ir 2009/73/EB[31]) taip pat stiprinama vartotojų apsauga, nes raginama paskirti energetikos srities ombudsmeną arba sukurti vartotojų ginčų neteisminio sprendimo instituciją. Kitas pavyzdys, kaip ES teise remiamas vykdymas, yra lygybės organizacijų kūrimas pagal kovos su diskriminacija teisės aktus: viena iš jų užduočių yra paskatinti diskriminacijos aukas kreiptis į tarpininkaujančias organizacijas. Nacionalinių kompetentingų institucijų bendradarbiavimo skatinimas dažnai gali būti naudinga papildoma priemonė. Tai gali būti daroma naudojant tinklus (pvz., IMPEL – ES aplinkos apsaugos teisės aktų įgyvendinimo ir vykdymo užtikrinimo tinklas), įprastinius patariamuosius komitetus (pvz., Vyresniųjų darbo inspektorių komitetas) arba tokias naujoviškas struktūras kaip vykdymo užtikrinimo institucijų, susijusių su Europos cheminių medžiagų agentūra pagal REACH reglamentą[32], forumas. Naudojant neformalius problemų sprendimo mechanizmus piliečiams ir toliau teikiami greiti, pragmatiški sprendimai. SOLVIT tinkle (Komisijos remiamas nacionalinių institucijų tinklas) kiekvienais metais tvarkoma vis daugiau bylų, pirmiausiai susijusių su reglamentuojamų profesijų, gyvenamosios vietos ir socialinės apsaugos sektoriumi. 2010 m. 9 iš 10 SOLVIT bylų išspręstos sėkmingai, dažniausiai per 10 savaičių. Tai geresnis rodiklis, palyginti su 2009 m. Užimtumo klausimu Socialinės apsaugos sistemų koordinavimo administracinė komisija įsteigė Taikinimo tarybą, kuri tarpininkautų esant skirtingoms valstybių narių nuomonėms. Išvada. Komisija toliau stiprins ir skatins naudoti problemų sprendimo priemones (pvz., SOLVIT), tinklus (pvz., IMPEL) ir toliau nagrinės, ar į dabartinę ES teisių gynimo priemonių sistemą dar turėtų būti įtraukti papildomi mechanizmai, kad būtų geriau užtikrinamas ES teisės vykdymas. Be to, kur įmanoma, ji imsis priemonių stiprindama esamų problemų sprendimo priemonių sąveiką, siekdama užtikrinti, kad problemos būtų veiksmingiausiai išsprendžiamos Europos piliečių ir įmonių labui. Prevencinės priemonės Bendras politikos vystymasis Įgyvendinimo planai. 2007 m. komunikate Komisija įsipareigojo sistemiškai kurti prevencines priemones, kurių tikslas – padėti valstybėms narėms įgyvendinti ES teisę. Šiuo atžvilgiu yra labai svarbūs įgyvendinimo planai. Šiuose planuose Komisija įvardija visą pagrindinę riziką, susijusią su naujos direktyvos įgyvendinimu teisingai bei laiku ir tinkamas kovos su šia rizika priemones. Įgyvendinimo planų kūrimas yra neatskiriama Komisijos sumanaus reguliavimo metodo dalis; tai padeda užtikrinti, kad į įgyvendinimą būtų tinkamai atsižvelgta per visą politikos ciklą. 2011 metų Komisijos darbo programoje 2010 metais pateikta keletas svarbių ir kompleksiškų pasiūlymų, kurių įgyvendinimo planai bus ruošiami. Pirmininkaujanti Belgija 2010 m. lapkričio 22 ir 23 dienomis surengė konferenciją dėl ES direktyvų perkėlimo. Ši konferencija tęsė pirmininkavusios Čekijos 2009 m. kovo mėn. surengtos panašios konferencijos tradiciją, jos tikslas buvo dalytis geriausia ES teisės įgyvendinimo praktika[33]. Teisininkų mokymas. Lisabonos sutartyje pirmą kartą nustatytas Europos Sąjungos veiksmų Europos teisininkų mokymo srityje teisinis pagrindas (SESV 81 straipsnio 2 dalis ir 82 straipsnio 1 dalis). Europos teisininkų mokymas turi apimti praktikuojančių teisininkų (teisėjų, prokurorų, advokatų, žemesnio rango advokatų (angl. solicitors ), notarų, antstolių ir teismo darbuotojų) mokymą visose ES teisės srityse organizuojant mokymus ir mainų programas. Europos Komisija rengia Komunikatą dėl Europos teisininkų mokymo, kad išnagrinėtų, kaip patenkinti didelį praktikuojančių teisininkų mokymo poreikį šioje srityje. 2010 m. spalio mėn. Komisija pradėjo plačias konsultacijas siekdama sužinoti pagrindinių teisininkų mokymu suinteresuotų šalių nuomones. Konsultacijų rezultatai bus įtraukti į 2011 m. antrą pusmetį ketinamą paskelbti komunikatą. Pagrindiniai su sektoriais susiję pokyčiai Įgyvendinimo planai. Kai kuriose politikos srityse direktyvos dažnai teikiamos kartu su įgyvendinimo planais. Aplinkos srityje, kurioje tokie planai rengiami nuo 2008 m., Komisija peržiūrėjo savo metodiką siekdama geresnio rizikos nustatymo ir suderinimo su kitomis prevencinėms priemonėmis, pvz., rezultatų suvestinėmis ir perkėlimo kontroliniais sąrašais[34]. Vidaus rinkos srityje įgyvendinimo planai taikyti Direktyvai dėl viešųjų pirkimų gynybos srityje, trečiajai Pašto paslaugų direktyvai ir bendrovių teisės sektoriaus direktyvoms. Dabar paprastai Komisija reikalauja, kad kiekvienam naujam direktyvos dėl sveikatos ir vartotojų apsaugos pasiūlymui būtų rengiamas įgyvendinimo planas. Įmonių ir pramonės srityje keliems direktyvų pasiūlymams bus parengti įgyvendinimo planai. Šie pasiūlymai apima naudotų automobilių perregistravimą kitoje valstybėje narėje, medicinos prekių kainas ir variklinių transporto priemonių tipo patvirtinimo pakeitimus. Kitos priemonės. Beveik visos Komisijos tarnybos skelbia gaires, vadovus arba aiškinamuosius raštus, kad perkėlimo procesas vyktų sklandžiau. Kiekviena Komisijos tarnyba siekia išsiaiškinti su valstybėmis narėmis neišspręstus perkėlimo klausimus rengdama ekspertų grupių posėdžius ir palaikydama dvišalius ryšius. Perkėlimo klausimai dažnai įtraukiami į kompleksinių posėdžių darbotvarkes. Seminarai, praktiniai mokymai ir darbiniai dokumentai taip pat yra dažnai naudojamos perkėlimo rezultatų gerinimo priemonės. Komisija aktyviai remia valstybes nares, kad perkėlimo procesas vyktų kuo sklandžiau ir būtų greičiau siekiama galutinio tikslo, kad ES teisė būtų teisingai taikoma, o teisės ir pareigos būtų veiksmingai užtikrinamos. Pavyzdžiui, žaliojoje knygoje dėl PVM ateities[35] siekiama rasti būdus supaprastinti ES PVM sistemą, kad ją perkelti būtų paprasčiau. Komisija taip pat aktyviai siekia pagerinti valstybių narių konsulatų bendradarbiavimą Šengeno klausimais vietos lygiu, įskaitant mokymų rengimą, ir remiantis ES acquis suderinti jų praktiką. Prevencinės priemonės taip pat apims piliečių dalyvavimą ES teisės taikymo veikloje. Viena galimų pagalbos priemonių yra vartotojų apsaugos teisės internetinė teisinė duomenų bazė (visų pirma susijusi su Direktyva 2005/29/EB[36]). Informuotumo didinimas yra svarbus prioritetas srityse, kuriose gindami savo teises piliečiai turi daugiausiai remtis Sutarties nuostatomis, pvz., laisvas studentų judėjimas, akademinių diplomų pripažinimas ir sportas. Išvada . Siekdama užkirsti kelią naujų teisės aktų perkėlimo ir taikymo problemoms Komisija toliau naudos prevencines priemones, įskaitant įgyvendinimo planus, kad remtų sklandų ir tikslų būsimų direktyvų įgyvendinimą. Atitikties lentelės Atitikties lentelės naudojamos parodyti, kaip valstybės narės perkėlė ES teisę į nacionalinę teisę; jose nurodoma, kaip perkeltas kiekvienas ES teisės elementas. Jose teikiama aiški apžvalga, kokiomis nacionalinėmis taisyklėmis įgyvendinamas kiekvienas direktyvos straipsnis; tai palengvina ryšius su Komisija, nes parodoma, kad direktyva perkelta visiškai. Vėliau jomis galės remtis vykdytojai, kad galėtų nustatyti susijusias teisines nuostatas. Nuo 2003 m. Komisija įtraukia į direktyvų pasiūlymus privalomas nuostatas dėl atitikties lentelių. Tačiau teisėkūros procedūros metu labai dažnai Tarybos iniciatyva šios nuostatos išbraukiamos. Nuo 2010 m. lapkričio mėn. Europos Parlamento ir Komisijos santykius reglamentuojančiame pagrindų susitarime abi institucijos pabrėžė didelę atitikties lentelių naudą ir atitinkamai dar kartą patvirtino savo įsipareigojimus laikytis šio metodo. Pagal šio susitarimo 44 skyrių Europos Parlamentas ir Komisija pabrėžė savo įsipareigojimus išsaugoti privalomas nuostatas dėl atitikties lentelių per visus teisėkūros derybų etapus. Išvada. Komisija mano, kad daugeliu atveju atitikties lentelės yra svarbios priemonės, padedančios užtikrinti veiksmingą direktyvų įgyvendinimą. Todėl Komisija įtrauks į savo pasiūlymus atitinkamas formuluotes. Ji pasirengusi dirbti su Taryba ir Europos Parlamentu ieškant sprendimo, kuriuo būtų patobulinti perkėlimas ir atitiktis. Skaidrumas 2010 m. Komisija toliau savo svetainėje[37] skelbė visų pažeidimų nagrinėjimo procedūrų santraukas nuo pagrįstos nuomonės etapo ir, atskirais atvejais, nuo oficialaus pranešimo etapo. Į santrauką įtraukiami susijusios valstybės narės ir atsakingos Komisijos tarnybos pavadinimai, registracijos numeris, procedūros pavadinimas ir paskutinio Komisijos sprendimo data ir pobūdis. Skaidrumas taip pat buvo vienas iš klausimų, akcentuojamų Europos Parlamento ir Komisijos santykius reglamentuojančiame pagrindų susitarime. Pagrindų susitarimo 44 skyriuje teigiama: „Be specialių ataskaitų ir metinių Sąjungos teisės taikymo ataskaitų Komisija pateikia Parlamentui apibendrintą informaciją apie visas procedūras dėl įsipareigojimų nevykdymo, pradedant oficialiais įspėjimais, įskaitant, jei to paprašo Parlamentas, atskirai apie kiekvieną atvejį ir laikantis konfidencialumo reikalavimų, ypač tų, kuriuos pripažino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, klausimais, susijusiais su procedūra dėl įsipareigojimų nevykdymo.“ Išvada. Komisija toliau skatins su pažeidimais susijusios politikos skaidrumą, laikydamasi teisinių ir teisminių apribojimų. SUMANUS REGULIAVIMAS Komunikate dėl sumanaus reguliavimo Europos Sąjungoje[38] Komisija išdėstė savo požiūrį į ES teisės taikymo integravimą į politikos ciklą (t. y. nuo ankstyvo parengiamojo laikotarpio iki galimos peržiūros). Tikslas yra pagerinti galiojančių teisės aktų įgyvendinimą bei vykdymo užtikrinimą ir kartu pakelti naujų teisės aktų kokybę. Šis metodas bus plėtojamas toliau ir jis turėtų padėti užtikrinti veiksmingą ES teisės aktų stebėjimą ir taikymą. IšVADOS 2010 m. vykdytais veiksmais buvo siekiama įgyvendinti ir toliau plėtoti Komisijos vykdomą pažeidimų bylų tvarkymo reformą, pradėtą 2007 m. paskelbus Komunikatą „Rezultatų siekianti Europa. Bendrijos teisės taikymas.“ 2011 m. Komisija toliau dirbs pagrindinėse šio strateginio metodo srityse, kurios visų pirma yra: efektyvus problemų sprendimas : t. y. platesnis „EU Pilot“ naudojimas siekiant įtraukti visas valstybes nares; veiksmingas tvarkymas : geresnis su pažeidimais susijusių bylų tvarkymas laikantis Komisijos kriterijų; prevencinės priemonės : pvz., užtikrinant sistemišką ir nuoseklų požiūrį į įgyvendinimo planus; sumanus reguliavimas visapusiškesnis ES teisės taikymo kontrolės integravimas į platesnį teisėkūros ciklą. [1] COM(2007) 502 galutinis. [2] Ankstesnes ataskaitas žr.http://ec.europa.eu/eu_law/infringements/infringements_annual_report_lt.htm. [3] OL C 12, 2011 1 15, p. 1. [4] OL C 304, 2010 11 20, p. 47. [5] Šioje ataskaitoje pateikiami pagrindiniai skaičiai; išsamesni duomenys teikiami pridedamame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente, SEC(2011) 1094 galutinis. [6] Bylos, kuriose susijusios valstybės narės neįvykdė savo įsipareigojimo pranešti apie direktyvos perkėlimo priemones. [7] 1985 m. birželio 27 d. Tarybos Direktyva 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo, OL L 175, 1985 7 5, p. 40. [8] 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyva 2004/80/EB dėl kompensacijos nusikaltimų aukoms, OL L 261, 2004 8 6, p. 15. [9] OL C 12, 2011 1 15, p. 1. [10] OL L 143, 2004 4 30, p. 56. [11] 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje, OL L 376, 2006 12 27, p. 36. [12] 2003 m. birželio 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/41/EB dėl įstaigų, atsakingų už profesinių pensijų skyrimą, veiklos ir priežiūros, OL L 235, 2003 9 23, p. 10. [13] 2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 84/450/EEB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 97/7/EB, 98/27/EB bei 2002/65/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2006/2004, OL L 149, 2005 6 11, p. 22. [14] 36 protokolo 10 straipsnis. [15] COM (2002) 141 galutinis, OL C 244, 2002 10 10, p. 5. [16] „Priimtina“ reiškia, kad remiantis gauta informacija Komisija gali numatyti bylos užbaigimą. [17] COM(2010) 70 galutinis. [18] 18 valstybių narių yra: Austrija, Bulgarija, Čekija, Danija, Estija, Vokietija, Suomija, Vengrija, Airija, Italija, Lietuva, Nyderlandai, Portugalija, Slovakija, Slovėnija, Švedija, Ispanija ir Jungtinė Karalystė. Procesas tęsiasi 2011 m. [19] Šioje ataskaitoje neapžvelgiama konkurencijos politika, kurioje Komisija turi konkrečias atitikties tikrinimo priemones. [20] 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 261/2004, nustatantis bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, OL L 46, 2004 2 17, p. 1. [21] 2003 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/105/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 96/82/EB dėl didelių, su pavojingomis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolės, OL L 345, 2003 12 31, p. 97. [22] 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/75/ES dėl pramoninių išmetamų teršalų (taršos integruotos prevencijos ir kontrolės), OL L 334, 2010 12 17, p. 17. [23] 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos, OL L 108, 2002 4 24, p. 33. [24] 2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/52/EB, kuria numatomi sankcijų ir priemonių nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių darbdaviams būtiniausi standartai, OL L 168, 2009 6 30, p. 24. [25] OL L 302, 2009 11 17, p. 32. [26] OL L 335, 2007 12 20, p. 31. [27] 2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 861/2007, nustatantis Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrą, OL L 199, 2007 7 31, p. 1. [28] 2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje, OL L 149, 2005 6 11, p. 22. [29] 1997 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/7/EB dėl vartotojų apsaugos, susijusios su nuotolinės prekybos sutartimis, OL L 144, 1997 6 4, p. 19. [30] 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/72/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinanti Direktyvą 2003/54/EB, OL L 211, 2009 8 14, p. 55. [31] 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/73/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinanti Direktyvą 2003/55/EB, OL L 211, 2009 8 14, p. 94. [32] 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantis Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiantis Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB, OL L 396, 2006 12 30, p. 1. [33] Žr. 2010 m. lapkričio 22 d. pranešimą spaudai http://www.eutrio.be/pressrelease/opening-conference-transposition-european-directives-olivier-chastel-describes-belgian-. [34] Perkėlimo kontrolinis sąrašas yra neformalus dokumentas, kurį rengia Komisijos tarnybos padiskutavusios su susijusia valstybe nare darbo grupėse (kompleksiniuose posėdžiuose) ir kurio tikslas yra padėti valstybei narei įgyvendinti ES teisę. [35] 2010 m. gruodžio 1 d. žalioji knyga „PVM ateitis. Paprastesnės, stabilesnės ir veiksmingesnės PVM sistemos kūrimas“, COM(2010) 695 galutinis. [36] 2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje, OL L 149, 2005 6 11, p. 22. [37] http://ec.europa.eu/eu_law/infringements/infringements_decisions_en.htm. [38] Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Sumanus reguliavimas Europos Sąjungoje“, COM 2010/0543 galutinis. Daugiau informacijos – sumanaus reguliavimo svetainėje: http://ec.europa.eu/governance/better_regulation/key_docs_en.htm.