Galutinė bylas nagrinėjančio pareigūno ataskaita (1)

Byla AT.37956 – Gelžbetonio armatūra

(2020/C 312/06)

(1) Sprendimo projektu siekiama pakartotinai priimti ankstesnį 2009 m. rugsėjo 30 d. Komisijos sprendimą (toliau – 2009 m. sprendimas) (2), kurį 2017 m. panaikino Teisingumo Teismas ir kuris buvo ankstesnio 2002 m. gruodžio 17 d. sprendimo (toliau – 2002 m. sprendimas) (3), 2007 m. panaikinto Bendrojo Teismo, pakartotinis sprendimas.

(2) Sprendimo projekte nustatyta, kad 1989–2000 m. Italijos gelžbetonio armatūros rinkoje veikė kartelis ir kad tai laikoma Europos anglių ir plieno bendrijos steigimo sutarties (toliau – EAPB sutartis) 65 straipsnio pažeidimu. Sprendimo projektas skirtas penkioms įmonėms (toliau kartu – šalys): 1. „Alfa Acciai S.p.A.“ (toliau – įmonė „Alfa“); 2. „Feralpi Holding S.p.A.“ (toliau – įmonė „Feralpi“); 3. „Ferriere Nord S.p.A.“ (toliau – įmonė „Ferriere Nord“); 4. „Partecipazioni Industriali S.p.A. in Amministrazione Straordinaria“, ankstesnis pavadinimas – „Riva Fire S.p.A.“ (toliau – įmonė „Partecipazioni Industriali“), ir 5. „Ferriera Valsabbia S.p.A.“ ir „Valsabbia Investimenti S.p.A.“ (toliau kartu – įmonė „Valsabbia“).

(3) Gelžbetonio armatūra nagrinėjimą. Norint suprasti sprendimo projektą, būtina pateikti trumpą šios bylos nagrinėjimo apžvalgą: Teisingumo Teismui priėmus 2017 m. rugsėjo 21 d. sprendimus (toliau – 2017 m. rugsėjo 21 d. Teismo sprendimai) ( 4 ) , kuriais buvo panaikintas 2009 m. sprendimas, Komisija atnaujino bylos AT.37956 –nagrinėjimą. Norint suprasti sprendimo projektą, būtina pateikti trumpą šios bylos nagrinėjimo apžvalgą: — 2002 m. sprendimas buvo skirtas aštuoniems Italijos gelžbetonio armatūros gamintojams ir Italijos plieno gamintojų asociacijai „Federacciai“. 2007 m. spalio 25 d. Bendrasis Teismas jį panaikino, nes jame nurodytas teisinis pagrindas, t. y. EAPB sutarties 65 straipsnis, nebegaliojo jo priėmimo metu (5). 2002 m. sprendimas įsigaliojo „Federacciai“, kuri Bendrajam Teismui nepateikė prašymo dėl jo panaikinimo, atžvilgiu; — 2009 m. sprendimu Komisija pakartotinai priėmė sprendimą, kuriuo nustatė pažeidimą ir skyrė baudas aštuonioms įmonėms, kurios užginčijo 2002 m. sprendimą (6). Visos jos pateikė prašymą Bendrajam Teismui panaikinti 2009 m. sprendimą. Bendrasis Teismas patvirtino sprendimą ir šiek tiek sumažino dviem įmonėms skirtas baudas (toliau – 2014 m. gruodžio 9 d. Teismo sprendimai) (7). Penkios iš aštuonių įmonių apskundė 2014 m. gruodžio 9 d. Teismo sprendimus. 2009 m. sprendimas įsigaliojo trijų įmonių, kurios neskundė 2014 m. gruodžio 9 d. teismo sprendimų, atžvilgiu (8); — pastaruosius 2017 m. rugsėjo 21 d. anuliavo Teisingumo Teismas, panaikindamas 2009 m. sprendimą tiek, kiek jis buvo taikomas apeliantėms. Teisingumo Teismas nusprendė, kad 2009 m. sprendimu buvo pažeistas esminis procedūrinis reikalavimas, kylantis iš Reglamento (EB) Nr. 1/2003 ir Reglamento (EB) Nr. 773/2004 (9), nes nebuvo surengtas žodinis bylos nagrinėjimas dėl bylos esmės, į kurį būtų buvusios pakviestos valstybių narių konkurencijos institucijos. Iš tikrųjų valstybių narių konkurencijos institucijos nebuvo pakviestos dalyvauti pirmajame žodiniame bylos nagrinėjime 2002 m. birželio 13 d., susijusiame su bylos esme ir vykusiame iki EAPB sutarties galiojimo pabaigos (10). Jos buvo pakviestos į antrąjį žodinį bylos nagrinėjimą 2002 m. rugsėjo 30 d., tačiau tas žodinis bylos nagrinėjimas buvo skirtas tik teisinėms EAPB sutarties galiojimo pabaigos pasekmėms tolesniam bylos nagrinėjimui aptarti.

(4) 2017 m. gruodžio 15 d. raštu Konkurencijos generalinis direktoratas (toliau – Konkurencijos GD) kiekvienai šaliai paaiškino išvadas, kurias padarė remdamasis 2017 m. rugsėjo 21 d. Teismo sprendimais, ir kurio pagrindu jis ketino atnaujinti bylos nagrinėjimą, siekdamas galutinės pozicijos byloje. Rašte buvo paaiškinta, kad pagal Teisingumo Teismo sprendimą Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. / Komisija (toliau – PVC II teismo praktika), panaikinus Komisijos sprendimą, byla gali būti atnaujinta nuo tada, kai buvo nustatyta procedūrinė klaida (11). Šioje byloje 2002 m. sprendimo panaikinimas turėjo įtakos ne jo parengiamiesiems aktams, o tik žodiniam bylos nagrinėjimui. Tais pačiais raštais sprendimo adresatai buvo atitinkamai pakviesti pareikšti susidomėjimą dalyvauti naujame žodiniame bylos nagrinėjime, apimančiame ir bylos esmę. Visos šalys atsakė 2018 m. vasario 1 d. ir išreiškė susidomėjimą dalyvauti žodiniame bylos nagrinėjime.

(5) Vėlesniais 2018 m. kovo 22 d. ir balandžio 13 d. raštais Konkurencijos GD paaiškino, kad teisingas pažeidimo vertinimo pagrindas yra EAPB sutarties 65 straipsnis, o pasibaigus EAPB sutarties galiojimui, Reglamentas (EB) Nr. 1/2003 buvo teisingas procedūros pagrindas. Raštuose taip pat buvo paaiškinta, kad, šioje byloje priėmus naują sprendimą dėl baudų, Komisija laikysis 1998 m. Baudų nustatymo metodo gairių ir vadovausis savo 2008 m. birželio 30 d. raštuose išdėstytais argumentais (kad ji neskirs didesnių baudų, nei nustatytos 2002 m.).

(6) Įmonių „Alfa“ ir „Valsabbia“ prašymu Konkurencijos GD informavo šalis, kad prieš naują žodinį bylos nagrinėjimą valstybių narių konkurencijos institucijos gavo prieštaravimų pareiškimą, papildomą prieštaravimų pareiškimą ir jų atitinkamus atsakymus kartu su 2017 m. gruodžio 15 d. raštais, atsakymus į šiuos raštus ir 2018 m. kovo 22 d. raštus.

(7) Naujas žodinis bylos nagrinėjimas įvyko 2018 m. balandžio 23 d. ir jame dalyvavo keturios iš penkių šalių: įmonės „Alfa“, „Feralpi“, „Ferriere Nord“ ir „Valsabbia“.

(8) Įmonė „Partecipazioni Industriali“ nedalyvavo naujame žodiniame bylos nagrinėjime (12). Tačiau įmonei „Partecipazioni Industriali“ jos prašymu leidau pateikti rašytines pastabas vietoje žodinio atsiliepimo per tą patį laikotarpį, kuris numatytas naujajam žodiniam bylos nagrinėjimui. Įmonė „Partecipazioni Industriali“ šias rašytines pastabas pateikė 2018 m. balandžio 24 d.2018 m. gegužės 7 d. įmonė „Feralpi“, kuri dalyvavo naujame žodiniame bylos nagrinėjime, pateikė ir naują rašytinį atsiliepimą.

(9) Valstybių narių konkurencijos institucijos buvo pakviestos dalyvauti naujame žodiniame bylos nagrinėjime ir šešioms iš jų buvo atstovaujama naujame žodiniame bylos nagrinėjime (13).

(10) Kai kurios šalys teigė, kad nauju 2018 m. balandžio 23 d. žodiniu bylos nagrinėjimu negalima išspręsti problemos dėl 2002 m. nesurengto žodinio bylos nagrinėjimo dėl bylos esmės, į kurį būtų buvusios pakviestos valstybių narių konkurencijos institucijos, nes 2002 m. žodiniuose bylos nagrinėjimuose dalyvavo ir kitos trys įmonės bei įmonių asociacija, kurioms taip pat buvo skirtas prieštaravimo pareiškimas, 2002 m. sprendimas ir 2009 m. sprendimas. Nemanau, kad šis argumentas įtikinamas, nes prieštaravimo pareiškimo adresatas neturi teisės dalyvauti žodiniame bylos nagrinėjime dalyvaujant kitiems prieštaravimo pareiškimo adresatams (14).

(11) Savo rašytiniuose ir žodiniuose pareiškimuose remdamosi generalinės advokatės J. Kokott išvada byloje Solvay / Komisija (15) ir Europos Žmogaus Teisių Teismo praktika (16), visos šalys kritikavo per ilgą šios bylos nagrinėjimo trukmę – maždaug 18 metų – ir teigė, kad buvo pažeista jų pagrindinė teisė į bylos išnagrinėjimą per pagrįstą laiką, įtvirtinta Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalyje ir 47 straipsnio antroje pastraipoje. Šalių teigimu, Komisija neturėjo teisės atnaujinti bylos nagrinėjimo, nes jo per ilga trukmė ir poreikis du kartus pakartotinai priimti tą patį sprendimą priskirtini išimtinai pačios Komisijos padarytiems pažeidimams. Jeigu vis dėlto Komisija nuspręstų priimti trečią sprendimą, reikalaujantį, kad įmonės nutrauktų pažeidimą, ji turėtų gerokai sumažinti baudas, kad būtų atsižvelgta į per ilgą bylos nagrinėjimo trukmę.

(12) Iš tikrųjų šioje byloje reikia atidžiai išnagrinėti klausimą, ar nebuvo pažeista šalių pagrindinė teisė į bylos išnagrinėjimą per pagrįstą laiką, kuri yra pripažinta Teisingumo Teismo praktikoje kaip bendrasis Europos Sąjungos teisės principas ir įtvirtinta Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalyje ir 47 straipsnio antroje pastraipoje.

(13) Atsižvelgiant į visus administracinių ir teisminių procedūrų etapus, absoliuti šios bylos nagrinėjimo, kuris prasidėjo 2000 m. spalio–gruodžio mėn. Komisijai atlikus patikrinimus, trukmė be jokios abejonės yra itin ilga. Iš tikrųjų jau praėjo daugiau nei 18 metų. Atsižvelgiant į tai, kad 2017 m. rugsėjo 21 d. sprendimuose Teisingumo Teismas nenagrinėjo daugelio apeliacinio skundo, pareikšto dėl Bendrojo Teismo sprendimų, pagrindų tiek, kiek pastaraisiais Teismo sprendimais buvo patvirtintas 2009 m. sprendimas, tikėtina, kad bent jau kai kurios šalys pasinaudos savo teise reikalauti, kad Bendrasis Teismas ir Teisingumo Teismas vėl peržiūrėtų trečiąjį Komisijos sprendimą. Darant prielaidą, kad šiuo trečiuoju teisminės peržiūros etapu bus galutinai užbaigtos šios bylos nagrinėjimas administracine ir teismine tvarka, galima numanyti, kad iki to laiko galėtų būti praėję 22 ar 23 metai.

(14) Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad bylos nagrinėjimo trukmės pagrįstumas turi būti vertinamas pagal kiekvienos bylos aplinkybes ir ypač pagal bylos svarbą atitinkamoms šalims, jos sudėtingumą ir šalių bei kompetentingų institucijų elgesį, o atitinkamų kriterijų sąrašas nėra baigtinis (17).

(15) Vadinasi tai, kad dar nėra suėjęs sankcijų skyrimo senaties terminas, kaip nustatyta Reglamento (EB) Nr. 1/2003 25 straipsnyje, neatsako į šį klausimą (18).

(16) Nepagrįstą bylos nagrinėjimo trukmę gali lemti ne tik per ilga vienos ar kelių atskirų bylos nagrinėjimo etapų trukmė, bet ir bendra bylos nagrinėjimo administracine ir teismine tvarka trukmė (19).

(17) Negalima teigti, kad Komisija turėtų įvertinti tik savo pačios bylos nagrinėjimo trukmę. Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalis ir 47 straipsnio antra pastraipa yra tik dvi tos pačios pagrindinės šalių teisės į bylos išnagrinėjimą per pagrįstą laiką išraiškos (20). Suinteresuotų įmonių požiūriu, svarbu tik tai, kada sprendimą jų klausimu galutinai priims nešališka institucija (21).

(18) Komisija negali visiškai neprisiimti atsakomybės už visą bylos nagrinėjimo, įskaitant teisminio nagrinėjimo etapus, trukmę, nes sistemos, kurioje Komisija veikia ir kaip tyrėja, ir kaip pirmosios instancijos sprendimų priėmėja antimonopolinėse bylose, suderinamumas su pagrindinėmis teisėmis priklauso nuo to, ar šalys turi galimybę apskųsti Komisijos sprendimus ES teismams (22).

(19) Neabejotinai egzistuoja reali grėsmė, kad Teisingumo Teismas gali nuspręsti, jog bendra bylos nagrinėjimo šioje byloje trukmė, įskaitant du etapus, kai ją nagrinėjo Bendrasis Teismas priėmus 2002 m. sprendimą ir 2009 m. sprendimą, yra nepagrįstai ilga. Tada kyla klausimas, kokia būtų tinkama taisomoji priemonė.

(20) Europos Žmogaus Teisių Teismo vertinimu, jeigu sprendimas nepriimamas per pagrįstą laiką ir dėl to padaromas procedūrinis pažeidimas, kuris yra pagrindinės teisės pažeidimas, suinteresuotoji šalis turi turėti teisę į veiksmingą teisinę gynybą, užtikrinančią tinkamą jos teisių gynimo priemonę (23).

(21) Teisingumo Teismas dažnai susidurdavo su klausimu, kokias taisomąsias priemones turėtų taikyti Bendrasis Teismas arba pats Teisingumo Teismas, jeigu Bendrasis Teismas ar Teisingumo Teismas nustatytų, kad antimonopolinės bylos nagrinėjimas administracine ir (arba) teismine tvarka buvo nepagrįstai ilgas.

(22) Teisingumo Teismas nuosekliai laikėsi nuomonės, kad Bendrasis Teismas arba Teisingumo Teismas gali panaikinti Komisijos sprendimą, kuriuo nustatytas SESV 101 ar 102 straipsnių pažeidimas ir skiriamos baudos už tokį pažeidimą, tik įrodęs, kad nepagrįsta bylos nagrinėjimo administracine ir (arba) teismine tvarka trukmė neigiamai paveikė suinteresuotųjų įmonių teises į gynybą vykstant bylos nagrinėjimui administracine ir (arba) teismine tvarka (24).

(23) Abstraktūs ir netikslūs suinteresuotųjų įmonių teiginiai, kad buvo pažeista jų teisė į gynybą, nėra pakankami. Turi būti įrodytas konkretus neigiamas poveikis įmonės gebėjimui gintis, pavyzdžiui, kad tuo metu, kai įmonei pavėluotai buvo suteikta galimybė susipažinti su Komisijos byla, įmonės darbuotojai, kurie būtų galėję pateikti išteisinamuosius Komisijos byloje esančių įrodymų paaiškinimus, nebegyveno ar su jais nebuvo galima susisiekti, tačiau su tokiais asmenimis būtų buvę galima susisiekti, jeigu galimybė susipažinti su bylos medžiaga nebūtų buvusi suteikta pavėluotai (25).

(24) Teisingumo Teismas visada laikėsi nuomonės, kad neįrodžius konkretaus neigiamo poveikio įmonės gebėjimui gintis, Bendrasis Teismas arba Teisingumo Teismas galėjo skirti tik finansinę kompensaciją. Nors pagal ankstesnę teismų praktiką Bendrasis Teismas arba Teisingumo Teismas, pasinaudojęs savo neribota jurisdikcija pagal SESV 261 straipsnį (26), galėjo skirti šią kompensaciją sumažindamas baudą, naujesnėje teismų praktikoje laikomasi nuomonės, kad tinkama taisomoji priemonė yra suinteresuotosios įmonės galimybė pareikšti atskirą ieškinį dėl žalos atlyginimo pagal SESV 268 straipsnį kartu su SESV 340 straipsnio antra pastraipa (27).

(25) Šioje byloje nemačiau įrodymų, kad nepagrįstai ilga bylos nagrinėjimo trukmė turėjo konkretų neigiamą poveikį šalių gebėjimui gintis. Pirmas administracinis bylos nagrinėjimo etapas, po kurio buvo priimtas 2002 m. sprendimas, vyko gana sparčiai ir šalys tuo metu galėjo susipažinti su visa bylos medžiaga. Per naują 2018 m. balandžio 23 d. žodinį bylos nagrinėjimą ir įvairiuose rašytiniuose pareiškimuose, pateiktuose atnaujinus bylos nagrinėjimą po 2017 m. gruodžio 15 d. raštų, šalys neįrodė jokio konkretaus neigiamo poveikio jų gebėjimui gintis. Priešingai, esminiai argumentai, išdėstyti per naują žodinį bylos nagrinėjimą ir kai kuriuose iš minėtų rašytinių pareiškimų, patvirtina šalių gebėjimą gintis.

(26) Nepaisant to, šalys tvirtina, kad šioje konkrečioje byloje, kai jau dabar gali būti pažeista jų pagrindinė teisė į bylos išnagrinėjimą per pagrįstą laiką, Komisija privalėtų nedelsdama nutraukti bylos nagrinėjimą, kad sąmoningai nepratęstų jau per ilgos bylos nagrinėjimo trukmės ir toliau nepažeistų pagrindinės šalių teisės.

(27) Nors negaliu vadovautis visais šalių argumentais šiuo atžvilgiu iki jų galutinės išvados, manau, kad šalys yra teisios, jog padėtis, kurioje šiuo metu yra atsidūrusi Komisija šioje byloje, skiriasi nuo padėties, kuri nagrinėjama 21–24 punktuose nurodytoje teismų praktikoje.

(28) 21–24 punktuose nurodyta teismų praktika yra susijusi su taisomąja priemone, kurią Bendrasis Teismas arba Teisingumo Teismas turėtų taikyti, jeigu Bendrasis Teismas arba Teisingumo Teismas nustatytų, jog antimonopolinės bylos nagrinėjimas administracine ir (arba) teismine tvarka yra nepagrįstai ilgas, tuo tarpu klausimas, kuris šiuo metu yra iškilęs Komisijai šioje byloje, yra tas, ar ji turėtų tęsti bylos nagrinėjimą ir priimti naują, trečią sprendimą, dėl kurio, vėliau atlikus teisminę peržiūrą, į kurią šalys turi visas teises, ir taip labai ilgas bylos nagrinėjimas neabejotinai pailgėtų dar ketveriais ar penkeriais metais (žr. 13 punktą).

(29) Esminis skirtumas yra tas, kad Komisija neprivalo atnaujinti bylos nagrinėjimo, kai ankstesnis sprendimas, kuriuo buvo nustatytas antimonopolinis pažeidimas ir skirtos baudos, yra panaikinamas procedūriniu pagrindu, taip pat neprivalo tęsti tokio atnaujinto bylos nagrinėjimo iki naujo sprendimo priėmimo.

(30) Kadangi Komisija turi pilną teisę savo nuožiūra nuspręsti, ar pradėti tyrimą dėl galimo antimonopolinių draudimų pažeidimo ir ar tęsti tyrimus, kol bus priimtas pirmas sprendimas, kuriuo bus nustatytas antimonopolinis pažeidimas ir skirtos baudos (28), ji taip pat turi pilną teisę savo nuožiūra nuspręsti, ar atnaujinti bylos nagrinėjimą, kai toks pirmas sprendimas panaikinamas procedūriniu pagrindu, ir ar tęsti atnaujintą bylos nagrinėjimą iki antro sprendimo priėmimo. Analogiškai, jeigu šis antras sprendimas vėl panaikinamas procedūriniu pagrindu, Komisija ir vėl turi pilną teisę nuspręsti, ar atnaujinti bylos nagrinėjimą ir ar tęsti atnaujintą bylos nagrinėjimą iki trečio sprendimo priėmimo.

(31) Visgi nesutinku su šalių nuomone, kad tokiomis aplinkybėmis, kai yra reali grėsmė, kad Teisingumo Teismas nuspręstų, jog bendra bylos nagrinėjimo trukmė jau yra nepagrįstai ilga, Komisija neišvengiamai prarastų bet kokią teisę ir automatiškai būtų priversta nutraukti bylos nagrinėjimą. toks požiūris per daug šališkai pabrėžia poreikį ginti šalių teises pagal Pagrindinių teisių chartiją į tai, kad jų byla būtų išnagrinėta per pagrįstą laiką, ir visiškai neatsižvelgia į ES konkurencijos taisyklių, kurios yra pagrindinis Sutarčių tikslas, įgyvendinimo svarbą (29).

(32) Mano nuomone, teisinga pozicija yra tokia, kad dabartinėmis aplinkybėmis Komisija, naudodamasi savo teise nuspręsti savo nuožiūra, ar atnaujinti bylos nagrinėjimą ir tęsti tokį bylos nagrinėjimą iki naujo sprendimo, kuriuo bus nustatytas antimonopolinis pažeidimas ir skirtos baudos, priėmimo, turi apsvarstyti ir tinkamai įvertinti galimai įvykusį pagrindinės šalių teisės į jų bylos išnagrinėjimą per pagrįstą laiką pažeidimą ir tolesnį jos sprendimo poveikį šalių pagrindinės teisės apsaugai.

(33) Tai reiškia, kad, prieš priimdama naują, trečią sprendimą šioje byloje, Komisija, atsižvelgdama į visas bylos aplinkybes, turi išnagrinėti, ar šio trečio sprendimo, kurio priėmimu siekiama įgyvendinti ES konkurencijos taisykles, tikslas nebus nusvertas siekio apsaugoti šalių teises pagal Pagrindinių teisių chartiją.

(34) Jeigu atlikus vertinimą bus nustatyta, kad naujo trečio sprendimo, kurio priėmimu siekiama įgyvendinti ES konkurencijos taisykles, tikslas nusveria siekį apsaugoti šalių pagrindines teises pagal chartiją, Komisija gali priimti tokį trečią sprendimą. Tada, mano manymu, Komisija, siekdama ištaisyti galimą pagrindinės šalių teisės pažeidimą, turi sumažinti šalims skiriamų baudų dydžius. Sumažinimo dydis turi atspindėti bylos specifiką, įskaitant tai, kad per ilga šios bylos trukmė negali būti priskiriama kurios nors iš šalių elgesiui (30).

(35) Mano nuomone, sprendimo projektas atitinka šiuos reikalavimus. Iš tikrųjų, atsižvelgiant į visas konkrečias bylos aplinkybes, jame daroma išvada, kad trečio sprendimo, kuriuo skiriamos baudos, priėmimas yra iš esmės pateisinamas, ir, atsižvelgiant į ilgą bylos nagrinėjimo trukmę, baudos sumažinamos 50 proc. Net jeigu Teisingumo Teismas nuspręstų, kad bylos nagrinėjimo trukmė šioje byloje yra nepagrįstai ilga, šis sumažinimas būtų tinkama taisomoji priemonė (31).

(36) Palyginti su 2009 m. sprendimu, be 35 punkte nurodyto 50 proc. sumažinimo, sprendimo projekte atsižvelgiama į 2014 m. gruodžio 9 d. Teismo sprendimus ir tokiu būdu bazinis įmonėms „Partecipazioni Industriali“ ir „Ferriere Nord“ skirtų baudų dydis atitinkamai sumažinamas 3 proc. ir 6 proc. (32) Be to, atsižvelgiant į įmonės „Partecipazioni Industriali“ finansinę padėtį, sprendimo projekte taip pat netaikomas atgrasomasis daugiklis įmonei „Partecipazioni Industriali“ ir jai skiriama 0 EUR bauda, pritaikius 10 proc. viršutinę ribą pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalį.

(37) Vadovaudamasis Sprendimo 2011/695/ES 16 straipsniu, išnagrinėjau, ar sprendimo projektas susijęs tik su tais prieštaravimais, dėl kurių šalims buvo suteikta galimybė pareikšti savo nuomonę, ir padariau teigiamą išvadą.

(38) Iš esmės darau išvadą, kad šioje byloje buvo veiksmingai užtikrinta visų šalių galimybė naudotis procesinėmis teisėmis.

Briuselis, 2019 m. liepos 1 d. Wouter WILS

(1) Pagal 2011 m. spalio 13 d. Europos Komisijos Pirmininko sprendimo 2011/695/ES dėl bylas nagrinėjančio pareigūno pareigybės ir įgaliojimų nagrinėjant tam tikras konkurencijos bylas (OL L 275, 2011 10 20, p. 29) (toliau – Sprendimas 2011/695/ES) 16 ir 17 straipsnius.

(2) 2009 m. rugsėjo 30 d. Komisijos sprendimas C(2009) 7492 galutinis dėl EAPB sutarties 65 straipsnio pažeidimo (COMP/37.956 – Gelžbetonio armatūra, pakartotinis sprendimas) su pakeitimais, padarytais 2009 m. gruodžio 8 d. Komisijos sprendimu C(2009) 9912 galutinis dėl procedūros pagal EAPB sutarties 65 straipsnį (byla COMP/37.956 – Gelžbetonio armatūra, pakartotinis sprendimas), santrauka paskelbta OL C 98, 2011 3 30, p. 16. 2009 m. rugsėjo 22 d. galutinė bylas nagrinėjančio pareigūno ataskaita byloje COMP/37.956 – Gelžbetonio armatūra, pakartotinis sprendimas (OL C 98, 2011 3 30, p. 14).

(3) 2002 m. gruodžio 17 d. Komisijos sprendimas 2006/894/EB dėl APEB susitarimo 65 straipsnio nurodymų vykdymo. Įpareigojamos yra akcinės bendrovės „Alfa Acciai S.p.A.“, „Feralpi Siderurgica S.p.A.“, „Ferriere Nord S.p.A.“, „IRO Industrie Riunite Odolesi S.p.A.“, „Leali S.p.A.“, likviduojamos „Acciaierie ir Ferriere Leali Luigi S.p.A.“, „Lucchini S.p.A.“, „Siderpotenza S.p.A.“, „Riva Acciaio S.p.A“, „Valsabbia Investimenti S.p.A.“, „Ferriera Valsabbia S.p.A.“ ir įmonių asociacija „Federacciai“, Italijos juodosios metalurgijos įmonių sąjunga (byla C.37.956 – Gelžbetonio armatūra) (OL L 353, 2006 12 13, p. 1). 2002 m. gruodžio 9 d. galutinė bylas nagrinėjančio pareigūno ataskaita byloje COMP/37.956 – Gelžbetonio armatūra (OL C 303, 2006 12 13, p. 2).

(4) sprendimai Feralpi Holding / Komisija, C-85/15 P, EU:C:2017:709; Ferriera Valsabbia, Valsabbia Investimenti / Komisija, C-86/15 P, ir Alfa Acciai / Komisija, C-87/15 P, EU:C:2017:717; Ferriere Nord / Komisija, C-88/15 P, EU:C:2017:716; Riva Fire / Komisija, C-89/15 P, EU:C:2017:713.

(5) sprendimai SP, Leali, Acciaerie e Ferriere Leali Luigi, IRO, Lucchini, Ferriera Valsabbia, Valsabbia Investimenti ir Alfa Acciai / Komisija, T-27/03, T-46/03, T-58/03, T-79/03, T-80/03, T-97/03 ir T-98/03, EU:T:2007:317; Riva Acciaio / Komisija, T-45/03, EU:T:2007:318; Feralpi Siderurgica / Komisija, T-77/03, EU:T:2007:319; Ferriere Nord / Komisija, T-94/03, EU: T:2007:320. EAPB sutartis buvo pasirašyta 1952 m. 50 metų laikotarpiui ir nustojo galioti 2002 m. liepos 23 d.

(6) Tai yra 1) įmonė „Alfa Acciai S.p.A“; 2) įmonė „Feralpi Holding S.p.A.“ (anksčiau – įmonė „Feralpi Siderurgica S.p.A.“); 3) įmonė „Ferriere Nord S.p.A.“; 4) įmonė „IRO Industrie Riunite Odolesi S.p.A.“; 5) įmonės „Leali S.p.A.“ ir „Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A. in liquidazione“; 6) įmonės „Lucchini S.p.A.“ ir „S.P. S.p.A. in liquidazione“ (anksčiau – įmonė „Siderpotenza S.p.A.“); 7) įmonė „Riva Fire S.p.A.“ (anksčiau – įmonė „Riva Acciaio S.p.A.“) ir 8) įmonės „Ferriera Valsabbia S.p.A.“ ir „Valsabbia Investimenti S.p.A.“.

(7) sprendimai Leali ir Acciaierie e Ferriere Leali Luigi / Komisija, T-489/09, T-490/09 ir T-56/10, EU:T:2014:1039; IRO / Komisija, T-69/10, EU:T:2014:1030; Feralpi / Komisija, T-70/10, EU:T:2014:1031; Riva Fire / Komisija, T-83/10, EU:T:2014:1034; Alfa Acciai / Komisija, T-85/10, EU:T:2014:1037; Ferriere Nord / Komisija, T-90/10, EU: T:2014:1035; Lucchini / Komisija, T-91/10, EU:T:2014:1033; Ferriera Valsabbia ir Valsabbia Investimenti / Komisija T-92/10, EU:T:2014:1032. Bendrasis Teismas 3 proc. sumažino įmonei „Riva Fire“ skirtą baudą ir 6 proc. – įmonei „Ferriere Nord“ skirtą baudą.

(8) Trys įmonės, kurios nepateikė skundo, yra „IRO Industrie Riunite Odolesi S.p.A.“ (toliau – įmonė IRO), „Ferriere Leali Luigi S.p.A.“ (toliau – įmonė „Leali“) ir „Lucchini S.p.A.“, anksčiau – įmonė „Siderpotenza S.p.A.“ (toliau – įmonė „Lucchini“). Taip pat žr. Sprendimą Lucchini / Komisija, T-185/18, EU:T:2019:298.

(9) 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003 1 4, p. 1) (toliau – Reglamentas (EB) Nr. 1/2003); 2004 m. balandžio 7 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 773/2004 dėl bylų nagrinėjimo Komisijoje pagal EB sutarties 81 ir 82 straipsnius tvarkos (OL L 123, 2004 4 27, p. 18) (toliau – Reglamentas (EB) Nr. 773/2004).

(10) Toks dalyvavimas nebuvo numatytas EAPB sutartyje, pagal kurią Komisija turėjo išimtinę kompetenciją taikyti konkurencijos taisykles.

(11) Sprendimas Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. / Komisija, C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C- 250/99 P–C-252/99 P ir C-254/99 P, EU:C:2002:582, 70–76 punktai.

(12) Įmonės „Partecipazioni Industriali“ nepaprastieji įgaliotiniai atmetė mano kvietimą dalyvauti naujame žodiniame bylos nagrinėjime. Pagal Reglamento (EB) Nr. 773/2004 14 straipsnio 4 ir 5 dalis įmonei „Partecipazioni Industriali“ negalėjo atstovauti tik jos išorės teisininkai žodiniame bylos nagrinėjime; žr. Sprendimo Badische Anilin- & Soda-Fabrik / Komisija, 49/69, EU:C:1972:71, 11 punktą.

(13) Kadangi valstybių narių konkurencijos institucijų pakvietimas yra esminis procedūrinis reikalavimas, valstybių narių konkurencijos institucijos neprivalo dalyvauti žodiniame bylos nagrinėjime; žr. Sprendimo Servier / Komisija, T-691/14, EU:T:2018:922, 163 punktą.

(14) Sprendimas Cimenteries CBR ir kt. / Komisija, T-25/95 ir kt., EU:T:2000:77, 697 punktas, ir generalinio advokato Darmon išvados byloje Ahlström Osakeyhtiö ir kt. / Komisija, C-89/85 ir kt., EU:C:1988:258, 155 punktas.

(15) Generalinės advokatės J. Kokott išvada byloje Solvay / Komisija, C-109/10 P, EU:C:2011:256.

(16) Europos Žmogaus Teisių Teismo Sprendimas Eckle / Vokietija, pareiškimas Nr. 8130/78, 76 punktas; Sprendimas Gorou / Graikija, pareiškimas Nr. 12686/03, 46 punktas; Kakamoukas ir kt. / Graikija, pareiškimas Nr. 38311/02, 32 punktas. Įmonės „Alfa“ ir „Valsabbia“ taip pat nurodė Sprendimą Neumeister / Austrija, pareiškimas Nr. 1936/63, ir Sprendimą Rouille / Prancūzija, pareiškimas Nr. 50268/99.

(17) Žr. generalinės advokatės J. Kokott išvados byloje Solvay / Komisija, nurodytos 15 išnašoje, 237 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką.

(18) Generalinės advokatės J. Kokott išvada byloje Solvay / Komisija, nurodyta 15 išnašoje, 347 punktas.

(19) Generalinės advokatės J. Kokott išvada byloje Solvay / Komisija, nurodyta 15 išnašoje, 238 ir 239 punktai.

(20) Generalinės advokatės J. Kokott išvada byloje Solvay / Komisija, nurodyta 15 išnašoje, 240 punktas.

(21) Generalinės advokatės J. Kokott išvada byloje Solvay / Komisija, nurodyta 15 išnašoje, 240 punktas.

(22) Žr. Sprendimo Schindler / Komisija, C-501/11 P, EU:C:2013:522, 34 punktą.

(23) Sprendimas Kudla / Lenkija , pareiškimas Nr. 30210/96, 150–156 punktai; taip pat žr. Sprendimo Groupe Gascogne / Komisija, C-58/12 P, EU:C:2013:770, 72 punktą.

(24) Sprendimas Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied / Komisija, C-105/04 P, EU:C:2006:592, 42 ir 43 punktai, ir generalinės advokatės J. Kokott išvada byloje Solvay / Komisija, nurodyta 15 išnašoje, 250–262 punktai.

(25) Sprendimas Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied / Komisija, nurodytas 24 išnašoje, 49 ir 56 punktai, ir generalinės advokatės J. Kokott išvada byloje Solvay / Komisija, nurodyta 15 išnašoje, 312–320 punktai.

(26) Sprendimas Baustahlgewebe / Komisija, C-185/95 P, EU:C:1998:608, 48 punktas.

(27) Sprendimas Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland / Komisija, C-385/07 P, 195 punktas; Sprendimas Groupe Gascogne / Komisija, nurodytas 23 išnašoje, 81–83 punktai; Sprendimas Bolloré / Komisija, C-414/12 P, EU:C:2014:301, 106 punktas, ir Sprendimas CEPSA / Komisija, C-608/13 P, EU:C:2016:414, 71 punktas.

(28) Šios didelės diskrecijos buvimas matyti iš Reglamento (EB) Nr. 1/2003 7 straipsnio ir 23 straipsnio 2 dalies formuluočių, kuriomis nustatyta, kad Komisija „gali“ priimti tokius sprendimus, iš teismų praktikos dėl skundų pateikėjų teisių (žr. Sprendimo Ufex ir kt. / Komisija, C-119/97 P, EU:C:1999:116, 86–92 punktus), taip pat teismų praktikos byloje Masterfoods (C-344/98, EU:C:2000:689).

(29) Teisingumo Teismo nuomonė 2/13 (ES prisijungimas prie EŽTK), EU:C:2014:2454, 172 punktas, ir Generalinės advokatės J. Kokott išvada byloje Solvay / Komisija, nurodyta 15 išnašoje, 328 punktas.

(30) Dėl 18 punkte nurodytų priežasčių tai, kad šalys pasinaudojo teise į 2002 m. sprendimo ir 2009 m. sprendimo peržiūrą ES teismuose, negali būti panaudota prieš šalis.

(31) Plg. generalinės advokatės J. Kokott išvada byloje Solvay / Komisija, nurodyta 15 išnašoje, 357 punktas.

(32) Žr. 3 punktą ir 7 išnašą.