[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 2008.12.4 COM (2008) 816 galutinis 2008/0246 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl jūrų ir vidaus vandenų maršrutais vykstančių keleivių teisių, iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 2006/2004 dėl nacionalinių institucijų, atsakingų už vartotojų apsaugos teisės aktų vykdymą, bendradarbiavimo {SEC (2008) 2950} {SEC (2008) 2951} AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. Bendrosios aplinkybės 1.1. Pagrindas ir tikslai Keleivių vežimo jūra rinkos atvėrimo procesas prasidėjo 1986 m., o sustiprėjo – 1992 m., kai jūrų transporto rinkos buvo atvertos tarp valstybių narių. Vis dėlto rinkos atvėrimo procesas nebus baigtas, kol visa jos teikiama nauda negalės pasinaudoti vartotojai, o ne tik įmonės. Veiksmingos vartotojų teisės – pagrindinė priemonė, užtikrinanti, kad liberalizavimas suteiktų realią galimybę rinktis ir kad vartotojai galėtų laisvai keisti transporto rūšis, jei to nori. Savo Baltojoje knygoje „Europos transporto politika 2010 metams – laikas nuspręsti“[1] Europos Komisija numatė nustatyti visų transporto rūšių keleivių teises, kad keleiviai taptų pagrindine transporto politikos dalimi. Poreikis imtis veiksmų šioje srityje pabrėžtas 2005 m. vasario 16 d. Komisijos komunikate dėl keleivių teisių įtvirtinimo Europos Sąjungoje[2], kuriame Komisija pateikė politikos strategiją, kaip pradėti taikyti keleivių apsaugos priemones visų transporto rūšių sektoriuose. Šiame komunikate Komisija nurodė, kokias teises Bendrija turėtų sustiprinti, neatsižvelgdama į transporto rūšį. Reikia nustatyti bendrus visoms transporto rūšims galiojančius principus, kad keleiviai būtų geriau pasirengę pasinaudoti savo teisėmis, jei kelionėje iškiltų sunkumų, nesvarbu, kokios rūšies transportu jie keliautų. Jūrų transporto srityje Europos Komisija nustatė šias teises, kurias reikia sustiprinti ir kurios susijusios su: 1) specialiomis riboto judumo asmenims skirtomis priemonėmis; 2) priemonėmis, kurias pertraukus kelionę (ilgo vėlavimo, atšaukimo arba atsisakymo vežti atveju) reikėtų taikyti automatiškai ir neatidėliojant; 3) pareiga informuoti keleivius; 4) skundų nagrinėjimu ir žalos atlyginimo būdais. Komisija jau yra pateikusi Reglamento dėl keleivių vežėjų jūra ir vidaus vandenimis atsakomybės nelaimingų atsitikimų atveju[3] pasiūlymą. 1.2. Jūrų transportas Dvidešimt dvi iš 27 Europos Sąjungos valstybių narių turi pakrantę. Keturios iš šių 22 valstybių narių (Jungtinė Karalystė, Airija, Malta ir Kipras) yra salos, o kitoms aštuonioms valstybėms (Portugalijai, Ispanijai, Prancūzijai, Italijai, Graikijai, Danijai, Švedijai ir Suomijai) priklauso gausiai apgyvendinti salynai ar didelės salos. Salynuose, nuošaliuose bei atokiuose Europos Sąjungos regionuose, kur tankus keleivinio jūrų transporto srautas yra pagrindinė Europos Sąjungos socialinės ir ekonominės integracijos priemonė, galimybės susisiekti kitos rūšies transportu dažnai nėra. Per paskutinius trisdešimt metų judumas Europoje gerokai išaugo. Milijonams piliečių kelionės tapo gyvenimo kasdienybe, judumas – būtinybe. Yra kelios šio reiškinio priežastys, visų pirma – ekonomikos augimas, vidaus rinkos sukūrimas, mažesnės kelionių sąnaudos ir pažanga kuriant „erdvę be vidaus sienų“[4] Europoje. Tiesioginė šios raidos pasekmė – 2006 m. per Europos Sąjungos uostus keliavo 398 milijonai žmonių[5]. Keleivinio jūrų transporto svarbą parodo ir veikiančių operatorių skaičius. Europos keltų ir „ro-ro“ laivų rinkoje veikia beveik 300 operatorių, be to, Europoje yra maždaug 800 keleivinių uostų. Keleivinis jūrų transportas tolygiai paplitęs visoje Europoje, maršrutų skaičius yra panašus visose trijose Europos Sąjungos pakrančių zonose (Baltijos jūros, Šiaurės jūros ir Viduržemio jūros), o kiekvienoje iš jų pervežama daugiau nei milijonas keleivių per metus. 1.3. Sprendžiami klausimai Šio pasiūlymo tikslas – nustatyti vidaus ir tarptautinio jūrų transporto keleivių, tarp jų ir neįgaliųjų ar riboto judumo asmenų, teises, kad būtų padidintas jūrų transporto patrauklumas bei pasitikėjimas juo ir sukurtos vienodos sąlygos vežėjams iš skirtingų valstybių narių ir kitų rūšių transportui. Šiuo pasiūlymu iš esmės teikiamos nuostatos dėl: - prieinamumo, nediskriminavimo ir pagalbos neįgaliesiems bei riboto judumo asmenims, - vežėjų pareigų pertraukus kelionę jos atšaukimo ar vėlavimo atveju, - pareigos informuoti jūrų ir vidaus vandenų maršrutais vykstančius keleivius apie jų teises, - skundų nagrinėjimo tvarkos, - bendrųjų vykdymo taisyklių. 2. Taikymo sritis Šis pasiūlymas susijęs su komercinėmis keleivių vežimo jūrų ir vidaus vandenų vidaus ir tarptautiniais maršrutais paslaugomis. Šiuo pasiūlymu siekiama nustatyti būtiniausias taisykles dėl jūrų transporto keleiviams teikiamos informacijos prieš kelionę ir jos metu, išspręsti su kelionių pertraukimu susijusius klausimus, nustatyti taisykles, kurių reikėtų laikytis vėlavimo atveju, nustatyti skundų nagrinėjimo ir pagalbos teikimo riboto judumo asmenims tvarką. Šio reglamento pasiūlyme numatyta įsteigti nepriklausomas ginčų sprendimo įstaigas. Jūrų transporto sektorių reglamentuojantys galiojantys teisės aktai skirstomi į šias kategorijas: tarptautinės konvencijos, Europos teisės aktai (ir jų įgyvendinimas nacionaliniais teisės aktais), nacionaliniai teisės aktai ir savanoriški susitarimai. Galiojančiuose tarptautiniuose ir Europos teisės aktuose didžiausias dėmesys dažniausiai skiriamas saugumo klausimams. Kritiniai įvykiai iš esmės nurodyti Organizuotų išvykų paketų direktyvoje[6], tačiau joje požiūris nėra visiškai suvienodintas – gali pasitaikyti atvejų, kai tokio paties pobūdžio įvykyje dalyvavę skirtingi keleiviai vertinami nevienodai ir jiems taikoma skirtinga apsauga. Direktyvoje 2003/24, iš dalies keičiančioje Direktyvą 98/18/EB dėl keleivinių laivų saugos taisyklių ir standartų[7], taikomų vietos reisais plaukiojantiems laivams, numatyti specialūs reikalavimai dėl riboto judumo asmenų, visų pirma jų įlaipinimo į laivą galimybių, ženklų, pranešimų perdavimo sistemų, pavojaus signalų, taip pat papildomi reikalavimai judumui laive užtikrinti. Naujų tarptautiniu mastu paslaugas teikiančių laivų prieinamumo klausimai reglamentuojami Tarptautinės jūrų organizacijos rekomendacijose dėl keleivinių laivų konstrukcijos ir naudojimo, atsižvelgiant į vyresnio amžiaus ir neįgaliųjų asmenų poreikius[8]. Kai kurių ES valstybių narių nacionaliniuose teisės aktuose taip pat numatytos specialios nuostatos dėl riboto judumo asmenų teisių transporto, ypač jūrų transporto, sektoriuose. Šias nuostatas, kurios tam tikru mastu reglamentuoja riboto judumo asmenų įlaipinimo į jūrų transportą galimybes, dažniausiai administruoja valdžios institucijos. Tačiau nėra aišku, kokią teisę šios nuostatos suteikia riboto judumo asmenims praktiškai reikalauti įlaipinimo į jūrų transporto priemonę ir, jei reikia, pagalbos. Kaip bebūtų, kitų vidaus ir tarptautinio jūrų transporto paslaugų srityje nacionaliniu lygiu reglamentuojami tik nediskriminavimo, pagalbos, informacijos ir uostų prieinamumo klausimai. Valstybių narių įstatymuose numatytos skirtingos priemonės, skiriasi ir keleivių apsaugos lygis. Gerokai skiriasi ir valstybėse narėse teikiama pagalba neįgaliesiems. Šiuo pasiūlymu siekiama sustiprinti vartotojų teises skatinant kainų skaidrumą ir nediskriminavimą tarifų srityje dėl pilietybės ar gyvenamosios vietos. Šiuo pasiūlymu taip pat siekiama įtvirtinti bendrą draudimo atsisakyti vežti riboto judumo asmenis principą. Tokie keleiviai dažnai negali keliauti laivu dėl paslaugų neprieinamumo, be to, laivybos bendrovės neteikia reikiamos pagalbos. Užsisakant kelionę ar įlaipinant į laivą draudžiama bet kokia diskriminacija dėl asmens neįgalumo ar riboto judumo. 3. Suderinamumas su kitomis ES politikos sritimis ir tikslais Reglamento pasiūlymas padės pasiekti Sutarties tikslų – juo bus užtikrinta geresnė vartotojų apsauga, kovojama su neįgaliųjų diskriminavimu ir socialine atskirtimi, o Europos piliečiams sudarytos sąlygos visapusiškai naudotis vidaus rinkos teikiamomis galimybėmis. Keleivių teisės nustatomos ir stiprinamos atsižvelgiant į tai, kad Amsterdamo sutartyje vartotojų apsaugai skirtas ypatingas dėmesys. Komunikate „2007–2013 m. ES vartotojų politikos strategija – vartotojų teisių stiprinimas, gerovės didinimas ir veiksminga jų apsauga“[9] Komisija nurodo, kad vienas iš prioritetų yra padaryti vartotojus ES politikos šerdimi. Komunikate nurodyta, kad pažangos pasiekta integruojant vartotojų interesus, be kita ko, oro transporto srityje. Ateities tikslas – pasinaudoti šiais pasiekimais ir sistemingiau integruoti vartotojų interesus. Todėl aviacijos sektoriuje nustatytas keleivių, ypač riboto judumo asmenų, teises Komisija siekia pradėti taikyti ir kituose transporto rūšių sektoriuose. Šis su jūrų transporto keleivių teisėmis susijęs pasiūlymas atitinka kovos su socialine atskirtimi tikslus, kadangi jame nustatytas neįgaliųjų nediskriminavimo principas ir numatyta teikti jiems pagalbą. Pasiūlymas taip pat atitinka Pagrindinių teisių chartijos 21 straipsnį, kuriame nustatytas bendrasis diskriminacijos dėl lyties, rasės, odos spalvos, tautinės ar socialinės kilmės, genetinių bruožų, kalbos, religijos ar tikėjimo, politinių ar kitokių pažiūrų, priklausymo tautinei mažumai, turtinės padėties, gimimo, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos draudimo principas. Šis pasiūlymas taip pat susijęs su EB sutarties 13 straipsniu, kuriuo Bendrijai suteikiami įgaliojimai kovoti su diskriminacija jos kompetencijos srityse. Šis pasiūlymas taip pat atitinka visų valstybių narių ir Europos Bendrijos pasirašytą Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvenciją. EB sutarties 12 straipsnyje nustatyta, kad bet kokia diskriminacija dėl pilietybės draudžiama. Todėl nepažeidžiant viešosios paslaugos įsipareigojimų taikyti socialinius tarifus, vežėjai ar bilietų pardavėjai ir jūrų transporto srityje visuomenei siūlo sutarties sąlygas ar tarifus, nediskriminuodami galutinio vartotojo dėl jo pilietybės arba gyvenamosios vietos ar dėl bilietų pardavėjų įsikūrimo Bendrijoje vietos. ES vartotojų politika bus svarbiausia kito vidaus rinkos kūrimo etapo dalis – taip nurodyta Komisijos komunikate dėl bendrosios rinkos, skirtame pavasario Europos Vadovų Tarybai[10]. Bendroji rinka naudinga vartotojams, nes didėja pasirinkimas, mažėja kainos ir suteikiama reikiama apsauga. Todėl nustatant jūrų ar vidaus vandenų maršrutais vykstančių keleivių teises bus pasiekta didesnės pažangos transporto sektoriuje kuriant Europos bendrąją rinką. Šiuo pasiūlymu užtikrinama geresnė apsauga, kad jūrų transporto keleiviai pajustų visus bendrosios rinkos privalumus ir galėtų laisvai jais pasinaudoti. 4. Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis 4.1. Viešosios konsultacijos 2006 m. Europos Komisija pradėjo viešąją konsultaciją dėl jūrų transporto keleivių teisių, kurioje didžiausias dėmesys skirtas riboto judumo asmenų teisių apsaugai kelionės jūrų ar vidaus vandenų maršrutais metu. Šios konsultacijos rezultatai 2006 m. gruodžio 6 d. buvo paskelbti Energetikos ir transporto generalinio direktorato interneto svetainėje, o vėliau buvo paskelbtos ir 2007 m. sausio 18 d. surengto suinteresuotųjų šalių ir Energetikos ir transporto generalinio direktorato tarnybų susitikimo išvados. Dalyviai beveik vienbalsiai laikėsi nuomonės, kad reikia nustatyti bendrą būtiniausią keleivių teisių apsaugos lygį visoje ES neatsižvelgiant nei į transporto rūšį, nei į tai, ar keliaujama tik vienos valstybės narės teritorijoje, ar kertama vidaus arba išorės siena. Pabrėžta, kad jūrų transporto keleiviai dažnai yra viena pažeidžiamiausių visuomenės grupių, paprastai neteikianti skundų arba neturinti priemonių jų teikti ar apginti savo teisių. Iš pasisakymų matyti aiškus pasiskirstymas tarp jūrų transporto operatorių, jų asociacijų bei federacijų ir vartotojų asociacijų, tačiau visi dalyvavusieji sutiko, kad reikia nustatyti būtiniausias vienodas sąlygas. Dažniausiai operatoriai laikosi nuomonės, kad reglamentavimo Bendrijos lygiu poreikis yra nedidelis, o vartotojų asociacijos reikalauja daugiau teisių keleiviams, ypač riboto judumo asmenims. Dauguma valstybių narių vyriausybių pateiktuose atsakymuose pritarė, kad apsaugą šiame sektoriuje reikia toliau stiprinti ES priemonėmis. Dauguma dalyvių, tarp jų ir visos valstybės narės ir konsultacijoje dalyvavusios vietos valdžios institucijos, mano, kad riboto judumo asmenų teisės turėtų būti reglamentuojamos pagal tuos pačius keturis principus (t. y. nediskriminavimo, prieinamumo, pagalbos ir tinkamo informavimo) neatsižvelgiant į transporto rūšį, tačiau remiantis kiekvienos transporto rūšies specifinėmis savybėmis. Visi konsultacijos dalyviai taip pat sutarė dėl to, kad papildomų išlaidų priemonėms, kurių reikia prieinamumui ir pagalbai riboto judumo asmenims pagerinti, neturėtų dengti tik riboto judumo asmenys. Iškėlus šį klausimą 2007 m. sausio 18 d. vykusiame suinteresuotųjų šalių ir Energetikos ir transporto generalinio direktorato tarnybų susitikime nė viena dalyvavusi suinteresuotoji šalis neprieštaravo, kad reikia teisinio reglamentavimo ir suvienodinimo ES lygiu. Vis dėlto konsultacijos dalyvių požiūris į problemos mastą tam tikrais klausimais, kaip antai informavimas, prieinamumas ir įgyvendinimas, buvo skirtingas. 4.2. Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas 2006 m. spalio mėn. Komisija gavo Europos energetikos ir transporto forumo nuomonę, kurioje Bendrija raginama imtis veiksmų jūrų transporto keleivių teisių srityje. Komisija taip pat atsižvelgė į nepriklausomą tyrimą, kurį Energetikos ir transporto generalinis direktoratas užsakė 2005–2006 m. dėl „Keleivių teisių apsaugos lygio ES jūrų transporto sektoriuje analizės ir vertinimo“. Šiame tyrime nagrinėtos su kelionių pertraukimu susidūrusių keleivių teisės, taip pat analizuota riboto judumo asmenų teisių apsauga. Šio bendro tyrimo metu buvo padarytos apibendrinančiosios išvados, kad keleivių teisių apsauga nėra patenkinama, nes, be kita ko, savo apimtimi ir nuodugnumu ji nepakankamai suvienodinta, taip pat trūksta sistemos, pagal kurią atšaukus paslaugą ar vėluojant ją suteikti būtų nedelsiant imamasi iš anksto nustatytų priemonių, be to, keleiviai nepakankamai informuojami apie jų teises kritinio įvykio atveju. Be to, prieita prie išvados, kad riboto judumo asmenų apsauga valstybėse narėse labai skirtinga, todėl šių asmenų padėtį reikia gerinti, visų pirma uostų bei laivų prieinamumo, nediskriminavimo ir pagalbos srityse. 4.3. Poveikio vertinimas Pagal nustatytas gaires atliktas poveikio vertinimas iš esmės susijęs su kompensavimo ir pagalbos principais atšaukus paslaugą ar vėluojant ją suteikti, prieinamumo taisyklėmis, nediskriminavimu ir pagalba neįgaliesiems bei riboto judumo asmenims, kokybės standartais ir pareiga informuoti, skundų nagrinėjimu ir vykdymo stebėsenos nuostatomis. Įvertintos keturios politikos galimybės: - nekeisti esamos padėties, t. y. nesiimama jokių ES masto veiksmų, toliau galioja esami nacionaliniai teisės aktai, - laivų operatoriai parengia ir sudaro savanoriškus susitarimus (dalijimasis gerąja patirtimi), kad pagerintų jūrų ir vidaus vandenų maršrutais vykstančių asmenų padėtį, - sukuriama ES koordinavimo ir dalijimosi gerąja patirtimi sistema, kuri padėtų patobulinti nacionalinius teisės aktus, - laivais keliaujančių asmenų teisės didinamos Bendrijos teisinėmis priemonėmis (pavyzdžiui, reglamentu). Toliau pateikta poveikio vertinimo rezultatų santrauka. Nediskriminavimo principo ir pagalbos neįgaliesiems bei riboto judumo asmenims srityje buvo pasirinkta 4-oji galimybė – Bendrijos teisinė priemonė, kuria būtų padidintos laivais keliaujančių asmenų teisės. Pagalbos teikimo ir pareigos informuoti pertraukus kelionę srityje veiksmingiausia būtų visapusiškos sistemos sukūrimo galimybė. Dėl griežtesnės keleivių apsaugos pagerės teikiamų paslaugų kokybė. Prie šio reglamento projekto pridedama poveikio vertinimo ataskaita ir priedai. 5. Teisiniai aspektai 5.1. Teisinis pagrindas Šio pasiūlymo teisinis pagrindas – Europos bendrijos steigimo sutarties 71 ir 80 straipsniai, kuriems taikoma bendro sprendimo procedūra. 5.2. Pasirinkta priemonė Pagrindinis pasiūlymo tikslas – užtikrinti tinkamą jūrų transporto keleivių, ypač riboto judumo asmenų, apsaugos lygį. Kad būtų užtikrintas tinkamas jūrų transporto keleivių apsaugos lygis ir vienodos sąlygos vežėjams, šiame pasiūlyme nustatytos taisyklės vienodai ir veiksmingai turėtų būti taikomos visoje Europos Sąjungoje. Europos teisės aktų leidėjai sutarė, kad bendrasis reguliavimas arba savireguliavimas „nebus naudojamas pagrindinių teisių ar svarbių politinių pasirinkimų atvejais, arba tais atvejais, kai taisyklės turės būti taikomos vienodai visose valstybėse narėse“[11]. Tiesiogiai taikomas reglamentas turėtų būti pati tinkamiausia priemonė, užtikrinanti nuoseklų taisyklių taikymą visose valstybėse narėse. Bendrija jau pasirinko reglamentą kaip pačią tinkamiausią teisinę priemonę oro ir geležinkelių transporto keleivių teisėms apsaugoti ir siekia įtvirtinti įgyvendinamas ir lygiavertes keleivių teises jūrų transporto sektoriuje. 5.3. Subsidiarumo principas Keleivių apsauga yra Europos masto problema, kurią reikia spręsti Bendrijos lygiu. Rinkos liberalizavimas atsižvelgiant į vartotojų, ypač neįgaliųjų ir riboto judumo asmenų, interesus – tai du vienas kitą papildantys bendrosios rinkos aspektai. Pagrindinis pasiūlymo tikslas – užtikrinti, kad jūrų transporto keleiviai naudotųsi vienodomis teisėmis ir jiems būtų teikiama vienoda apsauga visoje Europos Sąjungoje. Dėl tarptautinio šios transporto rūšies masto viena valstybė narė ar jų grupė negali tinkamai išspręsti keleivinio transporto paslaugų problemų, todėl veiksmų reikia imtis Bendrijos lygiu. 5.4. Proporcingumo principas Komisija atsižvelgia į pernelyg didelio reguliavimo pavojus ir toliau siekia supaprastinti reguliavimą, kaip pabrėžė Lisabonos Europos Vadovų Taryba. Komisijos pasiūlymas apsiriboja sritimis, kuriose reikia specialių Bendrijos taisyklių, ir neapima klausimų, kuriuos geriau būtų spręsti savireguliacijos priemonėmis. Pasiūlymas taip pat apsiriboja sritimis, kuriose Bendrijos veiksmų poreikis yra aiškus ir visuotinai pripažintas. Taigi šis pasiūlymas yra proporcingas siekiamam tikslui ir tinkamas atsižvelgiant į aplinkybes, kuriomis to tikslo siekiama. Nesuvienodinus nuostatų, geriausiu atveju keleivių teisės bus skirtingos, o blogiausiu – keleiviai neturės jokios teisinės apsaugos. Be to, keleiviams būtų sunku sužinoti apie savo teises keliaujant visoje Europoje ir reikalauti, kad tos teisės nebūtų pažeidžiamos. 5.5. Vykdymas Jei jūrų transporto operatoriai neįvykdo savo įsipareigojimų, jūrų transporto keleiviai, neįgalieji ar riboto judumo jūrų transporto keleiviai atsiduria sunkioje padėtyje. Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijoje numatyta, kad subjektai gali teikti pranešimus, kuriuose teigiama, kad jie tapo JT konvencijos šalies padaryto konvencijos nuostatų pažeidimo aukomis. Todėl rengiamu papildomu EB reglamentu bus suteikta veiksmingesnė ir suvienodinta teisinė apsauga visoje ES. Siūlomą reglamentą reikės vykdyti griežtai. Todėl į Komisijos pasiūlymą įtrauktas straipsnis, kuriame reikalaujama, kad valstybės narės numatytų sankcijas už jo nevykdymą ir paskirtų už reglamento vykdymą ir keleivių skundų nagrinėjimą atsakingas įstaigas. Šios nuostatos parengtos remiantis tokia pačia strategija kaip ir šie teisės aktai: Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, nustatantis bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, Reglamentas dėl oro transportu keliaujančių neįgaliųjų ir riboto judumo asmenų teisių ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl geležinkelių keleivių teisių ir pareigų. 5.6. Europos ekonominė erdvė ir Šveicarija Reglamento pasiūlymas yra svarbus Europos ekonominei erdvei, todėl joje taip pat turi būti taikomas. Pasiūlymas svarbus ir Šveicarijai. 6. Pasiūlymo nuostatos I skyrius Bendrosios nuostatos 1 straipsnyje apibūdintas reglamento dalykas. 2 straipsnyje nustatyta reglamento taikymo sritis. 3 straipsnyje pateiktos šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys. 4 straipsnis susijęs su transporto sutarties, kuri yra šiame pasiūlyme įtvirtintų teisių pagrindas, sudarymu ir nediskriminuojančių sutarties sąlygų nustatymu. 5 straipsnis susijęs su draudimu atsisakyti šiuo reglamentu nustatytų teisių. II skyrius. Neįgaliųjų ir riboto judumo asmenų teisės 6 straipsnyje įtvirtintas bendras draudimo atsisakyti vežti riboto judumo asmenis principas. 7 straipsnyje numatyta, kad ši taisyklė taikoma nepažeidžiant kai kurių išimčių ir leidžiančių nukrypti nuostatų, ypač dėl teisės aktuose numatytų pagrįstų su saugumu susijusių priežasčių. 8 straipsnyje nustatytos bendrosios neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims taikomos paslaugų prieinamumo taisyklės. 9 straipsnyje nustatyta neįgaliųjų ir riboto judumo asmenų teisė gauti pagalbą uostuose ir numatyta paskirti už pagalbos teikimą uostuose atsakingą įstaigą, taip pat nustatyta, kokia tvarka ši įstaiga finansuoja tokią pagalbą. Pagrindinis principas – pagalba riboto judumo asmeniui teikiama be papildomo mokesčio. 10 straipsnyje numatyta teisė gauti pagalbą tuo atveju, jei uosto nėra, taip pat daroma nuoroda į 9 straipsnį. 11 straipsnyje taip pat nustatytas pagrindinis principas – laive pagalba riboto judumo asmeniui teikiama nemokamai. 12 straipsnyje numatyti pagalbos teikimo uostuose principai, tarp jų ir gyvūnų vedlių priėmimo į laivą bei tranzito taisyklės. Siekiant, kad riboto judumo asmenims visuomet būtų teikiama kokybiška pagalba, šiame straipsnyje taip pat numatyti iš anksto bilietą užsisakiusių riboto judumo asmenų įsipareigojimai nustatytu laiku pranešti apie pagalbos poreikį ir atvykti į nustatytą vietą. 13 straipsnis susijęs su informacijos teikimu trečiosioms šalims. Siekiant, kad riboto judumo asmenims visuomet būtų teikiama kokybiška pagalba, operatoriams (ar uosto direkcijoms, jei operatoriai yra pasirašę sutartis dėl pagalbos teikimo su uostų direkcijomis) apie specialiuosius poreikius turi būti pranešta iš anksto. Šiame straipsnyje numatytos informacijos perdavimo taisyklės ir terminai, kurių būtina laikytis, kad operatoriams būtų pareigų vykdymas pagal šį reglamentą privalomas. 14 straipsnyje numatyti pagalbos kokybės standartai, kuriuos turi nustatyti vežėjai. 15 straipsnyje numatytas reikalavimas užtikrinti tinkamą personalo mokymą su neįgalumu susijusiais klausimais. 16 straipsnyje nustatyta teisė gauti kompensaciją už uostuose ar laive prarastus ar sugadintus neįgaliųjų vežimėlius ir kitą judumo įrangą. III skyrius. Vežėjų pareigos pertraukus kelionę 17 straipsnyje nustatyta pareiga suteikti informaciją pertraukus kelionę. 18 straipsnyje nustatyta keleivių teisė gauti pagalbą, jei vėluojama suteikti paslaugą arba ji yra atšaukiama. Tokia pagalba apima aprūpinimą maistu, apgyvendinimą ir transporto paslaugas, ypatingą dėmesį skiriant neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims. 19 straipsnyje nustatyta keleivių teisė vykti kitu maršrutu ar gauti kompensaciją, jei vėluojama ilgiau nei nustatyta ar paslauga atšaukiama. 20 straipsnyje numatyta teisė gauti kompensaciją pertraukus kelionę. Šiame straipsnyje taip pat nustatytas laikotarpis, per kurį kompensacija turi būti išmokėta, bei nurodytas jos mokėjimo būdas. 21 straipsnyje numatyta galimybė siekti papildomos kompensacijos. 22 straipsnyje vežėjai skatinami priimti susitarimus, kuriais būtų siekiama stiprinti keleivių teises ir gerinti paslaugų kokybę. IV skyrius. Informacija keleiviams ir skundų nagrinėjimas 23 straipsnyje nustatyta bendroji visų keleivių teisė gauti su kelione susijusią informaciją. 24 straipsnyje nustatyta, kad vežėjai, vykdomieji vežėjai ir uostus valdančios įstaigos suteiktų keleiviams informaciją apie jų teises pagal šį reglamentą. 25 straipsnyje nustatyta skundų nagrinėjimo tvarka. V skyrius. Vykdymas ir nacionalinės vykdymo kontrolės įstaigos 26 straipsnyje nustatytos šio reglamento vykdymo taisyklės ir visų pirma nurodyta, kad valstybės narės paskirtų nacionalines vykdymo kontrolės įstaigas, kurioms keleiviai galėtų skųstis dėl galimo jų teisių pažeidimo pagal šio reglamento projektą. 27 straipsnyje nurodyta, kad vykdymo kontrolės įstaigos turi skelbti metines savo veiklos ataskaitas. 28 straipsnyje nustatytas nacionalinių vykdymo kontrolės įstaigų bendradarbiavimo principas. 29 straipsnyje nurodyta, kad valstybės narės nustatytų atgrasančias nuobaudas už keleivių teisių pažeidimus. VI skyrius. Baigiamosios nuostatos 30 skyriuje numatyta, kad Komisija per trejus metus nuo šio reglamento įsigaliojimo turėtų informuoti Tarybą ir Parlamentą apie reglamento veikimą. 31 straipsnyje numatyta iš dalies pakeisti Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2006/2004 dėl nacionalinių institucijų, atsakingų už vartotojų apsaugos teisės aktų vykdymą, bendradarbiavimo. 32 straipsnyje numatyta, kad reglamentas įsigalios dvidešimtą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir bus pradėtas taikyti praėjus metams nuo jo įsigaliojimo. I priede nustatyta teisė gauti kompensaciją arba vykti kitu maršrutu tuo atveju, jei atsisakoma įlaipinti iš anksto kelionę užsisakiusį neįgalųjį ar riboto judumo asmenį dėl jo neįgalumo ar riboto judumo. II priede nustatyta, kokia pagalba turėtų būti teikiama neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims uostuose. III priede nustatyta, kokia pagalba turėtų būti teikiama neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims laivuose. IV priedas susijęs su mokymo apie neįgaliuosius asmenis turiniu. 2008/0246 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl jūrų ir vidaus vandenų maršrutais vykstančių keleivių teisių, iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 2006/2004 dėl nacionalinių institucijų, atsakingų už vartotojų apsaugos teisės aktų vykdymą, bendradarbiavimo (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 71 straipsnio 1 dalį ir 80 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą[12], atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[13], atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[14], veikdami Sutarties 251 straipsnyje nustatyta tvarka[15], kadangi: (1) Bendrijos veiksmais jūrų transporto srityje, be kita ko, turėtų būti siekiama užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį, atitinkantį kitų rūšių transporto srityse užtikrinamą keleivių apsaugos lygį. Be to, reikėtų visapusiškai atsižvelgti į bendrus vartotojų apsaugos reikalavimus. (2) Kadangi jūrų transporto keleivis yra silpnesnė transporto sutarties šalis, keleivių teisės turėtų būti užtikrinamos neatsižvelgiant į jų pilietybę ar gyvenamąją vietą Bendrijoje. (3) Bendra keleivių vežimo jūrų ir vidaus vandenų maršrutais paslaugų rinka turėtų būti naudinga visiems piliečiams. Todėl neįgalieji asmenys ir riboto judumo – dėl negalios, amžiaus arba bet kurios kitos priežasties – asmenys turėtų turėti tokias pačias galimybes naudotis komercinėmis keleivių vežimo jūra paslaugomis kaip ir kiti piliečiai. Neįgalieji ir riboto judumo asmenys turi tokias pačias teises į judėjimo laisvę, pasirinkimo laisvę ir nediskriminavimą kaip ir kiti piliečiai. (4) Atsižvelgiant į Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos 9 straipsnį ir siekiant suteikti neįgaliesiems asmenims ir riboto judumo asmenims panašias galimybes keliauti jūrų ir vidaus vandenų maršrutais kaip ir kitiems piliečiams, turėtų būti nustatytos nediskriminavimo ir pagalbos keliaujant taisyklės. Todėl tokie asmenys turėtų būti priimami vežti ir jiems neturėtų būti neleista naudotis transporto priemonėmis dėl jų negalios arba riboto judumo, nebent tai būtų daroma dėl saugumo sumetimais pagrįstų ir teisės aktuose nustatytų priežasčių. Jie turėtų turėti teisę naudotis pagalba uostuose, kur uostų nėra – įlaipinimo ir (arba) išlaipinimo vietose, taip pat keleiviniuose laivuose. Socialinės įtraukties sumetimais atitinkami asmenys šią pagalbą turėtų gauti nemokamai. Vežėjai turėtų nustatyti prieinamumo taisykles, pageidautina remdamiesi Europos standartizacijos sistema. (5) Priimdami sprendimus dėl naujų uostų arba terminalų projektų arba iš esmės juos atnaujindami, uostus valdančios įstaigos ir vežėjai, kurie teiks paslaugas tuose uostuose ir terminaluose, prireikus turėtų atsižvelgti į neįgaliųjų asmenų ir riboto judumo asmenų poreikius. Be to, vežėjai prireikus turėtų atsižvelgti į šiuos poreikius priimdami sprendimus dėl naujų arba atnaujinamų keleivinių laivų projektų, vadovaudamiesi 1998 m. kovo 17 d. Tarybos direktyva 98/18/EB dėl keleivinių laivų saugos taisyklių ir standartų[16]. (6) Valstybės narės teritorijoje, kuriai taikoma Sutartis, esančiuose uostuose teikiama pagalba turėtų, be kita ko, sudaryti galimybę neįgaliesiems asmenims ir riboto judumo asmenims iš nustatytos atvykimo vietos uoste nuvykti į keleivinį laivą ir iš keleivinio laivo – į nustatytą išvykimo iš uosto vietą, įskaitant įlaipinimą ir išlaipinimą. (7) Pagalba turėtų būti finansuojama taip, kad finansavimo našta būtų tolygiai paskirstyta visiems vežėjo paslaugomis besinaudojantiems keleiviams ir nebūtų atgrasoma vežti neįgaliuosius asmenis ir riboto judumo asmenis. Panašu, kad veiksmingiausia finansavimo priemonė yra iš visų vežėjo paslaugomis besinaudojančių keleivių renkamas mokestis, įskaičiuotas į bazinę bilieto kainą. Mokesčiai turėtų būti nustatomi ir renkami visiškai skaidriai. (8) Organizuodami pagalbos teikimą neįgaliesiems asmenims ir riboto judumo asmenims bei savo personalo mokymus vežėjai turėtų atsižvelgti į Tarptautinės jūrų organizacijos rekomendaciją dėl keleivinių laivų konstrukcijos ir naudojimo, atsižvelgiant į vyresnio amžiaus ir neįgaliųjų asmenų poreikius[17]. (9) Keleiviai turėtų būti atitinkamai informuojami, jeigu kokia nors paslauga atšaukiama arba ją vėluojama suteikti. Ši informacija turėtų padėti keleiviams imtis būtinų veiksmų, taip pat prireikus gauti daugiau informacijos apie kitas susisiekimo galimybes. (10) Būtina mažinti keleivių nepatogumus, patiriamus, jeigu kelionė atšaukiama arba nukeliama žymiai vėliau. Todėl keleiviais turėtų būti tinkamai pasirūpinta, keleiviai turėtų galėti atsisakyti kelionės ir atgauti už bilietus sumokėtus pinigus arba jiems turėtų būti suteikta galimybė pasirinkti kitą maršrutą priimtinomis sąlygomis. (11) Vežėjai turėtų numatyti tam tikru procentiniu bilieto kainos dydžiu pagrįstą kompensaciją, keleiviams išmokamą tuo atveju, jei paslaugą vėluojama suteikti arba paslauga atšaukiama, išskyrus atvejį, kai vėluojama arba atšaukiama dėl ypatingų aplinkybių, kurių nebūtų buvę galima išvengti net ir imantis visų pagrįstų priemonių. (12) Vežėjai turėtų bendradarbiauti, kad nustatytų priemones nacionaliniu ar Europos lygmeniu, kad pagerintų keleiviams siūlomą priežiūrą ir pagalbą, jei kelionė pertraukiama, ypač daug vėluojant. (13) Šiuo reglamentu neturėtų būti daroma įtaka keleivių teisėms, nustatytoms Tarybos direktyvoje 90/314/EEB dėl kelionių, atostogų ir organizuotų išvykų paketų[18]. Šis reglamentas neturėtų būti taikomas tais atvejais, kai organizuota turistinė kelionė atšaukiama dėl kitų priežasčių nei jūrų transporto paslaugos atšaukimas. (14) Keleiviams turėtų būti suteikta visa informacija apie šiuo reglamentu jiems suteikiamas teises, kad jie galėtų jomis veiksmingai pasinaudoti. Jūrų ir vidaus vandenų maršrutais vykstantys keleiviai turėtų turėti teisę gauti informaciją apie teikiamą paslaugą prieš kelionę ir per ją. Be to, visa svarbiausia jūrų ir vidaus vandenų maršrutais vykstantiems keleiviams teikiama informacija turėtų būti teikiama įvairiais būdais, kad būtų prieinama neįgaliesiems asmenims ir riboto judumo asmenims. (15) Keleiviai turėtų galėti pasinaudoti savo teisėmis, remdamiesi atitinkamomis vežėjų nustatytomis skundų procedūromis arba, jei to prireiktų, pateikdami skundą atitinkamos valstybės narės tam paskirtai įstaigai ar įstaigoms. (16) Skundus dėl uoste arba įlaipinimo ir (arba) išlaipinimo vietoje teikiamos pagalbos reikėtų pateikti įstaigai ar įstaigoms, kurias šio reglamento vykdymui paskiria valstybė narė, kurioje šis uostas yra. Skundus dėl vežėjo jūroje teikiamos pagalbos reikėtų pateikti įstaigai ar įstaigoms, kurias šio reglamento vykdymui paskiria valstybė narė, išdavusi tam vežėjui veiklos licenciją. Šio reglamento vykdymui paskirta įstaiga turėtų būti įgaliota ir kompetentinga tirti atskirus skundus ir palengvinti ginčų sprendimą ne teismo tvarka. (17) Valstybės narės turėtų prižiūrėti ir užtikrinti, kad būtų laikomasi šio reglamento, taip pat paskirti atitinkamą įstaigą, kuri atliktų vykdymo užtikrinimo užduotis. Šia priežiūra nedaroma įtaka keleivių teisėms nacionalinėje teisėje nustatyta tvarka kreiptis į teismą dėl žalos atlyginimo. (18) Valstybės narės turėtų nustatyti nuobaudas už šio reglamento pažeidimus ir užtikrinti, kad šios nuobaudos būtų taikomos. Nuobaudos, kurios galėtų apimti nurodymą išmokėti kompensaciją susijusiam asmeniui, turėtų būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios. (19) Kadangi valstybės narės negali pakankamai veiksmingai įgyvendinti šio reglamento tikslų, t. y. užtikrinti pakankamai aukšto ir vienodo keleivių apsaugos ir pagalbos jiems lygio visose valstybėse narėse, taip pat užtikrinti, kad ūkio subjektai bendroje rinkoje veiktų suderintomis sąlygomis, ir kadangi dėl veiksmo masto arba poveikio šių tikslų sėkmingiau galima pasiekti Bendrijos lygmeniu, Bendrija gali imtis priemonių pagal EB sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina šiems tikslams pasiekti. (20) Šio reglamento vykdymas turėtų būti pagrįstas 2004 m. spalio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2006/2004 dėl nacionalinių institucijų, atsakingų už vartotojų apsaugos teisės aktų vykdymą, bendradarbiavimo (Reglamentas dėl bendradarbiavimo vartotojų apsaugos srityje)[19]. Todėl pastarąjį reglamentą reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti. (21) Turėtų būti griežtai vykdoma 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo nuostatų[20] siekiant užtikrinti jūrų ir vidaus vandenų maršrutais vykstančių keleivių privatumą, taip pat siekiant užtikrinti, kad informacija, kurią reikalaujama pateikti, būtų naudojama tik šiame reglamente nustatytiems pagalbos teikimo įsipareigojimams vykdyti, ir nebūtų naudojama taip, kad pakenktų keleiviams. (22) Šiame reglamente laikomasi pagrindinių teisių ir principų, visų pirma pripažintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: I skyrius Bendrosios nuostatos 1 straipsnis Dalykas Šiuo reglamentu nustatomos taisyklės dėl: 1) keleivių nediskriminavimo, vežėjams siūlant transporto sąlygas; 2) nediskriminavimo ir privalomos pagalbos neįgaliesiems asmenims bei riboto judumo asmenims; 3) vežėjų įsipareigojimų atšaukus kelionę ar vėluojant ją pradėti; 4) būtiniausios keleiviams teiktinos informacijos; 5) skundų nagrinėjimo; 6) keleivių teisių įgyvendinimo. 2 straipsnis Taikymo sritis 1. Šis reglamentas taikomas komercinėms keleivių vežimo jūrų ir vidaus vandenų maršrutais paslaugoms, įskaitant kruizus, vežimą tarp uostų, uostuose arba bet kurioje įlaipinimo ir (arba) išlaipinimo vietoje, esančioje valstybės narės, kuriai taikoma Sutartis, teritorijoje. 2. Valstybės narės gali šio reglamento netaikyti viešųjų paslaugų sutartyse numatytoms paslaugoms, jei šiomis sutartimis užtikrinamas keleivių teisių lygis atitinka šiame reglamente reikalaujamą lygį. 3 straipsnis Terminų apibrėžtys Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys: a) „neįgalusis asmuo“ ar „riboto judumo asmuo“ – bet kuris asmuo, kurio judumas naudojantis transporto priemone yra ribotas dėl bet kokios fizinės negalios (sensorinės arba motorinės, nuolatinės arba laikinos), intelekto negalios arba sutrikimo ar bet kurios kitos negalios arba amžiaus ir kuriam dėl jo būklės reikia atitinkamo dėmesio, o paslaugas, teikiamas visiems keleiviams, reikia pritaikyti prie jo specialių poreikių; b) „atšaukimas“ – anksčiau numatytos paslaugos, kuri buvo bent kartą rezervuota, nesuteikimas; c) „vėlavimas“ – laiko, kada pagal paskelbtą tvarkaraštį keleivis turėjo išvykti arba atvykti, ir laiko, kada jis iš tikrųjų išvyko arba atvyko ar kada tikimasi, kad išvyks arba atvyks, skirtumas; d) „vežėjas“ – asmuo, kuris sudarė vežimo sutartį arba kurio vardu buvo sudaryta vežimo sutartis, arba vykdomasis vežėjas, nesvarbu, ar faktiškai veža jis pats ar vykdomasis vežėjas, išskyrus kelionių operatorių; e) „komercinė keleivių vežimo jūra paslauga“ – reguliariu arba nereguliariu maršrutu vežėjo vykdoma keleivių vežimo jūra paslauga, teikiama plačiajai visuomenei už tam tikrą atlygį ir siūloma tiek atskirai, tiek kaip kelionės paketo dalis; f) „vykdomasis vežėjas“ – asmuo, išskyrus vežėją ir kelionių operatorių, faktiškai vykdantis visą vežimą arba jo dalį; g) „uostas“ – žemės ir vandens teritorija, tvarkomaisiais darbais ir įranga paruošta taip, kad iš esmės joje galima priimti, pakrauti ir iškrauti laivus, sandėliuoti prekes, priimti ir pristatyti šias prekes vidaus kelių transportu, taip pat įlaipinti ir išlaipinti keleivinių laivų keleivius; h) „įlaipinimo ir (arba) išlaipinimo vieta“ – žemės ir vandens teritorija, išskyrus uostą, kurioje vyksta reguliarus laivo keleivių įlaipinimas ir išlaipinimas; i) „laivas“ – jūrų arba upių transporto priemonė, išskyrus transporto priemonę su oro pagalve; j) „transporto sutartis“ – vežimo sutartis, kurią sudarė vežėjas arba jo įgaliotasis bilietų pardavėjas ir keleivis vienai ar daugiau transporto paslaugų suteikti; k) „bilietas“ – galiojantis dokumentas, suteikiantis teisę keliauti transportu, arba kitas lygiavertis nematerialus dalykas, įskaitant elektroninį, kurį išdavė arba įgaliojo išduoti vežėjas arba jo įgaliotasis bilietų pardavėjas; l) „bilietų pardavėjas“ – bet kuris jūrų transporto paslaugų pardavėjas, kuris sudaro transporto sutartis ir vežėjo ar savo vardu parduoda bilietus; m) ,,kelionių operatorius“ – kelionės organizatorius arba pardavėjas, kaip apibrėžta Direktyvos 90/314/EEB 2 straipsnio 2 ir 3 dalyse, išskyrus vežėją; n) „rezervacija“ – popierinio ar elektroninio pavidalo leidimas, suteikiantis teisę naudotis transportu su sąlyga, kad dėl naudojimosi transportu buvo asmeniškai susitarta ir tai iš anksto patvirtinta; o) „keleivinis laivas“ – laivas, kuriuo vežama daugiau nei 12 keleivių; p) „ro-ro keleivinis laivas“ – laivas, kuriuo vežama daugiau nei 12 keleivių ir kuris turi erdves ro-ro kroviniams arba specialių kategorijų erdves, kaip apibrėžta iš dalies pakeistos 1974 m. Tarptautinės konvencijos dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje II-2/A/2 taisyklėje; q) „uosto direkcija“ arba „uostą valdanti įstaiga“ – įstaiga, kurios tikslas, kartu vykdant kitą veiklą arba nevykdant jokios kitos veiklos, pagal nacionalinius įstatymus arba kitus teisės aktus valdyti ir tvarkyti uosto infrastruktūrą ir koordinuoti bei kontroliuoti įvairių uoste arba uosto sistemoje dirbančių operatorių veiklą. Ją gali sudaryti kelios atskiros įstaigos arba ji gali būti atsakinga už daugiau nei vieną uostą; r) „kruizas“ – keleivių vežimas laivu, papildomai teikiant nakvynės ir kitas paslaugas, trunkantis ilgiau nei vieną dieną (su nakvyne), kai toks vežimas nėra reguliaraus arba maršrutinio keleivių vežimo tarp dviejų ar daugiau uostų paslauga, bet kai keleiviai paprastai sugrįžta į įlaipinimo uostą. 4 straipsnis Transporto sutartis ir nediskriminuojamos sutarties sąlygos 1. Vežėjai keleiviams pateikia įrodymą, kad buvo sudaryta transporto sutartis, išduodami vieną ar daugiau bilietų. Bilietai laikomi prima facie įrodymu, kad sutartis buvo sudaryta, ir suteikia šiame reglamente nustatytas teises. 2. Nepažeisdami su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų dėl socialinių tarifų, vežėjai arba bilietų pardavėjai visuomenei siūlo sutarties sąlygas ir tarifus nediskriminuodami galutinio vartotojo dėl jo pilietybės arba gyvenamosios vietos ar dėl vežėjų arba bilietų pardavėjų įsikūrimo Bendrijoje vietos. 5 straipsnis Atsisakymo draudimas 1. Pagal šį reglamentą numatyti įsipareigojimai negali būti apriboti arba jų atsisakyta, inter alia į vežimo sutartį įtraukiant leidžiančią nukrypti arba ribojamąją nuostatą. 2. Vežėjai gali pasiūlyti keleiviui palankesnes, nei nustatyta šiame reglamente, sutarties sąlygas. II skyriusNeįgaliųjų ir riboto judumo asmenų teisės 6 straipsnis Atsisakymo vežti prevencija 1. Vežėjai, bilietų pardavėjai ir kelionių operatoriai negali dėl keleivio neįgalumo arba riboto judumo atsisakyti: a) rezervuoti ar parduoti bilietą kelionei, kuriai taikomas šis reglamentas; b) uoste arba įlaipinimo ir (arba) išlaipinimo vietoje įlaipinti neįgalųjį asmenį ar riboto judumo asmenį, jeigu toks asmuo turi galiojantį bilietą ar rezervaciją. 2. Rezervacijos ir bilietai neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims teikiami be papildomo mokesčio. 7 straipsnis Leidžiančios nukrypti nuostatos ir specialiosios sąlygos 1. Nepaisant 6 straipsnio nuostatų, vežėjai, bilietų pardavėjai arba kelionių operatoriai dėl keleivio neįgalumo arba riboto judumo gali atsisakyti patvirtinti rezervaciją ar atsisakyti įlaipinti neįgalųjį asmenį arba riboto judumo asmenį: a) kad patenkintų taikomus saugumo reikalavimus, nustatytus tarptautiniuose, Bendrijos ar nacionaliniuose teisės aktuose, arba kad patenkintų saugumo reikalavimus, kuriuos nustatė veiklos leidimą atitinkamam vežėjui išdavusi valdžios institucija; b) kai dėl keleivinio laivo konstrukcijos neįgaliojo asmens arba riboto judumo asmens įlaipinimas ar vežimas fiziškai neįmanomas. Jeigu dėl pirmos pastraipos a ir b punktuose nurodytų priežasčių vežėjai, bilietų pardavėjai ir kelionių operatoriai atsisako priimti rezervaciją, jie deda visas įmanomas pastangas, kad tam asmeniui pasiūlytų priimtiną alternatyvą. Jeigu bilietas užsakytas iš anksto, neįgaliajam asmeniui arba riboto judumo asmeniui, kurį atsisakyta įlaipinti dėl neįgalumo ar riboto judumo, ir bet kuriam asmeniui, kuris lydi tokį asmenį, kaip nurodyta šio straipsnio 2 dalyje, suteikiama teisė gauti kompensaciją arba teisė vykti kitu maršrutu, kaip numatyta I priede. Teisė pasirinkti kelionę į pirmąją išvykimo vietą arba vykti kitu maršrutu egzistuoja su sąlyga, kad bus įvykdyti visi saugos reikalavimai 2. Pagal tas pačias 1 dalies a punkte nurodytas sąlygas vežėjas, bilietų pardavėjas arba kelionių operatorius gali reikalauti, jei tai tikrai būtina, kad neįgalųjį asmenį ar riboto judumo asmenį lydėtų kitas asmuo, galintis suteikti tam asmeniui reikalingą pagalbą. 3. Kai vežėjas, bilietų pardavėjas arba kelionių operatorius pasinaudoja 1 arba 2 dalyje numatyta leidžiančia nukrypti nuostata, jie privalo neįgaliajam arba riboto judumo asmeniui nedelsdami pranešti apie atsisakymo priežastis. Pateikus prašymą, vežėjas, bilietų pardavėjas arba kelionių operatoriai neįgalųjį arba riboto judumo asmenį raštu informuoja apie šias priežastis per penkias darbo dienas nuo prašymo pateikimo. 8 straipsnis Prieinamumas ir informacija 1. Vežėjai kartu su aktyviai dalyvaujančiais neįgaliųjų asmenų ir riboto judumo asmenų organizacijų atstovais ir 26 straipsnyje nurodytomis vykdymo kontrolės įstaigomis nustato nediskriminuojamas vežimo paslaugų prieinamumo neįgaliesiems asmenims ir riboto judumo asmenims, taip pat jų vežimo arba su keleivinio laivo konstrukcija susijusius judumo įrangos apribojimus, kad atitiktų taikomus saugumo reikalavimus. Šiose taisyklėse nurodomos visos atitinkamos keleivių vežimo jūra paslaugų prieinamumo sąlygos, įskaitant laivų, kuriais keliaujama, prieinamumą ir juose teikiamus patogumus. 2. Vežėjai ar bilietų pardavėjai privalo viešai skelbti 1 dalyje numatytas taisykles bent tada, kai atliekama rezervacija, tinkamais būdais ir tokiomis pačiomis kalbomis, kokiomis informacija paprastai teikiama visiems keleiviams. Teikiant tokią informaciją, ypatingas dėmesys skiriamas neįgaliųjų ir riboto judumo asmenų poreikiams. 3. Paprašyti vežėjai suteikia galimybę susipažinti su tarptautiniais, Bendrijos ar nacionaliniais saugumo reikalavimus nustatančiais teisės aktais, kuriais jie rėmėsi, numatydami nediskriminuojamas prieinamumo taisykles. 4. Kelionių operatoriai suteikia galimybę susipažinti su 1 dalyje numatytomis taisyklėmis, kurios taikomos kelionėms, įtrauktoms į kelionių, atostogų ir organizuotų išvykų paketus, kuriuos jie organizuoja, parduoda ar siūlo parduoti. 5. Vežėjai, jų bilietų pardavėjai arba kelionių operatoriai užtikrina, kad visa svarbi informacija apie vežimo sąlygas, kelionę ir paslaugų prieinamumą būtų teikiama neįgaliesiems asmenims ir riboto judumo asmenims tinkamais ir prieinamais būdais, įskaitant galimybę užsisakyti bilietą ir gauti informaciją internetu. 9 straipsnis Teisė į pagalbą uostuose 1. Jei neįgalusis ar riboto judumo asmuo išvyksta iš uosto, vyksta per jį ar atvyksta į jį, vežėjas, nepažeisdamas 8 straipsnio 1 dalyje nurodytų prieinamumo taisyklių, atsakingas už tai, kad neįgaliesiems asmenims ir riboto judumo asmenims būtų užtikrintas nemokamas II priede nurodytos pagalbos suteikimas tokiu būdu, kad asmuo galėtų įlipti į išplaukiantį laivą arba išlipti iš atplaukusio laivo, į kurį jis nusipirko bilietą. 2. Vežėjas gali pats teikti pagalbą arba sudaryti sutartį dėl pagalbos teikimo su viena arba daugiau kitų šalių. Tokią sutartį arba sutartis vežėjas gali sudaryti savo iniciatyva arba paprašytas, įskaitant uosto direkcijos prašymą, atsižvelgdamas į atitinkamame uoste jau teikiamas paslaugas. Jeigu vežėjas sudaro sutartis dėl pagalbos teikimo su viena arba daugiau kitų šalių, vežėjas lieka atsakingas už pagalbos teikimą ir 14 straipsnio 1 dalyje nurodytų kokybės standartų laikymosi užtikrinimą. 3. Uostuose teikiamai pagalbai finansuoti vežėjai gali nediskriminuodami nustatyti specialų mokestį visiems keleiviams. Specialus mokestis yra pagrįstas, atitinkantis sąnaudas ir skaidrus. 4. Vežėjai, vadovaudamiesi esama komercine praktika, atskiria veiklos, susijusios su pagalbos teikimu neįgaliesiems asmenims ir riboto judumo asmenims, ir kitos savo veiklos sąskaitas. 5. Vežėjai pateikia pagal 26 straipsnio 1 dalį paskirtai vykdymo kontrolės įstaigai arba įstaigoms audito patikrintą metinę už pagalbą neįgaliesiems asmenims ir riboto judumo asmenims surinktų mokesčių ir su šia pagalba susijusių išlaidų apžvalgą. 10 straipsnis Teisė į pagalbą įlaipinimo ir (arba) išlaipinimo vietose Jeigu tam tikroje atvykimo vietoje arba tam tikru kelionės etapu uosto nėra, vežėjas organizuoja pagalbą įlaipinimo ir (arba) išlaipinimo vietoje vadovaudamasis 9 straipsniu. 11 straipsnis Teisė į pagalbą laivuose Neįgaliesiems arba riboto judumo asmenims, išvykstantiems iš uosto, kuriam taikomas šis reglamentas, atvykstantiems į jį arba vykstantiems per jį, vežėjai nemokamai teikia bent jau III priede nurodytą pagalbą. 12 straipsnis Pagalbos teikimo sąlygos Vežėjai, uostus valdančios įstaigos, bilietų pardavėjai ir kelionių operatoriai bendradarbiauja, kad neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims būtų teikiama 9, 10 ir 11 straipsniuose numatyta pagalba pagal toliau pateikiamų punktų nuostatas: a) pagalba teikiama, jei vežėjui, bilietų pardavėjui ar kelionių operatoriui, iš kurio pirktas bilietas, pranešama apie tai, kad asmeniui reikės tokios pagalbos, bent 48 valandas prieš tai, kai reikės suteikti pagalbą. Kai įsigijus bilietą galima vykti daugkartiniais reisais, užtenka vieno pranešimo, jei pateikiama tinkama informacija apie vėlesnius reisus; b) vežėjai, bilietų pardavėjai ir kelionių operatoriai imasi visų būtinų priemonių, kad gautų neįgaliųjų asmens ar riboto judumo asmenų pranešimą apie pagalbos poreikį. Šis įsipareigojimas taikomas visose jų prekybos vietose, įskaitant pardavimą telefonu ir internete; c) negavę jokio pranešimo pagal a punkto nuostatas, vežėjai, bilietų pardavėjai ir kelionių operatoriai deda visas įmanomas pastangas, kad suteiktų tokią pagalbą, jog neįgalusis asmuo ar riboto judumo asmuo galėtų įlipti į išplaukiantį laivą, persėsti į kitą atitinkamą laivą ar išlipti iš atvykusio laivo, į kurį jis nusipirko bilietą. d) nepažeisdama kitų subjektų teisių į sritis už uosto valdų, uostą valdanti įstaiga arba bet kuris kitas įgaliotasis asmuo nustato atvykimo ir išvykimo vietas uosto ribose, atitinkamais atvejais tiek terminalo pastatų viduje, tiek lauke, kuriose neįgalieji ar riboto judumo asmenys gali pranešti apie savo atvykimą ir paprašyti pagalbos; šios vietos yra aiškiai pažymėtos ir jose tinkamais būdais nurodoma pagrindinė informacija apie uostą ir teikiamą pagalbą. e) pagalba teikiama su sąlyga, kad neįgalusis asmuo arba riboto judumo asmuo į nustatytą vietą atvyksta: – vežėjo nurodytu laiku, bet ne anksčiau kaip likus 60 minučių iki paskelbto išvykimo laiko; arba – jei laikas nenurodytas, ne vėliau kaip likus 30 minučių iki paskelbto išvykimo laiko. f) Kai neįgaliajam asmeniui arba riboto judumo asmeniui reikia gyvūno vedlio pagalbos, toks gyvūnas į laivą priimamas su sąlyga, kad vežėjui, bilietų pardavėjui arba kelionių operatoriui apie tai pranešta vadovaujantis galiojančiomis nacionalinėmis taisyklėmis dėl pripažintų gyvūnų vedlių vežimo keleiviniais laivais, jeigu tokių taisyklių esama. 13 straipsnis Informacijos perdavimas trečiajai šaliai 1. Kai dėl pagalbos teikimo sudaroma subrangos sutartis ir vežėjas, bilietų pardavėjas ar kelionių operatorius likus ne mažiau nei 48 valandoms iki paskelbto kelionės pradžios laiko gauna pranešimą, kad reikės suteikti pagalbą, jis perduoda reikalingą informaciją subrangovui likus ne mažiau nei 36 valandoms iki paskelbto kelionės pradžios laiko. 2. Kai dėl pagalbos teikimo sudaroma sutartis su trečiąja šalimi ir vežėjas, bilietų pardavėjas ar kelionių operatorius negauna pranešimo, kad reikės suteikti pagalbą, likus ne mažiau nei 48 valandoms iki numatyto kelionės pradžios laiko, vežėjas ar kelionių operatorius kuo greičiau perduoda informaciją trečiajai šaliai. 14 straipsnis Pagalbos kokybės standartai 1. Bendradarbiaudami su organizacijomis, kurios atstovauja neįgaliesiems asmenims ir riboto judumo asmenims, vežėjai nustato II ir III prieduose apibūdintos pagalbos kokybės standartus ir šiems standartams įgyvendinti būtinų išteklių reikalavimus. 2. Nustatant kokybės standartus, visapusiškai atsižvelgiama į tarptautiniu lygiu pripažintą politiką ir elgesio kodeksus, skirtus neįgaliųjų asmenų arba riboto judumo asmenų vežimui palengvinti, ypač į Tarptautinės jūrų organizacijos rekomendaciją dėl keleivinių laivų konstrukcijos ir naudojimo, atsižvelgiant į vyresnio amžiaus ir neįgaliųjų asmenų poreikius. 3. Vežėjai skelbia savo kokybės standartus. 15 straipsnis Mokymas Vežėjai: a) užtikrina, kad visas jų personalas, įskaitant ir bet kurio subrangovo įdarbintus darbuotojus, tiesiogiai teikiantis pagalbą neįgaliesiems arba riboto judumo asmenims, žinotų, kaip patenkinti asmenų su įvairiomis negaliomis ar judumo sutrikimais poreikius; b) visam uoste dirbančiam personalui, tiesiogiai bendraujančiam su keleiviais, rengia IV priede nurodytą mokymą apie pagalbą neįgaliesiems ir žinių apie neįgaliuosius asmenis gerinimo mokymą; c) užtikrina, kad visi naujai įdarbinti darbuotojai dalyvautų mokyme apie neįgaliuosius ir kad prireikus personalui būtų rengiamas mokymas žinioms atnaujinti. 16 straipsnis Kompensacija už vežimėlius ir judumo įrangą 1. Kai vežimėliai, kita judumo įranga arba jų dalys pametami arba sugadinami uoste ar laive prieš, per ir po kelionės, keleiviui, kuriam ši įranga priklauso, vežėjas ar uostą valdanti įstaiga, t. y. šalis, kuri buvo atsakinga už įrangą, kai ji buvo pamesta ar sugadinta, išmoka kompensaciją. Jeigu reikia, dedamos visos pastangos greitai suteikti pakaitinę įrangą. 2. Pagal šį straipsnį išmokama kompensacijos suma neribojama. III skyriusVežėjų įsipareigojimai pertraukus kelionę 17 straipsnis Informacijos teikimas 1. Jeigu vėluojama atvykti arba išvykti, vežėjas arba, kai įmanoma, uostą valdanti įstaiga praneša keleiviams apie numatomą išvykimo ir atvykimo laiką, kai tik turi tokią informaciją, bet ne vėliau kaip praėjus 30 minučių po numatyto išvykimo ar atitinkamai ne vėliau kaip likus vienai valandai iki numatyto atvykimo. 2. Jeigu keleiviai dėl vėlavimo nespėja persėsti, kad keliautų toliau, vykdomasis vežėjas deda visas pastangas, kad atitinkamiems keleiviams praneštų apie kitas persėdimo galimybes. 18 straipsnis Teisė į pagalbą 1. Kai vežėjas pagrįstai numato, kad keleivių vežimo jūra paslauga bus pradėta teikti vėliau kaip 60 minučių už numatytą išvykimo laiką, keleiviams, atsižvelgiant į laukimo laiką, nemokamai pasiūloma maisto ir gaiviųjų gėrimų, jei jų yra laive ar uoste ar jei jų galima pristatyti. 2. Kai dėl vėlavimo būtina pasilikti vieną ar daugiau naktų arba būtina pasilikti ilgiau nei keleivis ketino, esant fizinei galimybei keleiviams, be 1 dalyje nurodyto maisto ir gaiviųjų gėrimų, nemokamai pasiūlomas viešbutis ar kita apgyvendinimo vieta ir transportas iš uosto į apgyvendinimo vietą. 3. Jei keleivių vežimo jūra paslauga nebegali būti toliau teikiama, vežėjas, kai įmanoma, kuo greičiau suorganizuoja alternatyvias transporto paslaugas keleiviams. 4. Taikydamas 1, 2 ir 3 dalis, vykdomasis vežėjas ypatingą dėmesį skiria neįgaliųjų ir riboto judumo keleivių ir juos lydinčių asmenų poreikiams. 19 straipsnis Nukreipimas kitu maršrutu ir kompensavimas 1. Kai vežėjas pagrįstai numato, kad keleivių vežimo jūra paslauga bus pradėta teikti vėliau kaip 120 minučių už numatytą išvykimo laiką, keleiviams nedelsiant: a) pasiūloma pasinaudoti kitomis transporto paslaugomis priimtinomis sąlygomis arba, jei tai būtų nepraktiška, pranešama apie atitinkamas kitų transporto operatorių teikiamas transporto paslaugas; b) keleiviai atgauna už bilietą sumokėtus pinigus, nebent jie sutinka pasinaudoti kitomis transporto paslaugomis, nurodytomis a punkte. Kompensacija, numatyta b punkte, išmokama tokiomis pačiomis kompensacijų išmokėjimo sąlygomis, kaip numatyta 20 straipsnyje. 2. Šiame straipsnyje numatyta teisė gauti kompensaciją netaikoma kruizinės kelionės keleiviams, nebent tokios teisės įgyjamos pagal Direktyvą 90/314/EEB. 20 straipsnis Bilieto kainos kompensavimas 1. Neprarasdamas teisės keliauti transportu, keleivis iš vežėjo gali reikalauti kompensacijos už vėlavimą, jei jis vėluoja atvykti dėl išvykimo atšaukimo arba vėlavimo. Minimalios kompensacijos už vėlavimą yra: a) 25 % bilieto kainos, kai vėluojama nuo 60 iki 119 minučių; b) 50 % bilieto kainos, kai vėluojama 120 ar daugiau minučių; c) 100 % bilieto kainos, jei vežėjas nesuteikia 19 straipsnio a punkte nurodytų kitų transporto paslaugų arba informacijos. 2. Šiame straipsnyje numatyta teisė gauti kompensaciją netaikoma kruizinės kelionės keleiviams, nebent tokios teisės įgyjamos pagal Direktyvą 90/314/EEB. 3. Kompensacija išmokama per vieną mėnesį nuo prašymo dėl kompensacijos pateikimo. Kompensacija gali būti išmokėta čekiais ir (arba) suteikiant kitas paslaugas, jei sąlygos yra lanksčios (visų pirma dėl galiojimo laikotarpio ir paskirties vietos). Kompensacija išmokama pinigais keleiviui paprašius. 4. Šis straipsnis netaikomas, kai vėlavimo ar atšaukimo priežastis yra ypatingos aplinkybės, trukdančios teikti transporto paslaugą, kurių nebūtų buvę galima išvengti net ir imantis visų pagrįstų priemonių. 21 straipsnis Kiti ieškiniai Nė viena šio reglamento nuostata netrukdoma keleiviams siekti žalos, atsiradusios atšaukus transporto paslaugas ar pavėlavus jas suteikti, atlyginimo nacionaliniuose teismuose. 22 straipsnis Kitos keleiviams naudingos priemonės Vežėjai bendradarbiauja, kad nustatytų priemones nacionaliniu ar Europos lygmeniu, kartu dalyvaujant suinteresuotosioms šalims, profesinėms asociacijoms ir vartotojų asociacijoms, keleiviams bei neįgaliesiems asmenims. Šiomis priemonėmis turėtų būti siekiama pagerinti rūpinimąsi keleiviais, ypač daug vėluojant ir pertraukus arba atšaukus kelionę. IV skyriusInformacija keleiviams ir skundų nagrinėjimas 23 straipsnis Teisė į informaciją apie kelionę Uostus valdančios įstaigos ir vežėjai pačiu tinkamiausiu būdu per visą kelionę teikia keleiviams reikalingą informaciją. Ypatingas dėmesys skiriamas neįgaliųjų ir riboto judumo asmenų poreikiams. 24 straipsnis Informacija apie keleivių teises 1. Vežėjai užtikrina, kad keleiviams būtų suteikta tinkama ir suprantama informacija apie jų teises pagal šį reglamentą ne vėliau, nei jiems išvykstant. Vežėjui suteikus būtiną informaciją, vykdomasis vežėjas neprivalo jos teikti, ir atvirkščiai. Informacija suteikiama tinkamiausiu būdu. Teikiant tokią informaciją, ypatingas dėmesys skiriamas neįgaliųjų ir riboto judumo asmenų poreikiams. 2. Vežėjai ir uostus valdančios įstaigos užtikrina, kad informacija apie keleivių teises pagal šį reglamentą būtų viešai prieinama tiek laivuose, tiek uostuose. Į tą informaciją taip pat įtraukiami pagal 26 straipsnio 1 dalį valstybės narės paskirtos vykdymo kontrolės įstaigos duomenys ryšiams palaikyti. 25 straipsnis Skundai 1. Vežėjai nustato skundų nagrinėjimo tvarką, skirtą šiame reglamente numatytoms teisėms ir pareigoms užtikrinti. 2. Keleiviai gali pateikti skundą vežėjui per mėnesį nuo dienos, kai paslauga buvo ar turėjo būti suteikta. Per 20 darbo dienų skundo adresatas pateikia pagrįstą atsakymą arba pagrįstais atvejais praneša keleiviui, iki kada jis turėtų gauti atsakymą. Laikas, skirtas atsakyti į skundą, yra ne daugiau nei du mėnesiai nuo skundo gavimo. 3. Jeigu per 2 dalyje nurodytą laiką negaunama jokio atsakymo, skundas laikomas priimtu. V skyriusVykdymas ir nacionalinės vykdymo kontrolės įstaigos 26 straipsnis Nacionalinės vykdymo kontrolės įstaigos 1. Kiekviena valstybė narė paskiria įstaigą ar įstaigas, atsakingas už šio reglamento vykdymą. Kiekviena įstaiga imasi keleivių teisėms užtikrinti reikalingų priemonių, įskaitant prieinamumo taisyklių pagal 8 straipsnį atitikimo užtikrinimą. Kiekvienos įstaigos veiklos organizavimas, finansavimo sprendimai, teisinė struktūra ir sprendimų priėmimas yra nepriklausomi nuo vežėjų. 2. Valstybės narės praneša Komisijai apie įstaigą ar įstaigas, paskirtas remiantis šiuo straipsniu, bei jų atitinkamas funkcijas. 3. Bet kuris keleivis dėl įtariamų šio reglamento pažeidimų gali pateikti skundą pagal 1 dalį paskirtai atitinkamai įstaigai arba bet kuriai kitai valstybės narės paskirtai atitinkamai įstaigai. 4. Valstybės narės, nutarusios neteikti tam tikrų paslaugų pagal 2 straipsnio 2 dalį, užtikrina, kad būtų taikomas panašus keleivių teisių užtikrinimo mechanizmas. 27 straipsnis Vykdymo ataskaita 1. Kiekvienų metų birželio 1 d. 26 straipsnyje nurodytos vykdymo kontrolės įstaigos paskelbia savo praėjusiųjų metų veiklos ataskaitą, kurioje, inter alia , turėtų būti: a) aprašyti veiksmai, kurių imtasi įgyvendinant šio reglamento nuostatas, b) nurodyta procedūra, kuri taikoma sprendžiant atskirus skundus, c) pateikta toje valstybėje narėje taikomų prieinamumo neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims taisyklių santrauka, d) apibendrinti skundų duomenys, e) duomenys apie pritaikytas sankcijas, f) nurodyti kiti klausimai, svarbūs siekiant geriau vykdyti šį reglamentą. 2. Kad galėtų parengti tokį ataskaitos projektą, vykdymo kontrolės įstaigos kaupia statistiką apie kiekvieną skundą pagal jo temą ir įmones, kuriomis skųstasi. Paprašius šie duomenys pateikiami Komisijai ar nacionalinėms tyrimų institucijoms 3 metus nuo įvykio, dėl kurio pateiktas skundas. 28 straipsnis Vykdomųjų įstaigų bendradarbiavimas 26 straipsnio 1 dalyje nurodytos nacionalinės vykdymo kontrolės įstaigos, siekdamos nuoseklios keleivių apsaugos visoje Bendrijoje, keičiasi informacija apie savo darbą ir sprendimų priėmimo principus bei praktiką. Komisija joms padeda vykdyti šią užduotį. 29 straipsnis Nuobaudos Valstybės narės nustato taisykles dėl nuobaudų už šio reglamento pažeidimus ir imasi visų būtinų priemonių, kad užtikrintų tų taisyklių įgyvendinimą. Numatytos nuobaudos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios. Valstybės narės Komisijai praneša apie šias nuostatas ir nedelsdamos praneša apie bet kokį vėliau padarytą su jomis susijusį pakeitimą. VI skyriusBaigiamosios nuostatos 30 straipsnis Ataskaita Komisija ne vėliau kaip praėjus trejiems metams nuo šio reglamento įsigaliojimo Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia šio reglamento veikimo ir rezultatų ataskaitą. Prireikus prie ataskaitos pridedami siūlomi teisės aktų projektai, kuriais papildomos šio reglamento nuostatos arba kuriais šis reglamentas iš dalies keičiamas. 31 straipsnis Reglamento (EB) Nr. 2006/2004 dalinis pakeitimas Reglamento (EB) Nr. 2006/2004 priedas papildomas tokiu punktu [19]: „19. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl jūrų ir vidaus vandenų maršrutais vykstančių keleivių teisių, iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 2006/2004 dėl nacionalinių institucijų, atsakingų už vartotojų apsaugos teisės aktų vykdymą, bendradarbiavimo[21]“. 32 straipsnis Įsigaliojimas Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . Jis pradedamas taikyti [praėjus dvejiems metams] po paskelbimo. 6, 7, 25, 26 ir 29 straipsniai pradedami taikyti [praėjus metams] po paskelbimo. Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje […] Europos Parlamento vardu Tarybos vardu Pirmininkas Pirmininkas […] […] I PRIEDAS Bilietą iš anksto užsisakiusių neįgaliųjų asmenų ir riboto judumo asmenų teisė gauti kompensaciją arba vykti kitu maršrutu 1. Kai nurodomas šis priedas, neįgaliesiems asmenims arba riboto judumo asmenims siūloma pasirinkti: a) per septynias dienas atgauti visą už bilietą jį perkant sumokėtą sumą grynaisiais pinigais, elektroniniu banko pervedimu, banko pavedimu arba banko čekiais, arba, keleiviui savo parašu patvirtinus, kad jis su tuo sutinka, už neįvykusios kelionės dalį arba dalis sumokėtą sumą ir už jau įvykusią kelionės dalį ar dalis sumokėtą sumą, jei pagal keleivio numatytą kelionės planą kelionė nebeteko prasmės, taip pat tam tikrais atvejais, - kaip galima greičiau kelionę į pirmąją išvykimo vietą; arba b) kaip galima greitesnį nukreipimą kitu maršrutu į galutinę paskirties vietą panašiomis kelionės sąlygomis; arba c) nukreipimą kitu maršrutu į galutinę paskirties vietą panašiomis kelionės sąlygomis kitu keleiviui patogiu laiku, jeigu yra bilietų. 2. 1 dalies a punktas taip pat taikomas keleiviams, kurių kelionės yra paketo dalis, išskyrus teisę atgauti sumokėtą sumą, jei tokia teisė įgyjama pagal Direktyvą 90/314/EEB[22]. 3. Jei mieste ar regione yra keli uostai ir vykdomasis vežėjas siūlo keleiviui kelionę į kitą uostą nei nurodytasis keleivio užsisakytame biliete, vykdomasis vežėjas padengia keleivio nuvykimo iš to kito uosto į keleivio užsisakytame biliete nurodytąjį uostą arba į kitą netolimą su keleiviu sutartą paskirties vietą kainą. II PRIEDAS Pagalba uostuose Pagalba ir priemonės, kurių reikia, kad neįgaliesiems ir riboto judumo asmenims būtų sudarytos sąlygos: - pranešti apie atvykimą į uostą ir paprašyti pagalbos, - iš įėjimo vietos nuvykti į registracijos vietą, jei tokia yra, arba į laivą, - prireikus užsiregistruoti ir užregistruoti bagažą, - iš registracijos vietos, jeigu tokia yra, nuvykti į laivą, atliekant emigracijos, muitinės ir saugumo procedūras, - įlipti į laivą, naudojantis pakylomis, vežimėliais ar kita reikiama pagalba, - nuo įėjimo į laivą nuvykti iki savo vietos ir (arba) zonos, - laive laikyti ir atsiimti bagažą, - iš savo vietos nuvykti iki išėjimo iš laivo, - išlipti iš laivo, naudojantis pakylomis, vežimėliais ar kita reikiama pagalba, - prireikus atsiimti bagažą, atliekant imigracijos ir muitinės procedūras, - iš bagažo salės arba išlaipinimo vietos nuvykti į nustatytą išėjimo vietą, - prireikus patekti į tualetą. Kai neįgaliajam asmeniui arba riboto judumo asmeniui padeda lydintis asmuo, paprašius šiam asmeniui turi būti sudarytos sąlygos teikti būtiną pagalbą uoste ir įlipant bei išlipant. Visos būtinos judumo įrangos, įskaitant, pvz., elektrinius vežimėlius, priežiūra. Laikinas sugadintos arba pamestos judumo įrangos pakeitimas, bet nebūtinai tokia pačia. Kai reikia, pripažintų gyvūnų vedlių priežiūra sausumoje. Būtinos informacijos apie įlaipinimą ir išlaipinimą perdavimas tinkamais būdais. III PRIEDAS Pagalba laivuose Pripažintų gyvūnų vedlių vežimas laivu, atsižvelgiant į nacionalinius teisės aktus. Be medicinos įrangos, iki dviejų judumo įrangos vienetų vienam neįgaliajam asmeniui arba riboto judumo asmeniui vežimas, įskaitant elektrinius vežimėlius. Svarbiausios informacijos apie kelionę pranešimas prieinamais būdais. Pareikalavus ir laikantis saugos reikalavimų bei pagal galimybes, protingų pastangų ėmimasis siekiant susodinti taip, kad būtų patenkinti neįgaliųjų arba riboto judumo asmenų poreikiai. Pagalba prireikus patekti į tualetą. Jeigu neįgaliajam asmeniui arba riboto judumo asmeniui padeda lydintis asmuo, laivybos įmonė dės protingas pastangas, kad minėtajam asmeniui būtų suteikiama vieta šalia neįgaliojo asmens arba riboto judumo asmens. IV PRIEDAS Mokymas apie neįgaliuosius Žinių apie neįgaliuosius asmenis gerinimo mokymas Personalas, tiesiogiai bendraujantis su keleiviais, mokomas: - suprasti, kaip tinkamai elgtis su keleiviais, turinčiais fizinę, sensorinę (klausos ir regos), nefizinę negalią ar mokymosi sutrikimų, įskaitant žinias, kaip atskirti skirtingus asmenų, kurių judumas, orientacija ar bendravimas gali būti sutrikę, gebėjimus, - apie kliūtis, su kuriomis susiduria riboto judumo asmenys, įskaitant požiūrį į juos, aplinkos ir fizines bei organizacines kliūtis, - apie pripažintus gyvūnus vedlius, įskaitant tokio gyvūno vedlio vaidmenį ir poreikius, - kaip elgtis netikėtomis aplinkybėmis, - bendravimo įgūdžių ir suteikiama žinių apie bendravimo su kurčiaisiais ir klausos, regos bei kalbos negalią turinčiais žmonėmis bei žmonėmis su mokymosi sutrikimais būdus, - supažindinamas su Tarptautinės jūrų organizacijos Rekomendacijomis dėl keleivinių laivų konstrukcijos ir naudojimo, atsižvelgiant į vyresnio amžiaus ir neįgaliųjų asmenų poreikius, - kaip atsargiai ir nepadarant žalos elgtis su vežimėliais ir kita judumo įranga (visiems darbuotojams, kurie rūpinasi bagažu, jei toks yra). Mokymas apie pagalbos teikimą neįgaliesiems Personalas, tiesiogiai padedantis riboto judumo asmenims, mokomas: - kaip padėti vežimėliu besinaudojančiam asmeniui atsisėsti į vežimėlį arba iš jo pakilti, - įgūdžių, kaip suteikti pagalbą riboto judumo asmenims, keliaujantiems su pripažintu gyvūnu vedliu, įskaitant tokių gyvūnų vaidmenį ir poreikius, - būdų, kaip lydėti akluosius ir silpnaregius keleivius bei kaip elgtis su pripažintais gyvūnais vedliais ir juos vežti, - atskirti įrangos, skirtos padėti riboto judumo asmenims, rūšis ir žinoti, kaip su tokia įranga elgtis, - kaip naudotis įranga, skirta padėti įlipti ir išlipti, ir išmanyti tinkamos įlaipinimo ir išlaipinimo pagalbos procedūras, skirtas užtikrinti riboto judumo asmenų saugumą ir orumą, - pakankamai suvokti patikimos ir profesionalios pagalbos svarbą, taip pat suvokimo, kad kai kurie neįgalieji kelionės metu gali jaustis pažeidžiami, nes yra priklausomi nuo teikiamos pagalbos, - kaip suteikti pirmąją pagalbą. [1] COM (2001) 370, 2001 9 12. [2] COM (2005) 46. [3] 2005 m. Komisija pateikė Reglamento dėl atsakomybės mirties ar sužalojimo atveju pasiūlymą, kurį šiuo metu svarsto Taryba ir Europos Parlamentas – Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl keleivių vežėjų jūra ir vidaus vandenimis atsakomybės nelaimingų atsitikimų atveju pasiūlymas – COM (2005) 592 . [4] Europos Sąjungos sutarties 2 straipsnis. [5] Šaltinis – Eurostatas. T. y. maždaug 199 milijonai jūrų transporto keleivių, kadangi skaičiuojama du kartus. [6] Direktyva 90/314/EEB. Kelionių, atostogų ir organizuotų išvykų paketų taisyklės (OL L 158, 1990 6 23, p. 59). [7] 2003 m. balandžio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/24/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 98/18/EB dėl keleivinių laivų saugos taisyklių ir standartų (OL L 23, 2003 5 17, p. 18). [8] TJO MSC/Aplink. 735. [9] COM (2007) 99. [10] Bendroji rinka piliečiams. Tarpinė ataskaita 2007 m. pavasario Europos Vadovų Tarybai, Briuselis, COM (2007) 60, 2007 2 21. [11] Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (2003/C 321/01) 17 punktas. [12] OL C […], […], p. […]. [13] OL C […], […], p. […]. [14] OL C […], […], p. […]. [15] OL C […], […], p. […]. [16] OL L 144, 1998 5 15, p. 1. [17] Tarptautinė jūrų organizacija (TJO), Jūrų saugumo komitetas, 1996 m. birželio 24 d. aplinkraštis 735, galiojęs šio reglamento priėmimo metu. [18] OL L 158, 1990 6 23, p. 59. [19] OL L 364, 2004 12 9, p. 1. [20] OL L 281, 1995 11 23, p. 31. [21] OL C […], […], p. […]. [22] OL L 158, 1999 6 23, p. 55.