Oficialusis leidinys C 233 , 06/09/1991 p. 0002 - 0026



EEB konkurencijos taisyklių taikymo telekomunikacijų sektoriuje gairės (91/C 233/02) ĮŽANGA Šiomis gairėmis siekiama telekomunikacijų sektoriaus rinkos dalyviams išaiškinti Bendrijos konkurencijos taisyklių taikymą. Šios taisyklės turi būti taikomos, atsižvelgiant į specialias telekomunikacijų sektoriaus sąlygas ir apskritai bendrąją telekomunikacijų politiką. Visų pirma būtina atsižvelgti į Komisijos veiksmus, kuriuos ji pasiūlys visai telekomunikacijų pramonei, į jos veiksmus, kurių bus imamasi įvertinus, panašiai kaip 1991 m. balandžio 3 d. Komisijos komunikate dėl Europos elektronikos ir informacinės technologijos pramonės [1], dabartinę telekomunikacijų pramonės padėtį ir spręstinas problemas. Kaip pažymėjo Komisija, Taryba ir Europos Parlamentas, efektyvus Europos tinklų ir paslaugų vystymasis, siūlant žemiausias kainas ir aukščiausią kokybę, siekiant, kad Europos naudotojai bendrojoje rinkoje 1992 m. būtų aprūpinti pagrindine efektyviam veikimui reikalinga infrastruktūra, turėtų būti svarbiausias politinis tikslas. Anksčiau aiškiai Komisija buvo išreiškusi savo požiūrį į tai, kad šio sektoriaus liberalizavimas ir suderinimas turi būti vykdomas kartu. Atsižvelgiant į konkurenciją telekomunikacijų sektoriuje, telekomunikacijų operatoriams turi būti leidžiama ir jie turi būti skatinami diegti reikalingus bendradarbiavimo mechanizmus, kurie sukurtų arba užtikrintų visos Bendrijos viešųjų tinklų, o reikalui esant telekomunikacijų paslaugų sujungimą, kuris suteiktų Europos naudotojams didesnes geresnių ir pigesnių paslaugų pasirinkimo galimybes. Tai įmanoma, bet norint išvengti neekonomiškumų, to siekti reikia remiantis ir atsižvelgiant į EEB konkurencijos taisykles. Dėl tų pačių priežasčių operatoriai ir kitos įmonės, kurių padėtis rinkoje gali būti dominuojanti, turi būti supažindinti su draudimu piktnaudžiauti tokia padėtimi. Gairės turi būti skaitomos atsižvelgiant į šį tikslą. Jos išdėstytos siekiant išaiškinti, inter alia, kurios bendradarbiavimo formos gali pavirsti nepageidautinais slaptais susitarimais, ir todėl gairėse pateikiamas nepriimtinų bendradarbiavimo formų sąrašas. Gairės turėtų būti laikomos vienu iš Bendrijos bendrosios telekomunikacijų sektoriaus politikos aspektų, ir veiksmais bei politikos kryptimis, skatinančiomis ir stimuliuojančiomis tas bendradarbiavimo formas, kurios skatina Europos pažangių ryšių vystymąsi ir daro juos labiau prieinamus. Svarbiausias bendrojo Bendrijos požiūrio į telekomunikacijas aspektas – visokeriopas konkurencijos taisyklių taikymas. Šios gairės turėtų padėti rinkos dalyviams formuoti savo strategijas ir susitarimus dėl Europos tinklų ir paslaugų taip, kad jie būtų visiškai suderinami su šiomis taisyklėmis. Jei žymiai pasikeistų sąlygos palyginti su tomis, kurios buvo šių taisyklių sudarymo metu, Komisija šias gaires gali pritaikyti prie pasikeitusių telekomunikacijų sektoriaus aplinkybių. I. SANTRAUKA 1. 1987 m. birželio 30 d. Žaliojoje knygoje dėl telekomunikacijų paslaugų ir įrengimų bendrosios rinkos vystymosi (COM(87) 290) Europos Bendrijų Komisija pateikė savo pozicijas. Tarp jų H bei I pozicijas, kurios pateikiamos toliau: "H) griežtas nuolatinis telekomunikacijų administracijų veiklos (komercinės) tikrinimas pagal EEB sutarties 85, 86 ir 90 straipsnius. Tai ypač taikoma konkuruojančių paslaugų ir gamybos sektoriuose vykdomos veiklos kryžminio subsidijavimo atvejais; I) griežta nuolatinė visų privačių teikėjų naujuose sektoriuose peržiūra pagal 85 ir 86 straipsnius, siekiant išvengti piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi." 2. 1988 m. vasario 9 d. Komisijos dokumente "Žaliosios knygos dėl telekomunikacijų paslaugų ir įrengimų bendrosios rinkos plėtojimo įgyvendinimas/Komisijos pasiūlymų ir diskusijų būklė" (COM(88) 48) šios pozicijos buvo pakartotos dar sykį. Tarp sričių, kuriose dabar įmanoma plėtoti konkrečius politikos veiksmus, Komisija nurodė šias: "Sąžiningos konkurencijos sąlygų užtikrinimas: Atviros konkurencingos rinkos užtikrinimui būtina nuolatinė telekomunikacijų sektoriaus peržiūra. Komisija rengiasi išleisti konkurencijos taisyklių taikymo telekomunikacijų sektoriuje gaires ir tokiu būdu užtikrinti peržiūros vykdymą." Toks yra šio komunikato tikslas. Siekiant užtikrinti tinklo ir paslaugų sujungimą, galimybę į "vieno langelio pirkimą" ir "vieno langelio atsiskaitymą", kas yra būtina paslaugų teikimo Europoje sąlyga, ir siekiant naudotojams pasiūlyti optimalias paslaugas, telekomunikacijų sektoriuje, inter alia, daugeliu atveju tarp telekomunikacijų organizacijų (TO) reikia sudaryti bendradarbiavimo sutartis. Šių tikslų galima pasiekti, inter alia, TO bendradarbiaujant, pavyzdžiui, tose srityse, kur, vadovaujantis Bendrijos teise, išimtinės ar specialios teisės išlieka galioti, o taip pat tose srityse, kur tam tikrų formų bendradarbiavimas būtinas, norint užtikrinti optimalų paslaugų tiekimą. Kita vertus, aukštesnis tikslas – plėtoti rinkos sąlygas, kurios suteiktų Europos naudotojams didesnę geresnės kokybės ir už mažesnę kainą telekomunikacijų paslaugų įvairovę, reikalauja įdiegti ir apsaugoti stipresnę konkurencinę struktūrą. Konkurencijai Bendrijoje tenka esminis vaidmuo, ypač turint omenyje, kad 1992 metais tikimasi užbaigti kurti bendrąją rinką. Šis vaidmuo buvo pabrėžtas ir Žaliojoje knygoje. Telekomo operatoriams ir naudotojams bendroji rinka reprezentuos naują dimensiją. Konkurencija suteiks jiems galimybę visiškai pasinaudoti technologijų raida bei ją spartinti, skatindama juos restruktūrizacijai ir siekti reikalingo masto ekonomijos, kad jie taptų konkurencingi ne tik Europos rinkoje, bet ir visame pasaulyje. Turint tai omenyje, šios gairės atkartoja pagrindinius principus, kuriuos, vadovaudamasi jai Sutartyje numatytų konkurencijos taisyklių suteiktu mandatu, Komisija taiko ir taikys šiame sektoriuje nepažeisdama konkrečių atvejų, kurie svarstomi remiantis faktais. Tikslas, inter alia, – prisidėti prie investavimo į telekomunikacijų sektorių sąlygų tikrumo užtikrinimo ir paslaugų teikimo visoje Europoje plėtros. Tikrumo užtikrinimo atskirais atvejais mechanizmus (be skundų ir ex-officio tyrimų) užtikrina pranešimai ir sprendimų dėl pažeidimų nebuvimo procedūros, numatytos Reglamentu Nr. 17; šie mechanizmai pasitarnauja kaip formali nereguliuojamo bendradarbiavimo susitarimų šioje srityje sudarymo procedūra tais atvejais, kai reikalaujama, kad bendradarbiavimas būtų reguliuojamas. Toliau šiame komunikate šie mechanizmai yra aptariami išsamiau. II. ĮVADAS 3. Pasaulinė fundamentinių technologijų raida telekomunikacijų sektoriuje [2] žymiai pakeitė konkurencijos sąlygas. Tradicinės monopolinės administracijos vienos nebeišgali susidoroti su technologijų revoliucijos iššūkiu. Telekomo arenoje pasirodžiusios naujos ekonominės jėgos, telekomunikacijų paslaugų naudotojams gali pasiūlyti naujų technologų patobulintas paslaugas. Tai tapo priežastimi ir stimulu dar labiau siekti nereguliuojamo proceso, kuris Bendrijoje įvairiais intensyvumo lygiais taip propaguojamas. Šie faktoriai pažangiai keičia Europos rinkos struktūros įvaizdį. Rinkoje atsirado naujų privačių paslaugų teikėjai, siūlančių vis daugiau transnacionalinių pridėtinės vertės paslaugų ir įrengimų. Telekomunikacijų administracijos, vis dar išlikdamos pagrindiniais viešųjų paslaugų teikėjais, pradėjo mąstyti kaip verslininkai. Paslaugų ir įrengimų srityse jos pradėjo dinamišką konkurencinę kovą su privačiais operatoriais. Siekiant nereguliuojamoje rinkoje efektyviau konkuruoti per ekonomijos mastus ir racionalizaciją, vykdomas platus restruktūrizavimas, – jungiantis įmonėms arba steigiant bendras įmones. Visi šie įvykiai daro įvairialypį poveikį technologijų pažangai. 4. Atsižvelgiant į šiuo faktus, aiškėja, kad Bendrijoje konkurencijai skiriamas esminis vaidmuo, ypač turint omenyje, kad 1992 metais tikimasi užbaigti kurti bendrąją rinką. Šis vaidmuo buvo pabrėžtas ir Žaliojoje knygoje. 5. Taikydama konkurencijos taisykles, Komisija siekia išvengti tokių dalykų, kai valstybė arba įmonės imasi priemonių, kuriomis kuriamos arba palaikomos su bendrąja rinka nesuderinamos dirbtinės kliūtys. Ji taip pat palankiai vertina visas inovaciją ir ekonominę pažangą skatinančias bendradarbiavimo formas, priimtinas pagal konkurencijos teisės aktus. Siekti efektyvios konkurencijos telekomunikacijų rinkoje nėra politinio pasirinkimo reikalas. Laisva rinka ir į konkurenciją orientuota ekonomika – toks pasirinkimas buvo numatytas EEB sutartyje, o Sutartyje nustatytos konkurencijos taisyklės tiesiogiai taikomos Bendrijoje. Dėl pirmiau minėtų fundamentinių pokyčių būtina išsamiai taikyti konkurencijos teisės aktus. 6. Taikant konkurencijos taisykles reikia šiek tiek daugiau tikrumo. Telekomunikacijų administracijos, laikydamosi pareigos paisyti viešųjų interesų, dabar dar susiduria su nauja užduotimi – taikyti šias taisykles, ir prie šio dalyko praktiškai be jokio pereinamojo laikotarpio pereinama nuo ilgai gyvavusios teisinės apsaugos tradicijos. Dažnai būna nelengva suvokti konkurencijos taisyklių taikymo sritį ir faktines implikacijas. Kadangi technologijos sparčiai tobulėja ir, norint pasinaudoti naujomis rinkos atvertomis galimybėmis, būtinos didžiulės investicijos, atsižvelgdami į konkurencijos reguliavimo pamatus, visi viešieji ir privatūs operatoriai turi išmokti greitai priimti sprendimus. 7. Su didesnio tikrumo dėl konkurencijos taisyklių taikymo poreikiu jau susidurta vertinant kelis atskirus atvejus. Tačiau pavienių atvejų vertinimas kol kas davė atsakymą tik į kelis iš daugelio klausimų konkurencijos telekomunikacijų sektoriuje tema. Būsimi atvejai toliau išplės Komisijos praktiką šiame sektoriuje. Šių gairių tikslas 8. Šių gairių tikslas – informuoti viešuosius telekomunikacijų operatorius, kitus telekomunikacijų paslaugų ir įrengimų tiekėjus bei naudotojus, teisininkus ir suinteresuotus visuomenės narius apie bendruosius teisinius ir ekonominius principus, kurie paremti atskirų bylų patirtimi, įgyvendinant Europos Bendrijų Teisingumo Teismo nutartis, ir kuriais Komisija vadovavosi ir tebesivadovauja taikydama telekomunikacijų sektoriaus įmonėms konkurencijos taisykles. 9. Ateityje Komisija taip pat atskirais atvejais, ir atsižvelgdama į kiekvieno atvejo ypatybes, lanksčiai taikys šiuos principus. Šios gairės neapima visų bendrųjų principų, kuriais vadovaujantis taikomos konkurencijos taisyklės, o tiktai tuos, kurie konkrečiai susiję su telekomunikacijų sritimi. Konkrečiai su telekomunikacijų sritimi nesusijusius, bet visiškai telekomunikacijoms taikomus bendruosius konkurencijos taisyklių principus, inter alia, galima rasti teisės aktuose, Teismo nutarimuose ir Komisijos sprendimuose atskirose bylose, metinėse Komisijos ataskaitose apie konkurencijos politiką, pranešimuose spaudai ir kitoje Komisijos viešai skelbiamoje informacijoje. 10. Šios gairės nesukuria privalomai vykdytinų teisių, juolab nepažeidžia Europos Bendrijų Teisingumo Teismo ir nacionalinių valdžios institucijų teisės taikyti EEB konkurencijos taisykles (nacionalinės visų valstybių narių administracinės ar teisminės institucijos šias taisykles gali taikyti tiesiogiai). 11. Šios gairės nebus automatiškai keičiamos, jei pasikeistų ekonominė ir teisinė padėtis. Tačiau Komisija pasilieka galimybę iš dalies keisti gaires, nutarusi, kad šios gairės nebeatlieka savo paskirties dėl esminių ir (arba) pasikartojančių pokyčių precedentų teisėje, konkurencijos taisyklių taikymo metodikoje bei pokyčių teisės aktų, ekonomikos ir technikos srityse. 12. Iš esmės šiose gairėse nagrinėjamas tiesioginis konkurencijos taisyklių, t. y. EEB sutarties 85 ir 86 straipsnių taikymas įmonėms. Šiose gairėse neaptariamos valstybėse narėse taikomos konkurencijos taisyklės, ypač 5 straipsnis ir 90 straipsnio 1 ir 3 dalys. Principai, reglamentuojantys 90 straipsnio nuostatų taikymą telekomunikacijų sektoriuje, yra išsakyti pagal 90 straipsnio 3 dalį priimtose Komisijos direktyvose dėl Žaliosios knygos [3] įgyvendinimo. Įmonėms ir valstybėms narėms taikomų konkurencijos taisyklių sąryšis 13. Europos Bendrijų Teisingumo Teismas [4] yra nustatęs, kad nors tiesa, jog Sutarties 85 ir 86 straipsnių nuostatos yra susijusios su įmonių elgesiu, o ne valstybių narių įstatymais ar kitais teisės aktais, vadovaujantis EEB sutarties 5 straipsnio 2 dalimi, dėka valstybėms narėms draudžiama priimti arba vykdyti priemones, dėl kurių tos nuostatos taptų neveiksmingos. Teismas nurodė, kad visų pirma toks atvejis būtų tada, kai valstybių narių būtų prašoma uždraustiems karteliams taikyti palankias sąlygas arba stiprinti tokių sąlygų poveikį arba skatinti dominuojančių įmonių piktnaudžiavimus. Jei tokios priemonės yra priimtos arba vykdomos vis-à-vis valstybės įmonėms arba įmonėms, kurioms valstybė narė suteikia specialias ar išimtines teises, 90 straipsnio nuostatas irgi galima taikyti. 14. Jei valstybės įmonės arba įmonės, kuriai valstybė narė suteikia specialias ar išimtines teises, elgesys yra išimtinai įmonės savarankiškų veiksmų pasekmė, tokį elgesį reglamentuoja tiktai 85 ir 86 straipsniai. Jei tokių veiksmų priežastis yra valstybės nustatytos privalomosios priemonės (norminės arba administracinės), nepaliekančios įmonei pasirinkimo veikti savo nuožiūra galimybės, tokiai valstybei irgi gali būti taikomas 90 straipsnis kartu su 85 ir 86 straipsniais. Tokiu atveju 85 ir 86 straipsniai yra taikomi įmonės elgsenai, atsižvelgiant į tai, kad įmonė buvo priversta laikytis valstybės nustatytos privalomosios priemonės. Kitas atvejis gali būti toks, kai tokį elgesį įmonės pasirenka laisva valia, bet valstybė ėmėsi priemonių, skatinančių tokį elgesį arba stiprinančių jo veiksmingumą. Tokiu atveju 85 ir (arba) 86 straipsniai yra taikomi įmonės elgesiui, o 90 straipsnis gali būti taikomas valstybės priemonei. Toks atvejis, inter alia, galėtų būti tada, kai valstybė pritaria ir (arba) teisinėmis priemonėmis patvirtina įmonės elgsenos rezultatą (pavyzdžiui, tarifus). Šios gairės ir Sutarties 90 straipsnio nuostatos papildo vienos kitas, kadangi tiek gairėse, tiek 90 straipsnyje nagrinėjami konkurencijos taisyklių taikymą reglamentuojantys principai: išdėstyti viena vertus, 85 ir 86 straipsniuose ir kita vertus, 90 straipsnyje. Konkurencijos taisyklių ir kitų Bendrijos teisės aktų, įskaitant atvirojo tinklo teikimo nuostatų (ATN) taisyklių, taikymas 15. 85 ir 86 straipsniai bei juos įgyvendinantys reglamentai, taikant EEB sutarties 87 straipsnį turi galiojančių ir vykdytinų visoje Bendrijoje teisės aktų galią. Kadangi Bendrijos teisė sudaro vientisus reguliavimo pamatus, jų taikymas neturėtų prieštarauti kitoms Bendrijos taisyklėmis. Kitos Bendrijos taisyklės, o ypač reguliuojančios telekomunikacijų sektorių, negali būti laikomos nuostatomis, įgyvendinančiomis šiame sektoriuje 85 ir 86 straipsnius. Tačiau akivaizdu, kad siekiant kiek įmanoma geriau įgyvendinti visus Bendrijos telekomunikacijų politikos aspektus, Bendrijos priimtų telekomunikacijų sektoriuje aktų aiškinimas turi neprieštarauti konkurencijos taisyklėms. 16. Tai, inter alia, galioja sąryšiui tarp įmonėms taikomų konkurencijos taisyklių ir ATN taisyklių. Pagal 1988 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentą dėl telekomunikacijų paslaugų ir įrengimų bendrosios rinkos išvystymo iki 1992 metų [5], ATN yra "Tarybos direktyvomis bendrai apibrėžtos atvirojo tinklo teikimo nuostatos techninės sąlygos, vartojimo sąlygos ir tarifų nustatymo principai, visų pirma derinant nuomojamųjų linijų naudojimo sąlygas". ATN procedūros išsamiai nustatytos Direktyvoje 90/387/EEB [6] dėl telekomunikacijų paslaugų vidaus rinkos sukūrimo, įgyvendinant atvirojo tinklo teikimo nuostatą, Tarybos priimtą 1990 m. birželio 28 d., vadovaujantis EEB sutarties 100a straipsniu. 17. ATN atlieka esminį vaidmenį užtikrindamos visai Europai prieinamumą prie visos Bendrijos sujungtų viešųjų tinklų. Suderinus ATN, tinklo naudotojui bus siūlomos suderintos prieinamumo visoje EEB, nesvarbu su kokia valstybe naudotojas norėtų susisiekti, sąlygos. Suderintas prieinamumas bus užtikrinamas neprieštaraujant, kas yra pabrėžta ATN taisyklėse, pirmiau minėtoms konkurencijos taisyklėms. ATN taisyklės negali būti laikomos valstybių ir (arba) įmonių elgsenai taikomomis konkurencijos taisyklėmis. ATN ir konkurencijos taisyklės yra du skirtingi, tačiau vientisi taisyklių rinkiniai. Todėl net priėmus visas ATN taisykles, konkurencijos taisyklės yra toliau nenutrūkstamai taikomos. 18. Konkurencijos taisyklių taikymas yra ir bus suderintas su galiojančiomis Bendrijos prekybos taisyklėmis. Tačiau konkurencijos taisyklių taikymas EEB įmonių bei ne EEB įmonių, turinčių prieinamumą prie EEB rinkos, atžvilgiu yra nediskriminacinis. III. BENDRIEJI 85 IR 86 STRAIPSNIŲ TAIKYMO PRINCIPAI Vienodas 85 ir 86 straipsnių taikymas 19. Visoje Bendrijoje 85 ir 86 straipsniai vienodomis sąlygomis ir tokia pat apimtimi taikomi tiesiogiai visoms valstybės bei privačioms įmonėms, išskyrus 90 straipsnio 2 dalyje [7] numatytą išimtį. Komisijai ir nacionalinėms administracinėms bei teisminėms institucijoms yra suteikti įgaliojimai taikyti šias taisykles, vadovaujantis Tarybos reglamente Nr. 17 [8] nustatytomis sąlygomis. 20. Taigi 85 ir 86 straipsniai taikomi tiek privačioms įmonėms, tiek valstybiniams telekomunikacijų operatoriams, įskaitant telekomunikacijų administracijas ir pripažintas privačias agentūras (toliau – TO). 85 ir 86 straipsniuose TO yra apibūdintos kaip įmonės, vykdančios komercinę veiklą, apimančią telekomunikacijų paslaugoms teikti naudojamos telekomunikacijų įrengimų gamybą ir (arba) pardavimą, nepriklausomai nuo kitų faktorių, tokių kaip, pavyzdžiui, ar tų įmonių pobūdis ekonominis ar ne, ar jos yra savarankiški juridiniai asmenys, ar valstybinės organizacijos dalis [9]. TO asociacijos yra 85 straipsnyje apibrėžiamos įmonių asociacijos, nežiūrint to, kad TO vykdo savo veiklą organizacijose, kuriose yra atstovaujamos ir valstybės institucijos. 85 ir 86 straipsniai taip pat taikomi toms ne EEB teritorijoje veikančioms įmonėms, kurios bendroje rinkose įgyvendina arba ketina įgyvendinti ribojančius susitarimus ar daro pažeidimus, darančius įtaką valstybių narių prekybai [10]. 90 straipsnio 2 dalies nuostatomis arba kitais esminiais reikalavimais pateisinami konkurencijos apribojimai 21. 90 straipsnio 2 dalyje numatyta išimtis gali būti taikoma tiek valstybės priemonėms, tiek įmonių veiklai. Paslaugų direktyvoje 90/388/EEB, ypač jos 3 straipsnyje yra nuostata, numatanti valstybei narei galimybę nustatyti specialiuosius apribojimus licencijoms, kuriuos ji gali išduoti tam tikroms telekomunikacijų paslaugoms. Šie apribojimai gali būti nustatomi, remiantis 90 straipsnio 2 dalimi arba siekiant užtikrinti Paslaugų direktyvoje nurodytų valstybės esminių reikalavimų atitiktį. 22. Kaip numatyta 90 straipsnio 2 dalyje, šioje nuostatoje numatyta išimtis vis dar gali turėti įtakos TO elgsenai, kadangi išimtimi yra nustatyti konkurencijos apribojimai, kurių dėl Paslaugų direktyvos taikymo valstybė narė nėra nustačiusi. Tačiau reikia atsižvelgti į faktą, kad šiuo atveju valstybė, kurios funkcija – ginti visuomenę ir bendruosius ekonominius interesus neįžvelgė būtinybės taikyti minėtus apribojimus. Dėl to įrodinėjimo, kad 90 straipsnio 2 dalyje numatyta išimtis tebetaikoma įmonės elgsenai, susijusiai su šiais apribojimais, pareiga tampa ypatingai sunki. 23. Komisija, remdamasi Teisingumo Teismo precedentų teise [11], daro išvadą, kad ji, kontroliuojama Teismo, turi išimtinę kompetenciją nuspręsti dėl 90 straipsnio 2 dalyje numatytos išimties taikymo. Nacionalinės valdžios institucijos, įskaitant teismines institucijas, gali nuspręsti, kad ši išimtis netaikoma, jei jos išsiaiškina, kad konkurencijos taisyklės tikrai nėra kliūtis įmonėms vykdyti priskirtas užduotis, susijusias su bendraisiais ekonominiais interesais. Kai minėtos institucijos negali aiškiai to nustatyti, jos turėtų savo sprendimą suspenduoti ir tokiu būdu suteikti Komisijai galimybę išsiaiškinti, ar įvykdytos visos tokios nuostatos taikymo sąlygos. 24. Priemones, kuriomis siekiama atitikti "esminius reikalavimus", apibrėžtus Paslaugų direktyvos 1 straipsnyje [12], gali taikyti tik valstybės narės, bet ne įmonės. Atitinkama rinka 25. Sutarties 85 straipsnio tikslu, siekiant įvertinti susitarimo dėl konkurencijos įtaką ir Sutarties 86 straipsnio tikslu, įvertinti, ar yra rinkoje dominuojanti padėtis, būtina apibrėžti, kas telekomunikacijų sferoje yra atitinkama rinka (-os), produktų ar paslaugų rinka (-os) ir geografinė rinka (-os). Greitai besikeičiančios technologijos kontekste atitinkamos rinkos apibrėžimas yra dinamiškas ir kintantis. a) Produkto rinka 26. Produktų rinką sudaro produktų, kurie dėl savo ypatybių yra ypatingai tinkami nuolatiniams poreikiams tenkinti ir kurie kainos, naudojimo ir naudotojo pirmenybinio pasirinkimo prasme tik ribotai gali būti pakeičiami kitais produktais, visuma. Tiktai atitinkamų produktų objektyvių ypatybių tikrinimu apsiribojantis patikrinimas negali būti pakankamas: taip pat turi būti atsižvelgiama į konkurencines sąlygas ir rinkos pasiūlos ir paklausos struktūrą [13]. Tiksliai nustatyti šitas rinkas Komisija gali tiktai kiekvienu konkrečiu atveju atskirai. 27. Šiose gairėse galima tik pažymėti, kad kaip atskiros gali egzistuoti bent jau antžeminio tinklo, balso ryšio, duomenų ryšio ir palydovinio ryšio rinkos. Ryšium su įrengimų rinka, rinkos apibrėžimo tikslu reikia atsižvelgti į šias sritis: valstybės komutavimo linijų įranga, privati komutavimo įranga, perdavimo sistemos; o imant konkrečiau galinių įrengimų sritį: telefono aparatai, modemai, telekso galinė įranga, duomenų perdavimo galiniai įrengimai ir judriojo ryšio telefonai. Pirmiau išdėstytos nuorodos nepažeidžia siauresnių skiriamųjų rinkų apibrėžimų. Kitų paslaugų, tokių kaip pridėtinės vertės paslaugų, o taip pat galinės ir tinklo įrangos, šiose gairėse negalima apibrėžti; ar egzistuoja rinka kiekvienai šiai paslaugai, ar jų visumai, ar abiems po vieną rinką, – tai priklauso nuo to, kiek skirtingose geografinėse rinkose šios paslaugos gali būti pakeičiamos kitomis. Tai daugiausia apsprendžia pasiūla ir tų rinkų keliami reikalavimai. 28. Kadangi įvairūs nacionaliniai viešieji tinklai konkuruoja dėl telekomunikacijų funkcinio įtaiso dideliems naudotojams įrengimo, rinkos apibrėžimas gali atitinkamai kisti. Iš tikrųjų didelių telekomunikacijų naudotojų, nepriklausomai nuo to, ar jie yra paslaugų teikėjai, ar ne, įsikūrimas tam tikrose patalpose priklauso, inter alia, nuo to, kokių rūšių telekomunikacijų paslaugas joms gali teikti atskiros TO. Taigi naudotojai palygina TO siūlomų nacionalinių viešųjų tinklų ir kitų teikiamų paslaugų charakteristikas ir kainas. 29. Kalbant apie palydovinio ryšio paslaugas, kyla klausimas, ar jos iš esmės gali būti laikomos pakeičiamomis antžeminio tinklo ryšiu: a) palydovinis ryšys gali būti įvairių rūšių: fiksuota paslauga (jungimas nuo vieno taško iki kito), bendrosios paskirties daugiataškis jungimas (taško jungimas prie bendrosios paskirties taškų ir bendrosios paskirties taškų jungimas), vienkryptis ar dvikryptis ryšys; b) pagrindinės palydovinio ryšio savybės yra tokios: apima didelę valstybių sienų neribojamą geografinę teritoriją, sąnaudos nepriklauso nuo atstumo, paprasta ir lengva išmontuoti tinklus, ypač VSAT sistemos galinės įrangos taškuose; c) palydovinio ryšio panaudojimą galima suskirstyti smulkiau į tokias kategorijas: viešasis komutuojamas balso ir duomenų perdavimas, pridėtinės vertės paslaugos ir transliavimas; d) pagrindiniams balso ir duomenų ilgų atstumų perdavimams atlikti palydovinis ryšys gali būti lengvai pakeičiamas antžeminio perdavimo ryšio kanalais. Ir atvirkščiai, kai kuriais balso ir duomenų perdavimo atvejais dėl savo savybių palydovinis ryšys iš esmės nelabai gali pakeisti, o greičiau tegali papildyti antžeminio perdavimo ryšius. Tokie atvejai yra: paslaugos periferiniams ar mažiau išsivysčiusiems regionams, ryšiai tarp negretutinių valstybių, pajėgumų perkonfigūravimas ir srauto maršruto atstatymas. Be to, teikiant pridėtinės vertės komercines paslaugas, šiuo metu palydovinis ryšys daugeliu atveju negali pakeisti tiesioginio transliavimo ir privačių bendrosios paskirties taškų tinklų. Kadangi palydovinis ryšys naudojamas skirtingiems poreikiams patenkinti, jis turėtų konkuruoti skirtingų produktų rinkose. Kalbant apie patį palydovinį ryšį, jis irgi gali turėti skiriamąsias rinkas. 30. Judriojo ryšio paslaugų sferoje tikriausiai egzistuoja tokios skiriamosios rinkos: judriojo ryšio telefono, ieškos, bevielio balso perdavimo ryšio ir bevielio duomenų perdavimo ryšio rinkos. Technikos vystymasis kiekvieną iš šių sistemų gali patobulinti, sutiekiant joms vis geresnių ypatybių. To pasekmė – šių sistemų skirtumai vis labiau nyksta ir jos vis dažniau gali pakeisti viena kitą. Taigi negalima atmesti galimybės, jog ateityje tam tikrais naudojimo atvejais keletas šių sistemų gali konkuruoti bendroje produkto rinkoje. Be to, tikėtina, kad kai kuriais naudojimo atvejais judriojo ryšio sistemos ir kai kurios viešojo komutuojamo tinklo siūlomos paslaugos atsidurs bendrojoje rinkoje. b) Geografinė rinka 31. Geografinė rinka yra teritorija: - kurioje įmonės konkuruoja viena su kita, ir - kurioje objektyvios visiems prekybininkams taikomos produkto ar paslaugos konkurencinės sąlygos yra panašios [14]. 32. Atskirais atvejais nepažeidžiant geografinės rinkos apibrėžimo, visos EEB esančios nacionalinės geografinės teritorijos atrodo kaip skiriamosios geografinės rinkos atitinkamų paslaugų ar produkto prasme tais atvejais, kai: - kliento poreikių neįmanoma patenkinti naudojantis ne vidaus rinkoje siūloma paslauga, - paslaugos prieinamumo reguliavimo sąlygos yra nevienodos, ypač turint omenyje specialiąsias ar išimtines teises, kuriomis nacionalinės teritorijos dažnai yra izoliuojamos, - Bendrija neturi vieningų įrangos ir tinklų standartų, nei privalomų, nei laisvai nusistatytų, o standartų nebuvimas irgi gali izoliuoti nacionalines rinkas. Iš to, kad nėra laisvai nusistatytų standartų, bendrų visai Bendrija, akivaizdu, kokie nevienodi skirtingų nacionalinių klientų reikalavimai. Tačiau tikimasi, kad geografinė rinka vis labiau ir tokiu tempu, kokiu palaipsniui kuriasi bendroji EEB rinka, išplis į EEB teritoriją. 33. Tai pat reikia išsiaiškinti, ar kiekviena nacionalinė rinka ar jos dalis užima žymią bendrosios rinkos dalį. Taip atsitinka tada, kai paslaugos arba produktas sudaro žymią procentinę tokios paslaugos ar produkto dalį EEB. Tas galioja visoms paslaugoms ir produktams. 34. Tarptautiniam ryšiui per palydovą palaikyti reikalingo sujungimo paslaugas gali teikti ne viena šalis. Vadinasi, geografinė rinka yra didesnė už nacionalinę teritoriją ir gali apimti visą EEB. Kalbant apie erdvinio segmento pajėgumus, geografinės rinkos plėtimasis priklausys nuo palydovo galios ir jo gebėjimo konkuruoti su kitais palydovais dėl perdavimo tam tikroje teritorijoje, kitaip tariant, tai priklausys nuo palydovo verčių ribos. Tai galima įvertinti tik kiekvienu atveju atskirai. 35. Kalbant apie paslaugas apskritai, o taip pat galinę ir tinklo įrangą, Komisija įvertina įmonių konkurencinius pajėgumus ir jų elgsenos padarinius EEB konkurencijos rezultatams, atsižvelgdama į susijusią jų veiklą bei EEB ir pasaulio rinkų sąveiką. EEB rinkai palaipsniui atsiveriant, tokio įvertinimo būtinybė vis didėja. Tai galėtų daryti didelį poveikį EEB rinkų struktūrai, tose rinkose veikiančių įmonių bendram konkurencingumui, o ilgainiui jų gebėjimui išlikti nepriklausomais operatoriais. IV. 85 STRAIPSNIO TAIKYMAS 36. Komisija primena, kad svarbiausias 1988 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentu dėl telekomunikacijų paslaugų ir įrangos bendrosios rinkos išvystymo iki 1992 metų nubrėžtas politikos tikslas buvo toks: "…visuose lygmenyse, o ypač mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos srityje, skatinti bendradarbiavimą Europoje, kuo labiau jį derinant su Bendrijos konkurencijos taisyklėmis, siekiant telekomunikacijų rinkose išsaugoti stiprias Europos pozicijas ir užtikrinti, kad visos valstybės narės taptų visateisėmis tų rinkų dalyvėmis." Europoje paslaugos dažniausiai teikiamos pasitelkiant TO bendradarbiavimą, pavyzdžiui, sujungimui ir sąveikai užtikrinti: i) tose srityse, kuriose pagal Bendrijos teisę, o ypač Paslaugų direktyvą 90/388/EEB, ir toliau gali būti taikomos specialiosios arba išimtinės teisės; ir ii) srityse, kuriose norint teikti optimalias paslaugas, tam tikrų bendradarbiavimo formų, tokių kaip taip vadinamų "vieno langelio pirkimo" susitarimų, t. y. galimybės gauti europietiškas paslaugas vienoje pardavimo vietoje, išvengti neįmanoma, Direktyvose, sprendimuose, rekomendacijose ir rezoliucijose Taryba pateikia tų sričių gaires, kurioms Europos paslaugos yra aktualiausios: pvz., rekomendacijoje 86/659/EEB dėl koordinuoto skaitmeninio visuminių paslaugų tinklo (ISDN) Europos bendrijoje įvedimo [15] ir rekomendacijoje 87/371/EEB dėl koordinuoto viešojo paneuropinio korinio skaitmeninio antžeminio judriojo ryšio Bendrijoje įvedimo [16]. Komisija pritaria ir visiškai palaiko bendradarbiavimą, ypač siekdama skatinti transeuropinių paslaugų plėtojimą ir stiprinti EEB pramonės konkurencingumą Bendrijos bei pasaulio rinkose. Tačiau pasitelkus bendradarbiavimą šį tikslą galima pasiekti tik tada, jei bendradarbiaujant įgyvendinamos Bendrijos konkurencijos taisyklės. Reglamente Nr. 17 išdėstytos aiškiai apibrėžtos tokiems bendradarbiavimo susitarimams taikomos nereguliavimo procedūros. Reglamente Nr. 17 numatytos procedūros yra šios: i) prašymo dėl nereguliavimo pateikimas; tuo Komisijai patvirtinant, kad susitarimai nepatenka į 85 straipsnio nuostatomis reglamentuojamą sritį, nes jie neriboja konkurencijos ir (arba) nedaro įtakos tarp valstybių narių vykdomai prekybai; ir ii) 85 straipsnio nuostatomis reglamentuojamas pranešimas apie susitarimus, siekiant 85 straipsnio 3 dalyje numatytos išimties. Nors, jei tam tikras susitarimas patenka į 85 straipsnio nuostatomis reglamentuojam sritį, Komisija, pagal 85 straipsnio 3 dalį, gali suteikti išimtį, bet ji suteikiama tik tada, kai susitarimas duoda, remiantis 3 dalyje numatytais kriterijais įvertintos, ekonominės naudos, kuri yra didesnė negu būtų gauta dėl konkurencijos apribojimo. Bet kokiu atveju nereikėtų panaikinti konkurencijos didesnei aptariamų produktų daliai. Pranešimas nėra privalomas, bet jei dėl teisinio tikrumo šalys nusprendžia pateikti prašymą dėl išimties, vadovaudamosi Reglamento Nr. 17 4 straipsniu, susitarimams negali būti taikomi išimtis, kol apie juos nebuvo pranešta Komisijai. 37. Bendradarbiavimo susitarimai gali būti aptarti viename iš Komisijos bendrųjų išimčių reglamentų arba pranešimų [17]. Pirmuoju atveju susitarimui automatiškai taikoma išimtis pagal 85 straipsnio 3 dalį. Antruoju atveju Komisijos nuomone, nėra akivaizdu, kad susitarimas ribotų konkurenciją bei tarp valstybių narių vykdomą prekybą, todėl Komisijos įsikišimas šiuo atveju nereikalingas. Abiem atvejais apie susitarimą pranešti nereikia, bet apie jį gali būti pranešama, jei kyla abejonių. Jei Komisija gaus daugybę pranešimų apie panašius bendradarbiavimo telekomunikacijų sektoriuje susitarimus, ji gali apsvarstyti, ar nereikėtų priimti reglamento, nustatančio tokiems susitarimams konkrečią bendrąją išimtį. 38. Telekomunikacijų sektoriui būdingos susitarimų [18] rūšys, kurias reglamentuoja 85 straipsnis, išvardytos toliau. Šiame sąraše pateikti tik pavyzdžiai, todėl jis nėra išsamus. Komisija jame nurodo tik galimus konkurencijos apribojimus, kurie galėtų patekti į 85 straipsnio teisinio reguliavimo sritį, ir galimus išimties taikymo atvejus. 39. Šie susitarimai gali daryti įtaką tarp valstybių narių vykdomi prekybai dėl šių priežasčių: i) prekyba kitomis paslaugomis, skiriant jas nuo TO paslaugų, įranga ir erdvinio segmento įrengimais vykdoma visoje EEB, todėl tikėtina, kad tokie įrangos ir paslaugų susitarimai darys įtaką prekybai. Nors dabar tarptautinė prekyba yra ribojama, potencialiai nėra priežasčių tikėtis, kad ateityje tokių priemonių tiekėjai apsiribos savo nacionalinėmis rinkomis; ii) tarkime, kad rezervuotosiomis tinklo paslaugomis irgi prekiaujama visoje Bendrijoje. Vienos valstybės narės operatorius šias paslaugas gali teikti kitose valstybėse narėse esantiems klientams, nusprendusiems savo telekomunikacijų funkcinį įtaisą perkelti į pirmąją valstybę narę dėl to, kad taip yra ekonomiškiau ar kokybiškiau. Tokių susitarimų poveikio EEB prekybai mastas gali būti bent jau toks, kokia yra šių susitarimų daroma įtaka sąlygoms, kurių laikantis vykdomas kitų paslaugų ir įrangos tiekimas visoje EEB. 40. Pagaliau, turint omenyje kokio lygio dominuojančias padėtis TO užima priemonių, paslaugų ir įrangos rinkose, jų elgsena, kuria siekiama sudaryti tokius susitarimus, taip pat galėtų pažeisti 86 straipsnį, jeigu susitarimais būtų slopinama arba mėginama slopinti tam tikro laipsnio konkurenciją vis dar esančią rinkoje arba tos rinkos augimą, arba dėl tokių susitarimų TO susilauktų tokio prekybinio pelno, kurio nebūtų uždirbę normalios ir pakankamai efektyvios konkurencijos sąlygomis. A. Horizontalūs susitarimai dėl antžeminių įrenginių ir rezervuotųjų paslaugų tiekimo 41. Susitarimai dėl antžeminių įrenginių (viešojo komutuojamo tinklo arba skirtųjų grandine komutuojamo perdavimo linijų ar paslaugų (pvz., balso telefonijos plačiajai visuomenei) šiuo metu gali būti sudaromi tik tarp TO, kadangi šiuo teisiniu režimu suteikiamos išimtinės arba specialiosios teisės. Paslaugų direktyvoje pripažįstama valstybės narės galimybė taikyti šią nuostatą tam tikriems operatoriams neatleidžia tų operatorių nuo pareigos laikytis konkurencijos taisyklių, tiekiant šias priemones ar teikiant šias paslaugas. Šie susitarimai konkurenciją valstybėje narėje gali riboti tik tuo atveju, jei tokios išimtinės teisės yra suteiktos daugiau negu vienam tiekėjui. 42. Šie susitarimai gali riboti konkurenciją tarp TO, joms siekiant išlaikyti arba pritraukti didelius telekomunikacijų naudotojus naudotis jų telekomunikacijų centrais. Tokia telekomunikacijų funkcinių įtaisų konkurencija iš esmės remiasi palankiais tarifais arba kitomis sąlygomis, o taip pat paslaugų kokybe. Valstybės narės negali užkirsti kelio tokios konkurencijos atsiradimui, nes Paslaugų direktyva leidžia valstybėms narėms suteikti specialiąsias ir išimtines teises tik savo valstybių teritorijose. 43. Pagaliau šie susitarimai gali riboti trečiųjų susitarimo šalių įmonių teikiamų nerezervuotųjų paslaugų, kurioms yra tiekiamos priemonės, konkurenciją, pavyzdžiui, jei tokiais susitarimais konkretiems naudotojams nustatomos diskriminacinės arba šališkos sąlygos. 44. aa) Kainų susitarimai: visais TO susitarimais dėl kainų, nuolaidų ar komisinių mokesčių už tarptautines paslaugas siekiama žymiai apriboti telekomunikacijų funkcinių įtaisų konkurenciją. Nuolaidų suteikimo koordinavimas arba draudimas gali tapti ypatingai rimtų apribojimų priežastimi. Kadangi plačioji visuomenė yra gerai informuota apie tarifų dydžius, nuolaidų suteikimas gali likti vienintele efektyvios kainų konkurencijos galimybe. 45. Keliose bylose Teisingumo Teismas ir Komisija nusprendė, kad kainų susitarimai labai rimtai pažeidė 85 straipsnį [19]. Kadangi tarifų struktūrų suderinimas gali būti svarbiausias Bendrijos teikiamų paslaugų elementas, šio tikslo turėtų būti siekiama tik tokiais būdais, kurie neprieštarautų Bendrijos konkurencijos taisyklėms, be to, į tarifų struktūrų suderinimą turėtų būti įtrauktas efektyvių kainų nustatymo principų taikymo visoje Bendrijoje apibrėžimas. Kainų konkurencija yra lemiamas, o gal ir svarbiausias kliento pasirinkimą lemiantis faktorius kartu skatinantis ir technikos pažangą. Nepažeidžiant atskirų išimčių taikymo atvejų, bet kokie susitarimai dėl kainos 85 straipsnio 3 dalies prasme bus labai kruopščiai Komisijos tikrinami. 46. Atvirkščiai, kai susitariama tik dėl bendrų tarifo struktūrų ar principų sukūrimo, Komisija gali svarstyti, ar tokiais susitarimais nesiekiama 85 straipsnio 3 dalyje apibrėžtos ekonominės naudos, kuri atsveria konkurencijos apribojimus. Tai, žinoma, tarifų kalkuliavimui suteiktų būtino skaidrumo ir padėtų naudotojams lengviau apsispręsti dėl srautų perdavimo ar būstinių bei patalpų vietos. Tokie susitarimai taip pat padėtų siekti vieno iš Žaliojoje knygoje numatytų ekonominių tikslų – labiau sąnaudomis pagrįstų tarifų. Į reikalą įsikišus Komisijai, CEPT (Europos pašto ir telekomunikacijų administracijų konferencija) nusprendė panaikinti rekomendaciją PGT/10 dėl tarptautinių telekomunikacijų grandine komutuojamo perdavimo linijų nuomos bendrųjų principų ir privačių tarptautinių tinklų kūrimo. Šioje rekomendacijoje, inter alia, buvo rekomenduojama taikyti 30 % pridėtinį mokestį arba prieigos mokestį tais atvejais, kai trečiosios šalies srautas perduodamas skirtosiomis tarptautinėmis grandine komutuojamomis linijomis arba, kai tokia grandine komutuojamo perdavimo linija yra prijungta prie viešųjų telekomunikacijų tinklo. Joje taip pat buvo rekomenduota taikyti vienodus tarifų koeficientus, nustatant tarptautinių telekomunikacijų grandinių nuomos santykinius dydžius. CEPT ir Komisijai bendradarbiaujant rekomendacija buvo panaikinta, o konkurencija tarp telekomo operatorių dėl skirtųjų tarptautinių grandinių atstatyta naudotojų, ypač nerezervuotųjų paslaugų teikėjų naudai. Komisija nustatė, kad rekomendacija prilygo kainų susitarimui tarp įmonių, kaip jį apibūdina Sutarties 85 straipsnis, o tai labai ribojo konkurenciją Europos bendrijoje [20]. 47. ab) Susitarimai dėl kitų priemonių tiekimo sąlygų Šie susitarimai gali riboti telekomunikacijų funkcinių įtaisų konkurenciją tarp partnerių. Be to, jie gali riboti naudotojų prisijungimą prie tinklo, ir tokiu būdu riboti trečiųjų įmonių konkurenciją nerezervuotųjų paslaugų srityje. Tai ypač galioja skirtųjų grandine komutuojamo perdavimo linijų naudojimui. CEPT panaikintoje rekomendacijoje PGT/10 dėl tarifų taip pat buvo rekomenduojami pardavimo sąlygų apribojimai, kurioms Komisija prieštaravo. Šie apribojimai iš esmės buvo tokie: - skirtųjų grandine komutuojamo perdavimo linijų, kuriomis naudojasi klientas ir trečiosios šalys, naudojimosi sąlyga yra ta, kad ryšys skirtas išimtinai vykdyti veiklai, kuriai grandinė buvo suteikta, - draudimas sudaryti subnuomos sutartis, - leidimas naudotis privačiais tinklais tik tiems klientams, kuriuos vieną su kitu sieja ekonominiai ryšiai ir kurie vykdo vienodą veiklą, - išankstinės TO konsultacijos dėl bet kokio pritarimo privačiam tinklui ar tinklo naudojimo modifikacijų bei bet kokio privačių tinklų sujungimo. Kalbant apie 85 straipsnio 3 dalyje numatytos išimties suteikimą, be kitų aspektų galima būtų atsižvelgti ir į specialiųjų sąlygų suteikimą kokiai nors priemonei siekiant ją plėtoti. Tai paspartintų technologijų raidą, o tai savo ruožtu mažina paslaugų sąnaudas ir prisideda prie Europos pramonės struktūrų konkurencingumo didėjimo. Suprantama, kad kitus 85 straipsnio 3 dalies reikalavimus irgi būtina atitikti. 48. ac) Susitarimai dėl telekomunikacijų maršrutų pasirinkimo Tokių susitarimų ribojantis poveikis gali būti toks: i) kadangi jais koordinuojamas TO tarptautinių paslaugų maršrutų pasirinkimas, jie gali mažinti TO konkurenciją komunikacijų funkcinių įtaisų tiekimo naudotojams srityje, t. y. investavimo ir gamybos prasme ir galimu poveikiu tarifams. Reikėtų nustatyti, ar šis jų veiklos autonomiškumo apribojimas yra pakankamas pagrindas taikyti 85 straipsnio nuostatas. Bet kokiu atveju argumentai dėl 85 straipsnio 3 dalies išimties taikymo būtų įtikinamesni, jeigu norint užtikrinti sujungimą, vadinasi, Europos tinklo naudojimą, reikėtų pasirinkti bendrus maršrutus; ii) kadangi jie iš anksto nulemia TO apsisprendimą pasirenkant jau įdiegtus maršrutus, ir šis pasirinkimas apsiriboja viena nustatyta priemone, tokie susitarimai galėtų riboti kitų priemonių naudojimą, vadinasi ir paslaugų teikimą, kartu kenkiant technologijų pažangai. Ir priešingai, iš esmės maršrutų pasirinkimas neturi ribojančio poveikio, jei maršruto pasirinkimas yra techninis reikalavimas. 49. ad) Susitarimai dėl techninių ir kokybės standartų taikymo paslaugoms, teikiamomis naudojantis viešuoju tinklu Standartizacija duoda didelės ekonominės naudos, kaip ji apibrėžiama 85 straipsnio 3 dalyje. Standartizacija, inter alia, palengvina paneuropinių telekomunikacijų paslaugų teikimą. Kaip nustatyta Bendrijos požiūrio į standartizaciją pamatuose, standartus atitinkančius produktus ir paslaugas galima naudoti visoje Bendrijoje. Europos telekomunikacijų standartų institutas (ETSI) ir Jungtinė Europos standartų institucija (CEN-CENELEC) plėtojosi laikydamosi šitokio požiūrio į standartizaciją. Nacionalinės rinkos atsidarys EB ir formuos Bendrijos rinką. Paslaugų ir įrangos rinkos plėsis, darydamos teigiamą poveikį masto ekonomijai. Naudotojai galės gauti pigesnių paslaugų ir produktų. Standartizacija taip pat gali būti kaip alternatyva specifikacijoms, kurias kontroliuoja įmonės, užimančios dominuojančią padėtį tinklo struktūroje ir nerezervuotųjų paslaugų tiekime. Todėl dėl standartizacijos susitarimų gali sumažėti rizika, kad įmonės, galinčios blokuoti nerezervuotųjų paslaugų ir įrengimų rinkų prieinamumą, darys mažiau pažeidimų. Tačiau tam tikrų standartizacijos susitarimų poveikis konkurencijai gali būti ribojantis: jie gali trukdyti inovacijoms, tam tikrame etape įšaldyti technologijų raidą, blokuoti kai kuriems naudotojams/paslaugos teikėjams tinklo prieigą. Šis apribojimas gali būti pageidautinas, pavyzdžiui, sprendžiant, kokiu mastu ateityje pranešimų signalai bus nustatomi tinkle ar toliau juos bus leidžiama nustatyti klientų įrengimuose. Kitų, ne Bendrijos teisės aktuose nustatytų specifikacijų taikymo poveikis konkurencijai irgi gali būti ribojantis. Todėl tokį poveikį darantys susitarimai yra numatyti 85 straipsnyje. Sudėtinga rasti pusiausvyrą tarp ekonominės naudos ir konkurencijos apribojimų. Iš esmės išimtis gali būti taikoma tada, kai susitarimu labiau atveriama rinka ir palengvinamas rinkos prieinamumas, ir tokia nauda atsveria dėl išimties atsiradusius apribojimus. 50. Bendrai sukurti ir (arba) paskelbti, remiantis ATN procedūromis, standartai leidžia daryti prielaidą, kad bendradarbiaujančios TO, atitinkančios tuos standartus, įvykdo atviros ir efektyvios prieigos reikalavimą (žr. 16 dalyje paminėtą ATN direktyvą). Šią prielaidą, inter alia, galima atmesti, jei susitarime yra apribojimų, kurių Bendrijos teisė nenumato ir kurie nėra būtini standartizacijai. 51. Vienas svarbus 85 straipsnio 3 dalyje išdėstytas reikalavimas – naudotojai taip pat turi gauti sąžiningą pajamų dalį. To galiam labiau tikėtis tada, kai naudotojai tiesiogiai dalyvauja standartizacijos procese ir gali turėti sprendžiamąjį balsą sprendžiant, kokie produktai ar paslaugos atitinka jų poreikius. 85 straipsnio 3 dalyje teigiama, kad ne tik TO, bet ir gamintojų ar paslaugų teikėjų dalyvavimas standartizacijos procese laikytinas teigiamu reiškiniu. Tačiau šis dalyvavimas turi būti atviras ir plačiai atstovaujamas, kad būtų išvengta konkurencijos apribojimų, galinčių pakenkti nedalyvaujantiems gamintojams ar paslaugų teikėjams. Pagal 85 straipsnio 3 dalį taikant šiems susitarimams išimtį, kitiems gamintojams gali reikėti išduoti licencijas. 52. ae) Susitarimai, numatantis specialų TO galinės įrangos ar kitų bendrovių įrengimų, naudojamų galinių įrengimų sujungimui ar sąveikavimui su rezervuotomis paslaugomis ir priemonėmis, parengimą 53. af) Susitarimai dėl keitimosi informacija Geram tarptautinių telekomunikacijų paslaugų teikimui ir bendradarbiavimui, kuriuo siekiama užtikrinti sujungimą arba "vieno langelio pirkimą ir atsiskaitymą" užtikrinti tikrai būtina bendrai keistis informacija. Informacijos mainai nereiškia, kad keičiamasi su konkurencija susijusia informacija, pvz., informacija apie tam tikrus tarifus, kuri yra komercinė paslaptis, ar informacija apie nuolaidų sistemą, klientus ir verslo strategiją, įskaitant informaciją apie naujus produktus. Keitimasis tokia informacija paveiktų TO verslo politikos autonomiją. Be to, tokie informacijos mainai nėra būtini pirmiau minėtiems tikslams pasiekti. B. Susitarimai dėl nerezervuotųjų paslaugų ir galinės įrangos tiekimo 54. Skirtingai negu priemonių rinkose, kurių tiekėjai yra tik TO, paslaugų rinkose faktiškų arba potencialių konkurentų yra daug; paslaugų rinkose konkuruoja ne tik TO, bet ir tarptautinės privačios bendrovės, kompiuterių bendrovės, leidyklos ir kt. Todėl susitarimai dėl paslaugų ir galinės įrangos gali būti sudaryti tarp TO, tarp TO ir privačių bendrovių bei tarp pačių privačių bendrovių. 55. Liberalizacijos procesas daugiausia sąlygojo strateginių susitarimų atsiradimą tarp i TO, tarp ii tarp TO ir kitų bendrovių. Tokių susitarimų dažniausia forma – bendros įmonės. 56. ba) Susitarimai tarp TO Pagal šiuos susitarimus paprastai kiekvienas partneris teikia pridėtinės vertės paslaugas, įskaitant paslaugos vadybos paslaugą. Tokie susitarimai daugiausiai remiasi "vieno langelio pirkimo" principu, t. y. kiekvienas partneris klientui siūlo visą jam reikalingų paslaugų paketą. Tokios teikiamos paslaugos vadinamos valdomomis duomenų tinklo paslaugomis (MDNS). MDNS paprastai sudaro didelis paslaugų paketas, įskaitant priemones, pridėtinės vertės paslaugas ir vadybą. Šiuose susitarimuose taip pat gali būti susitarta ir dėl tokių bazinių paslaugų, kaip palydovinio ryšio paslaugos. 57. Šie susitarimai galėtų riboti konkurenciją MDNS rinkoje ir konkurenciją paslaugos ar paslaugų grupės, įeinančios į MDNS sudėtį, rinkose: i) tarp pačių dalyvaujančių TO; ir ii) vis-à-vis kitų faktiškų ar potencialių trečiųjų šalių tiekėjų. 58. i) Konkurencijos tarp TO apribojimai TO bendradarbiavimas gali sumažinti potencialių atskirų MDNS, siūlomų kiekvienos dalyvaujančios TO, skaičių. Susitarimai gali daryti poveikį konkurencijai bent jau kai kuriais aspektais, kurie yra aptariami kaip konkretūs pagal 85 straipsnio 1 dalies a – c punktus draudžiamos praktikos pavyzdžiai, jeigu tie susitarimai: - nustato, rekomenduoja arba bent jau skatina (keičiantis informacija apie kainas) kainų, kurias dalyviai nustato klientams, koordinavimą, - nustato bendras specifikacijas MDNS produktams, kvotas, bendrus tiekimo susitarimus, klientų sistemų specifikaciją; dėl tokių veiksmų būtų kontroliuojama gamyba, rinkos, technologijų vystymasis ir investavimas, - apsvarsto, kaip galima būtų bendrai pirkti MDNS techninę ir (arba) programinę įrangą, o tai reikštų rinkos arba tiekimo šaltinių pasidalijimą. 59. ii) Ribojantis poveikis trečiųjų šalių įmonėms Trečiosioms šalims užkertamas kelias įeiti į rinką arba trukdoma į ją įeiti, jeigu dalyvaujančios TO: - atsisako trečiosios šalies paslaugos teikėjui teikti priemones, - naudojimo apribojimus taiko tik trečiosioms šalims, o sau netaiko (pvz., privačiam teikėjui užkertamas kelias prijungti kompleksinius klientus prie skirtosios linijos įrenginio, kad būtų žemesnės vieneto sąnaudos), - teikia pirmenybę savo, o ne privačių tiekėjų MDNS pasiūlymams skirtosios grandine komutuojamos perdavimo paslaugos linijos prieigos, prieinamumo, kokybės ir kainos požiūriu, taip pat priežiūros ir kitų paslaugų požiūriu, - savo MDNS pasiūlymams taiko ypatingai žemus tarifus, kryžmiškai subsidijuodama juos aukštesnėmis monopolinių paslaugų kainomis. Ribojančio poveikio pavyzdžiais galėtų būti TO taikomi apribojimai privatiems tinklo operatoriams: dėl naudotojų kvalifikacijos, per tinklą perduodamų pranešimų pobūdžio ar tarptautinių privačių skirtųjų grandine komutuojamo duomenų perdavimo linijų naudojimo. 60. Kadangi dalyvaujančios TO, tiek atskiros, tiek kelios bendrai, turi dominuojančią tinklo sukūrimo ir eksploatavimo kiekvienoje nacionalinėje rinkoje padėtį, bet kokia 59 dalyje apibūdinta ribojanti elgsena gali tapti piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi pagal 86 straipsnį (žr. toliau V skirsnį). 61. Kita vertus, susitarimai tarp TO gali duoti ekonominės naudos, į kurią būtų galima atsižvelgti suteikiant išimtį pagal 85 straipsnio 3 dalį. inter alia, galima nauda galėtų būti tokia: - europinė paslauga ir "vieno langelio apsipirkimas" galėtų būti teigiamas veiksnys verslui Europoje. Didelėms daugianacionalinėms įmonėms europinė telekomunikacijų paslauga teikiama naudojant tik vieną kontaktinį ryšio tašką, - dėl bendradarbiavimo tam tikras europinio standartizavimo lygis galėtų būtų pasiektas anksčiau negu bus priimti šios srities EEB teisės aktai, - dėl bendradarbiavimo gali sumažėti sąnaudos, todėl atitinkamai klientams būtų siūlomos pigesnės paslaugos, - bendras paslaugų teikimas gali sąlygoti bendrą viešosios infrastruktūros pagerinimą. 62. Tiktai pranešus, vadovaujantis Reglamente Nr. 17 išvardytomis atitinkamomis procedūromis, apie abejones keliančius atvejus, Komisija, to paprašyta, galės išaiškinti privalumas, t. y. ar ši nauda atsveria konkurencijos apribojimus. Tačiau bet kuriuo atveju egzistuoja tikimybė, kad prieigos apribojimai trečiosioms šalims bus laikomi nebūtinais ir pašalinančiais didelės dalies produktų ir paslaugų, išdėstytų 85 straipsnio 3 dalyje, konkurenciją, tokiu būdu naikinant išimties taikymo galimybę. Be to, jei MDNS susitarimas žymiai stiprina dalyvaujančios TO užimamą dominuojančią padėtį tam tikros įeinančios į MDNS paslaugos rinkoje, prašymas taikyti išimtį tikriausiai irgi bus atmetamas. 63. Byloje, kurioje buvo nagrinėjamas pasiūlymas steigti bendrą 22 TO įmonę, kuri teiktų visoje Europoje MDNS (vėliau šios idėjos buvo atsisakyta dėl komercinių tikslų), Komisija nurodė sąlygas, kurioms esant tokio bendradarbiavimo reikėtų atsisakyti [21]. Komisijos nuomone, MDNS projektas reiškė konkurencijos tarp pačių operatorių ir privačių paslaugų teikėjų apribojimo riziką, bet taip pat Komisija pripažino, kad telekomunikacijų naudotojams projektu buvo siūloma ekonominė nauda, pavyzdžiui tokia, kad prieinamumą prie visoje Europoje teikiamų paslaugų užtikrina vienas operatorius. Toks bendradarbiavimas būtų galėjęs pagreitinti Europos standartizaciją, lemti kainų sumažėjimą ir paslaugų kokybės gerėjimą. Komisija informavo dalyvius, kad projektą patvirtinus, būtų reikėję numatyti garantijas, užkertančias kelią perdėtam konkurencijos telekomunikacijų paslaugų rinkoje apribojimui, tokiam kaip privačių paslaugos teikėjų diskriminavimas ir kryžminis subsidijavimas. Tokios garantijos būtų esminės konkurencijos taisyklėse numatytos išimties suteikimo bendradarbiavimo susitarimams, sudarytiems tarp TO, sąlygos. Reikalavimas, suteikiantis tinkamą garantiją, kad bus išvengta diskriminacijos ir kryžminio subsidijavimo, bus nurodomas kiekvienu atskiru atveju, remiantis diskriminavimo dėl 86 straipsnio taikymo pavyzdžiais, išdėstytais V skirsnyje. 64. bb) TO ir kitų paslaugos teikėjų susitarimai TO ir kitų operatorių bendradarbiavimas telekomunikacijų paslaugų teikimo srityje auga. Dažnai tokio bendradarbiavimo padarinys – bendros įmonės steigimas. Komisija pripažįsta, kad tokia bendradarbiavimo forma gali būti naudinga. Tačiau toks bendradarbiavimas gali daryti neigiamą įtaką konkurencijai ir paslaugų rinkų atvėrimui. Todėl tokio bendradarbiavimo naudas ir žala turi būti rūpestingai pasverta. 65. Tokie susitarimai gali riboti telekomunikacijų paslaugų teikimo konkurenciją: i) tarp partnerių; ir ii) trečiųjų šalių. 66. i) Konkurencija tarp partnerių ribota, jei partneriai yra faktiški arba potencialūs tam tikros paslaugos teikimo konkurentai. Paprastai taip būna netgi tuo atveju, kai paslaugą teikia tik kiti partneriai, bet ne TO. Iš tikrųjų TO gali turėti įėjimui į nerezervuotų paslaugų rinką reikalingų finansinių pajėgumų, techninių ir komercinių įgūdžių ir galėtų prisiimti protingą techninę ir finansinę su tuo susijusią riziką. Toks konkurencijos apribojimo atvejis dažnai sutinkamas ir tada, kai privatūs operatoriai dar neteikia paslaugos geografinėje rinkoje, kurioje vykdomas bendradarbiavimas, bet teikia tas paslaugas kitur. Taigi šioje geografinėje rinkoje privatūs operatoriai gali būti potencialūs konkurentai. 67. ii) Bendradarbiavimas gali riboti trečiųjų šalių konkurenciją, nes: - egzistuoja rizika, kad dalyvaujanti TO, t. y. dominuojantis tinklo paslaugos teikėjas, savo bendradarbiavimo partneriams suteiks palankesnę prieigą prie tinklo negu kitiems paslaugos teikėjams, partnerių konkurentams, - ši objektyvi rizika gali sulaikyti potencialius konkurentus nuo ėjimo į rinką, o bendradarbiavimas, kuriame dalyvauja tinklo paslaugos teikimo monopolistas, rinkoje visais atvejais sulaikys potencialius konkurentus nuo bandymo įeiti į tą rinką. Dažniausiai taip atsitinka tais atvejais, kai įėjimo į rinką kliūtys yra didelės: dėl rinkos struktūros rinkoje konkuruoja tik keli paslaugos teikėjai ir pati rinka yra didelė, o partnerių konkurenciniai pajėgumai irgi dideli. 68. Kita vertus, bendradarbiavimas gali duoti naudos, kuri atsveria žalingus bendradarbiavimo padarinius, ir todėl gali būti laikomas tinkamu pagrindu taikyti išimtį pagal 58 straipsnio 3 dalį. Ekonominė nauda, inter alia, gali būti suprantama ir kaip produkto ir telekomunikacijų paslaugų paskirstymo racionalizacija, esamų paslaugų pagerinimas arba naujų paslaugų sukūrimas arba technologijos, gerinančios Europos pramonės struktūrų efektyvumą ir konkurencingumą, perdavimas. 69. Nesant tokios ekonominės naudos, partnerių susitarimas, kaip, pavyzdžiui, tarp rezervuotosios ir konkuruojančios paslaugos, nėra laikomas tokia nauda. Tokį partnerių susitarimą laikyti ekonomine nauda būtų tas pats, kaip pateisinti TO dalyvavimą, sudarant ribojančius susitarimus, nerezervuotų paslaugų teikime. Tai jau trukdytų šios rinkos konkurencinei struktūrai. Tam tikrais atvejais bendradarbiavimas galėtų konsoliduoti arba išplėsti susijusių TO dominuojančią padėtį nerezervuotųjų paslaugų rinkoje, pažeisdamas 86 straipsnį. 70. Bendradarbiavimo pasiūlymo paslaugos teikėjui primetimas, kuris pateikiamas kaip sąlyga suteikti tinklo paslaugas, gali būti laikomas piktnaudžiavimu (žr. 98 punkto iv papunktį). 71. bc) Kitų, ne TO, paslaugų teikėjų susitarimai Komisija taikys tuos pačius principus, kurie išvardyti pirmiau išdėstytuose ba ir bb punktuose, taip pat ir susitarimams tarp privačių paslaugų teikėjų, inter alia, susitarimams dėl kvotų, kainų nustatymo, rinkos ir (arba) klientų pasiskirstymo. Iš esmės jie kažin ar atitinka išimties taikymo kriterijus. Komisija ypatingai budriai seks, kad nebūtų bendradarbiaujama teikiant paslaugas, kas stiprintų partnerių dominuojančią padėtį arba ribotų trečiųjų šalių konkurenciją. Pavojus, kad taip gali atsitikti iškyla, pavyzdžiui, kai įmonė dominuoja tinklo struktūros požiūriu, o bendradarbiaujant teikiamai paslaugai paremti yra priimtas įmonės patentuotas standartas. Tokia tinklo struktūra, leidžianti partnerių kompiuterinių sistemų sujungimą, galėtų prie dominuojančio partnerio pritraukti kitų partnerių. Dominuojanti padėtis tinklo požiūriu sustiprinam, ir gali būti taikomas 86 straipsnis. 72. Bet kokiu išimties susitarimams tarp TO ir kitų paslaugų ir (arba) įrengimų tiekėjų arba tarp tiekėjų sudarytiems susitarimams taikymo atveju Komisija reikalaus iš partnerių atitinkamų kryžminio subsidijavimo ir diskriminacijos nebuvo garantijų. Kryžminio subsidijavimo ir diskriminacijos rizika didesnė tada, kai TO ar kiti partneriai teikia ne tik paslaugas, bet kartu ir įrengimus, nesvarbu ar Bendrijos viduje, ar taip pat ir už jos ribų. C. Susitarimai dėl mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos (R&D) 73. Kaip ir kituose sektoriuose, kurie remiasi aukštomis technologijomis, telekomunikacijų sektoriuje R&D yra esminis dalykas norint neatsilikti nuo technologijų pažangos ir išlaikyti konkurenciją rinkoje naudotojų labui. R&D reikalauja vis daugiau svarbių finansinių, techninių ir žmogiškųjų išteklių, kuriuos tik kelios pavienės įmonės atskirai gali sukaupti. Todėl siekiant šitų tikslų bendradarbiavimas yra lemiamas faktorius. 74. Komisija priėmė Reglamentą dėl bendrųjų išimčių pagal 85 straipsnio 3 dalį taikymo R&D susitarimams visuose sektoriuose, įskaitant telekomunikacijų [22]. 75. Susitarimams, kurių neapima šis reglamentas (arba kiti Komisijos reglamentai, numatantys bendrąsias išimtis), vis tiek atskirais atvejais galima gauti iš Komisijos leidimą taikyti išimtis, jei atskiri susitarimai atitinka 85 straipsnio 3 dalies reikalavimus. Tačiau ne visais atvejais R&D susitarimų duodama ekonominė nauda atsveria konkurencijos apribojimus. Telekomunikacijų sektoriuje vienas vertingiausių dalykų, atveriančių kelią į naujas rinkas, yra naujų produktų ir paslaugų sukūrimas. Konkurencijos pagrindas ne tik kaina, bet ir technologija. R&D susitarimai galingoms įmonėms, užimančioms didelę rinkos dalį, taptų priemone, padedančia išvengti arba sumažinti konkurenciją su novatoriškesniais varžovais. Kai bendradarbiavimas iš R&D srities persikelia į gamybos sritį ar netgi paskirstymo, didėja rizika, kad konkurencijos apribojimai yra pernelyg dideli. 76. Komisijos priskiriamą R&D ir inovacijoms svarbą rodo faktas, kad šiose srityse ji pradėjo vykdyti keletą programų. Pagal šias programas kelių bendrovių bendrai vykdoma veikla nėra visais atžvilgiais automatiškai nereguliuojama arba jai taikomos išimtys dėl konkurencijos taisyklių taikymo. Tačiau tokia bendrai veiklai daugeliu atveju taikoma bendroji Komisijos reglamento išimtis, o jei netaikoma, pagal šias programas bendrovių bendrai vykdomai veiklai, reikalui esant, išimtis gali būti taikoma, vadovaujantis atitinkamais kriterijais ir procedūromis. 77. Kaip rodo Komisijos turima patirtis, bendras paskirstymas, susijęs su bendra R&D, kuri nėra apibrėžta reglamentu dėl R&D, lemiamo vaidmens eksploatuojant R&D rezultatus nesukelia. Vis tik atskirais atvejais, su sąlyga, kad išlaikoma konkurencinė aplinka, Komisija yra pasirengusi svarstyti netgi visokeriopo didelių bendrovių bendradarbiavimo galimybę. Tai turėtų pagerinti Europos pramonės struktūrą ir tokiu būdu sustiprintų ją konkurencinėje kovoje su pasaulio rinkomis. V. 86 STRAIPSNIO TAIKYMAS 78. 86 straipsnis taikomas, jei: i) aptariama įmonė atskirai arba bendrai su kitomis įmonėmis užima dominuojančią padėtį; ii) ji piktnaudžiauja ta dominuojančia padėtimi; ir iii) piktnaudžiavimas gali turėti įtakos valstybių narių prekybai. Dominuojanti padėtis 79. Kiekvienoje nacionalinėje rinkoje atskira TO arba kartu su kitomis kolektyviai turi dominuojančią tinklo kūrimo ir eksploatavimo padėtį, kadangi TO yra apsaugotos valstybės suteiktomis išimtinėmis arba specialiosiomis teisėmis. Be to, TO užima dominuojančią padėtį teikiant kai kurias telekomunikacijų paslaugas, kurioms teikti turi išimtines arba specialiąsias teises [23]. 80. TO gali turėti tam tikros įrangos ar prekių rinkose dominuojančias padėtis, nors tose rinkose jos jokių išimtinių teisių turi. Netekusios šių teisių, jos tame sektoriuje galėjo pasilikti didelę rinkos dalį. Kai turimos rinkos dalies pačios savaime nepakanka, kad TO užimtų dominuojančią padėtį, tikslui pasiekti reikia pasitelkti kitus faktorius, tokius kaip tinklo arba kitų susijusių paslaugų monopoliją bei galingą ir platų paskirstymo tinklą. Kalbant apie įrangą, pavyzdžiui, galinę įrangą, nors TO įrangos negamina ar paslaugų neteikia, rinkose jos gali turėti dominuojančią padėtį kaip platintojai. 81. Ne tik TO, bet ir kitos atskiros arba kelios bendrovės kartu gali rinkose užimti dominuojančias padėtis, net ir neturėdamos išimtinių teisių. Taip ypač gali būti tam tikrų nerezervuotųjų paslaugų atveju arba vien tik dėl tų įmonių turimos rinkos dalies, arba tą sąlygoja keli faktoriai. Be rinkos dalies, du iš tų faktorių yra ypatingai svarbūs – technologinė pažanga ir turėjimas informacijos apie prieigos protokolus arba sąsajas, reikalingos programinės ir techninės įrangos sąveikai užtikrinti. Jei ši informacija patenka į intelektinės nuosavybės teisės reguliavimo sritį, tai būtų papildomas dominavimą užtikrinantis faktorius. 82. Pagaliau atskiros TO arba kelios kartu užima dominuojančias padėtis kai kurios telekomunikacijų įrangos, darbų ar programinės įrangos paslaugų paklausos atžvilgiu. Turėdamos tinklo ir kitų paslaugų teikimo srityje dominuojančias padėtis, jos gali tikėtis, kad dėl didelio pirkėjų skaičiaus jos galės užimti dominuojančią padėtį paklausos atžvilgiu, t. y. užsitikrins tiekėjų priklausomybę nuo jų. Priklausomybė gali atsirasti, kai tiekėjas negali parduoti kitiems klientams didelės savo produkcijos dalies arba pakeisti produkcijos. Kai kuriose nacionalinėse, pavyzdžiui, didelėse komutavimo įrengimų rinkose dideli pirkėjai, tokie kaip TO susiduria su dideliais tiekėjais. Esant tokiai padėčiai kiekvienu atveju reikia vertinti atskirai kieno padėtis – tiekėjo ar kliento – stipresnė tiek, kad jo padėtį galima būtų laikyti dominuojančia pagal 86 straipsnį. Ryšium su paslaugų liberalizacija ir naujų jėgų pasirodymu paslaugų rinkose, įrangos pirkimo srityje dominuojančias padėtis gali užimti kitos įmonės, ne TO. Piktnaudžiavimas 83. Komisija užsiima iš esmės tik tokiomis bendro pobūdžio piktnaudžiavimo sritimis: A. TO piktnaudžiavimai: jos ypač gali pasinaudoti savo monopoline arba bent jau dominuojančia padėtimi tvirtai padėčiai įgyti arba išplėsti savo galias nerezervuotųjų paslaugų kaimyninėse rinkose, tuo pakenkdamos konkurentams ir klientams. B. Kitų, ne TO, įmonių piktnaudžiavimai: jos gali pasinaudoti turima esmine informacija, kurią apima arba neapima intelektinės nuosavybės teisės reguliavimo sritis, konkurencijai suvaržyti arba konkurenciją yra suvaržiusios būtent dėl naudojimosi tokia informacija. C. Piktnaudžiavimai dominuojančia pirkimo padėtimi: šiuo metu tai liečia iš esmės tik TO, ypač ta prasme, kad nacionalinėse rinkose rezervuotųjų paslaugų srityje užima dominuojančią padėtį. Tačiau vis labiau tai gali paliesti ir kitas mėginančias įeiti į rinką įmones. A. TO piktnaudžiavimai 84. Žaliojoje knygoje Komisija pripažino pagrindinį TO vaidmenį ir tuo galima pateisinti TO dėl to, kad jos išlaiko tam tikrus visuomenės aptarnavimo sferos monopolius. Į šią sferą įeina universalaus tinklo arba, kur tinka, universalios paslaugos teikimas ir priežiūra, t. y. esant reikalui visa apimančios ir prieinamos visiems naudotojams (įskaitant paslaugų teikėjus ir pačias TO) paslaugos teikiamos ir prižiūrimos protingomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis. Esminiu įsipareigojimu galima pateisinti išimties pagal 90 straipsnio 2 dalį taikymą, esant tam tikroms išvardytoms Paslaugų direktyvoje aplinkybėms. 85. Tačiau daugeliu atveju konkurencijos taisyklės toli gražu nėra kliūtis šiam įsipareigojimui vykdyti, o greičiau prisideda prie jo vykdymo užtikrinimo. Dominuojančių įmonių elgsenai, pasireiškiančiai atsisakymu teikti paslaugas, diskriminavimu, varžančiomis saistančiomis sąlygomis, nesąžiningomis kainomis ar kitomis šališkomis sąlygomis, 86 straipsnio nuostatos ypač galioja. Jei viena iš šios elgsenos rūšių pasitaiko teikiant vieną iš monopolinių paslaugų, pirmiau minėtas esminis įsipareigojimas nėra įvykdytas. Taip gali atsitikti tuo atveju, kai TO mėgina pasinaudoti savo tam tikrų paslaugų teikimo monopoliu (pvz., tinklo teikimo monopoliu) tam, kad suvaržytų konkurenciją, su kuria tenka susidurti teikiant nerezervuotąsias paslaugas, kurias savo ruožtu palaiko monopolinės paslaugos. Pagal 86 straipsnį nereikalaujama varžyti turinčios monopolinę paramą paslaugos konkurencijos. Toks suvaržymas pakankamas jau dėl pačios paslaugos teikimo. Vadinasi su piktnaudžiavimu galima susidurti tada, kai tokios elgsenos padarinius patirianti bendrovė nėra paslaugos teikėja, bet galutinis naudotojas, kuris vykdydamas savo verslą pats gali atsidurti konkurencijos prasme nepalankioje padėtyje. 86. Šį esminį konkurencijos principą telekomunikacijų sektoriuje Teisingumo Teismas nustatė viename iš savo sprendimų [24]. Pagal 86 straipsnį, piktnaudžiaujama tada, kai nesant objektyvios būtinybės tam tikroje rinkoje dominuojančią padėtį užimanti įmonė pasilieka sau arba tai pačiai grupei priklausančiai įmonei pagalbinę veiklą, kuri galėtų būti kitos įmonės viena iš veiklos sričių kaimyninėje, tačiau atskiroje rinkoje, ir sudaro tos kitos įmonės visiško pašalinimo iš konkurencijos galimybę. Komisijos nuomone, toks principas taikomas ne tik tada, kai dominuojanti įmonė monopolizuoja kitas rinkas, bet taip pat, kai naudodamasi antikonkurencinėmis priemonėmis ji išplečia savo veiklą į kitas rinkas. Trukdymas teikti nerezervuotąsias paslaugas galėtų sumažinti produkciją, rinkas ir, visų svarbiausia techninę pažangą, kuri yra svarbiausias faktorius telekomunikacijų sektoriuje. Savo sprendime British Telecom [25] byloje Komisija jau parodė, koks gali būti neigiami naudojimo suvaržymų padariniai monopolizuotų paslaugų srityje. Šiame sprendime nustatyta, kad British Telecom suvaržymai telekso ir telefono tinklų naudojimui, konkrečiai, tarptautinių pranešimų perdavimui už trečiąsias šalis: i) sumažino komercinių operatorių veiklą, pakenkiant technologijos pažangai; ii) diskriminavo šiuos operatorius – konkurencijos požiūriu jie atsidūrė nepalankiose sąlygose vis-á-vis TO, kurioms apribojimai netaikomi; ir iii) dėl tų apribojimų buvo sudarytos sutartys dėl telekso grandinių, kurias pasirašydamos kitos šalys prisiėmė papildomus su šiomis sutartimis nesusijusius įsipareigojimus. Tai yra laikoma piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi, apibrėžta atitinkamai 86 straipsnio b, c ir d punktuose. Suvaržymai realizuojami: a) kaip jau nurodyta pirmiau, neleidžiant naudotis arba apribojant naudojimąsi monopolizuota paslauga, tokiu būdu sumažinant trečiųjų šalių nerezervuotųjų paslaugų teikimą; arba b) agresyvaus pobūdžio veikla, vykdoma dėl kryžminio subsidijavimo. 87. TO reguliuojamosios galios ir jų verslo veiklos atskyrimas yra lemiamas dalykas taikant 86 straipsnį. Šis atskyrimas numatytas pirmesnėje 2 išnašoje minėtos Direktyvos dėl galinės įrangos ir paslaugų 90 straipsnyje. a) Naudojimo apribojimai 88. Rezervuotųjų paslaugų naudojimo apribojimai tikriausiai bus panašūs kaip 86 straipsnyje nurodyti konkretūs piktnaudžiavimo pavyzdžiai. Tokie apribojimai: - gali sumažinti telekomunikacijų paslaugų tiekimą laisvos konkurencijos sąlygomis, investicijas ir technikos pažangą, pažeisdami telekomunikacijų paslaugų vartotojų interesus (86 straipsnio b punktas), - kadangi šie naudojimo apribojimai taikomi ne visiems naudotojams, įskaitant pačias TO kaip naudotojas, tam tikrų naudotojų atžvilgiu jie gali tapti diskriminuojančiais, nes tie naudotojai gali atsidurti konkurencijai nepalankiose sąlygose (86 straipsnio c punktas), - dėl šių apribojimų, norint naudotis rezervuotosiomis paslaugomis, reikia prisiimti su tuo visai nesusijusius įsipareigojimus (86 straipsnio d punktas). 89. Aptariami naudojimo apribojimai iš esmės liečia viešuosius tinklus (bendrąjį telefono tinklą (PSTN) arba viešo komutavimo duomenų tinklus (PSDN)), ir ypač skirtąsias grandine komutuojamo duomenų perdavimo linijas. Šie apribojimai taip pat gali būti susiję ir su kitomis paslaugomis, pavyzdžiui, palydovinio ryšio bei judriojo ryšio tinklais. Dažniausiai veiksmai yra tokie: i) TO draudžia trečiosioms šalims: a) prijungti privačias skirtąsias grandine komutuojamas linijas su koncentratoriumi, multipleksoriumi ar kitokia įranga prie bendro telefono tinklo; ir (arba) b) naudotis privačiomis skirtosiomis grandine komutuojamomis duomenų perdavimo linijomis teikti paslaugas konkurencijos sąlygomis, jei tos paslaugos nėra rezervuotosios. 90. Jei pagal nacionalinius teisės aktus ir laikantis EEB teisės, reguliavimo institucijos yra išdavusios naudotojui licenciją, šiais draudimais varžoma naudotojo prieinamumo prie nuomojamo grandine komutuojamo duomenų perdavimo tinklo, kurio suteikimas yra viešoji paslauga, laisvė. Be to, toks draudimas, priklausomai nuo naudojimosi, yra diskriminuojantis pačių naudotojų atžvilgiu (86 straipsnio c punktas). Tai vienas rimčiausių apribojimų, galintis iš esmės kliudyti tarptautinių telekomunikacijų paslaugų plėtrą (86 straipsnio b punktas). 91. Kai dėl naudojimo suvaržymų teikiama mažiau nerezervuotųjų paslaugų palyginti su TO teikiama tokia pačia paslauga, piktnaudžiavimas dar rimtesnis ir jam galioja pirmiau minėtas teismo sprendimas dėl Télémarketing (žr. 23 išnašą). 92. Atskirais atvejais Komisija, remdamasi Bendrijos teisės aktais, aiškinamais ekonominiame ir techniniame kiekvieno atvejo kontekste, įvertins, ar nuomojamu grandine komutuojamo perdavimo tinklu teikiama paslauga yra rezervuotoji, ar ne. Nors pagal teisės aktus paslauga gali būti laikoma rezervuotąja, faktiškas TO draudimas naudotis skirtuoju tinklu vieniems naudotojams, o kitiems ne, galėtų būti suprantamas kaip diskriminacija pagal 86 straipsnio c punktą. 93. Komisija ėmėsi veiksmų ryšium su Belgian Régie des télégraphes et téléphones, gavusi skundą iš privataus pridėtinės vertės telekomunikacijų paslaugų teikėjo dėl tariamo piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi, nustatant telekomunikacijų grandine komutuojamo perdavimo linijų nuomos sąlygas. Po diskusijų su Komisija RTT davė minėtam privačiam teikėjui leidimą naudotis skirtosiomis grandine komutuojamomis perdavimo linijomis be suvaržymų, tačiau jos negali būti naudojamos paprastam duomenų perdavimui. Be to, tikintis galimo naujų taisyklių priėmimo Belgijoje ir nepažeidžiant jų, RTT pažadėjo, kad visiems esamiems ir potencialiems skirtųjų grandine komutuojamo perdavimo telekomunikacijų tinklų, kurie prieinami ir trečiosioms šalims, klientams bus taikomos tos pačios sąlygos, kaip ir tos, kurias taiko privataus sektoriaus pirmiau minėtų paslaugų teikėjai [26]. ii) TO atsisakymas teikti rezervuotąsias paslaugas (ypač tinklo ir grandine komutuojamo duomenų perdavimo paslaugas) trečiosioms šalims 94. Toks atsisakymas Komisijos ir Teisingumo Teismo laikomas piktnaudžiavimu [27]. Dėl tokios elgsenos trečiosioms šalims būtų neįmanoma arba žymiai sudėtingiau teikti nerezervuotąsias paslaugas. Tai savo ruožtu lemtų paslaugų ir technikos vystymosi mažėjimą (86 straipsnio b punktas), o tokio atsisakymo taikymo tik kai kuriems naudotojams padarinys būtų diskriminacija (86 straipsnio c punktas). iii) Papildomų mokesčių arba kitų specialių sąlygų taikymas tam tikriems naudojimosi rezervuotosiomis paslaugomis atvejams 95. Pavyzdžiui galėtų būti prieigos mokesčiai skirtosioms grandine komutuojamo perdavimo linijoms, prijungtoms prie viešojo komutuojamo tinklo, arba kitos specialios kainos ir mokesčiai už trečiosioms šalims suteiktas paslaugas. Tokie prieigos mokesčiai gali diskriminuoti skirtingus tos pačios paslaugos (skirtosios grandine komutuojamo perdavimo linijos suteikimo paslauga) naudotojus, priklausomai nuo naudojimosi, ir sudaryti nesąžiningas prekybos sąlygas. Tai sumažins skirtųjų grandine komutuojamo perdavimo tinklų naudojimą, o dėl to bus mažiau teikiama nerezervuotųjų paslaugų. Ir atvirkščiai, papildomi mokesčiai nebus laikomi piktnaudžiavimu kiekvienu tokio mokesčio pridėjimo atveju parodant, kad prieigos mokesčiai yra tokio dydžio kaip TO patiriamos atitinkamos prieigos sąnaudos. Tokiu atveju prieigos mokesčiai gali būti tik lygiai padalijami visiems naudotojams, įskaitant ir TO. 96. Be šių galimų papildomų sąnaudų, kurios turėtų būti padengiamos imant papildomą mokestį, skirtojo grandine komutuojamo perdavimo tinklo prijungimo prie viešojo komutuojamo tinklo sąnaudas padengia už tinklo naudojimąsi nustatyta kaina. Suprantama, kad naudotojo atžvilgiu nuomojamojo grandine komutuojamo perdavimo tinklo kaina yra subjektyvus dalykas, priklausantis nuo nuomojamų grandine komutuojamo duomenų perdavimo tinklu suteikiamų paslaugų pelningumo. Tačiau tai negali būti kriterijus, kurio remdamasi dominuojanti įmonė, tuo labiau viešųjų paslaugų teikėjas, nustatytų šios viešosios paslaugos kainą. 97. Komisija pripažįsta, kad dėl didelio skirtumo tarp skirtųjų grandine komutuojamo perdavimo linijų ir bendrojo telefono tinklo darosi sunkiau gauti pajamas, būtinas komutuojamo tinklo sąnaudoms padengti. Tačiau šios problemos sprendimo būdas negali prieštarauti teisės aktams, kitaip tariant EEB sutarčiai, o diskriminacinių kainų nustatymas klientams prieštarautų EEB sutarties nuostatoms. iv) Diskriminacinė suteiktos paslaugos kaina arba kokybė 98. Tokia elgsena gali būti susijusi, inter alia, su tarifais arba apribojimais arba sujungimo prie bendrojo telefono tinklo arba skirtojo grandine komutuojamo perdavimo tinklo uždelsimais diegiant, prižiūrint ir remontuojant, atliekant sistemų sujungimą arba teikiant informaciją apie tinklo planavimą, signalinius protokolus, techninius standartus ir visą kitą informaciją, būtiną užtikrinti sujungimą ir sąveikavimą rezervuotosioms paslaugoms teikti, ir kuri gali turėti įtakos konkuruojančių tarnybų veiklai arba galinės įrangos pasiūlymams. v) rezervuotųjų paslaugų teikimą susaistant su TO arba susaistant su kita galine įranga susijungimu arba sąveikavimu, ypač nustatant įpareigojimus, darant spaudimą, siūlant specialias kaina arba kitokias prekybos sąlygas rezervuotosioms paslaugoms, susijusioms su įrengimais. vi) rezervuotųjų paslaugų teikimą susaistant su naudotojų susitarimais bendradarbiauti su pačiu rezervuotųjų paslaugų teikėju tam, kad per tinklą būtų teikiamos nerezervuotosios paslaugos. vii) pasiliekant sau nerezervuotųjų paslaugų teikimo tikslu arba suteikiant kitiems paslaugos teikėjams informaciją, gautą teikiant rezervuotąją paslaugą, ypač informaciją, kurią gavęs rezervuotųjų paslaugų teikėjas atsidurtų palankesnėse sąlygose negu naudotojas. Pastaroji informacija galėtų būti svarbi teikiant paslaugas konkurencijos sąlygomis ta prasme, kad ji leistų tikslingai pasirinkti tų paslaugų klientus ir nusibrėžti verslo strategiją. Dėl pirmiau minėtų veiksmų negavusios tokios informacijos įmonės, pažeidžiant 86 straipsnio c punktą, gali patirti diskriminaciją. Aptariama informacija gali būti atskleista tik sutikus susijusiems naudotojams ir vadovaujantis atitinkamais duomenų apsaugos teisės aktais (žr. pasiūlymą dėl Komisijos direktyvos dėl asmens duomenų apsaugos ir privatumo viešųjų skaitmeninių telekomunikacijų tinklų, ypač skaitmeninio visuminių paslaugų tinklo (ISDN) ir viešųjų skaitmeninio judriojo ryšio tinklų, kontekste) [28]. viii) Nebūtinų rezervuotųjų paslaugų prievartinis teikimas, teikiant rezervuotąsias ir (arba) nerezervuotąsias paslaugas, kai ankstesnės rezervuotosios paslaugos yra pagrįstai atskirtinos nuo kitų. 99. v, vi, vii ir viii papunkčiuose apibūdintų veiksmų padarinys – su rezervuotąja paslauga nesusijusių sąlygų taikymas, prieštaraujantis 86 straipsnio d punktui. 100. Dauguma šių veiksmų Paslaugų direktyvoje faktiškai buvo įvardyti kaip Sutarties 59 ir 86 straipsniuose nurodytų paslaugų teikimo apribojimai valstybės numatytomis priemonėmis. Todėl šie veiksmai apibūdinami platesniu "apribojimų" apibrėžimu, kuriuos pagal Direktyvos 6 straipsnį valstybė narė turi pašalinti. 101. Komisijos įsitikinimu Direktyvos dėl galinės įrangos ir paslaugų taip pat išaiškina kai kuriuos 85 ir 86 straipsnių taikymo šiame sektoriuje principus. Paslaugų direktyva netaikoma svarbiems sektoriams, tokiems kaip judriojo ryšio ar palydovinio. Tačiau konkurencijos taisyklės šiuose sektoriuose taikomos visa apimtimi. Be to, kalbant apie Direktyvoje išvardytas paslaugas, konkurencijos taisyklių taikymas didele dalimi priklausys nuo reguliavimo tarnybos išduotų licencijų tikslumo: ar licencijose bus numatyta, kad TO savo nuožiūra gali nustatyti kai kurias sąlygas, kurios, remiantis konkurencijos taisyklėmis bus kruopščiai peržiūrimos. Neįmanoma licencijomis reguliuoti visų sąlygų; turi būti palikta galimybė kartais veikti savo nuožiūra. Todėl konkurencijos taisyklių taikymas bendrovėms labai priklausys nuo kiekvienos atskiros licencijos – kiekvienu atveju reikia tikrinti licencijose numatytas sąlygas. Galinei įrangai užtenka ir standartinės licencijos. b) Kryžminis subsidijavimas 102. Kryžminis subsidijavimas reiškia, kad įmonė paskirsto visas arba dalį savo veiklos vieno produkto rinkoje arba geografinėje rinkoje sąnaudų kito produkto arba kitai geografinei rinkai. Tam tikromis aplinkybėmis, kryžminis subsidijavimas telekomunikacijų sektoriuje gali iškreipti rinką, t. y. kiti konkurentai nurungiami pateikus pasiūlymus, kuriuos pateikti įmanoma ne dėl efektyvumo ar įmonės veiklos rezultatų, o dėl dirbtinių priemonių, tokių kaip subsidijos, panaudojimo. Kryžminio subsidijavimo, skatinančio nesąžiningą konkurenciją, vengimas vaidina lemiamą vaidmenį plėtojant paslaugos teikimą ir įrengimų tiekimą. 103. Kryžminis subsidijavimas nepadaro kainų agresyviomis ir nevaržo konkurencijos tuo atveju, kai rezervuotųjų paslaugų sąnaudos subsidijuojamos iš pajamų, uždirbtų iš kitų rezervuotųjų paslaugų teikimo veiklos, nes šioje veiklos srityje nėra konkurencijos. Tokia subsidijavimo forma yra netgi būtina, nes šitokiu būdu išimtines teises turintys TO gali vykdyti savo įsipareigojimą – teikti paslaugas visuotinai ir tomis pačiomis sąlygomis visiems. Pavyzdžiui, nepelninga telefono ryšio paslauga kaimo vietovėse yra subsidijuojama iš pelno, gauto už telefono ryšio paslaugas pelningose miesto vietovėse arba už tarpmiestinius skambučius. Ta pati situacija, kai rezervuotųjų paslaugų teikimas yra subsidijuojamas iš pelno, gauto iš konkurentinės veiklos. Bendro sąnaudomis pagrįsto principo taikymas turėtų būti galutinis tikslas siekiant, inter alia, užtikrinti, kad kainos naudotojams nėra nustatomos šališkai. 104. Subsidijuojant konkurencinę veiklą, nesvarbu ar paslaugų teikimą ar įrengimų tiekimą, paskirstant tokios veiklos sąnaudas monopolistinei veiklai, tikriausiai bus iškreipiama konkurencija, pažeidžiant 86 straipsnį. Jei įmonė Bendrijoje užima dominuojančią padėtį, tai gali netgi tapti piktnaudžiavimu. Be to, monopolistinės veiklos rezultatų naudotojai turi saugotis su tokia veikla nesusijusių sąnaudų. Kryžminis subsidijavimas taip pat sutinkamas tarp monopolistinių paslaugų, įrengimų gamybos ir pardavimo. Kryžminis subsidijavimas gali būtų vykdomas: - finansuojant aptariamos veiklos vykdymą su kapitalu, apmokamu gerokai žemesne negu rinkos kaina, - aprūpinant tų paslaugų teikimui reikalingomis patalpomis, įrengimais, ekspertais ir (arba) paslaugomis, apmokamomis gerokai žemesnėmis negu rinkos kainos. 105. Finansavimas iš monopolistinio pelno arba aprūpinimas monopolistinėmis materialinėmis ir intelektinėmis priemonėmis, reikalingomis pradėti vykdyti naują veiklą konkurencijos sąlygomis, laikomas tam tikra investavimo forma, kai sąnaudos priskiriamos naujajai veiklai. Siūlant naują produktą ar paslaugą, paprastai į jų kainą palaipsniui įtraukiama investicijų grąža. Jei taip nėra, Komisija įvertins tokį atveją remdamasi įmonės investicijų grąžos planais ir atsižvelgdama į ekonominę padėtį. 106. Jei TO atskaitomybė skaidri, Komisijai turi matytis, ar aptariamuoju atveju susiduriama su kryžminiu subsidijavimu. ATN direktyvoje yra pateiktas suderintų tarifų principo apibrėžimas, kuris turėtų sumažinti tokių atvejų skaičių. Toks skaidrumas įmanomas naudojant apskaitos sistemą, kuri užtikrina visiškai proporcingą visų rezervuotosios ir nerezervuotosios veiklos sąnaudų paskirstymą. Sąnaudas tinkamai paskirstyti lengviau, jei yra struktūrinis atskyrimas, t. y. kai šių dviejų kategorijų veiklai vykdyti yra įsteigiami atskiri subjektai. Naudojant tinkamą apskaitos sistemą, turėtų būti įmanoma identifikuoti ir paskirstyti visas atskiroms veiklos kategorijoms priskirtas sąnaudas. Tokioje sistemoje sąnaudos, įskaitant mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos ir priemonių sąnaudas bei pridėtines sąnaudas, visiems produktams ir paslaugoms turi būti paskirstytos atitinkamai proporcingai. Naudojant tinkamą apskaitos sistemą, buhalteriai turėtų lengvai patikrinti buhalterinius įrašus. 107. Kaip pažymėta pirmiau (59 punkte), TO bendradarbiavimo susitarimų atvejais reikalaujama garantijos dėl kryžminio subsidijavimo nebuvimo, ir tai yra viena iš sąlygų, kurias atitikti Komisija reikalauja 85 straipsnio 3 dalyje numatytos išimties taikymui. Siekiant stebėti, ar tinkamai laikomasi šios garantijos, Komisija dabar numato prašyti susitarimo šalis užtikrinti tinkamą pirmiau apibūdintos apskaitos sistemos naudojimą ir reguliariai pateikti Komisijai finansines ataskaitas. Pasirinkus kitą apskaitos metodą, Komisija pasilieka galimybę finansines atskaitas pateikti nepriklausomiems auditoriams, ypač tuo atveju, kai kyla abejonių dėl sistemos sugebėjimo užtikrinti reikalingą skaidrumą arba norint nustatyti, ar nėra kryžminio subsidijavimo. Jeigu garantijos neįmanoma tinkamai stebėti, Komisija gali išimties taikymą nutraukti. 108. Visais kitais atvejais Komisija nėra numačiusi iš TO reikalauti tokio skaidrumo. Tačiau, jei kokiu nors konkrečiu atveju yra pastebimas ne vienas požymis, iš kurio galima spręsti apie piktnaudžiavimą kryžminiu subsidijavimu ir (arba) agresyvių kainų nustatymą, Komisija galėtų daryti prielaidą dėl kryžminio subsidijavimo ir agresyvių kainų nustatymo. Šiai prielaidai atremti gali būti reikalinga atskira apskaitos sistema. 109. Apskritai rezervuotosios veiklos subsidijavimas iš nerezervuotosios veiklos nevaržo konkurencijos. Tačiau 90 straipsnio 2 dalyje numatytos išimties taikymo šiai nerezervuotajai veiklai paprastai negalima pateisinti tuo, kad aptariamos TO finansinis gyvybingumas priklauso nuo nerezervuotosios veiklos. Jos finansinį gyvybingumą ir bendrųjų ekonominių interesų įgyvendinimą gali tam tikrais atvejais užtikrinti tik valstybė, suteikdama išimtinę arba specialiąją teisę ir taikydama apribojimus veiklai, kuri konkuruoja su rezervuotąja veikla. 110. Viešojo ar privataus operatoriaus kryžminis subsidijavimas už EEB ribų gali būti laikomas piktnaudžiavimu pagal 86 straipsnio nuostatas, jei tas operatorius įrengimų ir nerezervuotųjų paslaugų teikimo rinkoje EEB užima dominuojančią padėtį. Tokia dominuojanti padėtis suteikia ją užimančiajam operatoriui galimybę vykdyti savo veiklą gana nepriklausomai nuo konkurentų ir klientų ir galiausiai nuo vartotojų, todėl tokia dominuojanti padėtis bus vertinama atsižvelgiant į visas EEB ir už jos ribų galiojančias aplinkybes. B. Kitų, ne TO, įmonių piktnaudžiavimai 111. Liberalizuojant paslaugas kitos, ne TO, įmonės gali vis labiau didinti savo galias tam, kad užimtų nerezervuotosiose rinkose dominuojančias padėtis. Tokios įmonės kai kuriose paslaugų rinkose, kurios dar nėra rezervuotosios, jau ko gero užima tokią padėtį. Kai jos savo užimama dominuojančia padėtimi naudojasi suvaržyti konkurencijai ir išplėsti savo galias, joms gali būti taikomas 86 straipsnis. Tokių įmonių galimi piktnaudžiavimai apskritai imant panašūs į daugumą pirmiau aprašytų TO piktnaudžiavimo atvejų. 112. 86 straipsnio pažeidimai galimi piktnaudžiaujant pramoninės nuosavybės teisėmis, susijusiomis su telekomunikacijų sektoriui labai svarbiais standartais. Standartai gali būti tarptautinės standartizacijos padarinys arba tai gali būti standartai de facto ir įmonių nuosavybė. 113. Užtikrindami savo kompiuterių sujungimą, įrengimų gamintojai arba paslaugų teikėjai yra priklausomi nuo patentuotų standartų. Įmonė, turinti dominuojančią tinklo struktūrą, gali piktnaudžiauti turima dominuojančia padėtimi, atsisakydama teikti kitų struktūrinių pajėgumų prijungimui prie savo struktūros produktų reikalingą informaciją. Kiti galimi piktnaudžiavimo atvejai, panašūs į tuos, kurie priskirtini TO vykdomiems pažeidimams, inter alia, yra tokie: pavėluotas informacijos teikimas, diskriminacija informacijos kokybės požiūriu, diskriminacinis kainų ar kitų sąlygų nustatymas ir informacijos teikimas su sąlyga, jei gamintojai, tiekėjai arba naudotojai sutinka priimti nesąžiningos prekybos sąlygas. 114. 1984 m. rugpjūčio 1 d. Komisija patvirtino vienašališką IBM įsipareigojimą suteikti kitiems gamintojams informaciją apie techninę sąsają, reikalingą tam, kad konkurenciniai produktai galėtų būti naudojami su tuo metu labiausiai paplitusia IBM kompiuterine sistema 370. Kartu Komisija sustabdė pagal 86 straipsnį 1980 m. gruodžio mėn. prieš IBM pradėtą procesą. IBM įsipareigojime [29] taip pat numatytas įsipareigojimas, susijęs su SNA formatais ir protokolais. 115. Autorių teisių dėl standartų suderinimo su konkurencijos reikalavimais problema yra ypatingai sudėtinga. Visais atvejais autorių teisėmis negalima pernelyg naudotis konkurencijai varžyti. C. Piktnaudžiavimai dominuojančia pirkimo padėtimi 116. 86 straipsnis taip pat taikomas užimančių dominuojančią pirkimo padėtį įmonių elgsenai. Tame straipsnyje pateikti piktnaudžiavimo pavyzdžiai taip pat gali būti susiję tokia elgsena. 117. EEB Sutarties 57 straipsnio 2 dalimi, 66, 100a ir 113 straipsniais grindžiama Tarybos direktyva 90/531/EEB [30] dėl vykdančių savo veiklą, inter alia, telekomunikacijų sektoriuje įmonių viešųjų pirkimų procedūrų, iš esmės reglamentuoja: i) viešųjų pirkimų procedūras, siekiant užtikrinti tarpusavio diskriminacijos, grindžiamos tautybe, nebuvimą; ir ii) produktų ir paslaugų naudojimą rezervuotosiose rinkose, o ne konkurencinėse rinkose. Šia valstybėms skirta direktyva neatmetamas 86 straipsnio taikymas produktų, patenkančių į direktyvos taikymo sritį, pirkimui. Komisija kiekvienu konkrečiu atveju spręs, kaip užtikrinti, kad šie skirtingi taisyklių rinkiniai būtų taikomi darniai. 118. Be to, kitokia nei numatyta direktyvoje veikla gali būti pripažinta pažeidžiančia 86 straipsnį, tiek kalbant apie rezervuotąsias, tiek konkurencines rinkas. Vienas iš tokių pavyzdžių galėtų būti toks, kai naudojantis dominuojančia pirkimo padėtimi, nustatomos pernelyg palankios kainos arba kitokios prekybos sąlygos, palyginti su kitais pirkėjais ar tiekėjais (86 straipsnio a punktas). Tokia situacija galėtų būti laikoma diskriminuojančia pagal 86 straipsnio c punktą. Dominuojančią pirkimo padėtį užimančios įmonės piktnaudžiavimu savo ekonomine galia kitų rinkų atžvilgiu gali būti laikomas tokios įmonės išimtinės įsigytų produktų paskirstymo teisės įsigijimas, numatant papildomus įsipareigojimus arba ne (žr. Teismo sprendimą Télémarketing byloje (žr. 23 išnaša)). 119. Kitas antikonkurencinių veiksmų pavyzdys galėtų būti toks, kai pats pirkėjas arba kiti tiekėjai perka produktus iš tiekėjo pagal licencines sutartis (86 straipsnio d punktas). 120. Be to, net konkurencinėse rinkose gali būti nustatyta diskriminacijos tautybės pagrindu atvejų, nes liberalizavus rinkas tradiciniai, neekonominio pobūdžio ryšiai ne visada greitai išnyksta. Tokiu atveju, sistematinė tiekėjo atskirtis arba žymiai nepalankesnis požiūris į tiekėją, kai nėra tam ekonominės būtinybės, gali būti tikrinamas pagal 86 straipsnį, ypač jo b punktą (realizavimo rinkų ribojimas) ir c punktą (diskriminacija). Vertindama tokį atvejį, Komisija iš esmės tikrins, ar pasirinkdama tiekėją, su kuriuo buvo pasirašyta sutartis, dominuojanti įmonė visiems tiekėjams taikė tuos pačius atrankos kriterijus. Komisija paprastai atsižvelgs į kriterijus, kurie panašūs į išdėstytuosius Direktyvos 27 straipsnio 1 dalyje [31]. Jei pirkimas nepatenka į direktyvos taikymo sritį, Komisija nereikalauja laikytis skaidrių pirkimo procedūrų. D. Poveikis prekybai, vykdomai tarp valstybių narių 121. 85 straipsnyje apibrėžtas principas galioja ir prekybos tarp valstybių narių sričiai. Be to, tam tikromis aplinkybėmis, pavyzdžiui, kai užimanti dominuojančią padėtį įmonė pašalina konkurentą, nors tarp valstybių narių vykdomai prekybai tiesioginė įtaka nedaroma, kaip numatyta 86 straipsnyje, užtenka parodyti, kad tai turės padarinių bendrosios rinkos konkurencinei struktūrai. VI. 85 IR 86 STRAIPSNIŲ TAIKYMAS PALYDOVINIŲ RYŠIŲ SRITYJE 122. Šio sektoriaus plėtojimasis yra Komisijos aptariamas pasauliniu mastu 1990 m. lapkričio 20 d. Žaliojoje knygoje dėl bendrojo požiūrio palydovinio ryšio Europos bendrijoje srityje (Dokumentas COM(90) 490 galutinis). Dėl didėjančios palydovų svarbos, o ypač dėl įmonių netikrumo, susijusio su atskirais konkurencijos taisyklių taikymo šiame sektoriuje atvejais, nuspręsta šiose gairėse šiam sektoriui paskirti atskirą dalį. 123. EEB sutarties 90 straipsnyje nenumatyta, kad Komisijos direktyvomis būtų aptariami valstybės teisės aktai, reglamentuojantys palydovus, atitinkamai ir galinius įrenginius bei pirmiau minėtas paslaugas, išskyrus direktyvą dėl galinių įrengimų, kurioje aptariamos tik neprijungtos prie viešojo tinklo telekomunikacijų signalų veika dirbančios palydovinės stotys. Komisijos nuomonė dėl reguliavimo pamatų, suderinamų su Sutarties konkurencijos taisyklėmis, išreikšta pirmiau minėtoje Komisijos Žaliojoje knygoje dėl palydovinio ryšio. 124. Visais atvejais Sutarties konkurencijos taisyklės visiškai taikomos, inter alia, palydoviniam domenui, o 85 ir 86 straipsniai – įmonėms. Toliau parodyta, kaip pirmiau, ypač IV ir V skirsniuose, išdėstyti principai taikomi palydovinio ryšio sričiai. 125. Europos TO susitarimai, ypač patenkantys į tarptautinių konvencijų reguliavimo sritį, gali vaidinti svarbų vaidmenį teikiant Europos palydovines sistemas ir užtikrinant suderintą palydovinio ryšio paslaugų visoje Bendrijoje plėtojimą. Konkurencijos taisyklėse atsižvelgiama į susitarimų teikiamus privalumus, su sąlyga, kad susitarimuose nėra numatyta apribojimų, kurie nėra būtini šiems tikslams pasiekti. 126. TO susitarimai dėl palydovinių sistemų veikimo plačiausia prasme aptariami 85 straipsnyje. Erdvinio segmento pajėgumo prasme, visos TO yra faktinės arba potencialios konkurentės. Visiškai arba iš dalies sujungdamos erdvinio segmento pajėgumus, jos gali riboti tarpusavio konkurenciją. Be to, jos tikriausiai apribos konkurenciją vis-à-vis su trečiaisiais paslaugos teikėjais, jeigu tuose jų susitarimuose yra įtrauktos sąlygos, turinčius tokį tikslą arba poveikį: pavyzdžiui, sąlygos, kokybine ir (arba) kiekybine prasme mažinančios jų prekių tiekimo apimtis arba ribojančios jų verslo savarankiškumą, tiesiogiai arba netiesiogiai primetant tretiesiems teikėjams bendradarbiavimą su susitarimų šalimis. Reikėtų patikrinti, ar tokiems susitarimams galėtų būti taikoma 85 straipsnio 3 dalyje numatyta išimtis, su sąlyga, kad apie tokius susitarimus yra pranešta. Tačiau apribojimai trečiųjų teikėjų galimybėms konkuruoti tikriausiai sutrukdys taikyti šią išimtį. Taip pat reikėtų išnagrinėti, ar tokie susitarimai nestiprina atskiros arba bendros šalių dominuojančios padėties, nes tai irgi būtų priežastis nesuteikti išimties. Toks atvejis ypatingai tikėtinas, jei susitarimuose numatyta, kad susitarimo šalys yra išimtiniai erdvinio segmento pajėgumo, numatyto susitarime, platintojai. 127. Tokie susitarimai taip pat galėtų riboti sujungimo stoties, dėl kurios konkuruoja TO, konkurenciją. Kai kuriais atvejais palydovinio ryšio klientas gali rinktis tiekėjus iš kelių šalių; tuomet jo pasirinkimą daugiausia lems kokybė, kaina ir kitos atskirų tiekėjų siūlomos pardavimo sąlygos. Kadangi sujungimo stoties teikimas vis labiau liberalizuojamas, o EEB taisyklių taikymas valstybės teisės aktams atvers sujungimo stoties rinkas, pasirinkimo galimybės dar labiau išauga. Bendrijoje sudaromi susitarimai, tiesiogiai arba netiesiogiai numatantys šalių bendradarbiavimą dėl sujungimo stoties teikimo paslaugos, yra aptariami 85 straipsnyje. 128. Susitarimams tarp TO ir privačių operatorių dėl erdvinio segmento pajėgumo taip pat gali būti taikomas 85 straipsnio nuostata, nes tokia nuostata taikoma, inter alia, bendradarbiavimui, o ypač bendrų įmonių susitarimams. Išimtis tokiems susitarimams gali būti taikoma tada, kai jie duoda konkrečios atsveriančios apribojimus naudos, pavyzdžiui, perduoda technologiją, pagerina paslaugos, ypač naujo pajėgumo, kokybę arba pardavimą. Bet kokiu atveju, klientui įsiūlius įsigyti sujungimo stoties ir erdvinio segmento pajėgumo paketą, tikriausiai nebus galima taikyti išimties, nes ji silpnina sujungimo stoties teikimo konkurenciją pakenkdama kliento pasirinkimo galimybei, o esant dabartinėms rinkos sąlygoms, greičiausiai stiprins TO dominuojančią padėtį, pažeidžiant 86 straipsnį. Išimtis tikriausiai nebus suteikiama ir tada, kai dėl susitarimo žymiai sumažinama pasiūla oligopolinėje rinkoje, o tikimybė, kas išimtis nebus suteikta dar didesnė tuomet, kai susitarimu siekiama vieninteliam potencialiam dominuojančio teikėjo konkurentui užkirsti kelią nepriklausomai siūlyti savo paslaugas aptariamoje rinkoje. Tokiais veiksmais gali būti pažeidžiamas 86 straipsnis. Tokie TO veiksmai, kai tiesiogiai arba netiesiogiai primetamas bet koks susitarimas, pavyzdžiui, sujungimo stotis teikiama su sąlyga, jei sudaromas susitarimas su trečiuoju paslaugų teikėju, būtų laikomi 86 straipsnio nuostatų pažeidimu. VII. TELEKOMUNIKACIJŲ RESTRUKTŪRIZAVIMAS 129. 1992 m. užsibrėžtas bendrosios rinkos tikslas – nereguliavimas ir fundamentiniai telekomunikacijų technologijos pasikeitimai – sukėlė didelį struktūrinio restruktūrizavimo procesą Europoje ir visame pasaulyje. Restruktūrizavimas daugiausia pasireiškė tokiomis formomis, kaip įmonių susijungimas arba bendrų įmonių steigimas. a) Susijungimai 130. Vertindama telekomų susijungimus, vykdomus pagal Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės [32], Komisija atsižvelgs, inter alia, į tokius dalykus. 131. Apskritai Europos telekomunikacijų pramonei restruktūrizavimo veiksmai yra naudingi. Šias veiksmais bendrovės racionalizuoja savo veiklą ir pasiekia kritines masto ekonomijai pasiekti reikalingas sąlygas, suteikiančias galimybes daug investuoti į mokslinius tyrimus ir taikomąją veiklą. Investicijos į šią sritį reikalingos tam, kad būtų kuriamos naujos technologijos ir įmonės pajėgtų atlaikyti konkurenciją pasaulio rinkoje. Tačiau tam tikrais atvejais restruktūrizavimo veikla gali tapti antikonkurencinių veiksmų priežastimi arba stiprinti dominuojančias pozicijas. 132. Dėl kritinių sąlygų gauta ekonominė nauda turi būti parodoma. Koncentracijos padarinys gali būti paprastas rinkos dalių sumavimas su restruktūrizavimo priemonėmis ar planais neturintis nieko bendra. Tokia koncentracija gali sukurti arba stiprinti Bendrijos ar nacionalines dominuojančias pozicijas, tuo trukdydama konkurencijai. 133. Kai koncentracijos veiksmų poveikis tik toks, abejotina ar juos gali pateisinti tikslas – didinti Bendrijos pramonės konkurencingumą pasaulio rinkoje. Šiam Komisijos siekiamam tikslui įgyvendinti labiau pasitarnauja konkurencija EEB vietinėse rinkose, kur EEB įmonės įgyja veiklos vykdymui pasaulinės rinkos sąlygomis reikalingą konkurencinę struktūrą ir atitinkamą požiūrį į konkurenciją. 134. Vertindama koncentracijos pavyzdžius telekomunikacijų sektoriuje, Komisija bus ypač atidi tam, kad būtų išvengta tokių dalykų, kai integravimas stiprina dominuojančias pozicijas. Jei dominuojantiems paslaugų teikėjams leidžiama integruotis į įrengimų rinką įmonių susijungimo būdu, tai gali būti rimtu kitų įrengimų tiekėjų prieinamumo prie šitos rinkos trukdžiu. Dominuojantis paslaugos teikėjas preferencines sąlygas tikriausiai taikys savo dukterinei įmonei. Be to, dėl galimybės, kad paslaugos tiekėjas savo dukterinei įmonei perduos ypatingą informaciją, gautą iš konkuruojančių įrengimų gamintojų, pastarieji gali atsidurti konkurencijai nepalankiose aplinkybėse. Komisija kiekvienu konkrečiu atveju tikrins, ar vertikalioji integracija daro tokį poveikį ar greičiau jau stiprina Bendrijos konkurencinę struktūrą. 135. Byloje dėl bendro GEC ir Siemens pasiūlymo Plessey [33] Komisija sustiprino restruktūrizavimo principus. 136. 85 straipsnio 1 dalis taikoma įmonės įsigijimui sudarančių mažiau nei pusę akcijų paketo konkuruojančios įmonės akcijų, kai, inter alia, tokiais susitarimais sukuriama investuotojo ir kitų įmonių bendradarbiavimo struktūra, kuri darytų įtaką šių įmonių konkurencinei veiklai [34]. b) Bendros įmonės 137. Bendra įmonė gali būti kooperatinio arba koncentruoto pobūdžio. Kooperatinio pobūdžio bendra įmonė siekia koordinuoti likusių savarankiškų įmonių konkurencinius veiksmus. Todėl Komisija turėtų savo gairėse išdėstyti principus, kuriais vykdydamos savo veiklą vadovautųsi bendros kooperatinės įmonės. Koncentruoto pobūdžio bendrų įmonių veikla patenka į Reglamento (EEB) Nr. 4064/89 [35] reguliavimo sritį. 138. Paskutiniosiose su bendromis įmonėmis susijusiose bylose Komisija suteikė išimtį pagal 85 straipsnio 3 dalį remdamasi pagrindu, kuris yra ypatingai svarbus telekomunikacijų sektoriui. Būtent, Optical Fibres byloje [36] savo sprendime dėl telekomunikacijų Komisija nusprendė, kad bendra įmonė leido Europos bendrovėms gaminti aukštos technologijos produktą, skatino technikos pažangą ir pagreitino technologijos perdavimą. Taigi greitai besikeičiančios technologijos srityje bendra įmonė leido Europos bendrovėms tarptautinėse rinkose atlaikyti ne Bendrijos gamintojų, ypač JAV ir Japonijos gamintojų, konkurenciją. Toks Komisijos požiūris buvo patvirtintas Canon-Olivetti byloje [37]. VIII. TARPTAUTINIŲ KONVENCIJŲ ĮTAKA EEB KONKURENCIJOS TAISYKLIŲ TELEKOMUNIKACIJŲ SEKTORIUJE TAIKYMUI 139. Tarptautinės konvencijos (pavyzdžiui, Tarptautinė telekomunikacijų sąjungos konvencija (ITU) ar Palydovų konvencija) vaidina svarbų vaidmenį, užtikrinant pasaulinį tarptautinių paslaugų teikimo bendradarbiavimą. Tačiau tokių tarptautinių konvencijų taikymas EEB valstybių narių telekomunikacijų sektoriuje neturi daryti įtakos EEB teisės, ypač konkurencijos taisyklių, taikymui. 140. Šiuos klausimus reglamentuoja EEB sutarties 234 straipsnis [38]. Įvairiose konvencijose ar susijusiuose aktuose išdėstyti atitinkami įsipareigojimai nedaro įtakos Sutarties įsigaliojimo datai. Kalbant apie ITU ir Pasaulio telegrafo ir telefono administracijos konferenciją (WATTC), pataisius ar patvirtinus naują ITU konvencijos redakciją ar pasirodžius naujiems WATTC įstatams, ITU ar WATTC nariai atgauna veiksmų laisvę. Palydovų konvencijos priimtos daug vėliau. Be to, visų konvencijų, kaip ir EEB taisyklių taikymas nedaro didelės įtakos valstybių narių įsipareigojimų vis-á-vis trečiosioms šalims vykdymui. 234 straipsnis negina EEB valstybėms narėms, sudariusioms tarptautines sutartis, duotų įsipareigojimų. 234 straipsnio tikslas – saugoti tiktai trečiųjų šalių teisę. Minėtu straipsniu nesiekiama išgryninti valstybių narių pagal tarptautines sutartis įgytų teisių, tuo pakenkiant EEB sutarties tikslams arba Bendrijos interesams. Pagaliau jei 234 straipsnio 1 dalis ir būtų taikoma, susijusios valstybės narės vis tiek būtų įpareigotos imti visų priemonių, kad būtų pašalintas jų vis-á-vis trečiosioms šalims duotų įsipareigojimų ir EEB taisyklių nesuderinamumas. Tai ypač galioja tuo atveju, kai bendrai veikdamos valstybės narės turi teisės aktais numatytą galimybę esant reikalui pakeisti aptariamą tarptautinę konvenciją, pavyzdžiui, taip buvo pasielgta su Eutelsat konvencija. 141. Kalbant apie WATTC įstatus, atitinkamos įstatų nuostatos, galiojančios nuo 1988 m. gruodžio 9 d., yra pakankamai lanksčios ir suteikia šalims galimybę rinktis: vykdyti jas ar ne arba pačios spręsti, kaip jas įgyvendinti. Bet kokiu atveju pasirašydamos įstatus, EEB valstybės narės kartu bendrai deklaravo, kad juos taikys, laikydamosi savo pagal EEB sutartį prisiimtų įsipareigojimų. 142. Kalbant apie Tarptautinį telegrafo ir telefono konsultacinio komiteto (CCITT) rekomendacijas, konkurencijos taisyklės joms taikomos. 143. Pagal Tarptautinės telekomunikacijų konvencijos 11 straipsnio 2 dalį, WATTC nariai yra ITU narių ir ITU pripažintų privačių agentūrų (RPOA), "administracijos". Skirtingai nuo ITU narių ar administracijų konferencijų, kurių narės yra valstybės, CCITT nariai yra telekomunikacijų administracijos ir RPOA. Tarptautinės telekomunikacijų konvencijos 2 priede telekomunikacijų administracijos apibrėžiamos taip: "tout service ou départament gouvernemental responsable des mesures â prendre our exécuter les obligations de la Convention Internationale des télécommunications et des règlements" (bet kuri valstybės institucija ar departamentas atsakingas už tai, kad būtų imamasi priemonių, užtikrinančių Tarptautinėje telekomunikacijų konvencijoje ir nuostatuose išdėstytų įsipareigojimų įvykdymą). CCITT susirinkimus faktiškai lanko ir TO. Tarptautinės telekomunikacijų konvencijos 11 straipsnio 2 dalyje aiškiai nurodoma, kad telekomunikacijų administracijos ir RPOA yra CCITT narės. Dėl besitęsiančio reguliavimo funkcijos atskyrimo nuo verslo veiklos proceso, kai kurių nacionalinių valdžios institucijų dalyvavimas CCITT veikloje neprieštarauja nuostatai, kai kitų narių vardu CCITT v