AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

Pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (toliau – PVM direktyva) 395 straipsnio 1 dalį Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, gali vieningai leisti bet kuriai valstybei narei taikyti nuo tos direktyvos nuostatų leidžiančias nukrypti specialias priemones, kad būtų supaprastinta apmokestinimo PVM procedūra arba užkirstas kelias tam tikrų formų mokesčių slėpimui ar vengimui.

Nyderlandai raštu (jį Komisija užregistravo 2020 m. liepos 30 d.) paprašė leisti taikyti priemonę, kuria nukrypstama nuo Direktyvos 2006/112/EB 168 ir 168a straipsnių, kad galėtų nesuteikti teisės atskaityti PVM už prekes ir paslaugas, kurios daugiau nei 90 % yra naudojamos apmokestinamojo asmens arba jo darbuotojų asmeniniais tikslais ar, iš esmės, ne verslo tikslais arba neekonominei veiklai.

Remdamasi Direktyvos 2006/112/EB 395 straipsnio 2 dalimi, 2020 m. rugsėjo 10 d. raštais Komisija apie Nyderlandų pateiktą prašymą pranešė kitoms valstybėms narėms. 2020 m. rugsėjo 11 d. raštu Komisija pranešė Nyderlandams turinti visą informaciją, kuri yra būtina prašymui įvertinti.

1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

•Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

Direktyvos 2006/112/EB 168 straipsnyje numatyta, kad apmokestinamasis asmuo turi teisę atskaityti PVM, mokėtiną už savo apmokestinamiesiems sandoriams įsigytas prekes ir gautas paslaugas. Direktyvos 2006/112/EB 168a straipsnio 1 dalyje numatyta, kad išlaidų, susijusių su nekilnojamuoju turtu, kuris yra apmokestinamojo asmens veiklai skirto turto dalis ir kuris yra naudojamas ir verslo, ir ne verslo tikslais, atveju PVM atskaitomas tik už tą turto naudojimo dalį, kuri susijusi su apmokestinamojo asmens verslo tikslais. Pagal Direktyvos 2006/112/EB 168a straipsnio 2 dalį valstybės narės taip pat gali taikyti šią taisyklę išlaidoms, susijusioms su kitomis jų nurodytomis prekėmis, kurios yra veiklai skirto turto dalis.

Tačiau Nyderlandų taikoma priemone nukrypstama nuo šių principų ir visiškai nesuteikiama teisė atskaityti PVM už prekes ir paslaugas, kurios apmokestinamojo asmens yra daugiau nei 90 % naudojamos asmeniniais arba ne verslo tikslais, įskaitant neekonominę veiklą.

90 % tarifas grindžiamas šio tarifo taikymu Nyderlanduose pelno mokesčio ir pajamų mokesčio tikslais. Daugiau kaip 90 % ne verslo tikslais naudojamų investicijų reiškia, kad prekybininkas beveik visas investicijas naudoja savo asmeniniais tikslais arba savo darbuotojų asmeniniais tikslais, arba apskritai ne verslo tikslais arba neekonominei veiklai, todėl šios investicijos nelaikomos verslo investicijomis.

Savo prašyme Nyderlandai teigia, kad dėl to, jog kiekvienas asmuo, kuris reguliariai už atlygį tiekia prekes ar teikia paslaugas, yra apmokestinamasis asmuo, Nyderlandų mokesčių institucijos dabartinėje (skaitmeninėje) ekonomikoje susiduria su daugybe privačių arba ne visą darbo dieną dirbančių asmenų ar labai mažų įmonių, kurių apyvarta yra labai maža. Jiems leidžiama atskaityti pirkimo ir (arba) išlaidų PVM. Pavyzdžiui, yra saulės baterijų plokščių savininkų, dalijimosi ekonomikos dalyvių, kurie nuomoja savo automobilius ar namus, nepriklausomai dirbančių žmonių, neturinčių darbuotojų, ir t. t. Dėl to, kad nėra aiškių ribų tarp jų profesinės ir privačios veiklos, praktiškai kyla daug diskusijų dėl jų teisės į pirkimo PVM atskaitą lygmens – ši teisė šiems asmenims dažnai yra labai ribota.

Nyderlandai informavo Komisiją, kad šių apmokestinamųjų asmenų teisės į pirkimo mokesčio atskaitą valdymas, kai reikia nuolat teikti PVM deklaracijas ir atlikti pataisymus, lemia neproporcingą naštą tiek atitinkamiems apmokestinamiesiems asmenims, tiek mokesčių administratoriams.

Be to, dėl to apmokestinamieji asmenys, kurie šias prekes ir paslaugas 100 % naudoja verslo tikslais, įgyja nepagrįstą pranašumą dėl grynųjų pinigų srautų. Apmokestinamiesiems asmenims, kurie šias prekes ir paslaugas naudoja tik nedideliu mastu verslo tikslais, vis dar suteikiama 100 % teisė į atskaitą. Be to, PVM teisės aktai yra labai sudėtingi labai mažoms įmonėms, kurios negali įpirkti teisinės pagalbos, ir dėl to kyla didelis pavojus, kad bus padaryta klaidų, mokesčiai bus slepiami, todėl laikytis šių teisės aktų sudėtingiau. Tai patvirtina saulės baterijų plokščių savininkų, kurie tampa apmokestinamaisiais asmenimis už savo gaminamą ir į elektros tinklą tiekiamą energiją, pavyzdys; jie atskaito visą PVM už įsigytas plokštes ir net prideda išlaidas, kaip antai statyboms skirtos žemės ir namų, skirtų saulės baterijų plokštėms įrengti, pirkimo kainą. Kadangi garažai ir namai daugiausia naudojami asmeniniams tikslams, kyla sudėtingų diskusijų dėl teisės į pirkimo PVM atskaitą ir teisingo jos taikymo.

Todėl aptariama specialiąja priemone sudaromos geresnės sąlygos ir mokesčių administratoriams, ir įmonėms, nes nebereikia stebėti, kaip toliau naudojamos prekės ir paslaugos, kurias įsigyjant nesuteikta teisė į atskaitą, visų pirma siejant su galimu naudojimo asmeniniais tikslas apmokestinimu pagal Direktyvos 2006/112/EB 16 ar 26 straipsnį. Todėl tikslinga leisti taikyti nukrypti leidžiančią priemonę.

Manoma, kad priemonė turės nedidelį poveikį bendroms mokestinėms pajamoms. Pirminė teisė į atskaitą šiuo metu koreguojama atsižvelgiant į naudojimą ne verslo tikslais pagal Direktyvos 2006/112/EB 16 ir 26 straipsnius. Tikimasi, kad priemonė neturės poveikio Sąjungos nuosaviems ištekliams iš PVM.

Tačiau nukrypti leidžiančių priemonių taikymo laikotarpis turėtų būti ribotas, kad būtų galima įvertinti, ar nepasikeitė aplinkybės ir poveikis, kuriais pagrįsta nukrypti leidžianti priemonė. Todėl nukrypti leidžiančią priemonę siūloma taikyti iki 2023 m. pabaigos ir paprašyti Nyderlandų iki 2023 m. kovo 31 d., jeigu būtų numatyta nukrypti leidžiančią priemonę taikyti ir po 2023 m., kartu su prašymu pratęsti priemonės taikymo laikotarpį pateikti ataskaitą, kurioje būtų peržiūrėtas padalijimas į naudojimą verslo ir ne verslo tikslais, kuriuo remiantis nesuteikiama teisės į atskaitą.

•Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

Panašias nukrypti leidžiančias priemones, susijusias su teisės į atskaitą ribojimu, buvo leista taikyti ir kitoms valstybėms narėms – Austrijai ir Vokietijai.