LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 230/33

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl „Pramonės permainų Europos pakavimo sektoriuje“

(nuomonė savo iniciatyva)

(2015/C 230/05)

Pranešėjas: Gonçalo LOBO XAVIER Bendrapranešėjis: Nicola KONSTANTINOU

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas, vadovaudamasis Darbo tvarkos taisyklių 29 straipsnio 2 dalimi, 2014 m. sausio 22 d. nusprendė parengti nuomonę savo iniciatyva dėl

Pramonės permainų Europos pakavimo sektoriuje.

Pramonės permainų konsultacinė komisija (CCMI), kuri buvo atsakinga už Komiteto parengiamąjį darbą šiuo klausimu, 2014 m. lapkričio 13 d. priėmė savo nuomonę.

503-iojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2014 m. gruodžio 10–11 d. (2014 m. gruodžio 10 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 119 narių balsavus už, 1 – prieš ir 4 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1. Europos pakavimo pramonė susiduria su keletu iššūkių. Kadangi ši pramonės šaka atlieka lemiamą vaidmenį ne viename sektoriuje, ji užima labai svarbią vietą Europos ekonomikos konkurencingumo požiūriu. Europa turi išsaugoti lyderės pozicijas šioje pramonės šakoje ir toliau palaikyti aplinkos tvarumo, saugos ir ženklodaros tendencijas pakuočių srityje. EESRK mano, kad šis pirmavimas turėtų būti grindžiamas keturiais pagrindiniais ramsčiais: efektyviu išteklių naudojimu; MTTP ir inovacijomis; socialiniu dialogu; tvarumu ir prisitaikymu.

1.1.1. Efektyvus išteklių naudojimas

Atsižvelgiant į tai, kad šio sektoriaus produktai naudojami vartojimo prekių laikymui, apsaugai ir išlaikymui ir po to dažnai yra išmetami, sektoriui tenka lemiamas vaidmuo skatinant didinti perdirbimo apimtis ES valstybėse narėse. Tačiau šio tikslo siekiančias įmones vis dar reikia remti; EESRK nuomone, Komisija galėtų šioje srityje padėti suteikdama daugiau informacijos apie geriausią praktiką ir geriausią turimų išteklių naudojimą. Be to, tai būtų galima pasiekti remiant visus suinteresuotuosius subjektus, įskaitant vykdančius veiklą ne Europoje, kurie laikosi aplinkosauginių reikalavimų. Efektyvus išteklių naudojimas yra labai svarbus pakavimo proceso elementas ir vienas iš ekologijos klausimų. EESRK mano, kad Europos Komisija galėtų parengti politikos programą, skirtą remti perėjimą, kuris būtinas siekiant strategijos „Europa 2020“ tikslų, ir atnaujinti bei išlaikyti aplinką tausojančią pakavimo pramonę.

1.1.2. Iššūkiai

EESRK yra žinoma, kokius uždavinius augančios energijos kainos kelia pramonei ne tik kasdienėje veikloje, bet ir perdirbimo procese. EESRK pažymi, kad pakavimo sektoriui itin svarbus perdirbimo procesas vyksta ne tik Europos Sąjungoje, bet ir už jos ribų. EESRK mano, kad subalansuotų energijos kainų klausimas turėtų būti vienas iš Europos Sąjungos politinių prioritetų šiame konkrečiame sektoriuje.

Siekdamas labiau prisidėti prie ES nustatytų išmetamo anglies dioksido mažinimo tikslų, kiekvienas pramonės sektorius turėtų nusistatyti realius perdirbimo tikslus remiantis ES teisėje (Pakuočių ir pakuočių atliekų direktyvoje ir Atliekų pagrindų direktyvoje) apibrėžtais tikslais, siejamais su strategija „Europa 2020“, ir vėliau teikti metines ataskaitas, kad būtų galima įvertinti pažangą. Nepaisant kiekvienos valstybės narės pastangų pateikti duomenis, kuriuos kasmet skelbia Eurostatas, vis dar trūksta dalies duomenų vertinimo. EESRK mano, kad naudojant daugiau pakuočių, nei būtina, yra švaistomi ištekliai ir kad tokia praktika turėtų kelti ne tik pramonės, bet ir vartotojų susirūpinimą. Visuomenės informavimo didinimo kampanija galėtų būti viena iš galimybių skatinti laikytis Pakuočių ir pakuočių atliekų direktyvoje apibrėžtų esminių reikalavimų dėl „perteklinio pakavimo“. Komisija, pavyzdžiui, turėtų parengti tikslų tvarkaraštį, kuriuo vadovaujantis būtų galima visiškai uždrausti vienkartinius plastikinius maišelius, kad vietoj jų būtų naudojami daugkartinio naudojimo arba biologiškai skaidūs maišeliai. Šis tvarkaraštis turėtų apimti konsultacijų su socialiniais partneriais etapą ir sektoriaus restruktūrizavimą remiančias priemones.

1.1.3. Moksliniai tyrimai, technologinė plėtra ir inovacijos

Tyrimų, kurie buvo atlikti rengiant šią nuomonę, ir diskusijų su suinteresuotaisiais subjektais bei Komisija metu paaiškėjo, kad nėra pakankamai duomenų tam tikrais labai svarbiais klausimais. Todėl būtų sveikintina Komisijos parama rengiant patobulintą sektoriaus duomenų rinkimo metodologiją siekiant socialiniams partneriams suteikti atitinkamą informaciją, užtikrinančią ilgalaikį sektoriaus gyvybingumą. EESRK mano, kad sektorius taip pat susiduria su dideliais iššūkiais MTTP srityje: jiems galima priskirti efektyvų prekių vežimą, efektyvias atsekamumo sistemas, sąnaudų mažinimą, reguliavimo ir saugumo klausimus, taip pat ekologiškų pakuočių projektavimą ir pakuotės savybes per visą gyvavimo ciklą. EESRK mano, kad atsižvelgiant į šiuos specialius poreikius ir požiūrį labai svarbu, kad inovacijų programai „Horizontas 2020“ numatytos lėšos būtų skiriamos pirmenybės tvarka pakavimo pramonei ir taip suteiktų jai galimybę. Tiek sektorių asociacijos, tiek įprasti suinteresuotieji subjektai turi skatinti gebėjimą dalyvauti Europos konsorciumuose siekiant paspartinti inovacijų diegimą.

EESRK nuomone, labai svarbios yra nuolatinės investicijos, kurių reikia siekiant įveikti visus dabartinius iššūkius. Ilgalaikiam sektoriaus išlikimui labai svarbu, kad kapitalo investavimas vyktų kartu su investicijomis į sektoriaus darbo jėgą. Tam reikia tinkamo planavimo ir dialogo tarp darbuotojų, darbdavių, vyriausybių, Europos institucijų ir plataus visuomenės suinteresuotųjų subjektų rato, įskaitant nacionalines švietimo infrastruktūras.

Akivaizdu, kad pakavimo pramonės plėtotei didelį poveikį daro naujos tendencijos, pavyzdžiui, e. prekyba. 2013 m. „Eurobarometro“ apklausos rezultatai rodo e. prekybos augimą – beveik pusė Europos piliečių per pastaruosius šešis mėnesius pirko internetu (1). Komisijos teigimu, e. prekyba yra svarbus Europos vystymąsi skatinantis veiksnys. Preliminariais duomenis, 2013–2016 m. jos ekonomikos ir užimtumo augimo potencialas gali viršyti 10 proc (2). Ši raida gali paskatinti taikyti naujus sprendimus, skirtus mažinti, pavyzdžiui, kartono ir plastiko atliekų kiekį, ir į šias tendencijas būtina atsižvelgti MTTP veikloje.

Patirtis rodo, kad inovacijos pakavimo pramonėje taip pat gali būti viena iš jaunimo užimtumo galimybių. Ateities rinkoje gali atsiverti plačių galimybių pramoniniams dizaineriams, medžiagų inžinieriams ir kitoms naujoms profesijoms. EESRK nuomone, sektoriuose, kuriuose intensyviai naudojamos pakuotės, atsiranda galimybių diegti su tvarumu ir projektavimu susijusias inovacijas.

1.1.4. Pilietiniai įsipareigojimai, darbo jėgos socialinis dialogas, tvarumas ir prisitaikymas

EESRK nuomone, rimtas šio Europos sektoriaus darbdaviams ir darbo jėgai tenkantis iššūkis – užtikrinti, kad pramonė išsaugotų konkurencinį pranašumą, visapusiškai naudotųsi technologinėmis inovacijomis ir gamintų aukštos kokybės tvarias prekes. EESRK taip pat mano, kad suinteresuotieji subjektai turi nustatyti, kokių įgūdžių šiame sektoriuje reikės ateityje, kad būtų galima pritaikyti švietimo sistemas šiam gyvybiškai svarbiam iššūkiui atremti. Naujos tendencijos, pavyzdžiui, prekyba internetu, kelia iššūkius, kuriuos reikėtų išsamiai išnagrinėti ir įvertinti jų poveikį.

EESRK daro išvadą, kad dauguma pakavimo įmonių ir jų darbuotojų pasirengę prisitaikyti prie permainų, todėl reikia daugiau informacijos, kad suinteresuotosios šalys galėtų priimti teisingus sprendimus dėl sektoriaus ir užimtumo. Šis prisitaikymas prie permainų rinkoje turėtų vykti atsižvelgiant į darbuotojus, bet ir nepamirštant greitų permainų ir veiklos perkėlimo keliamos grėsmės.

EESRK mano, kad diskusijoms apie sektoriaus tvarumą būtinas pilietinės visuomenės ir socialinis dialogas nacionaliniu ir Europos lygmeniu. Tokią galimybę pakavimo pramonei suteiktų sukurtas sektorinis socialinio dialogo komitetas.

2. Įžanga

Pagrindinis šio dokumento tikslas – informuoti Europos institucijas apie rekomendacijas, kurios, EESRK ir CCMI nuomone, yra svarbios skatinant Europos ekonomiką ir visų pirma pakavimo sektorių. Europa turi būti kelrodžiu ir skatinti griežtą teisės aktų laikymąsi, tokiu būdu remdama ekonomiką, kuri būtų tvari ir orientuota į vidaus rinkos gerinimą: visų svarbiausia yra pasitikėjimas ir teisinių reikalavimų laikymasis, o ne apsauga.

2.1. Pakuotės mūsų kasdieniame gyvenime naudojamos labai įvairioms reikmėms: apsaugos (padeda išvengti dužimo, išsipylimo ir užteršimo, pailgina galiojimo laiką), reklamos (pateikiama produkto sudėtis, savybės, reklaminės žinutės ir prekės ženklas), informavimo (produkto identifikavimas, ruošimas ir naudojimas, informacija apie maistingumą ir laikymą, įspėjimai dėl saugaus naudojimo, kontaktinė informacija, instrukcija, kaip atidaryti, šalinimas gyvavimo ciklo pabaigoje), patogumo (produkto ruošimas, tiekimas, saugojimas ir porcionavimas), naudojimo (pateikimas vartotojui, mažmenininkui ir vežėjui), prekių paruošimo (vežimas nuo gamintojo iki mažmenininko, išdėstymas prekybos vietoje) ir atliekų mažinimo (perdirbimas, pakartotinis šalutinių produktų naudojimas, saugojimui ir vežimui reikalinga energija).

2.2. Kadangi įvairovė šiame sektoriuje milžiniška, pakavimo pramonei būtina taikyti platų ir įvairiapusį požiūrį. Kadangi tai reikšmingas sektorius, reikia būti atidiems ir atsižvelgti į įvairovę, būtinybę laikytis taisyklių ir teisės aktų ir, žinoma, sektoriaus konkurencingumą.

2.3. Nors su tam tikrais sunkumais susiduria dauguma sektorių, tačiau pavieniai pošakiai turi spręsti tik jiems kylančias specifines problemas. Tai yra dėl to, kad konkretiems produktams taikomi skirtingi reikalavimai, visų pirma standartų ir sertifikavimo srityse.

2.4. Pakuočių naudojimas informavimui apie inovacijas ir kokybę suteikia šansą Europai. Šiuo tikslu keletu priemonių siekiama aiškiai identifikuoti tam tikroje pakuotėje esančio produkto kokybę ir novatoriškumą. Tai yra amžinas iššūkis, kuris yra svarbus siekiant, kad ES produktai išsiskirtų iš kituose pasaulio regionuose gaminamų produktų.

2.5. EESRK mano, kad reikia apsvarstyti dar du svarbius klausimus: pakavimo pramonės logistinius aspektus ir prieigą prie sektoriuje naudojamų žaliavų. Turint omenyje šiuos du klausimus tampa aišku, kodėl Europos pakavimo pramonei tenkantys iššūkiai yra tokie dideli. Pagrindinis šio dokumento tikslas – informuoti Europos institucijas apie rekomendacijas, kurios, EESRK ir CCMI nuomone, yra svarbios skatinant apskritai Europos ekonomiką ir ypač pakavimo sektorių. Kaip ir kitose srityse, Europa ir vėl turi būti kelrode ir raginti laikytis taisyklių ir teisės aktų, kurie iš tikrųjų padeda ekonomikai ir yra tvariai įgyvendinami siekiant suteikti postūmį vidaus rinkai: kertiniai žodžiai turėtų būti „pasitikėjimas“ ir „teisinių reikalavimų laikymasis“, o ne „apsauga“.

2.6. Naudojamos medžiagos yra ypač svarbus klausimas, kurį reikia atidžiai išanalizuoti, kad būtų galima atverti rinką ir visiems rinkos dalyviams užtikrinti vienodas sąlygas.

2.7. EESRK mano, kad užmezgus koordinuojamą ir įtraukų sektoriaus suinteresuotųjų subjektų dialogą bus galima užtikrinti, kad sektorius išliktų tvarus ilguoju laikotarpiu ir suteiktų deramą darbą, galėtų geriau reaguoti į permainas ir prisitaikyti prie vartotojų ir platesnių visuomenės sluoksnių poreikių. Šiuo požiūriu socialinio dialogo potencialas stiprinti sektorių dar ne visiškai išnaudotas, todėl reikia kuo skubiau imtis priemonių.

2.8. Net jei sektoriui reikia prisitaikyti prie permainų ir persitvarkyti siekiant atitikti rinkos reikalavimus, vienintelis būdas rasti tvarias ir teisingas priemones – įvairiais kanalais siekti suinteresuotųjų subjektų dalyvavimo. Kad būtų galima spręsti su sektoriumi, jo struktūra ir konkurencingumu susijusius klausimus, taip pat tokius svarbius klausimus kaip užimtumas, įgūdžiai, prisitaikymas ir sektoriaus bei jo darbo jėgos gyvybingumas ateityje, Komisija turėtų skatinti tinkamai struktūruotą ir organizuotą socialinį dialogą. Be to, norint suteikti platformą, kurioje savo interesus galėtų išreikšti platesnė auditorija (t. y. visuomenė ir vartotojai, darbuotojai, darbdaviai, vyriausybės ir pan.), reikia tarp įvairių dalyvių ir institucijų sukurti dvikryptės komunikacijos kanalą. Tokiu būdu visos suinteresuotosios šalys galės įsitraukti į sektorių ir sustiprinti jo pagrindinį vaidmenį visuomenėje.

3. Bendrosios aplinkybės

3.1. Europos pakavimo sektorius apima platų veiklos spektrą, ir, nors turi spręsti panašias problemas kaip ir kitos pramonės šakos, jis šiuo metu susiduria su dideliais, tik jam vienam būdingais iššūkiais, kurie neišnyks ir trumpuoju bei vidutinės trukmės laikotarpiu. Pakavimo sektorius apima stiklo, metalo, plastiko, medienos ir popieriaus pakavimo įmones, kuriose iš viso dirba daugiau kaip 6,5 mln. žmonių Europoje (3) (Eurostatas).

3.2. Pakavimo sektoriui būdingas ne tik platus produktų spektras, bet ir įvairiausi procesai, kurie yra skirtingi ir taikomi kuriant produktus konkrečiai rinkai ir ypatingoms reikmėms, o tai reikalauja skirtingos aplinkos, kelia įvairiausius iššūkius ir yra susiję su tam tikrais ypatumais. Pavyzdžiui, stiklo pakavimo įmonėms svarbus sąnaudų veiksnys yra energijos naudojimas. Kadangi iki 80 proc. stiklo pakuočių atliekų yra perdirbama, stiklo perdirbimo indėlis siekiant ES perdirbimo ir regiono anglies pėdsako mažinimo tikslų yra didelis.

3.3. Taip pat svarbus aspektas yra susisiekimas tarp pakuotėms naudojamų medžiagų, o išaugusios medžiagų, pavyzdžiui, pakuotėms naudojamo gofruotojo kartono ir vamzdžių, pervežimo sąnaudos turėjo neigiamo poveikio pakavimo sektoriui. Taigi energijos sąnaudų poveikis visoje sektoriaus tiekimo grandinėje – šiuo požiūriu ypač svarbu atstumas, kurį produktai, pavyzdžiui, atspausdinta medžiaga, nukeliauja, kol pasiekia pakavimo įmones – perkeliamas pakavimo sektoriui.

3.4. Metalas gali būti perdirbamas ne vieną kartą ir jo kokybė nesuprastės, o tai dar labiau padidina sektoriaus indėlį siekiant ES perdirbimo tikslų.

3.5. Stiklo tara yra naudojama butelių ir indų gamybai bei kitiems pakavimo produktams; remiantis Eurostato duomenimis, tai yra didžiausias ES stiklo pramonės sektorius, kuriam tenka apie 60 proc. visos stiklo gamybos ir kuriame dirba 90 000 žmonių ES. Apskritai užimtumas stiklo sektoriuje sumažėjo dėl išaugusio automatizavimo, pramonės konsolidavimo ir žemomis kainomis pagrįstos konkurencijos. Importas iš ES nepriklausančių šalių vis labiau didina konkurenciją, o netoli ES esančiose arba besiribojančiose šalyse, kuriose yra mažesnės darbo sąnaudos ir ne toks griežtas reguliavimas, išaugo gamybos įmonių skaičius; taip trumpuoju laikotarpiu atsiranda pertekliniai pajėgumai ir daromas spaudimas kainoms. Prancūzija, Vokietija ir Italija yra didžiausios gamintojos ES, įskaitant kitas dideles gamintojas ES. Stiklas yra išteklius tausojanti medžiaga, kuri gali būti perdirbama begalę kartų. Pavyzdžiui, stiklo pakavimo įmonėms svarbus sąnaudų veiksnys yra energijos naudojimas, kuris ne toks svarbus kitoms įmonėms. Kadangi 80 proc. stiklo pakuočių atliekų yra perdirbamos, stiklo perdirbimo indėlis siekiant ES perdirbimo ir regiono anglies pėdsako mažinimo tikslų yra didelis. Tačiau kituose sektoriaus segmentuose energijos poreikis yra mažesnis, nes naudojamos kitos medžiagos ir gaminami kitokie produktai.

3.6. Turint omenyje popieriaus ar panašių medžiagų naudojimą, sektoriaus tiekimo grandinę apsunkina tai, kad įmonės, kurios yra atsakingos už popieriaus ir kartono pakuočių perdirbimą – už tokius produktus kaip kartoninės dėžutės, gofruotasis kartonas, dėžių kartonas ir taros kartonas – linkusios popierių gaminti pačios ir yra žiedinio proceso, apimančio naudotų medžiagų pavertimą popieriaus mase ir spaustuvinių dažų šalinimą, taip pat medienos žaliavos naudojimą, dalis.

3.7. Tačiau plastiko pakuočių segmentas taip pat turi savo ypatumų: kai kurie pramonės organai atstovauja ne visiems pakuočių pošakiams. Plastiko pakuotės tiekiamos ir kitoms nei pirmiau minėtoms rinkoms – galutiniai jų naudotojai yra automobilių gamintojai, kosmetikos įmonės ir įmonės, gaminančios sveikatos produktus ir tarą fasuotiems maisto produktams. Kol kas tėra tik viena šiam pošakiui atstovaujanti pramonės asociacija. Plastiko pakuotės taip pat yra susijusios su aplinkos klausimais, pavyzdžiui, su pirkiniams skirtų plastikinių maišelių gamyba, jų šalinimo sunkumais ir juos sudarančių sudedamųjų dalių irimu.

3.8. Šiomis aplinkybėmis dėl gamybos procesų įvairovės įsisteigė pernelyg daug verslą atstovaujančių organų, o tai savaime trukdo įmonėms ir darbuotojų atstovams bendradarbiauti tokiais svarbiais klausimais kaip aplinkos tvarumas ir permainų valdymas. Pakavimo pramonės pošakių, pavyzdžiui, metalo pakuočių, susiskaidymą rodo didelis profesinio atstovavimo organų skaičius. Pavyzdžiui, aliuminio gamintojai dažnai gamina ir aliuminio pakuotes ir turi savo profesines organizacijas (Europos aliuminio asociacija). Tačiau metalo pakuočių specialistai, gaminantys skardines gėrimams (iš plieno ir aliuminio), turi savo profesines organizacijas, kaip ir savo profesinę asociaciją turinčios plieno produktų srityje besispecializuojančios pakavimo įmonės.

3.9. Vertinant šio sektoriaus indėlį tiek į BVP, tiek į užimtumą, tai yra svarbus sektorius, todėl konkretiems šio sektoriaus klausimams reikia skirti ypatingą dėmesį. Nors ir sudaryta iš daugelio segmentų, pakavimo pramonė tenkina gamintojų grandies įmonių poreikius visose ekonomikose neapsiribodama vien tradicinėmis rinkomis.

3.10. Produktų pakuotės patenkina ne vieną poreikį tokiose srityse kaip produkto apsauga (padeda išvengti dužimo, išsipylimo ir užteršimo), informavimas reklamos tikslais (produkto identifikavimas, ženklodara, paruošimas, naudojimas, informacija apie maistingumą ir saugą), prekių paruošimas (vežimas ir pateikimas prekybos vietoje), atliekų mažinimas (perdirbimas, saugojimui ir vežimui reikalinga energija), kurios yra svarbios stengiantis sumažinti išmetamą anglies dioksido kiekį; pakuočių projektavimas yra svarbus siekiant maksimaliai padidinti vežamoms prekėms skirtą erdvę. Pačių pakuočių vaidmuo mažinant atliekas tapo svarbus, kai tokios internetinės prekybos įmonės kaip Amazon pradėjo dideliais kiekiais naudoti pakuotes; dėl šios priežasties reikia išnagrinėti „už tai atsakingos suinteresuotosios šalies“ klausimą. Pavyzdžiui, Amazon naudoja sertifikuotas „lengvai atidaromų pakuočių“ sistemas. Nuo 2008 m. atsisakiusi plastiko ir pakavimo juostelių, Amazon drastiškai pakeitė savo koncepciją 2 000 gamintojų, kurie teikia 2 00 000 produktų, atžvilgiu ir tokiu būdu sumažino kartono sunaudojimą 5,4 mln. m2, generinių medžiagų – 11 203,7 t. ir 4 10 000 m3 bendro dėžių tūrio. Iš tikrųjų galutinė atsakomybė už pakuočių atliekas tenka vartotojui, tačiau gamintojas arba tarpinis naudotojas turi būti suinteresuotas pakuočių, kurios galiausiai taps atliekomis, kiekiu.

3.11. Toliau pateikti klausimai turi būti nuodugniai išnagrinėti, kad būtų galima apskritai suprasti esamą padėtį ir parengti galimus sprendimus siekiant, kad Europos pakavimo sektorius išliktų konkurencingas ir palankus aplinkai bei suteiktų deramą darbą tūkstančiams nuo jo priklausančių darbuotojų.

3.12. Bet koks pokytis disponuojamų žaliavų srityje turės įtakos galutinių pakavimo produktų kainai ir pasiūlai, ir tai gali rimtai sutrikdyti sektoriaus veiklą. Galiausiai reikia išnagrinėti žaliavų naudojimo veiksnius ir tendencijas, kad pramonė galėtų iš anksto numatyti būsimas permainas ir išvengti su tuo susijusių galimų trukdžių. Pavyzdžiui, metalo pakuočių sektoriui ypač didelį spaudimą daro staiga išaugusios žaliavų ir energijos kainos.

3.13. 2012 m. Komisija paskelbė Europos inovacijų partnerystę žaliavų srityje siekdama išnagrinėti su medienos ir mineralinių žaliavų tiekimu susijusius sunkumus.

3.14. Dėl paklausos, ypač Azijos šalyse, išaugo popierinėms pakuotėms naudojamų antrinių žaliavų kaina, o šių pakuočių gamintojai negali šių papildomų sąnaudų paprasčiausiai perkelti vartotojams. Paklausa Kinijoje labai padidino popierinėms pakuotėms naudojamų perdirbtų medžiagų kainą (rūšiuotosios makulatūros kaina nuo 2006 m. išaugo beveik dvigubai, o per tą patį laikotarpį perdirbto popieriaus kaina – beveik 50 proc.). Kainos turėtų didėti ir artimiausioje ateityje.

4. Sektoriaus poreikiai ir tendencijos

4.1. Eurostato duomenimis, iš 3 55 000 žmonių, įdarbintų Europos plieno pramonėje, pakavimo pramonei skirtų metalo pakuočių (apimančių plieną ir aliuminį) gamyboje dirba apie 60 000 žmonių; Metal Packaging for Europe duomenimis, 80 000 žmonių dirba aliuminio pramonėje, o visoje Europos aliuminio vertės grandinėje – 2 55 000 darbuotojų. Tačiau dėl sektoriaus konsolidavimo arba dėl pasaulinės konkurencijos šiame sektoriuje buvo prarasta ir vis dar prarandama darbo vietų (4).

4.2. Šio sektoriaus darbdaviams ir darbuotojams Europoje tenkantis uždavinys – užtikrinti, kad sektorius išlaikytų savo konkurencinį pranašumą, visapusiškai naudotųsi technologinėmis inovacijomis ir gamintų ekologiškai tvarias ir aukštos kokybės prekes.

4.3. Dėl pasaulinės konkurencijos ir toliau blogėjo sektoriaus darbuotojų darbo sąlygos, nors jie ir kuria gerovę, naudoja inovatyvias technologijas, apskritai išsaugo sektoriaus veikimą ir užtikrina tvarią ateitį būsimoms kartoms.

4.4. Europos pakavimo sektoriaus pajėgumai ir toliau išlieka pertekliniai – tai didina pasaulinės konkurencijos poveikį, mažina darbo užmokestį ir blogina darbo sąlygas. Sektoriaus užimtumo mažėjimo tendencija rodo, kokį poveikį daro konkurencija ir pertekliniai pajėgumai.

4.5. Pakavimo sektorius gali būti naudingesnis Europos ekonomikai, nes yra pajėgus perdirbti medžiagas. Vis daugiau pakavimo medžiagų yra arba perdirbamos, arba jau pagamintos iš kitų apdirbamosios pramonės sektorių perdirbtų medžiagų. Perdirbimo aplinkosauginė nauda yra pakankamai akivaizdi ir ji nuolat minima Komisijos dokumentuose. Tačiau pakavimo sektorius gali pagerinti perdirbimo apimtis valstybėse narėse. Tuo pat metu jis gali užbaigti žiedinės ekonomikos ciklą padėdamas išvengti neaiškių atliekų eksporto ir neleisti patekti į Europos rinkas pakuočių, kurios neatitinka aplinkosaugos geriausios praktikos, importuotojams (5). Metalo ir aliuminio pakuočių įmonės, kurių produkcija sudaro 16 proc. visų aliuminio produktų Europoje, priklauso tiek nuo žaliavų (boksito) gavybos, tiek nuo metalo laužo perdirbimo.

4.6. Vartotojų, kuriems pateikiama svarbi informacija arba rekomendacija dėl produkto naudojimo, apsauga taip pat yra reikšmingas ir svarbus Europos pakavimo pramonės aspektas. Vartotojai pagrįstai tikisi, kad pakuotės apsaugos jų perkamas prekes, o maisto ar gėrimų atveju – juos išsaugos ir užkirs kelią pavojui, kurį sveikatai kelia užteršti maisto produktai. Mažmenininkų lūkesčiai yra panašūs, tačiau jie taip pat tikisi, kad pakuotės maksimaliai prailgins jų parduodamų prekių galiojimo trukmę.

4.7. Būsima pakavimo pramonės būsena ir struktūra daugiau ar mažiau priklauso nuo inovacijų ir investicijų į technologijas: pavyzdžiui, trimatis spausdinimas suteikia galimybių sektoriui ir vartotojams, bet sėkmingas jo įdiegimas ir veikimas sektoriuje labai priklausys nuo bendradarbiavimo sektoriuje ir vartotojų lūkesčių. Pasitelkusi reikiamą dialogą pramonė turi pasinaudoti esamomis technologijomis ir prisitaikyti.

4.8. Geroji praktika siekiant pertvarkyti sektorių ir prisitaikyti prie permainų yra nuolat plėtojama, tačiau, norint maksimaliai padidinti jos potencialą, reikalinga Europos institucijų parama. ES gali pasiūlyti pagalbą kaip finansinę paramą arba sukurdama forumą, kuriame būtų toliau plėtojamos socialinių partnerių diskusijos, o sektorius šiame procese turi bendradarbiauti su ES.

4.9. Tvarius ir praktiškus sprendimus bus galima rasti tik tada, kai socialiniai partneriai bendradarbiaus, o tokią galimybę suteiks nacionaliniu bei Europos lygmeniu vykstantis socialinis dialogas. Todėl svarbu pakavimo sektoriui sukurti sektorinį socialinio dialogo komitetą, kad būtų galima pradėti spręsti kai kuriuos šiame dokumente iškeltus klausimus.

Briuselis, 2014 m. gruodžio 10 d. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Henri MALOSSE

(1) „Eurobarometro“ apklausa Nr. 398 „Vidaus rinka“ (2013 m. spalio mėn.).

(2) MEMO-13-1151, Europos Komisija, cituojama Komisijos komunikate „Bendrosios siuntinių pristatymo rinkos sukūrimo veiksmų planas“ (COM(2013) 886 final).

(3) 7 00 000 tiesioginių darbo vietų.

(4) Remiantis Eurostato duomenimis, pastarąjį dešimtmetį nuolat mažėjo užimtumas gofruotojo kartono, plastiko, metalo, stiklo ir medienos pakuočių gamyboje. Nuo 2003 m. užimtumas šiuose pakuočių pošakiuose sumažėjo 1,2 mln. darbuotojų.

(5) Be teisės aktų, skirtų užtikrinti, kad pakavimo medžiagos atitiktų aplinkosauginius standartus, Europos pakuotojai taip pat laikosi įvairių gairių siekdami sumažinti išmetamų teršalų kiekį ir skatinti geriausią praktiką aplinkosaugos srityje. Konkurentai iš Europai nepriklausančių šalių taip pat turi laikytis Europos teisės aktų, tačiau jiems neprivalomi šie savanoriški principai ar standartai, kurių laikosi Europos įmonės.