LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 294/45

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Įmonių perkėlimo apimties ir poveikio

(2005/C 294/09)

2004 m. sausio 29 d. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas, vadovaudamasis Darbo tvarkos taisyklių 29 straipsnio 2 punkto nuostatomis, nusprendė parengti nuomonę dėl įmonių perkėlimo apimties ir poveikio

Pramonės permainų konsultacinė komisija, kuri buvo atsakinga už Komiteto darbo šiuo klausimu parengimą, 2005 m. birželio 13 d. priėmė savo nuomonę. Pranešėjas buvo p. Rodríguez García Caro, o antrasis pranešėjas — p. Nusser.

Savo 419-oje plenarinėje sesijoje 2005 m. liepos 13-14 d. (liepos 14 d. posėdis) Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę: 128 nariams balsavus „už“, 15 — „prieš“ ir 6 susilaikius.

1. Įžanga

1.1 Mes gyvename didėjančios globalizacijos (proceso, spartinančio sienų išnykimą), prekybos internacionalizavimo ir itin greito technologijų vystymosi pasaulyje (1). Institucinio investavimo (2) augimas, rarptautinio investavimo didėjimas, funkcijų perkėlimas, greiti nuosavybės pasikeitimai ir didesnis informacinių ir ryšių technologijų naudojimas rodo, jog geografinis identitetas tampa neryškus, o konkurencingumas tampa globalus. Taigi, konkurencingumas yra pagrindinis ekonomikos aspekto, kuris kartu su socialiniu, aplinkos, politiniu ir instituciniu aspektu formuoja tvarios plėtros procesą, uždavinys.

1.2 Europos Sąjunga šiandien tampa pagrindiniu integracijos branduoliu globalizacijos fone, turėdama bendrąją rinką, ekonominę ir pinigų sąjungą ir didelę pažangą bendros užsienio ir saugumo politikos bei teisingumo ir vidaus reikalų srityse.

1.3 Visuomenei apskritai reikia būti konkurencingai. Konkurencingumas turėtų būti suprantamas kaip nuolatinis visuomenės gebėjimas numatyti savo ekonominę aplinką, prisitaikyti prie jos ir daryti jai įtaką (3). Savo 2002 m. gruodžio 11 d. komunikate Pramonės politika išsiplėtusioje Europoje (4) Europos Komisija apibrėžia konkurencingumą kaip „ekonomikos sugebėjimą suteikti gyventojams aukštą ir kylantį gyvenimo lygį bei tvarų aukštą užimtumo lygį“. Be to, bendra konkurencingumo svarba pabrėžiama Europos konkurencingumo ataskaitose, kurias nuo 1994 m. nuolat leidžia Europos Komisija (5).

1.4 Įmonėms konkurencingumas reiškia sugebėjimą nuolat patenkinti klientų poreikius produktyviau nei konkurentai, tiekiant prekes ir teikiant paslaugas, patrauklesnes kaina ar dėl kitų veiksnių (6). „Organizacijos konkurencingumas“ gali būti apibrėžiamas kaip lygis, kuriame organizacija sugeba gaminti aukštos kokybės prekes ir teikti paslaugas, sėkmingas ir priimamas pasaulinėje rinkoje (7). Organizacijos turi laikytis „trijų E“: produktyvumo, efektyvumo ir veiksmingumo (efficiency, efficacy and effectiveness). Produktyvumo valdant išteklius, efektyvumo siekiant tikslų ir veiksmingumo darant įtaką aplinkai.

1.5 Žmogiškieji ištekliai yra įmonių sugebėjimo konkuruoti pagrindas. Šiuo klausimu svarbi jų motyvacija, mokymas ir paaukštinimo galimybės bei indėlis į socialinį dialogą.

1.6 Šiandien įmonės nuolat susiduria su besikeičiančia aplinka. Vis atviresnės rinkos, aukšto lygio infrastruktūra ir komunikacijos bei transporto priemonės, nuolatos atnaujinamos technologijos ir jų taikymas bei vis stiprėjanti konkurencija spraudžia įmones į rėmus, kuriuose jos turi vystyti savo kasdieninę veiklą.

1.7 Konkrečiu Europos Sąjungos atveju 2004 m. gegužės 1 d., kai prisijungė dešimt naujų valstybių narių, buvo žymus įvykis istorijoje. Kaip teigiama komiteto Nuomonėje dėl plėtros, (8)„išsiplėtusi bendroji rinka suteiks daug ekonominių privalumų ir sustiprins ES konkurencingumą pasaulinėje rinkoje, jeigu Sąjunga sugebės išnaudoti esantį potencialą, užuot palikusi jį nepanaudotą.“ Tačiau reikia turėti omenyje, kad šių šalių ekonominės struktūros dar nepasiekė ES 15 standartų. Pagal 2003 m. Europos konkurencingumo ataskaitą, CEEC-10 (9) turi pranašumą darbo jėgai, ištekliams ir energijai imliose pramonės šakose, palyginus su ES-15, tačiau turi lyginamuosius trūkumus, visų pirma kapitalui ir technologijoms imliose pramonės šakose. Ši struktūra suteikia CEEC-10 konkurencinius pranašumus pirminėms ir vartojimo prekėms, tačiau ji turi trūkumų tarpinių produktų ir pramoninių prekių atžvilgiu.

1.8 Beveik 455 milijonų žmonių vidaus rinka, kur įmonės gali veikti vienodais pagrindais, galinti užtikrinti stabilias makroekonomines sąlygas taikos, stabilumo ir saugumo erdvėje, yra pagrindinis plėtros, įvykusios 2004 m. gegužės 1 d., privalumas. Nors po plėtros ES gyventojų skaičius padidėjo 20 proc., o BVP — 5 proc., darbo jėgos kaina ir darbo produktyvumas ES-25 vidutiniškai tapo žemesni.

1.9 Tačiau Sąjungos plėtra neturėtų būti savaime laikoma grėsme „senosioms“ ES valstybėms narėms. Ankstesni Sąjungos plėtros etapai rodo, kaip gerėja BVP ir gyvenimo lygis šalyse, prisijungusiose prie ES. Pavyzdys yra BVP didėjimas Airijoje (10), Ispanijoje (11) ir Portugalijoje (12), prasidėjęs joms įstojus. Be to, reikia įvertinti, jog nuo 2004 m. gegužės 1 d. ES ateitis tapo neatskiriama 25 valstybių narių ateitimi.

1.10 Be to, plėtra suteikia galimybę Europos verslui pasinaudoti naujų ES partnerių teikiamais privalumais — ne tik išlaidų ar mokymo prasme, bet taip pat dėl geografinio artumo ir kultūrinio bei lingvistinio panašumo, kuris daug didesnis, nei su kitomis galimomis vietovėmis.

1.11 Perkėlimo reiškinys meta dvigubą iššūkį Europos visuomenei: visų pirma, persikelti į kitas valstybes nares, ieškant geresnių sąlygų; antra, persikelti į ne ES valstybes, pvz., Pietryčių Azijos šalis (13) ar kylančios ekonomikos šalis (14), ypač Kiniją. Antrąjį atvejį iš dalies skatina palankios gamybos sąlygos, bet daugiausia galimybės įeiti į dideles rinkas, turinčias milžinišką potencialą augti.

1.12 Perkėlimo reiškinys, būdamas tiesioginė darbo vietų praradimo priežastis, taip pat sukelia kitas problemas, pvz. padidina vyriausybių išlaidas socialinei apsaugai, didina socialinę atskirtį, ir apskritai mažina ekonominį augimą, iš dalies dėl bendro paklausos sumažėjimo. Be to, reikia paminėti, kad geriausiu atveju pramoninės gamybos perkėlimas gali padėti propaguoti socialines teises šalyse, priimančiose investicijas, ir paprastai yra susijęs su nuolatiniu praktinės patirties perdavimu; todėl perkėlimas gali žymiai padėti išlyginti pranašumus, nurodytus 1.7 punkte ir toliau didinti perkelto verslo konkurencingumą.

1.13 Be anksčiau minėto poveikio, savo 2005 m. kovo 31 d. komunikate „Restruktūrizavimas ir užimtumas“ (15), Komisija pripažino, kad restruktūrizavimas neturi būti socialinės gerovės mažėjimo ir ekonomikos pagrindo praradimo sinonimas. Be to, šiame komunikate taip pat teigiama, kad restruktūrizavimo veiksmai dažnai yra būtini įmonėms išgyventi ir vystytis, nors reikia priemonių, skirtų užtikrinti, kad šių veiksmų poveikis užimtumui ir darbo sąlygoms būtų kuo mažesnis ir trumpesnis.

1.14 Šiandien investavimas į kitas šalis nėra vien didelių bendrovių reikalas: MVĮ, ypač kuriančios didelę technologinę pridėtinę vertę, jau steigia verslą kitose šalyse ar perkelia ten jo dalį.

1.15 Viena vertus, pačių pažangiausių technologinių procesų sukūrimas didelių kaštų šalyse yra vienas iš veiksnių, ribojančių bendrovių perkėlimą, kuriančių naujas veiklos sritis ir prisidedančių prie įmonių darbuotojų įgūdžių ir praktinės patirties didinimo. Kita vertus, kylančios ekonomikos šalys ir Pietryčių Azijos valstybės turi rinkas su dideliu potencialu, palankesniais mokesčių režimais ir patrauklesnėmis energijos kainomis negu ES; be to, darbo kaina daug mažesnė, iš dalies dėl žemesnio socialinių teisių išsivystymo, kartais, palyginus su Tarptautinės darbo organizacijos (ILO) pagrindiniais standartais, šios teisės išvis neegzistuoja, ir mažesnių gyvenimo išlaidų. Tai leidžia ten įsikūrusioms įmonėms konkuruoti mažesne kaina pasaulio mastu. Tuo pačiu metu šios šalys teikia pirmenybę užsienio investicijoms, nes supranta, jog tai stimuliuos jų ekonomiką. Dėl šios priežasties vis daugiau įmonių pastebi savo verslo žemesnę pridėtinę vertę kuriančios dalies perkėlimo į šias sritis naudą, paprastai šiame procese sukurdamos prastos kokybės, mažai apmokamas darbo vietas.

1.16 Žinant Pietryčių Azijos šalių ekonomikos pakilimą, verta pažymėti, kad tiesioginės užsienio investicijos (FDI) šiuose regionuose iš tikrųjų didėja, kaip ir ES prekybos su jais srautai. Todėl, nors šie skaičiai rodo, kad Europa sugebėjo išlaikyti svarbią tiesioginių užsienio investicijų dalį viduje, pasaulinis srautas perorientuotas ir vis dažniau nukreipiamas į Aziją.

1.17 Taigi, paskutiniai duomenys patvirtina, kad Europos Sąjungos išorinė prekyba eina nauja kryptimi, nors jos pagrindinė prekybos partnerė ir toliau išlieka JAV. Tačiau šios valstybės svarba turi tendenciją mažėti tokių šalių, kaip Kinija, naudai (16).

1.18 Šioje vietoje būtų verta pabandyti apibrėžti delokalizacijos ir deindustrializacijos sąvokas: — Delokalizacija vyksta, kai verslo veikla visiškai arba iš dalies nutraukiama, ir tęsiama užsienyje tiesioginių investicijų forma. Europos Sąjungoje skiriame dvi perkėlimo formas: a) vidaus: Visiškas ar dalinis verslo veiklos perkėlimas į kitą valstybę narę; b) išorės: Visiškas ar dalinis verslo veiklos perkėlimas į ne ES šalis. — Deindustrializacija: Šioje sąvokoje derėtų skirti: a) absoliučią deindustralizaciją, tai reiškia užimtumo, gamybos, pelningumo, ir kapitalo atsargų pramonėje sumažėjimą, ir pramoninių prekių eksporto sumažėjimą bei nuolatinių prekybos deficitų šiame sektoriuje didėjimą; b) santykinę deindustralizaciją, t.y. pramonės dalies ekonomikoje sumažėjimą, atspindintį struktūrinių pokyčių tarp pramonės ir paslaugų sektoriaus procesą. (17) Be vidaus ir išorės perkėlimo verta paminėti kitą reiškinį, kurį išryškino pastarojo meto įvykiai kai kuriuose gamybos centruose: „atvirkštinį perkėlimą“. Jis atsitinka, kai darbdavys ragina darbuotojus priimti žemesnes darbo sąlygų normas, grasindamas perkėlimu. Šis reiškinys yra ypač kenksmingas, kadangi jis skatina konkurenciją tarp darbuotojų ir gali sukelti „sniego griūties“ poveikį.

2. Priežastys ir išvados

2.1 Aišku, kad kovojant su neigiamu perkėlimo poveikiu, reikia ekonominėmis ir socialinėmis priemonėmis skatinti materialinės bei kitokios gerovės kūrimą ir užimtumą. Čia ypatingą dėmesį reikėtų skirti mažoms ir vidutinėms įmonėms, žinant jų svarbą prisidedant prie užimtumo ES. Čia ypatingą dėmesį reikėtų skirti mažoms ir vidutinėms įmonėms, žinant jų svarbą prisidedant prie užimtumo ES, ir socialinės ekonomikos įmonėms (mažoms, vidutinėms ir didelėms įmonėms), atsižvelgiant į jų nepertraukiamą tendenciją didinti užimtumą ir, kaip teigiama jų įstatuose, kurti darbo vietas, kurių negalima perkelti. Todėl Komitetas remia Europos Komisijos pasiūlymą įsteigti Konkurencingumo ir naujovių pagrindų programą (KNP) (18), kuriame ji siūlo sukurti tris specifines programas, numatančias bendrą koncepciją didinti produktyvumui, novatoriškiems gebėjimams ir tvariam augimui. Pirmoji iš šių trijų specifinių programų, pavadinta Verslininkystės ir naujovių programa, yra skirta remti, gerinti, skatinti ir propaguoti, inter alia, prieigą prie finansavimo MVĮ kūrimui ir augimui, ir konkrečių sektorių naujoves, grupes ir veiksmus, susijusius su verslininkyste ir palankios aplinkos MVĮ bendradarbiavimui kūrimu. Gyvybiškai svarbu sukurti grupes, kad tarptautinio verslo įmonės nuspręstų nepersikelti ir skatinti vietos MVĮ.

2.2 Be to, reikia apsvarstyti netiesioginį poveikį, kurį rizika dėl perkėlimo daro darbo užmokesčiui ir sąlygoms. Socialiniai partneriai kolektyvinėmis derybomis, kurdami Europos įmonių komitetus ir optimaliai jais pasinaudodami visur, kur leidžia įstatymai, turėtų minimizuoti šią riziką ir apsaugoti įmonių ateitį bei aukštos kokybės darbo sąlygas.

2.3 Istoriškai ES–15 pasižymėdavo regioniniais pajamų lygio, užimtumo ir produktyvumo skirtumais, atsispindinčiais įsiskolinimo lygyje, mokesčių lengvatose ir požiūryje į naujoves. Po 2004 m. gegužės 1 d. ši regioninė įvairovė žymiai padidėjo (19).

2.4 Regioniniu lygiu įmonių perkėlimo pasekmės gali būti sunkios, ypač jei regionas specializuojasi tam tikrame veiklos sektoriuje. Štai kodėl masinis įmonių perkėlimas tam tikrame sektoriuje gali turėti didelį poveikį užimtumo lygio kritimui, paklausos kritimui, mažinti ekonominį augimą ir sukelti didelę socialinę atskirtį su visomis neigiamomis pasekmėmis. Siekdama to išvengti, Europos Komisija savo Trečiojoje sanglaudos ataskaitoje (20) nurodo, kaip svarbu sutelkti pastangas sanglaudai, siekiant gerinti Europos ekonominį produktyvumą ir konkurencingumą mobilizuojant visus išteklius ir regionus (21).

2.5 Svarbu dėti pastangas permokyti darbo jėgą, didinti investicijas į naujoves ir mokslinius tyrimus bei skatinti verslininkystės dvasią Europos Sąjungoje.

2.6 Pagal Europos pokyčių stebėjimo centro (Dubline) duomenis kai kuriuos sektorius perkėlimai veikia labiau nei kitus (22). Įmonės padėtis dėl perkėlimo taip pat priklauso nuo jos nepriklausomumo lygio, susijusio su korporatyvine ir technologine struktūra. Silpniausia grupė yra užsienyje įsteigtų tarptautinio verslo įmonių filialai ir įmonės, neturinčios nuosavybės teise technologijos savo produktams ar procesams.

2.7 Nepakankamas Europos indėlis į mokslinius tyrimus ir naujoves verčia susirūpinti, nes atrodo, jog perkėlimai jau nebeapsiriboja darbo jėgai imliais sektoriais. Dabar perkėlimai vis dažniau pastebimi tarpinių produktų sektoriuose ir netgi tam tikruose aukštų technologijų sektoriuose, kur esama tendencijų perkelti tokią veiklą kaip moksliniai tyrimai ir paslaugos, ir Kinija bei Indija labiausiai pasinaudoja šiomis tendencijomis/perkėlimais.

2.8 Taip pat yra žinoma atvejų, kai įmonės perkelia gamybą į savo kilmės šalį, kadangi ES siūlo geras sąlygas pažangių prekių ir paslaugų gamybai. Nors perkėlimas į šalis, kur reikalaujama mažiau išlaidų, tęsiasi, reikia susitelkti ties gerų sąlygų pažangių prekių ir paslaugų kūrimui išsaugojimu ir kūrimu, siekiant pritraukti gamyba su aukštąja pridėtine verte.

2.9 Jungtinės Valstijos yra galingiausia pasaulio ekonomika ir pagrindinis ES prekybos partneris. Dešimtajame dešimtmetyje įvairiose šalyse, ypač Jungtinėse Valstijose, įvyko nemažai pokyčių, paskatinusių „naująją ekonomiką“. Greita informacijos ir ryšių technologijų (IRT) plėtra ir jų taikymas versle leido paspartinti BVP augimą ir paaštrino užimtumo kritimą. Tad telekomunikacijų revoliucijos poveikis buvo jaučiamas visoje visuomenėje ir ekonomikoje.

2.10 Nors mokslinių tyrimų skatinimas yra itin svarbus lėtinant perkėlimų procesą, kuris kai kuriuose Europos regionuose jau tampa pirmo svarbumo klausimas, svarbiausia yra taikyti tų tyrimų rezultatus. Būtent mokslinių ir technologinių tyrimų rezultatų įgyvendinimas sąlygoja ekonominį vystymąsi ir augimą. Tai reiškia, kad pagrindinis veiksnys yra ne pati technologija, bet jos teikiama nauda, t.y. naujovės.

2.11 Tačiau reikia suprasti, kad naujovės vienos nesustabdys tradicinių pramonės veiklų perkėlimo kitur, nes joms trūksta konkurencingumo. Bet naujovės bus varomoji jėga pakeisti perkeltas veiklas alternatyviais produktais, procesais ir paslaugomis tose srityse.

2.12 Technologinės pažangos integravimu į gamybos procesus pagrįsta ekonomika suteikia platų naujų produktų ir procesų, teikiančių didelę pridėtinę vertę ir gamybai, ir vartojimui, spektrą. Šiuo požiūriu šalys, prisijungusios prie ES 2004 m. gegužės 1 d., turėtų būti laikomos galimybių šaltiniu, kadangi, taikant tinkamą pramonės politiką, Europos įmonės galės projektuoti naują stategiją žemyno mastu, maksimaliai pasinaudodamos plėtros suteiktomis galimybėmis.

2.13 Perkėlimas reiškia, kad įmonės perkelia visą ar dalį savo veiklos iš vienos vietos į kitą. Įmonės, kaip ir žmonės, palieka savo kilmės vietą turėdamos mintyje vieną tikslą — tobulėjimą. Labai išsivysčiusios ekonomikos srityse su iš dalies prisotintomis rinkomis nacionalinės ekonomikos augimo potencialas palaipsniui pasiekia natūralias ribas. Todėl ištisi pramonės sektoriai priversti ieškoti ateities galimybių kitose ekonominėse srityse. Be to, globalizacijos amžiuje įmonės susiduria su stipria pasauline konkurencija ir vidaus, ir eksporto rinkose. Šiuo požiūriu įmonių konkurencingumas priklauso ne tik nuo jų bei jų tiekėjų produktų bei paslaugų kokybės, bet ir nuo kainų, valiutų kursų svyravimo ir atvirų, konkurencingų pasaulinių rinkų buvimo, kurių standartų laikosi visi.

2.14 Vietovės pasirinkimas įmonėms yra strateginis klausimas ir verčia jas apsvarstyti daugelį skirtingų aspektų. Įmonės priima sprendimus, atsižvelgdamos (be kitų dalykų) į aukšto lygio ir tinkamo pobūdžio išsilavinimą, geras viešąsias paslaugas, mažas išlaidas, politinį stabilumą, institucijas, kuriomis galima bent minimaliai pasitikėti, naujų rinkų artumą, produktyvių išteklių prieinamumą ir protingą mokesčių lygį. Be to, įmonės nuomonė dėl persikėlimo taip pat priklauso nuo infrastruktūros ir perkėlimo išlaidų. Jai taip pat daro įtaką nepriklausomumo lygis, kurį nulemia įmonės korporatyvinė ir technologinė struktūra ir viešojo administravimo efektyvumas. Todėl išlaidos darbo jėgai nėra vienintelis veiksnys sprendžiant, persikelti ar ne, ir turėtų būti pasveriamas, lyginant jį su produktyvumu, nes produktyvumo/išlaidų santykis yra svarbiausias konkurencingumui.

2.15 Santykines verslo išlaidas daugiausiai nulemia nacionalinės ar regioninės sąlygos. Šalys, gaunančios bendrovių investicijas, turi suteikti minimalų infrastruktūros, švietimo ir saugumo lygį. Svarstydamos, ar prisiimti verslo riziką, įmonės ieško stabilumo ir pasitikėjimo (ta tvarka) prieš investuodamos. Įvykiai, sukeliantys nestabilumą ar ypač netikrumą dėl ateities, neabejotinai daro įtaką žmonėms, sprendžiantiems dėl investicijų. Priimantieji politinius sprendimus turi itin gerai žinoti investicijų pritraukimo svarbą, nes jos sukuria aukštos kokybės darbo vietas, spartina technologijų plėtrą ir didina ekonominį augimą. Be to, planuojant plėtros pagalbą, ypatingą reikšmę reikia skirti politinių, pilietinių ir socialinių teisių gerinimui priimančiose šalyse. Bendrovės turi padėti siekti šio tikslo taikydamos socialinės atsakomybės principus (23).

2.16 Socialiniams partneriams tenka ypatinga atsakomybė, kalbant apie stabilų taisyklių nustatymą darbo rinkoje. Kolektyviniai susitarimai, nepriklausomo socialinio dialogo sąlygomis, leidžia užtikrinti vienodas konkurencijos sąlygas visoms į monėms bei pusiausvyrą tarp rinkos ir darbuotojų teisių, kas lemia didelį ekonomikos augimą bei saugumą ir vystymosi galimybes tiek darbuotojams, tiek įmonėms.

2.17 Kiti aspektai taip pat atlieka svarbų vaidmenį. Viena vertus, produktų ir paslaugų pobūdis ir apimtis daugeliu atvejų reikalauja, kad prekės būtų gaminamos ar paslaugos teikiamos tikslinėse rinkose ar bent jau netoli jų. Kita vertus, dažnai yra poreikis, ypač tiekimo pramonės įmonių atveju, sekti paskui savo verslo klientus į jų pasirinktas vietoves. Galiausiai daugeliu atvejų neįmanoma perimti naujų rinkų, kol atitinkamos įmonės neužtikrina, kad jų prekėse ir paslaugose bus bent dalis pridėtinės vertės, suteiktos toje vietovėje.

2.18 Pagaliau reikia turėti omenyje ir tai, kad vartotojai didelę reikšmę teikia kainai, o vartotojų paklausa daro įtaką pasiūlai, todėl mažmeninės prekybos įmonės labai spaudžiamos mažinti kainas. Dideli mažmenininkai, nusprendę pasiūlyti vartotojams mažas kainas, daro spaudimą tiekėjams, kad šie mažintų savo kainas. Šioje situacijoje tiekėjai, ypač mažiausieji, paprastai neturi ekonominių išteklių patenkinti didelių mažmenininkų poreikius (24).

2.19 Kadangi ES valstybių narių tarpusavio bei ES valstybių narių ir Azijos ekonomikos labai skiriasi, esama tam tikrų veiksnių, skatinančių įmonių perkėlimus: — pigesnis tiekimas; — mokesčių lengvatos; — galima prieiga prie naujų rinkų; — technologija; — mažesnė darbo kaina.

2.20 Įmonių išėjimas, ypač už ES ribų, gali sukelti šias problemas: — Konkurencingumo praradimas: ES likusios įmonės bus priverstos patirti didesnes išlaidas nei jų konkurentai; dėl to greičiausiai bus prarasta pasaulinės rinkos dalis, ir tai turės neigiamų padarinių siekiant Lisabonos strategijos tikslų (tvaraus ekonominio augimo sukuriant daugiau ir geresnių darbo vietų ir didesnės socialinės sanglaudos bei atsižvelgimo į aplinką); — Mažesnis praktinės patirties generavimas: Europos įmonės, priverstos konkuruoti su įmonėmis, patiriančiomis mažesnes išlaidas, tikriausiai bus priverstos vis mažiau investuoti į tyrimus; todėl bus prarasti novatoriški gebėjimai, kurie yra svarbūs išgyventi šiandienos rinkoje; — Darbo vietų praradimas ir darbo galimybių blogėjimas vis didesniam darbuotojų skaičiui paveiktuose regionuose ir sektoriuose; todėl didės socialinė atskirtis, ir valstybės turės skirti didesnę savo biudžetų dalį socialinėms išlaidoms; labiausiai nukentės tarptautinio verslo įmonių, turinčių buveines kitoje šalyje ir įmonių, neturinčių nuosavybės teise technologijos savo produktams ar procesams, darbuotojai; — Lėtesnis ekonominis augimas: iš dalies sąlygojamas sumažėjusios vidinės paklausos, kurios mažėjimą sukels darbo užmokesčio bei darbo vietų mažinimas ir mažiau galimybių darbo rinkoje.

3. Išvados

3.1 Atsakydama į susirūpinimą, išdėstytą Europos Vadovų Taryboje (25), ir žinodama deindustrializacijos pavojaus keliamą nerimą ir būdus, kuriais galime pasiruošti sutikti struktūrinę transformaciją, vykstančią Europos pramonėje, 2004 m. balandžio 20 d. Europos Komisija priėmė komunikatą, pavadintą Struktūrinės kaitos skatinimas: išsiplėtusios Europos pramonės politika (26), kuriame ji pateikia pramonės politikos metmenis išsiplėtusiai Europos Sąjungai. Komitetas konkrečiai pasisako dėl šio komunikato atskiroje nuomonėje, (27) kurioje jis sveikina Komisijos iniciatyvą.

3.2 Šiuo dokumentu Europos Komisija konstatuoja, kad nors dauguma sektorių didina gamybą ir nepastebima bendro deindustrializacijos proceso, Europoje vyksta restruktūrizavimas, kurio metu ištekliai ir darbo vietos perkeliamos ten, kur reikia daug žinių. Šiuo požiūriu komunikate nurodoma, kad visose valstybėse narėse sumažėjo darbo vietų skaičius pramonėje 1955-1998 m. laikotarpiu.

3.3 Komisija taip pat nurodo, jog plėtra teikia daug galimybių pramonei, ir kai kuriais atvejais gali padėti sulaikyti gamybą ES, kuri kitaip būtų perkelta į Aziją. Komisija kviečia imtis veiksmų, numatyti pokyčius ir tęsti politiką, remiančią šį procesą naujų finansinių perspektyvų laikoptarpiui iki 2013 m. fone šiose srityse: i) Teisės aktais, palankiais pramonei nacionaliniu ir ES lygmeniu, nebūtinai mažesniu jų kiekiu, bet kad jie būtų aiškūs ir vienodai taikomi visoje ES. ii) Optimizuojant sinergiją tarp įvairių politikos krypčių, siekiant skatinti konkurencingumą, atskirą dėmesį skiriant tokioms sritims kaip moksliniai tyrimai, mokymas, konkurencijos taisyklės ir regioninė pagalba. iii) Patvirtinant priemones atskiriems sektoriams, kuriomis būtų politiškai reaguojama į konkrečius poreikius, pakeliama vertės grandinė ir numatomi struktūriniai pokyčiai bei į juos reaguojama.

3.4 Nėra abejonių, jog pramonė yra ekonomikos variklis, sveika ir dinamiška pramonė gali būti varomoji jėga ekonomikoje, kai tuo tarpu silpnas pramonės konkurencingumas ir silpnėjanti pramoninė gamyba gali sukelti bendrą ekonominės veiklos sąstingį. Dėl šios priežasties svarbu taikyti pramonės politiką, (28) skatinančią Sąjungoje kurtis ir augti įmones, daug investuojančias į naujoves ir vystymąsi, o ne konkuruojančias kaina. Tik išnaudojant Europos teikiamus pranašumus (pvz. aukštos kokybės informacinės visuomenės infrastruktūrą, aukštą investicijų lygį į mokslinius tyrimus ir naujas technologijas bei jų panaudojimą pramonėje, skatinant tęstinį darbuotojų švietimą ir mokymą, socialinį dialogą ir visus bendrosios rinkos pranašumus) bus įmanoma išlaikyti ir gerinti Europos pramonės konkurencingumą. Taip bus įmanoma skatinti ekonominį augimą ir siekti visiško užimtumo ir tvarios plėtros.

3.5 Siekiant padidinti ir išlaikyti ES įmonių konkurencingumą, Komitetas ragina stiprinti intelektinės nuosavybės teisių apsaugą ir jų laikytis trečiosiose šalyse.

3.6 Reikia skatinti gamybos modelį, paremtą kitais veiksniais, negu gaminių kaina. Turi būti pabrėžiama, kad konkurencingumas neparemtas vien kaina ar mokesčių lengvatomis, kad vystymasis, leidžiantis sumažinti gamybos išlaidas ir pagerinti gamybos pajėgumus yra svarbūs, bet nereikėtų pamiršti fakto, kad tikrąją šios pažangos vertę atskleidžia jos taikymas. Todėl prioritetą reikia teikti žinioms, kaip tinkamai panaudoti šiuos procesus, kad galima būtų technologijas, t.y. skatinti novatorišką požiūrį. Čia esminį vaidmenį atlieka verslininkai ir darbuotojai. Galutinis tikslas yra skatinti Europos įmones didžiąją savo teikiamos pridėtinės vertės dalį ir konkurencinį pranašumą sieti su žmogiškuoju kapitalu. Štai kodėl priemonės, skirtos tęstiniam mokymuisi ir investicijų į mokslinius tyrimus ir naujoves didinimui, turi Europos socialiniai partneriai (29).

3.7 Tačiau kai kurios priemonės taikomos tik ES viduje vykstantiems perkėlimams.

3.7.1 ES plėtra ir dėl jos išsiplėtusi vidaus rinka panaikino bet kokius apribojimus įmonėms persikelti iš Vakarų Europos į Centrinę ir Rytų Europą. Reikia pagalvoti apie ES finansavimo kriterijų įvedimą, kurie užtikrintų, kad būtų remiamos tik tos besikuriančios įmonės, kurios pradeda naują verslo veiklą ar šaką, o ne tos, kurios tiesiog perkelia esamą gamybą ar paslaugas iš kitų ES vietų. Tad turėtų būti skatinamos pastangos kuo greičiau išlyginti didžiulius skirtumus tarp Rytų ir Vakarų Europos, susijusius su gamybos sąlygomis apskritai ir konkrečiai su gamybos išlaidomis.

3.7.2 Svarbiausia išvada yra ta, kad reikėtų nuolatinio proceso gerinti konkurencingumą ES. Šis procesas turėtų būti suderintas su Lisabonos strategija, skatinamas patobulintais Europos ir nacionaliniais teisės aktais, ir jį turėtų įgyvendinti įmonės (geresnių produktų kūrimas, novatoriškų verslo modelių kūrimas, produktyvesni gamybos procesai, ir t.t.).

3.7.3 Todėl būtų pravartu padidinti paramą ir investavimą į žmogiškuosius išteklius ir infrastruktūrą. Europos Sąjungai reikia stiprios, novatoriškos ir technologiškai pažangios pramoninės bazės. Norint tai pasiekti, gyvybiškai svarbu išsamiai suprasti dabartinę padėtį regioniniuose ir nacionaliniuose ekonomikos sektoriuose, kad galima būtų kuo geriau panaudoti konkrečius esamus vietos privalumus.

3.7.3.1 Padedant įmonėms išsilaikyti savo kilmės vietose, reikėtų didinti regionines iniciatyvas, susijusias su mokymu; vertėtų skatinti tokias iniciatyvas, kaip universitetų mainai tyrimams, partnerystės su vietos institucijomis kuriant regionines paramos verslui „grupes“ (30).

3.7.3.2 Komitetas remia Komisijos pasiūlymą nuo 5 iki 7 metų pailginti laikotarpį, kuriuo finansinę pagalbą gaunančios įmonės turi išlaikyti investicijas, kurioms buvo prašyta šios pagalbos (31), tokiu būdu skatinant jas įleisti šaknis. Jei įmonės nesilaiko įpareigojimo, jos turi atiduoti gautą finansinę pagalbą.

3.7.4 Žinodamas šio klausimo svarbą ir susidomėjimą juo, Komitetas seks perkėlimų tendencijas Europoje (32).

4. Rekomendacijos

4.1 Kaip Europos Komisija pažymėjo savo Komunikate dėl integruotų ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo gairių (2005-2008) (33), pirmiausia ES turi pasinaudoti galimybėmis, teikiamomis atvėrus greitai augančias rinkas, tokias kaip Kinija ir Indija, ir, antra, ES turi didelį potencialą toliau plėtoti savo konkurencinius pranašumus, ir labai svarbu imtis ryžtingų veiksmų išnaudoti tą potencialą.

4.2 Komitetas mano, kad žinių ekonomika, paremta žmogiškuoju kapitalu, švietimu, mokslinių tyrimų ir naujovių politika, yra svarbiausias veiksnys, didinantis augimo potencialą ir sugebėjimus susidoroti su ateities sunkumais. Be to, Komitetas mano, kad tvariam augimui taip pat reikia didesnės demografinės dinamikos, geresnės socialinės integracijos ir išsamiau išnaudoti Europos jaunimo potencialą, kaip pripažino 2005 m. kovo 22 ir 23 d. Europos Vadovų Taryba, priimdama Europos jaunimo paktą.

4.3 Komitetas mano, jog reikia geriau suderinti įvairias ES politikos kryptis, veiksmus ir tikslus bei sudaryti sinergiją tarp jų. Tam reikia ne vien tvirto vidinio koordinavimo Komisijoje, bet ir dialogo su Europos Parlamentu ir Taryba.

4.4 Komitetas rekomenduoja Komisijai taikyti sektorinį, o ne horizontalų požiūrį į ES pramonės politiką, nes Aukšto Lygio Darbo Grupių rekomendacijos farmacijos, tekstilės ir drabužių, laivų statybos ir automobilių gamybos sektoriuose rodo, kad kiekvienas iš šių sektorių turi specifines ir atskiro sprendimo bei individualaus (34) požiūrio reikalaujančias problemas, kurių neįmanoma išspręsti naudojant horizontalųjį požiūrį.

4.5 Siekiant kuo labiau užkirsti kelią neigiamam įmonių perkėlimų Europoje poveikiui, ypatingą dėmesį reikia atkreipti į šiuos aspektus:

4.5.1 Švietimą, mokymą ir įgūdžius. Žmogiškasis kapitalas yra labai svarbus pramonės konkurencingumui ir tikriausiai taps dar svarbesniu (aiškus pavyzdys yra tai, kad kvalifikuotų darbuotojų trūkumas yra pagrindinė MVĮ vystymosi kliūtis). Būsimais metais vis labiau paaiškės, kad kvalifikuotų darbuotojų trūkumas yra kertinis veiksnys, nulemiantis ilgalaikį tarptautinį Europos pramonės konkurencingumą. Dėl šios priežasties teisės aktų ir bendros Sąjungos politikos požiūriu didelę svarbą įgaus mokymas ir imigracija. Švietimas, mokymas ir įgūdžiai turi būti Europos pramonės politikos strategijos centre, atskirą dėmesį skiriant nuolatiniam darbuotojų mokymui. Žmogiškasis kapitalas ir praktinė patirtis yra konkurenciniai pranašumai

4.5.2 Moksliniai tyrimai ir naujovės. Tai pagrindiniai Europos konkurencingumo veiksniai. Europa turi stengtis pasiekti tikslą skirti 3 % BVP moksliniams tyrimams ir padvigubinti pastangas vystyti valstybės ir privataus sektoriaus atliekamus tyrimus. Šiuo požiūriu Europos mokslinių tyrimų erdvės sukūrimas yra gyvybiškai svarbus suteikiant ES mokslinei ir technologinei pažangai reikalingą pagrindą. Tuo pačiu metu svarbu paversti mokslinius tyrimus pramonės naujovėmis ir didinti privačias investicijas į tas pramonines prekes, kurios sukelia technologinius pokyčius. Mokslinės ir technologinės naujovės yra svarbus skiriantis veiksnys

4.5.3 Konkurencijos politika. Nors ir stiprėjantis, ryšys tarp pramonės ir konkurencijos politikos vis dar nepakankamas. Reikia jį sustiprinti. Deramas konkurencijos taisyklių įgyvendinimas, susietas su pramonės politikos tikslais, žymiai prisidėtų prie ilgalaikio ekonomikos ir užimtumo augimo. Reikia sustiprinti rinkos stebėseną; naujose ir iš dalies pakeičiančiose senas direktyvose turi būti sąlygos, užtikrinančios, kad jos būtų vienodai taikomos visose valstybėse narėse. Reikia susieti konkurencijos ir pramonės politiką

4.5.4 Informuotumas. Atsižvelgiant į kainos lemiamas vartojimo tendencijas, reikėtų informuoti vartotojus apie tokio elgesio pasėkmes. Įmonės gali prisidėti prie šios sąmoningumo didinimo kampanijos, žymėdamos prekes etiketėmis (socialinio pobūdžio, kokybės, t.t.) (35). Jos taip pat galėtų teikti vartotojams tiklingesnės informacijos dėl savo prekių kilmės. Reikia informuoti vartotojus apie jų elgesio pasėkmes

4.5.5 Pagrindiniai sektoriai. Reikia aktyvesnės pramonės politikos konkrečiuose sektoriuose, skatinančios valstybės ir privataus sektoriaus bendradarbiavimą. Todėl Komitetas mano, kad reikėtų atsižvelgti į kiekybines ir kokybines analizes, atliktas Europos pokyčių stebėjimo centro (Dubline), suteikiančias tinkamą pagrindą viešiems debatams dėl perkėlimo. Didesnis valstybės ir privataus sektoriaus bendradarbiavimas pagrindiniuose sektoriuose turi esminę reikšmę vystymosi spartinimui

4.5.6 Reakcija į netikėtus sukrėtimus. Kaip teigiama Europos Komisijos komunikate dėl restruktūrizavimo ir užimtumo (36), visiems sektoriams yra būtinos reformuotos „Bendrijos finansinės priemonės, kuriomis siekiama geriau numatyti ir valdyti restruktūrizavimo pasekmes“, kurias bus galima adaptuoti pagal sąlygas atsižvelgiant i socialinį poveikį. Be to, valstybės valdžios institucijos taip pat turėtų suteikti pagalbą „netikėtų arba didelį poveikį regionams arba sektoriams turinčių sukrėtimų“ atveju. Todėl EESRK remia „rezervo nenumatytiems atvejams“ kūrimą struktūriniuose fonduose. ES turi sukurti pakankamai lanksčias finansines priemones netikėtų sukrėtimų atvejams

4.5.7 Infrastruktūra. Transportas, telekomunikacijos ir energetikos tinklai turi būti gerinami nacionaliniu mastu, Bendrijos mastu ir su kaimyninėmis šalimis. Infrastruktūra yra esminis reikalavimas konkurencingumui ir turi būti suteikta įmonėms konkurencinga kaina. Geras viešųjų paslaugų funkcionavimas yra patrauklus ir reikalingas įmonių plėtrai, ypač mažųjų ir vidutinių įmonių. Įmonių darbo palengvinimas investuojant į infrastruktūrą — paskata joms pasilikti Europoje

4.5.8 Verslininkystės dvasios propagavimas ir verslo veiklos skatinimas. Siekiant užtikrinti Europos pramonės ateitį, bus labai svarbu sukurti palankų verslo klimatą pradėti ir vystyti verslo veiklą, ypatingą dėmesį skiriant mažoms ir vidutinėms įmonėms. Reikės pagerinti finansavimo prieinamumą ankstyvose ir vidurinėse įmonės vystymosi stadijose ir kuo labiau supaprastinti įmonių įkūrimo ir valdymo procedūras. Taip pat reikės skatinti mentaliteto pokyčius, raginant prisiimti verslui būdingą riziką. Siekiant įmonės tikslų, taip pat svarbu įtraukti darbuotojus. Siekiant užtikrinti ekonomikos augimą, būtina skatinti įmonių steigimąsi

4.5.9 Socialinė politika. Geriausias būdas įveikti suprantamą nerimą dėl neigiamų įmonių perkėlimo padarinių — tai sukurti ir tinkamai įgyvendinti socialinę politiką, skatinančią teigiamą požiūrį į pokyčius, suteikiančią darbuotojams sugebėjimus prisitaikyti ir atnaujinti įgūdžius, bei skatinti darbo vietų kūrimą. Reikia kurti ir įgyvendinti socialinę politiką, minimizuojančią galimus neigiamus įmonių perkėlimo padarinius

4.5.10 Socialinis dialogas. Reikia apibrėžti Europos pramonės politiką verslo, sektorių ir tarpprofesiniais terminais ir įgyvendinti praktiškai socialinių partnerių indėlį, kurių, kaip pagrindinių suinteresuotų asmenų, ekspertinės žinios yra gyvybiškai svarbios. Tam reikia, kad įmonės pakankamai ankstyvoje stadijoje išreikštų savo ketinimus, kad kiti suinteresuotieji asmenys galėtų imtis atitinkamų veiksmų. Europos socialiniai partneriai turėtų imtis šio klausimo, turėdami omeny restruktūrizavimą ir naująją Europos socialinio dialogo darbotvarkę, taip pat ir sektorių lygmeniu. Surasti konstruktyvią ir kūrybingą pusiausvyrą tarp įvairių suinteresuotųjų asmenų interesų yra nuolatinis uždavinys

4.5.11 Konkurencijos ir tarptautinės taisyklės. Nors perkėlimas rodo struktūrinius pokyčius, nėra priimtina, kad pokyčiai (tegu ir iš dalies) būtų motyvuojami ES politika, kuri yra per lanksti derybų metu ir aiškinant įvairius tarptautinius teisės aktus. Reikia atsižvelgti į socialinį globalizacijos aspektą ir tinkamą ES politikos derinį, skatinantį PPO ir TDO bendradarbiavimą. Todėl ES turi veikti kartu su šiomis tarptautinėmis organizacijomis užtikrindama, kad šių taisyklių būtų laikomasi, ir priešingu atveju veiksmingai taikydama esamas priemones. Turi būti atviros pasaulinės rinkos, kurių taisyklių laikytųsi visi

4.6 Tikslas turėtų būti skatinti naujas investicijas Europoje, išlaikyti esamas investicijas ir tęsti Europos investavimą užsienyje.

2005 m. liepos 14 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkė Anne-Marie SIGMUND

(1) Prancūzijos leidinio „Problèmes économiques“ specialus 2004 m. rugsėjo mėn. leidimas (Nr. 2859) buvo paskirtas vien perkėlimų klausimui. Jame yra straipsnis, kuriame teigiama, jog terminas „globalizacija“ yra anglicizmas, naudojamas apibūdinti reiškinį, prancūzų kalba žinomą kaip „mondialisation“. Jis apibūdinamas kaip perėjimo forma iš tarptautinės ekonomikos, kurioje politiškai autonomiškos tautos kuria savo nacionalinę ekonominę erdvę ir naudoja didesnės ar mažesnės svarbos ekonominius mainus, į globalią ekonomiką, išeinančią už nacionalinio reglamentavimo ribų.

(2) „Inatitucinis investavimas“ yra subjektų, disponuojančių didele fondų ar rezervo apimtimi, daromos investicijos. Kaip pavyzdį galima pateikti investicijų fondų, bankų, draudimo bendrovių ar pensijų fondų daromas investicijas.

(3) Žr. EESRK 1997 3 19 Nuomonę dėl užimtumo, konkurencingumo ir ekonominės globalizacijos (OL C 158, 1997 5 26); pranešėja: p. Konitzer (II grupė – Vokietija).

(4) COM(2002) 714 galutinis. Žr. EESRK 2003 7 17 nuomonę šia tema (p. Simpson, OL C 234, 2003 9 30).

(5) Ypač žr. Septintąjį leidimą, paskelbtą 2003 m. (SEC(2003) 1299), ir aštuntąjį leidimą, paskelbtą 2004 m.

(6) Žr. EESRK nuomonę, cituojamą 2 psl. išnašoje.

(7) John M. Ivancevich, Management: Quality and Competitiveness (1996).

(8) Žr. EESRK 2002 m. gruodžio 12 d. Nuomonę dėl plėtros (OL C 85, 2003 4 8); pranešėja: p. Belabed (II grupė – Austrija).

(9) Ši santrumpa taikoma šioms Centrinės ir Rytų Europos šalims: Čekijai, Estijai, Vengrijai, Latvijai, Lietuvai, Lenkijai, Slovakijai ir Slovėnijai, taip pat Bulgarijai ir Rumunijai.

(10) BVP padidėjo nuo 63.3 proc. vidutinio ES-15 lygio 1970 m. iki 123.4 proc. vidutinio lygio 2004 m. Šaltinis: Statistical Annex of the European Economy – Spring 2005 (ECFIN/REP/50886/2005).

(11) BVP padidėjo nuo 71.9 proc. vidutinio ES-15 lygio 1986 m. iki 89.7 proc. vidutinio lygio 2004 m. Šaltinis: Statistical Annex of the European Economy – Spring 2005 (ECFIN/REP/50886/2005).

(12) BVP padidėjo nuo 55.8 proc. vidutinio ES-15 lygio 1986 m. iki 67.4 proc. 2004 m. Šaltinis: Statistical Annex of the European Economy – Spring 2005 (ECFIN/REP/50886/2005).

(13) Brunėjaus Darusalamas, Birma/Mianmaras, Kambodža, Indonezija, Laosas, Malaizija, Filipinai, Singapūras, Tailandas, Vietnamas, Rytų Timoras (Šaltinis: Europos Komisija).

(14) Šis terminas reiškia ekonomiką, kurioje mažos pajamos vienam gyventojui ir kuri paprastai pereina iš uždaros į rinkos ekonomiką, įgyvendindama visą eilę struktūrinių, ekonominių reformų ir gaudama daug užsienio investicijų [Antoine W. van Agtmael; World Bank, 1981]. Tarp kylančios ekonomikos šalių yra Kinija, Indija, Brazilija ir Meksika.

(15) COM(2005) 120 galutinis.

(16) 2005 m. vasario 22 d. Eurostato paskelbti duomenys apie 2004 m. sausio – vasario mėn. ES išorinės prekybos srautus rodo aiškų importo iš Kinijos (21 proc.), Rusijos, Turkijos ir Pietų Korėjos (18 proc. iš kiekvienos) padidėjimą tuo tarpu, kai importas sumažėjo tik iš vienos valstybės - JAV (–1 proc.). ES eksportas labiausiai padidėjo į Turkiją (30 proc.), Rusiją (22 proc.), Kiniją (17 proc.) ir Taivaną (16 proc.). Tuo laikotarpiu didėjo ES-25 prekybos deficitas su Kinija, Rusija ir Norvegija, o prekybos perteklius didėjo su JAV, Šveicarija ir Turkija.

(17) Plg. studiją „The Significance of Competitive Manufacturing Industries for the Development of the Service Sector“, Bremen, December 2003. Ją galima rasti šioje interneto svetainėje: http://www.bmwi.de/Navigation/Service/bestellservice,did=31812,render=renderPrint.html.

Pagrindiniai šios studijos teiginiai yra šie:

— sumažėjusi gamybos dalis BVP nėra lygi sumažėjusiai svarbai;

— didėja ryšiai tarp gamybos ir paslaugų sektorių;

— dinamiškai augančios, su įmonėmis susijusios paslaugos ypač priklauso nuo pramonės paklausos;

pramonė yra svarbus technologijų tiekėjas produktų ir procesų naujovėms paslaugų sektoriuje.

(18) 2005 m. balandžio 6 d. COM(2005) 121 galutinis: Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo, įsteigiančio Konkurencingumo ir naujovių pagrindų programą (2007-2013).

(19) Pagal 2005 m. balandžio 7 d. Eurostato duomenis BVP vienam gyventojui Europos Sąjungoje (ES-25) 2002 m. buvo tarp 32 proc. ES-25 vidurkio Lubelskie regione, Lenkijoje ir 315 proc. Centrinio Londono regione Jungtinėje Karalystėje. Tarp 37 regionų, kurių BVP vienam gyventojui buvo didesnis nei Europos vidurkis ir sudarė 125 proc., 7 buvo Jungtinėje Karalystėje ir Italijoje, 6 Vokietijoje, 4 Olandijoje, 3 Austrijoje, 2 Belgijoje ir Suomijoje ir galiausiai po 1 Čekijoje, Ispanijoje, Prancūzijoje, Airijoje, Švedijoje ir Liuksemburge. Tarp naujųjų valstybių narių, vienintelis regionas, viršijantis 125 proc., buvo Praha Čekijoje (153 proc.). Ir priešingai, tarp 64 regionų, kurių BVP vienam gyventojui buvo mažesnis už Europos vidurkį ir sudarė 75 proc, 16 buvo Lenkijoje, 7 Čekijoje, po 6 Vengrijoje ir Vokietijoje, 5 Graikijoje, 4 Prancūzijoje, Italijoje ir Portugalijoje, 3 Slovakijoje ir Ispanijoje ir galiausiai po 1 Belgijoje, Jungtinėje Karalystėje, Estijoje, Latvijoje, Lietuvoje ir Maltoje.

(20) COM(2004) 107, 2004 2 18. Žr. susijusią EESRK nuomonę (ECO 129).

(21) Komitetas išleido iniciatyvinę nuomonę dėl Pramonės kaitos ir ekonominės, socialinės ir teritorinės sanglaudos (OL C 302, 2004 12 7, 2004 6 30), pranešėjas: p. Leirião (III grupė – Portugalija), antrasis pranešėjas: p. Cué (CCMI kategorija 2 – Belgija).

(22) Europos pokyčių stebėjimo centras (www.emcc.eurofound.eu.int) pažymi, kad labiausiai perkėlimų paveikti sektoriai nuo 2000 m. yra metalo, telekomunikacijų, variklių gamybos, elektros, tekstilės, maisto ir chemijos.

(23) EESRK savo nuomonėje dėl Bendrovių socialinės atsakomybės (Žaliojoje knygoje) pripažįsta, jog „savanoriški (...) veiksmai yra vienas iš pagrindinių BSA principų“ (OL C 125, 2002 5 27); pranešėjas: p. Hornung-Draus (I grupė – Vokietija), kiti pranešėjai: p. Engelen-Kefer (II grupė – Vokietija) ir p. Hoffelt (III grupė – Belgija).

(24) „Didžiųjų mažmeninės prekybos tinklų sektoriaus – tendencijos ir poveikis ūkininkams ir vartotojams“. Pranešėjas: p. Allen (III grupė – Airija)

(25) 2003 m. spalio mėn. posėdyje, pirmininkaujant Italijai.

(26) COM(2004) 274 galutinis, 2004 4 20.

(27) OL C 157, 2005 6 28; pranešėjas: p. Van Iersel (I grupė – Olandija), antrasis pranešėjas: p. Legelius (CCMI 1 kategorija – Švedija).

(28) Poreikis aktyviai pramonės politikai buvo pripažintas Europos Vadovų Tarybos 2005 m. pavasario susitikime, įvykusiame 2005 m. kovo 22 ir 23 d. Briuselyje.

(29) Žr. Bendrąją deklaraciją dėl tarpinės Lisabonos strategijos peržiūros, pristatytą Trišaliame socialiniame suvažiavime 2005 m. kovo 22 d.

(30) Tokia veikla buvo įtraukta į pirmiau paminėtą (žr. 2.1 punktą) Konkurencingumo ir naujovių pagrindų programą, 2005 m. balandžio 6 d. COM(2005) 121 galutinis.

(31) Žr. Europos Komisijos pasiūlymus dėl Struktūrinių fondų.

(32) Šiuo požiūriu reikėtų atsižvelgti į kiekybines ir kokybines analizes, atliktas Europos pokyčių stebėjimo centro (Dubline).

(33) COM (2005) 141 galutinis, 2005 m. balandžio 12 d.

(34) Šių keturių aukšto lygio darbo grupių (ALDG) kartu su Europos Komisija 2001-2005 m. užsibrėžtas bendras tikslas – skatinti debatus dėl iniciatyvų, kurios padėtų atitinkamiems sektoriams prisitaikyti prie didesnių iššūkių ir pagerintų susijusių Europos pramonės įmonių konkurencingumą. Trys iš šių ALDG jau paskelbė savo ataskaitas (2002 m. gegužės mėn. – farmacijos, 2004 m. birželio mėn. – tekstilės ir drabužių (ji net pateikė savo darbo santrauką oficialiems atstovams, norėdama pratęsti diskusijas ir kontroliuoti sektoriaus padėtį 2005m.), 2003 m. spalio mėn. – laivų statybos). CARS21 ALDG galutinės ataskaitos tikimasi sulaukti iki 2005 m. pabaigos.

(35) Žr. EESRK nuomonę „Bendrosios socialinės atsakomybės informavimo ir vertinimo priemonės globalizuotoje ekonomikoje“ (pranešėja p. Pichenot), priimtą 2005 m. birželio 8 d.

(36) COM(2005) 120 galutinis.