Komisijos ataskaita Tarybai ir Europos Parlamentui dėl bendrosios žuvininkystės politikos įgyvendinimo valstybėse narėse 2003–2005 m. stebėjimo {SEK(2007) 425} /* KOM/2007/0167 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 10.4.2007 KOM(2007) 167 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI DĖL BENDROSIOS ŽUVININKYSTĖS POLITIKOS ĮGYVENDINIMO VALSTYBĖSE NARĖSE 2003–2005 M. STEBĖJIMO {SEK(2007) 425} ĮžANGA 2002 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2371/2002[1] 27 straipsnyje reikalaujama, kad Komisija kas treji metai parengtų Europos Parlamentui ir Tarybai teiktiną kontrolės veiklos ir bendrosios žuvininkystės politikos (BŽP) taisyklių taikymo valstybėse narėse vertinimo ataskaitą. Be to, 1993 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2847/93[2] (toliau – Kontrolės reglamentas) 35 straipsnyje reikalaujama, kad Komisija, remdamasi valstybių narių pateiktomis įgyvendinimo ataskaitomis, kas treji metai parengtų reglamento taikymo vertinimo ataskaitą. Šia ataskaita vykdomi šie įsipareigojimai, ir tai yra pirma priimta ataskaita nuo 2002 m. BŽP reformos. Ataskaita aprėpia 2003–2005 m. laikotarpį. Joje išsamiai nenagrinėjami su sankcijomis ir šiurkščiais pažeidimais susiję klausimai, nes jie įtraukti atskirai į Komisijos komunikatus dėl veikos, šiurkščiai pažeidusios BŽP taisykles 2003[3] ir 2004[4] m. Komisijos INSPEKTAVIMO PROGRAMOS 2003–2005 M. Šiose programose dėmesys sutelkiamas į opiausius aspektus, įvardijamus kaip labai pavojingus reikalavimų nesilaikymo atžvilgiu. Tai yra: 1. ištekliai, kuriems taikomos regioninės išteklių atkūrimo ir valdymo priemonės, pavyzdžiui, menkės, jūrinės lydekos, paprastieji tunai, pelaginės žuvys ir juodieji paltusai; 2. horizontalieji kontrolės klausimai, pavyzdžiui, palydovinis stebėjimas, trečiųjų šalių laivų veikla ir prekyba. Įgyvendinant visas programas buvo surengtos kelios misijos į valstybes nares, apie kai kurias misijas nebuvo įspėta iš anksto; vėliau buvo išsamiai išnagrinėta tiesiogiai arba iš kitų šaltinių gauta informacija. Kai kuriais atvejais tikrinimo skyrius galėjo nuotoliniu būdu naudotis valstybių narių žuvininkystės kontrolės duomenų bazėmis. Komisijos inspektorių atliekamo tikrinimo mastą riboja turimi darbuotojai ir teisėti inspektorių įgaliojimai. Komisijos inspektoriai gali tikrinti laivus ir patalpas ir gauti visą susijusią informaciją. Paprastai jie dirba vietoje stebėdami savo darbą atliekančius nacionalinius inspektorius; tokiu būdu jie gali įvertinti, kaip valstybių narių kompetentingos institucijos fiziškai įgyvendina kontrolės priemones. Šiaurės jūros ir Vakarų vandenų menkių išteklių atkūrimo programa Iki 2004 m. pabaigos visose valstybėse narėse veikė administracinė žvejybos pastangos ribojimo schema. Apskritai dienų paskirstymo ir perkėlimo tvarka buvo daug pažangesnė už iškrovimo uostuose priimtas kontrolės priemones. Per inspektavimo misijas visose valstybėse narėse buvo nustatytos tokios konkrečios problemos: - Trūko strategijos, užtikrinančios, kad būtų laikomasi žvejybos pastangos ribojimo schemos. - Laivų stebėjimo sistemos (LSS) informacija nebuvo veiksmingai naudojama kryžminiam išankstinių pranešimų apie iškrovimą ir žvejybos pastangų, įrašytų laivų žurnaluose, patikrinimui. - Nebuvo sistemingai tikrinama, kaip laikomasi priegaudos taisyklių, pagal kurias kai kuriais atvejais buvo galima skirti didesnį dienų jūroje skaičių. - Valstybės narės tinkamai neužtikrino sumažinto leistino 8 % nuokrypio, vertinant laivo žurnale užregistruotus sugautus kiekius, taikymo. Išvada. Menkių išteklių atkūrimo schema buvo įgyvendinama taip, kad būtų kuo mažiau sutrikdyta žvejybos veikla. Schemos poveikį dar labiau sumažino nepatikimi sužvejotų kiekių duomenys, atsiradę dėl neteisingo deklaravimo. Europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių atkūrimo programa Kontrolės priemonės . Dauguma valstybių narių turėjo veikiančias sistemas programos nurodytiems uostams ir išankstiniam pranešimui apie iškrovimą. Ir viena, ir kita buvo laikoma svarbiomis priemonėmis planuojant inspektavimus. Tačiau daug valstybių narių turėjo sunkumų dėl sumažinto leistino nuokrypio, vertinant EB laivo žvejybos žurnale užregistruotus sugautus kiekius, taikymo užtikrinimo. Sužvejoto kiekio registravimas . Didelė dalis sužvejoto lydekų kiekio iš iškrovimo vietos vienoje valstybėje narėje gabenama parduoti į kitą valstybę narę. Valstybės narės nereikalavo, kad lydekos būtų sveriamos prieš gabenimą, todėl negalima užtikrinti iškrovimo deklaracijų duomenų tikslumo. Be to, tai, kad kai kuriose valstybėse narėse nebuvo kai kurių pagrindinių teisinių sužvejoto kiekio registracijos dokumentų (laivo žurnalų, iškrovimo deklaracijų, gabenimo dokumentų ir pardavimo pažymų), neleido veiksmingai atlikti kryžminio patikrinimo ir veiksmingai patvirtinti iškrovimo duomenų. Techninės priemonės . Daugumoje valstybių narių techninės priemonės paprastai kontroliuojamos jūroje. Per dvi jūroje vykdytas misijas buvo pastebėta, kad prasta inspektavimo strategija ir sankcijų nebuvimas sąlygojo bendrą kontrolės neveiksmingumą. Be to, keliose valstybėse narėse didelį rūpestį kėlė tai, kad nėra veiksmingos neverslinio dydžio lydekų iškrovimo kontrolės. Išvada. Dėl lydekų tarptautinio vežimo koordinuotos kontrolės stokos, prastų sužvejoto kiekio registravimo standartų ir neverslinio dydžio lydekų iškrovimo sumažėjo europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių atkūrimo programos veiksmingumas. Australinių jūrinių lydekų ir norveginių omarų ( Nephrops) išteklių atkūrimo programa Žvejybos pastangos valdymas . Kadangi 2005 m. buvo pirmieji australinių jūrinių lydekų ir norveginių omarų išteklių atkūrimo priemonių įgyvendinimo metai, buvo sunku įvertinti, kaip tos priemonės paveikė žvejybos pastangos mažinimą. Ispanijoje didžiausias dienų skaičius jūroje buvo toks pats kaip ir anksčiau taikant šalies įstatymus. Specialios kontrolės priemonės . Abiem atitinkamoms valstybėms narėms buvo sunku užtikrinti sumažinto leistino nuokrypio, vertinant laivo žurnale užregistruotus sugautus kiekius, taikymą. Portugalija sėkmingai įdiegė reikalaujamą specialų žvejybos leidimą ir reikalavo, kad sužvejoti kiekiai būtų sveriami prieš juos gabenant. Sužvejoto kiekio registravimas. Pakankamo inspektavimo ir sužvejoto kiekio registravimo dokumentų bei stebėjimo duomenų kryžminio patikrinimo stoka sumažino sužvejoto kiekio registravimo dokumentų patikimumą. Išvada. Programos poveikis buvo ribotas, nes ji iš tikrųjų paveikė tik 250 iš 11 000 laivų, žvejojančių australines jūrines lydekas. Vis dėlto programai kontroliuoti skirti žmogiškieji ištekliai nebuvo pakankami. Neverslinio dydžio žuvų, įskaitant australines jūrines lydekas, iškrovimas sumažino išteklių atkūrimo programos poveikį. Baltijos jūros pereinamojo laikotarpio menkių techninės kontrolės priemonės Sužvejoto kiekio registravimo dokumentų analizė atskleidė pagrindinius sužvejoto kiekio deklaracijų trūkumus. Iš Komisijos inspektorių išnagrinėtų įrašų matyti, kad iš viso vidutiniškai laivo žurnaluose deklaruojama 23 % mažiau sužvejotų kiekių. Pastebėti atskirų valstybių narių vidurkiai buvo 8–49 %. Žuvų iškrovimas ir pardavimas Baltijos jūros rajone pagrįstas tiesioginiu pardavimu ir gabenimu į kitas rinkas. Nėra įprasta sistemiškai rūšiuoti nei sverti sužvejotų kiekių iškrovimo vietose, tam nėra ir infrastruktūros. Laivai įplaukia į uostą ir iškrauna žuvis tiesiogiai atsižvelgdami į rinkos paklausą, ir daugeliu atvejų sužvejoti kiekiai iškraunami ir gabenami iš karto į pirkėjo patalpas arba aukcioną kitoje valstybėje narėje. Kai tikrinant iškrovimą buvo nustatyta įtariamų pažeidimų, inspektavimo pastangų patikimumą ir veiksmingumą sumažino ilgos sankcijų procedūros daugelyje valstybių narių, neatidėliojamų vykdymą užtikrinančių veiksmų nebuvimas ir menkas sankcijų lygis. Išvada. Kontrolės Baltijos jūroje stoka labai pakenkė sužvejotų kiekių deklaravimo sistemai, dėl to žvejai ėmė registruoti mažesnius sužvejotus kiekius, taip neleisdami iš esmės sumažinti išžvejojamos žuvų populiacijos dalies. BACOMA tralo išėjimo langas Baltijos jūroje Visose vykdant programą aplankytose valstybėse narėse įdiegtos BACOMA priemonės; nustatyta, kad ši priemonė buvo daug sėkmingesnė nei pirmasis 2002 m. įgyvendintas variantas. Be to, įvairiose valstybėse narėse keletą kartų buvo pasikeista inspektoriais arba buvo atliktos bendros inspektavimo operacijos, o tai rodo, kad ir toliau įgyvendinami menkių valdymo Baltijos jūroje planai, egzistuojantys nuo 2001 m. Išvada. BACOMA tralo išėjimo langas buvo imtas sėkmingai naudoti, jam pritarė ir žvejai, ir kontrolės institucijos. Toli migruojančios žuvys 2003 m. vykusiose misijose padaryta išvada, kad iš esmės valstybėse narėse nebuvo įdiegtos paprastųjų tunų sužvejoto kiekio registravimo sistemos. Todėl buvo atliktas tolesnis paprastųjų tunų žvejybai įdiegtų valdymo priemonių ir naujų žuvų auginimo narvuose bei mažiausio dydžio taisyklių taikymo vertinimas. Vertinimu buvo patvirtinta, kad ir toliau reikia gerinti sužvejotų kiekių deklaravimo sistemą, ypač didinti laivo žurnalų ir iškrovimo deklaracijų skaičių tikslumą, ir atskleista, kad žvejybos laivų judėjimas nebuvo sistemingai stebimas. Prancūzijoje, Italijoje, Ispanijoje ir Graikijoje vykdytose misijose buvo patvirtinta, kad keliose valstybėse narėse dar naudojami draudžiami dreifuojantieji tinklai. Regioninės žuvininkystės valdymo organizacijos Šiaurės Vakarų Atlanto žvejybos organizacija (ŠVAŽO). Europos Komisija kiekvienais metais apytikriai 10 mėnesių Šiaurės Vakarų Atlanto žvejybos organizacijos reguliuojamame rajone turėjo inspektavimo laivą. 2004 m. atsakomybė už inspektavimą ir stebėtojų paskyrimą iš Komisijos buvo imta perduoti valstybėms narėms, nors Komisijos inspektavimo laivas ir toliau buvo naudojamas kaip pagalbinis laivas. Be to, Komisija koordinavo kitų valstybių narių inspektavimo laivų veiklą, o jos inspektoriai dalyvavo tikrinant iškrovimą. Komisijos inspektorių buvimas jūroje juodųjų paltusų žvejybos rajone leido tiesiogiai surinkti informaciją apie faktinius sužvejotus kiekius, kurią išanalizavus pasirodė, kad vienos iš susijusių valstybių narių sužvejoto kiekio registravimo sistemoje yra neatitikimų. Po Komisijos ir tos valstybės narės diskusijų, ši uždraudė šią žvejybą. Žvejybos šiaurės rytų Atlante komisija (ŽŠRAK). Komisija koordinavo valstybių narių jūroje patruliuojančių laivų inspektavimo veiklą Žvejybos šiaurės rytų Atlante komisijos reguliuojamame rajone. Europos Komisija taip pat koordinavo ŽŠRAK reguliuojamame rajone žvejojančių laivų inspektavimų uoste skaičiaus padidinimą; Komisijos tikrinimo objektas visų pirma buvo laivai, nurodyti kaip laivai, kurie vykdė neteisėtą, nedeklaruotą ir nereglamentuotą žvejybos veiklą, kurie buvo įtraukti į Bendrijos 2005 m. BSLK ir kvotų reglamente paskelbtą ŽŠRAK neteisėtą, nedeklaruotą ir nereglamentuotą žvejybos veiklą vykdžiusių laivų sąrašą. Trečiųjų šalių žvejybos laivai Reaguojant į augantį iš trečiųjų šalių žvejybos laivų tiesiogiai arba po perkrovimo jūroje įvežamų žuvų kiekį ir į susirūpinimą dėl laivų, kurie vykdė neteisėtą, nedeklaruotą ir nereglamentuotą žvejybos veiklą, vaidmens, Komisijos inspektoriai įvykdė 12 misijų, kad įvertintų, kaip Bendrijos uostuose laikomasi galiojančios žvejybos kontrolės sistemos. Daugumoje valstybių narių vyravo tokia padėtis, kad atgabenti ne ES žuvininkystės produktai buvo laikomi importu, todėl turėjo būti kontroliuojami muitinės ir veterinarijos tarnybų. Dėl tos priežasties žvejybos stebėjimo įsipareigojimų buvo arba nepaisoma, arba jie buvo vykdomi atsitiktinai. Daugumos valstybių narių žvejybos institucijos nežinojo, kokie kiekiai žuvų į jų nacionalinius uostus patenka iš trečiųjų šalių žvejybos laivų. Buvo rasta įrodymų, kad dalis žuvų buvo iš laivų, kurie vykdė neteisėtą, nedeklaruotą ir nereglamentuotą žvejybos veiklą, arba iš laivų, kurie neturėjo Komisijos Sveikatos ir vartotojų apsaugos generalinio direktorato leidimo. Po kelių misijų nemažai valstybių narių pripažino situaciją ir ėmėsi priemonių laikytis visų žvejybos reikalavimų, taikomų trečiųjų šalių žvejybos laivams. Pelaginių žuvų svėrimo tvarka Pagal ES, Norvegijos ir Farerų salų susitarimus buvo sudaryta pelaginių žuvų darbo grupė. Ši grupė rekomendavo keletą priemonių pelaginių žuvų svėrimo ir iškrovimo inspektavimui pagerinti, kurios buvo įtrauktos į Bendrijos teisės aktus 2003–2005 m. metinių kvotų reglamentais. Komisijos inspektoriai vykdė misijas ir valstybėse narėse, ir atitinkamose trečiosiose šalyse. Jie nustatė, kad iš pradžių taisyklių buvo laikomasi geriausiu atveju nenuosekliai, kai kuriose šalyse buvo naudojama vardinė masė, o pačios taisyklės dažnai buvo neteisingai suprantamos. Tačiau programos pabaigoje tokiose valstybėse narėse buvo matoma akivaizdi pažanga. Visų pirma reikia pažymėti Airijos ir Didžiosios Britanijos valdžios institucijų veiksmus dėl įtariamų ilgą laiką sistemingai neteisingai deklaruojamų sužvejotų kiekių. Norvegijos ir Farerų salų susitarimas dėl Bendrijoje galiojančių priemonių priėmimo taip pat buvo svarbus žingsnis siekiant visiems vienodų sąlygų. Laiv ų stebėjimo sistema (LSS) Ankstesnių misijų patirtis parodė, kad nacionalinės valdžios institucijos lėtai įgyvendina naujoves ir panaudoja LSS potencialą, nors analizuojant LSS duomenis galima automatiškai stebėti daug žvejybos valdymo priemonių. Todėl buvo parengta programa, skirta įvertinti, kaip valstybės narės naudoja LSS Baltijos ir Šiaurės jūrų išteklių atkūrimo planuose. Visos atitinkamos valstybės narės turėjo veikiančią techninę infrastruktūrą, nors kai kuriose iš jų ne visi laivai, kuriems buvo taikomas toks reikalavimas, turėjo įrengtą LSS. LSS technologija buvo pirmiausia laikoma naudinga kaip taktinės priežiūros priemonė, padedanti vykdyti kitą inspektavimo veiklą, ir paprastai ji nebuvo naudojama kaip žvejybos pastangos valdymo priemonė. Komisijos inspektoriai daugumoje valstybių narių taip pat rado nemažai sužvejotų kiekių registravimo dokumentų ir iš LSS gautų duomenų neatitikimų, į kuriuos neatkreipė dėmesio nacionalinės valdžios institucijos. Kai kuriose valstybėse narėse žvejai nesilaikė su LSS susijusių reglamentų, o kompetentingos valdžios institucijos jiems netaikė veiksmingų sankcijų iš dalies dėl to, kad nebuvo su sankcijomis susijusio teisinio pagrindo. Apskritai bent iki 2005 m. pabaigos valstybės narės visapusiškai nepasinaudojo LSS technologija žvejybai valdyti. Prekyba ir atsekamumas Nors padėtis įvairiose valstybėse narėse buvo labai skirtinga, Komisijos inspektoriai nustatė, kad valstybės narės nenoriai keičia tradicinę prekybos praktiką. Dėl to ES rūšiavimo standartų įgyvendinimas nebuvo prioritetinė sritis, ir tokie standartai buvo taikomi ir kontroliuojami tik tada, jei jie netrukdė vietos operatoriams ir netrikdė nusistovėjusios tvarkos. Atsakomybė už žuvininkystės produktų atsekamumo taisyklių kontrolę daugumoje valstybių narių buvo paskirstyta įvairioms nacionalinėms arba regioninėms valdžios institucijoms. Dažnai šių valdžios institucijų veiksmai visai nebuvo koordinuojami.Dar blogesnė padėtis buvo importuojamų produktų srityje; dėl to į Bendriją buvo įvežti didžiuliai kiekiai žuvininkystės produktų visai nenurodžius pagrindinės privalomos informacijos, pvz., kilmės vietos ir žvejybos rajono. Dėl vietinių komercinių pavadinimų, neįtrauktų į oficialų nacionalinį sąrašą, įprasto vartojimo paprastai buvo neparodoma prekyba neverslinio dydžio arba nedeklaruotomis žuvimis vartojant specialius vietinius pavadinimus, pavyzdžiui, jūrinės lydekos buvo vadinamos whiting , o paprastieji tunai – atun . Kontrolė valstybėse narėse Metinės ataskaitos Pagal Kontrolės reglamento 35 straipsnį valstybės narės pateikė metines Kontrolės reglamento taikymo ataskaitas. Remiantis metinėmis ataskaitomis turima informacija apie valstybių narių kontrolės veiklą ir kontrolės struktūrą pateikiama priedo lentelėse. Šiose lentelėse aprašoma kiekvienos valstybės narės žvejybos veikla, taip pat pateikiami duomenys apie inspektavimo išteklius ir veiklą, sužvejotų kiekių registravimą ir žuvininkystės kontrolę vykdančių operatyvinių institucijų sąrašas. Tačiau išnagrinėti valstybių narių pateiktą informaciją trukdo tai, kad daugelio klausimų beveik neįmanoma racionaliai palyginti. Informacija teikiama nestandartizuota forma, pavyzdžiui, pateiktų ataskaitų apimtis svyravo nuo 1 (Malta) iki daugiau kaip 100 (Ispanija) puslapių, taip pat nėra standartizuoto informacijos, kurią reikia pateikti, sąrašo ar gairių, koks turi būti jų turinys. Nepaisant to, svarbiausios galimos išvados pateikiamos tolesnėse dalyse. Turimi ištekliai Įranga . Apskritai dabar galima laikyti, kad tokios techninės įrangos, kaip patruliuojantys laivai ir orlaiviai, pakanka užduočiai atlikti. Dabar daug plačiau naudojamos naujos technologijos, įskaitant LSS. Tačiau kompiuterinių technologijų galimybės retai visapusiškai išnaudojamos, o kai kuriose valstybėse narėse tokios technologijos, taip pat ir susijusios su LSS, dar gerokai per mažai panaudojamos. Darbuotojai. Ir žmogiškųjų išteklių kokybė, ir kiekis skiriasi. Su žuvininkystės kontrole susiję profesiniai standartai dažnai turi didelių trūkumų. Mokymo lygis skiriasi, o daug inspektorių nėra pakankamai kvalifikuoti atlikti reikiamą darbą, nors pažanga matyti. Daugumoje valstybių narių žuvininkystės inspektoriai atlieka su žuvininkyste nesusijusias užduotis arba žvejybos inspektavimas yra tik viena iš jų atliekamų užduočių, ir gali būti mažiau svarbi. Todėl neįmanoma lyginti lentelėje nurodytų su inspektavimo darbuotojais susijusių skaičių. Nors, pavyzdžiui, Danijoje inspektorių skaičius sumažėjo, kitose valstybėse narėse – Airijoje, Ispanijoje ir Jungtinėje Karalystėje – buvo padidintas darbuotojų, skirtų vykdyti kontrolės ir inspektavimo veiklą, skaičius. Italijoje iš naujo paskirsčius inspektorius imta daugiau dėmesio skirti žuvininkystės kontrolei. Nemažai valstybių narių padidino turimų žmogiškųjų išteklių kokybę pagerindamos inspektorių mokymą. Inspektavimo veikla Inspektavimo intensyvumas . Nepaisant ankstesnių Komisijos pastangų standartizuoti inspektavimo veiklos ataskaitas, nėra tinkamai apibrėžta, kas sudaro inspektavimą tikrinamų objektų ir standartų, pagal kuriuos inspektuojama, požiūriu. Kaip minėta pirmiau, kai kuri inspektavimo veikla yra dalis kito darbo, pavyzdžiui, sanitarinės kontrolės arba su sauga susijusių patikrinimų. Inspektavimo veiklos registravimas yra nenuoseklus ir nėra suderintas taip, kad būtų galima lyginti valstybių narių rezultatus. Dėl to negalima tiesiogiai palyginti inspektuojant gautų skaičių. Inspektavimo organizavimas . Kontrolės veikla dar turi daug trūkumų. Daugelyje valstybių narių inspektavimas uostuose pernelyg dažnai prastai organizuotas, kai kurie pagrindiniai sužvejotų kiekių registravimo dokumentai nepaimami. Atrodo, kad tam tikrose vietose nėra vežimo kontrolės; kryžminiai patikrinimai yra labai nesistemingi. Be to, keliais atvejais nesilaikyta etaloninių tikrinimo kiekių (pavyzdžiui, 20 % patikrinimų norma menkių ir jūrinių lydekų žvejyboje). Strategijos . Didelės vykdymo užtikrinimo sąnaudos, palyginti su sužvejotų žuvų verte, trukdo įgyvendinti veiksmingą kontrolę. Turimų žuvininkystės kontrolės išteklių panaudojimas galėtų būti pagerintas, jei būtų skiriama didesnė dalis kontrolės priemonėms, kurios mažina didžiausius BŽP tikslams kylančius pavojus. Geriau naudojant gerai apibrėžtas rizika pagrįstas strategijas būtų galima padidinti kontrolės išteklių veiksmingumą. Tačiau daugumoje valstybių narių trūksta realios strategijos, nors kelios valstybės narės jau pradėjo analizuoti pavojų, kurį kelia reikalavimų nesilaikymas, ir tuo naudojasi skirstydamos išteklius ir planuodamos inspektavimo veiklą. Todėl turimi riboti ištekliai nenaudojami veiksmingiausiai. Tai ypač akivaizdu toje žvejyboje, kur taikomos išteklių atkūrimo programos. Daugeliu atvejų silpnoji veiksmingos kontrolės vieta – inspektavimų, atliekamų iškrovimo vietoje, skaičius. Šiomis aplinkybėmis gali būti pigiau perkelti išteklius iš kontrolės jūroje į iškrovimo kontrolę . Valstybių narių bendradarbiavimas. Inspektorių veiklos koordinavimas tarptautiniu mastu duoda teigiamų rezultatų. Po operacijos SHARK Šiaurės jūroje, kai kelios valstybės narės dirbo kartu realiuoju laiku, kad neleistų pažeidėjams pabėgti ir pasislėpti kitos valstybės narės vandenyse, buvo iškeltos kelios sėkmingos baudžiamosios bylos. Pelaginių žuvų darbo grupė labai pagerino stebėjimą ir kontrolę ir suteikė valstybių narių bei kai kurių trečiųjų šalių veiklai skaidrumo. Reikalavimų nesilaikymas ir sankcijos Kai kurie žvejai gali rizikuoti pažeisti BŽP taisykles, kadangi pažeidimų nustatymo galimybė yra nedidelė arba dėl to, kad netaikomos atgrasančios sankcijos. Kaip matyti iš komunikatų dėl šiurkščių pažeidimų, daugelis pažeidėjams skirtų baudų yra nepakankamos, kad turėtų realų atgrasantį poveikį. Iš statistikos matyti, kad Bendrijoje 2003 ir 2004 m. sumokėtos baudos apytikriai sudarė 0,4 %[5] ir 0,2 %[6] atitinkamai 2002 ir 2003 m. iškrautų žuvų vertės; tačiau valstybių narių skirtumai buvo itin dideli. Išskyrus dvi valstybes nares, kuriose buvo atlikti vertinimai, dar stokojama supratimo apie reikalavimų nesilaikymo pavojaus, inspektavimo veiklos ir vėlesnių veiksmų, įskaitant sankcijas, poveikio ryšį. Su BŽP taisyklių laikymusi susiję bendri rezultatai Teigiama raida. Valstybės narės ir vyriausybių, ir žvejybos sektorių atskirų dalių lygmeniu pripažįsta dėl reikalavimų nesilaikymo susidarančias problemas, iš to kylančią žalą žuvų ištekliams ir ekonominio bei socialinio stabilumo stoką. Komisija dalyvauja šiame procese skatindama laikytis reikalavimų, suteikdama daugiau skaidrumo ir palengvindama tarptautinį bendradarbiavimą ir – kraštutiniais atvejais – naudodama pažeidimų teisminio nagrinėjimo Europos Teisingumo Teisme atgrasomąjį poveikį. Ypatinga sėkmė buvo teigiami pelaginių žuvų žvejybos stebėjimo ir kontrolės pokyčiai, ir, nors ir mažesniu mastu, tai, kad valstybės narės pripažino savo nesugebėjimą veiksmingai kontroliuoti žuvų iškrovimą iš trečiųjų šalių žvejybos laivų ir kad jos privalo tobulinti savo vykdymo užtikrinimo sistemą šioje srityje. Pagrindiniai trūkumai. Daugelyje žvejybos sričių vis dar prastai laikomasi pagrindinių BŽP taisyklių. Kvotos. Viena didžiausių BŽP problemų išlieka bendro sugauti leidžiamo kiekio ir kvotų nesilaikymas. Šios problemos ir susiję kontrolės aspektai turbūt labiau jaučiami, kai reaguojant į poreikį iš esmės sumažinti išžvejojamą žuvų populiacijos dalį nusprendžiama labai sumažinti kvotas. Kai kuriais atvejais nedeklaruotas arba neteisingai deklaruojamas iškrovimas kelia pavojų BSLK ir kvotų valdymui. Žuvininkystės mokslininkai yra priversti įvertinti „realius“ sužvejojamus kiekius, nes kai kuriose valstybėse narėse oficialūs skaičiai nelaikomi patikimais. Pavyzdžiui, nors buvo deklaruota, kad australinių jūrinių lydekų buvo sužvejota 5 549 tonos, mokslininkai naudojo apskaičiuotą 6 810 tonų skaičių. Deklaruotas sužvejotas Airijos jūros menkių kiekis buvo 2 700 tonų, o apskaičiuotas – 4 420 tonų. Panašių pavyzdžių galima rasti ir kituose rajonuose (Šiaurės jūroje, Baltijos jūroje...). Žvejybos pastanga. Atrodo, kad žvejybos pastangos kontrolė, kuri turėtų papildyti kvotų apribojimus, vykdoma taip, kad turi mažiausią poveikį faktinei žvejybos veiklai. Nėra įrodymų, kad žvejybos pastangos sumažinimas būtų kompensavęs pernelyg didelį laivyno pajėgumą, net atsižvelgiant į eksploatavimo nutraukimo programų poveikį. LSS nebuvo veiksmingai naudojama žvejybos pastangai stebėti, o tai galima laikyti praleista proga. Techninės priemonės. Vis dar iškraunami dideli kiekiai neverslinio dydžio žuvų, ypač Pietų Europoje, kurioje vis dar naudojami uždrausti žvejybos įrankiai (dreifuojantieji tinklai), nors šiauriniuose vandenyse nenustota naudoti tralo tinklo akių sumažinimo įrangos (mažoms žuvims gaudyti). Išvados ir rekomendacijos Būsimos ataskaitos Rengiant šią ataskaitą susidurta su dideliais sunkumais, kadangi valstybėms narėms nepatvirtintos standartinės ataskaitų formos ir ypač dėl to, kad nėra standartinės žvejybos inspektavimo apibrėžties, kad būtų galima užtikrinti palyginamą statistiką. Tobulindama Komunikatą dėl šiurkščių pažeidimų, Komisija tuo pat metu svarsto, ar nereikėtų išvardyti pagrindinių žvejybos inspektavimui privalomų aspektų prieš įtraukiant tikrinimo duomenis į kontrolės statistiką. Be to, ji svarsto galimybę standartizuoti valstybių narių pateikiamų metinių ataskaitų formą. Komisija pradėjo konsultuotis su nacionalinėmis administracijomis ir atitinkamomis suinteresuotosiomis šalimis dėl būsimo ataskaitos formato, siekdama iki 2007 m. susitarti dėl standartizuotų inspektavimo reikalavimų, kurie gali būti įtraukti į kitas metines ataskaitas. Taip pat gali būti svarstoma, ar nereikėtų internete skelbti valstybių narių kontrolės statistikos. Neatidėliotin os vykdymo užtikrinimo ir reikalavimų laikymosi gerinimo priemonės Artimiausiai prioritetiniai veiksmai turėtų būti tokie: - užtikrinti, kad būtų visapusiškai naudojamos reguliavimo priemonės, pvz., pateikiami pagrindiniai sužvejotų kiekių registravimo dokumentai, vykdomi kryžminiai patikrinimai, naudojama LSS ir tikrinamas gabenimas; - žuvininkystės kontrolei skirti daugiau kvalifikuotų žmogiškųjų išteklių; - sistemingai mokyti inspektorius; - stiprinti visų lygių bendradarbiavimą ir koordinavimą tarp valstybių narių ir valstybėse narėse; - tobulinti sankcijų sistemas, kad jos būtų labiau susijusios su pažeidimų tipu ir rimtumu. Sankcijos turi būti labiau atgrasančios ir jomis reikėtų iš visų, atsakingų už pažeidimą, atimti bet kokią dėl pažeidimo susidarančią ekonominę naudą; - stiprinti ne Bendrijos vandenyse žvejojančių laivų iškrovimo kontrolei skirtas priemones; - kuo greičiau pradėti naudoti naujas technologijas, pavyzdžiui, elektroninius laivo žurnalus, gerinant informacijos srautą. Bendrijos žuvininkystės kontrolės agentūrai teks svarbiausias vaidmuo ir šiuo atžvilgiu, ir sprendžiant daugelį kitų šioje ataskaitoje minimų klausimų. Bendrijos lygmeniu turi būti įgyvendintos suderintos ir supaprastintos žuvininkystės kontrolės ataskaitos. [1] OL L 358, 2002 12 31, p. 59. [2] OL L 261, 1993 10 20, p. 1, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1967/2006 (OL L 409, 2006 12 30, p. 11). [3] COM (2005) 207, 2005 5 30. [4] COM (2006) 387, 2006 7 14. [5] COM (2005) 207, 2005 5 30. [6] COM (2006) 387, 2006 7 14.