Komisijos ataskaita Dėl direktyvos 2003/88/EB nuostatų, taikomų darbuotojams atviroje jūroje, veikimo /* KOM/2006/0853 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 22.12.2006 KOM(2006) 853 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA Dėl Direktyvos 2003/88/EB nuostatų, taikomų darbuotojams atviroje jūroje, veikimo KOMISIJOS ATASKAITA Dėl Direktyvos 2003/88/EB nuostatų, taikomų darbuotojams atviroje jūroje, veikimo 1. ĮžANGA 1.1. Teisinės aplinkybės Tarybos direktyva 93/104/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų[1] nebuvo taikoma tam tikriems sektoriams ir veiklos rūšims, pvz., žvejybai ir kitoms veiklos rūšims jūroje. Todėl darbuotojams atviroje jūroje ši direktyva nebuvo taikoma. 2000 m. Europos Parlamentas ir Taryba priėmė Direktyvą 2000/34/EB[2], iš dalies keičiančią pirmiau minėtą Direktyvą 93/104/EB, kad ji būtų taikoma sektoriams ir veiklai, kuriems ji anksčiau nebuvo taikoma. Atlikus šiuos dalinius pakeitimus, Bendrijos teisės aktai, reglamentuojantys darbo laiko organizavimą, buvo pradėti taikyti darbuotojams atviroje jūroje. Valstybės narės Direktyvos 2000/34/EB nuostatas į nacionalinę teisę turėjo perkelti iki 2003 m. rugpjūčio 1 d[3]. 2003 m. abi pirmiau minėtos direktyvos buvo susistemintos ir panaikintos šiuo metu galiojančia Direktyva 2003/88/EB[4] (toliau – Direktyva). 1.2. Taikomos nuostatos Direktyvos 2 straipsnio 8 dalyje darbas atviroje jūroje apibrėžiamas kaip darbas daugiausia ant jūros įrenginių (įskaitant ir gręžinių platformas) arba iš jų atliekamas darbas, kuris yra tiesiogiai ar netiesiogiai susijęs su mineralinių išteklių, įskaitant angliavandenilius, žvalgymu, gavyba ir naudojimu bei su tuo susijusiu narų darbu, neatsižvelgiant į tai, ar toks narų darbas vykdomas iš jūros įrenginio ar laivo. 17 straipsnio 3 dalies a pastraipoje nustatyta, kad galima nukrypti nuo 3 straipsnio (dienos poilsis), 4 straipsnio (pertraukos), 5 straipsnio (savaitės poilsio laikas), 8 straipsnio (naktinio darbo trukmė) ir 16 straipsnio (pamatiniai laikotarpiai) tais atvejais, kai darbuotojo darbo ir gyvenamoji vieta yra toli viena nuo kitos, įskaitant darbą atviroje jūroje, arba kai darbuotojo skirtingos darbo vietos yra toli viena nuo kitos. Tačiau to paties straipsnio 2 dalyje leidžiančias nukrypti nuostatas leidžiama taikyti tik su sąlyga, kad darbuotojams suteikiamas lygiavertis kompensuojamojo poilsio laikas arba išskirtiniais atvejais, kai dėl objektyvių priežasčių suteikti lygiavertį kompensuojamojo poilsio laiką neįmanoma, suinteresuotiems darbuotojams suteikiama atitinkama apsauga. Galiausiai, 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad laikantis bendrųjų darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos principų ir jei vyksta darbdavio atstovų ir atitinkamų darbuotojų atstovų konsultacijos bei stengiamasi skatinti visas atitinkamas socialinio dialogo formas, įskaitant šalių pageidavimu ir derybas, valstybės narės dėl objektyvių arba techninių priežasčių, arba su darbo organizavimu susijusių priežasčių gali pratęsti 16 straipsnio b punkte minėtą pamatinį laikotarpį iki 12 mėnesių darbuotojams, kurie daugiausia dirba atviroje jūroje. Taigi, darbuotojams atviroje jūroje taikomos visos direktyvos nuostatos. Tačiau valstybės narės gali šiems darbuotojams netaikyti 3, 4, 5, 8 ir 16 straipsnių ir įstatymais ar kitais teisės aktais nustatyti, nukrypstant nuo 19 straipsnio, ne ilgesnį kaip 12 mėnesių pamatinį laikotarpį, siekiant apskaičiuoti maksimalią savaitės darbo laiko trukmę. Tam tikra veikla atviroje jūroje, kaip apibrėžta direktyvoje, vykdoma tarptautiniuose vandenyse esančiuose laivuose ar platformose. Todėl gali iškilti klausimas, kokia teisė yra taikytina šioms darbo sutartims. 1980 m. Romos konvencijoje dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės[5] nustatyta, kad kolizinių teisės normų atveju galioja suinteresuotųjų šalių pasirinkimo laisvė. Pagal konvencijos 3 straipsnio 1 dalį sutarčiai taikoma šalių pasirinkta teisė . Tačiau, darbo sutarčių atveju, šalių pasirinkimo laisvei taikomi tam tikri apribojimai. Visų pirma, šalių teisė pasirinkti taikytiną teisę darbo neatima ir neriboja darbuotojo teisės į apsaugą, kurią jam suteikia privalomos teisės normos, jeigu, nesant pasirinkimo, būtų taikytina teisė (6 straipsnio 1 dalis). Be to, konvencijoje nustatytos papildomos taisyklės, taikytinos šalims nepasirinkus sutarties teisės. 6 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad šalims nepasirinkus teisės, darbo sutarčiai taikoma: a) valstybės, kurioje vykdydamas sutartį darbuotojas paprastai dirba, teisė, net jeigu jis laikinai dirba kitoje valstybėje, arba b) jei darbuotojas paprastai nedirba darbo nei vienoje valstybėje - valstybės, kurioje yra darbdavio verslo vieta, teisė, išskyrus atvejus, kai iš aplinkybių visumos galima daryti išvadą, kad sutartis yra labiau susijusi su kita valstybe, ir šiuo atveju sutarčiai taikoma tos valstybės teisė. 1.3. Ataskaitos pagrindas Direktyvos 20 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad ne vėliau kaip iki 2005 m. rugpjūčio 1 d. Komisija, pasikonsultavusi su valstybėmis narėmis, administracija ir darbuotojais Europos lygmeniu, iš naujo apsvarsto darbuotojams atviroje jūroje taikomų nuostatų dėl saugos ir sveikatos apsaugos veikimą, kad prireikus galėtų pateikti atitinkamus pakeitimus. Todėl Komisija parengė valstybėms narėms skirtą klausimyną ir Bendrijos lygmeniu konsultavosi su socialiniais partneriais. Šia ataskaita siekiama įgyvendinti šios direktyvos 20 straipsnio 3 dalyje nustatytą reikalavimą. 2. EUROPOS SąJUNGOJE VYKDOMA VEIKLA ATVIROJE JūROJE Dauguma valstybių narių savo valstybės teritorijoje nevykdo jokios veiklos atviroje jūroje, įskaitant savo teritoriniuose vandenyse. Taip yra Austrijos, Belgijos, Kipro, Čekijos, Danijos, Graikijos, Estijos, Suomijos, Vengrijos, Italijos, Latvijos, Lietuvos, Liuksemburgo, Maltos, Portugalijos, Slovakijos, Slovėnijos ir Švedijos atveju. Visos šios šalys, išskyrus Daniją ir Portugaliją, taip pat teigia, kad jokia valstybinė bendrovė nevykdo veiklos atviroje jūroje už savo teritorinių vandenų. Valstybių narių, veiklą atviroje jūroje vykdančių savo teritoriniuose vandenyse arba kurių nacionalinės bendrovės tokią veiklą vykdo už teritorinių vandenų, padėtis ir susijusių darbuotojų skaičius labai skiriasi. Aiškiai matyti, kad Jungtinė Karalystė yra daugiausia darbuotojų atviroje jūroje įdarbinusi valstybė narė. Šioje lentelėje pateikiami duomenys apie veiklos rūšis ir jas vykdančių darbuotojų skaičius. Valstybė narė | Teritoriniuose vandenyse | Už teritorinių vandenų | Aprašymas | Darb. skč. | Aprašymas | Darb. skč. | DE | Naftos gręžimo ir gavybos platforma Šiaurės jūroje | ± 75 | Nevykdoma jokia veikla | - | DK | Nevykdoma jokia veikla | 0 | - Maersk Oil and Gas AS - Dong Exploration and Production A/S - Amerada Hess ApS | ± 2 000 | ES | Gaviotos stacionari atviroje jūroje esanti platforma (Kantabrijos jūroje Biskajos įlankoje) | - | Kasablankos (Viduržemio jūroje priešais Teragonos pakrantę) ir Poseidono (Kadisos įlankoje) stacionarios atviroje jūroje esančios platformos | - | IE | Marathon Oil Ireland Limited | ± 40 | FR | Vienkartiniai gręžimo darbai | +-50 | NL | ± 50 | ± 2 300 | PL | ± 330 | ± 580 | PT | Saipem Portugal eksploatuoja 24 laivus ir platformas | 9 | UK | – BHP Billiton eksploatuojamas Liverpool Bay Complex – Talisman eksploatuojama naftos gavybos platforma „Beatrice", esanti Moray Firth | 86 | 85 naftos gavybos platformos, 18 plūduriuojančių platformų ir 167 dujų gavybos platformos | 25 000 | 3. NAUDOJIMASIS LEIDžIANčIOMIS NUKRYPTI NUOSTATOMIS Kaip nurodyta pirmiau, direktyvoje nustatyta, kad valstybėms narėms leidžiama nukrypti nuo Direktyvos 3, 4, 5, 8 ir 16 straipsnių. Be to, jos taip pat gali įstatymais ar kitais teisės aktais nustatyti ne ilgesnį kaip 12 mėnesių pamatinį laikotarpį, siekiant apskaičiuoti maksimalią savaitės darbo laiko trukmę.įstatymais ar kitais teisės aktais nustatyti, nukrypstant nuo 19 straipsnio, ne ilgesnį kaip 12 mėnesių pamatinį laikotarpį, siekiant apskaičiuoti maksimalią savaitės darbo laiko trukmę. Todėl reikėtų įvertinti, kaip valstybės narės, kurių teritorijoje vykdoma veikla atviroje jūroje, pasinaudojo galimybe taikyti nuo šios direktyvos nukrypstančias nuostatas. 3.1. Vokietija Darbuotojų darbo laikas ant vienintelės Vokietijos platformos yra reglamentuojamas įstatymu dėl darbo laiko, įmonės kolektyvine sutartimi ir įmonės susitarimu dėl darbo laiko. Darbo organizavimas priklauso nuo darbuotojų kategorijos, bet paprastai yra 14 d. darbo ant platformos laikotarpis ir 14 d. poilsio sausumoje laikotarpis. Darbuotojams yra taikomos nuostatos, lygiavertės direktyvos 3, 4, 5 ir 8 straipsnio nuostatoms. Iš tiesų, dienos poilsis yra vienuolika nepertraukiamų valandų, darbuotojai, išdirbę šešias valandas turi turėti pusvalandžio pertrauką, užtikrinama viena poilsio diena per savaitę (paprastai sekmadienis) ir paprastai naktinis darbas negali viršyti aštuonių valandų. Vokietija nepasinaudojo galimybe nustatyti 12 mėnesių pamatinį laikotarpį, siekiant apskaičiuoti keturiasdešimt aštuonias valandas. Taikomoje kolektyvinėje sutartyje taip pat nėra nustatytas už įprastą keturių mėnesių laikotarpį ilgesnis pamatinis laikotarpis. Nors į Vokietijos teisės aktus yra įtraukta direktyvos 22 straipsnį į nacionalinę teisę perkelianti nuostata (iš anksto patvirtinus kolektyvine sutartimi), šiame sektoriuje šia galimybe nepasinaudota. 3.2. Danija Danija priėmė tekstą, reglamentuojantį darbuotojų atviroje jūroje darbo laiką[6]. Jame nustatyta, kad per parą kasdieninio poilsio laikas yra vienuolika nepertraukiamų valandų (lygiavertiška direktyvos 3 straipsniui), po šešių išdirbtų valandų privaloma suteikti pertrauką (lygiavertiška 4 straipsniui) ir jūroje išdirbus dvi savaites, privaloma suteikti 3 nepertraukiamas poilsio dienas sausumoje (lygiavertiška 5 straipsniui, jį siejant su 16 straipsnio a pastraipa). Tekste neribojama naktinio darbo trukmė. Danijos teisės aktais kasdieninio poilsio laiką leidžiama atidėti arba sutrumpinti kolektyvine sutartimi. Darbuotojams, su kuriais nėra sudaryta kolektyvinė sutartis, tekste yra numatyta galimybė individualia darbo sutartimi leisti atidėti arba sutrumpinti (mažiausiai aštuoniomis valandomis) kasdieninio poilsio laiką. Jeigu taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos, privaloma užtikrinti kompensuojamąjį poilsį. Danijos teisės aktuose darbuotojams atviroje jūroje nustatytas vienerių metų pamatinis laikotarpis. Danija nesinaudoja direktyvos 22 straipsnyje numatyta galimybe (individuali leidžianti nukrypti nuostata). 3.3. Ispanija Darbuotojams atviroje jūroje taikomos nuostatos – tai Estatuto de los Trabajadores bendrosios nuostatos. Taigi, šiam sektoriui netaikoma jokia ypatinga tvarka. Nukrypti nuo minimalių įstatymais nustatytų reikalavimų leidžiama tik kolektyvinių derybų būdu. Pamatinį laikotarpį pratęsti iki vienerių metų taip pat galima tik sudarius kolektyvinę sutartį. Dėl darbuotojų atviroje jūroje Ispanija nesinaudoja direktyvos 22 straipsnyje numatyta galimybe (individuali leidžianti nukrypti nuostata). 3.4. Prancūzija Prancūzijoje atliekami gręžimo darbai yra vienkartiniai ir jų trukmė yra trumpa (nuo vieno iki dviejų mėnesių). Todėl darbuotojams atviroje jūroje netaikomos direktyvoje nustatytas leidžiančias nukrypti nuostatas įgyvendinančios specifinės nuostatos. 3.5. Airija Vienintelės Airijoje veikiančios bendrovės Marathon darbuotojams suteikiamas dvylikos valandų kasdieninio poilsio laikotarpis ir septyniasdešimt penkių minučių pertrauka. Naktinio darbo trukmė neribojama. Atrodo, kad po septynių jūroje išdirbtų dienų suteikiamas septynių poilsio dienų laikotarpis sausumoje. Pamatinis laikotarpis ilgiausiai savaitės darbo laiko trukmei apskaičiuoti yra dvylika mėnesių. Airija nesinaudoja direktyvos 22 straipsnyje numatyta galimybe (individuali leidžianti nukrypti nuostata). 3.6. Nyderlandai Darbuotojams atviroje jūroje suteikiamas dvylikos valandų kasdieninio poilsio laikotarpis ir vienos valandos pertrauka. Per parą naktinio darbo trukmė negali viršyti vienuolikos valandų, o per trylikos savaičių laikotarpį naktinio darbo laikotarpių negali būti daugiau kaip dvidešimt aštuoni. Pamatinis laikotarpis ilgiausiai savaitės darbo laiko trukmei (keturiasdešimt valandų) apskaičiuoti paprastai yra trylika savaičių. Tačiau šis laikotarpis darbuotojams, neturintiems pastovių, nustatytų darbo valandų, yra dvidešimt šešios savaitės ir gali būti pailgintas iki penkiasdešimt dviejų savaičių tik tuomet, kai poilsio sausumoje laikotarpiu yra surengiami saugos mokymai. 3.7. Lenkija Darbo laikas šiame sektoriuje yra reglamentuojamas darbo kodekso bendrosiomis nuostatomis. Šiame sektoriuje nėra nustatyta jokių specifinių leidžiančių nukrypti nuostatų. Lenkija nesinaudoja direktyvos 22 straipsnyje numatyta galimybe (individuali leidžianti nukrypti nuostata). 3.8. Portugalija Portugalijoje Saipem Portugal įmonė įvairiose vietose (Australijoje, Indijoje, Rusijoje ir Tolimuosiuose Rytuose) eksploatuoja dvidešimt keturis laivus ir platformas. Bendrovėje dirbo tik devyni darbuotojai, kuriems taikomi Portugalijos teisės aktai, kuriuose nėra nustatyta šį sektorių reglamentuojančių specifinių nuostatų. 3.9. Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė taiko nuo 3, 4, 5 ir 8 straipsnių leidžiančias nukrypti nuostatas. Taikant šias leidžiančias nukrypti nuostatas, darbuotojams turi būti suteikiamas atitinkamas poilsio laikotarpis. Be to, Jungtinė Karalystė darbuotojams atviroje jūroje įstatymais nustatė vienerių metų pamatinį laikotarpį. Ji pasinaudojo 22 straipsnyje numatyta galimybe (individuali leidžianti nukrypti nuostata). Šia leidžiančia nukrypti nuostata atviroje jūroje dirbantys darbuotojai paprastai dažnai nesinaudoja. Ji taikoma tam tikroms specializuotoms sritims, pvz., nardymo ir laivų statybos darbams. 4. KOLEKTYVINėS SUTARTYS Paprastai darbo laikas reglamentuojamas galiojančiomis kolektyvinėmis sutartimis. Kadangi direktyvoje nustatomi minimalūs reikalavimai, kolektyvinėse sutartyse paprastai nustatomos darbuotojams palankesnės taisyklės, visų pirma dėl maksomalios savaitės darbo laiko trukmės. Kolektyvinių sutarčių vaidmuo taip pat svarbus įgyvendinant direktyva nustatytas leidžiančias nukrypti nuostatas dėl kasdieninio ir savaitinio poilsio laiko, pertraukų, naktinio darbo laiko ir pamatinių laikotarpių (jeigu valstybė narė įstatymais nenustatė, kad pamatinis laikotarpis yra vieneri metai). Kolektyvinių sutarčių taikymo procentas darbo atviroje jūroje sektoriuje yra labai įvairus. Pavyzdžiui, atrodo, kad Lenkijoje ir Airijoje nėra kolektyvinių sutarčių. Jungtinėje Karalystėje kolektyvines sutartis buvo pradėta sudarinėti nuo 1999 m., bet jos taikomos tik tiems darbuotojams, kurie yra sutartis pasirašiusių profesinių sąjungų nariai. Tačiau profesinių sąjungų narių skaičius yra labai mažas (apie 4 500 darbuotojų). Nyderlanduose atviroje jūroje dirbantys darbuotojai paprastai yra įdarbinami įmonės, kuriai netaikomos jokios kolektyvinės sutartys. Tačiau Danijoje ir Ispanijoje galiojančios kolektyvinės sutartys yra taikomos didelei darbuotojų daliai, nes šiose šalyse kolektyvinių sutarčių taikymo procentas yra gan didelis (daugiau kaip 80 %). Vokietijoje, ant vienintelės esančios platformos dirbantiems darbuotojams yra taikoma platformos nuolatiniams darbuotojams taikoma įmonės kolektyvinė sutartis ir įmonės sutartis, reglamentuojanti darbo valandas. Danijos atviroje jūroje dirbančių darbuotojų, su kuriais yra sudarytos kolektyvinės sutartys, vidutinė savaitės darbo laiko trukmė yra apie trisdešimt trys valandos (vietoje direktyvoje nustatytų keturiasdešimt aštuonių valandų). Ispanijoje Repsol įmonės kolektyvinėje sutartyje nustatytos palankesnės nuostatos dėl poilsio laikotarpio (kasdieninio, savaitinio ir metinio). Vokietijoje kolektyvinėje sutartyje nustatyta, kad savaitės darbo laiko trukmė neviršija keturiasdešimt valandų. 5. IšVADOS Tik kelios valstybės narės vykdo veiklą atviroje jūroje ir šiame sektoriuje dirba apie 30 000 darbuotojų. Viena valstybė narė – Jungtinė Karalystė – yra įdarbinusi didžiąją daugumą (25 000) darbuotojų atviroje jūroje. 2000 m. nustačius pakeitimą direktyva taikoma darbuotojams atviroje jūroje, bet valstybėms narėms paliekama galimybė taikyti nuo kelių šios direktyvos nuostatų leidžiančias nukrypti nuostatas, jeigu atitinkamiems darbuotojams suteikiami lygiaverčiai kompensuojamieji poilsio laikotarpiai. Tačiau galima tvirtinti, kad dauguma valstybių narių šia galimybe nepasinaudojo ir kad darbuotojams atviroje jūroje taikomos nacionalinių teisės aktų nuostatos dėl kasdieninio ar savaitinio poilsio laikotarpio, pertraukų ir naktinio darbo trukmės. Jungtinė Karalystė yra vienintelė valstybė narė, visapusiškai pasinaudojusi darbuotojams atviroje jūroje taikomomis leidžiančiomis nukrypti nuostatomis. Galima pastebėti, kad tais atvejais, kai taikomos kolektyvinės sutartys, jose būna nustatyta už direktyvoje nustatytus minimalius reikalavimus palankesnė tvarka, visų pirma dėl maksimalios savaitės darbo laiko trukmės ir metinių mokamų atostogų. Tikriausiai dėl direktyvos nuostatų, taikomų darbuotojams atviroje jūroje, lankstumo valstybės narės beveik vieningai teigia, kad direktyvos nuostatos yra tinkamos šiam sektoriui ir jų nereikėtų keisti. Kita vertus, socialiniai partneriai neišsakė savo nuomonės po Komisijos pradėtų konsultacijų. Atsižvelgiant į susijusių valstybių narių pareikštą nuomonę ir į tai, kad socialiniai partneriai nepateikė jokių pastabų, Komisija mano, kad nereikia keisti darbuotojų atviroje jūroje darbo laiko organizavimo taisyklių. [1] 1993 m. lapkričio 23 d. Tarybos direktyva 93/104/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų, OL L 307, 1993 12 13, p. 18. [2] 2000 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/34/EB iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 93/104/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų, kad ji apimtų sektorius ir veiklą, kuriai ji anksčiau nebuvo taikoma, OL L 195, 2000 8 1, p. 41. [3] Žr. Direktyvos 2000/34/EB 2 straipsnį. [4] 2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų, OL L 299, 2003 11 18, p. 9. [5] 1980 m. Romos konvencija dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės (suvestinė redakcija), OL C 27, 1998 1 26, p. 34. [6] 2003 m. liepos 1 d. Įsakymas Nr. 630 dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų dirbant atviroje jūroje esančiuose įrenginiuose.