KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI IR EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI dėl Europos Sąjungos strategijos dėl gyvūnų gerovės apsaugos 2012–2015 m. /* COM/2012/06 final/2 */





KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI IR EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI dėl Europos Sąjungos strategijos dėl gyvūnų gerovės apsaugos 2012–2015 m. (Tekstas svarbus EEE) 1. Įžanga Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 13 straipsnyje pripažįstama, kad gyvūnai yra juslios būtybės ir reikalaujama visapusiškai atsižvelgti į gyvūnų gerovės reikalavimus, kai rengiama ir įgyvendinama kai kurių sričių ES politika. 2006 m. Komisijos priimtame Bendrijos veiksmų plane dėl gyvūnų apsaugos ir gerovės 2006–2010 m.[1] pirmąsyk pateiktos įvairios ES gyvūnų gerovės politikos nuostatos, reglamentuojančios milijonus ES ekonominiais tikslais laikomų gyvūnų. Ūkininkavimo tikslais laikoma apie du milijardai paukščių[2] ir trys šimtai milijonų žinduolių. Tyrimams kasmet naudojama apie dvylika milijonų gyvūnų. Apskaičiuota, kad šunų ir kačių populiaciją sudaro apie šimtas milijonų gyvūnų[3], kurių dauguma priklauso privatiems savininkams. Prekybos gyvūnais augintiniais ES apimtį apskaičiuoti sudėtinga. ES neturi duomenų apie zoologijos soduose ir akvariumuose laikomų gyvūnų skaičių. Horizontalioji direktyva reglamentuoja įvairius ūkiuose laikomų gyvūnų gerovės aspektus[4]. Specialūs aspektai reglamentuojami ES teisės aktuose dėl transporto[5] ir skerdimo[6]. Specialūs ES reikalavimai taikomi veršelių[7], kiaulių[8], vištų dedeklių[9] ir broilerių[10] laikymui. Tyrimams naudojamiems gyvūnams[11] taip pat taikomos specialios taisyklės dėl gyvūnų gerovės. ES teisės aktuose dėl zoologijos sodų[12] dėmesys kreipiamas į rūšių išsaugojimą, tačiau atsižvelgiama ir į gyvūnų gerovę. ES teisės aktų dėl gyvūnų augintinių gerovės nėra. ES taisyklėse dėl ekologinio ūkininkavimo pateikti aukšto lygio gyvūnų gerovės standartai, taikomi galvijų, kiaulių ir paukščių auginimui[13]. Šiame komunikate remiamasi patirtimi, įgyta įgyvendinant 2006–2010 m. veiksmų planą, ir siūloma, kokių veiksmų turėtų imtis ES artimiausiais ketveriais metais, atsižvelgdama į mokslo ir technologijų pasiekimus, kad, įgyvendindama galiojančias teisės aktų nuostatas, gyvūnų gerovę priderintų prie ekonomikos realijų. Ši strategija – tai veiksmų plano tęsinys, kurį rekomendavo dauguma konsultacijose dalyvavusių suinteresuotųjų subjektų ir Europos Parlamentas. ES gyvulininkystės metinė vertė yra 149 mlrd. EUR, o tyrimams naudojamų gyvūnų – 930 mln. EUR. 2. Kodėl reikalinga gyvūnų gerovės strategija Pastaraisiais metais[14] Sąjunga gyvūnų gerovei kasmet vidutiniškai skirdavo kone 70 mln. EUR, iš kurių 71 proc. atitekdavo ūkininkams kaip Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai išmokamos gyvūnų gerovės išmokos. Kaimo plėtrą bendrai finansuoja valstybės narės; be to, neskaitant specialios priemonės, susijusios su gyvūnų gerovės įsipareigojimais, kuriais viršijami pagrindiniai teisiniai reikalavimai, jos, remdamosi nacionaliniais prioritetais, gali pasiūlyti taikyti priemones, kuriomis, pvz., remiamos investicijos į ūkį, mokymai, konsultavimo paslaugos ir ūkininkų dalyvavimas taikant kokybės schemas. Likusi suma skiriama visai kitai ES veiklai, susijusiai su politikos formavimu: moksliniams tyrimams (21 proc.), ekonominei analizei, ryšiams, švietimui, mokymui ir tarptautiniams reikalams, vykdymo užtikrinimui ir t. t. Tačiau einant laikui vis labiau aiškėja, kad gyvūnų gerovei taikant tas pačias specialias sektoriaus taisykles ne visada gaunami laukiami rezultatai. Sunkumai, su kuriais susiduriama laikantis specialių sektoriaus taisyklių, rodo, kad būtina apsvarstyti, kaip galima užtikrinti geresnę gerovę Sąjungoje, visiems taikant vienodą požiūrį. Dėl ūkininkavimo sistemų įvairovės, klimato sąlygų ir topografijos įvairiose valstybėse narėse tapo gana sudėtinga susitarti dėl bendrų taisyklių ir dar sudėtingiau užtikrinti tinkamą jų įgyvendinimą. Galutinis rezultatas toks, kad gyvūnų gerovės sąlygos Sąjungoje nėra suvienodintos, o tai būtina padaryti norint toliau plėtoti tokio didelio masto ekonominę veiklą, nuo kurios priklauso gyvūnų priežiūra Europos Sąjungoje. Be to, nors gyvūnų gerovės darbotvarkė papildyta specialiais teisės aktais, yra sričių, kurių nereglamentuoja jokie specialūs ES teisės aktai, o galiojančius bendruosius reikalavimus taikyti sudėtinga. Galima būtų juos supaprastinti, nustatant tikslesnes nuostatas bendrosiose taisyklėse, reglamentuojančiose pagrindinius bendruosius gyvūnų gerovės veiksnius. Atlikus ES gyvūnų gerovės politikos vertinimą, padaryta išvada, kad dėl gerovės standartų gyvulininkystės ir tyrimų sektoriai patyrė papildomų sąnaudų, kurių dydis, palyginti su bendra šių sektorių verte, yra apie 2 proc. Nėra įrodymų, kad dėl to jų ekonominiam tvarumui jau būtų kilusi kokia nors rizika. Tačiau reikėtų naudotis kiekviena proga, kai galima ekonomiškai įvertinti papildomą gyvūnų gerovės politikos naudą, siekiant stiprinti ES žemės ūkio, įskaitant mažuosius ūkininkus, konkurencingumą. Toliau nurodyti pagrindiniai veiksniai, turintys įtakos gyvūnų gerovei Sąjungoje: 1. Valstybės narės vis dar prastokai užtikrina kai kurių sričių ES teisės aktų vykdymą Kai kurios valstybės narės nepakankamai stengiasi, kad suinteresuotieji subjektai būtų informuoti, valstybės inspektoriams būtų surengti mokymai ir būtų atliekami tikrinimai ir taikomos sankcijos[15]. Dėl šių priežasčių kai kurios ES teisės aktų nuostatos buvo taikomas tik iš dalies ir gyvūnų gerovės srityje nedavė lauktų rezultatų. Gyvūnų gerovės standartai dažnai reiškia papildomas maisto grandinės sąnaudas, kurios nebūtinai visada proporcingai joje pasiskirsto. Tačiau Sąjunga yra numačiusi priemonių, kurios kompensuotų gamintojų patiriamas didesnes gamybos sąnaudas. ES teisės aktuose nustatyta pereinamųjų laikotarpių, trunkančių keletą metų, siekiant palengvinti tam tikrų ūkininkavimo sistemų struktūrinių reformų įgyvendinimą; tačiau šio metodo taikymas ne visada reikšdavo, kad jos bus įgyvendintos laiku. Iš tikrųjų, gyvūnų gerovės aspektų kultūrinis vertinimas itin svarbus didinant pagarbą įstatymų dvasiai ir pačioms nuostatoms. 2. Vartotojams stinga informacijos apie gyvūnų gerovės aspektus Remiantis ES masto tyrimu, gyvūnų gerovė aktuali 64 proc. gyventojų. Tačiau, kaip skelbia tyrimai[16], rūpinimasis gyvūnų gerove tėra vienas iš veiksnių, turinčių įtakos vartotojų sprendimams; dažnai į šį aspektą neatsižvelgiama, nes vartotojai ne visada tinkamai informuojami apie gamybos metodus ir jų įtaką gyvūnų gerovei. Galiausiai vartotojų sprendimus daugiausia įtakoja kaina ir maisto produktų savybės, kurias galima tiesiogiai patikrinti. 3. Daug suinteresuotųjų subjektų nepakankamai žino apie gyvūnų gerovę Nors didžioji dalis ES gyvūnų gerovės tyrimams skirtų lėšų išleidžiama eksperimentus su gyvūnais pakeisiantiems alternatyviems tyrimų metodams kurti, nustatyti faktai nepakankamai viešinami, o valstybės narės nepakankamai gerai koordinuoja tiriamąją veiklą. Tuo pat metu dėl žinių apie alternatyvią gamybos praktiką trūkumo dažnai nepritariama pokyčiams, kuriuos įgyvendinus gyvūnų gerovė pagerėtų. 4. Būtinybė paprastinti ir nustatyti aiškius gyvūnų gerovės principus Bendrojoje ūkinių gyvūnų apsaugos direktyvoje arba Zoologijos soduose auginamų gyvūnų direktyvoje yra pernelyg bendrų nuostatų, kad jos būtų naudingos iš praktinės pusės, kaip antai Direktyvos 98/58/EB priede: „Visi gyvūnai turi gauti pašarą jų fiziologines reikmes atitinkančiais laiko tarpais“ arba kaip Direktyvoje 1999/22/EB dėl zoologijos soduose laikomų gyvūnų: „savo gyvūnus įkurdintų tokiomis sąlygomis, kurios atitiktų konkrečioms rūšims keliamus biologinius ir apsaugos reikalavimus ir, inter alia, įrengtų geresnius, rūšims pritaikytus aptvarus. “ Kai kuriuose specialiuose ES teisės aktuose nustatyti reikalavimai dėl gyvūnų prižiūrėtojų kompetencijos[17]. Tačiau tie reikalavimai netaikomi visiems susijusiems gyvūnams (nėra specialių kompetencijos reikalavimų, susijusių su paukščių ar veršelių laikymu); be to, neaptariamos kai kurios gyvūnų gerovės problemos, susijusios su gamybos sistemų kūrimu. Nėra specialių ES teisės aktų, taikomų kitoms ūkinių gyvūnų rūšims (pvz., pieninėms karvėms, mėsiniams galvijams ar triušiams), nežiūrint to, kad mokslininkai ir Europos maisto saugos tarnyba (toliau – EFSA) nurodė keletą problemų[18]. 3. Strateginiai veiksmai Atsižvelgiant į tai, kas buvo aprašyta, ši strategija grindžiama dviem vienas kitą papildančiais metodais. Visų pirma, kai kurias bendras problemas reikia spręsti kitaip, laikantis holistinio požiūrio. Jau daugel metų Sąjunga priima specialius teisės aktus arba tikslina juos, atsižvelgdama į konkrečias problemas. Tačiau jei konsoliduotoje ir peržiūrėtoje ES teisės sistemoje būtų nustatyti bendrieji principai, būtų galima supaprastinti gyvūnų gerovės teisyną ir galiausiai palengvinti jo vykdymo priežiūrą. Atsižvelgdama į poveikio vertinimą, Komisija apsvarstys, ar būtina peržiūrėti ES teisės sistemą remiantis holistiniu požiūriu. Visų pirma, Komisija apsvarstys galimybes ir moksliškai pagrįstų rodiklių įvedimo tikslingumą, atsižvelgdama į gyvūnų gerovės rezultatus, o ne į gerovės parametrus, kaip buvo iki šiolei; Komisija įvertins, ar toks naujas metodas padės nustatyti supaprastintą teisės sistemą ir pagerinti ES žemės ūkio konkurencingumą. Ateityje ką nors keičiant bus svarbu atsižvelgti į tų sričių patirtį, kuriose rodikliai jau nustatyti (broileriams ir skerdimui). Antra, yra priemonių, kurias Komisija jau taiko, tačiau kurias dar reikia stiprinti arba geriau panaudoti. Todėl be numatomo teisės aktų sistemos supaprastinimo Komisija taip pat siūlo: · parengti priemones, įskaitant, kai tinkama, atitinkamus įgyvendinimo planus, kuriomis būtų griežčiau užtikrinta, kad valstybės narės laikytųsi reikalavimų; · skatinti tarptautinį bendradarbiavimą; · teikti vartotojams ir visuomenei atitinkamą informaciją; · stiprinti sąveikųjį dabartinės bendrosios žemės ūkio politikos poveikį; · tirti ūkinių žuvų gerovę. Prireikus bus kruopščiai įvertintas pagal šią strategiją taikomų priemonių poveikis pagrindinėms teisėms, visų pirma religijos laisvei[19]. Būtent, atsižvelgdama į šias aplinkybes, Komisija taip pat nagrinės ženklinimo problemą, kaip numatyta susitarime dėl informaciją apie maisto produktus reglamentuojančio teisės akto pasiūlymo[20]. 3.1. Supaprastinta ES gyvūnų gerovę reglamentuojančių teisės aktų sistema Komisija apsvarstys galimybę nustatyti supaprastintą ES teisės aktų sistemą, pagal kurią gyvūnų gerovės principai būtų taikomi visiems gyvūnams[21], laikomiems vykdant ekonominę veiklą, įskaitant, kai tinkama, gyvūnus augintinius, ypatingą dėmesį atkreipdama į administracinės naštos paprastinimą ir mažinimą bei į gerovės standartų įvertinimą ir siekdama padidinti ES maisto pramonės konkurencingumą, įskaitant su gyvūnų gerovės standartais susijusią galimą papildomą naudą. Komisija apsvarstytų: (a) moksliškai pagrįstų gyvūnų gerovės rodiklių taikymą, kaip galimą būdą supaprastinti teisės sistemą ir sudaryti geresnes sąlygas galvijų augintojų konkurencingumui padidinti; (b) naują ES sistemą, skirtą padidinti vartotojams teikiamos informacijos apie gyvūnų gerovę skaidrumą ir tinkamumą, kai jie priima sprendimus dėl pirkimo; (c) Europos informacijos centrų tinklo sukūrimą; (d) bendrų reikalavimų dėl gyvūnų prižiūrėtojų kompetencijos nustatymą. a) Gyvūnų gerovės rodiklių, pagrįstų rezultatais, taikymas Bus apsvarstyta galimybė taikyti moksliškai patvirtintus rodiklius, pagrįstus rezultatais ir papildančius ES teisės aktuose pateiktus nurodomojo pobūdžio reikalavimus, prireikus atkreipiant ypatingą dėmesį į tokio naujo požiūrio naudą teisyno supaprastinimui. Su gyvūnais susiję rodikliai nustatyti dviejuose pastaruoju metu priimtuose ES teisės aktuose dėl gyvūnų gerovės (Tarybos direktyvoje 2007/43/EB, nustatančioje būtiniausias broilerių apsaugos taisykles, ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1099/2009 dėl žudomų gyvūnų apsaugos). Bus išnagrinėti kriterijai, nustatyti pagal Gerovės kokybės® projektą[22], susijusį su taikoma maisto saugos srities rizikos vertinimo sistema (žr. Maisto reglamentą[23]). Svarstant atitinkamus rizikos valdymo pasiūlymus, bus atsižvelgta į EFSA mokslines nuomones dėl gerovės rodiklių nustatymo, įskaitant socialinius ir ekonominius veiksnius. Gyvūnų gerovės rodiklių, pagrįstų rezultatais, taikymui taip pat pritaria tokios tarptautinės organizacijos kaip Pasaulinė gyvūnų sveikatos organizacija (OIE)[24]. b) Nauja ES sistema, skirta padidinti vartotojams teikiamos informacijos apie gyvūnų gerovę skaidrumą ir tinkamumą, kai jie priima sprendimus dėl pirkimo Peržiūrėta ES gyvūnų gerovę reglamentuojančių teisės aktų sistema galėtų būti priemone, kurią taikant vartotojai įsitikintų teiginių apie gyvūnų gerovę skaidrumu ir mokslišku pagrįstumu. Bus išnagrinėti sąveikieji ir nuoseklieji kitų susijusių politikos krypčių veiksmai pagal panašias ES iniciatyvas, siekiant padidinti vartotojų išprusimą. c) Europos informacijos centrų tinklas Komisija jau ankstesniame komunikate svarstė informacijos apie gyvūnų gerovę centrų tinklo sukūrimo idėją[25]. Juo iš esmės siekiama užtikrinti, kad kompetentingoms institucijoms būtų pateikiama nuosekli ir vienoda techninė informacija apie tai, kaip turėtų būti įgyvendinami ES teisės aktai, ypač taikant gyvūnų gerovės rodiklius, pagrįstus rezultatais. Tinklą būtų galima sukurti skiriant bendrą finansavimą esamiems moksliniams ir techniniams šalių ištekliams, skirtiems gyvūnų gerovei. Šis tinklas galėtų prisidėti prie Europos maisto saugos tarnybos ir ES jungtinio tyrimų centro veiklos, tačiau neturėtų jos dubliuoti[26]. Tinklo veikla galėtų būti organizuojama taip, kad atitiktų dabartinę ES teisės aktų struktūrą[27] ir ES lygmeniu būtų užtikrinti šie dalykai: – parama Komisijai ir valstybėms narėms, suteikiant joms techninių žinių, visų pirma apie gyvūnų gerovės rodiklių, pagrįstų rezultatais, taikymą; – mokymo kursai, skirti kompetentingų institucijų darbuotojams ir, kai tinkama, trečiųjų šalių ekspertams; – atitinkama pagalba skelbiant mokslinių tyrimų ir techninių inovacijų rezultatus suinteresuotiesiems subjektams ES ir tarptautinei mokslo bendruomenei; – mokslinių tyrimų koordinavimas, bendradarbiaujant, kai tinkama, su esamomis ES lėšomis finansuojamomis mokslinių tyrimų organizacijomis[28]. d) Bendrieji reikalavimai dėl gyvūnus prižiūrinčių darbuotojų kompetencijos Supaprastinti ES teisės aktai, reglamentuojantys gyvūnų gerovę, galėtų būti konsoliduoti viename tekste, taip patobulinant tam tikruose ES teisės aktuose jau pateiktus reikalavimus dėl kompetencijos. Remiantis poveikio vertinimu, būtų nustatyti bendrieji principai, pagal kuriuos įrodoma kompetencija. Bendraisiais ES reikalavimais dėl gyvūnus prižiūrinčių darbuotojų kompetencijos būtų siekiama užtikrinti, kad prižiūrėtojai turėtų įgūdžių nustatyti ir sumažinti gyvūnų patiriamą skausmą, kančias ir stresą arba jų išvengti ir žinotų su gyvūnų apsauga ir gerove susijusias teisines prievoles. Be to, būtų galima apsvarstyti, kokio lygio kompetenciją turėtų turėti asmenys, atsakingi už procesų planavimą, patalpas ar įrangą, skirtą gyvūnams. Bus atliktas tyrimas apie švietimą gyvūnų gerovės klausimais, siekiant nustatyti temas, susijusias su gyvūnų gerove, kurios būtų įtrauktos į mokymo programą, skirtą asmenims, kurių profesija susijusi su gyvūnais, ir veiksmus, kurie būtų reikalingi siekiant padidinti šių profesijų atstovų informuotumą. 3.2. Parama valstybėms narėms ir veiksmai, kuriais užtikrinama, kad būtų geriau laikomasi reikalavimų Komisija reikalavimų laikymosi problemą spręs pirmumo tvarka. Užtikrinti, kad jų būtų laikomasi, bus galima tik tada, kai valstybės narės pačios imsis vykdymo užtikrinimo veiksmų arba pasirūpins, kad jų būtų imtasi. Tačiau Komisijai tenka svarbi užduotis užtikrinti, kad ES tų reikalavimų būtų laikomasi vienodai. Svarbu užtikrinti, kad visiems ES gamintojams būtų taikomos vienodos sąlygos ir su gyvūnais būtų elgiamasi tinkamai. Šioje strategijoje siūlomi šie veiksmai: · Komisijos Maisto ir veterinarijos tarnyba tęs vizitus į valstybes nares. Komisija taip pat toliau intensyviai naudosis Sutartyje nustatytomis teisėmis, kai prireikus pateiks ieškinius Europos Sąjungos Teisingumo Teismui. Ši Komisijos veikla svarbi siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi reikalavimų, ypač atsižvelgiant į dabartines ar būsimas gyvūnų gerovės problemas. · Nepaisant to, Komisija įsitikinusi, kad tinkama švietimo strategija gali būti itin naudinga priemone įdiegti ūkinės veiklos vykdytojams ir valstybėms narėms pareigą laikytis reikalavimų. Šią užduotį galėtų perimti Europos informacijos centrų tinklas, jeigu jis būtų sukurtas. · Kol jo nėra, Komisija dės dar daugiau pastangų, kad veterinarijos inspektoriai tobulintųsi pagal programą „Geresnis mokymas rūpinantis maisto sauga“. Be to, Komisija išnagrinės, ar būtina ir ar įmanoma į mokymus įtraukti eksperimentams naudojamų gyvūnų ir laukinių gyvūnų gerovės klausimus. · Komisija taip pat stiprins savo vaidmenį, teikdama valstybių narių kompetentingoms institucijoms patarimus ir skatindama jas bendradarbiauti, keistis gerąja patirtimi ir susitarti dėl bendrų tikslų ir gairių, organizuojant temines darbo grupes ir renginius. · Todėl ateinančiais ketveriais metais Komisija rengs įvairių ES gyvūnų gerovę reglamentuojančių teisės aktų įgyvendinimo taisykles arba specialias gaires[29]. Gyvūnų gerovė su ja susijusios ekonominės veiklos vykdytojams taip pat kelia techninių problemų. Todėl tikslinga jiems padėti suprasti ES reikalavimų esmę ir paaiškinti, kaip geriau laikytis reikalavimų tobulinant planavimą ar praktiką. 3.3. Tarptautinio bendradarbiavimo skatinimas Svarbu tarptautiniu lygiu užtikrinti vienodas gyvūnų gerovės sąlygas, kad ES ūkinės veiklos vykdytojai pasaulyje būtų konkurencingi. Sąjunga jau parengė nemažai dvišalių ir daugiašalių veiksmų, kuriuos, remiantis vertinimu, reikia optimizuoti ir skatinti. Šiuo tikslu Komisija: – toliau sieks, kad gyvūnų gerovės klausimai būtų įtraukti į dvišalius prekybos susitarimus ar bendradarbiavimo forumus[30], siekdama padidinti strategines galimybes vystyti konkretesnį bendradarbiavimą su trečiosiomis šalimis; – toliau aktyviai dalyvaus pasaulinėje veikloje, visų pirma tarptautinius standartus priėmusioje Pasaulinėje gyvūnų sveikatos organizacijoje ir Maisto ir žemės ūkio organizacijoje (FAO), kurios abi ėmėsi iniciatyvos gyvūnų gerovės srityje[31]; – nagrinės, kaip gyvūnų gerovę geriau įtraukti į Europos kaimynystės politikos sistemą; – kai tinkama, rengs svarbius tarptautinius renginius, kurių tikslas – remti Sąjungos požiūrį į gyvūnų gerovę. Tokie veiksmai – tai galimybė pasidalinti su kitomis pasaulio šalimis ES žiniomis apie gyvūnų gerovę. Todėl svarbu optimaliai panaudoti turimus išteklius, skirtus tarptautinei gyvūnų gerovės srities veiklai, siekiant spręsti šias problemas, ir jų dėka sustiprinti galvijų augintojų Europoje konkurencingumą viso pasaulio mastu. Komisija inicijuos tų veiksmų peržiūrą, siekdama, be kita ko, įvertinti jų naudą ES žemės ūkio sektoriui ir pateikti ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai. 3.4. Atitinkamos informacijos teikimas vartotojams ir visuomenei Gyvūnų gerovė – visai visuomenei aktuali socialinė problema. Gyvūnų priežiūra susijusi su etika ir Sąjungos vertybėmis. Todėl vaikus, jaunimą ir apskritai visą visuomenę būtina skatinti daugiau išmanyti apie gyvūnus, o juos įsigijus atsakingai rūpintis. Gyvūnų gerovė svarbi ir vartotojams. Gyvūniniai produktai plačiai naudojami, ypač maisto gamybai, todėl vartotojams aktualu, kaip su gyvūnais buvo elgiamasi. Iš kitos pusės, eiliniams vartotojams nesuteikiama patikima informacija apie aukštesnio lygio gyvūnų gerovės standartus. Todėl ES vartotojams svarbu pranešti apie maistui skirtiems gyvūnams taikytinus ES teisės aktus ir užtikrinti, kad jie neapsigautų dėl klaidinančių teiginių apie gyvūnų gerovę. Valstybės narės vykdo įvairią informacinę ir šviečiamąją veiklą. Išsami padėties ES analizė leistų nustatyti trūkumus, kuriuos Sąjunga galėtų padėti pašalinti. Tai yra papildomi tikslai, todėl jiems įgyvendinti gali prireikti specialių priemonių. Kai kurios jų jau įgyvendinamos, kaip antai programa „Žemės ūkio naudmenos“ (skirta pradinių klasių vaikams ir mokytojams) arba „Geresnis mokymas rūpinantis maisto sauga“ (skirta valstybiniams inspektoriams). Be to, Komisija reguliariai rengia susitikimus, kurių metu siekiama geriau išaiškinti ES teisės aktus ir užtikrinti jų vykdymą. Galima būtų padidinti tų teisės aktų veiksmingumą ir juos papildyti naujomis ryšių priemonėmis. Todėl pirmiausia Komisija ketina pradėti tyrimą, kurio tikslas – išanalizuoti dabartines priemones, kuriomis siekiama šviesti ir informuoti visuomenę ir vartotojus apie gyvūnų gerovę. Pagal šias priemones būtų galima numatyti lėšų sėkmingoms tarptautinio masto informacijos kampanijoms arba švietimo iniciatyvoms gyvūnų gerovės klausimais. 3.5. Sąveikos su bendrąja žemės ūkio politika stiprinimas Gyvūnų gerovė – socialiai atsakingos žemės ūkio politikos dalis ir Sąjungoje jau nustatyta, kad žemės ūkis ir gyvūnų gerovė yra glaudžiai susiję. Iš tikrųjų, pagal kaimo plėtros programas didžioji ES lėšų dalis, skirta gyvūnų gerovei, atitenka ūkininkams. Tačiau kai susiduriama su ekonominiais apribojimais, veiksmus būtina dar daugiau koordinuoti ir derinti, o rezultatus – optimizuoti. Komisija imsis tarpžinybinių priemonių, kad įvertintų, kaip optimizuoti dabartinių bendrosios žemės ūkio politikos priemonių sąveikųjį poveikį, visų pirma skatinant kompleksinę paramą, kaimo plėtrą, paramos priemones, kokybės politiką, ekologinį ūkininkavimą ir t. t. 3.6. Ūkinių žuvų gerovės tyrimas Ūkinėms žuvims taikomi ES teisės aktai dėl transportuojamų ir žudomų gyvūnų apsaugos, tačiau joms nėra nustatyta jokių specialių taisyklių. Komisija toliau domėsis mokslinėmis nuomonėmis apie kiekvieną atskirą rūšį ir atliks su žuvų gerove susijusių akvakultūros aspektų vertinimą, kad, remiantis jo rezultatais, būtų galima imtis atitinkamų veiksmų. PRIEDAS Numatyti veiksmai || Metai Vištų dedeklių apsaugą reglamentuojančių teisės aktų vykdymo užtikrinimo veiksmai (Direktyva 1999/74/EB) || 2012 Kiaulių skirstymą į grupes reglamentuojančių teisės aktų vykdymo užtikrinimo veiksmai ir įgyvendinimo planas (Direktyva 2008/120/EB) || 2012 Reglamento dėl skerdimo įgyvendinimo planas (Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1099/2009) || 2012 ES įgyvendinimo taisyklės arba gairės dėl transportuojamų gyvūnų apsaugos || 2012 Ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai apie genetinės atrankos poveikį auginamų ir laikomų broilerių gerovei* || 2012 Ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai apie Reglamento (EB) Nr. 1523/2007, draudžiančio pateikti rinkai kačių ir šunų kailius, taikymą* || 2012 Žudomų ūkinių žuvų gerovės tyrimas || 2012 Ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai apie įvairius paukščių apsvaiginimo metodus* || 2013 Ataskaita Tarybai apie Direktyvos 98/58/EB įgyvendinimą* || 2013 ES gairės dėl kiaulių apsaugos || 2013 Visuomenės ir vartotojų švietimo ir informavimo apie gyvūnų gerovę tyrimas || 2013 Galimybės teikti vartotojams atitinkamą informaciją apie gyvūnų apsvaiginimą tyrimas* || 2013 Transportuojamų ūkinių žuvų gerovės tyrimas || 2013 Galimas teisės akto pasiūlymas dėl supaprastintos ES gyvūnų gerovę reglamentuojančių teisės aktų sistemos || 2014 Ataskaita apie tarptautinės veiklos gyvūnų gerovės klausimais poveikį galvijų augintojų Europoje konkurencingumui viso pasaulio mastu || 2014 Ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai apie galvijų suvaržymą juos apverčiant ar kitoje nenatūralioje padėtyje* || 2014 Šunų ir kačių, kuriais prekiaujama, gerovės tyrimas || 2014 ES gairės arba įgyvendinimo taisyklės dėl žudomų gyvūnų apsaugos || 2014 Ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai apie galimybę nustatyti tam tikrus reikalavimus dėl žudomų žuvų apsaugos* || 2015 Ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai apie Direktyvos 2007/43/EB taikymą ir apie jos poveikį auginamų ir laikomų broilerių gerovei* || 2015 * ES teisės aktais nustatytos prievolės [1] COM(2006) 13 galutinis, 2006 1 23. [2] 793 milijonai broilerių, 453 milijonai vištų dedeklių ir 197 milijonai kalakutų. Ne visos valstybės narės pateikė duomenis apie kalakutus, antis ir žąsis. [3] 2010 m. gruodžio mėn. „ES gyvūnų gerovės politikos ir galimų politikos priemonių ateityje vertinimas“. Žr. A priedo 1.7 punktą, http://www.eupaw.eu/. [4] 1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyva 98/58/EB dėl ūkininkavimo reikmėms laikomų gyvūnų apsaugos (OL L 221, 1998 8 8, p. 23). Be to, Tarybos sprendimu 78/923/EEB dėl Europos konvencijos dėl ūkinės paskirties gyvūnų apsaugos sudarymo (OL L 323, 1978 11 17, p. 12) Sąjunga šią Konvenciją įtraukė į ES teisės sistemą. [5] Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2005 dėl gyvūnų apsaugos juos vežant (OL L 3, 2005 1 5, p. 1). [6] Tarybos direktyva 93/119/EB dėl gyvūnų apsaugos juos skerdžiant arba užmušant (OL L 340, 1993 12 31, p. 21). 2013 m. sausio 1 d. ji bus pakeista Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1099/2009 dėl žudomų gyvūnų apsaugos (OL L 303, 2009 11 18, p. 1). [7] Tarybos direktyva 2008/119/EB, nustatanti būtiniausius veršelių apsaugos standartus (OL L 10, 2009 1 15, p. 7). [8] Tarybos direktyva 2008/120/EB, nustatanti būtiniausius kiaulių apsaugos standartus (OL L 47, 2009 2 18, p. 5). [9] Tarybos direktyva 1999/74/EB, nustatanti būtiniausius dedeklių vištų apsaugos standartus (OL L 203, 1999 8 3, p. 53). [10] Tarybos direktyva 2007/43/EB, nustatanti būtiniausias broilerių apsaugos taisykles (OL L 183, 2007 7 12, p. 19). [11] Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/63/ES dėl mokslo tikslais naudojamų gyvūnų apsaugos (OL L 276, 2010 10 20, p. 33). [12] Tarybos direktyva 1999/22/EB dėl laukinių gyvūnų laikymo zoologijos soduose (OL L 94, 1999 4 9, p. 24). [13] Tarybos reglamentas (EB) Nr. 834/2007 (OL L 189, 2007 7 20, p. 1) ir Komisijos reglamentas (EB) Nr. 889/2008 (OL L 250, 2008 9 18, p. 1). [14] Vertinimo ataskaitoje pateikti 2000–2008 m. duomenys. [15] Kai kuriose valstybėse narėse žudoma daug neapsvaigintų gyvūnų, nes valdžios institucijos, neįvertindamos kokybės ir kiekybės požiūriais ES teisės aktuose numatytų motyvų, leidžia jų neapsvaiginti. [16] Žr. FCEC galimybių studiją „Animal welfare labelling and establishing a Community Reference Centre for Animal Protection and Welfare“, 2009 01 26, http://ec.europa.eu/food/animal/welfare/farm/labelling_en.htm. [17] Direktyva dėl kiaulių apsaugos, transportavimo reglamentas, reglamentas dėl žudomų gyvūnų apsaugos, direktyva dėl laboratorinių gyvūnų apsaugos. [18] Mokslinių nuomonių dėl gyvūnų gerovės sąrašas pateikiamas prie šio komunikato pridėtoje poveikio vertinimo ataskaitoje. [19] „Veiksmingo Pagrindinių teisių chartijos įgyvendinimo Europos Sąjungoje strategija“, COM(2010) 573 galutinis, 2010 10 19. [20] Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1169/2011 dėl informacijos apie maistą teikimo vartotojams (OL L 304, 2011 11 22, p. 18) 50 konstatuojamojoje dalyje nustatyta: „Sąjungos vartotojai vis labiau domisi Sąjungos taisyklių dėl gyvūnų gerovės juos skerdžiant, įgyvendinimu, taip pat tuo, ar gyvūnas buvo apsvaigintas prieš jį skerdžiant. Tuo klausimu rengiant būsimą Sąjungos gyvūnų apsaugos ir gerovės strategiją reikėtų apsvarstyti galimybę atlikti galimybės teikti vartotojams atitinkamą informaciją gyvūnų apsvaiginimo klausimu tyrimą. " [21] Ši iniciatyva netaikoma akvakultūros ir komercinės žuvininkystės tikslais naudojamiems bestuburiams. Bus atlikti specialūs ūkinių žuvų vertinimai. [22] http://www.welfarequality.net/everyone/26536/5/0/22. [23] Reglamentas (EB) Nr. 178/2002, nustatantis maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiantis Europos maisto saugos tarnybą ir nustatantis su maisto saugos klausimais susijusias procedūras. [24] Tarptautiniame sausumos gyvūnų sveikatos kodekse nustatyti gyvūnų gerovės principai, ˛r. www.oie.int. [25] COM(2009) 584 galutinis, 2009 10 28. [26] Jungtiniame tyrimų centre veikiančios Europos Sąjungos etaloninės laboratorijos, plėtojančios alternatyvius bandymų su gyvūnais metodus, veikla susijusi tiesiogiai ne su gyvūnų gerove, o su alternatyviais bandymų metodais. [27] Veršelių laikymas, kiaulių laikymas, vištų dedeklių laikymas, broilerių laikymas, kitų ūkinių gyvūnų laikymas, gyvūnų vežimas, gyvūnų žudymas, gyvūnų naudojimas eksperimentams ir laukinių gyvūnų laikymas nelaisvėje. [28] Pvz., SCAR (Nuolatinio žemės ūkio mokslinių tyrimų komiteto) bendra darbo grupė gyvūnų sveikatos ir gerovės tyrimų klausimais ir Gyvūnų sveikatos ir gerovės ERA tinklas (ANIHWA). [29] Visų pirma, dėl nuostatos, kuria nukrypstama nuo gyvūnų apsvaiginimo ritualinio skerdimo metu, taikymo. [30] Šis laisvosios prekybos susitarimų dėl gyvūnų gerovės klausimų skaičius 2011 m. išaugo du kartus. [31] Šiuo metu galioja devyni OIE gyvūnų gerovės standartai (žr. http://www.oie.int). FAO rengė ekspertų susitikimus ir sudarė sąlygas stiprinti įvairių gyvūnų gerovės sričių gebėjimus. Ji taip pat sukūrė specialią svetainę apie ūkinių gyvūnų gerovę (http://www.fao.org/ag/againfo/themes/animal-welfare/en/).