LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 225/12

Įregistravimo paraiškos paskelbimas pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos 6 straipsnio 2 dalį

2010/C 225/09

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą paraiškai pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006 (1) 7 straipsnį. Prieštaravimo pareiškimai Komisijai turi būti pateikti per šešis mėnesius nuo paraiškos paskelbimo.

SANTRAUKA

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

„LAPIN PORON KYLMÄSAVULIHA“

EB Nr.: FI-PDO-0005-0383-19.10.2004

SKVN ( X ) SGN ( )

Šioje santraukoje informacijos tikslais pateikiami pagrindiniai produkto specifikacijos elementai.

1. Atsakinga valstybės narės institucija:

Pavadinimas: Maa- ja metsätalousministeriö (Žemės ir miškų ūkio ministerija) Adresas: PL 30 FI-00023 Valtioneuvosto SUOMI/FINLAND Tel. +358 916054278 Faks. +358 916053400 El. paštas: maija.heinonen@mmm.fi

2. Grupė:

Pavadinimas: Paliskuntain yhdistys (Šiaurinių elnių kerdžių asociacija) Adresas: Koskikatu 33 A FI-96100 Rovaniemi SUOMI/FINLAND Tel. +358 163316000 Faks. +358 163316060 El. paštas: Matti.Sarkela@paliskunnat.fi Sudėtis: Gamintojai ir (arba) perdirbėjai ( X ) kita ( )

3. Produkto rūšis:

1.2 klasė. Mėsos produktai (virti, sūdyti, rūkyti ir kt.)

4. Specifikacija:

(Reglamento (EB) Nr. 510/2006 4 straipsnio 2 dalyje pateiktų reikalavimų santrauka)

4.1. Pavadinimas:

„Lapin Poron kylmäsavuliha“

4.2. Aprašymas:

„Lapin Poron kylmäsavuliha“ (šaltai rūkyta šiaurinių elnių mėsa iš Laplandijos) gaminamas iš rūkyto viso raumens (raumenų grupių) arba raumenų gabaliukų. Raumenų jungiamieji audiniai matomi, tačiau riebalai plika akimi praktiškai nepastebimi. Mėsa yra labai smulkios ir tankios tekstūros. Šaltai rūkytos šiaurinių elnių mėsos tekstūra yra smulkesnė negu kitų rūšių šaltai rūkytos mėsos tekstūra.

Priklausomai nuo gaminio sausumo, pjūvio paviršiaus struktūra yra švelni matinė; jei gaminyje daugiau drėgmės – blizganti. „Lapin Poron kylmäsavuliha“ spalva paprastai yra nuo tamsiai raudonos iki beveik juodos; gaminiui džiūnant, kraštai tampa tamsesni. Yra ir šviesiai rudo atspalvio. Nuo kitų mėsos rūšių ši skiriasi tuo, kad atpjautas paviršius yra tamsesnis; kitas skiriamasis bruožas yra šviesiai rudas atspalvis.

Kadangi „Lapin Poron kylmäsavuliha“ džiovinama, joje labai mažai vandens ir itin daug baltymų. Tačiau riebalų yra labai mažai, jungiamuosiuose audiniuose baltymų taip pat nedaug – tai minkštumo požymis. Gamybos metu gaminys fermentuojasi, todėl sumažėja jo pH vertė.

Toliau nurodytos tipiško gaminio mėginių vidutinės vertės ir standartiniai nuokrypiai:

Vandens kiekis (%) 57,9 (5,7)

Baltymų kiekis (%) 30,5 (5,4),

iš kurių jungiamajame audinyje (%) 0,7 (0,2)

Riebalų kiekis (%) 2,4 (1,2)

Druskos kiekis (%) 6,4 (1,6)

pH vertė 5,20 (0,37).

Šaltai rūkytos mėsos skonis yra šiek tiek sūrokas, juntamas švelnus dūmų aromatas. Ji taip pat turi būdingą stiprų šiaurinių elnių aromatą, juntamą tiek ragaujant, tiek uodžiant gaminį. Tai sultinga mėsa, kuriai būdingas stiprus ir ilgai išliekantis dūmų ir šiaurinių elnių poskonis. Iš panašių gaminių šiaurinių elnių mėsa išsiskiria būdingu aromatu.

Konsistencijos atžvilgiu gaminio paviršius kietas, o vidus šiek tiek minkštesnis. Gomuriu juntami raumenų jungiamieji audiniai, tačiau vidiniai jungiamieji audiniai – ne. Mėsa lengvai kramtoma, o jos poveikis, priklausomai nuo sausumo, yra švelnus ir subtilus. Tai, kad mėsa lengvai kramtoma, yra šaltai rūkytos šiaurinių elnių mėsos skiriamasis bruožas, kuriuo ji išsiskiria iš kitų šaltai rūkytų gaminių; raumenų jungiamieji audiniai taip pat lengvai atsiskiria ir yra lengvai nuryjami.

4.3. Geografinė vietovė:

„Lapin Poron kylmäsavuliha“ gaminama, perdirbama ir pakuojama Suomijos šiaurinių elnių auginimo vietovėje, kuri yra tarp 65° ir 70° šiaurės platumos. Remiantis Suomijos šiaurinių elnių auginimo įstatymu (Nr. 848/1990), ši teritorija apima Laplandijos provinciją (išskyrus Kemio ir Tornijo miestus ir Keminmos savivaldybę), Oulu provincijoje esančias Hiuriunsalmio, Kuivaniemio, Kūsamo, Pudasjervio, Suomusalmio, Taivalkoskio ir IliIio savivaldybes, ir teritorijas, esančias Puolankos, Utajervio ir Ylikyminkio savivaldybėse į šiaurę nuo Kyminginjokio upės ir kelio Puolanka–Hiuriunsalmis.

4.4. Kilmės įrodymas:

Remiantis Suomijos šiaurinių elnių auginimo įstatymais, siekiant kontroliuoti mėsos kilmę, elnių savininkai vos tik elniams gimus arba bent jau ne vėliau kaip gyvulius atvežus skersti į šių gyvūnų ausis privalo įverti ausų įsagus. Atrinkus skersti skirtus elnius ir atskyrus juos nuo elnių, kurių nesiruošiama skersti, gyvuliai atrenkami ganykloje jų ausis pažymint skerdimo įsagu, kuriame nurodytas skerstino gyvulio numeris. Tuo numeriu skerdena žymima iki supjaustymo. Supjaustytai mėsai suteikiami pjaustymo ir perdirbimo partijos numeriai, kuriais pažymėta mėsa pasiekia ir vartotojus. Mėsos pjaustymo ir gamybos cechuose turi būti registruojamos tiek į įmonę atgabenamos skerdenos bei kita mėsa, tiek iš jos išsiunčiama mėsa. Mėsos pjaustymo cechus ir įrenginius prižiūri savivaldybės kontrolės įstaigos.

Visą gamybos grandinę prižiūri Suomijos maisto saugos tarnyba („Evira“) ir regionų valstybinės administracinės tarnybos prie Žemės ir miškų ūkio ministerijos. Priežiūrą vykdo vietinės maisto tarnybos.

4.5. Gamybos būdas:

„Lapin Poron kylmäsavuliha“ gaminama iš šiaurinių elnių, gimusių, užaugintų ir paskerstų Suomijos šiaurinių elnių auginimo teritorijoje, mėsos; toje teritorijoje pavasarį, vasarą, rudenį ir ankstyvą žiemą iki juos skerdžiant jie laisvai ganosi natūraliose ganyklose. Šiuo laikotarpiu jie maitinasi beveik vien tik iš nurodytos geografinės teritorijos gamtos išteklių. Jie minta daugiausiai įvairiomis žolėmis, grybais ir kerpėmis. Apie 70–75 % skerdžiamų gyvulių yra 5–8 mėnesių jaunikliai, kurių svoris skerdžiant siekia apie 22 kg. Vidutinis skerdžiamų suaugusių šiaurinių elnių patelių svoris siekia apie 35 kg, o didžiausių skerdžiamų šiaurinių elnių patinų svoris gali siekti 70–80 kg.

„Lapin Poron kylmäsavuliha“ žaliava, naudojama visam išoriniam kumpiui, išorinio kumpio išpjovoms ir filė, yra PE („P“ reiškia „šiaurinis elnias“ suomių kalba, o „E“ reiškia „ekstra“) tipo mėsa, o mentėms naudojama P0 („P“ reiškia „šiaurinis elnias“ suomių kalba, o „0“ klasifikacijos numerį). Įvairių tipų parduodamos mėsos savybių skirtumai ir mėsos paskirtis nurodyti Šiaurinių elnių kerdžių asociacijos parengtoje mėsos klasifikacijoje (2005 m.), skirtoje šiaurinių elnių produktų gamybos sektoriui. Į tipus mėsa skirstoma pagal tai, kiek joje riebalų ir plėvelių.

„Lapin Poron kylmäsavuliha“ naudojama šiaurinių elnių mėsa pjaustoma anatomiškai pagal raumenį. Nuo mėsos pašalinamas sukrešėjęs kraujas ir žymos. Šis gaminys gaminamas iš išorinio kumpio, mentės ir filė mėsos. Nuo išorinio kumpio nupjaunamas kumpio riešutėlis ir pašalinami kaulai, išskyrus kulninę, kuri gali likti. Išorinį kumpį taip pat galima sudalinti į įvairias anatomines iškaulinėtas išpjovas. Iš mentės ir filė išimami kaulai. Kiekvieną iškaulinėtos mėsos partiją sudaro tokio paties dydžio mėsos gabalai, kad visi vienos partijos gabalai būtų vienodai apdorojami. Tačiau skirtingų partijų išpjovos gali būti nuo pusės kilogramo iki kelių kilogramų svorio. „Lapin Poron kylmäsavuliha“ žaliava gali būti tik pirmiau nurodytos rūšies mėsa arba raumuo, kurių pH yra mažesnis kaip 5,8.

Mėsa apdorojama kuo greičiau ir mažomis partijomis, taip siekiant, kad ji nesušiltų iki daugiau kaip 7 °C. „Lapin Poron kylmäsavuliha“ pasūdoma įtrinant mėsą druska sūdymo kubiluose arba ant sūdymo stelažų. Taip sūdant mėsą kubile arba ant stelažo ant jos dedami jūros druskos, pieno bakterijų ir kartais nitrito sluoksniai. Sūdymas ir pirminis brandinimas 2–4 °C temperatūroje trunka vieną–dvi savaites; po to mėsa nuplaunama švariu šaltu vandeniu.

„Lapin Poron kylmäsavuliha“ brandinama maždaug savaitę rūkant dūmais ir garinant šalto rūkymo patalpose arba spintose. Dūmai susidaro lėtai deginant alksnio, beržo ar kadagio skiedras. Rūkyti pradedama praėjus 48 valandoms po brandinimo proceso pradžios, kad per tą laiką gaminys stabilizuotųsi ir pradėtų rūgštėti. Gaminys rūkomas vieną ar du kartus per dieną ne daugiau kaip po keturias valandas vienu kartu. Brandinimo pradžioje palaikoma aukštesnė temperatūra (apie 24 °C) siekiant paskatinti fermentaciją. Brandinimo metu temperatūra ir drėgnumas palaipsniui mažinami, po to dar 1–2 savaites gaminys brandinamas 7–16 °C temperatūroje iki jo svoris sumažėja apie 30 %. Brandinimo ir vėlesnio brandinimo metu kasdien jutiminiu būdu įvertinamas mėsos išgarinimas, rūgštingumas ir svoris.

Po vėlesnio brandinimo gaminys turi būti nedelsiant supakuojamas, kad pernelyg neišdžiūtų, nepadidėtų jo druskos kiekis ir nepablogėtų kokybė. „Lapin Poron kylmäsavuliha“ pakuojamas apibrėžtoje geografinėje vietovėje, kad būtų užtikrinta gaminio kokybė ir nepablogėtų jo organoleptinės savybės. Pakuojant gaminį apibrėžtoje geografinėje vietovėje jo savybes galima išlaikyti. Be to, taip siekiama užtikrinti visišką gaminio atsekamumą, kad vartotojai būtų tikri, kad jiems siūlomas produktas tikrai pagamintas ir paruoštas apibrėžtoje geografinėje vietovėje ir kad būtų galima stebėti gaminį per visą gamybos grandinę.

4.6. Ryšys su geografine vietove:

Šiaurinių elnių mėsą gamina profesionalūs šiaurinių elnių kerdžiai, dirbantys vadovaudamiesi per šimtmečius surinkta informacija. Šiaurinių elnių mėsos gamybos įmonėse, kurios dažniausiai priklauso šeimoms, auginančioms šiaurinius elnius, vis dar naudojami tradiciniai mėsos ruošimo metodai. Rūkymas, taip pat kaip ir džiovinimas, tebėra populiariausi šiaurinių elnių mėsos apdorojimo būdai. „Lapin Poron kylmäsavuliha“ turi būti ruošiama aplinkos temperatūrai esant žemiau nulio, po to, kai žemė sušąla vėlų rudenį arba žiemą, siekiant užtikrinti, kad rūkymui naudojamas oras būtų sausas. Tuomet kasdien išgaruoja apie 1 % drėgmės, nesidaugina mikrobai ir ant mėsos paviršiaus nesusiformuoja plutelė. Dėl šių priežasčių gamybos trukmė yra žymiai ilgesnė negu pramoniniu būdu pagamintos šaltai rūkytos mėsos. Gaminant „Lapin Poron kylmäsavuliha“ reikia turėti karščio naudojimo įgūdžių ir gerai žinoti šiaurinių elnių mėsos savybes. Gamybos pagrindas – karščio ir šiaurės regionų medienos (alksnio, beržo ir kadagio) dūmų poveikis. Mėsos brandinimas atidžiai stebimas, siekiant ją pakankamai subrandinti, tačiau neprarasti organoleptinių savybių. Lemiamas „Lapin Poron kylmäsavuliha“ gamybos veiksnys – nustatyti, kada yra tinkamas laikas baigti rūkyti mėsą.

Rašytiniuose šaltiniuose rūkyta šiaurinių elnių mėsa pirmą kartą paminėta XVIII a. pabaigoje. Išsamių šiaurinių elnių mėsos rūkymo aprašymų randama XX a. pradžios literatūroje.

Viskas – vietovės charakteristikos, kaip antai aiškūs sezonai, šiaurinių elnių mityba ir tradiciniai žaliavinės mėsos parinkimo ir apdorojimo įgūdžiai – lemia tai, kad „Lapin Poron kylmäsavuliha“ yra minkštas ir aromatingas šiaurinių elnių mėsos gaminys, turintis savitą šiaurinių elnių skonį.

4.7. Kontrolės įstaiga:

Pavadinimas: Elintarviketurvallisuusvirasto Adresas: Mustialankatu 3 FI-00790 Helsinki SUOMI/FINLAND Tel. +358 20772003 Faks. +358 207724350 El. paštas: kirjaamo@evira.fi

4.8. Ženklinimas etiketėmis:

„Lapin Poron kylmäsavuliha“ gaminiai laikomi ir parduodami kaip visas arba dalimis supjaustytas raumuo arba griežinėliais supjaustyta mėsa, įpakuota patvirtintose įvairių dydžių (nuo 100 g iki kelių kilogramų) maisto pakuotėse. Išorinis pakuočių paviršius pažymimas „Lapin Poron kylmäsavuliha“ ženklu (t. y. spaudu arba lipduku) ir užrašu „suojattu alkuperänimitys“ (saugoma kilmės nuoroda) arba atitinkamu oficialiu Bendrijos simboliu. Taip pat nurodoma, ar tai yra suaugusio gyvulio, ar jauniklio mėsa.

(1) OL L 93, 2006 3 31, p. 12.