dėl to, kaip veikia 2010 m. kovo 16 d. Tarybos direktyva 2010/24/ES dėl savitarpio pagalbos vykdant reikalavimus, susijusius su mokesčiais, muitais ir kitomis priemonėmis, nustatyta tvarka

Įvadas

1.Mokesčių sistemos teisingumas yra vienas pagrindinių neseniai priimto Komisijos veiksmų plano dėl teisingo ir paprasto apmokestinimo, kuriuo remiama ekonomikos gaivinimo strategija, aspektų. Visi turėtų mokėti savo mokesčių dalį. Jei mokesčiai nesumokami, mokesčių administratoriai, siekdami surinkti mokesčius, turi imtis išieškojimo veiksmų. Tačiau mokesčių administratorių kompetencija apsiriboja savo šalies teritorija. Jie negali imtis išieškojimo veiksmų kitose šalyse, nors mokesčių skolininkai gali būti persikėlę į kitą šalį arba kitose šalyse turėti turto. Todėl ES priėmė teisės aktus, kuriais ES valstybėms narėms suteikiama galimybė viena kitai teikti savitarpio pagalbą išieškant joms priklausančius mokesčius ir vykdant kitus ES reikalavimus, kaip apibrėžta direktyvos 2 straipsnyje.

Toliau pateiktu pavyzdžiu iliustruojama, kaip teikiama ši išieškojimo pagalba: asmuo nesumoka mokestinių skolų A valstybėje narėje. Jis persikelia į B valstybę narę, bet jis taip pat turi turto C valstybėje narėje. Šiuo atveju A valstybės narės mokesčių administratorius gali paprašyti B ir C valstybių narių mokesčių administratorių padėti išieškoti A valstybėje narėje mokėtinus mokesčius.

Taip teikiant savitarpio išieškojimo pagalbą, prisidedama prie teisingumo ir nediskriminavimo mokesčių srityje užtikrinimo: tokia pagalba padeda užtikrinti, kad visi mokėtų jiems nustatytus mokesčius, ir išvengti mokestinio sukčiavimo bei valstybių narių ir ES biudžetų nuostolių.

2.Šioje ataskaitoje pristatomi tolesni veiksmai po 2017 m. gruodžio 18 d. Komisijos ataskaitos COM(2017) 778 Europos Parlamentui ir Tarybai dėl to, kaip veikia 2010 m. kovo 16 d. Tarybos direktyva 2010/24/ES dėl savitarpio pagalbos vykdant reikalavimus, susijusius su mokesčiais, muitais ir kitomis priemonėmis, nustatyta tvarka. Direktyvos 27 straipsnio 3 dalyje nurodyta, kad Komisija kartą per penkerius metus pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl to, kaip veikia šia direktyva nustatyta tvarka. Ši ataskaita yra antroji ataskaita, teikiama pagal šią naują direktyvą. Ji apima 2017–2019 m. laikotarpį.

3.Atsižvelgiant į ankstesnės ataskaitos išvadas, buvo nustatyti šie veiksmai:

1) gerinti statistinių duomenų, susijusių su mokesčių išieškojimo pagalbos naudojimu, rinkimą, siekiant išsamiau įvertinti savitarpio išieškojimo pagalbos veiksmingumą ir efektyvumą, atsižvelgiant į poreikį išvengti papildomo nacionalinių mokesčių administratorių darbo krūvio arba jį apriboti. Ypatingas dėmesys taip pat turėtų būti skiriamas ryšiui tarp darbo krūvio, susijusio su gaunamais pagalbos prašymais, ir valstybėje narėje, į kurią kreipiamasi, dislokuotų administracinių išteklių;

2) atskirų valstybių narių lygmeniu nagrinėti problemas, kurios trukdo sklandžiam savitarpio išieškojimo pagalbos veikimui, atsižvelgiant į rekomendacijas ar kitus veiksmus šiems klausimams spręsti;

3) išnagrinėti poreikius ir būdus, kaip pagerinti išieškojimo pagalbos sistemos veikimą ES lygmeniu;

4) gilinti tiek nacionalinių mokesčių institucijų, tiek mokesčių mokėtojų žinias apie savitarpio išieškojimo pagalbos teisės aktus ir didinti informuotumą apie juos;

5) išnagrinėti galimybes ir būdus, kaip skatinti ir palengvinti išieškojimo pagalbos teikimą trečiosioms šalims, atsižvelgiant į ES kompetenciją ir prioritetus.

4.Kalbant apie pirmuosius tris veiksmus, tolesnę analizę atliko „Fiscalis“ projekto grupė Nr. 110, kurioje dalyvavo 13 valstybių narių. Taip pat gauta informacijos iš kitų valstybių narių, visų pirma susijusios su probleminiais nacionaliniu lygmeniu kylančiais klausimais.

5.Šioje ataskaitoje pristatomi tolesni veiksmai ir pateikiama keletas rekomendacijų dėl tolesnių patobulinimų.