LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 277/30

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl pilietinės visuomenės įtraukimo į Rytų partnerystę

(tiriamoji nuomonė)

(2009/C 277/06)

Pranešėjas Ivan VOLEŠ

Čekijos Respublikos ambasadorė ir nuolatinės atstovybės ES vadovė Milena Vicenová 2009 m. sausio 12 d. laišku paprašė Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetą parengti tiriamąją nuomonę dėl

Pilietinės visuomenės įtraukimo į Rytų partnerystę.

Išorės santykių skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2009 m. balandžio 16 d. priėmė savo nuomonę. Pranešėjas Ivan Voleš.

453-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2009 m. gegužės 13–14 d. (2009 m. gegužės 13 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 160 narių balsavus už, 15 – prieš ir 18 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1. EESRK džiaugiasi pasiūlymu užmegzti Rytų partnerystę – aukštesnės kokybės bendradarbiavimą su Rytų šalimis, su kuriomis plėtojama Europos kaimynystės politika (EKP), ir jam pritaria. Ši partnerystė turi būti grindžiama bendromis demokratinėmis vertybėmis ir pagarba žmogaus teisėms, o tai apima socialinį ir pilietinį dialogą bei svarbaus pilietinės visuomenės organizacijų vaidmens demokratinėje visuomenėje pripažinimą.

1.2. Rytų partnerystės bendradarbiavimo programoje daugiausia dėmesio reikia skirti konkrečiai pagalbai šalims partnerėms, ypač šiandien, kai jų ekonomika patiria skaudžius pasaulinės ekonomikos krizės padarinius ir sunkias socialines pasekmes. Rytų partnerystė taip pat turėtų padėti stiprinti institucijas ir taikiai spręsti vykstančius konfliktus.

1.3. Rytų partnerystė nesprendžia stojimo į ES, kurio siekia kai kurios Rytų šalys, perspektyvos klausimo. Šalių partnerių teisės aktus suderinus su Europos teisės normomis konkrečiuose sektoriuose, šioms šalims turėtų būti suteikta galimybė gauti privilegijuotų partnerių statusą, kuris joms, kaip ir Europos ekonominės erdvės valstybėms narėms, leistų be balso teisės dalyvauti rengiant Bendrijos teisyną tam tikruose sektoriuose.

1.4. Kuriant Rytų partnerystę reikėtų pasinaudoti patirtimi, sukaupta per penkerius Europos kaimynystės politikos įgyvendinimo metus:

— reikia tobulinti ES ir šalių partnerių bendradarbiavimą kuriant veiksmų planų įgyvendinimo nacionaliniu lygmeniu priemones,

— pilietinė visuomenė, įskaitant socialinius partnerius, turėtų dalyvauti rengiant veiksmų planus ir prižiūrint jų įgyvendinimą,

— kalbant apie bendradarbiavimą sektorių klausimais, remiantis partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimais, turėtų būti laikomasi bendrų pakomitečių posėdžių datų, o jų išvadų įgyvendinimas turėtų būti prižiūrimas dalyvaujant pilietinei visuomenei,

— siekiant paskatinti partnerius prisitaikyti prie atitinkamų Bendrijos teisės aktų, turėtų būti aiškiai apibrėžtos dalyvavimo Bendrijos institucijų ir agentūrų programose sąlygos,

— pilietinė visuomenė turėtų dalyvauti nustatant klausimus, kurie bus nagrinėjami plėtojant teminių platformų veiklą, visų pirma reikėtų nagrinėti tokius klausimus kaip geras valdymas, teisinė valstybė, socialinės rinkos ekonomikos ir jos reguliavimo sistemos principai, socialinis ir pilietinis dialogas, migracija, intelektinės nuosavybės teisių apsauga, energijos tiekimo saugumas, skurdo naikinimas, kliūtys tarptautinei prekybai, pasienio bendradarbiavimas, aplinkosauga, žmonių ryšiai ir t. t.

1.5. Šalys partnerės, dalyvaujančios Rytų partnerystėje, turi būti pasiryžusios ir pasirengusios su ES puoselėti bendras vertybes, gerbti žmogaus teises ir pagrindines laisves, plėtoti ir remti socialinį ir pilietinį dialogą. Tai visų pirma pasakytina apie Baltarusiją.

1.6. Rytų partnerystė neturėtų tapti naujų nesutarimų Rytų Europoje priežastimi ir trečiosioms šalims reikia suteikti galimybę dalyvauti sprendžiant klausimus tokiose srityse, kuriose jų interesai sutampa su ES ir Rytų partnerystės interesais. Visų pirma tai būtų energetinis saugumas, migracija, aplinkosauga ir t. t. Daugelis Rytų partnerystės prioritetų yra ES ir Rusijos strateginės partnerystės objektas. EESRK siūlo panaudojant pilietinės visuomenės forumą ir temines platformas į derybas dėl bendro intereso klausimų įtraukti Rusijos, Turkijos, gal net kitų šalių pilietinės visuomenės organizacijas.

1.7. Kad būtų pasiekta Rytų partnerystės tikslų, ypač svarbu skatinti judumą ir žmonių ryšius. EESRK pasisako už lankstesnę vizų tam tikroms šalių partnerių piliečių grupėms išdavimo tvarką numatant galimybę ateityje laipsniškai atsisakyti vizų atsižvelgiant į abiejų šalių interesus saugumo srityje.

1.8. EESRK yra pasirengęs prisidėti prie Rytų partnerystės įgyvendinimo, padedant šalių partnerių pilietinei visuomenei, ir sudaryti galimybę pasinaudoti patirtimi, kurią jis yra sukaupęs kurdamas organizuotos pilietinės visuomenės tinklus daugelyje šalių ir regionų, įskaitant Rytų kaimynus. Komitetas ragina Europos Komisiją ir Tarybą skirti jam pagrindinį vaidmenį steigiant Rytų partnerystės pilietinės visuomenės forumą. Pastarasis taptų lanksčiu, ES ir Rytų partnerystės šalių pilietinei visuomenei atviru tinklu, kuris posėdžiautų kartą per metus ir dirbtų padedamas darbo grupių ir komandų, kurios nagrinėtų konkrečias temas, siekdamos pateikti pasiūlymų dėl Rytų partnerystės tikslų įgyvendinimo programų ir projektų. Atitinkamas finansavimas turėtų paskatinti pilietinę visuomenę aktyviai ir veiksmingai dalyvauti šio forumo veikloje.

1.9. Kalbant apie dvišalį lygmenį, EESRK pritartų struktūrų kūrimui šalyse partnerėse siekiant socialiniams partneriams ir kitoms pilietinės visuomenės organizacijoms sudaryti galimybes dalyvauti konsultavimosi procese įgyvendinant dvišales programas, kurias ES plėtoja su šalimis partnerėmis, taip pat ir rengiant nacionalinius jų įgyvendinimo, taikymo ir pasiektų rezultatų stebėsenos planus.

1.10. Kad pilietinė visuomenė galėtų tinkamai atlikti savo vaidmenį, EESRK pasisako už tai, kad Europos Komisija dėtų pastangas pilietinės visuomenės organizacijas įtraukti į bendrą institucijų stiprinimo programą ir į bendradarbiavimo programas, finansuojant jas pagal atitinkamą Europos kaimynystės ir partnerystės priemonės (EKPP) skyrių.

1.11. EESRK yra pasirengęs kartu su šalių partnerių pilietinės visuomenės organizacijomis dalyvauti visose keturiose teminėse platformose. Jose aptariamos problemos, kurias EESRK aktyviai nagrinėja: apie jas Komitetas jau yra parengęs daug nuomonių ir pateikęs nemažai pastabų.

2. Įžanga ir pasiūlymo plėtoti Rytų partnerystę turinys

2.1. Komitetas palankiai atsakė į ES pirmininkaujančios Čekijos prašymą, remiantis pasiūlymu, išdėstytu Europos Komisijos 2008 m. gruodžio 3 d. komunikate, parengti tiriamąją nuomonę, kurioje būtų išnagrinėtos pilietinės visuomenės įsitraukimo į Rytų partnerystę galimybės ir formos (1).

2.2. Europos kaimynystės politika, pradėta įgyvendinti iš karto po 2004 m. ES plėtros etapo, padėjo pagerinti dvišalius ES santykius su kaimyninėmis Rytų šalimis (2) ir buvo naudinga stiprinant abipusius ryšius. Tačiau ji ne visiškai atitiko lūkesčius, ypač tų šalių, kurios iš ES tikisi daugiau.

2.3. 2008 m. gegužės 26 d. vykusiame Bendrųjų reikalų ir išorės santykių tarybos posėdyje Lenkijos ir Švedijos iniciatyva buvo pateiktas pasiūlymas vykdyti Rytų partnerystę, kuri būtų kokybiškesnė Europos kaimynystės politikos forma. Pasiūlymas sulaukė Tarybai pirmininkaujančios Čekijos pritarimo ir ši tema tapo vienu iš jos prioritetų.

2.4. 2008 m. gruodžio 3 d. Europos Komisija paskelbė komunikatą dėl Rytų partnerystės. Jį priėmus kovo mėnesį vykusiame Tarybos aukščiausiojo lygio susitikime (3), apie Rytų partnerystės plėtojimą bus paskelbta 2009 m. gegužės 7 d. Prahos aukščiausiojo lygio susitikime, kuriame dalyvaus Rytų partnerystės šalys partnerės.

2.5. Plėtojant Rytų partnerystę aktyviau nei praeityje bus remiamos šalių partnerių pastangos priartėti prie Europos Sąjungos ir joms bus teikiama visokeriopa pagalba, kuri leistų įgyvendinti vystant demokratiją ir rinkos ekonomiką būtinas reformas, įdiegti teisinės valstybės principus, gerą valdymą, pagarbą žmogaus teisėms, pagarbą mažumoms ir jų apsaugą bei pagrindinius rinkos ekonomikos ir darnaus vystymosi principus.

2.6. Rytų partnerystė bus kur kas konkretesnė dvišalėje plotmėje, kadangi bus siekiama sudaryti asociacijos susitarimus (4), jeigu tik partneriai padarys pažangą demokratijos, pagarbos teisinei valstybei ir žmogaus teisėms srityse (5). Kiekviename asociacijos susitarime bus numatyta sukurti išsamias ir visapusiškas laisvosios prekybos zonas.

2.7. Daugiašaliu lygmeniu ketinama sukurti keturias platformas tokiomis temomis: 1) demokratija, geras valdymas ir stabilumas; 2) ekonominė integracija ir konvergencija su ES politika; 3) energetinis saugumas ir 4) žmonių ryšiai. Daugiašalė plotmė sustiprins šalių partnerių ryšius atsižvelgiant į perspektyvą ateityje sukurti Kaimynystės ekonominę bendriją. Konkrečios pažangos daugiašalių santykių srityje būtų galima pasiekti įgyvendinant pavyzdines iniciatyvas (6). Jas finansuotų tarptautinės finansų institucijos, privatusis sektorius ir įvairūs paramos teikėjai.

2.8. ES ir Rytų partnerystės šalių valstybių ir vyriausybių vadovai į susitikimus rinktųsi kas dvejus metus, užsienio reikalų ministrai – kasmet, kiekvienos platformos atsakingi pareigūnai – kas pusmetį, kaip ir darbo grupių ekspertai.

2.9. Europos Komisija ir Taryba tikisi, kad pilietinė visuomenė dalyvaus įgyvendinant Rytų partnerystės tikslus, ir siūlo sukurti pilietinės visuomenės forumą, kuriam būtų patikėta plėtoti dialogą su valdžios institucijomis. Komisija paragino Regionų komitetą ir EESRK dalyvauti veikloje, susijusioje su teminėmis platformomis, skirtomis demokratijai, geram valdymui ir stabilumui bei žmonių ryšiams.

2.10. Rytų partnerystei bus skiriama daugiau lėšų: nuo 450 mln. eurų 2008 finansiniais metais jos turėtų išaugti iki 600 mln. eurų 2013 m. Tam prireiks papildomų lėšų, kurios turėtų būti skirtos iš Europos kaimynystės ir partnerystės priemonės biudžeto rezervų.

3. Kaip Rytų partnerystę paversti priemone, kuri padėtų geriau įgyvendinti Europos kaimynystės politiką

3.1. EESRK nuomone, Rytų partnerystė įkūnija naujas strategines EKP rytinės dimensijos gaires ir yra solidarumo su Rytų Europos gyventojais išraiška. Ji turi būti grindžiama bendromis vertybėmis, parama žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms, geru valdymu ir demokratinės visuomenės, kurios neatskiriama dalis yra pilietinė visuomenė, kūrimu. Šalių partnerių vyriausybių politinė valia plėtoti dialogą su pilietine visuomene ir remti socialinių partnerių dialogą turėtų tapti vienu pagrindinių kriterijų siekiant pasinaudoti vykdant Rytų partnerystę sukurtomis bendradarbiavimo priemonėmis ir programomis.

3.2. Gilėjanti pasaulinė finansų ir ekonomikos krizė kelia grėsmę ES rytinių kaimynų ekonominiam vystymuisi ir stabilumui. EESRK nuomone, svarbu, kad Rytų partnerystės bendradarbiavimo programa ir pagal Europos kaimynystės ir partnerystės priemonę (EKPP) skiriamos lėšos būtų naudojamos ilgalaikėms struktūrinėms reformoms remti kartu siekiant padėti šalių partnerių vyriausybėms stabilizuoti ekonominę ir socialinę padėtį bei pašalinti neigiamą krizės poveikį labiausiai pažeidžiamoms gyventojų grupėms.

3.3. Rytų partnerystės tikslas – padėti Rytų Europos šalims modernizuotis pagal ES standartus, tačiau nesuteikiant tiesioginės priėmimo į ES perspektyvos. Tai neturėtų sumenkinti skirtingų šalių ambicijų dėl jų būsimų ryšių su ES. Siekiant didinti šalių partnerių suinteresuotumą aktyviai diegti reformas ir ES siūlomus standartus, EESRK pasisako už tai, kad šioms šalims Bendrijos teisyną parkėlus į konkrečius sutartus sektorius, joms būtų pasiūlyta galimybė įgyti privilegijuotų partnerių statusą. Todėl jos, kaip ir Europos ekonominės erdvės valstybės narės (7), galėtų tapti sudėtine ES vidaus rinkos dalimi, dalyvauti Bendrijos institucijų ir agentūrų programose ir be balso teisės, kaip ekspertai dalyvauti rengiant naujus ES teisės aktus.

3.4. Rytų partnerystė turėtų būti suvokiama kaip priemonė, kurią taikydama ES padės Azerbaidžanui, o ilgainiui ir Baltarusijai, atitikti stojimo į PPO sąlygas. Tai, kad kitos Rytų partnerystės šalys jau yra PPO narės, sudaro palankias sąlygas užmegzti daugiašalį dialogą ne tik dėl dvišalės prekybos tarp ES ir įvairių šalių partnerių liberalizavimo, bet ir dėl regioninio prekybos tarp Rytų partnerystės šalių liberalizavimo. Nuo pat šios partnerystės pradžios ES prioritetas turėtų būti Kaimynystės ekonominės bendrijos įsteigimas pasinaudojant EEE modeliu (8).

EESRK rekomenduoja įgyvendinant Rytų partnerystės politiką pasinaudoti EKP įgyvendinimo 2004–2008 m. patirtimi (9). Šią patirtį galima apibendrinti taip:

3.5.1. Su pilietine visuomene turėtų būti konsultuojamasi per būsimas derybas dėl ES ir šalių partnerių asociacijos susitarimų, visų pirma dėl pilietinės visuomenės vaidmens ir galimybės remiantis šiais susitarimais įsteigti jungtinius konsultacinius komitetus, kuriuos sudarytų šalių partnerių ir ES valstybių narių pilietinės visuomenės atstovai.

3.5.2. Reikia, kad šalių partnerių vyriausybės nacionalinių veiksmų planų prioritetus planuotų ir įgyvendintų bendradarbiaudamos su Europos Komisija ir kitomis suinteresuotomis šalimis (politinėmis jėgomis, socialiniais partneriais, pilietine visuomene, vietos ir regionų valdžios institucijomis), kad tų planų įgyvendinimas sulauktų kuo platesnio pritarimo. Veiksmų planuose turėtų būti numatytos nuostatos, kurios leistų pilietinei visuomenei veiksmingiau dalyvauti konsultacijų procese, visų pirma užtikrinant, kad Europos dokumentai būtų išversti į nacionalines kalbas.

3.5.3. Jungtinių pakomitečių, atsakingų už bendradarbiavimą sektorių klausimais, įsteigtų remiantis partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimais paskirtis – skleisti informaciją apie EKP ir sudaryti sąlygas teikti atsiliepimus. Jie šią funkciją vykdo tik iš dalies, kadangi posėdžiauja retai ir nereguliariai. Reikia, kad pakomitečių posėdžiai ir jų kontrolė taptų privalomi. Numatytų sukurti Rytų partnerystės institucinių platformų (parlamentinės asamblėjos EuroNest, pilietinės visuomenės forumo, vietos ir regionų valdžios institucijų asamblėjos) atstovus reikėtų paraginti stebėti pakomitečių darbą ir nacionalinių organų veiklą įgyvendinant veiksmų planuose numatytus prioritetus. Pasiekta pažanga turėtų būti vertinama remiantis aiškiais, kartu nustatytais, skaidriais ir išmatuojamais kriterijais. Pilietinei visuomenei turi būti sudaryta galimybė dalyvauti nustatant šiuos kriterijus ir vykdant jų taikymo stebėseną.

3.5.4. Rytų partnerystės iniciatyvoje reikia pateikti tikslesnę sektoriuose taikomų priemonių apibrėžtį. Reikėtų aiškiai apibrėžti kriterijus, kurie šalims partnerėms suteikia teisę dalyvauti sektorių programose arba konkrečių agentūrų veikloje, kad kiekviena šalis žinotų, kokias sąlygas turi atitikti, kad būtų įtraukta į Bendrijos programas ir jos agentūrų veiklą.

3.5.5. Teminės platformos turėtų padėti ES, valstybėms narėms ir šalims partnerėms reguliariai keistis gerąja praktika ir atitinkamose srityse nustatyti bendrus daugiašalius projektus. Platformose galėtų vykti derybos šiais klausimais:

— teisinės valstybės principai,

— socialinės rinkos ekonomikos ir jos reguliavimo sistemos principai,

— geras valdymas,

— kova su korupcija ir šešėline ekonomika,

— socialinės problemos, įskaitant vyrų ir moterų lygybės klausimą,

— migracija ir žmonių ryšiai,

— socialinio ir pilietinio dialogo skatinimas,

— prekybos kliūčių šalinimas,

— intelektinės nuosavybės teisių apsauga,

— skurdo naikinimas,

— energetinis saugumas ir efektyvus energijos vartojimas,

— maisto saugos standartų laikymasis,

— apsauga nuo pavojingų prekių įvežimo iš trečiųjų šalių,

— aplinkosauga ir visuomenės sveikata,

— pasienio bendradarbiavimas ir t.t.

Pilietinės visuomenės forume atstovaujamos pilietinės visuomenės organizacijos turėtų dalyvauti pasirenkant minėtas temas ir jas svarstant. Kad pilietinės visuomenės organizacijos galėtų atlikti šį vaidmenį, joms turėtų būti skirtas atitinkamas finansavimas.

3.6. EESRK mano, kad šalims partnerėms galimybė dalyvauti Rytų partnerystės bendradarbiavimo programoje turėtų būti suteikta tik tuo atveju, jei jos pritaria tokioms bendroms vertybėms kaip žmogaus teisės ir pagrindinės laisvės, geras valdymą ir dialogas su nepriklausoma pilietine visuomene bei socialiniais partneriais ir deda visas pastangas, kad jos būtų gerbiamos. EESRK primena, kad tai visų pirma pasakytina apie Baltarusiją ir jos dalyvavimo Rytų partnerystėje galimybes.

3.7. EESRK nuomone, svarbiausia, kad Rytų partnerystė netaptų naujų nesutarimų Rytų Europoje priežastimi ir trečiųjų šalių atstovai galėtų laisvai dalyvauti svarstant temas, susijusias su jų bendrais interesais. Daugelis Rytų partnerystės prioritetų yra ES ir Rusijos strateginės partnerystės objektas. Pavyzdžiu galėtų būti dialogas dėl energetinio saugumo, migracijos problemų, aplinkos arba kitų regioninių ar pasaulinių problemų, kai konkrečių rezultatų galima pasiekti tik dalyvaujant Rusijos, Turkijos ar net Centrinės Azijos šalių atstovams. EESRK siūlo šių trečiųjų šalių pilietinės visuomenės atstovus pakviesti į minėtais klausimais pilietinės visuomenės forume ar kitose platformose vyksiančias derybas.

3.8. Rytų partnerystė turėtų papildyti Juodosios jūros sinergiją. Šiomis dviem iniciatyvomis siekiama skirtingų tikslų ir joms naudojamos skirtingos priemonės, bet kai kurios pagrindinės veiklos sritys yra tos pačios. Todėl būtina geriau koordinuoti pasirenkamus šių dviejų iniciatyvų įgyvendinimo būdus, kad būtų išvengta beprasmio tam tikros veiklos dubliavimosi ar pertekliaus.

3.9. Kad būtų pasiekta Rytų partnerystės tikslų, labai svarbu skatinti judumą ir žmonių ryšius. Judumas yra ypač svarbus veiksnys ir plėtojant dvišalius santykius, ir daugiašaliame kontekste. Kad būtų priartėta prie galutinio tikslo šioms šalims įvesti bevizį režimą, reikia palaipsniui paprastinti vizų išdavimo studentams, verslininkams, asmenims, nuolat besilankantiems ES valstybėse narėse ir jų šeimų nariams tvarką bei sumažinti vizos mokestį. Iš pradžių reikia sudaryti reikiamus susitarimus su šalimis partnerėmis.

3.10. EESRK siūlo plėtoti dialogą su šalimis partnerėmis, valstybėmis narėmis, socialiniais partneriais ir organizuota pilietine visuomene ir apsvarstyti darbo rinkos klausimus, įskaitant darbo rinkos plėtrą ir judumą darbo rinkoje, bei drauge spręsti nelegalaus darbo ir svarbių TDO konvencijų pažeidimų problemą.

4. Rytų partnerystės šalių pilietinės visuomenės organizacijų ypatumai

4.1. Nors šešių Rytų partnerystės šalių istorinis, politinis, socialinis ir ekonominis kontekstas skiriasi, pilietinės visuomenės padėtis jose labai panaši dėl šių šalių visuomenės raidos Tarybų Sąjungos laikotarpiu: tuo metu pilietinės visuomenės organizacijos tiesiog atliko valdžiusios komunistų partijos „pavaros diržo“ vaidmenį.

4.2. Tarybų Sąjungos žlugimas leido šioms šalims įgyti nepriklausomybę, bet jų ekonomikos padėtis smarkiai pablogėjo. Ekonomikos reformos siekiant nuo valdomos ekonomikos pereiti prie rinkos ekonomikos buvo įgyvendinamos lėtai ir neturint bendros vizijos. Be to padėtį apsunkino politinis nestabilumas ir kova dėl valdžios. Bent keturiose šalyse (Moldovoje, Armėnijoje, Azerbaidžane, Gruzijoje) padėtis pablogėjo dėl karinių konfliktų su kaimyninėmis šalimis arba atsiskirti siekiančiais regionais.

4.3. Nors dešimto dešimtmečio pabaigoje ir po 2000 metų užfiksuotas ekonomikos augimas, padėtis šiose šalyse vis dar labai nestabili, o tai dar labiau paaštrina dabartinės ekonomikos krizės padarinius. Socialiniai skirtumai dideli: didelė gyventojų dalis gyvena iš nelegalios ekonominės veiklos arba emigruoja, kad susirastų darbą užsienyje. Pagrindinės modernizavimui ir vystymuisi iškylančios kliūtys yra biurokratija, perdėtas reguliavimas ir nuo jų neatsiejama korupcija.

4.4. Visose šalyse partnerėse pilietinės visuomenės veiklos sritis pastaraisiais metais palaipsniui plėtėsi; nedidelis pagerėjimas pastebimas net Baltarusijoje, kuriai spaudimą daro ES ir tarptautinė nuomonė. Europos kaimynystės politika ir jos priemonės bei Tarptautinė darbo organizacija (TDO) prisideda šalyse partnerėse laipsniškai plėtojant socialinį dialogą ir jį institucionalizuojant. Bendrijos nuostatų dar toli gražu nesilaikoma teismų nepriklausomumo, galių ir atsakomybės pasidalijimo tarp centrinės valdžios ir vietos valdžios institucijų srityse, interpretuojant ir užtikrinant pilietines teises ir laisves bei žiniasklaidos nepriklausomumą. Vyriausybėms dar tik iš dalies priimtinas visuomenės pliuralizmas, socialinių partnerių ir pilietinės visuomenės organizacijų nepriklausomumas ir jų teisės vykdyti socialinį bei pilietinį dialogą, kuris turėtų sustiprinti visą visuomenę.

4.5. Jau penkerius metus EESRK nagrinėja pilietinės visuomenės padėtį visose šalyse partnerėse, didžiausią dėmesį skirdamas teisei laisvai burtis į asociacijas, registracijai, mokesčių taisyklėms ir procedūroms, saviraiškos laisvei ir trišalių konsultacijų eigai; jis parengė nuomonių šiomis temomis ir jose pateikė daug rekomendacijų (10).

4.6. 2009 m. kovo 2–3 d. EESRK ir TDO surengtos konferencijos dėl socialinio ir pilietinio dialogo vystant Juodosios jūros sinergiją ir Rytų partnerystę dalyviai patvirtino, kad trišalis dialogas oficialiai vyksta visose šalyse partnerėse, bet jo turinys tiks, kad misija nėra tinkamai įgyvendinama. Be to, nepavyksta užmegzti socialinio dialogo regionų lygiu arba sektorių dialogo. Visi dalyviai nurodė, kad pilietinę visuomenę būtina iš tiesų įtraukti į šias dvi regionų iniciatyvas.

4.7. Įvairių pilietinės visuomenės grupių padėtis

4.7.1. Darbdavių organizacijos

Visose šalyse partnerėse tradiciškai veikia verslininkams atstovaujantys ir jiems reikalingas paslaugas teikiantys subjektai, pavyzdžiui, prekybos rūmai arba verslininkų asociacijos. Vykdomos reformos ir būtinybė darbdaviams skirti socialiniame dialoge dalyvausiančius partnerius paskatino steigti darbdavių organizacijas, kurioms priklauso didžiosios įmonės ir profesinės asociacijos. Šioms organizacijoms vis dar kyla daug sunkumų, daugelis jų nepakankamai reprezentatyvios, susiskaidžiusios ir konkuruoja tarpusavyje. Kai kuriose šalyse, ypač ten, kur ekonomikoje ir toliau dominuoja valstybinis sektorius, kaip antai Baltarusijoje, Moldovoje ar Azerbaidžane, šios organizacijos glaudžiai susijusios su valdžios institucijomis, todėl turi ribotas galimybes laisvai kritikuoti vyriausybės politiką arba jai pasipriešinti. Todėl jų noras ir ryžtas dalyvauti socialiniame dialoge yra gerokai mažesni.

4.7.2. Profesinių sąjungų organizacijos

4.7.2.1. Daugelyje šalių partnerių tradicinės sovietinio tipo profesinės sąjungos ėmėsi reformų ir daugiau ar mažiau sėkmingai perėmė demokratijos, laisvės ir nepriklausomybės principus, kuriuos gina Europos ir tarptautinės profesinės sąjungos. Naujos profesinės organizacijos susikūrė Baltarusijoje ir Ukrainoje. Tačiau toli gražu ne visur laikomasi darbuotojų organizacijų nepriklausomybės principo, kaip kad rodo faktas, kad kai kuriose šalyse vyriausybės įvairiais būdais kišasi į jų veiklą. Todėl TDO gauna skundų dėl profesinių sąjungų laisvių pažeidimų.

4.7.2.2. Nors visos šalys partnerės ratifikavo pagrindines TDO konvencijas, ypač dažnai pažeidžiama konvencija dėl teisės jungtis į organizacijas ir vesti kolektyvinės derybas, kadangi kyla sunkumų įregistruoti tokias organizacijas ir ribojama teisė streikuoti. Įmonėse pažeidžiamos pagrindinės teisės, atleidžiami kai kurie profesinių sąjungų vadovai.

4.7.2.3. Vis dėlto iš esmės pasiekta pažangos, ir profesinės sąjungos gali atlikti teigiamą vaidmenį šalyse partnerėse stiprinant demokratijos procesus.

4.7.3. Nevyriausybinės organizacijos (NVO)

4.7.3.1. Pilietinės visuomenės organizacijų skaičius visose šalyse partnerėse labai išaugo. Šių organizacijų veikla visų pirma susijusi su Europos integracija, socialiniais klausimais, kaip antai migracija, švietimas, sveikata, socialinė ekonomika, kova su skurdu, aplinkosauga, žmogaus ir pilietinės teisės, kova su korupcija, vartotojų teisių gynimas ir atstovavimas ūkininkų bei amatininkų interesams. Šios organizacijos priklauso Europos ir tarptautiniams tinklams, jos aktyviai prisidėjo ginant demokratines vertybes Ukrainos ir Gruzijos revoliucijų metu.

4.7.3.2. Visose šalyse partnerėse nevyriausybinės organizacijos susiduria su daugeliu problemų, kylančių dėl vyriausybių nepasitikėjimo pilietine visuomene. Tai ypač dažnai nutinka tais atvejais, kai vyriausybė negali kontroliuoti NVO ir stengiasi teisinėmis priemonėmis riboti jų savarankiškų veiksmų laisvę. Savarankiškos nevyriausybinės organizacijos susiduria su finansavimo sunkumais ir joms tenka pagalbos ieškoti užsienyje. Tada jos susilaukia kritikos, kad pirmenybę teikia užsienio, o ne nacionaliniams interesams. Daugelyje šalių partnerių yra vyriausybėms artimų nevyriausybinių organizacijų, kurios atlieka svarbų vaidmenį įvairiuose pilietinio dialogo forumuose.

4.7.3.3. Padėtis ir suvokimas, kad pilietinis dialogas būtinas, palaipsniui gerėja, visų pirma dėl to, kad keičiamasi informacija ir patirtimi bei kuriami įvairūs pilietinės visuomenės tinklai. Didelė pažanga plėtojant dialogą tarp vyriausybės ir nevyriausybinių organizacijų, kurios aktyviai remia Europos integraciją, padaryta Ukrainoje.

5. EESRK vaidmuo vykdant Rytų partnerystę

5.1. EESRK norėtų toliau atlikti savo vaidmenį siekiant gerinti šalių partnerių nacionalinių ir regioninių organizuotos pilietinės visuomenės tinklų padėtį, gebėjimus ir plėtrą, kad jie galėtų kuo veiksmingiau dalyvauti dvišalėse ir daugiašalėse programose bei priemonėse ir taip prisidėtų prie Rytų partnerystės tikslų įgyvendinimo.

5.2. Pastaraisiais metais EESRK įgijo vertingos patirties kuriant regioninius ir nacionalinius pilietinės visuomenės tinklus, pavyzdžiui, ES ir Viduržemio jūros regiono valstybėse, AKR šalyse, Karibuose, Centrinėje Amerikoje, Mercosur šalyse, Kinijoje, Indijoje ir Brazilijoje. Be to, EESRK atlieka Europai atstovaujančio partnerio vaidmenį jungtiniuose konsultaciniuose komitetuose, įsteigtuose remiantis asociacijos susitarimais su Turkija, Kroatija, o ateityje ir su Buvusiąja Jugoslavijos Respublika Makedonija. EESRK veikla padėjo sustiprinti visų šių regionų ir šalių pilietinę visuomenę.

5.3. Panašaus vaidmens EESRK ėmėsi ir plėtodamas ryšius su Rytų Europos šalimis bei Pietų Kaukazu. 2004 m. jis įsteigė grupę „Rytų kaimynai“, atliko išsamius šalių partnerių organizuotos pilietinės visuomenės organizacijų statuso ir veiklos srities tyrimus bei užmezgė tiesioginius ryšius su jomis. Komitetas surengė keletą renginių, pavyzdžiui, pirmiau minėtą konferenciją dėl socialinio ir pilietinio dialogo vystant Juodosios jūros sinergiją ir Rytų partnerystę.

5.4. Todėl EESRK ragina Europos Komisiją ir Tarybą jam skirti pagrindinį vaidmenį užtikrinant aktyvų pilietinės visuomenės dalyvavimą Rytų partnerystės institucinėje struktūroje. Kuriant šios partnerystės pilietinės visuomenės forumą būtų galima pasitelkti atitinkamą EESRK patirtį ir žinias šioje srityje ir pasinaudoti Komiteto ryšiais su pilietine visuomene, socialiniais partneriais ir nacionaliniais bei regioniniais tinklais tiek šalyse partnerėse, tiek pačioje ES. Rytų partnerystės pilietinės visuomenės forumas turėtų būti įsteigtas iš karto po oficialaus šios iniciatyvos pristatymo, antrą 2009 m. pusmetį.

5.5. Rytų partnerystės pilietinės visuomenės forumas turi būti veiklus ir lankstus. Jis turėtų vienyti ES ir šalių partnerių pilietinės visuomenės atstovaujamąsias, demokratines ir nepriklausomas organizacijas ir jame turi būti atstovaujama darbdaviams, darbuotojams ir kitoms nevyriausybinėms organizacijoms, kurios suteiktų konkrečią pridėtinę vertę įgyvendinant šią iniciatyvą. Pilietinės visuomenės forumas galėtų posėdžiauti bent kartą per metus, posėdžiai galėtų paeiliui vykti ES ir vienoje iš šalių partnerių. Būtų galima sukurti darbo grupes ir komandas, kurios ketvirtuoju Rytų partnerystės veiklos lygmeniu suburtų specialias grupes ir nagrinėtų sudėtingus probleminius klausimus (žr. 3.5.5 punktą), ir teiktų pasiūlymus bei rekomendacijas ES ir šalių partnerių vyriausybių atstovams. Už organizacinius ir administracinius reikalus būtų atsakingas EESRK sekretoriatas skyrus finansavimą pagal atitinkamą EKPP skyrių.

5.6. EESRK ir toliau pasisakys už tai, kad būtų kuriamos struktūros, vienijančios šalių partnerių pilietinės visuomenės organizacijas, tarp jų ir socialinius partnerius, kad jos galėtų aktyviai dalyvauti konsultacijų procese nustatant bendrus veiksmų planų ir EKPP prioritetus, apibrėžiant veiksmus, kurių būtina imtis nacionaliniu lygiu, stebint informacijos sklaidą ir atgarsius bei vėliau vertinant pasiektą pažangą. Pilietinės visuomenės forumas galėtų būti tinkama platforma dalytis geriausia praktika, susijusia su pilietinės visuomenės vaidmeniu nacionaliniuose sprendimų priėmimo procesuose ir socialinio dialogo plėtojimu.

5.7. Šiame procese taip pat galėtų dalyvauti iš ES ir atitinkamų šalių pilietinės visuomenės atstovų sudaryti jungtiniai konsultaciniai komitetai, kai jie bus įsteigti remiantis asociacijos susitarimais.

5.8. Kad pilietinės visuomenės organizacijos galėtų sėkmingai įvykdyti minėtus sudėtingus uždavinius, reikia joms teikti būtiną paramą ir pagalbą. Todėl EESRK ragina Komisiją į bendrą institucijų stiprinimo programą įtraukti ne tik viešojo administravimo institucijas, bet ir pilietinės visuomenės organizacijas, kurios vykdant partnerystės programas galėtų pasinaudoti atitinkamų ES valstybių narių organizacijų patirtimi.

5.9. Europos Komisija paragino EESRK dalyvauti teminėse platformose „Demokratija, geras valdymas ir stabilumas“ bei „Žmonių ryšiai“. EESRK įsitikinęs, kad turi būtinų gebėjimų ir patirties, kad būtų pakviestas dalyvauti ir kitose dviejose platformose – „Ekonominė integracija“ ir „Energetinis saugumas“. Be to, jis pasisako už tai, kad šalių partnerių pilietinė visuomenė ir pilietinės visuomenės forumo atstovai taip pat dalyvautų šių platformų veikloje.

2009 m. gegužės 13 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Mario SEPI

(1) Komisijos komunikatas Europos Tarybai ir Parlamentui dėl Rytų partnerystės, COM(2008) 823 galutinis, 2008 12 3.

(2) Rytinės partnerės (arba „partnerės“), apie kurias kalbama šioje nuomonėje, yra Rytų Europos ir Pietų Kaukazo šalys, kurių atžvilgiu vykdoma Europos kaimynystės politika: tai Armėnija, Azerbaidžanas, Baltarusija, Gruzija, Moldova ir Ukraina.

(3) Europos Vadovų Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės išvados, Briuselis, 2005 m. kovo 19–20 d., 7880/09.

(4) Jau pradėtos derybos dėl asociacijos susitarimo su Ukraina. Jis galėtų tapti pavyzdžiu kitoms šalims partnerėms.

(5) Tai konkrečiai pasakytina apie Baltarusiją, kurioje pažanga šiuo klausimu dar yra nepakankama.

(6) Jos, pavyzdžiui, galėtų būti susijusios su integruota sienų valdymo programa, mažosioms ir vidutinėms įmonėms skirta priemone, parama regioninėms elektros rinkoms, efektyviam energijos vartojimui ir atsinaujinantiesiems energijos ištekliams, Pietų energijos koridoriaus kūrimu ar bendradarbiavimu užkertant kelią stichinėms nelaimėms.

(7) Norvegija, Lichtenšteinas ir Islandija.

(8) COM(2008) 823 galutinis, p. 10.

(9) Žr. projekto, kurį remiamas Friedrich-Ebert-Stiftung fondo įgyvendino Slovakijos užsienio politikos asociacijos mokslinių tyrimų centras, išvadas, paskelbtas leidinyje The reform of the European Neighbourhood Politic Tools, Institutions and a Regional Dimension (Europos kaimynystės politikos priemonių reforma: priemonės, institucijos ir regioninis aspektas). Autoriai: Duleba, Najšlová, Benč ir Bilčík., 2009 m.

(10) EESRK nuomonės: dėl „Platesnės Europos – kaimynystė: nauja santykių su mūsų rytiniais ir pietiniais kaimynais struktūra“, OL C 80, 2004 3 30, p. 148-155; dėl Baltarusijos pilietinės visuomenės, OL C 318, 2006 12 23, p. 123-127; dėl ES ir Moldovos santykių: organizuotos pilietinės visuomenės vaidmuo, OL C 120, 2008 5 16, p. 89-95; dėl ES ir Ukrainos santykių: naujas dinamiškas pilietinės visuomenės vaidmuo, OL C 77, 2009 3 31, p. 157-163; dėl pilietinės visuomenės organizacijų tinklo sukūrimo Juodosios jūros regione, OL C 27, 2009 2 3, p. 144-151; ir REX/241 dėl pilietinės visuomenės dalyvavimo įgyvendinant Europos kaimynystės politikos veiksmų planus Pietų Kaukazo šalyse, pranešėjas Andrzej Adamczyk, 2009 m. gegužės mėn., nuomonė dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje.