LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 70/31

Pakeitimo paraiškos paskelbimas pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos 6 straipsnio 2 dalį

2010/C 70/09

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą pakeitimo paraiškai pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006 (1) 7 straipsnį. Prieštaravimo pareiškimai Komisijai turi būti pateikti per šešis mėnesius nuo paraiškos paskelbimo.

PAKEITIMO PARAIŠKA

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

Pakeitimo paraiška pagal 9 straipsnį

„AGNELLO DI SARDEGNA“

EB Nr.: IT-PGI-0105-0097-08.04.2008

SGN ( X ) SKVN ( )

1. Keičiama (-os) specifikacijos antraštinė (-ės) dalis (-ys):

—  Produkto pavadinimas — Produkto aprašymas —  Geografinė vietovė — Kilmės įrodymas — Gamybos būdas —  Ryšys su geografine vietove — Ženklinimas etiketėmis —  Nacionaliniai reikalavimai — Kita. Nauji nurodymai dėl kontrolės įstaigos

2. Pakeitimo pobūdis:

— Bendrojo dokumento ar santraukos pakeitimas —  Įregistruotos SKVN ar SGN specifikacijos, kurios bendrasis dokumentas ar santrauka nepaskelbti, pakeitimas —  Specifikacijos pakeitimas, dėl kurio nereikia keisti bendrojo dokumento (Reglamento (EB) Nr. 510/2006 9 straipsnio 3 dalis) —  Laikini specifikacijos pakeitimai dėl valdžios institucijų nustatytų privalomų sanitarijos ar fitosanitarijos priemonių (Reglamento (EB) Nr. 510/2006 9 straipsnio 4 dalis)

3. Pakeitimai:

3.1. Produkto aprašymas:

— Iš dabar taikomos specifikacijos išbraukta „Agnello di Sardegna“ mėsos cheminių ir fizikinių verčių lentelė ir nustatyti trys svarbūs kriterijai. Remiantis Sasario universiteto atlikto tyrimo rezultatais, dabartinėje lentelėje nurodytomis ypatybėmis taip pat gali pasižymėti ir kitų rūšių mėsa (kiauliena ir jautiena), todėl jos nėra būdingos tik SGN „Agnello di Sardegna“, o tuo tarpu į naują specifikacijos versiją įtrauktais kriterijais pabrėžiamos specifinės „Agnello di Sardegna“ ypatybės. Šiuo pakeitimu siekiama patikrinti mėsos kokybę, nustatant pH vertes, taip pat išvengti nereikalingo mėsos savybių, kurios nėra niekuo ypatingos, tyrimo, kartu išlaikant du mėsos kokybę apibūdinančius kriterijus: baltymus ir riebalus.

3.2. Gamybos būdas:

— Šiuo metu galiojančios specifikacijos 3 straipsnio 2 dalyje, kurioje aptariamas gyvūnų laikymas, žodžiai „turi būti“ pakeičiami žodžiais „gali būti“, kad būtų aišku, jog žiemą gyvuliai naktį nebūtinai laikomi uždaroje patalpoje. Sardinijoje žiemos neretai yra šiltos ir jų metu gyvulius naktį laikyti uždaroje patalpoje nebūtina.

— 3 straipsnio 5 dalis (nuostatos dėl avių ženklinimo sistemos) pakeista, į ją greta šiuo metu galiojančiuose teisės aktuose nurodytos ženklinimo rankomis sistemos įtrauktos optinės ir elektroninės identifikavimo sistemos, kad į specifikacija apimtų naujausias Bendrijos ir nacionalinės bandų ženklinimo teisės normas. 2003 m. gruodžio 17 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 21/2004, kuriuo iš dalies pakeista Direktyva 92/102/EEB, ir kuris į Italijos teisinę sistemą įtrauktas 2005 m., nustatytos konkretesnės ir griežtesnės avių ir ožkų identifikavimo ir registravimo taisyklės.

— Į 3 straipsnio a punktą įtraukta, kad žindančio „Agnello di Sardegna“ svoris turi būti ne mažesnis nei 5 kg; šiuo metu galiojančioje specifikacijoje tai nenurodyta, joje pateiktas tik didžiausias svoris. Mažiausią svorį būtina nurodyti, kad nebūtų skerdžiami pernelyg jauni, nepakankamai susiformavę gyvūnai, kurių mėsa nepasižymi specifikacijoje nurodytomis savybėmis. Ne mažesnis kaip 5 kg svoris padeda užtikrinti, kad ėriukai bus tokio amžiaus (apie 30 dienų) ir taip fiziškai išsivystę, kad produktas atitiks mėsos, ženklinamos SGN „Agnello di Sardegna“, raumeningumui, riebalams ir spalvai taikomus reikalavimus.

— Į 3 straipsnį taip pat įtrauktas visų trijų tipų ėriukų (žindomų, lengvųjų ir skirtų sudalyti) „atvėsintos, be odos ir su galva, širdimi, kepenimis ir plaučiais“ skerdenos svoris, kuris šiuo metu galiojančioje specifikacijoje nenurodytas.

— Iš to paties 3 straipsnio a, b ir c punktų pirmos pastraipos išbraukti žodžiai „grynaveisliai arba gauti nekryžminant“. Toks apibrėžimas šiuo metu grindžiamas remiantis 1999 m. rugpjūčio 3 d. įstatymu Nr. 280, kuriame grynaveislis veislinis avinas ar ėriavedė apibrėžiami kaip „į kilmės knygą įtrauktas, arba galintis būti įtrauktas gyvulys, kurio tėvai arba tėvų tėvai įtraukti į vienos kilmės knygą“. Tačiau faktiškai tai neįmanoma, nes Sardinijos gyvulininkystės sistema tikrovėje kitokia: Sardinijos avių populiaciją (3 mln. galvijų) sudaro tik sarda veislės avys. Tačiau kaip ir kitose Italijos dalyse, Sardinijoje į avių kilmės knygas įtraukiama labai nedidelė dalis šių gyvulių (3–5 % gausiausių veislių), kadangi juos įtraukiant į kilmės knygą siekiama gerinti veislės genetinį fondą. Todėl veisimui paprastai skiriami tik į kilmės knygas įtraukti gyvuliai, o ne tie, kurie skirti skersti, pavyzdžiui, sarda veislės avys.

— Galiausiai, 3 straipsnio b ir c punktuose, kuriuose nurodomas ėriukų pašaras, siekiant patikslinti, koks svarbus motinos pienas ėriukų mitybai, įtraukiami žodžiai „motinos pienu, kuris papildomas“. Iš dabar galiojančios specifikacijos susidaro įspūdis, kad lengvieji (7–10 kg) ir sudalyti skirti ėriukai minta ne motinos pienu, o tik natūraliais šviežiais ir (arba) džiovintais pašarais, nors iš tiesų pirmuoju augimo etapu (30–35 d.) jų mitybos pagrindą sudaro motinos pienas. Antruoju etapu greta jo duodama natūralių šviežių arba džiovintų pašarų, javų; iš pradžių tik retkarčiais, o paskui dažniau. Todėl žodžiai „motinos pienu, kuris papildomas“ įtraukti, siekiant patikslinti šią sąvoką ir išvengti netinkamo aiškinimo.

3.3. Ženklinimas etiketėmis:

— Patikslintas 6 straipsnyje 3 dalies a ir b punktuose nurodytas sudalijimo būdas, pridedant žodžius „nepjaustyti arba pjaustyti“.

— Į tą patį 6 straipsnį įtraukti du nauji sudalijimo būdai: „mentės, kojos, keteros“ ir „skerdenos dalių rinkinys“ – tai dažniausiai pasitaikantys tradiciniai Sardinijos sudalijimo būdai. Jie įtraukti greta kitų specifikacijoje nurodytų pramoninių sudalijimo būdų. Kai kurie sudalijimo būdai, pavyzdžiui, mentės, kojos, keteros, labai būdingi šiems ėriukams, kuriuos vartotojai beveik visada suvokia kaip „mažus ėriukus“, kurie labai skiriasi nuo daugiau sveriančių ir kitose rinkose populiaresnių mėsinių ėriukų.

— Į 8 straipsnį įtraukiamas išsamus logotipo apibūdinimas ir pats logotipas, kuris anksčiau buvo pateikiamas priede.

Pridėjus logotipą, 8 straipsnio 3 dalyje itališkas žodis „eventuale“ pakeistas artikeliu „il“.

3.4. Kilmės įrodymas:

— Kadangi specifikacijoje nebuvo nuorodos į kilmės vietos įrodymus, nuspręsta, kad tikslinga į šiuo metu galiojančią specifikaciją įtraukti naują 9 straipsnį dėl kilmės įrodymo.

— Galiausiai, iš dalies pakeitus 7 straipsnį dėl kontrolės, atnaujintos teisės aktų nuorodos ir pridėta nuoroda į Reglamentą (EB) Nr. 510/2006.

Šie atnaujinti duomenys perkelti į 4 straipsnio pirmą dalį.

BENDRASIS DOKUMENTAS

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

„AGNELLO DI SARDEGNA“

EB Nr.: IT-PGI-0105-0097-08.04.2008

SGN ( X ) SKVN ( )

1. Pavadinimas:

„Agnello di Sardegna“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis:

Italija

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas:

3.1. Produkto rūšis:

1.1. klasė. Šviežia mėsa (ir subproduktai)

3.2. Produkto, kuriam taikomas 1 punkte nurodytas pavadinimas, aprašymas:

Rinkai teikiamo SGN „Agnello di Sardegna“ savybės: mėsa balta, tankios tekstūros, tačiau išvirta tampa minkšta ir turi truputį riebalų; skerdena nėra per daug raumeninga ir pasižymi tinkamu kaulų raumenų kiekio balansu.

Atliekant organoleptinį tyrimą turi būti jaučiamos šios savybės: minkštumas, sultingumas, subtilus kvapas ir jauno gyvulio bei šviežiai mėsai būdingi kvapai.

Be to, mėsos cheminės ir fizinės savybės turi būti tokios:

pH didesnis nei 6 Baltymų (pavyzdyje) 13–20 % Eterinių aliejų (pavyzdyje) mažiau nei 3 %.

SGN „Agnello di Sardegna“ ėriena yra Sardinijoje atvestų ir užaugintų nekryžmintos sarda avių veislės arba ją pirmos kartos palikuonių, gautų sukryžminus su aukštos kokybės ir gerą vardą turinčiomis mėsinėmis Île-de-France ir Berrichon-du-Cher veislėmis, ėriukų mėsa.

3.3. Žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams):

—

3.4. Pašarai (taikoma tik gyvūninės kilmės produktams):

Žindomi ėriukai (5–7 kg) turi būti natūraliai žindomi tik motinos pienu, tuo tarpu lengvieji (7–10 kg) ir išpjaustyti skirti (10–13 kg svorio) ėriukai greta gali būti šeriami natūraliais šviežiais ir (arba) džiovintais pašarais ir javais bei Sardinijos salai būdingais laukiniais augalais.

3.5. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje:

SGN „Agnello di Sardegna“ žymimi tik Sardinijoje gimę, užauginti ir paskersti ėriukai.

3.6. Specialios pjaustymo, trynimo, pakavimo ir kt. taisyklės:

„Agnello di Sardegna“ turi būti išpjaustoma ir supakuojama Sardinijos regione.

Jei prekiaujama nesudalintomis ėriukų skerdenomis (daugiausia gamybos vietovėje) specialiai pakuoti nereikalaujama. Nesudalytomis skerdenomis gali būti prekiaujama laikantis galiojančių sanitarijos bei higienos taisyklių ir naudojant tam pritaikytas transporto priemones su šaldymo įranga.

SGN „Agnello di Sardegna“ skerdenos gali būti pateikiamos rinkai nesudalytos ir (arba) sudalytos atitinkamai:

a) žindomų „Agnello di Sardegna“ ėriukų (5–7 kg) skerdenos: 1) nesudalytos; 2) sagitaliniu pjūviu gaunamos simetriškos skerdenų pusės; 3) priekiniai ir užpakaliniai ketvirčiai (nepjaustyti arba pjaustyti); 4) su galva, širdimi, kepenimis ir plaučiais; 5) mentės, kojos, keteros (sveikos arba pjaustytos anatominės dalys); 6) skerdenos dalių rinkinys (sudarytas iš įvairių išvardytų anatominių dalių).

b) lengvųjų „Agnello di Sardegna“ ėriukų (7–10 kg) ir sudalyti skirtų „Agnello di Sardegna“ (10–13 kg) skerdenos: 1) nesudalytos; 2) sagitaliniu pjūviu gaunamos simetriškos skerdenų pusės; 3) priekiniai ir užpakaliniai ketvirčiai (nepjaustyti arba pjaustyti); 4) su galva, širdimi, kepenimis ir plaučiais; 5) neatskirti kumpiai, įskaitant abu kumpius su uodegine bei vidurines dalis (dešinę ir kairę); 6) vidurinės dalys, kurias sudaro viršutinioji nugarinė dalis, du paskutinieji šonkauliai ir papilvės; 7) nugarinė, kurią sudaro viršutinioji ir priekinė nugarinės dalys; 8) uodegine su abiem išpjovomis; 9) trumpieji priekiniai ketvirčiai, kuriuos sudaro kaklinė su kaulais, mentės, kaklo vidurys ir priekinės dalies sprandinė su kaulu; 10) neatskirtos mentės, kurią sudaro abi mentės ir kaklinė su kaulais; 11) kumpis su uodegine, t. y. kulninė, koja, klubikaulio ir kryžkaulio dalis bei užpakalinė išpjovos dalis; 12) kumpis be uodeginės, t. y. klubikaulio ir kryžkaulio užpakalinė dalis bei užpakalinė išpjovos dalis; Kiti sudalijimo būdai 13) uodeginė kumpio dalis, kurią sudaro klubikaulio ir kryžkaulio dalis su paskutiniu juosmens slanksteliu arba be jo; 14) išpjova su juosmens dalimi; 15) šoninė su nugarine: viršutinė nugarinė dalis su pirmaisiais ir antraisiais šonkauliais; 16) šoninė su pomente: priekinė dalis, kurią sudaro pirmi penki nugaros slanksteliai; 17) visa mentė su dalimi pomentės; 18) kaklinė su kaulais: įskaitant kaklo dalį; 19) nugarinė su kaulu: įskaitant apatinę krūtininės dalį; 20) mentės, kojos, keteros (sveikos arba pjaustytos anatominės dalys); 21) skerdenos dalių rinkinys (sudarytas iš įvairių išvardytų anatominių dalių).

3.7. Specialios ženklinimo etiketėmis taisyklės:

SGN „Agnello di Sardegna“ teikiamas rinkai visas ir (arba) gabalais ir supakuotomis visomis ir (arba) sudalytomis skerdenomis su SGN užrašu arba su ant jų užklijuota etikete, kurioje aiškiomis ir nenusitrinančiomis raidėmis turi būti nurodyti atitinkamose taisyklėse nustatyti duomenys.

Ant vakuuminių ar kitokių įstatymais leidžiamų naudoti pakuočių turi būti pateikta tokia informacija:

a) SGN „Agnello di Sardegna“ ir jo logotipas;

b) mėsos rūšis;

c) išpjaustymo pavadinimas.

Logotipe vaizduojama stilizuota ėriuko galva ir koja. Išorinis kontūras forma primena Sardiniją. Užrašui „Agnello di Sardegna“ naudojamas Block šriftas.

Ženklo ir ėriuko kontūrai yra Pantone 350 (63 % žalsvai mėlynos, 90 % geltonos, 63 % juodos) spalvos. Ženklo fonas yra Pantone 5763 (14 % žalsvai mėlynos, 54 % geltonos, 50 % juodos) spalvos.

Kitokį apibūdinimą, kurio nebuvo aiškiai numatyta, įskaitant būdvardžius „fine“ (subtilus), „scelto“ (rinktinis), „selezionato“ (atrinktas), „superiore“ (aukščiausios kokybės), „genuino“ (autentiškas), prie SGN pridėti draudžiama.

Tačiau leidžiama pridėti autentiškas geografines nuorodas, pavyzdžiui, istorinius ar geografinius pavadinimus, savivaldybės, įmonės, ūkio ir žemės valdų pavadinimą, kuriais daroma nuoroda į tai, kur gyvuliai auginami, skerdžiami ir produkcija fasuojama, jei jie nėra giriamojo pobūdžio ir neklaidina vartotojo. Tokie užrašai etiketėje žymimi rašmenimis, sudarančiais trečdalį SGN rašmenų dydžio.

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas:

„Agnello di Sardegna“ auginami visoje Sardinijos teritorijoje.

5. Ryšys su geografine vietove:

5.1. Geografinės vietovės ypatumai:

Sardinijos regionas – tai sala, kuriai būdingas Viduržemio jūros klimatas, pasižymintis šiltomis ir santykinai lietingomis žiemomis bei sausomis ir karštomis vasaromis.

Kadangi jūra turi įtakos beveik visai salai, vidutinė temperatūra dėl to nėra aukšta: vidutinė metų temperatūra 14–18 °C. Daugiausia lyja lapkričio ir gruodžio mėnesiais, liepą ir rugpjūtį – beveik visiškai nelyja, o kitu metų laiku kritulių iškrenta labai netolygiai. Metinis kritulių kiekis nėra mažas – vidutiniškai per metus siekia 500–800 mm.

Vienas būdingiausių Sardinijos klimato veiksnių – stiprūs vėjai. Ypatingai stiprus šiaurės vakarų vėjas – mistralis – daugiausia pučia žiemą, tačiau kartais ir kitu metų laiku. Tuo tarpu rudens pabaigoje daugiausia pučia nestiprus ir drėgnas Atlanto vėjas, o pavasario pradžioje dominuoja iš Afrikos kylantys karšti ir sausi pietų vėjai.

Kadangi Sardinijos sala yra atokiai nuo kitų vietovių ir joje nedaug gyventojų, joje iki mūsų dienų išliko nemažai gamtos ypatybių, kurių dauguma yra būdingi tik šiam regionui. Daugelyje vietų kraštovaizdis atrodo laukinis, atšiaurus ir nepaliestas žmogaus rankos, o kai kur pasižymi retu Viduržemio jūros regiono grožiu ir žavesiu. Dėl šios priežasties Sardinijoje išliko nepaliestos dauguma senovinių augalų rūšių, kurios kitose vietovėse pakito arba išnyko. Didžiąją salos, kurioje tradiciškai pagrindinė ūkinė veikla buvo gyvulių auginimas lauke, juos nuolat pervarinėjant į kitą vietą, dalį sudaro stepės, kuriose auga žoliniai augalai ir krūmai. Akivaizdu, kad gausiausia ir įvairiausia augmenija yra krūmynai, kurie būdingi Sardinijos kraštovaizdžiui ir auga iki 800 metrų aukštyje virš jūros lygio. Vietomis jie sudaro ištisas įstabaus grožio atokias giraites, besidriekiančias ant plikų kranto uolų. Krūmynus sudaro daug tipiškų visžalių krūmų, kurie, jei auga gilesniame ir drėgnesniame dirvožemyje, gali būti iki 4–5 metrų aukščio (tai – vadinamieji aukštieji krūmynai (ital. macchia alta)). Tokie krūmai: siaurialapis žilakrūmis (laukinis alyvmedis), mastikinė pistacija, saldžioji ceratonija, mirta, lauramedis, kadagys ir švitrūnas. Siauralapis žilakrūmis dažnai tankiai auga ant žvyruotų upokšnių krantų. Kitose vietose augantys krūmynai, paprastai vadinami „garriga“, yra skurdesni, krūmų aukštis 50 cm. Ten auga šalavijai, rozmarinas, viržiai, čiobreliai, raipstai ir kt. Įdomūs yra ir nykštukinių palmių sąžalynai.

5.2. Produkto ypatumai:

SGN „Agnello di Sardegna“ skerdena išskirtinė dėl mažumo: SGN „Agnello di Sardegna“ ženklinama mėsa labai skiriasi nuo ėrienos, gaunamos iš kitų, sunkesnių, universalios paskirties veislių avių, kurių mėsa dažnai turi specifinį ne visų vartotojų mėgstamą kvapą. SGN „Agnello di Sardegna“ mėsa iš tiesų visada kvepia maloniai, nes sočiųjų riebalų rūgščių jos riebalų sluoksnyje nėra daug, o jame daugiau malonesnio kvapo ir lengviau virškinamų neriebiųjų grandinių (nes ėriukai natūraliose ganyklose žindomi pienu).

Riebalai skerdenoje natūraliai papildo mėsą. Didžioji jų dalis gaminant patiekalus ištirpsta, tai mėsai suteikia sultingumo ir malonų kvapą, ji tampa minkšta ir gardi. SGN „Agnello di Sardegna“ yra išskirtinis produktas dėl to, kad tai minkšta ir šviesi, stipraus kvapo mėsa, kuri lengvai virškinama ir neriebi.

SGN „Agnello di Sardegna“ – idealus maisto produktas ne tik dėl skonio, bet ir dėl maistinės vertės (turi daug itin vertingų baltymų). Dėl šių ypatybių šią mėsą rekomenduojama vartoti asmenims, kuriems reikia valgyti lengvą, tačiau didelio kaloringumo maistą.

SGN „Agnello di Sardegna“ yra biologiškai sveikas, jokiais cheminės ar biotinės kilmės teršalais neužterštas produktas. Kadangi Sardinijos ėriukai yra labai jauno amžiaus, jie priverstinai nešeriami, ir kadangi auginami natūralioje aplinkoje lauke, jie nepatiria su aplinka susijusio streso ir negydomi hormonais.

5.3. Priežastinis geografinės vietovės ir kurios nors produkto savybės, gero vardo ar kito požymio ryšys:

SGN „Agnello di Sardegna“ ypatybės visiškai priklauso nuo kilmės vietovės.

Šis produktas turi stiprų ir ypatingą kvapą, nes ėriukai ūkiuose žindomi motinos pienu ir minta natūralia ganyklų žole. SGN „Agnello di Sardegna“ ėriukai auginami ekstensyviu būdu ir tvarte be gardų, t. y. visiškai natūralioje aplinkoje, kuriai būdingos atviros erdvės, kurios gauna daug saulės šviesos, yra veikiamos vėjo ir Sardinijos klimato.

Auginimas lauke daro labai didelę įtaką ėriukų mitybai: žindomi ėriukai minta tik motinos pienu, paaugę jie seka paskui motiną į pievą – tuomet jų racionas pasipildo natūraliais pašarais, pavyzdžiui, žolėmis, laukiniais augalais ir aromatiniais salai būdingais augalais. Per ilgą laiką Sarda veislės avių biologinis ir reprodukcinis ciklas prisitaikė prie jų gyvenamosios aplinkos sąlygų. Todėl avys dažniausiai ėriuojasi rudens pabaigoje, kai prasideda pirmieji lietūs ir vėl pradeda vešėti augmenija. Dėl šių priežasčių jų mėsa pasižymi itin vertingomis organoleptinėmis savybėmis. Be to, žindymas motinos pienu turi įtakos ne tik riebalų kiekiui, bet ir kokybei. Žindant iš motinos pieno gauti riebalai lemia kūno riebalų sudėtį viso augimo metu.

Be to, tai, kad ėriukai auginami lauke, užtikrina, kad jie bus sveiki ir pakankamai judės, ypač natūralioje aplinkoje. Sardinija būtent tokia ir yra – dominuoja plačios erdvės, nėra didelių pramonės objektų, o teritorija mažai pakeista žmogaus veiklos. Sardinijos kraštovaizdžiui būdinga viena ypatybė, dėl kurios jis atrodo toks vienodas – tai jo skurdumas, nes medžių čia auginama nedaug. Tai dar kartą primena, kad čia vyrauja ganyklų veikla. Šis įspūdis nėra klaidingas, nes Sardinija – piemenų sala, o avių auginimas čia pagrindinė ekonominė veikla. Šioje saloje yra 16 410 avininkystės ūkių, kuriuose auginama 3 294 044 avių, o tai sudaro 40 % visos Italijos avių populiacijos.

Ir šiandien Sardinija yra piemenų sala, kokia buvo ilgus amžius. Avys Sardinijoje auginamos nuo ikinuraginio (ital. prenuragico) periodo: nuragues (statiniuose iš akmens) viduje rasta pirmųjų pieno perdirbimo įrankių liekanų. Sardinijos ėriena taip pat daug kartų minėta romėnų epochos rašytiniuose šaltiniuose. Per šimtmečius sarda avių veislė įsitvirtino Sardinijos teritorijoje, nes galvijų augintojų patirties dėka nuolat prisitaikydavo. Ši veislė iš esmės yra ilgo žmonių ir gyvūnų veislių prisitaikomo prie teritorijos rezultatas.

Ir šiandien piemenys savo bandas prižiūri taip pat rūpestingai kaip ir prieš kelis šimtmečius. Kadangi piemenys sugebėjo išsaugoti senas tradicijas, ši avių veislė išliko gryna, o „Agnello di Sardegna“ kokybė nė trupučio nepablogėjo.

Nuoroda į paskelbtą specifikaciją:

Valdžios institucijos pradėjo nacionalinę užprotestavimo procedūrą, paskelbdamos saugomos geografinės nuorodos „Agnello di Sardegna“ pakeitimo paraišką 2008 m. sausio 3 d.Italijos Respublikos oficialiajame leidinyje Nr. 2.

Visą produkto specifikacijos tekstą galima rasti interneto svetainėje:

http://www.politicheagricole.it/DocumentiPubblicazioni/Search_Documenti_Elenco.htm?txtTipoDocumento=Disciplinare%20in%20esame%20UE&txtDocArgomento=Prodotti%20di%20Qualit%E0>Prodotti%20Dop,%20Igp%20e%20Stg arba

tiesiogiai Žemės ūkio politikos, maisto ir miškininkystės ministerijos svetainėje (http://www.politicheagricole.it), spausti rubriką „Prodotti di Qualità“ (kairėje ekrano pusėje), paskui – „Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE [regolamento (CE) n. 510/2006]“.

(1) OL L 93, 2006 3 31, p. 12.