Pasiūlymas Tarybos sprendimas leidziantis Jungtinei Karalystei įvesti specialią priemonę, nukrypstančią nuo Šestosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo 11 straipsnio /* KOM/2004/0400 galutinis */





Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS leidziantis Jungtinei Karalystei įvesti specialią priemonę, nukrypstančią nuo Šestosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo 11 straipsnio (pateikta Komisijos) AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. Vadovaudamasi 1977 m. geguzės 17 d. Šestosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo - Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas [1] 27 straipsniu Taryba, Komisijos pasiūlymu, gali vieningai leisti bet kuriai valstybei narei imtis specialiių priemonių, nukrypstančių nuo direktyvos nuostatų, kad būtų supaprastinta mokesčių procedūra, arba būtų uzkirstas kelias tam tikroms mokesčių mokėjimo vengimo ar issisukinėjimo formoms. [1] OL L 145, 1977.6.13, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/15//EB (OL L 52, 2004.2.21, p. 61). 2. Prasyme, pateiktame Komisijai, kurį Komisijos generalinis sekretariatas uzregistravo 2004 m. vasario 13 d., Jungtinės Karalystės vyriausybė prasė leisti imtis priemonės, nukrypstančios nuo Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkto. Komisija informavo kitas valstybes nares apie Jungtinės Karalystės prasymą 2004 m. kovo 15 d. laisku. 3. Komisija gavo prasymą anksčiau, negu įsigaliojo Tarybos direktyvos 2004/7/EB 27 straipsnio daliniai pakeitimai. Tačiau, nesant pereinamojo laikotarpio priemonių, prasymas turi būti nagrinėjamas vadovaujantis ne buvusiomis taisyklėmis, o naujomis taisyklėmis. 4. Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkte numatyta, kad teikiamų prekių ir paslaugų apmokestinamąją vertę sudaro ,viskas, kas sudaro atlygį, kuris yra ar turi būti tiekėjo gautas is pirkėjo...". Šios nuostatos paprastai pakanka tais atvejais, kai prekės ir paslaugos teikiamos grynai komerciniais tikslais, ir tiekėjas nesusijęs su pirkėju taip, kad sis rysys galėtų turėti įtakos tiekimo kainai. Tačiau, kai abi sandorio salys yra susijusios, akivaizdu, kad kai kurios prekės ar paslaugos teikiamos mazesne negu rinkos kaina. Jungtinei Karalystei jau buvo leista nukrypti nuo 11 straipsnio dėl tokio prekių ar paslaugų teikimo susijusioms salims nepagrįstai mazomis kainomis, dėl kurio gali būti netenkama mokesčių, kuomet gavėjas yra atleidziamas nuo mokesčių, arba jam taikomos mokesčių lengvatos [2]. Remdamosi sia leidziančia nukrypti nuostata valdzios institucijos gali apskaičiuoti mokesčius pagal tokio tiekimo kainą atviroje rinkoje. Nors schema, nurodyta prasyme leisti nukrypti nuo direktyvos nuostatų, yra panasi į schemas, kurioms jau taikoma leidzianti nukrypti nuostata, pagrindai, leidziantys taikyti dabartinę leidziančią nukrypti nuostatą nėra pakankamai platūs, kad apimtų is dalies pakeistos schemos. [2] OL L 132, 1987.5.21, p. 22. 5. Taigi, Jungtinė Karalystė papresė suteikti jai papildomą, siauriau taikomą leidziančią nukrypti nuostatą siekiant kovoti su mokesčių mokėjimo vengimu, susijusiu su paslaugų teikimu tarp darbdavio ir darbuotojo prekybos automobiliais srityje. Direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje paslaugų teikimu uz atlygį laikoma, kai prekės, sudarančios verslui skirto turto dalį, uz kurias pridėtinės vertės mokestis gali būti atskaitytas, yra naudojamos asmeniniams personalo poreikiams. Tokio paslaugų teikimo vertės nustatymas yra reglamentuojamas 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos c punkte, kuriame nurodoma, kad apmokestinamasis asmuo moka mokestį uz visas savo islaidas, patirtas teikiant sias paslaugas. Tačiau, Jungtinėje Karalystėje pasitaiko atvejų, kai darbdaviai apeina sią nuostatą, imdami mokestį uz teikiamas paslaugas. Dėl to tiekimo apmokestinamoji vertė nustatoma pagal 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punktą. Mokestis yra atskaitomas tik nuo realiai darbuotojo sumokėtos sumos, kurios dydį aiskiai nulemia egzistuojantys jų darbiniai santykiai. 6. Jungtinėje Karalystėje atskleistas piktnaudziavimas siuo metu nustatytas tik automobilių sektoriuje. Įmonės gali atsiimti mokestį uz automobilius, sudarančius automobilių gamintojų ar prekiautojų prekybos atsargas. Dazniausiai pasitaikantis pavyzdys - parodomieji automobiliai. Darbuotojai daznai gali naudotis parodomaisiais automobiliais po darbo valandų. Jeigu parodomuoju automobiliu yra naudojamasi nemokamai, kuriam yra taikoma mokesčių lengvata, pagal galiojančias taisykles teikiama paslauga turėtų būti apmokestinama remiantis visomis apmokestinamojo asmens islaidomis, patirtomis teikiant sią paslaugą. Tačiau, kai darbuotojas moka tam tikrą sumą uz naudojimąsi automobiliu, sis apmokestinamosios vertės nustatymo metodas nebetaikomas, o taikoma 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkte numatyta normali taisyklė. Dėl to, PVM yra sumokamas pagal automobilio naudotojo realiai sumokėtą sumą. Atsizvelgiant į tai, kad darbdavys ir darbuotojas yra susiję, gali būti nustatomas labai mazas mokestis uz automobilį. Ši praktika leidzia darbdaviui suteikti darbuotojui nemazos naudos. 7. Jungtinėje Karalystėje buvo taikoma si vengimo mokėti mokesčius schema. Atsizvelgdama į tai, kad motorinės transporto priemonės yra didelės vertės prekės, ir į jų kiekį, skirtą darbuotojų naudojimui, Jungtinės Karalystės vyriausybė apskaičiavo, kad nesumokėtų mokesčių suma ateityje gali būti gerokai didesnė, jeigu si schema bus dar plačiau taikoma. Manydama, kad piktnaudziavimas paplitęs tik viename konkrečiame rinkos sektoriuje, Jungtinė Karalystė paprasė tiesiogiai nukreiptos pries sią schemą leidziančios nukrypti nuostatos, kuri būtų efektyvesnė uz bendrai taikomą leidziančią nukrypti nuostatą. Tikslinė leidzianti nukrypti nuostata taip pat reiskia, kad istaisomosios priemonės yra proporcingos problemai. 8. Schema nustatyta tik prekybos automobiliais sektoriuje, nes apskritai, Jungtinėje Karalystėje įmonės negali susigrązinti PVM uz perkamus automobilius, jeigu jie yra naudojami asmeniniais tikslais. Šios sąlygos leidzia netiesiogiai apmokestinti automobilių naudojimą asmeniniais tikslais, ir atsizvelgti į privačių asmenų naudojimąsi automobiliais. Ši taisyklė netaikoma įmonėms, prekiaujančioms automobiliais, kurių automobiliai sudaro pekybos atsargas, ir jos gali susigrązinti mokestį. Bet koks sių automobilių naudojimas asmeniniais tikslais turėtų būti apmokestinamas. 9. Atsizvelgiant į tai, kad isdėstyta pirmiau, Komisija mano, kad reikėtų suteikti Jungtinei Karalystei jos prasytą leidziančią nukrypti nuostatą. Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS leidziantis Jungtinei Karalystei įvesti specialią priemonę, nukrypstančią nuo Šestosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo 11 straipsnio EUROPOS SAJUNGOS TARYBA, atsizvelgdama į 1977 m. geguzės 27 d. Šestąją Tarybos direktyvą 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo - Bendros pridėtinės vertės mokesčio sistemos: vienodo vertinimo pagrindo [3], ypač į jos 27 straipsnį, [3] OL L 145, 1977.6.13, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/15/EB (OL L 52, 2004.2.21, p. 61). atsizvelgdama į Komisijos pasiūlymą [4], [4] OL [...] C [...], p. [...]. kadangi: (1) prasyme, pateiktame Komisijai, kurį Komisijos generalinis sekretariatas uzregistravo 2004 m. vasario 13 d., Jungtinės Karalystės vyriausybė prasė leisti imtis specialios priemonės, nukrypstančios nuo Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkto; (2) sios leidziančios nukrypti nuostatos tikslas - uzkirsti kelią pridėtinės vertės mokesčio (PVM) mokėjimo vengimui teikiant tam tikras paslaugas nepagrįstai mazomis kainomis. Ši leidzianti nukrypti nuostata skirta tam, kad nebūtų apeinamos Direktyvos 77/388/EEC 6 straipsnio 2 dalies nuostatos, motorinių transporto priemonių prekybos sektoriuje leidziant personalui uz simbolinę kainą naudotis automobiliais asmeniniais tikslais. Kai si kaina prilyginama kompensacijai uz suteiktą paslaugą, PVM yra atskaitomas nuo darbuotojo realiai sumokėtos sumos pagal Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkto nuostatą. Tačiau, dėl darbinių santykių, kurie sieja abi salis, realiai sumokėta suma yra dirbtinai maza, ir dėl to PVM įplaukos labai sumazėja; (3) Jungtinei Karalystei jau buvo leista nukrypti nuo 11 straipsnio [5] siekiant isspręsti problemą dėl prekių ar paslaugų teikimo nepagrįstai mazomis kainomis susijusioms salims, kai gavėjas atleidziamas nuo mokesčių, arba jam taikomos mokesčių lengvatos. Atsizvelgiant į tai, kad tuomet, kai buvo suteikta leidzianti nukrypti nuostata, darbuotojai nebuvo įtraukti į apibrėzimą ,susiję", ir jie nėra apmokestinami asmenys, kurie yra atleidziami nuo mokesčių, arba jiems taikomos mokesčių lengvatos, reikia papildomos ir labiau apibrėztos leidziančios nukrypti nuostatos; [5] OL L 132, 1987.5.21, p. 22. (4) si speciali priemonė turėtų būti taikoma tik tais atvejais, kai administracija gali nustatyti, kad apmokestinamajai vertei, nustatytai 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkte, turėjo įtakos darbiniai santykiai tarp abiejų salių. Toji isvada kiekvienais atvejais privalo būti pagrįsta akivaizdziais faktais, o ne prielaidomis; (5) atsizvelgiant į ribotą sios leidziančios nukrypti nuostatos taikymo sritį, speciali priemonė yra proporcinga siekiamam tikslui; (6) leidzianti nukrypti nuostata nepaveiks neigiamai Bendrijos nuosavų isteklių, susijusių su pridėtinės vertės mokesčiu, PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis Nukrypstant nuo Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkto nuostatos, naudojimosi automobiliais paslaugos teikimo atveju, kai tiekėjas ir gavėjas yra susiję asmenys, iki 2008 m. gruodzio 31 d. Jungtinei Karalystei leidziama apmokestinamąja verte laikyti atviros rinkos kainą. 2 straipsnis 1 straipsnis taikomas tik esant sioms sąlygoms: a) tiekėjas turi teisę visai arba is dalies susigrązinti pridėtinės vertės mokestį, taikomą motorinėms transporto priemonėms; b) gavėjas nėra visiskai apmokestinamasis asmuo ir yra susijęs su tiekėju darbiniais santykiais, numatytais nacionaliniais teisės aktais; c) remiantis nagrinėto atvejo aplinkybėmis galima daryti isvadą, kad darbiniai santykiai, nurodyti b punkte, turėjo įtakos apmokestinamai vertei, kuri yra apibrėzta Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkte. 3 straipsnis Šis sprendimas yra skirtas Jungtinei Didziosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystei. Priimta Briuselyje, [...] Tarybos vardu Pirmininkas