Nors darbingo amžiaus gyventojų skaičiaus mažėjimas yra plačiai paplitęs ir daugiau kaip pusė ES gyventojų gyvena regionuose, kuriuose jis mažėja, kai kuriuose regionuose šis mažėjimas susijęs ir su kitomis struktūrinėmis problemomis. Palyginti su ES vidurkiu, kai kuriuose regionuose aukštąjį išsilavinimą turinčių asmenų dalis yra gerokai mažesnė, o tikimybė, kad jaunuoliai (20–24 m. amžiaus) įgys tretinį išsilavinimą yra santykinai mažesnė. Be to, nors ES lygmeniu aukštąjį išsilavinimą turinčių 25–64 m. amžiaus asmenų dalis didėja, nes jaunesnio amžiaus grupės yra labiau išsilavinusios nei vyresnio amžiaus, šiuose regionuose ši dalis didėjo lėčiau ir prognozuojama, kad ši tendencija išliks tokia pati. Kadangi tretinį išsilavinimą turinčių darbuotojų dalis mažėja arba nekinta, šie regionai negalės kompensuoti mažėjančios darbo jėgos ir aukštos kvalifikacijos darbuotojų kiekio. Jeigu ši problema nebus išspręsta, padidės specialistų ir ekonominis atotrūkis tarp šių ir dinamiškesnių ES regionų.

Siekiant išvengti didėjančių specialistų ugdymo kliūčių rizikos, būtina skatinti tiek specialistų paklausą, visų pirma skatinant dinamiškesnes ir įvairesnes ekonomines galimybes, tiek specialistų pasiūlą. Tam reikia įvairių investicijų ir reformų, kurios būtų remiamos pagal, inter alia, naujos kartos sanglaudos politikos programas ir ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus. Politinis atsakas turėtų apimti išsamų priemonių rinkinį, kuris būtų plėtojamas ir įgyvendinamas taikant vietos poreikiais grindžiamus metodus, pritaikytas pagal vietos aplinkybes, įgyvendinamas vadovaujantis sanglaudos politika ir papildomas sektorių strategijomis. Atitinkamuose regionuose taip pat turėtų būti pagerinta verslo aplinka ir gyvenimo kokybė, kad jie taptų patrauklesnėmis vietomis gyventi ir dirbti. Šios priemonės gali padėti ugdyti specialistus, reikalingus regionų ekonominiam vystymuisi, kuris vis labiau priklauso nuo žinių ir inovacijų, taigi ir nuo aukštos kvalifikacijos žmonių. Be to, Europos semestras atliks aktyvų vaidmenį padėdamas vykdyti reikiamas reformas, visų pirma darbo rinkoje arba švietimo sistemoje, kuriomis bus skatinamas specialistų ugdymas.

Dėl didesnių teritorinių skirtumų, atsirandančių dėl tokių specialistų ugdymo kliūčių, vis daugiau žmonių ir bendruomenių gali jaustis palikti nuošalyje, o tai gali dar labiau sustiprinti dabartines nepasitenkinimo politine padėtimi tendencijas. Dėl to sumažėtų pasitikėjimas mūsų demokratinėmis vertybėmis ir visuomenės parama reformoms, įskaitant reformas, susijusias su žaliąja ir skaitmenine pertvarka.

Šie regionai yra susidūrę su specialistų ugdymo kliūtimis arba rizikuoja su jomis susidurti. Dėl senėjimo ir mažėjančio darbingo amžiaus gyventojų skaičiaus, taip pat dėl ekonominio dinamiškumo stokos mažėja aukštos kvalifikacijos ir jaunesnių darbuotojų skaičius. Be to, tokiuose regionuose patiriama didelių socialinių ir ekonominių sunkumų, kaip antai nepakankamos ekonomikos įvairinimo galimybės, pernelyg didelė priklausomybė nuo silpnėjančių sektorių ir nedidelis inovacinis pajėgumas. Tai glaudžiai susiję su nepakankamai gerai veikiančiomis darbo rinkomis, žemesniu suaugusiųjų švietimo lygiu, prastesniais socialiniais rezultatais ir mažesnėmis galimybėmis gauti būtiniausias paslaugas. Dėl šių sunkumų apribojamas šių regionų gebėjimas kurti tvarią, konkurencingą, žinių ekonomiką.

Todėl mažėjanti darbo jėga tuo pačiu metu yra demografinis, ekonominis ir socialinis reiškinys. Kai kuriuose regionuose dėl to kylančias problemas dar labiau apsunkina maža ir nekintanti tretinį išsilavinimą įgijusių asmenų dalis. Dėl to mažėja regionų gebėjimas pašalinti ekonomines mažėjančios darbo jėgos pasekmes. Tai ypač aktualu kaimo vietovėse, tačiau periferiniuose, atokiausiuose ir pramonės pertvarką vykdančiuose regionuose taip pat mažėja gyventojų skaičius, darbuotojai, ypač jaunesni ir kvalifikuoti, išvyksta į turtingesnius regionus ir patiriama sunkumų siekiant skatinti, išlaikyti ir pritraukti specialistus.

Suaugusiųjų dalyvavimas švietimo programose yra gerokai mažesnis regionuose, susiduriančiuose su specialistų ugdymo kliūtimis (5,6 proc., palyginti su 10 proc. ES vidurkiu): mažiau žmonių atnaujina savo įgūdžius arba mokosi naujų įgūdžių, įskaitant tuos, kurių reikia įgyvendinant dvejopą pertvarką, todėl kyla didesnės neatitikties sparčiai kintantiems darbo rinkos poreikiams rizika. Valstybių narių suaugusiųjų švietimo rezultatai labai skiriasi – miestų vietovėse šie rodikliai yra daug didesni nei kaimo vietovėse.

Šiuose regionuose fizinės galimybės naudotis švietimo infrastruktūra taip pat yra prastesnės. Nors kiekviename iš šių regionų yra vienas ar daugiau universitetų, juose yra mažiau žmonių, gyvenančių 45 minučių atstumu nuo artimiausio universiteto, palyginti su kitais regionais.

Valstybėse narėse esama didelių skirtumų, ypač tarp sostinių ir kitų regionų. Kartais tarp regionų esama ir teritorinių skirtumų. Daugumoje valstybių narių sostinių regionai dėl juose esančių universitetų, sutelktų aukštos kvalifikacijos darbo vietų, ekonominių galimybių, aktyvaus kultūrinio ir socialinio gyvenimo perspektyvų pritraukia daug jaunimo. Jauni žmonės į šiuos regionus persikelia norėdami studijuoti arba susirasti darbą netrukus po studijų. Vėliau sulaukę brandesnio amžiaus jie gali išvykti iš sostinės regiono. Ši specialistų apykaita yra naudinga visiems, tačiau tik tada, kai visi regionai yra vienodai pasirengę pritraukti specialistų.

2.2.Regionai, iš kurių pasitraukia jauni specialistai, susiduria su specialistų ugdymo kliūčių grėsme

Tretinis išsilavinimas gali būti labai reikšmingas prisidedant prie regionų dinamiškumo ir patrauklumo. Tačiau ne mažiau svarbu kurti ekonomines galimybes, dėl kurių specialistai norėtų pasilikti ir atvykti, ir suderinti darbo jėgos pasiūlą su esamais ir būsimais rinkos poreikiais. Nepakankamos karjeros perspektyvos gali atgrasyti jaunus žmones investuoti į tretinį išsilavinimą, o kai kurie gali nuspręsti ieškoti karjeros galimybių kitur. Regionuose, kuriems kyla specialistų ugdymo kliūčių arba rizika, kad jų kils , jaunimo (15–34 m. amžiaus) nedarbo lygis siekia 14,6 proc., t. y. jis yra gerokai didesnis nei ES (11,1 proc.). Be to, nors pasitraukiant jaunimui atsiranda naujų galimybių atskiriems asmenims, dėl to taip pat gali kilti įtampa darbo rinkoje ir padidėti darbo vietų trūkumas kai kuriuose sektoriuose.

Žmonių judumui poveikį daro įvairūs veiksniai: galimybės įsidarbinti, darbo užmokestis, darbo sąlygos, lygios galimybės, vieta ir jos apylinkėse teikiamos paslaugos bei pasitikėjimas institucijomis.

Šiuo atžvilgiu darbo užmokestis, pajamos ir ekonominė plėtra regionuose, kuriems kyla specialistų ugdymo kliūčių grėsmė, yra gerokai mažesni nei likusioje ES (atlygis darbuotojui siekia 82 proc. ES vidurkio). Institucijų kokybė taip pat prastesnė, nes šių regionų Europos valdymo kokybės indeksas šiuo metu siekia tik apie 60 proc. ES vidurkio.

Be integruotos strategijos, kuria vadovaujantis būtų galima gausinti specialistus ir kurti naujas ugdymo galimybes, regionai, kuriuose juntamas poveikis dėl didelio išvykstančių jaunų žmonių skaičiaus, galėtų atsidurti panašioje struktūrinėje padėtyje, kaip regionai, kuriuose lėtai, bet vis sparčiau, mažėja darbingo amžiaus gyventojų ir nekinta tretinį išsilavinimą įgyjančių žmonių skaičius.

2.3.Regionai, susidūrę su specialistų ugdymo kliūtimis arba rizikuojantys su jomis susidurti

Specialistų ugdymo kliūtys yra daugialypės ir kelia didelį pavojų ilgalaikei regionų gerovei.

Žemėlapyje raudona spalva pažymėti 46 regionai, susiduriantys su specialistų ugdymo kliūtimis. Šiuose regionuose sparčiai mažėja darbingo amžiaus gyventojų, o 2015–2020 m. tretinį išsilavinimą įgijusių asmenų skaičius buvo mažas ir nekito. Šios grupės regionuose gyvena 16 proc. ES gyventojų. Dauguma šių regionų yra mažiau išsivystę – jų BVP vienam gyventojui vidutiniškai siekia 64 proc. ES vidurkio. Ši regionų grupė apima daugiau kaimo vietovių nei likusi ES dalis: 31 proc. jos gyventojų gyvena kaimo vietovėse, palyginti su vidutiniškai 21 proc. ES.

Žemėlapyje geltona spalva taip pat pažymėta antra 36 regionų, rizikuojančių ateityje susidurti su specialistų ugdymo kliūtimis, grupė, nes jiems didelį poveikį daro jų 15–39 m. amžiaus gyventojų išvykimas (šis rodiklis siekia daugiau kaip –2 tūkstančiui gyventojų per metus, palyginti su vidutiniškai 5,3 tūkstančiui gyventojų ES). Šios grupės regionuose gyvena 13 proc. ES gyventojų.

Kartu šios regionų kategorijos apima 30 proc. ES gyventojų.

Dėl įvairių pirmiau minėtų veiksnių derinio šiuose regionuose atsiranda laipsniško mažėjimo tendencija, dėl kurios varžomas ir stabdomas ilgalaikis augimas. Todėl, siekiant panaikinti šį užburtą ratą ir paskatinti didesnį ekonominį dinamiškumą, būtina nustatyti išsamią išteklių ir paskatų strategiją.

3.Specialistų paklausos ir pasiūlos skatinimas siekiant išvengti ugdymo kliūčių

Siekdami išvengti specialistų ugdymo kliūčių arba neleisti joms išplisti ilgam, regionai turi rasti būdų, kaip skatinti tiek specialistų pasiūlą, tiek paklausą ir kartu juos pritaikyti prie kintančių savo ekonomikos poreikių. Šie būdai turi apimti problemų, susijusių su jų darbo rinkos, švietimo, mokymo ir suaugusiųjų švietimo sistemų neveiksmingumu, sprendimą, inovacijų ir viešojo valdymo rezultatų gerinimą, verslo aplinką ir paslaugų lygio bei galimybių jomis naudotis didinimą. Nauja speciali ES iniciatyva, specialistų gausinimo mechanizmas, bus naudinga visiems ES regionams ir teritorijoms, kuriuose kyla darbingo amžiaus gyventojų skaičiaus mažėjimo problema, pasiruošusiems padidinti savo patrauklumą ir geriau ugdyti, pritraukti bei išlaikyti specialistus. Be to, taikant tam tikrus šio mechanizmo elementus, speciali parama bus teikiama ir regionams, susiduriantiems su specialistų ugdymo kliūtimis arba rizikuojantiems su jomis susidurti (žr. 3.5 punktą).

3.1.Specialistų ugdymo galimybių išnaudojimas taikant vietos poreikiais grindžiamą politiką