EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2021 11 24 COM(2021) 743 final PASIŪLYMAS DĖL KOMISIJOS IR TARYBOS

BENDROS UŽIMTUMO ATASKAITOS





Turinys SVARBIAUSIA INFORMACIJA DARBO RINKOS IR SOCIALINIŲ TENDENCIJŲ BEI UŽDAVINIŲ EUROPOS SĄJUNGOJE APŽVALGA 1.1 Darbo rinkos tendencijos 1.2 Socialinės tendencijos 1.3 Peržiūrėta socialinių rodiklių suvestinė: uždavinių, susijusių su Ramsčio principais, apžvalga 1.4 Pagrindiniai ES tikslai iki 2030 m. UŽIMTUMAS IR SOCIALINĖS REFORMOS: VALSTYBIŲ NARIŲ REZULTATAI IR VEIKSMAI 2.1. 5 gairė. Darbo jėgos paklausos didinimas 2.1.1 Pagrindiniai rodikliai 2.1.2 Politinis atsakas 2.2 6 gairė. Darbo jėgos pasiūlos didinimas ir galimybių įsidarbinti, įgūdžių bei kompetencijos gerinimas 2.2.1 Pagrindiniai rodikliai 2.2.2 Politinis atsakas 2.3 7 gairė. Darbo rinkų veikimo ir socialinio dialogo veiksmingumo gerinimas 2.3.1 Pagrindiniai rodikliai 2.3.2 Politinis atsakas 2.4 8 gairė. Lygių galimybių visiems skatinimas, socialinės įtraukties didinimas ir kova su skurdu

2.4.1 Pagrindiniai rodikliai 2.4.2 Politinis atsakas

SVARBIAUSIA INFORMACIJA Europos Komisijos ir Tarybos bendroje užimtumo ataskaitoje, vadovaujantis SESV 148 straipsniu, kasmet aptariama užimtumo padėtis Sąjungoje ir užimtumo politikos gairių įgyvendinimas. Ataskaitoje apžvelgiami pagrindiniai atitinkamų metų užimtumo bei socialinės raidos Europos Sąjungoje aspektai, taip pat pastarojo meto valstybių narių politikos priemonės, įgyvendinamos pagal jų užimtumo politikos gaires . Joje taip pat nustatytos pagrindinės prioritetinės sritys, kuriose reikia imtis politikos veiksmų. Komisijos teikiamas pasiūlymas dėl šios ataskaitos yra Europos semestro rudens dokumentų rinkinio dalis. Komisijai ir jos parengiamiesiems organams pasikeitus nuomonėmis, galutinį tekstą priims Užimtumo, socialinės politikos, sveikatos ir vartotojų reikalų (EPSCO) taryba. 2022 m. bendroje užimtumo ataskaitoje daugiau dėmesio skiriama Europos socialinių teisių ramsčio įgyvendinimui vykdant 2021 m. kovo mėn. veiksmų plane ir ES vadovų gegužės 8 d. Porto deklaracijoje prisiimtus įsipareigojimus. Įgyvendinimas padės Sąjungai siekti žaliosios, skaitmeninės ir teisingos pertvarkos ir užtikrinti aukštynkryptę socialinę ir ekonominę konvergenciją, įveikiant demografinius sunkumus. Jis taip pat turėtų padėti siekti darnaus vystymosi tikslų. Šia ataskaita sustiprinama socialinio ramsčio stebėsena, visų pirma pasitelkiant teminius intarpus, kuriuose aptariami pagrindiniai uždaviniai trijose srityse: lygių galimybių ir galimybės įsidarbinti, tinkamų darbo sąlygų ir socialinės apsaugos bei įtraukties. Į ataskaitą taip pat įtraukti trys pagrindiniai ES užimtumo, įgūdžių ir skurdo mažinimo iki 2030 m. tikslai, nustatyti Ramsčio veiksmų plane, kuriuos ES vadovai palankiai įvertino Porto socialinių reikalų aukščiausiojo lygio susitikime ir birželio mėn. Europos Vadovų Taryboje. ES įsipareigojo iki 2030 m. pasiekti šiuos pagrindinius ES tikslus: ·darbą turėtų turėti ne mažiau kaip 78 proc. 20–64 m. gyventojų; ·bent 60 proc. 25–64 m. žmonių turėtų kasmet dalyvauti mokymo veikloje ir ·asmenų, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, skaičius turėtų sumažėti bent 15 mln., palyginti su 2019 m. Kartu su sanglaudos fondais įgyvendinant reformas ir investuojant, kaip numatyta valstybių narių ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planuose, bus skatinamas teisingas, įtraukus ir tvarus ekonomikos atsigavimas. Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemone skatinama Sąjungos ekonominė, socialinė ir teritorinė sanglauda, gerinant valstybių narių atsparumą, pasirengimą krizėms, gebėjimą prisitaikyti ir augimo potencialą. Tokiu būdu priemone taip pat prisidedama prie Europos socialinių teisių ramsčio įgyvendinimo, ypatingą dėmesį skiriant konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose nustatytų problemų sprendimui. Šiuo atžvilgiu svarbūs keturi iš šešių priemonės taikymo sritį apibrėžiančių ramsčių, t. y. i) pažangus, tvarus ir integracinis augimas, ii) socialinė ir teritorinė sanglauda, iii) sveikata ir ekonominis, socialinis bei institucinis atsparumas ir iv) naujai kartai, vaikams ir jaunimui skirtos politikos priemonės. Į bendrą užimtumo ataskaitą, kuri yra politikos atsako analizės dalis, taip pat įtrauktos kelios priemonės, remiamos iš EGADP ir kitų ES finansavimo šaltinių, įskaitant „Europos socialinį fondą +“, Europos regioninės plėtros fondą ir Teisingos pertvarkos fondą. 2022 m. bendroje užimtumo ataskaitoje pateikta analizė grindžiama peržiūrėta socialinių rodiklių suvestine, išsamiau nagrinėjami Ramsčio principai. Kaip 2021 m. kovo mėn. Socialinių teisių ramsčio veiksmų plano dalį Komisija pasiūlė peržiūrėti socialinių rezultatų suvestinę, kad būtų galima geriau stebėti, kaip įgyvendinamas ramstis, ir nustatyti patikslintus pagrindinius rodiklius, kuriuos EPSCO taryba patvirtino 2021 m. birželio mėn. Todėl 2022 m. bendroje užimtumo ataskaitoje vertinami valstybių narių veiklos rezultatai pagal patikslintus pagrindinius rodiklius . Dabar tarp jų – rodikliai, kuriuos taikant galima atsižvelgti į tokius svarbius aspektus, kaip suaugusiųjų mokymasis, neįgaliųjų integracija į darbo rinką, vaikų skurdo ir socialinės atskirties rizika ir per didelės išlaidos būstui. Peržiūrėtos socialinių rodiklių suvestinės duomenys, taip pat konkrečioms šalims skirta duomenų ir politinių aplinkybių analizė leidžia tiksliau nustatyti pagrindinius užimtumo, įgūdžių ir socialinius iššūkius ES ir valstybėse narėse (žr. 1 pav.). Todėl galima atidžiau stebėti socialinius pokyčius ir skirtumus. EPSCO tarybos patariamieji komitetai apsvarstys Ispanijos ir Belgijos pasiūlymą dėl socialinių disbalansų procedūros (SDP) pagal SESV 148 straipsnį Europos semestro kontekste. 1 pav. Užimtumo, įgūdžių ir socialiniai iššūkiai ES valstybėse narėse pagal pagrindinius peržiūrėtos socialinių rezultatų suvestinės rodiklius Pastabos: 1) suaugusiųjų mokymosi rodiklio duomenų dar nėra; 2) skaitmeninių įgūdžių rodiklis grindžiamas 2019 m. duomenimis; 3) trūksta dalies šalių kai kurių rodiklių duomenų: visų rodiklių paaiškinimai pateikti ataskaitos priede. COVID-19 krizės poveikį darbo rinkai sušvelnino greiti ir ryžtingi politiniai veiksmai valstybių narių ir ES lygmeniu. Darbo rinkos atsigavimas įsibėgėja, tačiau užimtumas ir bendras dirbamų valandų skaičius į prieškrizinį lygį dar negrįžta . 20–64 m. asmenų užimtumo lygis, 2020 m. II ketv. nukritęs iki 71,6 proc., iš dalies atsigavo ir pakilo iki 72,8 proc., bet vis dar nepasiekė aukščiausio 73,3 proc. lygio, kuris buvo 2019 m. IV ketv. Nors atsigaunant ekonomikai bus toliau kuriamos darbo vietos, grįžti prie prieškrizinio užimtumo lygio tikimasi ne anksčiau kaip 2022 m. Kaip matyti iš pagrindinio ES užimtumo lygio tikslo, aukštas užimtumo lygis yra pagrindinis 2030 m. prioritetas siekiant užtikrinti, kad visi galėtų visapusiškai dalyvauti ekonomikoje ir visuomenės gyvenime, ir padėti sumažinti asmenų, kuriems gresia skurdas, skaičių. Apskritai nedarbas didėjo mažiau nei buvo galima tikėtis, atsižvelgiant į COVID-19 poveikį ekonomikai. Taip yra dėl valstybių narių įgyvendinamų politikos priemonių, be kita ko, remiamų ES lėšomis (visų pirma Europos laikinos paramos priemonės nedarbo rizikai dėl ekstremaliosios situacijos mažinti (SURE) ir sanglaudai ir Europos teritorijoms skirtos ekonomikos gaivinimo pagalbos iniciatyvos (REACT-EU) lėšomis), ir – kiek mažesniu mastu – dėl to, kad kai kurie žmonės bent laikinai tapo neaktyvūs, nes rasti darbą tapo sunkiau. Darbo rinkos atsigavimas įsibėgėja 72,8 % užimtumo lygis 2021 m. II ketv. (1,2 proc. punkto didesnis nei prieš metus) 6,7 % nedarbo lygis 2021 m. rugsėjo mėn. (1 proc. punktu mažesnis nei prieš metus) 17,4 % jaunimo nedarbo lygis 2021 m. II ketv. (0,6 proc. punkto didesnis nei 2020 m. II ketv.) +13,3 % vieno darbuotojo dirbtų valandų skaičius 2021 m. II ketv., palyginti su 2020 m. IV ketv. (2,7 proc. mažesnis nei 2019 m. II ketv.) 27 ES valstybių narių aktyvumo bei nedarbo lygiai ir nesimokančio ir nedirbančio jaunimo dalis, % Vieno darbuotojo dirbtų valandų skaičius ir nebuvimas darbe 27 ES valstybėse narėse Pastaba. Ketvirčio nedarbo lygių eilutės pertrūkis nuo 2021 m. I ketv. Šaltinis: Eurostato duomenų bazė [une_rt_q], [une_ltu_q] ir Darbo jėgos tyrimas [lfsi_emp_q], [lfsq_argan], [lfsi_neet_q]. Duomenys pakoreguoti pagal sezoną, o ne pagal kalendorių.

Dėl COVID-19 krizės nutrūko pastaraisiais metais stebėta teigiama aktyvumo lygio tendencija. Dėl pandemijos 27 ES valstybėse narėse 20–64 m. amžiaus grupės aktyvumo lygis šiek tiek sumažėjo, tačiau vertinant ketvirčių duomenis jau atsigavo iki prieškrizinio lygio. Tai daugiausia lėmė moterų ir 55–64 m. amžiaus grupės asmenų dalyvavimas darbo rinkoje. Nepaisant to, per pastarąjį dešimtmetį absoliutus ES darbingo amžiaus gyventojų skaičius mažėjo, o tai taip pat yra veiksnys, lemiantis didėjantį darbo jėgos trūkumą. Šiomis aplinkybėmis svarbi politika, kuria į darbo rinką įtraukiama daugiau žmonių, sudaromos sąlygos ilgesniam ir sveikesniam profesiniam gyvenimui ir didinamas našumas vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu. Darbo sąlygų gerinimas ir geresnis jų pritaikymas prie kintančių darbuotojų poreikių per visą jų gyvenimą darytų teigiamą poveikį darbo jėgos pasiūlai ir taip galėtų prisidėti prie užimtumo lygio kėlimo. COVID-19 įvairiuose sektoriuose ir įvairių rūšių darbuotojams darė skirtingą poveikį Didžiausias užimtumo augimas nuo 2020 m. II ketv. statybos, viešojo administravimo ir IRT sektoriuose Mažiausias užimtumo augimas nuo 2020 m. II ketv. didmeninės ir mažmeninės prekybos, meno bei pramogų ir žemės ūkio sektoriuose 1,6 mln. mažiau darbuotojų (20–64 m.), dirbančių pagal terminuotas darbo sutartis 2021 m. II ketv., palyginti su 2019 m. II ketv. Užimtumo pokyčiai pagal ekonominę veiklą (nacionalinė sąvoka, pagal sezoną ir kalendorių pakoreguoti duomenys), ES 27 Šaltinis: Eurostato duomenų bazė [tec00109]. Pastaba: *NACE 2 red. veiklos rūšys. Ekonomikai atsigaunant po COVID-19 sukrėtimo, tikėtina, kad bus atkurtos ne visos darbo vietos, tad parama darbo keitimui tampa ypač svarbi. Nuo 2020 m. II ketv. didžiausias užimtumo augimas buvo statybos, viešojo administravimo ir IRT sektoriuose, o mažiausias – didmeninės ir mažmeninės prekybos, meno bei pramogų ir žemės ūkio sektoriuose. Kai kurioms nukentėjusioms įmonėms pandemija bus tik laikinas sukrėtimas. Kitoms įmonėms tai gali lemti esminius verslo modelių pokyčius, kuriuos iš dalies sukelia vartotojų prioritetų pasikeitimas (pavyzdžiui, platesnis elektroninės prekybos naudojimas) ir įmonių organizavimo bei darbo praktikos pokyčiai (įskaitant skaitmeninimą ir siekį taikyti tvaresnius gamybos metodus). Atsižvelgiant į tai, kai kurios užduotys gali tapti nebereikalingos ir dėl to gali prireikti atlikti su darbo metodais ir darbo sąnaudomis susijusią pertvarką, o politikos formuotojams ir įmonėms gali prireikti geriau remti darbo vietos keitimą, kaip numatyta Komisijos rekomendacijoje dėl veiksmingos aktyvios paramos užimtumui (EASE). Ekonomikos atsigavimas taip pat suteikia galimybę kurti tvaresnę socialinę ir ekonominę sistemą su naujais verslo modeliais ir plataus masto poveikiu siūlomų darbo vietų rūšims ir reikalingiems įgūdžiams. Spartus darbo jėgos perskirstymas, paremtas veiksminga aktyvia darbo rinkos politika ir kvalifikacijos kėlimo bei perkvalifikavimo priemonėmis, yra būtinas siekiant spręsti darbo jėgos trūkumo problemą, padėti didinti našumą, darbo užmokestį bei socialinę sanglaudą ir palengvinti žaliąją ir skaitmeninę pertvarką. Šiuo atžvilgiu gali būti naudinga sutrumpinto darbo laiko tvarka, palengvinanti ir remianti restruktūrizavimo procesus. Ji turėtų išlikti politikos priemonių rinkinio dalimi ir pasibaigus krizei ir būti orientuota į ekonomikos modernizavimą (pavyzdžiui, taikant susijusias įgūdžių ugdymo priemones), neatidėliojant struktūrinio koregavimo. Krizė išryškino sudėtingesnę jaunimo padėtį darbo rinkoje. 13,7 % NEET jaunimo (15–29 m.) 2020 m. +1,3 proc. punkto jaunimo nedarbo lygis 2019–2020 m. Du kartus daugiau jaunuolių dirba laikinai ne savo noru, palyginti su 25–64 m. amžiaus grupe Nesimokantis ir nedirbantis jaunimas (%, 15–29 m., 2020 m.) Pastaba. Kai kurie administraciniai vienetai salose ir atokiausiuose regionuose neįtraukti. Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas [edat_lfse_35]. © EuroGeographics (administracinės ribos). COVID-19 krizė padarė didesnį poveikį jaunuoliams, visų pirma žengiantiems į darbo rinką, todėl reikia imtis skubių ir ryžtingų politinių veiksmų. Jaunimo (15–24 m.) nedarbo lygis ES iki 2021 m. vidurio rodė pirmuosius atsigavimo ženklus, tačiau 2021 m. II ketv. vis dar buvo 17,4 proc., t. y. beveik trigubai didesnis nei 25–74 m. amžiaus gyventojų nedarbo lygis. COVID-19 sukeltas sukrėtimas priešinga kryptimi nukreipė šešerių metų nesimokančių ir nedirbančių (NEET) jaunuolių skaičiaus mažėjimo tendenciją, iš dalies dėl nesaugios jaunimo padėties darbo rinkoje. Todėl reikia imtis ryžtingų politinių veiksmų, kad būtų užkirstas kelias ilgalaikiam neigiamam poveikiui jų gerovei ir karjeros perspektyvoms. Sumažinti NEET jaunuolių skaičių iš tiesų yra vienas iš Europos Komisijos socialinių teisių ramsčio veiksmų plane iškeltų papildomų ES užmojų. Sustiprinta Jaunimo garantijų iniciatyva sustiprinami veiksmai, kad netekusiems darbo ar baigusiems mokslus asmenims per keturis mėnesius būtų pateiktas kokybiškas pasiūlymas dirbti, toliau mokytis, dalyvauti pameistrystės programose arba stažuotis . Iniciatyva ALMA (Aim, Learn, Master, Achieve – siekti, mokytis, išmokti, pasiekti) padės palankių sąlygų neturintiems NEET jaunuoliams įgyti profesinės patirties užsienyje, be kita ko, gauti būtiną socialinę paramą, siekiant integracijos į švietimo, profesinio mokymo ar kokybiško užimtumo programas. Atsižvelgiant į nevienodą krizės poveikį įvairioms darbuotojų grupėms, siekiant užtikrinti integracinį ekonomikos gaivinimą, svarbi prie konkrečių poreikių pritaikyta aktyvi darbo rinkos politika. Didelį smūgį patyrė nestandartinį darbą dirbantys darbuotojai, ypač dirbantieji pagal terminuotas darbo sutartis valstybėse narėse, kuriose paplitęs laikinais įdarbinimas . Ne ES gimę asmenys darbą prarado dažniau nei vietiniai gyventojai. Be to, yra daug galimybių didinti neįgaliųjų užimtumą: neįgaliųjų ir kitų asmenų užimtumo lygio skirtumas ES 2020 m. buvo 24,5 proc. punkto. Pandemija dar labiau išryškino ilgalaikius iššūkius, susijusius su moterų dalyvavimu darbo rinkoje. Nors iš duomenų nematyti didesnio neigiamo poveikio moterų užimtumo lygiui, palyginti su vyrais, izoliavimo laikotarpiu moterų darbo valandų skaičius sumažėjo labiau nei vyrų. Dėl to skiriasi moterų ir vyrų atstovavimas krizės paveiktuose sektoriuose ir profesijose, pasireiškia lyčių skirtumai nuotolinio darbo srityje ir tai, kad moterys prisiima didesnę artimųjų priežiūros pareigų dalį. Be to, per krizę vienišos moterys, turinčios vaikų, patyrė didesnį užimtumo sumažėjimą nei vaikų neturinčios moterys. Tai išryškina vaikų priežiūros ir ilgalaikės priežiūros paslaugų svarbą siekiant padidinti moterų dalyvavimą darbo rinkoje. Šiuo atžvilgiu Profesinio ir asmeninio gyvenimo pusiausvyros direktyva, kurią valstybės narės turi perkelti į nacionalinę teisę iki 2022 m. rugpjūčio 2 d., taip pat siekiama užtikrinti vienodas galimybes ir proporcingą vyrų ir moterų naudojimąsi teise į atostogas. Ja bus sudarytos galimybės vaikų arba priklausomų artimųjų turintiems darbuotojams geriau derinti priežiūros ir profesines pareigas. Be to, dėl mokesčių sistemų struktūros kai kuriose valstybėse narėse ir toliau neskatinama, kad darbo rinkoje dalyvautų antrieji šeimoje uždirbantys asmenys (dažniausiai moterys). Lyčių skirtumai darbo rinkoje tebėra dideli Asmenų, turinčių ir neturinčių vaikų iki 6 m., užimtumo lygio skirtumai 2020 m. (proc. punktais, pagal lytį, 25–49 m.) Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas [lfst_hheredch]. Moterų, turinčių mažų vaikų, užimtumo lygis ES yra 11,8 proc. punkto mažesnis nei vaikų neturinčių moterų Dirbtų valandų skaičius moterų grupėje mažėjo smarkiau dėl priežiūros įsipareigojimų (6,1 punkto moterų atveju ir 4,3 punkto vyrų atveju) Dideli galimybės naudotis vaikų priežiūros paslaugomis skirtumai tarp valstybių narių Nors galimybių didinti tam tikrų grupių užimtumą yra, daugelyje valstybių narių didėjantis darbo jėgos trūkumas rodo, kad itin svarbus bendresnis kvalifikacijos kėlimo ir perkvalifikavimo poreikis. Dėl COVID sumažėjus ekonominiam aktyvumui, darbo jėgos trūkumas sumažėjo beveik visose valstybėse narėse. 2021 m., sušvelninus izoliavimo priemones ir laipsniškai atsigaunant ekonomikai, laisvų darbo vietų skaičius daugumoje valstybių narių vėl pradėjo didėti. Statybos, sveikatos ir ilgalaikės priežiūros, taip pat informacinių ir ryšių technologijų sektoriuose pranešta apie didžiausią darbo jėgos trūkumą, kurį, be kitų priežasčių, lemia ilgalaikis įgūdžių trūkumas. Be to, galima tikėtis, kad dėl žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos padidės darbo jėgos paklausa sektoriuose, susijusiuose su atsinaujinančiąja energija, statyba, žemės ūkiu ir miškininkyste, ir daugiausia tai bus vidutinės kvalifikacijos reikalaujančios darbo vietos. Atsigaunant ekonomikai didėjo darbo jėgos trūkumas 2,1 % laisvų darbo vietų lygis 2021 m. II ketv., 0,5 proc. punkto didesnis nei 2020 m. II ketv. ir tik 0,1 proc. punkto mažesnis nei 2019 m. II ketv. Ilgalaikis įgūdžių trūkumas lemia statybos, sveikatos, ilgalaikės priežiūros ir IRT sektorių tendencijas Laisvų darbo vietų lygis ir nedarbo lygis (15–74 m. amžiaus grupėje) ES 27 Pastaba. NACE 2 red. B-S veikla. Nedarbo lygis, ketvirtiniai duomenys, pagal sezoną pakoreguoti duomenys. Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas [jvs_q_nace2] ir [une_rt_q] Darbas ne visada užtikrina deramas pragyvenimo pajamas. Dirbančiųjų skurdas 27 ES valstybėse narėse išaugo nuo 8,5 proc. 2010 m. iki 9 proc. 2019 m. Apskritai pagal terminuotas darbo sutartis dirbantys darbuotojai susiduria su daug didesne dirbančiųjų skurdo rizika nei pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantys darbuotojai (16,2 proc., palyginti su 5,9 proc.), kaip ir žemos kvalifikacijos darbuotojai, palyginti su aukštos kvalifikacijos darbuotojais (19 proc., palyginti su 4,9 proc.). Be to, dirbančiųjų skurdą gerokai dažniau patiria ne ES gimę darbuotojai nei ES gimę darbuotojai. Nors pastaruoju metu daugelyje valstybių narių minimalusis darbo užmokestis padidėjo, teisės aktais nustatytas minimalusis darbo užmokestis neretai tebėra mažas, palyginti su kitomis darbo užmokesčio formomis. Pagal Komisijos pasiūlymą dėl direktyvos dėl deramo minimaliojo darbo užmokesčio kolektyvinėms deryboms tenka itin svarbus vaidmuo užtikrinant deramą minimaliojo darbo užmokesčio apsaugą visoje Sąjungoje. Nuo pandemijos pradžios darbo pagal terminuotas sutartis mažėja, o tai rodo, kad prarandama daugiau pagal terminuotas sutartis dirbančių nei nuolatinių darbuotojų, nors keliose valstybėse narėse šis skaičius tebėra didelis. Terminuotos darbo sutartys ir toliau labiausiai būdingos moterims, jauniems ir ne ES gimusiems darbuotojams. Terminuotos darbo sutartys, kurios yra tramplinas į pastovaus darbo vietas, yra labai svarbios gerinant bendrą darbo vietų kokybę. Kai kuriose valstybėse narėse pagal terminuotas sutartis dirbama pirmiausia dėl to, kad sunku susirasti nuolatinį darbą. Darbuotojai, dirbantys pagal terminuotas sutartis ne savo noru, dažnai yra mažiau patenkinti darbu, o tai gali turėti įtakos jų veiklos rezultatams ir įgūdžių įgijimui. 2020 m. ES darbo ne visą darbo laiką dalis, palyginti su ankstesniais metais, sumažėjo, bet gana daug darbuotojų vis dar dirba ne visą darbo laiką ne savo noru. Staigus ir didelis nuotolinio darbo prieaugis turi ir pranašumų, ir trūkumų, susijusių su nuotoliniu darbu. Ekstremaliosios sveikatos situacijos metu nuotolinis darbas yra svarbus veiksnys daugeliui įmonių, nes jis padeda užtikrinti veiklos tęstinumą ir apsaugoti darbuotojų sveikatą. Įprastinėmis aplinkybėmis nuotolinis darbas leidžia sutaupyti važiavimo į darbą ir iš jo laiką, suteikti darbuotojams daugiau lankstumo ir profesinio bei asmeninio gyvenimo pusiausvyros galimybių, o įmonėms – padidinti veiksmingumą ir našumą. Nepaisant to, nuotolinis darbas kartais gali ištrinti ribas tarp profesinio ir asmeninio gyvenimo, o tai reiškia didesnį darbo intensyvumą, sunkumus užtikrinant kolektyvinį atstovavimą ir dalyvavimą priimant sprendimus darbo vietoje bei tam tikrais atvejais mokantis. Skaitmeninės technologijos sudarė sąlygas plėsti nuotolinio darbo mastą ir padėjo geriau suderinti darbo jėgos paklausą ir pasiūlą, tačiau taip pat sukėlė sunkumų tam tikroms grupėms, visų pirma žemos kvalifikacijos arba vyresnio amžiaus žmonėms, visapusiškai dalyvauti darbo rinkoje ir visuomenės gyvenime. Dėl to savo ruožtu gali padidėti skaitmeninio atotrūkio ir darbo rinkos bei socialinės atskirties rizika, todėl svarbu padėti visiems įgyti skaitmeninių įgūdžių, kurių reikia norint gauti naudos iš skaitmeninės pertvarkos. Pandemija paspartino skaitmenizacijos tendencijas, be kita ko, skatindama darbą per platformas, todėl reikia imtis politinių veiksmų, kad būtų galima valdyti susijusius pokyčius, visų pirma susijusius su darbo sąlygomis ir teise į socialinę apsaugą. Skaitmeninės technologijos suteikia naujų mokymosi ir darbo būdų, taip pat naujų galimybių įmonėms ir vartotojams. Darbo rinkoje jos teikia užimtumo galimybių ir gali padėti geriau suderinti darbdavių ir darbuotojų poreikius. Tačiau jos taip pat gali kelti pavojų esamoms darbo vietoms ir užimtumo kokybei, visų pirma asmenims, užsiimantiems veikla, kuri yra labai rutininė, ir žemos kvalifikacijos darbuotojams. Kartu su darbo vietų perėjimu į profesines sritis, kurioms reikalingi skaitmeniniai įgūdžiai, gali būti pereinama į darbus, susijusius su skaitmeninių darbo platformų ekonomika. Per pandemiją sparčiai augo internetinio darbo paklausa (per pastaruosius penkerius metus pajamos šioje srityje išaugo penkis kartus), todėl skaitmeninių platformų darbuotojų teisinio statuso aiškumo ir darbo sąlygų gerinimo svarba yra dar ryškesnė. Keliose valstybėse narėse darbo ne visą darbo laiką ir nestandartinių užimtumo formų naudojimas tapo svarbiu nesavanorišku aspektu 13,3 % pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų 2020 m. ES (1,5 proc. punkto mažiau nei 2019 m.; 15–64 m.) Iš jų 6,8 % ne savo noru pagal terminuotą darbo sutartį dirbančių asmenų (iš jų – daug jaunuolių) 17,2 % ne visą darbo laiką dirbančių darbuotojų 2020 m. ES (1,2 proc. punkto mažiau nei 2019 m.) 25 % ne savo noru ne visą darbo laiką dirbančių asmenų 2020 m. ES Darbas pagal terminuotas darbo sutartis kaip viso užimtumo (15–64 m.) procentinė dalis 2020 m. Laikinas darbas ne savo noru (15–64 m.) 2020 m. ES 27 Darbas ne visą darbo laiką kaip viso užimtumo (15–64 m.) procentinė dalis 2020 m. Darbas ne visą darbo laiką ne savo noru (15–64 m.) 2020 m. ES 27 Šaltinis: Eurostato duomenų bazė [tesem190] ir Darbo jėgos tyrimas [lfsi_pt_a], [lfsa_eppgai] ir [lfsa_etpgan].

Perėjimas prie žaliosios ekonomikos ir įsipareigojimas iki 2050 m. pasiekti poveikio klimatui neutralumą yra unikali galimybė tvariai, įtraukiai ir atspariai atgaivinti ES ekonomiką. Jei bus imtasi tinkamų papildomų politikos priemonių, neutralizavus poveikį klimatui iki 2030 m. galėtų būti sukurta iki vieno milijono papildomų darbo vietų, nors numatoma, kad poveikis įvairioms profesijoms, sektoriams ir regionams bus nevienodas. Daugiausia darbo vietų bus sukurta vidutinės kvalifikacijos darbuotojams, todėl tai gali padėti sušvelninti darbo rinkos poliarizacijos tendencijas. Tačiau žalioji pertvarka europiečiams darys nevienodą poveikį ir kai kuriems paveiks neigiamai, t. y. bus prarasta darbo vietų ir restruktūrizuoti kai kurie sektoriai (visų pirma išteklių gavybos sektoriai ir energijai imlūs sektoriai), taip pat padidės spaudimas namų ūkių pajamoms. Be to, daugelio sektorių darbo vietose teks įgyti papildomų įgūdžių, kuriais remiama žalioji pertvarka. Šie pokyčiai gali būti sudėtingi, visų pirma pažeidžiamiausiems asmenims, taip pat kai kuriems regionams, visų pirma tiems, kuriuose vyksta pramonės pertvarka arba vartojimo modelių pokyčiai, ir anglių kasybos regionams. Kita vertus, daugelis veiklos rūšių, susijusių su perėjimu prie labiau žiedinės ekonomikos, turi nemenką potencialą prisidėti prie socialinės ekonomikos ir vietos lygmens darbo vietų kūrimo. Siekiant įveikti šiuos sunkumus, bus itin svarbu kelti kvalifikaciją, persikvalifikuoti ir remti darbo keitimą. Tai gali suteikti žmonėms tinkamų įgūdžių ir skatinti greitą darbo jėgos perskirstymą, padedantį didinti veiksmingumą, našumą ir darbo užmokestį. Kaip skelbta Europos įgūdžių darbotvarkėje, bus atidžiau stebimas profesijų žalinimas ir nustatoma, kokius įgūdžius reikia pritaikyti konkrečioms profesijoms ir sektoriams. Energijos nepriteklius – vis dažnesnė skurdo forma, todėl reikia imtis tikslinių priemonių. Energijos nepriteklių ES šiandien patiria iki 34 mln. žmonių ir maždaug vienas iš penkių asmenų, kurių pajamos nesiekia skurdo ribos, nurodo negalįs tinkamai šildyti savo namų. 2021 m. spalio mėn. Komisija priėmė komunikatą „Augančių energijos kainų problemos sprendimas“ , kuriame akcentavo teisingas mokesčių ir išmokų sistemas, tikslines pajamų rėmimo priemones ir įtraukią renovacijos politiką kaip priemonių, kuriomis siekiama sumažinti energijos nepriteklių ir pašalinti tiesioginį pastaruoju metu padidėjusių kainų poveikį, rinkinio pagrindinius elementus. Socialiai teisingai žaliajai pertvarkai reikia papildomų užimtumo, įgūdžių ir socialinės politikos priemonių, kuriomis būtų sprendžiamas šis uždavinys. 2021 m. gruodžio mėn. Komisija ketina pasiūlyti Tarybos rekomendaciją dėl socialinių ir darbo aspektų vykdant su klimato kaita susijusią pertvarką. Kokybiškas ir veiksmingas socialinių partnerių dalyvavimas yra būtina gero Europos socialinės rinkos ekonomikos veikimo sąlyga, užtikrinanti tvaresnius ir įtraukesnius politikos rezultatus. Nuo pandemijos pradžios įgyvendinta daugiau nei pusė visų priemonių aktyvios darbo rinkos politikos ir pajamų apsaugos srityse; dėl jų buvo susitarta arba susiderėta su socialinių partnerių organizacijomis. Užimtumo gairėse valstybės narės raginamos užtikrinti, kad socialiniai partneriai būtų laiku ir prasmingai įtraukiami formuojant ir įgyvendinant užimtumo, socialines ir, kai aktualu, ekonomines reformas ir politiką, be kita ko, remiant jų pajėgumų didinimą. Remiantis nacionaline praktika ir institucinėmis sistemomis, bendradarbiaujant su socialiniais partneriais visais lygmenimis siekiama pagerinti reformų struktūrą ir užtikrinti atsakomybę už jas. Apskritai socialinių partnerių dalyvavimo nacionalinėje užimtumo ir socialinėje politikoje kokybė pastaraisiais metais išliko stabili arba šiek tiek pagerėjo, tačiau valstybėse narėse ji vis dar labai įvairuoja. Pilietinės visuomenės organizacijų dalyvavimas taip pat yra svarbus ir naudingas. Tai ypač svarbu šiuo metu, kai reikia tvirto sutarimo, kad būtų užtikrintas tvirtas atsigavimas ir parama žaliajai ir skaitmeninei pertvarkai. Ateityje, siekiant užtikrinti sėkmingą planuojamų priemonių įgyvendinimą, bus svarbu, kad įgyvendinant ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus tinkamai įsitrauktų socialiniai partneriai ir pilietinės visuomenės organizacijos. Svarbų vaidmenį įgyvendinant ekonomikos gaivinimo po COVID-19 krizės strategiją atlieka socialiniai partneriai Socialinių partnerių dalyvavimas rengiant 2021 m. įgyvendintas politikos priemones Daugiau kaip pusė visų 2021 m. įgyvendintų priemonių veiklos tęstinumo, užimtumo apsaugos ir išsaugojimo, darbo vietų pritaikymo ir pajamų apsaugos srityse buvo sutartos arba suderėtos su socialiniais partneriais. Dalyvavimo kokybė valstybėse narėse labai skiriasi Pastabos. Paveiksle pateikti 184 teisės aktų arba rekomendacijų ir trišalių susitarimų atvejai nuo 2021 m. sausio 1 d. iki 2021 m. rugsėjo 13 d. Šaltinis: EUROFOUND (2021 m.), COVID-19 ES politikos stebėsenos duomenų bazė. Mokymosi rezultatai tebėra glaudžiai susiję su socioekonomine asmens padėtimi. Dėl COVID-19 valstybių narių švietimo ir mokymo sistemos patiria didelį spaudimą. Per pandemiją mokyklos nebaigusių asmenų dalis toliau mažėjo, nors ir lėčiau, o tarp šalių vis dar yra didelių skirtumų. Iš pirmųjų valstybėse narėse atliktų tyrimų ir apklausų matyti, kad pandemijos metu prarandama daug mokymosi galimybių, o tai ypač paveikia prastesnės socioekonominės padėties besimokančius asmenis arba migrantų kilmės asmenis iš ES nepriklausančių šalių. Be nevienodų galimybių naudotis internetinio skaitmeninio švietimo paslaugomis, mokytis jiems trukdė pavyzdžiui, nepalanki mokymosi aplinka namuose. Su pandemija nesusijusi moksleivių socioekonominė padėtis ar migrantų kilmė taip pat tebėra patikimas skaitmeninių įgūdžių lygio prognozavimo veiksnys. Kalbant apie bazinius įgūdžius, nors anksčiau padaryta tam tikra pažanga, penkiolikmečių su nepakankamais mokymosi pasiekimais dalis vėl didėja. Tai rodo, kaip svarbu užtikrinti kokybišką švietimą nuo pačių pirmųjų metų. Nepaisant to, kad aukštąjį išsilavinimą įgyjančių asmenų skaičius didėja, daugumoje valstybių narių socialiniai aukštojo mokslo įgijimo skirtumai išlieka ir yra perduodami iš kartos į kartą. Iš esamos įgūdžių paklausos ir pasiūlos neatitikties taip pat matyti, kad reikia didinti švietimo aktualumą darbo rinkai ir toliau didinti dalyvavimą aukštojo mokslo sistemoje, visų pirma didėjančios paklausos sektoriuose, pavyzdžiui, informacinių ir ryšių technologijų (IRT) ir gamtos mokslų, technologijų, inžinerijos ir matematikos (STEM). Siekiant visiems suteikti lygias galimybes, kurios turėtų teigiamą poveikį individualiems įgūdžių lygiams ir ekonomikos augimo potencialui, itin svarbu užkirsti kelią mokymosi rezultatų, susijusių su socioekonomine padėtimi arba migrantų kilme, nelygybei ir ją mažinti. Švietimo nelygybė gali lemti skirtingą starto padėtį darbo rinkoje, taip pat nevienodas karjeros perspektyvas Ekonominio, socialinio ir kultūrinio statuso indekso apatiniame ir viršutiniame ketvirčiuose esančių mokinių skaitymo įgūdžių atotrūkis yra 26,6 proc. punkto Moksleivių socioekonominė padėtis ar migrantų kilmė yra patikimas jų skaitmeninių įgūdžių lygio prognozavimo veiksnys Ne ES gimusiems jaunuoliams tikimybė nebaigti mokyklos yra beveik tris kartus didesnė Ankstyvas pasitraukimas iš švietimo ir mokymo sistemos (18–24 m., 2020 m.) Pastaba. Kai kurie administraciniai vienetai salose ir atokiausiuose regionuose neįtraukti. Šaltinis: Eurostatas LFS EDAT_LFSE_02. © EuroGeographics (administracinės ribos). Suaugusiųjų įgūdžių ugdymas visoje ES vis dar nėra įprasta praktika, jis skirtingose šalyse įvairuoja ir yra smarkiai veikiamas pandemijos; siekiant pagrindinio ES tikslo iki 2030 m. bus remiamos tolesnės pastangos šioje srityje. Taigi, užtikrinti, kad darbo jėga turėtų įgūdžių, reikalingų ateities darbo rinkoms, tebėra svarbus uždavinys. Įgūdžių prognozės rodo, kad darbo rinkos įgūdžių profiliai reaguoja į sparčius technologinius pokyčius, be kita ko, dėl žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos, o žemos kvalifikacijos reikalaujančių profesijų vis mažiau. Todėl reikmė kelti kvalifikaciją ir persikvalifikuoti yra labai skubi. Atsižvelgiant į aplinkybes, nustatytas ES pagrindinis suaugusiųjų mokymosi tikslas (palyginti su ankstesniais metais) yra 60 proc., palyginti su 2016 m., kai jis buvo 37,4 proc. Žemos kvalifikacijos darbuotojų ir migrantų dalyvavimas suaugusiųjų mokymosi veikloje išliko gerokai mažesnis už vidurkį. Dalyvavimui suaugusiųjų mokymosi veikloje didinti reikia integruoto požiūrio, kurį taikant būtų nuosekliai šalinamos įvairios kliūtys, be kita ko, pasitelkiant žinių apie įgūdžius rinkimą ir prognozavimą, bendradarbiaujant su atitinkamais suinteresuotaisiais subjektais. Tai reiškia, kad finansinė parama tiesioginėms išlaidoms, pavyzdžiui, teisėms į individualų mokymą, bus derinama su mokamomis mokymosi atostogomis ir profesinio orientavimo paslaugomis, taip pat bus apžvelgiamos kokybiško mokymo galimybės ir teikiama informacija apie įgūdžių patvirtinimą ir sertifikavimą. Darbuotojų kvalifikacijos kėlimas ir perkvalifikavimas yra labai svarbūs siekiant palengvinti perėjimą į kitą darbą ir remti žaliąją ir skaitmeninę pertvarką 9,2 % suaugusiųjų dalyvavo mokymosi veikloje (per pastarąsias 4 savaites) ES 2020 m. Iš jų tik 3,4 % žemos kvalifikacijos suaugusiųjų 89 % ES suaugusiųjų sutinka, kad geresnės finansinės sąlygos paskatintų dalyvauti mokymuose. Visų gyventojų ir bedarbių dalyvavimas suaugusiųjų mokymosi programose 2020 m. (%, 25–64 m., pastarosios 4 savaitės) Šaltinis: Eurostatas, darbo jėgos tyrimas [trng_lfse_02] ES valstybės narės padarė nedidelę pažangą ugdydamos suaugusiųjų bazinius skaitmeninius įgūdžius, todėl reikia toliau dėti daug pastangų siekiant ugdyti pažangius skaitmeninius įgūdžius. Dėl pandemijos labai padidėjo skaitmeninių įgūdžių paklausa visais lygmenimis, nes tai yra bendras daugelio profesijų ir sektorių reikalavimas. Remiantis naujausiais turimais socialinių rodiklių suvestinės esminio rodiklio duomenimis, nuo 2019 m. tik 56 proc. suaugusiųjų turėjo bent pagrindinius skaitmeninius įgūdžius. Šis rodiklis taip pat rodo, kad trūksta valstybių narių konvergencijos ir nuo 2014 m. pažanga yra labai lėta. Atitinkamo lygio skaitmeninių įgūdžių reikia daugiau kaip 90 proc. dabartinių darbo vietų ir beveik visuose ekonomikos sektoriuose. Pažanga šioje srityje yra būtina, jei ES nori patenkinti didėjantį skaitmeninių įgūdžių poreikį kasdieniam dalyvavimui visuomenės gyvenime, taip pat konkretų IRT specialistų poreikį ekonomikoje. Nepaisant COVID-19 krizės, 2020 m. bendros namų ūkių pajamos visose ES valstybėse narėse iš esmės išliko vidutiniškai stabilios, nes valstybių narių ir ES lygmeniu buvo imtasi išskirtinai greitų politikos reagavimo priemonių. Prasidėjus pandemijai, 2020 m. II ketv. namų ūkių pajamos smarkiai sumažėjo, tačiau iki metų pabaigos atsigavo ir 2019–2020 m. išliko stabilios. Labiausiai sumažėjo atlygis darbuotojams, taip pat smarkiai sumažėjo savarankiškai dirbančių asmenų ir grynosios turto pajamos. 2020 m. grynosios socialinės išmokos labai prisidėjo prie bendrų pajamų ir atliko svarbų vaidmenį sušvelninant bendrą namų ūkių pajamų sumažėjimą antrąjį ketvirtį, tam tikru mastu jas taip pat papildė pajamų ir turto mokesčių koregavimas. Atsižvelgiant į realiojo BVP sumažėjimą 6 proc., palyginti su ankstesniais metais, toks bendrų namų ūkių pajamų stabilumas 2020 m. rodo ne tik savo nuožiūra vykdomos išimtinės politikos, kuria siekiama sušvelninti socialinį krizės poveikį, veiksmingumą, bet ir savaiminio socialinės apsaugos ir mokesčių sistemų stabilizavimo poveikį. 2021 m. II ketv. tiek realusis BVP, tiek atlygis darbuotojams sparčiai augo, maždaug tokiu pačiu tempu, kaip ir prieš metus. Apskritai realiosios bendrosios disponuojamosios namų ūkių pajamos šį ketvirtį augo labiau nei prieš metus, taip pat dėl lėčiau nei kiti pajamų šaltiniai mažėjusių grynųjų socialinių išmokų. Nepaisant COVID-19 krizės, 2020 m. bendrosios namų ūkių pajamos ES valstybėse narėse iš esmės išliko vidutiniškai stabilios Pajamų nelygybė (S80/S20) daugumoje valstybių narių šiek tiek sumažėjo arba išliko stabili Asmenų, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, (AROPE) dalis 2020 m. ES buvo stabili – maždaug vienas iš penkių asmenų BVP augimas, realiųjų bendrųjų disponuojamųjų namų ūkių pajamų augimas ir jų pagrindinės sudedamosios dalys (ES 27) Šaltinis: Eurostatas, nacionalinės sąskaitos [ nasq_10_nf_tr ] ir [ namq_10_gdp ]. Pastabos: žr. pagrindinę ataskaitos dalį. Socialinės apsaugos sistemos padėjo įveikti COVID-19 krizę išvengiant smarkaus skurdo rizikos ar pajamų nelygybės padidėjimo. Skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygis (AROPE) ir kiekviena jo sudedamoji dalis, taip pat bendra pajamų nelygybė daugumoje valstybių narių 2019–2020 m. išliko iš esmės stabilūs. Tai lėmė mokesčių ir išmokų sistemų, taip pat didelės valstybės paramos poveikis, įskaitant sutrumpinto darbo laiko tvarką ir kitas darbo vietų išsaugojimo priemones, įvestas arba pratęstas per COVID-19 krizę ir visų pirma skirtas pažeidžiamoms grupėms. Iš 19 valstybių narių socialinės apsaugos išlaidų 2020 m. preliminarių įverčių matyti precedento neturintis lygis ir smarkus padidėjimas, palyginti su 2019 m. Nepaisant kai kurių laikinųjų priemonių, skirtų pagerinti galimybes naudotis (adekvačia) socialine apsauga, daugelyje šalių vis dar yra spragų, ypač nestandartinių užimtumo formų darbuotojų ir savarankiškai dirbančių asmenų atžvilgiu. Valstybių narių pateiktuose nacionaliniuose planuose, skirtuose 2019 m. Tarybos rekomendacijai dėl darbuotojų ir savarankiškai dirbančių asmenų socialinės apsaugos galimybių įgyvendinti , paskelbta apie kai kurias struktūrines reformas. Vis dėlto tam tikroms gyventojų grupėms, visų pirma vaikus auginančioms šeimoms, neįgaliesiems, ne ES gimusiems asmenims ir romams, kyla didelė skurdo ir socialinės atskirties rizika. Labai mažo darbo intensyvumo namų ūkiuose skurdas per pastarąjį dešimtmetį didėjo. Daugumoje valstybių narių vaikai patiria didesnį skurdą (įskaitant nuolatinį skurdą) nei suaugusieji. Skurstantys ar socialiai atskirti vaikai dažnai prasčiau mokosi, jų sveikatos būklė yra blogesnė, o suaugus jiems sunkiau save realizuoti. Europos socialinių teisių ramsčio veiksmų plane nustatytas papildomas tikslas, susijęs su pagrindiniu 2030 m. ES skurdo mažinimo tikslu, t. y. iki 2030 m. bent 5 mln. sumažinti vaikų, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, skaičių. Kai kuriose valstybėse narėse vaikų, kuriuos augina vienas iš tėvų ar kurie auga šeimose, turinčiose daugiau nei tris vaikus, arba kurie yra migrantų ar romų kilmės, AROPE lygis yra iki trijų kartų didesnis nei kitų vaikų. 2021 m. birželio 14 d. Tarybos rekomendacijoje nustatyta Europos vaiko garantijų sistema, skirta visų pirma užkirsti kelią socialinei vaikų atskirčiai ir su ja kovoti, užtikrinant galimybę naudotis tam tikromis pagrindinėmis paslaugomis. Ne ES gimusių asmenų skurdo arba socialinės atskirties rizika taip pat yra didesnė. Didžioji dauguma romų gyvena žemiau nacionalinės skurdo ribos. Per didelių išlaidų būstui rodiklis prieš krizę toliau mažėjo visoje ES, tačiau žmonių, gyvenančių žemiau skurdo ribos, padėtis tebėra kritiška. 2020 m. maždaug dešimtadalis ES gyventojų gyveno namų ūkiuose, kuriuose 40 proc. ar daugiau (ekvivalentinių) disponuojamųjų pajamų išleidžiama būstui. Gyventojų, kuriems gresia skurdas, grupėje per didelių išlaidų būstui rodiklis buvo gerokai didesnis. Padėtis skirtingose valstybėse narėse labai įvairuoja. Socialinių pervedimų poveikis skurdo mažinimui 27 ES valstybėse narėse nuo 2015 m. buvo stabilus, tačiau prieš prasidedant krizei ryškėjo divergencija. ES socialiniais pervedimais (išskyrus pensijas) skurdo rizikos lygis vidutiniškai sumažintas maždaug trečdaliu. Tačiau tarp valstybių narių yra didelių skirtumų – nuo maždaug 16 proc. iki daugiau kaip 50 proc. 2019–2020 m. skirtumai tarp valstybių narių dar labiau padidėjo. Socialinės apsaugos aprėptis, visų pirma nestandartinių užimtumo formų darbuotojų ir savarankiškai dirbančių asmenų atveju, labai skiriasi, o 2019 m. minimalių pajamų išmokos, kaip skurdo ribos procentinė dalis, sumažėjo beveik visose valstybėse narėse. 12 valstybių narių minimalių pajamų lygis yra gerokai žemiau 60 proc. skurdo ribos. 2022 m. Komisija ketina pasiūlyti Tarybos rekomendaciją dėl minimalių pajamų, siekiant veiksmingai remti ir papildyti valstybių narių politiką. Socialinės apsaugos sistemų adekvatumas valstybėse narėse įvairuoja Minimalių pajamų išmokos, išreikštos skurdo ribos procentine dalimi, 2018–2019 m. sumažėjo 16 valstybių narių 2019 m. minimalių pajamų išmokos sudaro mažiau nei pusę skurdo ribos trečdalyje valstybių narių Socialinių pervedimų poveikis skurdo mažinimui valstybėse narėse svyruoja nuo 16 iki 52 % Garantuotų minimalių pajamų gavėjų grynosios pajamos, išreikštos kaip skurdo rizikos ribos procentinė dalis (trejų metų vidurkis) ir mažą darbo užmokestį uždirbančio asmens pajamų procentinė dalis (2019 pajamų metais) Šaltinis: EMPL GD skaičiavimai remiantis ES SPGS mikroduomenimis. Pastaba. Airijos minimalių pajamų išmokų duomenys yra susiję su 2020 pajamų metais. Airijos, Italijos, Liuksemburgo ir Latvijos atveju 2020 m. SPGS AROP ribinės vertės dar nėra. Duomenys šiame paveiksle parodo vieno asmens, neturinčio vaikų, padėtį. Minimalių pajamų gavėjo grynosios pajamos gali apimti ne tik minimalias pajamas, bet ir kitų rūšių išmokas (pvz., būsto pašalpas). Mažą darbo užmokestį uždirbančiu asmeniu laikomas 50 proc. vidutinio darbo užmokesčio uždirbantis ir visą darbo laiką dirbantis asmuo. Nepaisant pandemijos, iš pirminių duomenų matyti, kad 2020 m. pačių asmenų nurodyti nepatenkinti medicininės priežiūros poreikiai daugumoje valstybių narių iš esmės nekito, tačiau skirtumai tarp jų yra dideli. Tikėtina, kad kai kurios grupės, pavyzdžiui, mažas pajamas gaunančiuose namų ūkiuose gyvenantys asmenys arba migrantų kilmės asmenys, bus labiau pažeidžiamos dėl nepatenkintų medicininių poreikių, nors atotrūkis nuo visų gyventojų valstybėse narėse yra nevienodas. Vis dar gali kilti sunkumų, susijusių su medicininių procedūrų atidėjimu ir dideliais trukdžiais įprastai pacientų priežiūrai, taip pat susijusių su nepatenkintais medicininiais poreikiais, kurie COVID-19 krizės pradžioje buvo didesni. Pandemija išryškino būtinybę stiprinti sveikatos priežiūros atsparumą, kokybę ir prieinamumą.

Manoma, kad dėl gyventojų senėjimo labai padidės ilgalaikės priežiūros paslaugų paklausa. 2019 m. ES ilgalaikės priežiūros reikėjo vidutiniškai 26,6 proc. privačiuose namų ūkiuose gyvenančių 65 m. ar vyresnių asmenų. Siekiant užtikrinti socialinį teisingumą ir lyčių lygybę, taip pat suteikti galimybę kurti darbo vietas, svarbu didinti galimybes naudotis oficialios ilgalaikės priežiūros paslaugomis. Kokybiška priežiūra namuose ir bendruomeninės ilgalaikės priežiūros paslaugos yra svarbios, kad būtų visiems prieinama stacionariosios globos alternatyva. Namų ūkiai, kuriems reikia ilgalaikės priežiūros paslaugų, neretai turi ribotas galimybes gauti oficialias priežiūros namuose paslaugas, nes jos yra neįperkamos arba paprasčiausiai neteikiamos. 2019 m. ES 46,5 proc. ES gyvenančių 65 m. ir vyresnių žmonių, patiriančių didelių su asmenine priežiūra ar namų ūkiu susijusių sunkumų, pažymėjo, kad tokios pagalbos poreikis nėra tenkinamas. Šį pagalbos trūkumą gerokai dažniau patiria tie, kurie priklauso mažiausių pajamų kvintiliui. Dėl galimybės naudotis oficialia priežiūra trūkumo gali būti nepatenkinti priežiūros poreikiai arba gali būti užkrauta našta neformaliesiems slaugytojams (daugiausia moterims), kurie teikia didžiausią priežiūros dalį. Apskritai socialinės apsaugos adekvatumas ilgalaikės priežiūros poreikiams patenkinti valstybėse narėse labai įvairuoja, o asmenims, kuriems reikia tokios priežiūros, net ir gavus socialines išmokas gali tekti savo lėšomis apmokėti labai dideles sumas už oficialią ilgalaikę priežiūrą. Demografiniai pokyčiai ir toliau kelia ilgalaikes pensijų sistemų problemas. 2020 m. pensijų adekvatumas iš esmės išliko stabilus. Nepaisant laipsniško mažėjimo per pastaruosius dešimt metų, vyrų ir moterų pensijų skirtumas tebėra didelis. Reformomis turėtų būti siekiama kurti įtraukias pensijų sistemas, teikiančias adekvačią prieigą tiek vyrams, tiek moterims, tiek asmenims, dirbantiems pagal bet kokios rūšies sutartį ir vykdantiems skirtingą ekonominę veiklą, kartu užtikrinant adekvačias pajamas senatvėje ir išsaugant viešųjų finansų tvarumą. ************* Valstybės narės turėtų imtis veiksmų šioje bendroje užimtumo ataskaitoje nustatytoms užimtumo, įgūdžių ir socialinės politikos problemoms spręsti. Ataskaitoje pateiktoje analizėje išryškinamos kelios prioritetinės politikos veiksmų sritys. Jose turėtų būti siekiama skatinti integracinį ekonomikos gaivinimą remiant darbo vietų kūrimą, lengvinant bedarbių įsidarbinimą ir darbuotojų perėjimą iš vieno sektoriaus į kitą, didinant ekonominį ir socialinį atsparumą ir užtikrinant, kad žalioji ir skaitmeninė pertvarka būtų teisinga, kartu darant pažangą siekiant 2030 m. ES pagrindinių užimtumo, įgūdžių ir skurdo mažinimo tikslų. Atsižvelgiant į užimtumo gaires, valstybės narės raginamos: ·laipsniškai pereiti nuo ekstremaliosios situacijos priemonių prie gaivinimo priemonių darbo rinkose ir imtis priemonių, kuriomis būtų skatinamas aktyvesnis dalyvavimas darbo rinkoje ir labiausiai nuo pandemijos nukentėjusių darbuotojų aktyvumo atkūrimas; ·parengti nuoseklias politikos priemones, susijusias su samdos ir darbo vietos keitimo paskatomis, kvalifikacijos kėlimo ir perkvalifikavimo priemonėmis, ir didinti užimtumo tarnybų paramą norintiems keisti darbą, laikantis EASE rekomendacijos; ·didinti aktyvios darbo rinkos politikos ir valstybinių užimtumo tarnybų veiksmingumą ir efektyvumą, be kita ko, investuojant į skaitmeninę infrastruktūrą ir paslaugas (kartu užtikrinant prieinamumą), užsiimti įgūdžių (taip pat susijusių su žaliąja ir skaitmenine pertvarka) prognozavimu ir žvalgyba, stiprinti profiliavimo sistemas ir adekvatų darbuotojų rengimą; ·didinti jaunimo perspektyvas darbo rinkoje skatinant įtraukų ir kokybišką profesinį mokymą ir aukštąjį mokslą, teikiant tikslinę užimtumo tarnybų paramą (įskaitant mentorystės, orientavimo ir konsultavimo paslaugas), taip pat remiant kokybišką pameistrystę ir stažuotes (visų pirma MVĮ) pagal sustiprintą Jaunimo garantijų iniciatyvą; ·užtikrinti lyčių lygybę ir didinti moterų dalyvavimą darbo rinkoje, be kita ko, įgyvendinant profesinio ir asmeninio gyvenimo pusiausvyros politiką, galimybę naudotis įperkamomis, kokybiškomis ilgalaikės priežiūros ir ankstyvojo ugdymo bei priežiūros paslaugomis, taip pat užtikrinti, kad tėvai ir kiti asmenys, turintys priežiūros pareigų, turėtų teisę į atostogas dėl šeiminių priežasčių ir lanksčias darbo sąlygas, kartu skatinant, kad šios teisės būtų proporcingai taikomos moterims ir vyrams; ·gerinti mokymosi rezultatus ir mažinti švietimo ir mokymo nelygybę, didinti aukštojo mokslo prieinamumą (visų pirma palankių sąlygų neturinčioms grupėms), užkirsti kelią mokyklos nebaigimui, toliau didinti dalyvavimą aukštojo mokslo sistemoje ir jo aktualumą darbo rinkai, ypatingą dėmesį skiriant tokiems sektoriams kaip IRT ir STEM, be kita ko, naudojant mikrokredencialus; ·investuoti į suaugusiųjų perkvalifikavimą ir kvalifikacijos kėlimą, visų pirma į skaitmeninei ir žaliajai pertvarkai reikalingus įgūdžius, stiprinant nuostatas dėl individualios teisės mokytis, visų pirma naudojant individualiąsias mokymosi sąskaitas, remiant didelio masto viešojo ir privačiojo sektorių įvairių suinteresuotųjų subjektų partnerystę pagal Įgūdžių paktą ir Skaitmeninių įgūdžių ir darbo vietų koaliciją, numatant daugiau paskatų įmonėms ir darbuotojams dalyvauti kvalifikacijos kėlimo ir perkvalifikavimo veikloje, investuojant į infrastruktūrą ir įrangą, įskaitant skaitmeninę; ·stiprinti mokinių ir suaugusiųjų skaitmeninius gebėjimus ir didinti skaitmeninės srities talentų telkimą darbo rinkoje plėtojant skaitmeninio švietimo ir mokymo ekosistemas, remiamas tokiomis svarbiomis priemonėmis kaip spartusis ryšys mokyklose, įranga ir mokytojų rengimas; remti įstaigas, turinčias praktinės patirties skaitmenizacijos srityje, ypatingą dėmesį skiriant įtraukčiai ir skaitmeninio atotrūkio mažinimui; ·pertvarkyti darbo rinkos reguliavimą ir mokesčių ir išmokų sistemas, siekiant užtikrinti, kad būtų sumažinta darbo rinkos segmentacija ir skatinamas kokybiškų darbo vietų kūrimas; užtikrinti, kad darbuotojams, dirbantiems nestandartinį darbą, ir savarankiškai dirbantiems asmenims būtų suteiktos galimybės gauti adekvačią socialinę apsaugą, laikantis Tarybos rekomendacijos dėl socialinės apsaugos galimybių; ·užtikrinti, kad darbo aplinka būtų saugi ir gerai pritaikyta reikalavimams po pandemijos, taip pat kad būtų galima dirbti lanksčiomis darbo sąlygomis; ·užtikrinti socialiai teisingą pertvarkos procesą; ·skatinti kolektyvines derybas, socialinį dialogą ir socialinių partnerių dalyvavimą, be kita ko, įgyvendinant ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus; ·visiems vaikams, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, suteikti galimybę nemokamai ir veiksmingai naudotis sveikatos priežiūros, ankstyvojo ugdymo ir priežiūros, švietimo ir mokyklos paslaugomis, turėti veiksmingą prieigą prie sveikos mitybos ir adekvataus būsto pagal Rekomendaciją, kuria nustatoma vaiko garantijų sistema; ·investuoti į adekvačią ir tvarią visų žmonių socialinės apsaugos sistemą, įskaitant minimalių pajamų sistemas, remti reformas, kuriomis siekiama išlaikyti ir stiprinti apsaugos lygį, ir gerinti asmenų, kurių ši sistema neaprėpia arba aprėpia nepakankamai, apsaugą; didinti išmokų adekvatumą, teisių perkeliamumą, galimybę naudotis kokybiškomis paslaugomis ir galinčių dirbti asmenų integracijos į darbo rinką rėmimą; stiprinti kokybiškų, įperkamų ir tvarių ilgalaikės priežiūros paslaugų teikimą; įvertinti politikos pasiskirstomąjį poveikį; ·užtikrinti įtraukias ir tvarias pensijų sistemas, teikiančias adekvačią prieigą tiek vyrams, tiek moterims, tiek asmenims, dirbantiems pagal skirtingas sutartis ir vykdantiems skirtingą ekonominę veiklą, kartu užtikrinant adekvačias pajamas senatvėje;

·spręsti benamystės, kaip kraštutinės skurdo formos, problemą; skatinti investicijas į gyvenamojo ir socialinio būsto renovaciją; prireikus teikti daugiau galimybių gauti kokybišką ir įperkamą būstą, socialinį būstą ar paramą būstui; ·investuoti į sveikatos priežiūros sistemos pajėgumus, įskaitant pirminę sveikatos priežiūrą, priežiūros koordinavimą, sveikatos priežiūros darbuotojus ir e. sveikatą; mažinti mokėjimus už sveikatos priežiūrą savo lėšomis, gerinti sveikatos priežiūros aprėptį ir skatinti sveikatos priežiūros darbuotojų kvalifikacijos kėlimą ir perkvalifikavimą. ES lėšomis, įskaitant skiriamas per „Europos socialinį fondą +“, Europos regioninės plėtros fondą ir Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę, valstybėms narėms teikiama parama siekiant paspartinti politikos veiksmus šiose srityse. Visapusiškas ir plataus užmojo reformų ir investicijų, numatytų nacionaliniuose ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planuose, įgyvendinimas bus labai svarbus siekiant užtikrinti veiksmingą paramą ekonomikos gaivinimui ir teisingai žaliajai ir skaitmeninei pertvarkai. Tai labai padės spręsti užimtumo, įgūdžių ir socialinės politikos uždavinius, nustatytus konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose Europos semestro kontekste. Su šiomis politikos sritimis susijusios priemonės Tarybos jau patvirtintuose nacionaliniuose planuose sudaro apie 135 mlrd. EUR, t. y. apie 30 proc. visų šių patvirtintų planų finansinių asignavimų, ir tai bus svarbus indėlis į Europos socialinių teisių ramsčio įgyvendinimą.

DARBO RINKOS IR SOCIALINIŲ TENDENCIJŲ BEI UŽDAVINIŲ EUROPOS SĄJUNGOJE APŽVALGA 1.1 Darbo rinkos tendencijos Darbo rinkos atsigavimas įsibėgėja, tačiau užimtumas, bet užimtumas į prieškrizinį lygį dar negrįžta. 2021 m. II ketv. bendras dirbančių asmenų skaičius ES siekė 207,5 mln. Tai 4,1 mln. daugiau nei 2020 m. II ketv., tačiau vis dar 2 mln. mažiau nei 2019 m. IV ketv. 20–64 m. asmenų užimtumo lygis, 2020 m. II ketv. nukritęs iki 71,6 proc., iš dalies atsigavo ir pakilo iki 72,8 proc., bet vis dar nepasiekė aukščiausio 73,3 proc. lygio, kuris buvo 2019 m. IV ketv. 2020 m. ES metinis užimtumo lygis buvo 72,5 proc., t. y. 0,7 proc. punkto mažesnis nei 2019 m. Kai kuriose ekonominės veiklos srityse užimtumo lygis išlieka gerokai mažesnis nei iki krizės. Visų pirma, didmeninės ir mažmeninės prekybos, transporto, apgyvendinimo ir maitinimo paslaugų srityse darbuotojų skaičius per 2021 m. II ketv., palyginti su 2019 m. IV ketv., vis dar yra 2,3 mln. mažesnis (4,5 proc. sumažėjimas), antroje vietoje – apdirbamosios pramonės darbuotojų skaičius (2,5 proc. sumažėjimas). O tokie sektoriai kaip statyba, informacija ir ryšiai – priešingai – jau atsigavo ir pasiekė savo priešpandeminį užimtumo lygį. Apskritai numatoma, kad 2021 m. užimtumas padidės 0,8 proc., 2022 m. – 1 proc., o 2023 m. laukia 0,6 proc. sumažėjimas. ES tikslas, kad iki 2030 m. bent 78 proc. 20–64 m. gyventojų turėtų darbą, atitinka bendrą įsipareigojimą užtikrinti integracinį ekonomikos atsigavimą kuriant darbo vietas (žr. 1.4 skirsnį). Tačiau laisvų darbo vietų lygis po pirminio sumažėjimo dėl COVID-19 krizės dabar išaugo beveik iki rekordinio. Prieš krizę, 2019 m. II ketv., laisvų darbo vietų ES 27 lygis buvo 2,4 proc. Plitimo valdymo priemonės reaguojant į pandemiją ir su tuo susijęs ekonominės veiklos sustabdymas arba sulėtėjimas lėmė laisvų darbo vietų lygio sumažėjimą. 2020 m. II ketv. šis rodiklis 27 ES valstybėse narėse sumažėjo iki 1,6 proc.– žemiausio lygio nuo 2016 m. I ketv. Nuo tada jis didėjo ir 2021 m. II ketv. pasiekė 2,3 proc., beveik visiškai neutralizuodamas COVID-19 sukrėtimo poveikį. Nors normalu, kad į ciklinius svyravimus laisvos darbo vietos reaguoja sparčiau nei nedarbas, iš tendencijų ir tyrimų informacijos (t. y. EUROFOUND) matyti, kad reikia atidžiai stebėti galimą darbo jėgos trūkumą (žr. 2.1 skirsnį). COVID-19 krizės poveikį darbo rinkai padėjo suvaldyti spartus politinis atsakas. Dėl pandemijos kilo visuomenės sveikatos krizė, turėjusi didelį poveikį ekonominei veiklai, darbo rinkoms ir visuomenei. Nedarbo lygis (15–74 m. amžiaus grupėje) išaugo nuo 6,6 proc. 2019 m. IV ketv. (tai mažiausias 27 ES valstybėse narėse nustatytas lygis) iki 7,6 proc. 2020 m. III ketv. Euro zonoje nedarbo lygis 2020 m. III ketv. buvo šiek tiek didesnis ir sudarė 8,5 proc. (1,1 proc. punkto didesnis nei 2019 m. IV ketv.). Pastaruoju metu sušvelninus izoliavimo priemones ir pradėjus vykdyti skiepijimo kampanijas, ES ekonomikos atsigavo ir iš dalies dėl to nedarbo lygis 2021 m. II ketv. sumažėjo iki 7,3 proc. (8 proc. euro zonoje). Apskritai nedarbas didėjo mažiau nei buvo galima tikėtis, atsižvelgiant į milžinišką COVID-19 poveikį ekonomikai. Taip yra dėl valstybių narių nustatytų politikos priemonių, be kita ko, remiamų ES lėšomis (visų pirma SURE, bet taip pat REACT-EU ir Atsako į koronaviruso grėsmę investicijų iniciatyvomis CRII ir CRII+), taip pat dėl žmonių pasitraukimo iš darbo rinkos, nes jiems tapo sunkiau susirasti darbą ir dėl to daugelis jų nutraukė darbo paiešką. Iš pastarojo meto mėnesinių duomenų matyti, kad nedarbo lygis toliau krito, ir 2021 m. rugsėjo mėn. buvo 6,7 proc. ES (7,4 proc. euro zonoje). Tačiau valstybėse narėse esama didelių skirtumų (žr. 2.1 skirsnį). Be to, ilgalaikio nedarbo lygis ES 2021 m. II ketv. buvo 2,9 proc. aktyvių gyventojų ir, palyginti su rekordiškai žemu lygiu 2020 m. II ketv. (2 proc.), šiek tiek, tačiau nuolat kilo. Bendras dirbtų valandų skaičius, kuris prasidėjus pandemijai buvo smarkiai sumažėjęs, iš dalies atsigavo, tačiau vis dar nesiekia prieškrizinio lygio. 2021 m. II ketv. jų skaičius buvo 82,8 mlrd. Tai yra 9,7 mlrd. valandų daugiau nei rekordiškai mažas darbo valandų skaičius 2020 m. II ketv. (73,1 mlrd.) – taip daugiausia yra dėl pagerėjusių darbo rinkos sąlygų, išplėstų nuotolinio darbo galimybių ir sumažėjusio savaitinio nebuvimo darbe (nuo 19,4 proc. visos darbo jėgos 2020 m. II ketv. iki 10,5 proc. 2021 m. II ketv.). Tačiau tai yra beveik 2,5 mlrd. valandų mažiau nei 2019 m. I ketv. pasiektas didžiausias lygis, o tai vis dar rodo, kad daugeliui darbuotojų taikomos sutrumpinto darbo laiko ir laikinojo atleidimo iš darbo priemonės, taip pat keliose valstybėse narėse nustatyti atleidimo iš darbo apribojimai, kad būtų išlaikytas užimtumas (žr. 2.1 skirsnį). Per pastarąjį dešimtmetį vieno darbuotojo dirbtų valandų skaičius ES lėtai, bet nuolat mažėjo, o svarbiausi veiksniai buvo darbo ne visą darbo laiką išplėtimas ir kitos lanksčios darbo sąlygos (t. y. nenustatytos apimties darbo sutartys arba darbas pagal iškvietimą skaitmeninėse platformose). COVID-19 pandemija sustabdė pastaraisiais metais stebėtą teigiamą aktyvumo lygio tendenciją. ES aktyvumo lygis 20–64 m. amžiaus grupėje 2020 m. buvo 77,8 proc., t. y. 0,5 proc. punkto mažiau nei 2019 m. Tačiau 2021 m. II ketv. jis pakilo iki 78,3 proc., palyginti su ikikriziniu lygiu. Bendrą rodiklį sudaro moterų dalies padidėjimas (iki 72,7 proc., 0,3 proc. punkto daugiau nei 2019 m. IV ketv.) ir vyrų dalies sumažėjimas (iki 84 proc., 0,3 proc. punkto mažiau nei 2019 m. IV ketv.). 55–64 m. amžiaus grupės rezultatai buvo geriausi – krizės įkarštyje jie tik šiek tiek sumažėjo, o 2021 m. II ketv. rezultatai buvo geresni nei prieš pandemiją. Nors moterų užimtumo lygis dėl COVID-19 krizės poveikio nukrito ir yra šiek tiek žemesnis nei vyrų, lyčių skirtumai išlieka dideli. 2020 m. moterų (20–64 m.) užimtumo lygis krito iki 66,9 proc., t. y. 0,5 proc. punkto mažiau nei 2019 m., o vyrų – iki 78 proc., t. y. 0,9 proc. punkto mažiau nei ankstesniais metais. Vertinant pagal ketvirčius, moterų užimtumo lygis nukrito nuo 67,4 proc. 2019 m. IV ketv. iki 66,1 proc. 2020 m. II ketv., tačiau jau 2021 m. II ketv. pakilo iki 67,2 proc. Vyrų užimtumo lygis 2021 m. II ketv. buvo 78,3 proc., t. y. 0,8 proc. punkto mažesnis nei 2019 m. IV ketv. Tai rodo, kad vyrų ir moterų užimtumo skirtumas šiek tiek sumažėjo – 11,1 proc. punkto 2021 m. II ketv., palyginti su 11,6 proc. punkto 2019 m. IV ketv. (metine išraiška atitinkamai 11,1 ir 11,5 proc. punkto 2020 m. ir 2019 m.). Krizė padarė didelį poveikį jaunimo padėčiai darbo rinkoje, nors nuo 2020 m. pabaigos jo padėtis gerėja. Jaunimo (15–24 m.) nedarbo lygis 2020 m. ES pasiekė 17,1 proc., t. y. 1,8 proc. punkto daugiau nei 2019 m. 2021 m. II ketv. jaunimo nedarbo lygis buvo 17,4 proc., t. y. 2,6 proc. punkto didesnis nei 2019 m. IV ketv., bet 1 proc. punktu mažesnis už 2020 m. III ketv. pasiektą aukščiausią lygį. 2021 m. II ketv. ES darbo neturėjo apie 3,2 mln. jaunuolių (15–24 m.), nesimokančių ir nedirbančių (NEET) jaunuolių iš viso buvo 5,1 mln., o vertinant didesnėje 15–29 m. amžiaus grupėje – 9,4 mln. Šios amžiaus grupės NEET ketvirčio rodiklis ES buvo 13,2 proc. 2021 m. II ketv. (0,7 proc. punkto didesnis nei 2019 m. IV ketv., bet 1,5 proc. punkto mažesnis nei 2020 m. II ketv.). Vyresnio amžiaus darbuotojai COVID-19 krizės poveikį darbo rinkai atlaikė geriau nei kitos amžiaus grupės. Vyresnio amžiaus (55–64 m.) darbuotojų užimtumo lygis nuo COVID-19 protrūkio pradžios išliko palyginti stabilus. 2021 m. II ketv. jis siekė 60,2 proc., t. y. buvo 0,4 proc. punkto didesnis nei 2019 m. IV ketv., ir per pastarąjį dešimtmetį nuolat didėjo. 25–54 m. suaugusiųjų užimtumo lygis 2021 m. II ketv. buvo 80,3 proc., t. y. vis dar šiek tiek mažesnis nei prieš pandemiją (2019 m. IV ketv. – 80,8 proc.). 55–74 m. asmenų nedarbo lygis ES šiek tiek pakilo – nuo 4,7 proc. 2019 m. IV ketv. iki 5,3 proc. 2021 m. II ketv. 1 pav. Krizės poveikis įvairių amžiaus grupių užimtumui įvairuoja Užimtumo lygis pagal lytį ir amžiaus grupes ES 27, duomenys pakoreguoti pagal sezoną, o ne pagal kalendorių (%)

Pastaba. 2021 m. I ketv. laiko eilutės pertrūkis. Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas [lfsi_emp_q]. Krizė ypač paveikė nestandartinių užimtumo formų darbuotojus ir savarankiškai dirbančius asmenis. Iš bendro 20–64 m. darbuotojų skaičiaus 2020 m. ES (161,6 mln.) maždaug 19,9 mln. (12,4 proc.) dirbo pagal terminuotas darbo sutartis (1,3 proc. punkto mažiau nei 2019 m.). 2021 m. II ketv. pagal terminuotas darbo sutartis dirbo maždaug 21,3 mln. darbuotojų (20–64 m., pagal sezoną pakoreguoti duomenys), t. y. 0,8 mln. mažiau nei 2019 m. IV ketv. Jaunimo (15–24 m.) dalis čia yra daug didesnė nei likusių gyventojų, o žemos kvalifikacijos darbuotojų – daug didesnė nei vidutinės ir aukštos kvalifikacijos darbuotojų. Ne savo noru laikinai dirbančių asmenų dalis toliau mažėjo (1,1 proc. punkto, palyginti su 2019 m.) ir 2020 m. pasiekė 6,8 proc. Terminuotų darbo sutarčių dalis, palyginti su visu užimtumu (20–64 m.), padidėjo nuo žemo lygio (10,1 proc.) 2020 m. II ketv. iki 11,3 proc. 2021 m. II ketv. 2020 m. asmenų, dirbančių ne visą darbo laiką, skaičius nuolat augo. Dėl to ne visą darbo laiką dirbančių darbuotojų (20–64 m.) dalis, palyginti su visais darbuotojais, 2021 m. II ketv. sudarė 17,7 proc. (0,6 proc. punkto mažiau nei 2019 m. IV ketv.). Ne savo noru ne visą darbo laiką dirbančių darbuotojų dalis 2020 m. sumažėjo iki 25 proc. (1,5 proc. punkto mažiau nei 2019 m.). Nuo pandemijos pradžios 2020 m. I ketv. savarankiškai dirbančių asmenų skaičius sumažėjo 0,7 mln. (nuo maždaug 25,8 mln. iki 25,1 mln. 2021 m. II ketv.). 2 pav. Terminuotų darbo sutarčių paplitimas įvairuoja pagal amžiaus grupes ir kvalifikacijos lygį Darbuotojų, dirbančių pagal terminuotas darbo sutartis, dalis pagal amžių ir išsilavinimo lygį ES 27 (2020 m.) Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas [lfsa_etgar], [lfsa_etpgan] ir [lfst_r_e2tgaedcu]. Krizė stipriai paveikė ne ES gimusių asmenų padėtį darbo rinkoje. 2020 m. ne ES gimusių asmenų (20–64 m.) užimtumo lygis buvo 65,3 proc.: tai 2,4 proc. punkto mažiau nei 2019 m. ir 8,2 proc. punkto mažiau, palyginti su gimusiaisiais ES. Ne ES gimusių 15–74 m. asmenų nedarbo lygis 2020 m. buvo 12,3 proc., palyginti su 10,8 proc. ankstesniais metais. Nedarbo rodikliai taip pat rodo, kad nedarbas išaugo nuo 13,5 proc. 2020 m. II ketv. iki 13,9 proc. 2021 m. II ketv. 1.2 Socialinės tendencijos Nepaisant COVID-19 krizės, 2020 m. namų ūkių pajamos ES valstybėse narėse dėl spartaus politinio atsako iš esmės išliko stabilios. Prasidėjus pandemijai, realiosios bendros disponuojamosios namų ūkių pajamos (GDHI) 2020 m. II ketv. smarkiai – 3,3 proc. (palyginti su ankstesniais metais) – sumažėjo, tačiau iki metų pabaigos atsigavo ir apskritai 2019–2020 m. išliko stabilios (sumažėjo 0,25 proc.). Labiausiai sumažėjo atlygis samdomiems darbuotojams (–5,5 proc.), tačiau taip pat gerokai sumažėjo atlygis savarankiškai dirbantiems asmenims (–1,4 proc.) ir grynosios nuosavybės pajamos (–3,3 proc.) – žr. 3 pav. 2020 m. grynosios socialinės išmokos labai prisidėjo prie bendrų pajamų ir atliko svarbų vaidmenį sušvelninant bendrą namų ūkių pajamų sumažėjimą antrąjį ketvirtį, tam tikru mastu jas taip pat papildė pajamų ir turto mokesčių koregavimas. Ši tendencija išliko ir 2020 m. II ketv. bei III ketv., taip pat 2021 m. I ketv., kai pajamos iš socialinių išmokų didėjo daugiau nei mažėjo atlygis samdomiems darbuotojams ir savarankiškai dirbantiems asmenims (daug mažiau, palyginti su nuosmukiu II ketv.) ir grynosios nuosavybės pajamos. Atsižvelgiant į rinkos pajamų ir realiojo BVP sumažėjimą 6 proc., palyginti su ankstesniais metais, toks bendrų namų ūkių pajamų stabilumas rodo savo nuožiūra vykdomos išimtinės politikos, kuria siekiama sušvelninti socialinį krizės poveikį ir savaiminio socialinės apsaugos ir mokesčių sistemų stabilizavimo poveikį, teikiamą naudą. 2021 m. II ketv. pokyčiai žymėjo lūžio tašką: tiek realusis BVP, tiek atlygis darbuotojams sparčiai augo, maždaug tokiu pačiu tempu, kaip ir prieš metus, t. y. 2020 m. II ketv. Apskritai realiosios bendros disponuojamosios namų ūkių pajamos augo labiau nei prieš metus, taip pat dėl lėčiau nei kitų šaltinių pajamos mažėjusių grynųjų socialinių išmokų. 3 pav. Visuotinį vidutinių bendrų namų ūkių pajamų stabilumą ES per COVID-19 krizę lėmė precedento neturintis politinis atsakas BVP augimas, realiųjų bendrų disponuojamųjų namų ūkių pajamų augimas ir jų pagrindinės sudedamosios dalys (ES 27) Pastabos. EMPL GD skaičiavimai. Nominaliosios GDHI buvo defliuotos naudojant namų ūkių galutinio vartojimo išlaidų kainų indeksą. Realusis GDHI augimas ES vertinamas kaip valstybių narių, pateikusių ketvirtinius duomenis, grindžiamus 2010 m. ESS, verčių svertinis vidurkis (iš viso 95 proc. ES GDHI). Šaltinis: Eurostatas, nacionalinės sąskaitos [ nasq_10_nf_tr ] ir [ namq_10_gdp ]. Duomenys nėra koreguojami pagal sezoną. Apskritai pajamų nelygybė daugumoje valstybių narių išliko iš esmės stabili. Remiantis Eurostato išankstiniais įverčiais, 2020 m. vidutinis pajamų kvintilio dalies santykis (S80/S20) ES išliko stabilus arba šiek tiek sumažėjo. Tai – didžiulės viešosios paramos ir stiprios savaiminės stabilizacijos, kuri sušvelnino krizės padarinius, visų pirma pažeidžiamoms grupėms, rezultatas. Apskaičiuota, kad darbo pajamos pirmajame pajamų kvantilyje sumažėjo 10 proc., o penktajame – 2 proc., o bendras poveikis disponuojamosioms pajamoms dėl palankaus mokesčių ir išmokų sistemų švelninamojo poveikio, sutrumpinto darbo laiko ir kitų darbo vietų išsaugojimo priemonių taikymo iš esmės buvo ribotas visuose pajamų pasiskirstymo kvintiliuose. Asmenų, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, dalis pirmaisiais COVID-19 krizės metais išliko stabili. 2020 m. skurdas ar socialinė atskirtis (AROPE) ES grėsė maždaug kas penktam asmeniui (21,9 proc.). Daugumoje valstybių narių visos trys AROPE rodiklio sudedamosios dalys, palyginti su ankstesniais metais, buvo stabilios. Remiantis Eurostato išankstiniais įverčiais, skurdo rizikos lygis (AROP), palyginti su 2019 m., bent pusėje valstybių narių nepakito. Šie įverčiai rodo, kad naujai įvestos politikos priemonės kartu su mokesčių ir išmokų sistemomis sušvelnino COVID-19 krizės poveikį, stabilizavo pajamas ir labai padėjo užkirsti kelią skurdo rizikos didėjimui. Tai taip pat lėmė bendrą materialinio ir socialinio nepritekliaus lygio stabilumą (6,8 proc., tik 0,2 proc. punkto padidėjimas). Asmenų, gyvenančių namų ūkyje, kuriame beveik nė vienas narys neturi darbo, dalis taip pat išliko stabili (8,2 proc., tik 0,1 proc. punkto padidėjimas) ir atitiko ribotą poveikį darbo vietų praradimui, taip pat dėl sutrumpinto darbo laiko ir kitų darbo vietų išsaugojimo priemonių. Energijos nepriteklius – vis dažnesnė skurdo forma. 2021 m. spalio 13 d. Komisija priėmė komunikatą „Augančių energijos kainų problemos sprendimas“ , kuriame akcentavo sąžiningas mokesčių ir išmokų sistemas, tikslines pajamų rėmimo priemones ir įtraukią renovacijos politiką kaip priemonių, kuriomis siekiama sumažinti energijos nepriteklių ir pašalinti tiesioginį pastaruoju metu padidėjusių kainų poveikį, rinkinio pagrindinius elementus. Vaikų skurdo ar socialinės įtraukties rizikos (AROPE) lygis taip pat buvo stabilus, tačiau skirtumai tarp šalių buvo didesni, augo piniginis nepriteklius. Vaikų AROPE rodiklis valstybėse narėse įvairavo smarkiau: keturiose valstybėse narėse jis viršija 30 proc., o kitose keturiose – nesiekia 15 proc. Be to, pajamų skurdas buvo prasčiau suvaldytas – 2020 m. jis labai išaugo trečdalyje valstybių narių. Vienišų tėvų ir daugiavaikių šeimų skurdo ar socialinės atskirties rizika buvo gerokai didesnė, palyginti su vieną ar du vaikus auginančiomis šeimomis (ES vidutiniškai atitinkamai 42,1 proc. ir 29,6 proc.).

Dirbančiųjų skurdas tebėra problema. 2010–2019 m. dirbančiųjų skurdas ES 27 padidėjo 0,5 proc. punkto (nuo 8,5 proc. iki 9 proc.). Nors visų 2020 m. duomenų dar nėra, atrodo, kad nuo 2019 m. padėtis iš esmės nepasikeitė. Apskritai pažeidžiami darbuotojai susiduria su sudėtingesnėmis aplinkybėmis: pagal terminuotas darbo sutartis dirbantys darbuotojai susiduria su didesne dirbančiųjų skurdo rizika nei pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantys darbuotojai (16,2 proc., palyginti su 5,9 proc.), kaip ir žemos kvalifikacijos darbuotojai, palyginti su aukštos kvalifikacijos darbuotojais (19 proc., palyginti su 4,9 proc.), ir ne ES gimę darbuotojai, palyginti su gimusiaisiais ES (20,1 proc. ir 8,1 proc.). Nepaisant bendro socialinio atsparumo, pažeidžiamos grupės nuo COVID-19 krizės nukentėjo labiau. Izoliavimo priemonės padarė neproporcingą poveikį neįgaliesiems, pavyzdžiui, dėl galimybės naudotis sveikatos priežiūros, švietimo ir kitomis internetinėmis paramos paslaugomis, taip pat padidindamos ankstesnius galimybių įsidarbinti apribojimus. Migrantų kilmės asmenų AROPE lygis kartais yra dvigubai didesnis nei ES gimusiųjų. Dėl pandemijos izoliavimo priemonių daug romų, gyvenančių segreguotose gyvenvietėse, prarado pajamų šaltinius ir (oficialią arba neoficialią) ekonominę veiklą, todėl jų skurdo lygis toliau didėja . 1.3 Peržiūrėta socialinių rodiklių suvestinė: uždavinių, susijusių su Ramsčio principais, apžvalga 2022 m. bendros užimtumo ataskaitos analizė grindžiama patikslintais socialinių rodiklių suvestinės esminiais rodikliais, kuriuos patvirtino Taryba. 2021 m. kovo mėn. paskelbtame Europos socialinių teisių ramsčio veiksmų plane pateiktas peržiūrėtos socialinių rodiklių suvestinės pasiūlymas, kuris po to buvo aptartas su Užimtumo komitetu (EMCO) ir Socialinės apsaugos komitetu (SAK) ir 2021 m. birželio 14 d. patvirtintas Užimtumo, socialinės politikos, sveikatos ir vartotojų reikalų (EPSCO) tarybos. Peržiūra siekta išsamiau aprėpti Ramsčio principus ir sustiprinti socialinių rodiklių suvestinės, kaip pagrindinės kiekybinės priemonės, skirtos stebėti pažangą, padarytą įgyvendinant Ramsčio siekius Europos semestro kontekste, vaidmenį. Peržiūrėta rodiklių suvestinė taip pat padės papildyti esamas stebėsenos priemones, visų pirma Užimtumo rodiklių apžvalgą ir Socialinės apsaugos rodiklių apžvalgą. Peržiūrėtos socialinių rodiklių suvestinės pagrindiniai rodikliai padeda stebėti 18 iš 20 Ramsčio principų (keturiais daugiau nei pagal ankstesnę redakciją) ir padeda įvertinti pagrindinius užimtumo ir socialinius iššūkius valstybėse narėse. Pagrindinių rodiklių rinkinys buvo peržiūrėtas vadovaujantis ekonomiškumo, prieinamumo, palyginamumo ir statistinio patikimumo principais. Rodikliai, susiję su kiekvienu iš trijų Ramsčio skyrių, yra šie (nauji rodikliai pažymėti **, peržiūrėti –*): ·Lygios galimybės oSuaugusiųjų dalyvavimas mokymosi veikloje per pastaruosius 12 mėn. (25–64 m. amžiaus grupėje)** oMokyklos nebaigusių asmenų (18–24 m.) dalis oGyventojų (16–74 m.), turinčių bazinius ar geresnius bendruosius skaitmeninius įgūdžius, dalis oNesimokančių ir nedirbančių (NEET) jaunuolių (15–29 m.) dalis* oVyrų ir moterų (20–64 m.) užimtumo skirtumai oPajamų nelygybė kaip kvintilio dalies santykis (S80/S20) ·Tinkamos darbo sąlygos o20–64 m. asmenų užimtumo lygis o15–74 m. asmenų nedarbo lygis o15–74 m. asmenų ilgalaikio nedarbo lygis oBendros realiosios disponuojamosios namų ūkių pajamos vienam gyventojui ·Socialinė apsauga ir įtrauktis oSkurdo ar socialinės atskirties rizikos lygis (nuo 0 m.) (AROPE 0+)

oVaikų skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygis (0–17 m.) (AROPE 0–17)** oSocialinių pervedimų (išskyrus pensijas) poveikis skurdo mažinimui oNeįgaliųjų užimtumo skirtumas (20–64 m.)** oPer didelių išlaidų būstui rodiklis** oVaikai iki 3 m., kuriems teikiamos oficialios priežiūros paslaugos oAsmenys, kurie nurodo turį nepatenkintų medicininės priežiūros poreikių (16 m. ir vyresni). Pagal pagrindinį rodiklį „Neįgaliųjų užimtumo skirtumas“ statistinių duomenų šaltinis laikinai yra ES SPGS, tačiau nuo 2022 m. bus naudojamas ES darbo jėgos tyrimas, kad būtų užtikrintas didesnis tikslumas, o duomenys bus pateikti 2023 m. Komisijos tarnybos, įskaitant Eurostatą, toliau stebės jo kokybę ir peržiūrės rodiklį vidutinės trukmės laikotarpiu, kai tik bus gauti darbo jėgos tyrimu pagrįsti duomenys (2023 m.), ir rems tolesnius veiksmus, kuriais bus didinamas palyginamumas tarp šalių ir tiriama, kaip šioje srityje būtų galima parengti papildomus rodiklius. Pagrindiniam rodikliui „Suaugusiųjų dalyvavimas mokymosi veikloje per pastaruosius 12 mėn.“ nustatyti nuo 2022 m. taip pat bus naudojamas ES darbo jėgos tyrimas. Siekdama užtikrinti duomenų kokybę ir palyginamumą, Komisija drauge su Eurostatu stebės rodiklį ir atliks išsamią duomenų iš dviejų tyrimo šaltinių analizę, kai jie bus gauti (2023 m.). Siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi 6 ir 7 užimtumo gairių, be kita ko, kiek tai susiję su aktyvia darbo rinkos politika, šioje 2022 m. bendroje užimtumo ataskaitoje išimties tvarka bus naudojamas (25–64 m.) suaugusiųjų dalyvavimo mokymosi programose per pastarąsias 4 savaites rodiklis. Pagrindiniai rodikliai analizuojami pagal bendrą metodiką, dėl kurios susitarė EMCO ir SAK (daugiau informacijos – 4 priede). Pagal šią metodiką valstybių narių padėtis ir pokyčiai vertinami atsižvelgiant į visų socialinių rodiklių suvestinės pagrindinių rodiklių lygius ir pokyčius, palyginti su ankstesniais metais. Rodiklių lygiai ir pokyčiai klasifikuojami pagal tai, kiek jie skiriasi nuo atitinkamų (nesvertinių) ES vidurkių. Tada valstybių narių lygiai ir pokyčiai palyginami (taikant sutartą taisyklę), kad kiekviena valstybė narė būtų priskirta vienai iš septynių kategorijų (geriausi rezultatai, geresni už vidurkį rezultatai, vidutiniški (neutralūs) rezultatai, geri rezultatai, bet reikia stebėti padėtį, prasti, bet gerėjantys rezultatai, prasti rezultatai, kritinė padėtis). 1 lentelėje, remiantis naujausiais rodiklių duomenimis, pateikiama suvestinės rodiklių apžvalgos santrauka. Socialinių rezultatų suvestinės esminiai rodikliai rodo pagrindinius ES valstybių narių uždavinius trijose srityse: lygių galimybių ir galimybės įsidarbinti, tinkamų darbo sąlygų ir socialinės apsaugos bei įtraukties. Kalbant apie kritinę padėtį (4 pav., raudona spalva), palyginti daug valstybių narių vis dar susiduria su dideliais sunkumais, susijusiais su moterų padėtimi darbo rinkoje ir oficialių vaikų priežiūros paslaugų teikimu (abiejų rodiklių atveju – penkios raudonos žymos). Kitų grupių darbo rinkos rezultatai taip pat kelia susirūpinimą ne vienoje valstybėje narėje – šešių ir keturių šalių neįgaliųjų užimtumo skirtumai ir NEET jaunuolių nedarbo lygis pažymėti raudona spalva. Mokyklos nebaigusių asmenų rodiklis tebėra aktualus keturioms valstybėms narėms. Galiausiai, socialinės apsaugos ir įtraukties srityje socialinių pervedimų (išskyrus pensijas) poveikis skurdo mažinimui yra kritinės padėties keliose valstybėse narėse (šešiose) ir net keturios iš jų susiduria su dideliais sunkumais, susijusiais tiek su skurdo rizika apskritai, tiek su vaikų skurdu. Keturiose valstybėse narėse kritinės padėties taip pat ir pajamų kvintilių santykiai. Jeigu atsižvelgiama ne tik į kritinę padėtį, bet ir į prastus rezultatus, daugiausia problemų kelia trys rodikliai – NEET jaunimo, socialinių pervedimų poveikio skurdo mažinimui ir jaunesnių nei 3 metų vaikų, kuriems teikiamos oficialios vaikų priežiūros paslaugos, – dėl pirmųjų dviejų padėtis prasta dešimtyje šalių, dėl paskutiniojo – vienuolikoje. 2 skyriuje pateikiama išsami šešiolikos rodiklių analizė, prireikus, įtraukiant, ilgalaikes tendencijas ir papildomus rodiklius. ES finansinė ir techninė parama užimtumui, įgūdžiams ir socialinės politikos priemonėms ES skiria daug lėšų įvairioms finansinėms priemonėms, kuriomis remiamas Europos socialinių teisių ramsčio įgyvendinimas. 2021–2027 m. laikotarpiu ES sanglaudos politikos fondų (visų pirma „Europos socialinio fondo +“ (ESF+) ir Europos regioninės plėtros fondo (ERPF)), iš kurių skiriamas finansavimas sudaro apie 500 mlrd. EUR (įskaitant nacionalinį bendrą finansavimą), tikslas – mažinti socialinius ir ekonominius skirtumus, remti didėjančią ekonominę ir socialinę konvergenciją ir skatinti struktūrinius pokyčius. 2020 m. gegužės mėn. Komisija pasiūlė priemonę „NextGenerationEU“ (807 mlrd. EUR dabartinėmis kainomis pagal 2021–2027 m. ES daugiametę finansinę programą), kad būtų sušvelnintas krizės ekonominis ir socialinis poveikis, sustiprintas ekonominis ir socialinis atsparumas ir ES ekonomikos ir visuomenės būtų geriau pasirengusios žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos iššūkiams ir galimybėms, be kita ko, atsižvelgiant į jų teisingumo aspektą. Naujoji Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė (EGADP) yra viena iš svarbiausių „NextGenerationEU“ priemonių (išsamesnės informacijos pateikiama toliau). ES finansavimo poveikis toliau didinamas teikiant techninę pagalbą, finansuojamą pagal techninės paramos priemonę. Pastarosios tikslas – prireikus remti nacionalines valdžios institucijas teikiant pažangiausias politikos konsultacijas ir konkrečiai pritaikytus gebėjimus prioritetinėse reformų srityse, įskaitant darbo rinką, įgūdžius ir socialinę politiką. Techninė parama gali būti teikiama dvišaliu arba daugiašaliu pagrindu. Pagal Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę (kurios vertė dabartinėmis kainomis – 723,8 mlrd. EUR) teikiama plataus masto finansinė parama reformoms ir investicijoms valstybėse narėse, kuriomis remiamas tvarus ir integracinis augimas ir darbo vietų kūrimas, ypatingą dėmesį skiriant toms priemonėms, kuriomis sprendžiami Europos semestro kontekste konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose nustatyti uždaviniai. Įgyvendinant Europos socialinių teisių ramstį svarbūs keturi iš šešių į šios priemonės aprėptį patenkančių ramsčių: pažangus, tvarus ir integracinis augimas, socialinė ir teritorinė sanglauda, sveikata ir ekonominis, socialinis bei institucinis atsparumas ir naujai kartai, vaikams ir jaunimui skirta politika. Todėl valstybių narių pateiktuose ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planuose, kuriems pritarė Komisija ir kuriuos patvirtino Taryba, užimtumo, įgūdžių ir socialinės politikos sritims skiriamas deramas dėmesys. 2021–2027 m. iš ESF+, kurio biudžetas – beveik 99,3 mlrd. EUR, bus remiama ir papildoma valstybių narių politika užimtumo, įgūdžių ir socialinės politikos srityse ir didinama jos pridėtinė vertė. Fondo lėšomis bus finansuojamos priemonės, kuriomis užtikrinamos lygios galimybės, vienodos sąlygos patekti į darbo rinką, teisingos ir kokybiškos darbo sąlygos, socialinė apsauga ir įtrauktis, visų pirma sutelkiant dėmesį į kokybišką ir įtraukų švietimą ir mokymą, mokymąsi visą gyvenimą, investicijas į vaikus ir jaunimą ir galimybę naudotis pagrindinėmis paslaugomis. Prasidėjus COVID-19 krizei sanglaudos fondai greitai reagavo pagal Atsako į koronaviruso grėsmę investicijų iniciatyvą ir Išplėstinę atsako į koronaviruso grėsmę investicijų iniciatyvą (CRII ir CRII+), todėl iki 2021 m. lapkričio mėn. užimtumo ir sveikatos priežiūros priemonėms skirta grynoji suma padidėjo daugiau kaip 11 mlrd. EUR. Papildoma 50,6 mlrd. EUR sanglaudai ir Europos teritorijoms skirtos ekonomikos gaivinimo pagalbos iniciatyvos (REACT-EU) suma prisidėta prie krizių įveikimo pajėgumų valstybėse narėse stiprinimo. Galiausiai, buvo suteikta 100 mlrd. EUR paskolų pasinaudojant laikina paramos priemone nedarbo rizikai dėl ekstremaliosios situacijos mažinti (SURE), siekiant remti sutrumpinto darbo laiko tvarką ir panašias darbo vietų išsaugojimo priemones, visų pirma skirtas savarankiškai dirbantiems asmenims. Įgyvendinant Europos žaliojo kurso investicijų planą sukurtas Teisingos pertvarkos mechanizmas (JMT), siekiant padėti remti teisingą perėjimą prie poveikio klimatui neutralumo. Pirmasis ramstis yra pagal sanglaudos politiką įsteigtas Teisingos pertvarkos fondas (TPF) , kurio lėšomis remiant labiausiai paveiktas teritorijas skiriama 19,3 mlrd. EUR neigiamam perėjimo prie neutralaus poveikio klimatui ekonomikos proceso poveikiui sušvelninti. 4 pav. Užimtumo, įgūdžių ir socialiniai sunkumai ES valstybėse narėse pagal pagrindinius peržiūrėtos socialinių rezultatų suvestinės rodiklius Pastabos: 1) suaugusiųjų mokymosi rodiklio duomenų dar nėra; 2) skaitmeninių įgūdžių rodiklis grindžiamas 2019 m. duomenimis; 3) trūksta dalies šalių kai kurių rodiklių duomenų: visų rodiklių paaiškinimai pateikti priede.

1 lentelė. Socialinių rodiklių suvestinės esminiai rodikliai. Valstybių narių uždavinių apžvalga

Metai Geriausi rezultatai Geresni už vidurkį rezultatai Geri rezultatai, bet reikia stebėti padėtį Vidutiniški (neutralūs) rezultatai Prasti, bet gerėjantys rezultatai Prasti rezultatai Kritinė padėtis Lygios galimybės Mokyklos nebaigę asmenys (18–24 m. gyventojų proc. dalis) 2020 EL, HR, IE, SI EE, LV, PL, PT LT AT, BE, DE, DK, FR, NL, SK ES, MT CY, CZ, FI, LU, SE BG, HU, IT, RO Asmenų skaitmeninių įgūdžių lygis 2019 DE, DK, FI, NL, SE AT, CZ, EE, EL, HR, IE LU BE, ES, FR, LT, MT, PT, SI, SK CY, HU, PL BG, LV, RO NEET jaunimo rodiklis (15–29 m. gyventojų proc. dalis) 2020 DE, LU, NL, SE AT, BE, DK, FI, HR, MT, SI CZ, EE, FR, LV, PL RO CY, HU, IE, LT, PT, SK BG, EL, ES, IT Lyčių užimtumo skirtumas 2020 FI, LT, LV, SE DE, DK, EE, FR, LU, PT, SI AT, BE, BG, CY, ES, IE, NL, SK MT CZ, HR EL, HU, IT, PL, RO Pajamų kvintilio dalies santykis (S80/S20) 2020 CZ, SI, SK AT, BE, DK, FI, NL, PL, SE CY, EE, EL, FR, HR, HU, LU, PT RO ES, MT BG, DE, LT, LV Tinkamos darbo sąlygos Užimtumo lygis (20–64 m. gyventojų proc. dalis) 2020 CZ, DE, NL, SE DK, FI, LV, MT, PL EE, LT AT, CY, FR, HU, LU, SI, SK HR BE, BG, IE, PT, RO EL, ES, IT Nedarbo lygis (15–74 m. ekonomiškai aktyvių gyventojų proc. dalis) 2020 CZ, PL BG, DE, FR, HU, MT, NL, RO, SI AT, BE, CY, DK, FI, HR, IE, LU, PT, SE, SK EL, IT EE, LT, LV ES Ilgalaikio nedarbo lygis (15–74 m. ekonomiškai aktyvių gyventojų proc. dalis) 2020 CZ, DE, DK, HU, MT, NL, PL, PT, SE AT, BE, BG, CY, FI, FR, HR, IE, LV, RO, SI EL, IT EE, LT, LU, SK ES GDHI vienam gyventojui augimas (2008 m. = 100) 2020 HU, LT, PL CZ, IE, LV, MT, SI, SK DE, DK, FI, HR, LU, NL, PT, SE AT, BE CY, EL, ES, IT Socialinė apsauga ir įtrauktis Skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygis 2020 CZ, SI, SK AT, CY, DK, FI, NL, PL, SE BE, EE, FR, HR, HU, LU, MT, PT LV DE, LT BG, EL, ES, RO Vaikų (0–17 m.) skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygis 2020 CZ, DK, FI, SI EE, LT, NL, PL, SE, SK AT, BE, CY, FR, HR, HU, LU, LV, MT, PT DE BG, EL, ES, RO Socialinių pervedimų (išskyrus pensijas) poveikis skurdo mažinimui 2020 BE, DK, FI, FR CZ, HU, LU, SE, SI, SK AT CY, EE, NL, PL DE, EL, LT, PT BG, ES, HR, LV, MT, RO Neįgaliųjų užimtumo skirtumas 2020 AT, DK, EE, FI, PT ES, LT, LU, SI FR CY, CZ, EL, NL, SK MT, RO, SE BE, BG, DE, HR, HU, PL Per didelės išlaidos būstui 2020 SK CY, FI, HR, LT, MT, PT, SI AT, BE, CZ, ES, HU, LU, LV, NL, PL, RO, SE EL BG, DK, EE DE Vaikai iki 3 m., kuriems teikiamos oficialios priežiūros paslaugos 2020 BE, DK, FR, LU, NL, PT, SE SI ES EE, FI, LV, MT HR AT, BG, CY, DE, EL, LT CZ, HU, PL, RO, SK Asmenys, kurie nurodo turį nepatenkintų medicininės priežiūros poreikių 2020 AT, CY, CZ, DE, ES, HU, LU, MT, NL BE, BG, DK, FR, HR, LT, PT, SE, SI, SK EE, EL FI, LV, RO PL Pastaba. Duomenys atnaujinti 2021 m. spalio 28 d. Nėra Airijos ir Italijos pajamų kvintilių santykio, skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygio, vaikų skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygio, socialinių pervedimų poveikio skurdo mažinimui, per didelių išlaidų būstui, oficialių priežiūros paslaugų vaikams iki 3 m. amžiaus ir asmenų, kurie nurodo turį nepatenkintų medicininės priežiūros poreikių duomenų. Nėra Bulgarijos, Estijos, Prancūzijos, Rumunijos GDHI augimo duomenų. Nėra Airijos, Italijos ir Latvijos neįgaliųjų užimtumo skirtumo duomenų. Eilučių lūžiai ir žymos pateikti 1 ir 2 prieduose. 1.4 Pagrindiniai ES tikslai iki 2030 m. Kaip nurodyta Europos socialinių teisių ramsčio veiksmų plane, ES nustatė tris pagrindinius su užimtumu, įgūdžiais ir skurdo mažinimu susijusius tikslus, kuriuos reikėtų pasiekti iki 2030 m. Šiuos tikslus ES vadovai palankiai įvertino gegužės 8 d. Porto deklaracijoje ir birželio mėn. vykusiame Europos Vadovų Tarybos susitikime, o birželio mėn. juos patvirtino EPSCO taryba. Kartu su toliau pateiktais papildomais tikslais, jie atspindi tris Ramsčio skyrius, t. y. lygias galimybes ir galimybę įsidarbinti, tinkamas darbo sąlygas, socialinę apsaugą ir įtrauktį. Šie trys tikslai padės imtis veiksmų siekiant darbo vietų kūrimą užtikrinančio ekonomikos atsigavimo ir augimo modelio, pagal kurį visą gyvenimą trunkantis mokymasis padės darbuotojams kuo geriau išnaudoti ekonomikos ir visuomenės transformaciją, kartu kovojant su skurdu ir socialine atskirtimi ES ir padedant siekti darnaus vystymosi tikslų. Jie yra plataus užmojo, tačiau realistiški, atsižvelgiant į socialines ir ekonomines aplinkybes, platesnes tendencijas ir planuojamas reformas bei investicijas, be kita ko, pagal Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę. Remiantis sutartais tikslais, iki 2030 m. ES: ·bent 78 proc. 20–64 m. gyventojų turėtų dirbti; ·bent 60 proc. suaugusiųjų (25–64 m.) turėtų kasmet dalyvauti mokymo programose; ·asmenų, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, skaičius turėtų būti sumažintas bent 15 mln. Šiuo metu valstybės narės rengiasi nustatyti savo nacionalinius tikslus, atsižvelgdamos į ES pagrindinių tikslų užmojus. 2021 m. gegužės 7 d. Porto socialiniame įsipareigojime (kurį pasirašė Europos Parlamento ir Europos Komisijos pirmininkai, Portugalijos ministras pirmininkas, ES socialiniai partneriai ir socialinė platforma) valstybės narės raginamos nustatyti plataus užmojo nacionalinius tikslus, kurie, tinkamai atsižvelgiant į kiekvienos šalies pradinę padėtį, būtų tinkamas indėlis siekiant Europos tikslų. 2021 m. liepos mėn. Komisija paragino valstybes nares pateikti savo pirminius pasiūlymus dėl 2030 m. nacionalinių tikslų. Ir ES lygmens tikslai, ir nacionaliniai tikslai bus stebimi Europos semestro kontekste. Kaip matyti iš pagrindinio užimtumo lygio tikslo, aukštas užimtumo lygis yra pagrindinis 2030 m. prioritetas siekiant užtikrinti, kad visi galėtų visapusiškai dalyvauti ekonomikoje ir visuomenės gyvenime. Dalyvavimas darbo rinkoje yra svarbus siekiant remti tvaraus ir integracinio augimo potencialą, skatinti aktyvų dalyvavimą visuomenės gyvenime ir prisidėti prie socialinės apsaugos sistemų adekvatumo ir fiskalinio tvarumo, taip pat atsižvelgiant į visuomenės senėjimą. Siekiant šio tikslo bus svarbi pažanga žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos veikiamose darbo rinkose. 2020 m. užimtumo lygis visoje ES buvo 72,5 proc., t. y. 5,5 proc. punkto mažiau nei iki 2030 m. pasiektinas pagrindinis tikslas – 78 proc. (žr. 5 pav.). Europos socialinių teisių ramsčio veiksmų plane nustatyti papildomi tikslai – didinti moterų ir jaunimo dalyvavimą darbo rinkoje, taip remiant bendrą užimtumo lygį. Papildomi siekiai – perpus sumažinti lyčių užimtumo skirtumą, padidinti formaliojo ankstyvojo ugdymo ir priežiūros paslaugų teikimą ir iki 9 proc. sumažinti nedirbančių ir nesimokančių (NEET) jaunuolių (15–29 m.) dalį. Didinti moterų dalyvavimą darbo rinkoje yra svarbu siekiant užtikrinti didesnį augimo potencialą ir spręsti problemas, susijusias su visuomenės senėjimu ir darbo jėgos mažėjimu. Formaliojo ankstyvojo ugdymo ir priežiūros įstaigų remiamas aktyvesnis moterų dalyvavimas darbo rinkoje taip pat gali padėti sumažinti skurdą ir socialinę atskirtį, įskaitant vaikų skurdą, nes tai teigiamai paveiktų namų ūkių pajamas. Be to, NEET lygio mažinimas reiškia, kad aktyvinamas neišnaudotas jaunimo potencialas – taip siekiama užtikrinti visapusišką jų dalyvavimą visuomenės gyvenime. 5 pav. 20–64 m. asmenų užimtumo lygis 2020 m. Šaltinis: Eurostatas, rodiklis [ tesem010 ]. 2030 m. suaugusiųjų dalyvavimo mokymosi programose pagrindinis tikslas atspindi poreikį užtikrinti gebėjimą prisitaikyti ir išnaudoti galimybes sparčiai kintant darbo rinkos poreikiams po COVID-19 sukrėtimo ir atsižvelgiant į žaliąją ir skaitmeninę pertvarką. Pandemijos poveikis ekonomikai ir visuomenei, taip pat būsimi struktūriniai pokyčiai rodo, kad reikia visą karjerą trunkančio perkvalifikavimo ir visą gyvenimą trunkančio įgūdžių ugdymo. Dabar tai kaip niekad svarbu, nes manoma, kad dėl skaitmeninės ir žaliosios pertvarkos iš esmės pasikeis daugelio darbo vietų įgūdžių reikalavimai ir atsiras naujų darbo vietų. Šiomis aplinkybėmis nustatytas ES pagrindinis suaugusiųjų mokymosi tikslas yra 60 proc. (2016 m. jis buvo 37,4 proc.) (žr. 6 pav.). Taigi, 2030 m. tikslas – labai plataus užmojo, reikalaujantis sustiprinti ES ir valstybių narių pastangas pagal Europos įgūdžių darbotvarkę, taip pat suteikti nemažai papildomo ES finansavimo mokymui, be kita ko, pagal Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę (žr. 2.2 skyrių). Suaugusiųjų mokymosi tikslą galima pasiekti tik turint tvirtą švietimo ir mokymo sistemų pagrindą, o ugdant įgūdžius reikia atsižvelgti į ateities darbo rinkos poreikius. Išsilavinimas yra pagrindinis veiksnys, lemiantis jaunimo įsidarbinimo perspektyvas, taip pat paklojantis pagrindą mokymuisi vėliau gyvenime. Nepaisant to, 2020 m. ES net 9,9 proc. jaunuolių nebuvo įgiję net vidurinio išsilavinimo. Todėl Ramsčio veiksmų plane nustatyti papildomi tikslai – toliau mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių ir didinti vidurinį išsilavinimą įgyjančių asmenų skaičių. Be to, papildomu tikslu, kad bent 80 proc. 16–74 m. asmenų turėtų bent bazinius skaitmeninius įgūdžius, pripažįstamas svarbus jų vaidmuo užtikrinant visavertį dalyvavimą darbo rinkoje ir ateities visuomenės gyvenime. Veiksmai šioje srityje yra ypač skubūs, atsižvelgiant į lėtą ES pažangą nuo 2015 m. (nuo 54 proc. 2015 m. iki 56 proc. 2019 m.). 6 pav. Suaugusiųjų dalyvavimas mokymosi programose per pastaruosius 12 mėn. (%, 2016 m.) Šaltinis: specialūs duomenys, kuriuos galima gauti internetu iš Eurostato . Norint užtikrinti integracinį augimą ir aukštynkryptę socialinę bei ekonominę konvergenciją ES, būtina smarkiai sumažinti skurdą ir socialinę atskirtį. Tikslas – iki 2030 m. asmenų, kuriems kyla skurdo ar socialinės atskirties rizika (AROPE), skaičių sumažinti 15 mln.. 2020 m. visos ES AROPE lygis buvo 21,9 proc. (žr. 7 pav.). Siekdamos ES skurdo mažinimo tikslo, valstybės narės turės imtis veiksmų trijose srityse: pajamų rėmimo, galimybės naudotis prekėmis ir paslaugomis ir integracijos į darbo rinką. Europos socialinių teisių ramsčio veiksmų plane kaip papildomas tikslas nustatytas vaikų, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, skaičiaus mažinimas. Dėmesio sutelkimas į vaikus yra labai svarbus siekiant nutraukti kartų skurdo ciklą ir prisidėti prie lygių galimybių ES. Siekiant šio užmojo, šiuo papildomu tikslu siūloma iki 2030 m. AROPE vaikų skaičių sumažinti bent 5 mln.

7 pav. 2020 m. visų gyventojų AROPE lygis (%) Šaltinis: Eurostato rodiklis [ tepsr_lm410 ]. 2030 m. tikslas iki 2030 m. sumažinti AROPE asmenų skaičių 15 mln. atitiktų 17,6 proc. AROPE lygį pagal 2019 m. bazinę vertę ir Eurostato parengtą pagrindinį XXI a. trečiojo dešimtmečio demografinį scenarijų. Lyginamosios analizės ir politikos formavimo sistemos 2017 m. komunikate dėl Europos socialinių teisių ramsčio sukūrimo lyginamoji analizė siūloma kaip struktūrinėms reformoms ir konvergencijai užimtumo ir socialinėje srityse skatinti skirta priemonė. Vykdant daugiašalę veiklą lyginamosios analizės sistemose kiekybiniai rodikliai (veiksmingumo ir rezultatų) derinami su kokybine politikos formavimo ypatybių ir politikos svertų, darančių poveikį tinkamam politikos formavimui, analize. Lyginamosios analizės sistemos ir socialinių rodiklių suvestinės rodikliai padeda ne tik formuoti politiką, bet ir pagrįsti Europos semestro analizę ir bendrą užimtumo ataskaitą. Nuo 2017 m. Komisija rengė lyginamosios analizės sistemas ir aptarė jas su valstybėmis narėmis keliose srityse, laikydamasi bendro požiūrio, dėl kurio susitarė Užimtumo komitetas (EMCO) ir Socialinės apsaugos komitetas (SAK). Šios sistemos buvo skirtos tokioms sritims kaip: 1) bedarbio pašalpos ir aktyvi darbo rinkos politika, 2) suaugusiųjų įgūdžiai ir mokymasis ir 3) minimalios pajamos. Svarbiausi šios veiklos rezultatai buvo pristatyti ankstesnėse bendrose užimtumo ataskaitose. Komisija taip pat pradėjo rengti papildomas sistemas, kurias būtų galima naudoti per būsimus semestro ciklus, visų pirma bendradarbiaudama su Užimtumo komitetu dėl minimaliojo darbo užmokesčio lyginamosios analizės ir kolektyvinių derybų planavimo, taip pat su Socialinės apsaugos komitetu dėl pensijų adekvatumo ir vaikų priežiūros bei paramos vaikams. 2021 m. spalio mėn. Socialinės apsaugos komitetas susitarė dėl vaikų priežiūros ir paramos vaikams sistemos. Joje nustatyti rezultatų rodikliai (dėl ankstyvojo ugdymo ir priežiūros įstaigų lankomumo, vaikų skurdo ir su vaikais susijusio nepritekliaus) ir veiklos rodikliai (vaikų priežiūros įstaigų lankomumo pagal pajamų kvintilį skirtumas, socialinių pervedimų poveikis vaikų skurdui, per didelių būsto išlaidų ir vaikų prastų būsto sąlygų lygio skirtumai, tėvystės poveikis užimtumui 25–49 m. amžiaus grupėje ir 25–49 m. amžiaus gyventojų, kurie dėl priežiūros pareigų yra neaktyvūs arba dirba ne visą darbo laiką, dalis pagal lytį). Siekiant įvertinti pajamų rėmimo adekvatumą, buvo susitarta dėl dviejų rodiklių, susijusių su nedirbančios poros, turinčios du vaikus, pajamomis ir mažą darbo užmokestį gaunančios poros, turinčios du vaikus, kurioje dirba vienas asmuo, pajamų, kurie abu vertinami kaip skurdo ribos dalis. Pateikiama daug bendrosios informacijos, kad būtų galima geriau atsižvelgti į valstybių narių padėtį stebint tendencijas. Pabrėžiama, kad toliau dirbti reikia ir kai kuriose kitose srityse, ypač politikos svertų. Stiprinant bendrą nuolatinių rodiklių ir politikos svertų supratimą tam tikroje politikos srityje, lyginamosios analizės sistemomis labai prisidedama prie Europos socialinių teisių ramsčio įgyvendinimo. Priėmus Europos socialinių teisių ramsčio veiksmų planą, būsimos lyginamosios analizės sistemos bus pritaikytos prie peržiūrėtos socialinių rodiklių suvestinės. Pagrindiniai šios veiklos rezultatai pateikti bendroje užimtumo ataskaitoje.

UŽIMTUMAS IR SOCIALINĖS REFORMOS: VALSTYBIŲ NARIŲ REZULTATAI IR VEIKSMAI 2.1. 5 gairė. Darbo jėgos paklausos didinimas Šiame skirsnyje apžvelgiama, kaip įgyvendinama užimtumo 5-oji gairė, pagal kurią valstybėms narėms rekomenduojama sudaryti darbo jėgos paklausai ir darbo vietų kūrimui palankias sąlygas, laikantis Ramsčio 4 (aktyvi parama užimtumui) ir 6 (darbo užmokestis) principų. 2.1.1 poskirsnyje daugiausia dėmesio skiriama didžiausiems darbo rinkos pokyčiams, kurie taip pat atspindi COVID-19 krizės poveikį. 2.1.2 poskirsnyje aptariamos šiose srityse valstybių narių įgyvendinamos priemonės, ypatingą dėmesį skiriant toms, kuriomis dėl COVID-19 krizės išsaugomas užimtumas ir remiamas darbo vietų kūrimas. 2.1.1 Pagrindiniai rodikliai Po pirminio COVID-19 krizės sukrėtimo 2021 m. darbo rinkos rezultatai stabilizavosi. Nepaisant to, kad 2020 m. ES BVP, palyginti su ankstesniais metais, sumažėjo 6 proc., nedarbo lygis per tą patį laikotarpį padidėjo tik 0,4 proc. punkto – nuo vidutiniškai 6,7 % iki 7,1 proc. (pagal mėnesinius duomenis – 1,4 proc. punkto – nuo prieškrizinio žemiausio 6,3 proc. lygio 2020 m. kovo mėn. iki aukščiausio 7,7 proc. lygio 2020 m. rugsėjo mėn.). Palyginti nedidelį nedarbo padidėjimą lėmė paramos priemonės – sutrumpinto darbo laiko tvarka ir kitos darbo vietų išsaugojimo priemonės. Mažesnis dalyvavimas darbo rinkoje, daugiausia dėl baimės užsikrėsti ir sumažėjusių galimybių susirasti darbą dėl menkos ekonominės veiklos, taip pat sušvelnino nedarbo lygio kilimą. Nors atsigaunant ekonomikai bus toliau kuriamos darbo vietos, grįžti prie prieškrizinio užimtumo lygio tikimasi ne anksčiau kaip 2022 m. Tokie lūkesčiai yra nepaisant to, kad 2021 m. rugsėjo mėn. nedarbo lygis priartėjo prie prieškrizinio lygio (6,7 proc.). Darbuotojų, kurie naudojasi sutrumpinto darbo laiko ir panašiomis darbo vietų išsaugojimo priemonėmis, skaičius iki 2021 m. vidurio išliko didelis. Visos ES valstybės narės per COVID-19 krizę įvedė arba sustiprino sutrumpinto darbo laiko ir (arba) panašias darbo vietų išsaugojimo priemones. Per pirmąją pandemijos bangą (2020 m. balandžio–gegužės mėn.) tokių priemonių naudojimas pasiekė beprecedentį lygį (iki 40 proc. visų darbuotojų iki 60 proc. visų įmonių valstybėse narėse, kaip antai Prancūzijoje ir Italijoje, žr. 2.1.1 pav.). Nors šių priemonių naudojimo lygis buvo žemesnis, jos buvo plačiai taikytos tiek 2020 m. antrą pusmetį, tiek 2021 m. pirmą pusmetį. Šios paramos priemonės labai padėjo sumažinti pandemijos poveikį darbo rinkai, visų pirma kalbant apie užimtumo (ypač mažesnes pajamas gaunančių darbuotojų užimtumo) lygį (Eurostatas, 2021 m.). Kai kuriose valstybėse narėse (pvz., Estijoje ir Latvijoje) priemonių taikymas buvo nutrauktas, o vėliau, pandemijai vėl suaktyvėjus, jos vėl pradėtos taikyti. ES reaguojant į pandemiją, 2020 m. 19 valstybių narių, gavi paramą iš SURE maždaug 31 mln. žmonių ir 2,5 mln. įmonių. Bus svarbu užtikrinti, kad sutrumpinto darbo laiko tvarka palengvintų ir remtų restruktūrizavimo procesus ir nevilkintų struktūrinių koregavimų. Dėl šios priežasties išimtinės neatidėliotinos priemonės turėtų būti laipsniškai panaikintos, kai tik ateis laikas.



2.1.1 pav. Darbuotojų ir įmonių, remiamų sutrumpinto darbo laiko ir kitomis darbo vietų išsaugojimo priemonėmis, dalis laipsniškai mažėjo Darbo vietų išsaugojimo priemonių aprėptis įvairiose valstybėse narėse įvairavo (%, 2020 m. I ketv.–2021 m. II ketv.).

Pastaba. Čekijos ir Rumunijos duomenų nėra. Šaltinis: Eurostatas, COVID-19 statistiniai duomenys. 2020 m., palyginti su 2019 m., nedarbas daugumoje ES valstybių narių padidėjo. 2020 m., palyginti su 2019 m., nedarbo lygis padidėjo visose valstybėse narėse, išskyrus keturias (žr. 2.1.2 pav.), o 2020 m. rugsėjo mėn. jis ES pasiekė aukščiausią lygį (7,7 proc.). Pagal socialinių rezultatų suvestinę padėtis Ispanijoje tebėra kritiška: joje 2020 m. užfiksuotas jau ir taip aukšto nedarbo lygio padidėjimas, o Graikijoje ir Italijoje padėtis prasta, bet gerėja. Baltijos šalyse 2020 m. nedarbo padėtis labai pablogėjo, nors iš naujausių duomenų matyti, kad 2021 m. tendencija pasikeitė. Per pirmuosius devynis 2021 m. mėnesius didžiausias nedarbo lygio sumažėjimas užfiksuotas Kipre (–3,5 proc. punkto), Graikijoje (–3,1 proc. punkto) ir Austrijoje (–2,1 proc. punkto). Per tą patį laikotarpį mažesnis pagerėjimas (bet didesnis nei 1 proc. punkto) fiksuotas Airijoje, Danijoje, Slovėnijoje, Estijoje ir Ispanijoje. 2.1.2 pav. 2020 m. nedarbas išaugo daugumoje valstybių narių Nedarbo lygis (15–74 m. amžiaus grupėje) ir metinis pokytis 2019–2020 m. (socialinių rodiklių suvestinės esminis rodiklis) Pastaba. Ašių susikirtimo taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas pateiktas priede. Šaltinis: Eurostatas, [ une_rt_a ] darbo jėgos tyrimas. Remiantis socialinių rodiklių suvestinės rodikliu, 2020 m., palyginti su 2019 m., užimtumas sumažėjo beveik visose ES šalyse. Kaip parodyta 2.1.3 pav., remiantis socialinių rodiklių suvestinės metodika, Graikijoje, Italijoje ir Ispanijoje padėtis tebėra kritinė dėl tolesnio užimtumo mažėjimo: čia užimtumas yra 65 proc. arba mažesnis. Kita vertus, geriausių rezultatų pasiekta Švedijoje, Vokietijoje, Čekijoje ir Nyderlanduose (jų rodikliai 2020 m. buvo maždaug 80 proc.). Apskritai ES užimtumo lygis (20–64 m. amžiaus grupėje) 2020 m. sumažėjo iki 72,5 (–0,7 proc. punkto, palyginti su 2019 m.). Užimtumo lygis pradėjo vėl kilti 2020 m. III ketv. Vis dėlto ES užimtumas (darbuotojų ir savarankiškai dirbančių asmenų) 2021 m. II ketv. (pagal nacionalinių sąskaitų duomenis) buvo 1 proc. mažesnis nei 2019 m. IV ketv. pasiektas didžiausias lygis, o regioniniai skirtumai išliko (žr. 3 priedą). ES užimtumo lygio skirtumo tarp miestų ir kaimo vietovių COVID-19 krizė nepaveikė ir 20–64 m. amžiaus gyventojų grupėje 2020 m. jis buvo 0,9 proc. punkto (0,1 proc. punkto mažesnis nei 2019 m.). Iš nacionalinių sąskaitų duomenų matyti, kad 2021 m. I–II ketv. užimtumas augo visose valstybėse narėse, išskyrus Estiją ir Ispaniją. Devyniose valstybėse narėse (Belgijoje, Danijoje, Prancūzijoje, Liuksemburge, Vengrijoje, Maltoje, Nyderlanduose, Lenkijoje ir Portugalijoje) užimtumo lygis 2021 m. II ketv. viršijo prieškrizinį (2019 m. IV ketv.) lygį. 2.1.3 pav. 2020 m. užimtumo lygis nukrito beveik visose valstybėse narėse Užimtumo lygis (20–64 m. amžiaus grupėje) ir jo metinis pokytis 2019–2020 m. (socialinių rodiklių suvestinės esminis rodiklis) Pastaba. Ašių susikirtimo taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas pateiktas priede. Šaltinis: Eurostatas [ lfsi_emp_a ], darbo jėgos tyrimas. Visose valstybėse narėse, išskyrus dvi, nuo COVID-19 krizės pradžios vieno darbuotojo dirbtų valandų skaičius sumažėjo. Dėl priemonių, kuriomis siekiama suvaldyti tiesioginį krizės poveikį užimtumui, bendras dirbtų valandų skaičius sumažėjo daugiau nei galėjo lemti bendro užimtumo lygio pokyčiai (2.1.4 pav.). Tai, kokiu mastu buvo galima išvengti darbo netekimo, taip pat priklausė nuo profesinių ypatumų, įskaitant kritinį profesijų pobūdį ir jų nuotolinio darbo galimybę bei socialinės sąveikos būtinybę. 2020 m. II ketv. nebuvimo darbe atvejų smarkiai padaugėjo, tačiau daugumoje valstybių narių jų skaičius sumažėjo iki prie