Europos regionų komiteto nuomonė „Veiksmingas vietos ir regionų valdžios institucijų dalyvavimas rengiant 2021–2027 m. partnerystės susitarimus ir veiksmų programas“

(2022/C 61/04)

Pranešėjas Juraj DROBA (SK / ECR), Bratislavos regiono pirmininkas

POLITINĖS REKOMENDACIJOS

EUROPOS REGIONŲ KOMITETAS

1. pažymi, kad pagrindine ES investavimo priemone – sanglaudos politika – pirmiausiai siekiama sumažinti ekonominius, socialinius ir teritorinius skirtumus tarp ES regionų ir išspręsti struktūrinius uždavinius, pavyzdžiui, susijusius su darbo vietų kūrimu, esamų darbo vietų apsauga, konkurencingumu, ekonomikos augimu, geresne gyvenimo kokybe, taip pat klimato kaitos problemų sprendimu, darniu judumu bei socialine atskirtimi; taip pat pabrėžia, kad regionai, miestai ir savivaldybės yra atsakingi už bendrą ir darnų savo teritorijų vystymąsi, todėl jiems turėtų būti suteikta tinkamų finansinių priemonių šiai užduočiai vykdyti;

2. pabrėžia, kad ES sanglaudos politikos pridėtinė vertė yra platesnio masto, nei įrodytas teigiamas ekonominis, socialinis ir teritorinis jos poveikis, nes ji taip pat rodo valstybių narių ir regionų įsipareigojimą stiprinti Europos integraciją;

3. pabrėžia, kad remiantis ES sanglaudos politikos teisės aktais, būtinas vietos ir regionų valdžios institucijų dalyvavimas visais programavimo laikotarpio etapais – nuo planavimo, įgyvendinimo ir stebėsenos iki vertinimo; mano, kad dalyvaudamos programavimo procedūroje šios valdžios institucijos turėtų būti visapusiškai įtrauktos į poreikių analizės ir priemonių nustatymo procesą siekiant parengti partnerystės susitarimus ir temines veiksmų programas, kad būtų galima atremti konkrečius iššūkius regionuose ir pasiekti sanglaudos politikos tikslus. Kitu atveju kyla pavojus, kad šių dokumentų rengimo būdas neatitiks vietos poreikių;

4. pabrėžia, kad pagrindinės taisyklės dėl partnerių dalyvavimo įtvirtintos Europos struktūrinių ir investicinių fondų Europos partnerystės elgesio kodekse (Europos kodeksas) ( 1 ) , kuris lieka galioti naujuoju programavimo laikotarpiu;

5. pažymi, kad strateginis planavimas yra sėkmingo sanglaudos politikos įgyvendinimo pagrindas. Pagrindiniai šios politikos dokumentai yra partnerystės susitarimai ir veiksmų programos, kuriais nustatomi strateginiai prioritetai, įskaitant finansinius asignavimus ir siūlomas priemones, kurios darys didelį poveikį regionų vystymuisi artimiausią dešimtmetį;

6. ragina nedelsiant priimti pagrindinius strateginius naujo programavimo laikotarpio dokumentus, kad būtų galima kuo greičiau pradėti įgyvendinimą;

7. palankiai vertina ES Tarybai pirmininkaujančios Slovėnijos ketinimą toliau nagrinėti partnerystės naudojant ESI fondus temą, siekiant pagerinti jos taikymą ir yra pasirengęs bendradarbiauti;

Partnerystės ir daugiapakopio valdymo principų taikymas

8. partnerystės principu ir daugiapakopio valdymo modeliu, kurie grindžiami didesniu valdžios institucijų, ekonominių ir socialinių partnerių bei pilietinės visuomenės veiksmų koordinavimu, galima efektyviai pagerinti informavimą apie ES politikos tikslus ir rezultatus;

9. pažymi, kad partnerystė yra dalyvaujamasis ir kolektyvinis procesas, kuriame dalyvauja Europos, nacionalinio, regionų ir vietos lygmens valdžios institucijos, taip pat susiję socialiniai ir ekonominiai partneriai ir pilietinės visuomenės atstovai;

10. atkreipia dėmesį į tai, kad taikant partnerystės ir daugiapakopio valdymo principus galima geriau nustatyti poreikius, sustiprinti kolektyvinį įsipareigojimą siekti tikslų ir dalyvaujančių partnerių atsakomybės jausmą, taip pat geriau papildyti kitas priemones. Be to, informacijos apie tai, kaip sanglaudos politika padeda spręsti vietos problemas, sklaida padeda sustiprinti paramą bendram Europos projektui, taigi priartina ES prie jos piliečių ir sumažina demokratijos deficitą;

11. mano, kad vietos ir regionų valdžios institucijų atliekama nuodugni savo teritorijų analizė yra pagrindas tinkamai programai parengti. Be to, suinteresuotųjų subjektų bendradarbiavimas įvairiais valdžios lygmenimis prisideda prie geresnės tų lygmenų politikos sinergijos ir padeda išvengti dubliavimo ar prieštaringų metodų tam tikroje srityje;

12. pabrėžia, kad regionų ir vietos valdžios institucijos jau turi didelės įvairių programavimo laikotarpių rengimo ir įgyvendinimo patirties, kuria, taikant partnerystės principą, reikėtų remtis norint geriau parengti naują programavimo laikotarpį; tačiau atkreipia dėmesį į tai, kad jų patirtis taip pat rodo, kad partnerystės ir daugiapakopio valdymo principų laikymasis ES valstybėse narėse yra skirtingas ir kad centrinės vyriausybės vykdomi procesai nebūtinai yra įtraukūs;

13. pažymi, kad apskritai oficialios partnerystės principas yra taikomas decentralizuotose arba federacinėse valstybėse, kuriose veikia bendradarbiavimo mechanizmai, nors dar yra galimybių tai tobulinti, o mažesnėse unitarinėse valstybėse vietos ir regionų valdžios institucijų vaidmuo paprastai yra nedidelis. Be to, daugelyje šalių vyrauja nusistatymas, kad kuo regionai, miestai ir savivaldybės yra toliau nuo sostinės, tuo jų vaidmuo silpnesnis rengiant programavimo laikotarpį; ragina visas ES valstybes nares tinkamai taikyti daugiapakopį valdymą siekiant užtikrinti, kad jis būtų naudingas visoms vietos ir regionų valdžios institucijoms;

14. yra labai susirūpinęs, kad neįmanoma visose valstybėse narėse tinkamai taikyti partnerystės principo. Derybos dėl partnerystės susitarimų ir veiksmų programų parodė, kad nors daugeliu atveju tariamasi su vietos ir regionų valdžios institucijomis, jų dalyvavimas nereiškia visapusiškos partnerystės, kuri numatyta Europos partnerystės elgesio kodekse;

15. nuogąstauja, kad kai kurios valstybės narės padarė nedidelę pažangą sudarant galimybes dialogui ir komunikacijai siekiant apibrėžti regionų strateginius dokumentus 2021–2027 m. programavimo laikotarpiu, todėl nėra žinoma apie finansinius asignavimus iš struktūrinių fondų, kuriuos numatyta skirti veiksmų programų vykdymui;

16. reiškia susirūpinimą dėl pagrindinių tyrimo išvadų ( 2 ) , kad partnerių dalyvavimas rengiant naują programavimo laikotarpį tik nežymiai pagerėjo, palyginti su 2014–2020 m. programavimo laikotarpiu, ir kad labai nedaug pasikeitė partnerystės įgyvendinimas, taigi, nevisiškai išnaudojamas jos potencialas; taip pat yra susirūpinęs dėl išvados, kad itin didelė dalis vietos ir regionų valdžios institucijų dalyvauja tik viešosiose konsultacijose ir joms nesuteiktas tiesioginis vaidmuo rengiant strateginius dokumentus; Šalims, kuriose partnerystės principas nėra tinkamai įtvirtintas ir yra grynai paviršutiniškas, Europos Komisija taip pat turėtų padėti išanalizuoti mechanizmus, užtikrindama, kad šis principas būtų tinkamai taikomas;

17. ragina Europos Komisiją ir valstybes nares didinti finansavimo pagal ES sanglaudos politikos patrauklumą toliau paprastinant ir ribojant perteklinį reglamentavimą ir apsvarstyti galimybę sumažinti sudėtingumą bei, kai tinkama, reglamentų ir gairių skaičių;

18. mano, kad visavertės partnerystės negalima primesti reglamentu ar teisės aktu, nes tai ilgalaikio dialogo, kuris grindžiamas abipusiu pasitikėjimu ir pagarba, politine kultūra ir tikru dalyvaujančių šalių suinteresuotumu atitinkamai teritorijai pasiūlyti geriausių sprendimų, rezultatas; pažymi, kad šiam ilgalaikiam pasitikėjimu grindžiamam dialogui taip pat reikia aiškios ir patikimos teisinės ir valdymo sistemos, už kurią taip pat atsakingos Europos institucijos;

19. apgailestauja, kad Reglamente, kuriuo nustatoma Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė, nereikalaujama laikytis Elgesio kodekso ir tik rekomenduojama įtraukti vietos ir regionų valdžios institucijas, dėl to nacionaliniai ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planai buvo rengiami už uždarų durų ir labai menkai dalyvaujant ir reikšmingai neprisidedant vietos ir regionų valdžios institucijoms ir taip keliant riziką gebėjimui gauti ir panaudoti lėšas. Tai reiškia, kad vietos ir regionų valdžios institucijos iš esmės tėra subjektai, pagal savo kompetenciją įgyvendinantys valstybių narių priimtus sprendimus;

20. atkreipia dėmesį į tai, kad partnerystės potencialas kai kuriose šalyse yra nepakankamai išnaudojamas, ir į jį nėra tinkamai atsižvelgiama, ir ragina ieškoti gerosios patirties pavyzdžių, kad suinteresuotieji subjektai galėtų atlikti realų vaidmenį; taip pat apgailestauja, kad kai kurios valstybės narės nėra atviros naujiems partnerių įtraukimo metodams ir laikosi nusistovėjusių praeities modelių, o tai trukdo veiksmingai taikyti partnerystės principą; tuo pačiu palankiai vertina Europos Komisijos siekį atnaujinti Europos partnerystės praktikos bendruomenę, kad būtų galima keistis patirtimi ir stiprinti įgūdžius, ir yra pasirengęs aktyviai prisidėti prie šios iniciatyvos;

21. pabrėžia, kad suinteresuotųjų subjektų sutelkimas, jų pajėgumų stiprinimas ir jų nuomonės vertinimas tebėra didžiausias iššūkis įgyvendinant partnerystę, ir apgailestauja, kad nebuvo atsižvelgta į kai kuriuos vietos ir regionų valdžios institucijų prieštaravimus, pareikštus per paskutinį programavimo laikotarpį, ir kad dėl to toliau kyla problemų sutelkti partnerius; todėl ragina Europos Komisiją reikalauti, kad valstybės narės paaiškintų šio neatsižvelgimo priežastis ir pateiktų konkrečių priemonių, kuriomis būtų siekiama sutelkti ir sustiprinti suinteresuotuosius subjektus naujuoju programavimo laikotarpiu;

22. mano, kad veiksmingai daugiapakopio valdymo procesų struktūrai reikia ne tik vertikalaus požiūrio, taikomo skirtingais valdymo lygmenimis, bet ir horizontaliojo matmens, apimančio atitinkamus socialinius ir ekonominius partnerius, pilietinės visuomenės atstovus ar akademinę bendruomenę;

23. atkreipia dėmesį į tai, kad vietos valdžios institucijos dažnai jaučiasi nepakankamai atstovaujamos, atliekančios nereikšmingą vaidmenį ar negirdimos parengiamajame procese. Kadangi derybose dalyvauja daug savivaldybių, joms paprastai atstovauja jų skėtinės asociacijos, kurios dėl šios priežasties atlieka svarbų vaidmenį parengiamajame procese. Tačiau jų viduje reikia tinkamų pajėgumų siekiant užtikrinti veiksmingą informacijos srautą miestams ir savivaldybėms, kad jie būtų pakankamai informuoti apie vykstančius procesus ir per savo asociacijas galėtų jiems daryti poveikį;

24. pabrėžia, kad vietos ir regionų valdžios institucijos turi atlikti pagrindinį vaidmenį veiksmų programų priežiūros komitetuose ir ragina vadovaujančiąsias institucijas visapusiškai įtraukti vietos ir regionų valdžios institucijas taip pat ir į INTERREG programų rengimą;

25. be to, ragina visapusiškai taikyti partnerystės principus ir įgyvendinant naująsias priemones, pavyzdžiui, Teisingos pertvarkos mechanizmą, Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę ir kitas pagal priemonę „Next Generation EU“ finansuojamas naujas priemones; atkreipia dėmesį į didelį Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo priemonės poveikį sanglaudos politikai ir į galimo šių priemonių dubliavimo ir nenuoseklumo riziką;

26. ragina partnerystės principą veiksmingai taikyti taip pat bendroje žemės ūkio politikoje, kai rengiami ir įgyvendinami strateginiai planai; šiuo atžvilgiu būtina numatyti aktyvų vietos ir regionų valdžios institucijų dalyvavimą, visų pirma Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) intervencinių veiksmų srityje; atkreipia dėmesį į galimybes, kurias suteikia partnerystės principo taikymas BŽŪP, ypač stengiantis užtikrinti projektų, finansuojamų pagal ERPF ir antrąjį BŽŪP ramstį, sinergiją;

27. pabrėžia regionų ir vietos valdžios institucijų paralelinės diplomatijos Europos lygmeniu svarbą ir ragina Europos Komisiją įtraukti vietos ir regionų valdžios institucijas rengiant partnerystės susitarimus ir veiksmų programas; šios institucijos, pateikdamos argumentų, grindžiamų faktiniais duomenimis ir vietos problemų žinojimu, gali padėti veiksmingiau ir realistiškiau nustatyti prioritetus strateginiuose dokumentuose;

28. pabrėžia, kad vietos ir regionų valdžios institucijos gali formuoti savo veiksmų programas taip, kad jose daug dėmesio būtų skiriama lyčių aspekto integravimui, atsižvelgiant į tarpinstitucinio susitarimo 16 straipsnio f dalį, taip pat į Europos Komisijos užmojį lyčių aspektą integruoti į ES programas ir planą, kuriuo siekiama atliekant poveikio vertinimus ne vėliau kaip iki 2023 m. sausio 1 d. įtraukti poveikio lytims vertinimo metodiką; ragina valstybes nares ir vietos bei regionų valdžios institucijas į tai atsižvelgti visuose programavimo etapuose;

29. pabrėžia, kad kai kuriais atvejais dėl nacionalinių ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planų ir partnerystės susitarimų rengimo tvarkaraščių skirtumų, gali būti sunku veiksmingai koordinuoti institucijų veiksmus ir tai gali trukdyti sinergijos paieškai; tai, kad dėl skubaus įgyvendinimo ir panaudojimo reikalavimų prioritetas gali būti teikiamas Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo fondo finansavimui, o ne sanglaudos politikai, gali sumažinti 2021–2027 m. sanglaudos politikos programų rengimo ir įgyvendinimo veiklą, tuo prisidedant prie tolesnio sanglaudos finansavimo vėlavimo ir lėšų panaudojimo problemų; įspėja dėl nevienodo įvairių Europos teritorijų atsigavimo ir didėjančių skirtumų, jei nebus taikomas vienodas teritorinis požiūris rengiant pagal EGADP finansuojamus planus; todėl ragina Europos ir nacionalines valdžios institucijas spartinti partnerystės susitarimų ir veiksmų programų rengimą, kad būtų sustiprinta partnerystės susitarimų ir nacionalinių ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planų sinergija;

30. ragina tinkamu metu, dar prieš darbinius susitikimus vietos ir regionų valdžios institucijoms nusiųsti susijusius dokumentus; apgailestauja, kad partneriams dažnai lieka labai mažai laiko pateikti pastabas dėl dokumentų, todėl ragina jiems numatyti atitinkamą tvarkaraštį, atspindintį dokumentų, dėl kurių teikiamos pastabos, svarbą. Regionų ir vietos valdžios institucijų dalyvavimas neturėtų būti tik formalumas ir visada turėtų būti reaguojama į pateiktas pastabas;

31. ragina Europos Komisiją atidžiai stebėti, kaip taikomas partnerystės principas neoficialiose derybose su valstybėmis narėmis ir vertinant partnerystės susitarimų projektus ir veiksmų programas, ir teikti rekomendacijas valstybėms narėms ir atitinkamoms valdžios institucijoms, kaip pagerinti partnerystės procesus;

32. ragina, bendradarbiaujant su ES Tarybai pirmininkaujančia Slovėnija, surengti bendrą praktinį seminarą, skirtą vietos ir regionų valdžios institucijų dalyvavimui ir atsižvelgimui į jų nuomonę, siekiant veiksmingesnio sanglaudos politikos programų rengimo ir įgyvendinimo; siūlo atsižvelgiant geresnio reglamentavimo iniciatyvą į Tarybos posėdžių darbotvarkę taip pat įtraukti partnerystės naudojantis Europos struktūrinių ir investicijų fondų lėšomis klausimą ir taip pabrėžti veiksmingos partnerystės ir daugiapakopio valdymo naudą rengiant ir įgyvendinant sanglaudos politikos programas, parodyti, kad šis principas padeda siekti bendrų ES politikos tikslų ir dėl šios priežasties turėtų būti taikomas ir kitose politikos srityse;

Europos struktūrinių ir investicinių fondų Europos partnerystės elgesio kodeksas

33. pabrėžia Europos partnerystės elgesio kodekso svarbą ir partnerystės principo vaidmenį didinant bendrą įsipareigojimą vykdyti sanglaudos politiką ir bendrą atsakomybę už ją;

34. pažymi, kad Europos elgesio kodekse pateikiamos išsamios rekomendacijos dėl veiksmingo partnerystės įgyvendinimo kartu atsižvelgiant į konkrečius vietos ir regionų lygmens poreikius;

35. pabrėžia, kad pagal Komisijos deleguotojo reglamento 6 straipsnį reikalaujama užtikrinti proporcingą partnerių dalyvavimą rengiant partnerystės susitarimus ir veiksmų programas, taip pat laikytis Europos elgesio kodekso; todėl ragina vadovaujančiąsias institucijas ir centrines koordinavimo įstaigas visapusiškai įvykdyti šiuos reikalavimus ir partnerius įtraukti ne tik į oficialias konsultacijas;

36. laikydamasis savo 2020–2025 m. politinių prioritetų ( 3 ) ketina atidžiai stebėti Europos elgesio kodekso taikymą rengiant partnerystės susitarimus ir veiksmų programas; be to, pageidautų, kad Komisija prieš patvirtindama nacionalinius partnerystės susitarimus ir veiksmų programas patikrintų, ar veiksmingai taikomas partnerystės principas;

37. atkreipia dėmesį į tai, kad partnerystės principas įtvirtintas Europos elgesio kodeksu 2014–2020 m. programavimo laikotarpiu, taigi neatspindi naujų priemonių ir situacijos nuo to laiko, kai kilo pandemija; mano, kad partnerystės principą reikėtų sustiprinti Europos elgesio kodekse – tai padaryti Komitetas yra raginęs ir ankstesnėse savo nuomonėse;

38. ragina regionų ir vietos valdžios institucijas visapusiškai dalyvauti 2021–2027 m. programavimo laikotarpio vidurio peržiūroje. Tai turėtų apimti RK nuomonę dėl per pirmuosius kelerius įgyvendinimo metus įgytos patirties ir vietos ir regionų valdžios institucijų lūkesčių dėl finansinių paketų, taip pat dėl techninio įgyvendinimo per likusią dabartinio programavimo laikotarpio dalį; vėliau būtų galima parengti tyrimą, kuriame būtų įvertinama Europos elgesio kodekso rekomendacijų taikymo per dešimtmetį nuo jo paskelbimo, t. y. 2024 m., patirtis; RK turėtų dalyvauti rengiant tyrimo techninę užduotį, aptariant tyrimą ir formuluojant rekomendacijas, kokių tolesnių veiksmų reikia imtis susipažinus su tyrimo išvadomis;

39. ragina Europos Komisiją atidžiai stebėti ir vertinti Europos elgesio kodekso įgyvendinimą ir, jei partnerystės principas nepakankamai taikomas, persvarstyti jį remiantis valstybių narių gerosios patirties pavyzdžiais; ragina Europos Komisiją, jei kodeksas bus persvarstomas, atsižvelgti į šioje nuomonėje pateiktas rekomendacijas ir į ekspertų seminarų išvadas;

40. rekomenduoja Europos Komisijai, remiantis surinktais gerais pavyzdžiais, paraginti valstybes nares parengti veiksmų planus, kaip pagerinti partnerystės principą įgyvendinant ir stebint dabartinį programavimo laikotarpį;

41. kartu rekomenduoja Europos Komisijai apsvarstyti galimybę sukurti partnerystės įgyvendinimo barometrą, kuris skatintų partnerystę taikyti plačiau;

Teritorinis požiūris

42. pabrėžia, kad vietos ir regionų valdžios institucijų dalyvavimas rengiant partnerystės susitarimus ir veiksmų programas yra labai svarbi sąlyga jų strateginės krypties nustatymui norint atsižvelgti į realius tam tikros teritorijos poreikius, ir mano, kad veiksmingas partnerystės ir daugiapakopio valdymo įgyvendinimas turi lemiamos svarbos siekiant geriau nustatyti investicinius, ESIF fondų lėšomis finansuojamus prioritetus. Siekiant veiksmingai nukreipti investicijas, labai svarbu atsižvelgti į atitinkamos vietovės regioninius ir vietos ypatumus, įskaitant gamtinius ir demografinius veiksnius, dėl kurių ji atsiduria nepalankioje padėtyje. Vietos ir regionų valdžios institucijos turėtų dalyvauti pasirenkant rodiklius ir skiriant regioninius asignavimus, kurių dydis turėtų atitikti vietovės struktūrines problemas; dėl regionų vidaus ir tarpusavio skirtumų vis dar būtina investuoti į pagrindinę infrastruktūrą, teikti pagrindines paslaugas aplinkos, transporto, informacijos ir ryšių technologijų, socialinių paslaugų, sveikatos ir švietimo srityse;

43. pabrėžia, kad būtent regionai, miestai ir savivaldybės pažįsta savo teritorijas ir žino jų pagrindinius iššūkius siekiant Europos masto tikslų, pavyzdžiui, žaliojo kurso tikslų, ir įgyvendinant pasaulines darbotvarkes, pavyzdžiui, darnaus vystymosi tikslus, supranta savo socialinės ir ekonominės struktūros stipriąsias ir silpnąsias vietas (pvz., vietovės, turinčios judumo, aplinkos, klimato, energetikos pertvarkos, socialinės įtraukties, švietimo, skaitmeninimo ir kitų problemų) ir, remdamosi duomenimis, gali įvertinti laukiamą kiekvienos priemonės poveikį bei pateikti pasiūlymų dėl tikslingesnių priemonių arba esamų priemonių pertvarkymo;

44. pabrėžia, kad COVID-19 pandemija dar kartą parodė vietos ir regionų valdžios institucijų svarbą įgyvendinant struktūrinius ir investicijų fondus; be to, buvo atkreiptas dėmesys į tai, kad daugeliui vietos ir regionų valdžios institucijų trūksta finansinių išteklių; šiuo atžvilgiu palankiai vertina lankstumo priemones, kurias Europos Komisija įtraukė į CRII ir CRII+ dokumentų rinkinius; ragina Komisiją pateikti pasiūlymą pratęsti 100 proc. bendro finansavimo normą dar vieneriems metams, pratęsti N+ 3 taisyklės taikymą ir laikinai padidinti de minimis valstybės pagalbos ribą, kad vietos ir regionų valdžios institucijos šiais sudėtingais laikais gautų pakankamą paramą;

45. laikosi nuomonės, kad teritorinis požiūris gali būti labai naudingas tvariai žaliajai ir skaitmeninei pertvarkai, ir rekomenduoja dažniau atlikti teritorinio poveikio vertinimus remiantis įvairiais sanglaudos politikos, Europos žaliojo kurso ir skaitmeninės strategijos tikslais;

46. mano, kad atremiant teritorinius iššūkius reikėtų stiprinti teritorinį, integruotą, o ne vien sektorinį požiūrį. Būtent neigiamos sektorinio suskirstymo pasekmės ir sumažėjęs susijusių dalyvių susidomėjimas neleidžia taikyti išsamaus ir integruoto požiūrio į problemos sprendimą;

47. mano, kad integruotos teritorinės regionų ir miestų strategijos (grindžiamos integruotomis teritorinėmis investicijomis (ITI) ir bendruomenės inicijuota vietos plėtra) gali labai padėti nacionalines veiksmų programas orientuoti taip, kad būtų atsižvelgiama į ypatingus regionų ir vietos iššūkius; todėl ragina užtikrinti, kad veiksmų programos atitiktų šias strategijas ir tokiu būdu būtų tikslingai nukreiptos. Kad būtų išvengta įvairių strateginių dokumentų nenuoseklumo, regioninį aspektą taip pat reikėtų įtraukti į susijusius veiksmų programų skyrius;

48. palankiai vertina tai, kad 2021–2027 m. programavimo laikotarpiu daug dėmesio bus skiriama integruotoms teritorinėms investicijoms, ir mano, kad kur galima, integruotose strategijose siūlomos priemonės turėtų būti remiamos savaime, kad nereikėtų specialiai to prašyti. ITI strategijos turėtų būti išsamios ir apimti priemones neatsižvelgiant į susijusių įstaigų (valstybės, regionų, savivaldybių) kompetencijos sritis;

49. pažymi, kad įgyvendinant ITI ES regionai turi tvirtas bendradarbiavimo platformas, grindžiamas partnerystės ir daugiapakopio valdymo principais, ir jos gali aiškiai nustatyti pagrindinius iššūkius ir tinkamiausią atsaką;

50. ragina sukurti veiksmingus mechanizmus, kurie leistų vietos ir regionų valdžios institucijoms dalyvauti ITI priemonių atrankoje vadovaujantis teritoriniu principu ir neatsižvelgiant į susijusių subjektų kompetencijos sritis; rekomenduoja Europos Komisijai ir valstybėms narėms išanalizuoti valstybėse narėse taikomus veiksmingus bendradarbiavimo mechanizmus, kurie galėtų būti gerosios patirties pavyzdžiais;

51. mano, kad būtų naudinga, jei prioritetus nustatytų nedidelės dinamiškos teminės grupės, kurios, remdamosi patikrinamais duomenimis, išanalizuotų iššūkius ir pasiūlytų sprendimų tam tikro sektoriaus srityje;

52. supranta, kad duomenų trūkumas regionų lygmeniu ir pasienio regionuose kliudo veiksmingai nukreipti investicijas; todėl ragina Europos Komisiją paremti statistinių duomenų rinkimą (per Eurostatą ir Europos teritorijų planavimo stebėjimo tinklą (ESPON)) NUTS 3 lygmeniu įvairiose sektorių politikos srityse, susijusiose su sanglaudos politikos tikslais; šie duomenys taip pat bus naudojami tam tikroje vietovėje pasiektai pažangai įvertinti; mano, kad ES socialinės pažangos indeksas, kurio atnaujintą redakciją Europos Komisija pristatė 2020 m. pabaigoje, taip pat yra tinkama priemonė;

53. be to, mano, kad administracinių ir analitinių gebėjimų stoka kliudo veiksmingai įtraukti vietos ir regionų valdžios institucijas ir ragina juos sustiprinti naujuoju programavimo laikotarpiu;

Skaitmeninių priemonių naudojimas ir pandemijos padariniai

54. apgailestauja, kad pandemijos protrūkis užvilkino teisėkūros institucijų derybas dėl ES programų, taigi ir partnerystės susitarimų ir veiksmų programų rengimą, todėl jos nebuvo laiku užbaigtos prieš prasidedant naujam programavimo laikotarpiui, ir ragina nedelsiant paspartinti parengiamąjį darbą ir diskusijas;

55. taip pat apgailestauja, kad dėl priemonių, kurių imtasi pandemijos plitimui sumažinti, taip pat sulėtėjo arba buvo atidėtas bendradarbiavimas su regionų ir vietos valdžios institucijomis (kai kuriais atvejais – iki kelių mėnesių), o tai turės neigiamo poveikio jų teritorijų vystymuisi;

56. įspėja dėl pandemijos paskatintos tendencijos centralizuoti ESI fondų programavimą ir įgyvendinimą ir dėl vienu metu vykstančių dviejų programavimo laikotarpių;

57. pažymi, kad pandeminė krizė taip pat suteikė galimybę įtraukti partnerius plačiai naudojant skaitmenines komunikacijos priemones, kurios iš dalies palengvino suinteresuotųjų subjektų sąveiką ir gali turėti teigiamo poveikio subalansuotam partnerių, kurie priešingu atveju negalėtų įsitraukti į parengiamąjį etapą, dalyvavimui;

58. tačiau atkreipia dėmesį į tai, kad partnerių galimybės bendrauti virtualiuose susitikimuose dažnai yra ribotos, todėl mano, kad būtina nuolat gerinti bendravimo su partneriais sąlygas per virtualius susitikimus. Reikia taikyti įvairius diskusijas skatinančius metodus ir būdus, taip pat numatyti techninę pagalbą, kad virtualūs susitikimai vyktų sklandžiau;

59. taip pat rekomenduoja ateityje remtis interneto ir interaktyvių komunikacijos priemonių naudojimosi gerosios patirties pavyzdžiais, tačiau mano, kad skaitmeniniai sprendimai negali pakeisti fizinių susitikimų ir konsultacijų ir turėtų būti naudojami tik kaip papildoma priemonė, atsižvelgiant į diskusijų formatą ir pobūdį.

Briuselis, 2021 m. spalio 12 d. Europos regionų komiteto pirmininkas Apostolos TZITZIKOSTAS

(1) 2014 m. sausio 7 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 240/2014 dėl Europos struktūrinių ir investicinių fondų Europos partnerystės elgesio kodekso (OL L 74, 2014 3 14, p. 1).

(2) Application of the principles of partnership and multi-level governance in Cohesion Policy programming 2021-2027, https://op.europa.eu/lt/publication-detail/-/publication/effcb753-a6ff-11eb-9585-01aa75ed71a1.

(3) https://cor.europa.eu/lt/our-work/Pages/cor-priorities.aspx