Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas (Vieno BRO reglamentas) /* COM/2011/0626 final/3 - 2011/0281 (COD) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS Komisijos 2014–2020 m. daugiametės finansinės programos (DFP) pasiūlyme (DFP pasiūlyme)[1] nustatoma biudžeto sistema ir pagrindinės bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP) kryptys. Ja remdamasi, Komisija pateikia reglamentų, kuriais nustatoma 2014–2020 m. BŽŪP teisinė sistema, rinkinį kartu su politikos raidos scenarijų poveikio vertinimu. Dabartiniai reformos pasiūlymai pagrįsti komunikatu „BŽŪP artėjant 2020 m.“[2], kuriame bendrais bruožais aprašytos pagrindinės politikos galimybės įveikti sunkumus, ateityje kilsiančius žemės ūkiui ir kaimo vietovėms, bei siekti BŽŪP nustatytų uždavinių, t. y. 1) gyvybingos maisto produktų gamybos; 2) tausaus gamtos išteklių valdymo ir klimato politikos; 3) darnaus teritorinio vystymosi. Komunikate nurodytoms reformos kryptims labai pritariama tiek tarpinstituciniuose debatuose[3], tiek konsultacijose su suinteresuotaisiais asmenimis, vykusiose rengiant poveikio vertinimą. Vykstant šiam procesui, išryškėjo bendras poreikis skatinti veiksmingą išteklių naudojimą, siekiant strategijoje „Europa 2020“ užsibrėžto pažangaus, tvaraus ir integracinio ES žemės ūkio ir kaimo vietovių augimo bei išlaikant dviejų ramsčių, kurių bendriems tikslams įgyvendinti naudojamos viena kitą papildančios priemonės, BŽŪP struktūrą. I ramstis apima tiesiogines išmokas ir rinkos priemones, kuriomis remiamos ES ūkininkų pagrindinės metinės pajamos ir teikiama parama konkrečių rinkos sutrikimų atvejais, o II ramstis apima kaimo plėtrą, kuriai vykdyti valstybės narės parengia ir bendrai finansuoja daugiametes programas pagal bendrą sistemą[4]. Nuosekliomis BŽŪP reformomis žemės ūkis labiau orientuojamas į rinką, kartu remiant gamintojų pajamas, tobulinamas aplinkosaugos reikalavimų integravimas ir stiprinama parama kaimo plėtrai, visoje ES taikant integruotą kaimo vietovių plėtros politiką. Tačiau dėl to paties reformų proceso atsirado poreikis geriau skirstyti paramą valstybėms narėms ir jose pačiose, taip pat tikslingiau naudoti priemones, kuriomis sprendžiami aplinkosaugos uždaviniai, ir geriau atsižvelgti į didėjantį rinkos nepastovumą. Anksčiau reformomis daugiausiai būdavo sprendžiami vidaus uždaviniai nuo didžiulio pertekliaus iki maisto saugos krizių; jos teikdavo naudą ES tiek vidaus, tiek tarptautiniu lygmeniu. Tačiau daugelį šiandienos uždavinių lemia veiksniai, kurie nepriklauso žemės ūkio sričiai ir todėl reikalauja platesnio politinio atsako. Manoma, kad pajamoms iš žemės ūkio tenkantis spaudimas augs, nes ūkininkai susiduria su daugiau pavojų, sumažėjusiu našumu ir sumenkusia dėl kylančių sąnaudų marža; todėl kyla būtinybė toliau remti pajamas ir stiprinti priemones, siekiant geriau valdyti riziką ir reaguoti į krizes. Stiprus žemės ūkis būtinas ES maisto pramonei ir pasaulio aprūpinimui maistu. Kartu žemės ūkio sektorius ir kaimo vietovės raginami labiau stengtis įgyvendinti strategijoje „Europa 2020“ numatytus plataus užmojo klimato srities ir energetikos tikslus ir biologinės įvairovės strategiją. Ūkininkus, kurie drauge su miškininkais yra pagrindiniai žemės valdytojai, reikės remti, kad jie pradėtų taikyti ir išlaikytų tokias ūkininkavimo sistemas ir praktiką, kuriais ypač tausojama aplinka ir padedama siekti klimato srities tikslų, nes rinkos kainos neatitinka tokių viešųjų gėrybių tiekimo sąnaudų. Be to, labai svarbu kiek įmanoma geriau išnaudoti įvairiausias kaimo vietovių galimybes ir taip prisidėti prie integracinio augimo ir sanglaudos. Todėl būsima BŽŪP – tai ne vien mažos, nors ir esminės, ES ekonomikos dalies poreikius tenkinanti politika, bet ir strateginės svarbos aprūpinimo maistu, aplinkos ir teritorinės pusiausvyros politika. Štai čia yra išties bendros ES politikos pridėtinė vertė, kylanti iš veiksmingiausio ribotų biudžeto išteklių panaudojimo tvariam žemės ūkiui palaikyti visoje ES, kartu sprendžiant svarbias tarpvalstybines problemas, kaip kad klimato kaita, ir stiprinant valstybių narių solidarumą, bet nepamirštant ir lanksčiai įgyvendinti politiką atsižvelgiant į vietos poreikius. DFP pasiūlyme nustatyta sistema numatoma išlaikyti dviejų ramsčių BŽŪP struktūrą, nekeičiant numatyto abiejų ramsčių 2013 m. biudžeto nominaliojo dydžio ir aiškiai nukreipiant pastangas į pagrindinių ES prioritetų įgyvendinimo rezultatus. Tiesioginėmis išmokomis reikėtų skatinti tvarią gamybą, skiriant 30 % viso šių išmokų biudžeto privalomoms priemonėms, kuriomis mažinama klimato kaita ir tausojama aplinka. Išmokų lygiai turėtų būti palaipsniui suvienodinti, o išmokoms stambiems paramos gavėjams turi būti taikomas laipsniškas išmokų ribojimas. Kaimo plėtrą reikėtų įtraukti į bendrą strateginę programą su kitomis pagal pasidalijamojo valdymo principą valdomomis ES lėšomis, sustiprinant į rezultatus orientuotą požiūrį ir taikant aiškesnes, patobulintas išankstines sąlygas. Galiausiai rinkos priemonių finansavimą pagal BŽŪP turėtų sustiprinti dvi į DFP neįtrauktos priemonės: 1) neatidėliotinos pagalbos rezervas, skirtas reaguoti į krizes, ir 2) Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo veiklos išplėtimas. Tuo remiantis, pagrindinės 2014–2020 m. laikotarpio BŽŪP teisės aktų sistemos nuostatos yra išdėstytos šiuose reglamentuose: - Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos schemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės, (tiesioginių išmokų reglamento) pasiūlymas; - Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas (Vieno BRO reglamento) pasiūlymas; - Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, (kaimo plėtros reglamento) pasiūlymas; - Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos (horizontaliojo reglamento) pasiūlymas. - Tarybos reglamento, kuriuo nustatomos su bendru žemės ūkio produktų rinkų organizavimu susijusios tam tikros pagalbos ir grąžinamųjų išmokų nustatymo priemonės, pasiūlymas; - Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo iš dalies keičiamos Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 nuostatos dėl tiesioginių išmokų ūkininkams 2013 m., pasiūlymas; - Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo iš dalies keičiamos Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 nuostatos, susijusios su bendrosios išmokos schema ir parama vynmedžių augintojams, pasiūlymas. Kaimo plėtros reglamentas grįstas 2011 m. spalio 6 d. Komisijos pasiūlymu, kuriame nustatytos visų fondų, veikiančių pagal Bendrąją strateginę programą, bendrosios taisyklės[5]. Netrukus bus patvirtintas reglamentas dėl labiausiai nepasiturintiems asmenims skirtos programos, kurios finansavimas dabar priskirtas kitai DFP kategorijai. Be to, atsižvelgus į Europos Sąjungos Teisingumo Teismo pareikštus prieštaravimus, dabar taip pat rengiamos naujos taisyklės dėl informacijos apie paramos gavėjus skelbimo, stengiantis rasti tinkamiausią būdą suderinti paramos gavėjų teisę į asmens duomenų apsaugą su skaidrumo principu. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI Remiantis dabartinės politikos sistemos vertinimu ir būsimų uždavinių bei poreikių analize, poveikio vertinimu vertinamas ir lyginamas trijų politikos scenarijų poveikis. Tai dar 2010 m. balandžio mėn. prasidėjusio ilgo proceso rezultatas; šiam procesui vadovavo tarpžinybinė grupė, atlikusi išsamią kiekybinę ir kokybinę analizę, kuriai, be kita ko, buvo nustatytas pradinis taškas, t. y. vidutinės trukmės laikotarpio žemės ūkio rinkos planai ir pajamos iki 2020 m., ir modeliuotas skirtingų politikos scenarijų poveikis sektoriaus ekonomikai. Atliekant poveikio vertinimą, išplėtoti trys scenarijai: 1) koregavimo scenarijus, pagal kurį toliau įgyvendinama dabartinė politinė sistema, siekiant ištaisyti pačius svarbiausius jos trūkumus, kaip kad tiesioginių išmokų paskirstymas; 2) integravimo scenarijus, apimantis didelius politikos pokyčius, tokius kaip tikslingesnės tiesioginės išmokos ir jų orientavimas į ekologiją, sustiprintą kaimo plėtros politikos strateginį planavimą, geriau šią politiką derinant su kitomis ES politikos sritimis, ir teisės aktų, kuriais numatomas platesnis gamintojų bendradarbiavimas, bazės plėtimą; 3) perorientavimo scenarijus, pagal kurį politika perorientuojama išskirtinai į aplinką, palaipsniui atsisakant tiesioginių išmokų ir laikantis požiūrio, jog gamybos pajėgumą galima palaikyti be paramos ir jog socialinius ir ekonominius kaimo vietovių poreikius gali tenkinti kitos politikos sritys. Atsižvelgiant į ekonomikos krizę ir valstybės finansams tenkantį spaudimą, kuriems įveikti ES priėmė strategiją „Europa 2020“ ir DFP pasiūlymą, visuose trijuose scenarijuose skirtingai vertinami trys būsimos BŽŪP, kuria siekiama konkurencingesnio ir tvaresnio žemės ūkio gyvybingose kaimo vietovėse, politikos uždaviniai. Siekiant veiksmingiau įgyvendinti strategijos „Europa 2020“ tikslus, visų pirma veiksmingo išteklių naudojimo siekį, vis svarbiau bus gerinti žemės ūkio našumą, pasitelkus mokslinius tyrimus, žinių perdavimą ir skatinant bendradarbiavimą ir inovacijas (taip pat įgyvendinant Europos inovacijų partnerystę žemės ūkio našumo ir tvarumo srityje). Kadangi ES žemės ūkio politika jau nebevykdoma prekybą iškreipiančios politikos aplinkybėmis, planuojama, jog sektoriui kils papildomų sunkumų dėl tolesnio liberalizavimo, ypač vykdant Dohos vystymosi darbotvarkę arba laisvosios prekybos susitarimą su MERCOSUR. Trys politikos scenarijai parengti atsižvelgiant į konsultacijose, vykusiose rengiant poveikio vertinimą, minėtus prioritetus. Suinteresuotosios šalys buvo paragintos teikti savo nuomonę 2010 m. lapkričio 23 d.–2011 m. sausio 25 d., o patariamojo komiteto posėdis vyko 2011 m. sausio 12 d. Toliau apibendrinami svarbiausi klausimai[6]: - Suinteresuotosios šalys iš esmės sutaria dėl to, kad aprūpinimo maistu, tausaus gamtos išteklių valdymo ir teritorinio vystymosi uždaviniams įveikti reikalinga stipri dviem ramsčiais grįsta BŽŪP. - Dauguma respondentų mano, kad BŽŪP turėtų padėti stabilizuoti rinkas ir kainas. - Suinteresuotųjų šalių nuomonės dėl tikslingo paramos skyrimo (ypač tiesioginės pagalbos perskirstymo ir išmokų apribojimo) skiriasi. - Sutariama, kad abu ramsčiai gali atlikti svarbų vaidmenį spartinant klimato politikos veiksmus ir gerinant aplinkosaugos veiklos rezultatus ES visuomenės labui. Nors daugelis ūkininkų mano, kad šis procesas jau vyksta, plačioji visuomenė teigia, kad I ramsčio išmokos galėtų būti naudojamos veiksmingiau. - Respondentai pageidauja, kad visiems ES regionams, įskaitant ir mažiau palankias ūkininkauti vietoves, ateityje būtų taikomi augimo ir vystymosi principai. - Daug respondentų pabrėžia BŽŪP integravimą į kitas politikos sritis, kaip kad aplinkosaugą, sveikatos apsaugą, prekybą ir plėtrą. - Siūlomi BŽŪP suderinimo su strategija „Europa 2020“ būdai apima inovacijas, konkurencingų įmonių vystymą ir viešųjų gėrybių tiekimą ES piliečiams. Taigi, atliekant poveikio vertinimą, palyginti trys politikos scenarijai: Perorientavimo scenarijus paspartintų struktūrinį žemės ūkio sektoriaus prisitaikymą, perkeliant gamybą į sąnaudų atžvilgiu našiausias vietoves ir ekonomiškai naudingiausius sektorius. Nors pagal šį scenarijų smarkiai išaugtų aplinkai skirtas finansavimas, sektoriui grėstų didesnė rizika dėl ribotų intervencijos į rinką galimybių. Be to, šis scenarijus turėtų didelį neigiamą socialinį poveikį ir poveikį aplinkai, kadangi, pagal šią politiką nebenumatant su kompleksinės paramos reikalavimais derinamų tiesioginių išmokų atsvaros, mažiau konkurencingos vietovės prarastų didelę dalį pajamų, o jų aplinkos padėtis pablogėtų. Visiškai priešingas koregavimo scenarijus geriausiai užtikrintų politikos tęstinumą, pasiekiant ribotą, tačiau apčiuopiamą pažangą tiek žemės ūkio konkurencingumo, tiek aplinkosaugos veiklos rezultatų atžvilgiu. Tačiau kyla rimtų abejonių, ar įgyvendinant šią alternatyvą būtų galima deramai išspręsti svarbius būsimus klimato kaitos ir aplinkosaugos uždavinius, nuo kurių sprendimo taip pat priklauso ilgalaikis žemės ūkio tvarumas. Pagal integravimo scenarijų siūlomas inovatyvus tikslingesnio tiesioginių išmokų skirstymo ir jų orientavimo į ekologiją būdas. Analizės rezultatai rodo, kad išmokas orientuoti į ekologiją įmanoma ūkininkams priimtinomis sąnaudomis, tačiau neišvengiant tam tikros administracinės naštos. Taip pat įmanomas naujas kaimo plėtros postūmis, jeigu valstybės narės ir regionai veiksmingai naudosis naujomis galimybėmis, o bendra strateginė programa, apimanti ir kitas ES lėšas, išlaikys sinergiją su I ramsčiu ir nesumenkins kaimo plėtros išskirtinių stipriųjų pusių. Pasiekus tinkamą pusiausvyrą, šis scenarijus geriausiai padėtų siekti ilgalaikio žemės ūkio ir kaimo vietovių tvarumo. Tuo remiantis poveikio vertinime daroma išvada, kad, laikantis integravimo scenarijaus, sudaromos geriausios galimybės palaipsniui suderinti BŽŪP su ES strateginiais uždaviniais ir pasiekti pusiausvyrą, įgyvendinant įvairias teisės aktų pasiūlymų nuostatas. Taip pat svarbu parengti vertinimo sistemą BŽŪP rezultatams vertinti taikant vienodus rodiklius, susietus su politikos uždaviniais. Viso proceso metu daug dėmesio skirta supaprastinimui, nes daugelis sričių, pavyzdžiui, kompleksinė parama arba rinkos priemonės, taip pat smulkiųjų ūkininkų schema, turi būti įvairiais būdais labiau supaprastintos. Be to, tiesioginių išmokų orientavimas į ekologiją turėtų būti sutvarkytas taip, kad kiek įmanoma mažėtų administracinė našta, įskaitant patikrinimų sąnaudas. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI Siūloma išlaikyti dabartinę dviem ramsčiais grįstą BŽŪP struktūrą, kai metines privalomas bendrojo pobūdžio I ramsčio priemones papildo savanoriškos priemonės, geriau pritaikytos nacionalinėms ir regionų ypatybėms pagal II ramsčio daugiametį programavimo metodą. Vis dėlto naujuoju tiesioginių išmokų modeliu siekiama geriau išnaudoti sąveiką su II ramsčiu, o šiuo pagal bendrą strateginę programą siekiama geriau koordinuoti veiklą su kitomis pagal pasidalijamojo valdymo principą valdomomis ES lėšomis. Tuo remiantis išlaikoma ir dabartinė keturių pagrindinių teisės aktų struktūra, nors finansavimo reglamento taikymo sritis išplečiama sutelkiant bendrąsias nuostatas vadinamajame horizontaliajame reglamente. Šie pasiūlymai atitinka subsidiarumo principą. BŽŪP yra iš esmės bendra politika: tai ES ir valstybių narių pasidalijamosios kompetencijos sritis, tvarkoma ES lygmeniu, siekiant palaikyti tvarų ir įvairų žemės ūkį visoje ES, spręsti svarbias tarpvalstybines problemas, tokias kaip klimato kaita, ir stiprinti valstybių narių solidarumą. Atsižvelgiant į būsimus aprūpinimo maistu, aplinkos ir teritorinės pusiausvyros uždavinius, BŽŪP išlieka strateginės svarbos politika, kuria siekiama užtikrinti efektyviausią atsaką į politikos uždavinius ir veiksmingiausią biudžeto išteklių naudojimą. Be to, siūloma išlaikyti dabartinę dviem ramsčiais grįstą priemonių struktūrą, kuria valstybėms narėms suteikiama daugiau veikimo laisvės pritaikyti sprendimus prie specifinių vietos poreikių ir bendrai finansuoti II ramsčio priemones. Į II ramstį taip pat įtraukiama naujoji Europos inovacijų partnerystė ir rizikos valdymo priemonių rinkinys. Kartu politika bus patobulinta, supaprastinta ir geriau suderinta su strategija „Europa 2020“ (įskaitant bendrą programą, apimančią ir kitas ES lėšas). Galų gale poveikio vertinimui atlikta analizė aiškiai rodo neveiklumo kainą – neigiamas ekonomines, aplinkos ir socialines pasekmes. Vieno BRO reglamentu nustatomos bendro žemės ūkio rinkų organizavimo taisyklės, o pagalbos schema, taikoma labiausiai nepasiturintiems Sąjungos asmenims, bus reglamentuojama atskiru teisės aktu. 2008–2009 m. pieno sektoriaus krizė parodė, kad reikia toliau taikyti veiksmingą apsaugos sistemą ir racionalizuoti esamas priemones. Iš paskesnių Aukšto lygio ekspertų grupės pieno klausimais diskusijų rezultatų taip pat galima spręsti, kad reikia gerinti maisto grandinės veikimą. Todėl šiuo reglamentu siekiama racionalizuoti, išplėsti ir supaprastinti nuostatas remiantis patirtimi, įgyta įgyvendinant valstybės intervencijos, privataus sandėliavimo, išskirtines ir (arba) nepaprastosios padėties atvejais taikomas priemones ir teikiant pagalbą konkretiems sektoriams, taip pat sudaryti geresnes bendradarbiavimo tarpininkaujant gamintojų ir tarpšakinėms organizacijoms sąlygas. Panaikinamos kai kurios tam tikruose sektoriuose (pvz., nugriebto pieno, apynių ir šilkaverpių) taikomos pagalbos rūšys. Pieno kvotų sistema ir draudimas sodinti vynmedžius turi nustoti galioti pagal dabartinius teisės aktus, todėl jie šiuo atžvilgiu nekeičiami. Cukraus kvotos turi nustoti galioti 2015 m. rugsėjo 30 d. Numatyta viena su gyvūnų ligomis ir (arba) vartotojų pasitikėjimo praradimu susijusi nuostata ir su bendru rinkos sutrikdymu susijusi nuostata; pastaroji pradedama taikyti visiems Vieno BRO reglamente numatytiems sektoriams. Produktų, susijusių su valstybių narių suteikiamu gamintojų organizacijų bei jų asociacijų ir tarpšakinių organizacijų pripažinimu, aprėptis pradedama taikyti visiems Vieno BRO reglamente numatytiems sektoriams. Parama vaisių ir daržovių sektoriaus gamintojų grupėms steigti perkeliama į kaimo plėtros sektorių. Šis reglamentas perteikia ir pieno sektoriui jau taikomą pasiūlymą, kuriuo nustatytos pagrindinės sąlygos, taikomos tuo atveju, jei valstybės narės, siekdamos sustiprinti pieno gamintojų derybinę galią maisto grandinėje, nuspręstų, kad privaloma sudaryti raštiškas sutartis. Jis taip pat perteikia pasiūlymą dėl prekybos standartų, pateiktą kokybės užtikrinimo dokumentų rinkinyje. Paprastinimo atžvilgiu, tam tikrų kai kuriuose sektoriuose taikomos pagalbos rūšių panaikinimas, šilkaverpių sektoriuje taikomos pagalbos schemos atsiejimas, cukraus kvotų sistemos atsisakymas ir tiekimo sutarčių registravimo lygiavertiškumo tvirtinimo reikalavimų panaikinimas apynių sektoriuje padės sumažinti valstybių narių naštą ir biurokratines kliūtis, su kuriomis susiduria ūkio subjektai. Daugiau nebereikės išlaikyti pagalbos schemų įgyvendinimo tam tikruose sektoriuose pajėgumo ir skirti išteklių jų įgyvendinimui kontroliuoti. 4. POVEIKIS BIUDŽETUI DFP pasiūlyme numatyta toliau skirti didelę dalį ES biudžeto žemės ūkiui, nes tai strateginės svarbos bendra politika. Taigi, remiantis dabartinėmis kainomis, 2014–2020 m. laikotarpiui BŽŪP pagrindinėms veiklos sritims siūloma skirti 317,2 mlrd. EUR I ramsčio priemonėms ir 101,2 mlrd. EUR II ramsčio priemonėms. I ir II ramsčiui skirtų lėšų pridedamas papildomas finansavimas: 17,1 mlrd. EUR, iš kurių 5,1 mlrd. EUR skirti moksliniams tyrimams ir inovacijoms, 2,5 mlrd. EUR maisto saugai ir 2,8 mlrd. EUR paramai maistu labiausiai nepasiturintiems asmenims pagal kitas DFP kategorijas, taip pat 3,9 mlrd. EUR naujajam rezervui žemės ūkio krizėms įveikti ir iki 2,8 mlrd. EUR Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo veiklai, neįtrauktai į DFP; iš viso 2014–2020 m. laikotarpio biudžetas siekia 435,6 mlrd. EUR. Kalbant apie paramos paskirstymą valstybėms narėms, visoms valstybėms narėms, kurių tiesioginės išmokos nesiekia 90 % ES vidurkio, siūloma šią spragą sumažinti trečdaliu. Šiuo pagrindu tiesioginių išmokų reglamente apskaičiuojamos nacionalinės viršutinės ribos. Kaimo plėtros paramos paskirstymas yra grįstas objektyviais kriterijais, susietais su politikos tikslais, atsižvelgiant į dabartinį paskirstymą. Kaip ir dabar, mažiau išsivysčiusiems regionams ir toliau turėtų būti taikoma didesnė bendro finansavimo norma, taip pat nustatyta tam tikroms priemonėms, kaip kad žinių perdavimui, gamintojų grupėms, bendradarbiavimui ir LEADER programai. Numatoma galimybė perkelti išmokas iš vieno ramsčio į kitą (iki 5 % tiesioginių išmokų): iš I ramsčio į II ramstį tam, kad valstybės narės galėtų stiprinti savo kaimo plėtros politiką, ir iš II ramsčio į I ramstį toms valstybėms narėms, kuriose tiesioginių išmokų lygis nesiekia 90 % ES vidurkio. Išsamūs BŽŪP reformos pasiūlymų finansinio poveikio duomenys nurodyti su pasiūlymais pateiktoje finansinėje pažymoje. 2011/0281 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas (Vieno BRO reglamentas) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 42 straipsnio pirmą pastraipą ir 43 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą[7], perdavus įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[8], pasikonsultavę su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu[9], laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros[10], kadangi: 1. Komisijos komunikate Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „BŽŪP artėjant 2020 m. Su aprūpinimu maistu, gamtos ištekliais ir teritorine pusiausvyra susijusių būsimų uždavinių sprendimas“[11] nustatyti galimi bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP), kuri bus įgyvendinama po 2013 m., uždaviniai, tikslai ir kryptys. Atsižvelgiant į debatų dėl to komunikato rezultatus, BŽŪP reformą reikėtų pradėti įgyvendinti 2014 m. sausio 1 d. Ši reforma turėtų apimti visas pagrindines BŽŪP priemones, įskaitant [...] Tarybos reglamentą (ES) Nr. [COM(2010)799], kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio rinkų organizavimas ir specialiosios tam tikriems žemės ūkio produktams taikomos nuostatos (vieno bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentą)[12]. Atsižvelgiant į reformos mastą, tikslinga panaikinti Reglamentą (ES) Nr. [COM(2010)799] ir jį pakeisti nauju Vieno bendro žemės ūkio produktų rinkos organizavimo (BRO) reglamentu. Įgyvendinant reformą taip pat turėtų būti kiek įmanoma suderintos, racionalizuotos ir supaprastintos politikos nuostatos, visų pirma tos nuostatos, kurios taikomos keliems žemės ūkio sektoriams; tai būtų galima pasiekti, be kita ko, užtikrinant, kad Komisija deleguotaisiais aktais galėtų priimti neesmines tų priemonių nuostatas; 2. ypač svarbu, kad Komisija, atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama tuos aktus, konsultuotųsi su atitinkamais asmenimis, įskaitant ekspertus. Rengdama ir sudarydama deleguotuosius aktus, Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų laiku, tuo pačiu metu ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai; 3. pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 43 straipsnio 3 dalį (toliau – Sutartis) Taryba patvirtina kainų, rinkliavų, pagalbos ir kiekybinių apribojimų nustatymo priemones. Siekiant aiškumo, tuo atveju, kai taikoma Sutarties 43 straipsnio 3 dalis, šiame reglamente turėtų būti aiškiai nurodyta, kad Taryba priims priemones vadovaudamasi minėta nuostata; 4. į šį reglamentą turėtų būti įtrauktos visos pagrindinės vieno BRO nuostatos. Nustatant kainas, rinkliavas, pagalbą ir kiekybinius apribojimus tam tikrais atvejais būtinai atsižvelgiama į šias pagrindines nuostatas; 5. siekiant užtikrinti, kad visiems Sutarties I priede išvardytiems žemės ūkio produktams būtų taikomas bendras rinkos organizavimas, kaip reikalaujama Sutarties 40 straipsnio 1 dalyje, visiems tiems produktams turėtų būti taikomas šis reglamentas; 6. reikėtų aiškiai išdėstyti, kad Reglamentas (ES) Nr. [...] [horizontalusis BŽŪP reglamentas][13] ir pagal jį priimtos nuostatos turėtų būti taikomos šiame reglamente nustatytoms priemonėms. Visų pirma [horizontaliajame BŽŪP reglamente] numatomos nuostatos, kuriomis užtikrinama, kad būtų laikomasi BŽŪP nuostatomis numatytų įpareigojimų, įskaitant patikras, administracinių priemonių taikymą ir administracines nuobaudas tuo atveju, kai nesilaikoma reikalavimų, ir nustatomos su užstato pateikimu bei grąžinimu ir neteisėtai išmokėtų išmokų susigrąžinimu susijusios taisyklės; 7. šiame reglamente ir kituose pagal Sutarties 43 straipsnį priimtuose teisės aktuose daroma nuoroda į Kombinuotosios nomenklatūros produktų aprašymą ir jos pozicijas bei subpozicijas. Iš dalies pakeitus Bendrojo muitų tarifo nomenklatūrą gali reikėti techniškai priderinti tuos reglamentus. Komisija turėtų būti įgaliota priimti įgyvendinimo priemones, kuriomis tie reglamentai būtų priderinami. Siekiant aiškumo ir paprastumo turėtų būti panaikintas 1979 m. vasario 5 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 234/79 dėl žemės ūkio produktams taikomos Bendrojo muitų tarifo nomenklatūros patikslinimo tvarkos[14], kuriame numatyti tokie įgaliojimai, o tie įgaliojimai turėtų būti įtraukti į dabartinį reglamentą; 8. siekiant atsižvelgti į ryžių sektoriaus ypatumus, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais būtų atnaujinamos šio Reglamento II priedo I dalyje nustatytos su ryžių sektoriumi susijusios apibrėžtys; 9. siekiant užtikrinti, kad gamyba būtų orientuojama į tam tikrų rūšių žaliavinius ryžius, Komisija turėtų būti įgaliota priimti įgyvendinimo priemones, kuriomis padidinama arba sumažinama valstybės intervencinė kaina; 10. reikėtų nustatyti grūdų, ryžių, cukraus, sausųjų pašarų, sėklų, alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių, linų ir kanapių, vaisių ir daržovių, bananų, pieno ir pieno produktų ir šilkaverpių prekybos metus ir juos kiek įmanoma pritaikyti prie kiekvieno iš tų produktų biologinio gamybos ciklo; 11. siekiant atsižvelgti į vaisių ir daržovių, taip pat perdirbtų vaisių ir daržovių sektorių ypatumus, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomi tų produktų prekybos metai; 12. siekiant stabilizuoti rinkas ir užtikrinti deramą žemės ūkiu besiverčiančios bendruomenės gyvenimo lygį, sukurta diferencijuota kainų palaikymo skirtinguose sektoriuose sistema ir pradėtos taikyti tiesioginės paramos schemos, atsižvelgiant į skirtingus kiekvieno iš šių sektorių poreikius ir į skirtingų sektorių tarpusavio priklausomybę. Tos priemonės – tai valstybės intervencija arba, tam tikrais atvejais, paramos privačiam sandėliavimui išmokos. Kainų palaikymo priemones reikėtų taikyti ir toliau, tačiau jos turėtų būti racionalizuotos ir supaprastintos; 13. siekiant aiškumo ir skaidrumo nuostatos turėtų turėti bendrą struktūrą, tačiau kartu turėtų būti tęsiama kiekviename sektoriuje vykdoma politika. Todėl referencines kainas reikėtų atskirti nuo intervencinių kainų, o pastarąsias apibrėžti, visų pirma, aiškiai nurodant, kad tik valstybės intervencijos atveju taikomos intervencinės kainos atitinka taikomas nustatytas kainas, nurodytas PPO susitarimo dėl žemės ūkio 3 priedo 8 dalies pirmajame sakinyje (t. y. pagal kainų skirtumą nustatoma parama). Šiomis aplinkybėmis turėtų būti laikoma, kad intervencija į rinką gali būti valstybės intervencija arba kitokia intervencija, kurią vykdant netaikomi ex-ante nustatyti kainų rodikliai; 14. atsižvelgiant į tvarką, kuri taikyta laikantis ankstesnio bendro rinkų organizavimo principų ir įgytą patirtį, prireikus kiekviename sektoriuje intervencijos sistemą turėtų būti galima taikyti tam tikrais metų laikotarpiais, kuriais ji turėtų būti taikoma nuolat arba pradedama taikyti atsižvelgiant į rinkos kainas; 15. kainų lygis, kuriuo remiantis, vykdant valstybės intervenciją superkami produktai (t. y. pagal kainų skirtumą nustatoma parama), turėtų būti nustatytas kaip fiksuota kaina už tam tikrą kai kurių produktų kiekį, o kitais atvejais – konkurso būdu, kai konkursas rengiamas atsižvelgiant į tvarką, taikytą laikantis ankstesnio bendro rinkų organizavimo principų ir įgytą patirtį; 16. šiame reglamente turėtų būti numatyta galimybė realizuoti vykdant valstybės intervenciją supirktus produktus. Tokių priemonių turėtų būti imtasi taip, kad būtų išvengta rinkos sutrikimų ir kad būtų užtikrintos vienodos galimybės įsigyti prekių bei vienodos pirkėjų teisės; 17. siekiant užtikrinti rinkos skaidrumą, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos sąlygos, kuriomis ji, atsižvelgdama į padėtį rinkoje, gali nuspręsti skirti paramą privačiam sandėliavimui, kad pasiektų rinkos pusiausvyros atkūrimo ir rinkos kainų stabilizavimo tikslą; 18. siekiant atsižvelgti į įvairių sektorių ypatumus, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomi reikalavimai ir sąlygos, kuriuos, be šiuo reglamentu nustatytų reikalavimų, turi atitikti vykdant valstybės intervenciją supirktini ir pagal paramos privačiam sandėliavimui sistemą sandėliuotini produktai, ir kuriais dėl superkamų ir parduodamų produktų kokybės padidinamos arba sumažinamos kainos, taip pat kuriais priimamos su mokėjimo agentūrų įpareigojimu užtikrinti, kad visa perimta jautiena prieš atiduodant sandėliuoti būtų iškaulinėta, susijusios nuostatos; 19. siekiant atsižvelgti į įvairias situacijas, susijusias su intervencinių atsargų sandėliavimu Sąjungoje, ir užtikrinti, kad ūkio subjektams būtų sudarytos tinkamos sąlygos naudotis valstybės intervencijos priemonėmis, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomi reikalavimai, kuriuos turi atitikti pagal intervencinio sandėliavimo sistemą supirktinų produktų intervencinio sandėliavimo vietos, ir kuriais priimamos nuostatos, susijusios su valstybėse narėse likusių nedidelių sandėliuojamų kiekių pardavimu, taip pat kuriais nustatomos su produktų, kurių nebegalima perpakuoti arba kurių kokybė suprastėjusi, kiekių tiesioginiu pardavimu susijusios taisyklės, tam tikros produktų sandėliavimo už juos atsakingose valstybėse narėse arba už jų ribų taisyklės ir muitų bei visų kitų pagal BŽŪP skirtinų arba surinktinų sumų taikymo tiems produktams taisyklės; 20. siekiant užtikrinti, kad privatus sandėliavimas turėtų norimą poveikį rinkai, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos mokėtinos pagalbos sumos sumažinimo tais atvejais, kai sandėliuojamas kiekis yra mažesnis nei nurodytas sutartyje, priemonės ir išankstinių išmokų skyrimo sąlygos; 21. siekiant apsaugoti ūkio subjektų, kuriems taikoma valstybės intervencija arba privačiojo sandėliavimo priemonės, teises ir pareigas, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais priimamos su konkurso tvarkos taikymu, ūkio subjektų atitiktimi reikalavimams ir įpareigojimu pateikti garantinį užstatą susijusios nuostatos; 22. siekiant standartizuoti įvairių produktų pateikimą ir taip padidinti rinkos skaidrumą, pagerinti kainų registravimą ir rinkos intervencinių priemonių – valstybės intervencijos ir privataus sandėliavimo – taikymą, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos galvijienos, kiaulienos, avienos ir ožkienos sektoriuose taikytinos Sąjungos skerdenų klasifikavimo skalės; 23. siekiant užtikrinti skerdenų klasifikavimo tikslumą ir patikimumą Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais numatoma, kad skerdenų klasifikavimo valstybėse narėse peržiūrą atliks Sąjungos komitetas; 24. dabartinei pagal bendrąją žemės ūkio politiką priimtai maisto paskirstymo labiausiai nepasiturintiems Sąjungos asmenims programai turėtų būti taikomas atskiras reglamentas, pagrįstas socialinės sanglaudos tikslais. Vis dėlto šiame reglamente reikėtų numatyti nuostatą dėl leidimo realizuoti intervenciniuose sandėliuose saugomus produktus sudarant galimybes juos naudoti pagal tą programą; 25. reikėtų skatinti vaikus vartoti vaisius, daržoves ir pieno produktus, be kitų priemonių, nuolat didinant vaisių ir daržovių dalį vaikų mityboje tuo metu, kai formuojasi jų mitybos įpročiai. Todėl reikėtų skatinti skirti Sąjungos pagalbą, kuria visiškai arba taikant bendro finansavimo principą finansuojamas tokių produktų tiekimas vaikams mokymo įstaigose; 26. siekiant užtikrinti patikimą tų programų biudžeto valdymą, reikėtų nustatyti atitinkamas kiekvienos programos nuostatas. Sąjungos pagalba neturėtų pakeisti esamų nacionalinių vaisių vartojimo skatinimo mokyklose programų finansavimo. Atsižvelgiant į biudžeto apribojimus, valstybėms narėms vis dėlto turėtų būti suteikta galimybė savo finansinį įnašą į tokias programas pakeisti privačiojo sektoriaus įnašais. Kad vaisių vartojimo skatinimo mokyklose programa būtų veiksminga, valstybės narės turėtų numatyti papildomas priemones, už kurias jos galėtų skirti nacionalinę pagalbą; 27. siekiant skatinti vaikų sveikos mitybos įpročius, užtikrinti veiksmingą bei tikslingą Europos fondų naudojimą ir skleisti informaciją apie šią programą, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais reglamentuojama vaisių vartojimo skatinimo mokyklose programa, visų pirma nuostatos, susijusios su produktais, kurie neatitinka programos reikalavimų; programos tiksline grupe; nacionalinėmis arba regioninėmis strategijomis, kurias, norėdamos gauti pagalbą, turi parengti valstybės narės, įskaitant papildomas priemones; pagalbos paraiškų teikėjų tvirtinimu ir atranka; objektyviais pagalbos paskirstymo valstybėms narėms kriterijais; preliminariu pagalbos paskirstymu valstybėms narėms ir pagalbos perskirstymo valstybėms narėms atsižvelgiant į gautas paraiškas metodu; pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkančiomis išlaidomis, įskaitant galimybę nustatyti tokių išlaidų bendrą viršutinę ribą, ir reikalavimu, kad dalyvaujančios valstybės narės viešai skelbtų, jog programa yra subsidijuojama; 28. siekiant atsižvelgti į kintančias pieno produktų vartojimo tendencijas ir pieno produktų rinkos naujoves ir pokyčius, užtikrinti, kad atitinkami pagalbos gavėjai ir pareiškėjai įgytų teisę gauti pagalbą, ir skleisti informaciją apie pagalbos schemą, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais reglamentuojama pieno vartojimo skatinimo mokyklose programa, visų pirma nuostatos dėl programos reikalavimus atitinkančių produktų; nacionalinių arba regioninių strategijų, kurias, norėdamos gauti pagalbą, turi parengti valstybės narės, ir programos tikslinės grupės; pagalbos skyrimo sąlygų; užstato, kuriuo užtikrinamas įsipareigojimų vykdymas, kai mokamas pagalbos avansas, pateikimo; stebėsenos bei vertinimo ir reikalavimo, kad mokymo įstaigos praneštų apie tai, jog programa yra subsidijuojama; 29. pagalbos kanapių augintojų organizacijoms schema taikoma tik vienoje valstybėje narėje. Siekiant sudaryti lankstesnes sąlygas ir suderinti šiame sektoriuje taikomą metodą su kituose sektoriuose taikomais metodais, pagalbos schema turėtų būti daugiau nebetaikoma, o paliekama galimybė gamintojų organizacijas remti pagal kaimo plėtros priemones; 30. Sąjungos finansavimas turi paskatinti patvirtintas ūkio subjektų organizacijas parengti darbo programas, kuriomis siekiama gerinti alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių produkcijos kokybę. Todėl šiame reglamente reikėtų numatyti, kad Sąjungos parama skiriama laikantis nustatytų pagal atitinkamas darbo programas vykdomos veiklos prioritetų. Tačiau reikėtų apsiriboti tik naudingiausia susijusia veikla, o siekiant geresnės tokių programų kokybės reikėtų pradėti taikyti bendro finansavimo principą; 31. siekiant užtikrinti, kad alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių sektoriaus ūkio subjektų organizacijoms teikiama pagalba atitiktų savo tikslą – pagerinti alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių produkcijos kokybę ir užtikrinti, kad alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių sektoriaus ūkio subjektų organizacijos laikytųsi savo įpareigojimų, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos ūkio subjektų organizacijų, kurioms bus taikoma pagalbos schema, patvirtinimo sąlygos ir tokio patvirtinimo galiojimo sustabdymo arba panaikinimo sąlygos; Sąjungos finansavimo reikalavimus atitinkančios priemonės; Sąjungos finansavimo skyrimas konkrečioms priemonėms; Sąjungos finansavimo reikalavimų neatitinkanti veikla bei išlaidos; darbo programų atrankos bei tvirtinimo tvarka ir reikalavimas pateikti užstatą; 32. šiame reglamente vaisiai ir daržovės, kurie apima parduoti skirtus vaisius bei daržoves ir perdirbti skirtus vaisius ir daržoves, atskiriami nuo perdirbtų vaisių ir daržovių. Su gamintojų organizacijomis, veiklos programomis ir Sąjungos finansine pagalba susijusios taisyklės taikomos tik vaisiams ir daržovėms, taip pat tik perdirbti skirtiems vaisiams ir daržovėms; 33. vaisių ir daržovių produkcija yra neprognozuojama, o produktai greitai genda. Net nedidelis perteklius gali labai sutrikdyti rinką. Todėl reikėtų nustatyti krizių valdymo priemones, kurios ir toliau turėtų būti įtraukiamos į veiklos programas; 34. auginant vaisius ir daržoves bei jais prekiaujant turėtų būti atsižvelgiama į visus aplinkosaugos klausimus (įskaitant auginimo metodus, atliekų tvarkymą ir iš rinkos pašalintų produktų realizavimą), visų pirma susijusius su vandens kokybės apsauga, biologinės įvairovės išsaugojimu ir kaimo vietovių išlaikymu; 35. visų sektorių gamintojų grupių kūrimąsi visose valstybėse narėse reikėtų remti pagal kaimo plėtros politiką, todėl speciali parama vaisių ir daržovių sektoriui turėtų būti nutrauktą; 36. siekiant vaisių ir daržovių sektoriaus gamintojų organizacijoms suteikti didesnę atsakomybę už jų finansinius sprendimus ir panaudoti joms skirtus viešuosius išteklius ateities reikalavimams vykdyti, reikia nustatyti tų išteklių naudojimo sąlygas. Tinkamas sprendimas – gamintojų organizacijų įkurtų veiklos fondų bendras finansavimas. Tam tikrais atvejais turėtų būti leidžiamos papildomos finansavimo galimybės. Veiklos fondai turėtų būti naudojami tik veiklos programoms vaisių ir daržovių sektoriuje finansuoti. Siekiant kontroliuoti Sąjungos išlaidas, reikėtų nustatyti veiklos fondus įkūrusioms gamintojų organizacijoms teikiamos pagalbos aukščiausią ribą; 37. regionuose, kuriuose vaisių ir daržovių sektoriaus gamybos organizavimas yra menkas, turėtų būti leidžiama skirti papildomą nacionalinį finansinį įnašą. Valstybėms narėms, kurių padėtis ypač nepalanki struktūriniu atžvilgiu, tą įnašą turėtų kompensuoti Sąjunga; 38. siekiant užtikrinti veiksmingą, tikslingą ir tvarų vaisių ir daržovių sektoriaus gamintojų organizacijų rėmimą, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais reglamentuojami veiklos fondai ir veiklos programos, taip pat nacionalinės sistemos ir nacionalinės strategijos struktūra ir turinys, Sąjungos finansinė pagalba, krizių prevencijos bei valdymo priemonės ir nacionalinė finansinė pagalba; 39. vyno sektoriuje svarbu numatyti paramos priemones, kurios galėtų padėti sustiprinti konkurencingas struktūras. Nors šias priemones turėtų nustatyti ir finansuoti Sąjunga, valstybėms narėms turėtų būti suteikta laisvė pasirinkti reikiamą priemonių rinkinį, geriausiai atitinkantį jų regioninių įstaigų poreikius, prireikus atsižvelgiant į regionų ypatumus, ir tas priemones įtraukti į nacionalines paramos programas. Už tokių programų įgyvendinimą turėtų būti atsakingos valstybės narės; 40. viena pagrindinių nacionalinių paramos programų priemonių turėtų būti Sąjungos vynų pardavimo skatinimas ir prekyba jais trečiosiose valstybėse. Atsižvelgiant į restruktūrizavimo ir konversijos veiklos teigiamą struktūrinį poveikį vyno sektoriui, šią veiklą ir toliau reikėtų finansuoti. Be to, parama turėtų būti teikiama investicijoms į vyno sektorių, kuriomis siekiama gerinti įmonių ekonominius rezultatus. Parama šalutiniams produktams distiliuoti turėtų būti teikiama valstybėms narėms, kurios šia priemone norėtų pasinaudoti siekdamos užtikrinti vyno kokybę ir kartu tausoti aplinką; 41. siekiant skatinti atsakingą požiūrį į krizines situacijas, pagal vyno sektoriaus paramos programas turėtų būti skiriama parama prevencinėms priemonėms, tokioms kaip derliaus draudimas, savitarpio fondai ir neprinokusių vynuogių derliaus nuėmimas; 42. nuostatos dėl paramos vynmedžių augintojams teikimo suteikiant teisę gauti išmoką, kaip nuspręsta valstybių narių, pripažintos galutinėmis. Todėl galima teikti tik tokią paramą, dėl kurios iki 2013 m. gruodžio 1 d. nusprendžia valstybės narės pagal Reglamento (ES) Nr. [COM(2010)799] 137 straipsnį ir pagal toje nuostatoje numatytas sąlygas; 43. siekiant užtikrinti, kad vyno sektoriaus paramos programos atitiktų savo tikslus ir kad būtų tikslingai naudojami Europos fondai, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos taisyklės, susijusios su atsakomybe už išlaidas, patirtas nuo dienos, kurią paramos programos gaunamos arba keičiamos, iki dienos, kurią jos gali būti pradėtos taikyti; paramos priemonių atitikties reikalavimams kriterijais, paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių išlaidų ir veiksmų rūšimis; paramos skyrimo reikalavimų neatitinkančiomis priemonėmis ir didžiausiu kiekvienai priemonei taikomu paramos dydžiu; jau pradėtų taikyti paramos programų pakeitimais; reikalavimais, pagal kuriuos būtų teikiama išankstinė išmoka, ir tos išmokos ribiniais dydžiais, įskaitant reikalavimą išankstinės išmokos atveju pateikti užstatą; įgyvendinant paramos programas taikomomis bendrosiomis nuostatomis ir apibrėžtimis; siekiu išvengti netinkamo paramos priemonių naudojimo ir dvigubo projektų finansavimo; gamintojų įpareigojimu pašalinti vyno gamybos šalutinius produktus, šio įpareigojimo išimtimis, siekiant išvengti papildomos administracinės naštos, ir nuostatomis dėl savanoriško distiliatorių sertifikavimo; paramos priemonių įgyvendinimo reikalavimų, taikomų valstybėms narėms, ir apribojimų, kuriais užtikrinamas derėjimas su paramos priemonių taikymo sritimi, nustatymu; išmokomis paramos gavėjams, įskaitant per draudimo tarpininkus mokamas išmokas; 44. bitininkystei būdinga gamybos sąlygų ir produktyvumo įvairovė, taip pat gamybos ir prekybos veiklą vykdančių ūkio subjektų išsisklaidymas ir įvairovė. Be to, atsižvelgiant į pastaraisiais metais keliose valstybėse narėse išplitusią varozę ir į dėl tos ligos kilusias su medaus gamyba susijusias problemas, veiksmų vis dar turi būti imamasi Sąjungos lygmeniu, nes varozės negalima visiškai išnaikinti ir ji turi būti gydoma naudojant patvirtintus produktus. Atsižvelgiant į tokias aplinkybes ir siekiant pagerinti bitininkystės produktų gamybą ir prekybą jais Sąjungoje, kas trejus metus turėtų būti rengiamos tam sektoriui skirtos nacionalinės programos, kurių tikslas – pagerinti bendras bitininkystės produktų gamybos ir prekybos jais sąlygas. Šias nacionalines programas turėtų iš dalies finansuoti Sąjunga; 45. siekiant užtikrinti, kad bitininkystei skirtos Sąjungos lėšos būtų naudojamos tikslingai, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos priemonės, kurios gali būti įtrauktos į bitininkystės programas; su nacionalinių programų turiniu susijusių įpareigojimų taisyklės, tų programų kūrimo ir susijusių tyrimų taisyklės, taip pat Sąjungos finansinio įnašo skyrimo kiekvienai dalyvaujančiai valstybei narei sąlygos; 46. Sąjungos pagalba už šilkaverpių auginimą turėtų būti atsieta ir įtraukta į tiesioginių išmokų sistemą, laikantis kituose sektoriuose taikomo pagalbos teikimo metodo; 47. skiriant pagalbą už Sąjungoje pagamintą ir pašarams naudojamą nugriebtą pieną ir nugriebto pieno miltelius ir už perdirbimą į kazeiną ir kazeinatus rinka buvo remiama neveiksmingai, todėl ją reikėtų nutraukti ir nebetaikyti kazeino ir kazeinatų naudojimo sūrio gamyboje taisyklių; 48. prekybos žemės ūkio produktais standartai gali padėti pagerinti gamybos ir prekybos ekonomines sąlygas bei tokių produktų kokybę. Todėl tokių standartų taikymas yra naudingas gamintojams, prekybininkams ir vartotojams; 49. atsižvelgiant į Komisijos komunikatą dėl žemės ūkio produktų kokybės politikos[15] ir paskesnių debatų rezultatus, manoma, kad reikėtų ir toliau taikyti konkretiems sektoriams arba produktams skirtus prekybos standartus, siekiant atsižvelgti į vartotojų lūkesčius ir padėti gerinti ekonomines žemės ūkio produktų gamybos ir prekybos sąlygas ir tų produktų kokybę; 50. siekiant užtikrinti, kad visi produktai būtų geros ir tinkamos prekinės kokybės, ir nepažeidžiant 2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 178/2002, nustatančio maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiančio Europos maisto saugos tarnybą ir nustatančio su maisto saugos klausimais susijusias procedūras[16], minėtame Komisijos komunikate numatytas pagrindinis bendrasis prekybos standartas turėtų būti taikomas produktams, kuriems netaikomi konkretiems sektoriams arba produktams skirti prekybos standartai. Kai tokie produktai atitinka taikytiną atitinkamą tarptautinį standartą, jie turėtų būti laikomi atitinkančiais bendrąjį prekybos standartą; 51. kai kuriems sektoriams ir (arba) produktams taikomos apibrėžtys, pavadinimai ir (arba) prekiniai pavadinimai yra svarbūs aspektai nustatant konkurencijos sąlygas. Todėl reikėtų pateikti tiems sektoriams ir (arba) produktams taikomas apibrėžtis, pavadinimus ir prekinius pavadinimus, kurie turėtų būti naudojami tik Sąjungoje prekiaujant susijusius reikalavimus atitinkančiais produktais; 52. prekybos standartams turėtų būti nustatytos horizontalaus pobūdžio nuostatos; 53. siekiant, kad rinkai būtų tiekiami standartinės ir pakankamai geros kokybės produktai, turėtų būti taikomi prekybos standartai, kurie visų pirma turėtų būti susiję su apibrėžtimis, skirstymu į klases, pateikimu ir ženklinimu, pakavimu, gamybos metodu, konservavimu, vežimu, informacija apie gamintojus, tam tikrų medžiagų sudėtimi, susijusiais administraciniais dokumentais, sandėliavimu, sertifikavimu ir laiko terminais; 54. atsižvelgiant į vartotojų poreikį gauti tinkamą ir skaidrią informaciją apie produktą, kiekvienu atskiru atveju turėtų būti įmanoma nustatyti atitinkamo geografinio lygmens ūkininkavimo vietą, kartu atsižvelgiant į kai kurių sektorių, visų pirma perdirbtų žemės ūkio produktų sektoriaus, ypatumus; 55. prekybos standartai turėtų būti taikomi visiems Sąjungoje parduodamiems žemės ūkio produktams; 56. reikėtų numatyti specialias iš trečiųjų valstybių importuojamiems produktams taikomas taisykles, jei trečiosiose valstybėse galiojančiomis nacionalinėmis nuostatomis leidžiama nukrypti nuo prekybos standartų ir jei užtikrinamas tų nuostatų lygiavertiškumas Sąjungos teisės aktams; 57. reikėtų numatyti galimybę valstybėms narėms toliau taikyti ar priimti tam tikras nacionalines taisykles dėl tepiųjų riebalų kokybės lygių; 58. siekiant reaguoti į padėties rinkoje pokyčius ir atsižvelgiant į kiekvieno sektoriaus ypatumus, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais priimami arba keičiami su bendruoju prekybos standartu susiję reikalavimai arba leidžiama nuo jų nukrypti, arba priimamos atitikties tam standartui taisyklės; 59. siekiant atsižvelgti į vartotojų lūkesčius ir padėti gerinti žemės ūkio produktų gamybos ir prekybos ekonomines sąlygas, taip pat šių produktų kokybę ir prisitaikyti prie nuolatos kintančių rinkos sąlygų bei naujų vartotojų poreikių, taip pat atsižvelgti į atitinkamų tarptautinių standartų pokyčius bei techninę pažangą ir nekurti kliūčių produktų naujovėms, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomi tam tikruose sektoriuose arba tam tikriems produktams visais prekybos etapais taikomi prekybos standartai, leidžiama nukrypti nuo tokių standartų ar numatomos jų taikymo išimtys, taip pat būtinais atvejais keičiamos apibrėžtys ir prekiniai pavadinimai, leidžiama nuo jų nukrypti arba numatomos jų taikymo išimtys; 60. kad užtikrintų tinkamą ir skaidrų su prekybos standartais susijusių nacionalinių taisyklių taikymą tam tikriems produktams ir (arba) tam tikruose sektoriuose, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos tokių prekybos standartų taikymo sąlygos, taip pat sąlygos, kuriomis galima laikyti, pateikti į apyvartą ir naudoti produktus, gautus taikant eksperimentinius metodus; 61. siekiant atsižvelgti į Sąjungos prekybos su tam tikromis trečiosiomis valstybėmis ypatumus, kai kurių žemės ūkio produktų savitumą ir kiekvieno sektoriaus ypatumus, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomas kiekvienam prekybos standartui taikomas leistinas nuokrypis, kurį viršijus visa produktų partija laikoma neatitinkančia standarto, ir taisyklės, kuriomis apibrėžiama, kokiomis sąlygomis laikoma, kad importuojamų produktų atitiktis Sąjungos reikalavimams dėl prekybos standartų yra lygiavertė ir kuriomis leidžiama taikyti priemones, kuriomis nukrypstama nuo taisyklių, kad produktai Sąjungoje būtų parduodami tik pagal tokius standartus, taip pat nustatomos prekybos standartų taikymo iš Sąjungos eksportuojamiems produktams taisyklės; 62. Sąjungoje vartojama rūšinių vynų sąvoka pagrįsta, inter alia , specifinėmis savybėmis, priskiriamomis vyno geografinei kilmei. Tokie vynai vartotojams nurodomi saugomomis kilmės vietos nuorodomis ir geografinėmis nuorodomis. Kad būtų galima parengti skaidresnę ir išsamesnę sistemą teiginiui apie atitinkamų produktų kokybę pagrįsti, reikėtų nustatyti tvarką, pagal kurią kilmės vietos nuorodos arba geografinės nuorodos paraiškos būtų nagrinėjamos pagal metodiką, atitinkančią Sąjungos horizontaliąją kokybės politiką, taikomą maisto produktams, išskyrus vyną ir spiritinius gėrimus, numatytą 2006 m. kovo 20 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 510/2006 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos[17]; 63. siekiant išsaugoti specifines vynų, kuriems suteikta kilmės vietos nuoroda arba geografinė nuoroda, kokybės savybes, valstybėms narėms turėtų būti leidžiama taikyti griežtesnes taisykles; 64. kad vyno kilmės vietos nuorodos ir geografinės nuorodos būtų saugomos Sąjungoje, jos turėtų būti pripažintos ir registruotos Sąjungos lygmeniu pagal Komisijos nustatytas procedūrines taisykles; 65. turėtų būti sudarytos sąlygos saugoti trečiųjų valstybių kilmės vietos nuorodas ir geografines nuorodas, jeigu jos yra saugomos kilmės šalyje; 66. registracijos tvarka turėtų būti tokia, kad bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, turintis teisėtą interesą valstybėje narėje ar trečiojoje valstybėje, galėtų naudotis savo teisėmis pranešdamas apie savo prieštaravimus; 67. registruotos kilmės vietos nuorodos ir geografinės nuorodos turėtų būti saugomos, kad nebūtų netinkamai naudojamasi reikalavimus atitinkančių produktų geru vardu. Siekiant skatinti sąžiningą konkurenciją ir neklaidinti vartotojų, tokią apsaugą taip pat turėtų būti galima suteikti tiems produktams ir paslaugoms, kuriems šis reglamentas netaikomas, įskaitant Sutarties I priede nenurodytus produktus ir paslaugas; 68. siekiant atsižvelgti į esamą įvairią ženklinimo tvarką, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais leidžiama naudoti vyninių vynuogių veislės pavadinimą net ir tuo atveju, jei jame yra saugoma kilmės vietos nuoroda ar geografinė nuoroda, arba jei jį sudaro saugoma kilmės vietos nuoroda ar saugoma geografinė nuoroda; 69. siekiant atsižvelgti į gamybos konkrečioje geografinėje vietovėje ypatumus, užtikrinti produktų kokybę bei atsekamumą ir gamintojų ar ūkio subjektų teisėtas teises ar interesus, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomi konkrečios geografinės vietovės ribų nustatymo principai ir su gamyba konkrečioje geografinėje vietovėje susijusios apibrėžtys, apribojimai ir leidžiančios nukrypti nuostatos; sąlygos, pagal kurias į produktų specifikacijas gali būti įtraukti papildomi reikalavimai; produktų specifikacijos sudedamosios dalys; pareiškėjų, galinčių teikti kilmės vietos nuorodos arba geografinės nuorodos apsaugos paraišką, tipus; tvarką, kuri turi būti taikoma kilmės vietos nuorodos arba geografinės nuorodos apsaugos paraiškai, įskaitant preliminarias nacionalines procedūras, Komisijos atliekamą tikrinimą, prieštaravimo procedūrą, saugomos kilmės vietos nuorodos ar saugomos geografinės nuorodos keitimo, panaikinimo ir nuorodos tipo pakeitimo procedūrą; kelių valstybių paraiškoms taikoma tvarką; tvarką, taikomą su trečiosios valstybės geografinėmis vietovėmis susijusioms paraiškoms; datą, nuo kurios nuoroda saugoma; su produkto specifikacijų pakeitimais susijusią tvarką ir dieną, kurią pakeitimas įsigalioja; 70. siekiant užtikrinti tinkamą apsaugą ir kad šio reglamento nuostatų dėl vynų pavadinimų, kuriems apsauga suteikta prieš 2009 m. rugpjūčio 1 d., taikymas nekenktų ūkio subjektams ir kompetentingoms institucijoms, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomi su saugomu pavadinimu susiję patvirtinimo apribojimai ir pereinamojo laikotarpio nuostatos, susijusios su vynų pavadinimais, kuriuos valstybės narės prieš 2009 m. rugpjūčio 1 d. pripažino kaip kilmės vietos nuorodas arba geografines nuorodas; preliminariomis nacionalinėmis procedūromis; vynais, pateiktais rinkai arba paženklintais iki konkrečios datos, ir produkto specifikacijų pakeitimais; 71. tam tikri terminai yra tradiciškai vartojami Sąjungoje ir teikia vartotojams informacijos apie vynų savybes ir kokybę, papildydami kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų teikiamą informaciją. Siekiant užtikrinti vidaus rinkos veikimą bei sąžiningą konkurenciją ir išvengti vartotojų klaidinimo, tokiems tradiciniams terminams Sąjungoje turėtų būti taikoma apsauga; 72. siekiant užtikrinti tinkamą apsaugą, teisėtas gamintojų arba ūkio subjektų teises ir atsižvelgti į Sąjungos prekybos su tam tikromis trečiosiomis valstybėmis ypatumus, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais priimamos nuostatos dėl saugotino tradicinio termino kalbos ir rašybos; pareiškėjų, galinčių teikti tradicinio termino apsaugos paraišką, tipų apibrėžimo; tradicinio termino pripažinimo paraiškos galiojimo sąlygų; prieštaravimo siūlomam tradicinio termino pripažinimui priežasčių; apsaugos masto, įskaitant santykį su prekių ženklais, saugomais tradiciniais terminais, saugomomis kilmės vietos nuorodomis ar geografinėmis nuorodomis, homonimais ar tam tikrais vyninių vynuogių pavadinimais; tradicinio termino panaikinimo priežasčių; paraiškos arba prašymo pateikimo datos; tvarkos, kuri turi būti taikoma tradicinio termino apsaugos paraiškai, įskaitant Komisijos atliekamą tikrinimą, prieštaravimo procedūrą ir panaikinimo bei pakeitimo procedūras, taip pat kuriais nustatomos sąlygos, kuriomis tradiciniai terminai gali būti naudojami trečiųjų valstybių produktams pavadinti ir kuriomis numatomos atitinkamos leidžiančios nukrypti nuostatos; 73. vyno sektoriaus produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, aprašymas, pavadinimas ir pateikimas gali turėti nemažą įtaką tinkamumui juos parduoti. Valstybių narių įstatymų, kuriais reglamentuojamas vyno sektoriaus produktų ženklinimas, skirtumai gali trukdyti sklandžiam vidaus rinkos veikimui. Todėl reikėtų nustatyti taisykles, kuriomis būtų atsižvelgta į teisėtus vartotojų ir gamintojų interesus. Dėl šios priežasties reikėtų nustatyti su ženklinimu susijusias Sąjungos taisykles; 74. siekiant užtikrinti atitiktį esamai ženklinimo tvarkai ir su ženklinimu bei pateikimu susijusioms horizontalioms taisyklėms, taip pat atsižvelgti į vyno sektoriaus ypatumus, užtikrinti sertifikavimo, patvirtinimo ir tikrinimo procedūrų veiksmingumą bei teisėtus ūkio subjektų interesus ir siekiant, kad nebūtų pakenkta ūkio subjektams, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos išskirtinės aplinkybės, kuriomis leidžiama nenurodyti terminų „saugoma kilmės vietos nuoroda“ arba „saugoma geografinė nuoroda“, taip pat kuriais reglamentuojamas ženklinimo duomenų, išskyrus numatytuosius šiame reglamente, pateikimas ir naudojimas, nustatomi tam tikri privalomi duomenys bei neprivalomi duomenys ir pateikimas, taip pat kuriais nustatomos būtinos vynų, kuriems suteikta kilmės vietos nuoroda ar geografinė nuoroda ir kurių atitinkama kilmės vietos nuoroda ar geografinė nuoroda atitinka būtinus reikalavimus, ženklinimo bei pateikimo priemonės ir kuriais reglamentuojamas vynas, pateiktas rinkai ir paženklintas prieš 2009 m. rugpjūčio 1 d., taip pat kuriais numatomos nuo ženklinimo ir pateikimo reikalavimų leidžiančios nukrypti nuostatos; 75. su vynu susijusios nuostatos turėtų būti taikomos atsižvelgiant į susitarimus, sudarytus pagal Sutarties 218 straipsnį; 76. reikėtų nustatyti vyninių vynuogių veislių klasifikavimo taisykles, pagal kurias valstybės narės, pagaminančios daugiau kaip 50 000 hektolitrų per metus, turėtų ir toliau būti atsakingos už vyninių vynuogių veislių, iš kurių jų teritorijoje gali būti gaminamas vynas, klasifikavimą. Kai kurių vyninių vynuogių veislių reikėtų neįtraukti; 77. reikėtų nustatyti tam tikrus vynininkystės metodus ir vyno gamybos apribojimus, visų pirma susijusius su kupažavimu ir tam tikrų rūšių vynuogių misos, vynuogių sulčių ir šviežių vynuogių iš trečiųjų valstybių naudojimu. Kad užtikrintų atitiktį tarptautiniams standartams, Komisija, nustatydama papildomus vynininkystės metodus, turėtų paprastai remtis Tarptautinės vynuogių ir vyno organizacijos (angl. International Organisation of Vine and Wine , OIV) rekomenduojamais vynininkystės metodais; 78. vyno sektoriuje valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė riboti tam tikrų vynininkystės metodų naudojimą ar juos drausti ir taikyti griežtesnius apribojimus jų teritorijoje gaminamiems vynams, taip pat galimybė leisti nustatytomis sąlygomis naudoti nepatvirtintus vynininkystės metodus eksperimentiniais tikslais; 79. siekiant numatyti pakankamą atitinkamų produktų atsekamumo lygį, visų pirma siekiant apsaugoti vartotojų interesus, turėtų būti numatyta, kad visi Sąjungos rinkos apyvartoje esantys vyno sektoriaus produktai, kuriems taikomas šis reglamentas, turėtų lydimuosius dokumentus; 80. kad būtų galima geriau valdyti vynmedžių auginimo pajėgumus, valstybės narės Komisijai turėtų pateikti savo gamybos pajėgumų sąrašą, sudarytą remiantis vynuogynų registru. Siekiant paskatinti valstybes nares pateikti tokį sąrašą, parama restruktūrizavimui ir konversijai skiriama tik sąrašą pateikusioms valstybėms narėms; 81. siekiant palengvinti valstybių narių gamybos pajėgumų stebėseną ir tikrinimą, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatoma vynuogynų registro aprėptis, turinys ir išimtys; 82. siekiant palengvinti vyno produktų vežimą ir valstybių narių atliekamą tokių produktų tikrinimą, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos lydimuosius dokumentus, jų naudojimą ir įpareigojimo naudoti tokius dokumentus taikymo išimtis reglamentuojančios taisyklės; nustatyti sąlygas, kuriomis lydimasis dokumentas laikomas saugomas kilmės vietos nuorodas arba saugomas geografines nuorodas patvirtinančiu dokumentu; nustatyti įpareigojimą tvarkyti registrą; nurodyti, kas tvarko registrą, ir nustatyti įpareigojimo tvarkyti registrą taikymo išimtis; nurodyti į registrą įtrauktinas operacijas ir nustatyti lydimųjų dokumentų ir registrų naudojimą reglamentuojančias taisykles; 83. deramai cukraus gamybos įmonių ir cukrinių runkelių augintojų teisių ir įpareigojimų pusiausvyrai užtikrinti po to, kai pasibaigs kvotų sistemos galiojimas, vis tiek bus reikalingos specialios priemonės. Todėl turėtų būti nustatytos tipinės jų susitarimus reglamentuojančios nuostatos; 84. siekiant atsižvelgti į cukraus sektoriaus ypatumus ir visų suinteresuotųjų šalių interesus, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį dėl tokių susitarimų, visų pirma dėl runkelių pirkimą, tiekimą, perėmimą ir atsiskaitymą už juos reglamentuojančių sąlygų, priimti tam tikrus teisės aktus; 85. gamintojų organizacijos ir jų asociacijos gali padėti koncentruoti pasiūlą ir skleisti gerąją patirtį. Tarpšakinės organizacijos gali labai padėti sudaryti sąlygas tiekimo grandinės šalių dialogui, taip pat skleisti gerąją patirtį ir užtikrinti rinkos skaidrumą. Todėl šiuo metu galiojančios tokių organizacijų ir jų asociacijų apibrėžimo ir pripažinimo taisyklės, taikomos tam tikriems sektoriams, turėtų būti suderintos, racionalizuotos ir išplėstos taip, kad pagal ES teisės normas tokios organizacijos ir jų asociacijos, pateikusios prašymą, būtų pripažįstamos visuose sektoriuose; 86. šiuo metu įvairiuose sektoriuose galiojančios nuostatos, kuriose numatyta, kad valstybės narės tam tikromis sąlygomis gali tam tikras gamintojų organizacijų, jų asociacijų ir tarpšakinių organizacijų taisykles taikyti ir toms organizacijoms nepriklausantiems ūkio subjektams, taip didindamos gamintojų organizacijų, jų asociacijų ir tarpšakinių organizacijų poveikį, yra veiksmingos, todėl turėtų būti suderintos, racionalizuotos, o į jų taikymo sritį įtraukti visi sektoriai; 87. gyvų augalų, galvijienos, kiaulienos, avienos ir ožkienos, kiaušinių ir paukštienos sektoriuose turėtų būti numatyta galimybė priimti tam tikras priemones, kurios padėtų lengviau pritaikyti pasiūlą prie rinkos poreikių ir kartu galėtų padėti stabilizuoti rinkas bei užtikrinti deramą žemės ūkiu besiverčiančios bendruomenės gyvenimo lygį; 88. siekiant paskatinti gamintojų organizacijas, jų asociacijas ir tarpšakines organizacijas imtis veiksmų, kuriais pasiūla būtų lengviau pritaikyta prie rinkos poreikių, išskyrus veiksmus, susijusius su pašalinimu iš rinkos, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos gyvų augalų, galvijienos, kiaulienos, avienos ir ožkienos, kiaušinių ir paukštienos sektorių priemonės, kuriomis siekiama gerinti kokybę; skatinti geriau organizuoti gamybą, perdirbimą ir prekybą, sudaryti palankesnes sąlygas registruoti rinkos kainų tendencijas ir, atsižvelgiant į taikomus gamybos būdus, padėti nustatyti trumpalaikes ir ilgalaikes prognozes; 89. siekiant pagerinti vyno rinkos veikimą, valstybėms narėms turėtų būti sudarytos sąlygos įgyvendinti tarpšakinių organizacijų priimtus sprendimus. Tačiau į tokių sprendimų taikymo sritį neturėtų būti įtraukta veikla, kuri galėtų iškreipti konkurenciją; 90. Sąjungos teisės aktais nereglamentuojamos oficialios raštiškos sutartys, todėl valstybės narės, laikydamosi savo sutarčių teisės, gali nustatyti, kad tokios sutartys būtų privalomos su sąlyga, kad bus laikomasi Sąjungos teisės, visų pirma reikalavimo užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą ir bendrą rinkos organizavimą. Kadangi padėtis Sąjungos valstybėse narėse skiriasi, laikantis subsidiarumo principo, šis klausimas turėtų būti paliktas spręsti valstybėms narėms. Tačiau pieno ir pieno produktų sektoriuje siekiant užtikrinti, kad tokios sutartys atitiktų deramus būtinuosius standartus, taip pat siekiant užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą ir bendrą rinkos organizavimą, tam tikros pagrindinės tokių sutarčių naudojimo sąlygos turėtų būti nustatytos Sąjungos lygmeniu. Kadangi kai kurie pieno kooperatyvai į savo įstatus gali įtraukti panašaus poveikio taisykles, paprastumo sumetimais reikalavimas sudaryti sutartį jiems neturėtų būti taikomas. Siekiant užtikrinti, kad tokia sistema būtų veiksminga, ji turėtų būti taikoma ir tuo atveju, kai iš ūkininkų pieną surenka ir perdirbimo įmonėms pristato tarpininkai; 91. siekiant užtikrinti racionalią gamybos plėtrą, o kartu ir deramą pieno sektoriaus ūkininkų gyvenimo lygį, turėtų būti padidinta jų galia derybose su perdirbimo įmonėmis, kad pridėtinė vertė tiekimo grandinėje būtų tinkamiau paskirstyta. Todėl siekiant įgyvendinti šiuos BŽŪP tikslus, pagal Sutarties 42 straipsnį ir 43 straipsnio 2 dalį turėtų būti priimta nuostata, kad gamintojų organizacijos, kurias sudaro pieno sektoriaus ūkininkai ar jų asociacijos, galėtų su pieninėmis derėtis dėl visai jų narių produkcijai ar jos daliai taikytinų sutarčių sąlygų, įskaitant kainas. Siekiant išsaugoti veiksmingą konkurenciją pieno rinkoje, šiai galimybei turėtų būti taikomi tinkami kiekybiniai apribojimai; 92. visų sutarčių dėl Sąjungoje užaugintų apynių tiekimo registravimas yra sudėtinga priemonė, todėl jos turėtų būti atsisakyta; 93. siekiant užtikrinti, kad gamintojų organizacijų, gamintojų organizacijų asociacijų, tarpšakinių organizacijų ir ūkio subjektų organizacijų tikslai bei užduotys būtų aiškiai apibrėžti ir kad taip būtų padidintas tokių organizacijų ir asociacijų veiklos veiksmingumas, siekiant atsižvelgti į kiekvieno sektoriaus ypatumus ir užtikrinti, kad nebūtų iškreipta konkurencija, taip pat siekiant užtikrinti sklandų bendrą rinkos organizavimą, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos taisyklės dėl: konkrečių tikslų, kurių gali, turi arba neturi siekti tokios organizacijos ir asociacijos (įskaitant, šiame reglamente išvardytų tikslų išimtis), tokių organizacijų ir asociacijų įstatų, pripažinimo, struktūros, teisinio statuso, narystės, dydžio, atskaitomybės ir veiklos, taip pat pripažinimo poveikio, pripažinimo panaikinimo ir susijungimo; tarptautinių organizacijų ir asociacijų; užsakomosios veiklos ir organizacijų ar asociacijų techninių priemonių teikimo; minimalaus organizacijų ir asociacijų tinkamos parduoti produkcijos kiekio arba vertės; organizacijų tam tikrų taisyklių taikymo ne tik jų nariams ir ne narių mokamo privalomo narystės mokesčio, įskaitant griežtesnių gamybos taisyklių, kurių taikymas gali būti išplėstas, sąrašą, papildomus reikalavimus dėl atstovaujamumo, susijusias ekonomines zonas (įskaitant Komisijos atliekamą jų apibrėžimo tikrinimą), trumpiausius laikotarpius, kuriuos taisyklės turėtų galioti prieš jų taikymo išplėtimą, asmenis ar organizacijas, kuriems taisyklės gali būti taikomos arba iš kurių gali būti reikalaujama mokėti įnašus, ir sąlygas, kuriomis Komisija gali reikalauti, kad būtų atsisakyta leisti išplėsti taisyklių taikymą arba mokėti privalomus įnašus arba toks taisyklių taikymo išplėtimas ar privalomų įnašų mokėjimas būtų panaikintas; 94. bendroji rinka apima prekybos prie Sąjungos išorės sienų sistemą. Pagal šią prekybos sistemą turėtų būti numatyti importo muitai ir eksporto grąžinamosios išmokos, o ji pati iš esmės turėtų stabilizuoti Sąjungos rinką. Prekybos sistema turėtų būti grindžiama dvišaliuose susitarimuose numatytais įsipareigojimais ir įsipareigojimais, prisiimtais daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde; 95. prekybos srautų stebėjimas pirmiausia yra valdymo klausimas, kuris turėtų būti sprendžiamas lanksčiai. Sprendimas dėl licencijų reikalavimo įvedimo turėtų būti priimamas atsižvelgiant į tai, ar licencijų reikia siekiant valdyti atitinkamas rinkas ir visų pirma siekiant stebėti atitinkamų produktų importą arba eksportą; 96. siekiant atsižvelgti į prekybos ir padėties rinkoje raidą, atitinkamų rinkų poreikius ir siekiant prireikus vykdyti importo arba eksporto stebėseną, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais būtų nustatytas sąrašas sektorių produktų, kuriems būtina importo arba eksporto licencija, taip pat išvardyti atvejai ir situacijos, kai pateikti importo arba eksporto licenciją nebūtina; 97. siekiant nustatyti pagrindinius licencijų sistemos aspektus, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos su licencija susijusios teisės ir įpareigojimai, licencijos teisinės pasekmės, įskaitant galimybę nukrypti nuo įpareigojimo importuoti ar eksportuoti ir reikalavimą nurodyti kilmę ir kilmės vietą, kai tai privaloma; kuriais numatoma, kad išduodant importo licenciją arba produktus išleidžiant į laisvą apyvartą pateikiamas trečiosios valstybės arba subjekto išduotas dokumentas, kuriuo paliudijama, inter alia , produktų kilmė, autentiškumas ir kokybės savybės; kuriais priimamos licencijų perdavimui taikytinos taisyklės arba prireikus licencijų perdavimo apribojimai; kuriais priimamos taisyklės, būtinos licencijų sistemos patikimumui ir veiksmingumui užtikrinti, ir tiems atvejams, kai valstybės narės turi suteikti viena kitai konkrečią administracinę pagalbą, kad išvengtų sukčiavimo ir pažeidimų arba tokius sukčiavimo ir pažeidimų atvejus išnagrinėtų; kuriais nustatomi atvejai ir situacijos, kai reikia pateikti užstatą, kuriuo užtikrinama, kad produktai bus importuojami ar eksportuojami licencijos galiojimo laikotarpiu, arba kai tokio užstato pateikti nereikia; 98. pagrindiniai žemės ūkio produktams taikomų muitų elementai, pagrįsti PPO susitarimais ir dvišaliais susitarimais, nustatyti Bendrajame muitų tarife. Komisija turėtų būti įgaliota priimti išsamiam importo muitų apskaičiavimui pagal tuos pagrindinius elementus skirtas priemones; 99. siekiant išvengti, kad Sąjungos rinkai būtų padarytas neigiamas poveikis, kurį gali sukelti tam tikrų žemės ūkio produktų importas, arba tokį poveikį neutralizuoti, tokiems importuojamiems produktams turėtų būti taikomas papildomas muitas, jei tenkinamos tam tikros sąlygos; 100. siekiant užtikrinti įvežimo kainų sistemos veiksmingumą, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais numatoma galimybė tikrinti, ar muitinė vertė atitinka kitą vertę nei vieneto kaina; 101. tam tikromis sąlygomis tikslinga leisti pradėti naudoti ir administruoti importo tarifines kvotas, nustatytas pagal Sutartį sudarytuose tarptautiniuose susitarimuose arba kituose teisės aktuose; 102. siekiant užtikrinti vienodas galimybes naudotis importo tarifinės kvotos kiekiais, Sąjungos susitarimų, įsipareigojimų ir teisių taikymą bei ūkio subjektų, kurie naudojasi importo tarifine kvota, nediskriminavimą, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos sąlygos ir atitikties reikalavimai, kuriuos ūkio subjektas turi įvykdyti, kad galėtų pateikti paraišką pagal importo tarifinę kvotą; kuriais priimamos nuostatos, susijusios su ūkio subjektų vienų kitiems perduodamomis teisėmis, ir prireikus nuostatos, susijusios su administruojamos importo tarifinės kvotos perdavimo apribojimais; kuriais nustatoma, kad norint naudotis importo tarifine kvota reikia pateikti užstatą; kuriais priimamos visos reikiamos nuostatos, susijusios su tam tikrais tarifinės kvotos ypatumais, jai taikytinais reikalavimais ar apribojimais, nustatytais tarptautiniame susitarime arba kitame susijusiame teisės akte; 103. tam tikrais atvejais žemės ūkio produktams gali būti taikoma speciali importo tvarka trečiosiose valstybėse, jei tie produktai atitinka tam tikras specifikacijas ir (arba) kainų sąlygas. Siekiant užtikrinti tinkamą tokios sistemos taikymą, būtinas importuojančios trečiosios valstybės ir Sąjungos valdžios institucijų administracinis bendradarbiavimas. Tuo tikslu prie tokių produktų turėtų būti pridėtas Sąjungoje išduotas sertifikatas; 104. siekiant užtikrinti, kad, įvykdžius tam tikras sąlygas, eksportuojamiems produktams galėtų būti taikoma speciali importo į trečiąją valstybę tvarka, kaip numatyta pagal Sutarties 218 straipsnį Sąjungos sudarytuose susitarimuose, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriuose nustatomas reikalavimas, kad valstybių narių kompetentingos institucijos, gavusios prašymą ir atlikusios tinkamus patikrinimus, išduotų sąlygų įvykdymą patvirtinantį dokumentą; 105. muitų sistema suteikia galimybę atsisakyti visų kitų apsaugos priemonių prie Sąjungos išorės sienų. Vidaus rinka ir muitų mechanizmas išskirtinėmis aplinkybėms galėtų pasirodyti netinkami. Tokiais atvejais, kad Sąjungos rinka neliktų be apsaugos nuo galimų sutrikimų, Sąjungai turėtų būti suteikta galimybė nedelsiant imtis visų būtinų priemonių. Tokios priemonės turėtų atitikti tarptautinius Sąjungos įsipareigojimus; 106. turėtų būti numatyta galimybė uždrausti taikyti laikinojo įvežimo ir išvežimo perdirbti tvarką. Todėl tikslinga numatyti galimybę tokiomis aplinkybėmis sustabdyti laikinojo įvežimo ir išvežimo perdirbti tvarkos taikymą; 107. nuostatomis dėl eksporto į trečiąsias valstybes grąžinamųjų išmokų, kurios grindžiamos kainų Sąjungoje ir pasaulinėje rinkoje skirtumu ir neviršija Sąjungos įsipareigojimais PPO nustatytų ribų, skyrimo turėtų būti užtikrinamas Sąjungos dalyvavimas tarptautinėje prekyboje tam tikrais produktais, kuriems taikomas šis reglamentas. Subsidijuojamam eksportui turėtų būti taikomi vertės ir kiekio apribojimai; 108. vertės apribojimų laikymasis turėtų būti užtikrinamas tuo metu, kai nustatomos eksporto grąžinamosios išmokos, stebint mokėjimus pagal taisykles, susijusias su Europos žemės ūkio garantijų fondu. Stebėsenai palengvinti eksporto grąžinamosios išmokos gali būti privaloma tvarka nustatomos iš anksto ir numatoma galimybė diferencijuotų grąžinamųjų išmokų atveju pakeisti paskirties vietą tam tikroje geografinėje vietovėje, kuriai taikoma bendra eksporto grąžinamosios išmokos norma. Jeigu paskirties vieta pakeičiama, turėtų būti mokama faktinei paskirties vietai taikoma eksporto grąžinamoji išmoka, kuri neviršija iš anksto nustatytai paskirties vietai taikomos sumos; 109. kiekio apribojimų laikymąsi turėtų užtikrinti patikima ir veiksminga stebėsenos sistema. Šiuo tikslu eksporto grąžinamosios išmokos turėtų būti skiriamos, jeigu yra išduota eksporto licencija. Eksporto grąžinamosios išmokos turėtų būti skiriamos neviršijant nustatytų ribų, atsižvelgiant į konkretų kiekvieno atitinkamo produkto atvejį. Šios taisyklės išimtis turėtų būti leidžiama taikyti tik Sutarties I priede neišvardytiems perdirbtiems produktams, kuriems netaikomi kiekio apribojimai. Reikėtų numatyti nuo valdymo taisyklių griežto laikymosi leidžiančią nukrypti nuostatą, taikytiną, kai nėra tikėtina, jog eksportuojamas kiekis, už kurį skiriamos eksporto grąžinamosios išmokos, viršys nustatytą kiekį; 110. turėtų būti numatyta, kad eksporto grąžinamosios išmokos už gyvus galvijus skiriamos ir mokamos tik jei laikomasi Sąjungos teisės aktų dėl gyvūnų gerovės ir visų pirma dėl vežamų gyvūnų apsaugos nuostatų; 111. siekiant užtikrinti, kad žemės ūkio produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, eksportuotojams būtų suteiktos vienodos galimybės gauti eksporto grąžinamąsias išmokas, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, reglamentuojančius tam tikrų žemės ūkio produktų taisyklių taikymą produktams, eksportuojamiems kaip perdirbtos prekės; 112. siekiant paskatinti eksportuotojus laikytis gyvūnų gerovės sąlygų ir suteikti galimybę kompetentingoms institucijoms tikrinti, ar teisingai naudojamos eksporto grąžinamosios išmokos, kai tos išmokos skiriamos su sąlyga, kad laikomasi gyvūnų gerovės reikalavimų, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, susijusius su gyvūnų gerovės reikalavimų laikymusi už Sąjungos muitų teritorijos ribų, įskaitant galimybę kreiptis į nepriklausomas trečiąsias šalis; 113. siekiant užtikrinti, kad konkursuose dalyvaujantys ūkio subjektai vykdytų savo įpareigojimus, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomas pirminis reikalavimas grąžinti su licencijoms susijusius užstatus už konkurso tvarka skiriamas eksporto grąžinamąsias išmokas; 114. siekiant kuo labiau sumažinti ūkio subjektų ir valdžios institucijų administracinę naštą, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos ribinės vertės, kurių neviršijus nebūtų privaloma laikytis įpareigojimo išduoti arba pateikti eksporto licenciją; kuriais nustatomos paskirties vietos arba operacijos, kurių atveju gali būti pateisinamas atleidimas nuo įpareigojimo pateikti eksporto licenciją, ir kuriais leidžiama pateisinamais atvejais eksporto licencijas išduoti ex post ; 115. siekiant atsižvelgti į praktines situacijas, pateisinančias visišką arba dalinę atitiktį eksporto grąžinamųjų išmokų skyrimo reikalavimams, ir padėti ūkio subjektams įveikti laikotarpį nuo eksporto grąžinamosios išmokos paraiškos pateikimo iki galutinio grąžinamosios išmokos mokėjimo, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos priemonės, susijusios su kita grąžinamosios išmokos mokėjimo data; eksporto grąžinamosios išmokos mokėjimo pasekmėmis, kai licencijoje nurodytas produkto kodas arba paskirties vieta neatitinka tikrojo produkto arba paskirties vietos; išankstiniu eksporto grąžinamųjų išmokų mokėjimu, įskaitant užstato pateikimo ir grąžinimo sąlygas; patikromis ir įrodymais, kai kyla abejonių dėl tikrosios produktų paskirties vietos, įskaitant galimybę reimportuoti į Sąjungos muitų teritoriją; paskirties vietomis, kurioms taikoma eksporto iš Sąjungos tvarka, ir paskirties vietų, atitinkančių eksporto grąžinamųjų išmokų skyrimo reikalavimus, įtraukimu į Sąjungos muitų teritoriją; 116. siekiant užtikrinti, kad produktai, už kuriuos skiriamos eksporto grąžinamosios išmokos, būtų eksportuojami iš Sąjungos muitų teritorijos ir nebūtų į šią teritoriją grąžinami, taip pat siekiant kuo labiau sumažinti ūkio subjektų įrodymų, kad produktai, už kuriuos skiriamos diferencijuotos grąžinamosios išmokos, pasiekė paskirties šalį, rengimo ir teikimo administracinę naštą, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais priimamos priemonės, susijusios su terminu, iki kurio produktai turi būti išvežti iš Sąjungos muitų teritorijos, įskaitant laikino pakartotino įvežimo terminą; perdirbimu, kuris gali būti tuo laikotarpiu taikomas produktams, už kuriuos skiriamos eksporto grąžinamosios išmokos; įrodymu, kad produktai, už kuriuos skiriamos diferencijuotos grąžinamosios išmokos, pasiekė paskirties vietą; grąžinamųjų išmokų ribinėmis vertėmis ir sąlygomis, kuriomis eksportuotojai gali būti atleisti nuo reikalavimo pateikti tokį įrodymą ir įrodymo, kad produktai, už kuriuos skiriamos diferencijuotos grąžinamosios išmokos, pasiekė paskirties vietą, tvirtinimo, kurį atlieka nepriklausomos trečiosios šalys, sąlygomis; 117. siekiant atsižvelgti į įvairių sektorių ypatumus, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomi ūkio subjektams ir produktams, už kuriuos gali būti skiriamos eksporto grąžinamosios išmokos, taikytini specialieji reikalavimai ir sąlygos, visų pirma apibrėžiami produktai ir jų savybės, taip pat nustatomi eksporto grąžinamosioms išmokoms apskaičiuoti taikomi koeficientai; 118. kad neteisėtai auginamos kanapės netrikdytų pluoštinių kanapių sektoriaus rinkos, šiame reglamente turėtų būti numatytos kanapių ir kanapių sėklų importo patikros, kuriomis užtikrinama, kad prie tokių produktų būtų pridėta tam tikrų įrodymų dėl tetrahidrokanabinolio kiekio. Be to, ne sėjai skirtų kanapių sėklų importui ir toliau turėtų būti taikoma kontrolės sistema, kurioje numatyta atitinkamiems importuotojams taikyti leidimų tvarką; 119. minimalios žydinčių gėlių svogūnėlių eksporto kainos yra nebenaudingos, todėl turėtų būti panaikintos; 120. pagal Sutarties 42 straipsnį su konkurencija susijusios Sutarties nuostatos taikomos žemės ūkio produktų gamybai ir prekybai jais tik tiek, kiek nustatyta Sąjungos teisės aktuose pagal Sutarties 43 straipsnio 2 bei 3 dalis ir laikantis jose nustatytos tvarkos; 121. konkurencijos taisyklės, susijusios su Sutarties 101 straipsnyje nurodytais susitarimais, sprendimais ir veiksmais, ir su piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi, turėtų būti taikomos žemės ūkio produktų gamybai ir prekybai jais, jeigu jų taikymas netrukdo siekti BŽŪP tikslų; 122. ūkininkų ar gamintojų organizacijoms arba jų asociacijoms, kurių tikslas – bendra žemės ūkio produktų gamyba ar prekyba jais arba bendros infrastruktūros naudojimas, reikėtų taikyti ypatingą tvarką, nebent tokia bendra veikla užkirstų kelią konkurencijai arba trukdytų siekti Sutarties 39 straipsnyje numatytų tikslų; 123. tam tikrai tarpšakinių organizacijų veiklai reikėtų taikyti ypatingą tvarką su sąlyga, kad dėl tokios veiklos nebus padalytos rinkos, nebus padarytas poveikis sklandžiam bendram rinkos organizavimui, iškreipta ar panaikinta konkurencija, taip pat jei tokia veikla nesusijusi su kainų nustatymu arba diskriminavimu; 124. nacionalinės pagalbos skyrimas sukeltų pavojų tinkamam bendrosios rinkos veikimui. Todėl žemės ūkio produktams paprastai taikomos valstybės pagalbos skyrimą reglamentuojančios Sutarties nuostatos. Tam tikrais atvejais turėtų būti leidžiama taikyti išimtis. Kai tokios išimtys taikomos, Komisijai turėtų būti suteikta galimybė sudaryti esamų, naujų ar siūlomų nacionalinės pagalbos rūšių sąrašą, pateikti valstybėms narėms atitinkamas pastabas ir pasiūlyti tinkamas priemones; 125. dėl ypatingos šiaurės elnių auginimo bei prekybos jais ir jų produktų gamybos ir prekybos jais sektoriaus ekonominės padėties Suomija ir Švedija tokiai veiklai turėtų ir toliau skirti nacionalines išmokas; 126. siekiant reaguoti į pagrįstus krizės atvejus net ir po to, kai 2012 m. pasibaigs pereinamasis laikotarpis, kuriuo taikoma paramos programose numatyta distiliavimo rėmimo priemonė, valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė už distiliavimą krizės atveju skirti nacionalines išmokas, kurių bendras biudžetas neviršytų 15 % valstybės narės nacionalinei paramos programai numatyto atitinkamo metinio biudžeto. Prieš skiriant tokias nacionalines išmokas apie jas turėtų būti pranešama Komisijai, ir jos turėtų būti patvirtintos pagal šį reglamentą; 127. nuostatos dėl vynmedžių išnaikinimo priemokų ir tam tikros priemonės pagal vyno sektoriaus paramos programas neturėtų trukdyti tais pačiais tikslais skirti nacionalinių išmokų; 128. Suomijoje cukriniai runkeliai auginami ypatingomis geografinėmis ir klimato sąlygomis, kurios neigiamai paveiks sektorių, nekalbant apie cukraus sektoriaus reformos bendrą poveikį. Todėl tai valstybei narei turėtų būti leista nuolat skirti nacionalines išmokas savo cukrinių runkelių augintojams; 129. siekiant sumažinti ankstesnės Sąjungos paramos už riešutus atsiejimo poveikį, valstybėms narėms turėtų būti leidžiama ir toliau už riešutus skirti nacionalines išmokas, kaip šiuo metu numatyta Reglamento (EB) Nr. 73/2009 120 straipsnyje. Kadangi tas reglamentas turi būti panaikintas, siekiant aiškumo, nacionalinės išmokos turėtų būti numatytos šiame reglamente; 130. dėl laisvo judėjimo apribojimų, atsirandančių taikant kovai su gyvūnų ligų plitimu skirtas priemones, vienos ar daugiau valstybių narių rinkose galėtų kilti sunkumų. Patirtis rodo, kad dideli rinkos sutrikimai, pavyzdžiui, smarkiai sumažėjęs vartojimas ar didelis kainų kritimas, gali būti susiję su vartotojų pasitikėjimo praradimu dėl pavojaus visuomenės, gyvūnų ar augalų sveikatai. Atsižvelgiant į patirtį, priemonės, susijusios su vartotojų pasitikėjimo praradimu, turėtų būti taikomos ir augalų produktams; 131. galvijienai, pienui ir pieno produktams, kiaulienai, avienai ir ožkienai, kiaušiniams ir paukštienai taikomos išskirtinės rinkos rėmimo priemonės turėtų būti tiesiogiai susijusios su sveikatos ir veterinarijos priemonėmis, priimtomis siekiant kovoti su ligų plitimu. Jų turėtų būti imamasi valstybių narių prašymu, kad rinkose būtų išvengta didelių sutrikimų; 132. siekiant efektyviai ir veiksmingai reaguoti į rinkos sutrikdymo pavojų, turėtų būti numatytos specialios intervencinės priemonės. Reikėtų nustatyti tų priemonių taikymo sritį; 133. siekiant efektyviai ir veiksmingai reaguoti į didelio kainų kilimo ar kritimo vidaus ar išorės rinkose ar kitų rinką veikiančių veiksnių sukeltą rinkos sutrikdymo pavojų, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais atitinkamam sektoriui nustatomos būtinos priemonės, įskaitant, jei būtina, priemonę, kurią taikant išplečiama arba pakeičiama kitų šiame reglamente numatytų priemonių taikymo sritis, trukmė ar kiti aspektai, arba visiškai ar iš dalies sustabdomas importo muitų taikymas, įskaitant jų taikymą tam tikriems kiekiams ir (arba) laikotarpiams; 134. Komisija turėtų būti įgaliota patvirtinti priemones, būtinas konkrečioms problemoms spręsti nepaprastosios padėties atvejais; 135. gali būti reikalaujama, kad šio reglamento taikymo, žemės ūkio produktų rinkos stebėsenos, analizės ir valdymo, rinkos skaidrumo užtikrinimo, tinkamo BŽŪP priemonių veikimo užtikrinimo, BŽŪP priemonių tikrinimo, kontrolės, stebėsenos, vertinimo ir audito tikslais, taip pat tarptautinių susitarimų įgyvendinimo tikslais, įskaitant tuose susitarimuose numatytus pranešimo reikalavimus, įmonės, valstybės narės ir (arba) trečiosios valstybės pateiktų pranešimus. Siekiant užtikrinti, kad būtų taikoma suderinta, racionalesnė ir paprastesnė metodika, Komisija turėtų būti įgaliota priimti visas su pranešimais susijusias būtinas priemones. Imdamasi tokių veiksmų ji turėtų atsižvelgti į duomenų poreikius ir galimų duomenų šaltinių sinergiją; 136. siekiant užtikrinti, kad pranešimai būtų pateikiami greitai, veiksmingai, tiksliai ir ekonomiškai, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomas praneštinos informacijos pobūdis ir rūšis, pranešimo būdai, taisyklės, susijusios su prieigos prie informacijos arba informacijos sistemų, kuriomis naudotis sudarytos sąlygos, teisėmis ir informacijos skelbimo sąlygos ir būdai; 137. yra taikytini Sąjungos teisės aktai, reglamentuojantys asmenų apsaugą tvarkant asmens duomenis ir laisvą tokių duomenų judėjimą, visų pirma 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo; 138. lėšos iš žemės ūkio sektoriaus krizių rezervo turėtų būti perduotos laikantis Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinio susitarimo dėl bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo[18] 14 punkte nustatytų sąlygų ir tvarkos, ir turėtų būti aiškiai nustatyta, kad šis reglamentas yra taikytinas pagrindinis teisės aktas; 139. siekiant užtikrinti sklandų perėjimą nuo Reglamente (ES) Nr. [COM(2010)799] numatytų priemonių prie šiame reglamente nustatytų priemonių, Komisija turėtų būti įgaliota pagal Sutarties 290 straipsnį priimti tam tikrus teisės aktus, kuriais nustatomos būtinos priemonės, visų pirma priemonės, būtinos apsaugoti įmonių įgytas teises ir teisėtus lūkesčius; 140. skubos tvarka turėtų būti taikoma išskirtiniais atvejais, jei pasirodytų, kad tai yra būtina siekiant efektyviai ir veiksmingai reaguoti į rinkos sutrikdymo pavojų arba rinkos sutrikimų atvejais. Skubos tvarka turėtų būti taikoma pagrįstai ir turėtų būti tiksliai įvardyti jos taikymo atvejai; 141. siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Šiais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi remiantis 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai[19] ; 142. priimant teisės aktus, kuriais įgyvendinamas šis reglamentas, turėtų būti taikoma nagrinėjimo procedūra, atsižvelgiant į tai, kad tie teisės aktai susiję su BŽŪP, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 182/2011 2 straipsnio 2 dalies b punkto ii papunktyje. Tačiau priimant teisės aktus, kurias įgyvendinamas šis reglamentas ir kurie susiję su konkurencijos reikalais, turėtų būti taikoma patariamoji procedūra, atsižvelgiant į tai, kad patariamoji procedūra naudojama priimant teisės aktus, kuriais apskritai įgyvendinama konkurencijos teisė; 143. tinkamai pagrįstais atvejais, kai tai būtina dėl neišvengiamų skubos priežasčių, Komisija turėtų priimti nedelsiant taikomus įgyvendinimo aktus, kuriais priimamos, keičiamos arba atšaukiamos Sąjungos apsaugos priemonės, sustabdomas laikinojo įvežimo ar išvežimo perdirbti tvarkos taikymas, jei tai būtina norint nedelsiant reaguoti į padėtį rinkoje, ir skubiai sprendžiamos konkrečios problemos, kai tokie neatidėliotini veiksmai būtini problemoms spręsti; 144. tam tikrų šiame reglamente numatytų priemonių atveju, kai reikia imtis skubių veiksmų, arba kurios susijusios su paprasčiausiu bendrųjų nuostatų taikymu konkrečioms situacijoms be teisės veikti savo nuožiūra, Komisija turėtų būti įgaliota priimti įgyvendinimo aktus netaikant Reglamento (ES) Nr. 182/2011; 145. be to, Komisija turėtų būti įgaliota vykdyti tam tikras administracines arba valdymo užduotis, dėl kurių nereikia priimti deleguotųjų arba įgyvendinimo aktų; 146. po to, kai įsigalios šis reglamentas, pagal Reglamentą (ES) Nr. [COM(2010)799] per pagrįstą laikotarpį nustos galioti kelios sektoriams skirtos priemonės, įskaitant su pieno kvotomis, cukraus kvotomis ir kitomis cukraus sektoriaus priemonėmis susijusias priemones, vynuogių sodinimo apribojimai, taip pat tam tikrų rūšių valstybės pagalba. Panaikinus Reglamentą (ES) Nr. [COM(2010)799], atitinkamos nuostatos ir toliau turėtų būti taikomos iki susijusių schemų galiojimo pabaigos; 147. siekiant užtikrinti sklandų perėjimą nuo Reglamente (ES) Nr. [COM(2010)799] numatytos tvarkos prie šio reglamento nuostatų taikymo, Komisija turėtų būti įgaliota priimti pereinamojo laikotarpio priemones; 148. 1996 m. liepos 30 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1601/96, kuriuo nustatoma už 1995 m. derlių apynių augintojams skiriamos pagalbos suma[20], yra laikina priemonė, kuri, atsižvelgiant į jos pobūdį, yra nebeaktuali. 2001 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1037/2001, leidžiantis siūlyti ir tiekti tiesiogiai vartoti žmonėms kai kuriuos importuotus vynus, kuriems buvo taikomi vynininkystės procesai, nenumatyti Reglamente (EB) Nr. 1493/1999[21], pakeistas Europos bendrijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų susitarimo dėl prekybos vynu, priimtu 2005 m. gruodžio 20 d. Tarybos sprendimu 2006/232/EB[22], nuostatomis, todėl yra nebeaktualus. Siekiant aiškumo ir teisinio užtikrintumo reglamentai (EB) Nr. 1601/96 ir (EB) Nr. 1037/2001 turėtų būti panaikinti; 149. reglamente nustatytos priemonės, susijusios su sutartiniais santykiais pieno ir pieno produktų sektoriuose, yra pagrįstos atsižvelgiant į dabartines pieno rinkos ekonomines aplinkybes ir tiekimo grandinės struktūrą. Tačiau, kad tos priemonės padarytų visą galimą poveikį, jos turėtų būti pakankamai ilgos trukmės (taikomos prieš pieno kvotų panaikinimą ir po jo). Tačiau, atsižvelgiant į jų platų pobūdį, jos vis dėlto turėtų būti laikinos ir persvarstomos. Komisija turėtų priimti pieno rinkos pokyčių ataskaitas, kuriose visų pirma būtų aptariamos galimos ūkininkams skirtos paskatos sudaryti bendros gamybos susitarimus; ataskaitos turi būti pateiktos iki atitinkamai 2014 m. birželio 30 d. ir 2018 m. gruodžio 31 d., PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: TURINYS AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 2 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS 2 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI 4 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI 6 4. POVEIKIS BIUDŽETUI 7 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas (Vieno BRO reglamentas) 9 I DALIS ĮVADINĖS NUOSTATOS 37 II DALIS VIDAUS RINKA 41 I ANTRAŠTINĖ DALIS INTERVENCIJA Į RINKĄ 41 I SKYRIUS Valstybės intervencija ir parama privačiam sandėliavimui 41 1 skirsnis Valstybės intervencijos ir paramos privačiam sandėliavimui bendrosios nuostatos 41 2 skirsnis Valstybės intervencija 42 3 skirsnis Parama privačiam sandėliavimui 45 4 skirsnis Valstybės intervencijos ir paramos privačiam sandėliavimui bendrosios nuostatos 46 II SKYRIUS Pagalbos schemos 50 1 skirsnis Galimybių gauti maisto produktų gerinimo sistemos 50 1 poskirsnis Vaisių vartojimo skatinimo mokyklose programa 50 2 poskirsnis pieno vartojimo skatinimo mokyklose programa 52 2 skirsnis Pagalba alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių sektoriui 54 3 skirsnis Pagalba vaisių ir daržovių sektoriui 55 4 skirsnis Paramos vyno sektoriui programos 62 1 poskirsnis Bendrosios nuostatos ir reikalavimus atitinkančios priemonės 62 2 poskirsnis Konkrečios paramos priemonės 64 3 poskirsnis Procedūrinės nuostatos 68 5 skirsnis Pagalba bitininkystės produktų sektoriui 70 II ANTRAŠTINĖ DALIS SU PREKYBA IR GAMINTOJŲ ORGANIZACIJOMIS SUSIJUSIOS TAISYKLĖS 71 I SKYRIUS Su prekyba susijusios taisyklės 71 1 skirsnis Prekybos standartai 71 1 poskirsnis Įvadinės nuostatos 71 2 poskirsnis Bendrasis prekybos standartas 71 3 poskirsnis Konkretiems sektoriams arba produktams skirti prekybos standartai 72 4 poskirsnis Su importu ir eksportu susiję prekybos standartai 78 5 poskirsnis Bendrosios nuostatos 79 2 skirsnis Vyno sektoriuje naudojamos kilmės vietos nuorodos, geografinės nuorodos ir tradiciniai terminai 80 1 poskirsnis Įvadinės nuostatos 80 2 poskirsnis Kilmės vietos nuorodos ir geografinės nuorodos 80 3 poskirsnis Tradiciniai terminai 90 3 skirsnis Vyno sektoriaus produktų ženklinimas ir pateikimas 92 II SKYRIUS SPECIALIOSIOS ATSKIRIEMS SEKTORIAMS TAIKOMOS NUOSTATOS 96 1 skirsnis Cukrus 96 2 skirsnis Vynas 97 3 skirsnis Pienas ir pieno produktai 98 III SKYRIUS Gamintojų organizacijos ir asociacijos, tarpšakinės organizacijos, ūkio subjektų organizacijos 101 1 skirsnis apibrėžimas ir pripažinimas 101 2 skirsnis Taisyklių taikymo išplėtimas ir privalomi įnašai 103 3 skirsnis Pasiūlos pritaikymas 105 4 skirsnis Procedūrinės taisyklės 106 III DALIS PREKYBA SU TREČIOSIOMIS VALSTYBĖMIS 108 I SKYRIUS Importo ir eksporto licencijos 108 II skyrius Importo muitai 110 III skyrius Tarifinių kvotų administravimas ir speciali importo tvarka trečiosiose valstybėse 112 IV skyrius Specialiosios tam tikriems produktams taikomos importo nuostatos 114 V skyrius Apsaugos priemonės ir laikinasis įvežimas perdirbti 115 VI skyrius Eksporto grąžinamosios išmokos 117 VII skyrius Laikinasis išvežimas perdirbti 122 IV DALIS KONKURENCIJOS TAISYKLĖS 123 I SKYRIUS Įmonėms taikomos taisyklės 123 II SKYRIUS Valstybės pagalbos taisyklės 126 V DALIS BENDROSIOS NUOSTATOS 129 I SKYRIUS Išskirtinės priemonės 129 1 skirsnis Rinkos sutrikdymas 129 2 skirsnis su gyvūnų ligomis ir vartotojų pasitikėjimo praradimu dėl pavojaus visuomenės, gyvūnų ar augalų sveikatai susijusios rinkos rėmimo priemonės 129 3 skirsnis Konkrečios problemos 131 II SKYRIUS Pranešimai ir ataskaitos 131 III SKYRIUS Žemės ūkio sektoriaus krizių rezervas 133 VI DALIS DELEGUOTIEJI ĮGALIOJIMAI, ĮGYVENDINIMO NUOSTATOS, PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR BAIGIAMOSIOS TAISYKLĖS 134 I SKYRIUS Deleguotieji įgaliojimai ir įgyvendinimo nuostatos 134 II SKYRIUS Pereinamojo laikotarpio ir baigiamosios nuostatos 135 I PRIEDAS 1 STRAIPSNIO 2 DALYJE NURODYTŲ PRODUKTŲ SĄRAŠAS I dalis. Grūdai 138 II dalis. Ryžiai 141 III dalis. Cukrus 142 IV dalis. Sausieji pašarai 142 V dalis. Sėklos 143 VI dalis. Apyniai 145 VII dalis. Alyvuogių aliejus ir valgomosios alyvuogės 145 VIII dalis. Pluoštiniai linai ir kanapės 145 IX dalis. Vaisiai ir daržovės 146 X dalis. Perdirbtų vaisių ir daržovių produktai 146 XI dalis. Bananai 150 XII dalis. Vynas 150 XIII dalis. Augantys medžiai ir kiti gyvi augalai, svogūnėliai, šaknys ir kitos panašios augalų dalys, skintos gėlės ir dekoratyviniai žalumynai 151 XIV dalis. Tabakas 151 XV dalis. Galvijiena 151 XVI dalis. Pienas ir pieno produktai 152 XVII dalis. Kiauliena 152 XVIII dalis. Aviena ir ožkiena 153 XIX dalis. Kiaušiniai 153 XX dalis. Paukštiena 154 XXI dalis. Žemės ūkio kilmės etilo alkoholis 154 XXII dalis. Bitininkystės produktai 155 XXIII dalis. Šilkaverpiai 155 XXIV dalis. Kiti produktai 156 II PRIEDAS 3 STRAIPSNIO 1 DALYJE NURODYTOS APIBRĖŽTYS I dalis. Ryžių sektoriuje vartojamų terminų apibrėžtys 164 II dalis. Apynių sektoriuje vartojamų terminų apibrėžtys 167 III dalis. Vyno sektoriuje vartojamų terminų apibrėžtys 167 IV dalis. Galvijienos sektoriuje vartojamų terminų apibrėžtys 169 V dalis. Pieno ir pieno produktų sektoriuje vartojamų terminų apibrėžtys 169 VI dalis. Kiaušinių sektoriuje vartojamų terminų apibrėžtys 169 VII dalis. Paukštienos sektoriuje vartojamų terminų apibrėžtys 170 VIII dalis. Bitininkystės produktų sektoriuje vartojamų terminų apibrėžtys 171 III PRIEDAS 7 STRAIPSNYJE NURODYTA RYŽIŲ IR CUKRAUS STANDARTINĖ KOKYBĖ 173 IV PRIEDAS 41 STRAIPSNIO 1 DALYJE NURODYTŲ PARAMOS PROGRAMŲ BIUDŽETAS 175 V PRIEDAS 56 STRAIPSNIO 3 DALYJE NURODYTOS TARPTAUTINĖS ORGANIZACIJOS 176 VI PRIEDAS 60 STRAIPSNYJE NURODYTŲ PRODUKTŲ APIBRĖŽTYS, PAVADINIMAI IR PREKINIAI PAVADINIMAI 177 I dalis. Jaunesnių nei 12 mėnesių galvijų mėsa 177 I. Apibrėžtis 177 II. Prekiniai pavadinimai 177 II dalis. Vynuogių produktai 180 III dalis. Pienas ir pieno produktai 187 IV dalis. Žmonėms vartoti skirtas pienas, kurio KN kodas yra 0401 188 V dalis. Paukštienos sektoriaus produktai 191 VI dalis. Tepieji riebalai 193 VII dalis. Alyvuogių aliejaus ir alyvuogių išspaudų aliejaus aprašai ir apibrėžtys 196 VI priedo priedėlis (nurodytas II dalyje) Vynuogių auginimo zonos 197 VII PRIEDAS 62 STRAIPSNYJE NURODYTI VYNININKYSTĖS METODAI I DALIS Sodrinimas, rūgštinimas ir rūgštingumo mažinimas tam tikrose vynuogių auginimo zonose 202 II dalis. Apribojimai 205 VIII PRIEDAS 163 STRAIPSNYJE NURODYTOS ATITIKMENŲ LENTELĖS 208 FINANSINĖ TEISĖS AKTO PASIŪLYMO PAŽYMA 224 I DALISĮVADINĖS NUOSTATOS 1 straipsnis Taikymo sritis 1. Šiuo reglamentu nustatomas bendras žemės ūkio produktų (visų SESV I priede išvardytų produktų, išskyrus Reglamento (ES) Nr. [COM(2011)416] dėl bendro žuvininkystės ir akvakultūros produktų rinkų organizavimo I priede išvardytus žuvininkystės ir akvakultūros produktus) rinkų organizavimas. 2. 1 dalyje apibrėžti žemės ūkio produktai suskirstomi į šiuos I priede išvardytus sektorius: a) grūdų, I priedo I dalis; b) ryžių, I priedo II dalis; c) cukraus, I priedo III dalis; d) sausųjų pašarų, I priedo IV dalis; e) sėklų, I priedo V dalis; f) apynių, I priedo VI dalis; g) alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių, I priedo VII dalis; h) linų ir kanapių, I priedo VIII dalis; i) vaisių ir daržovių, I priedo IX dalis; j) perdirbtų vaisių ir daržovių, I priedo X dalis; k) bananų, I priedo XI dalis; l) vyno, I priedo XII dalis; m) gyvų augalų, I priedo XIII dalis; n) tabako, I priedo XIV dalis; o) galvijienos, I priedo XV dalis; p) pieno ir pieno produktų, I priedo XVI dalis; q) kiaulienos, I priedo XVII dalis; r) avienos ir ožkienos, I priedo XVIII dalis; s) kiaušinių, I priedo XIX dalis; t) paukštienos, I priedo XX dalis; u) etilo alkoholio, I priedo XXI dalis; v) bitininkystės produktų, I priedo XXII dalis; w) šilkaverpių, I priedo XXIII dalis; x) kitų produktų, I priedo XXIV dalis. 2 straipsnis Bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP) bendrosios nuostatos Reglamentas (ES) Nr. [...] dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos ir pagal jį priimtos nuostatos taikomos šiame reglamente nustatytoms priemonėms. 3 straipsnis Apibrėžtys 1. Šiame reglamente taikomos su tam tikrais sektoriais susijusios apibrėžtys, išdėstytos II priede. 2. Reglamente (ES) Nr. [...] dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, Reglamente (ES) Nr. [...], kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos schemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės, ir Reglamente (ES) Nr. [...] dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, nustatytos apibrėžtys taikomos tais