/* KOM/2010/0512 galutinis */ KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI BEI REGIONŲ KOMITETUI 2009 m. Europos Komisijos metinė ataskaita dėl dėl stabilumo priemonės SEK (2010) 1114





[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.9.28 KOM(2010) 512 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI BEI REGIONŲ KOMITETUI 2009 m. Europos Komisijos metinė ataskaita dėldėl stabilumo priemonėsSE K (2010) 1114 1. Įžanga Ši trečia metinė ataskaita teikiama Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui laikantis 2006 m. lapkričio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1717/2006, nustatančio stabilumo priemonę (SP reglamentas), 23 straipsnyje įtvirtinto reikalavimo teikti ataskaitas. Ši ataskaita taip pat teikiama papildant informaciją, kuri jau pateikta pagal SP reglamento 6 straipsnio 6 dalyje nustatytą reikalavimą teikti ataskaitas. Pagal 2007 m. įtvirtintą darbo tvarką Komisija informuoja Tarybą ir Europos Parlamentą apie išimtines pagalbos priemones, kurias ES reaguojant į krizes numatyta netrukus remti pagal SP. Be to, prie metinės ataskaitos pridedamame Komisijos tarnybų darbo dokumente pateikiama bendra naujausia informacija apie vykdomų priemonių įgyvendinimą, kad būtų galima įvertinti rezultatus, pasiektus realiai taikant priimtas priemones. 2. Stabilumo priemonės pagrindas Nuo 2007 m., kai buvo sukurta stabilumo priemonė, o jos finansavimui 2007–2013 m. skirta apie 2 mlrd. EUR, ši priemonė buvo pasitelkiama reaguojant į konfliktus ir krizes visame pasaulyje – imtasi kovos su grėsmėmis nacionaliniam ir regioniniam saugumui veiksmų, padidinti reagavimo į krizes ir konfliktų prevencijos pajėgumai. Taigi dėl stabilumo priemonės ES intervencijos visais konflikto etapais buvo atliekamos laiku, veiksmingai ir papildant kitas priemones. Reagavimas į krizes SP reglamento 3 straipsnyje numatytam stabilumo priemonės reagavimo į krizes komponentui tenka didžioji SP biudžeto dalis (1,4 mlrd. EUR 2007–2013 m.). Pasitelkiant SP galima numatyti politines krizes, smurtinius konfliktus ar stichines nelaimes ir į juos reaguoti; ja užtikrinama, kad pagalba trečiosioms šalims būtų suteikiama laiku, lanksčiai, darniai ir atsižvelgiant į politiškai opius klausimus. Nuo 2007 m. daugelis priemonių pagal SP buvo sukurtos siekiant papildyti bendrus ES ar tarptautinius veiksmus atitinkamoje srityje (dažnai derinant jas su humanitarine pagalba, kad būtų labiau susieta pagalba, atkūrimas ir vystymasis) arba padėti BSGP misijoms siekti politinių tikslų. Dėl SP reagavimo į krizes pobūdžio programų negalima suplanuoti iš anksto. Jos rengiamos reaguojant į krizės padėtį arba kylančią krizę, kai kitomis EB finansinėmis priemonėmis neįmanoma pakankamai greitai suteikti paramą, taip pat atsižvelgiant į ES horizontaliuosius ir geografinius tikslus ir strateginius prioritetus. Tokie veiksmai turi papildyti vienas kitą, jais taip pat turi būti siekiama sinergijos su ES geografinėmis strategijomis ir priemonėmis. Juos rengiant taip pat reikia atsižvelgti į šalies bei regionų strategijas. SP tvirtinimo procedūromis siekiama užtikrinti greitą reagavimo į krizes programų, kurių suma neviršija 20 mln. EUR, priėmimą. SP veiksmai yra politinės priemonės. Atsižvelgiant į tai, išsamios politinės ES lygmens konsultacijos su atitinkamomis nacionalinėmis institucijomis ir nevalstybiniais subjektais yra svarbios priimant sprendimą. Ilgalaikiai uždaviniai Į SP įtrauktas ir ilgesnio laikotarpio aspektas, kurį sudaro trys programuojami komponentai, pagal kuriuos numatyta teikti „pagalbą esant stabilioms bendradarbiavimo sąlygoms“. Ji apima priemones grėsmėms saugumui ir apsaugai šalinti pagal 4 straipsnio 1 dalį, priemones rizikai dėl turimų cheminių, biologinių, radiologinių ir branduolinių medžiagų mažinti pagal 4 straipsnio 2 dalį ir pasirengimo krizėms priemones pagal 4 straipsnio 3 dalį. 2007–2011 m. stabilumo priemonės strategijos dokumente pagal 4 straipsnį Komisija nustatė ilgesnio laikotarpio veiksmų prioritetus. Tai yra, i) paremti tarptautines pastangas kovoti su masinio naikinimo ginklų platinimu, įgyvendinant veiksmus, kurių tikslas – pagerinti veiksmingą cheminių, biologinių, radiologinių ir branduolinių medžiagų ir agentų kontrolę, dvejopo naudojimo prekių kontrolę ir pritaikyti ginklų srityje dirbančių mokslininkų žinias siekiant taikių tikslų, ii) paremti pasaulines ir tarpregionines pastangas spręsti neteisėtos prekybos, terorizmo ir organizuoto nusikalstamumo keliamas grėsmes ir iii) numatyti ilgesnio laikotarpio pajėgumų didinimo priemones, skirtas stiprinti tarptautinėms organizacijoms ir nevalstybiniams subjektams, įgaliotiems vykdyti krizių prevenciją ir į jas reaguoti. 3. Reagavimas į krizes pagal stabilumo priemonę (išimtinės pagalbos priemonės pagal SP reglamento 3 straipsnį) Anksti ir greitai nustatyti galimus SP reagavimo į krizes veiksmus įmanoma tik tuomet, jei ES tarnybos Briuselyje ir ES delegacijos vietoje efektyviai bendradarbiauja ir palaiko ryšį. Nustatymo etape svarbūs trijų tipų kriterijai: i) atitiktis priemonės skyrimo reikalavimams (krizės tikrumas, papildomasis priemonės pobūdis ir galima sinergija su kitomis ES reagavimo į krizes intervencijomis); ii) įvykdomumas (t. y. pakankamas laikas gerai parengti veiksmą, patikimo subjekto, galinčio jį įgyvendinti, egzistavimas) ir iii) numatyto veiksmo politinis tinkamumas. Glaudus bendradarbiavimas su ES valstybėmis narėmis ankstyvuoju etapu, pvz., valstybių narių ekspertų įtraukimas į SP tiriamąsias misijas, gali atnešti dar daugiau naudos ir padaryti ES veiksmą nuoseklesnį. 3.1. Iki šiol paskirstytos lėšos geografiniu požiūriu Nuo 2007 m. šimtui atskirų veiksmų 48 pasaulio šalyse buvo skirta 350 mln. EUR. Kalbant apie pastarųjų trejų metų intervencijas reaguojant į krizes, situacija išlieka gana stabili – didelė paramos dalis ir toliau atitenka Afrikai (daugiausia Centrinės Afrikos Respublikai (CAR), Čadui, Kongo Demokratinei Respublikai (KDR), Somaliui ir Zimbabvei – apie 25 %), kiek mažiau – veiksmams Azijoje (daugiausia Bangladeše, Rytų Timore, Nepale, Pakistane, Filipinuose, Pietų Tailande ir Šri Lankoje – apie 20 %), Artimuosiuose Rytuose (Libane, Okupuotojoje Palestinos Teritorijoje, pabėgėliams Sirijoje – apie 18 %), Vakarų Balkanuose ir Rytų Europoje (Bosnijoje ir Hercegovinoje, Kosove[1] ir Moldovos Respublikoje – apie 15 %), Lotynų Amerikoje ir Karibų jūros regione (Bolivijoje, Kolumbijoje, Kuboje, Haityje, Hondūre, Nikaragvoje ir Peru – apie 11 %) bei Centrinėje Azijoje ir Pietų Kaukaze (Armėnijoje (Kalnų Karabache), Gruzijoje ir Kirgizijoje – 11%). 3.2. Tiksliniai sektoriai Priimtos priemonės apima labai įvairus klausimus, pritaikytus konkretiems poreikiams kiekvienoje kylančio ar pasibaigusio konflikto situacijoje, kaip antai: - trumpalaikės rekomendacijos saugumo sektoriaus po konflikto reformai parengti ir pradėti vykdyti (CAR, KDR, Bisau Gvinėja, Libanas, Okupuotoji Palestinos Teritorija, Rytų Timoras), - palengvinimo ar paramos priemonės srityse, kuriose vykdomos BSGP misijos (Afganistanas, Čadas, KDR, Gruzija, Afrikos Kyšulys (piratavimas), Kosovas[2], Okupuotoji Palestinos Teritorija), - parama JT ir (arba) regioninių organizacijų vykdomoms regioninėms taikos palaikymo misijoms ir taikdarystės priemonėms (MINURCAT (Jungtinių Tautų misija Centrinės Afrikos Respublikoje ir Čade) Čade, AS ir JT tarpininkavimas Darfūre, AS misija Somalyje), - parama teisinei valstybei ir pereinamojo laikotarpio teisingumui (Afganistanas, Kolumbija, Kirgizija, Libanas, Siera Leonė, Saliamono salos, Rytų Timoras, Vakarų Balkanai), - parama laikinosioms administracijoms ir specialiesiems tribunolams (Tarptautinis civilinis biuras Kosove, Libano tribunolas, Siera Leonės Specialusis teismas, ESBO demokratinių institucijų ir žmogaus teisių biuro (ODIHR) ir Tarptautinio baudžiamojo tribunolo buvusiajai Jugoslavijai (TBTBJ) programa Balkanuose), - parama konfliktų sprendimui ir susitaikymui (Kolumbija, Gruzija, Moldovos Respublika, Mianmaras (Birma), Nepalas, Okupuotoji Palestinos Teritorija, Peru, Šri Lanka, Pietų Tailandas, Uganda, Zimbabvė), - parama sudėtingiems rinkimų procesams (visa Afrika, Bolivija, Komorai, Haitis, Moldovos Respublika, Pakistanas), - atstatymo programos po konflikto ar nelaimės (Bangladešas, Kuba, rytinė KDR dalis, Gazos ruožas, Haitis, Libanas, Mianmaras (Birma), Nikaragva, Peru) ir bendrų Jungtinių Tautų (JT), Pasaulio banko ir ES poreikių įvertinimų finansavimas, ir - parama perkeltiesiems gyventojams (Gruzija, Libanas, Sirija). 3.3. Su kuo dirba ES? Apie 48 % SP finansavimo yra teikiama per JT agentūras, dažnai turinčias savo padalinių vietose, o šie gali pirmieji sureaguoti į krizes ir konfliktus tose šalyse. Nepaisant dominuojančio JT vaidmens, už SP reagavimo į krizes priemones atsakingos Komisijos tarnybos taip pat stengėsi naudotis vis gausesnių tarptautinių ir nevyriausybinių organizacijų, dirbančių konfliktų prevencijos ir taikos stiprinimo srityje, kompetencija. Dėl to 22 % SP finansavimo yra teikiama per NVO. 17 % – bendradarbiaujant su kitomis, ne JT tarptautinėmis organizacijomis, tarp jų Afrikos Sąjunga, Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija (ESBO), Pasaulio banku. Likęs finansavimas teikiamas per privačius subjektus (6 %), ES valstybių narių agentūras (4 %) ir kartais per vyriausybines šalių sistemas (3 %). [pic] 3.4. 2009 m. priimtos reagavimo į krizes programos ( išimtinės pagalbos priemonės ) Trečiaisiais stabilumo priemonės vykdymo metais nemažai reagavimo į krizes veiksmų vėl buvo finansuota priimant išimtines pagalbos priemones pagal SP reglamentą. Iš viso 2009 m. buvo priimta ir pradėta įgyvendinti 20 finansavimo sprendimų ir 26 pagal SP priimtų priemonių veiksmai. Visų 2009 m. pagal biudžeto išlaidų kategoriją 19 0601 priimtų finansavimo sprendimų sąrašas pateikiamas šios ataskaitos priede – Komisijos tarnybų darbo dokumente. Kaip pavyzdį galima nurodyti greitą reagavimą į Izraelio antpuolio Gazoje padarinius 2009 m. pradžioje papildant Komisijos Humanitarinės pagalbos ir civilinės saugos generalinio direktorato (DG ECHO) vadovaujamą humanitarinės pagalbos operaciją. Tarp kitų svarbiausių pradėtų vykdyti programų reikėtų paminėti paramą civilinei kovai su terorizmu Pakistane (15 mln. EUR), paramos po konflikto priemonių paketą Gruzijai (14 mln. EUR) ir SP indėlį įgyvendinant ES trumpalaikę pereinamojo laikotarpio strategiją Zimbabvei (10,5 mln. EUR). Atsižvelgiant į skubius pagalbos prašymus, kai kurie paramos sudėtingiems rinkimų procesams projektai buvo sukurti greitai ir be išankstinio įspėjimo, kaip antai Bolivijoje, Zambijoje ir Komoruose. Be to, nedelsiant pritaikytos konfliktų švelninimo priemonės padėjo stabilizuoti situaciją Moldovoje ir Libane. Sprendžiant nestabilumo aplink Afrikos Kyšulį klausimą buvo priimta kovos su neteisėta prekyba Adeno įlankoje Jemene programa ir nuspręsta teikti paramą Kenijoje ir Seišeliuose teisiant asmenis, įtariamus vykdžius piratavimo veiksmus ir sulaikytus per ES karinę operaciją EUNAVFOR ATALANTA. 3.5. ES delegacijų vaidmuo reaguojant į krizes ES delegacijos dažnai teikia Komisijai Briuselyje pasiūlymų projektus ir tiesiogiai atsako už priimtų išimtinių pagalbos priemonių valdymą. 2009 m. daugumą priemonių, t. y. 19 iš 20 finansavimo sprendimų ir 15 pagal SP priimtų priemonių veiksmų, įgyvendinti pagal perįgaliojimą pavesta ES delegacijoms atitinkamose šalyse. Taip sudaromos galimybės laiku užbaigti derybas su vietos partneriais dėl sutarčių ir atidžiai stebėti projektų įgyvendinimo procesą atitinkamose šalyse. Taigi 2009 m. ES delegacijos paskyrė 80 % įsipareigojimų asignavimų ir atliko 90 % mokėjimų pagal SP. [pic][pic] SP vietos darbuotojų skaičius ES delegacijose padidėjo iki 22: aštuoni iš jų yra reagavimo į krizes regione planavimo specialistai , o 14 – SP projektų vadovai delegacijose, koordinuojančiose didelę SP dalį. 3.6. Tarptautinis koordinavimas ir informavimas Europos Komisija surengė konferenciją „ Pokyčiai: stipriname reagavimo į krizes ir grėsmes saugumui pajėgumus “ (Briuselis, 2009 m. birželio 3–4 dienos). Šios konferencijos tikslas buvo išanalizuoti, kokiais kriterijais remiantis galima nustatyti veiksmingus reagavimo į krizes pajėgumų stiprinimo metodus. Konferencijoje dalyvavo daug ES institucijų, pilietinės visuomenės, akademinės bendruomenės ir tarptautinių organizacijų, tokių kaip JT, Pasaulio bankas, Arabų valstybių lyga ir Afrikos Sąjunga, atstovų. Buvo išleista nemažai knygų apie ES konfliktų prevenciją, krizių valdymą ir taikos stiprinimą. Jomis siekiama užtikrinti, kad tikslinės grupės būtų gerai informuojamos apie ES reagavimo į krizes pajėgumų pokyčius ir ES veiksmus konfliktų zonose visame pasaulyje. Jas galima rasti internete adresu http://ec.europa.eu/external_relations/ifs/publications/index_en.htm. 3.7. SP reagavimo į krizes ir BSGP papildomumas bei saugumo ir vystymosi sąsaja Kad būtų užtikrintas visapusiškas ES reagavimas į krizes, pagal SP kuriamomis priemonėmis 2009 m. toliau buvo siekiama papildyti bendrą saugumo ir gynybos politiką (BSGP), kaip matyti iš paramos Kenijoje ir Seišeliuose padedant teisti asmenis, įtariamus vykdžius piratavimo veiksmus ir sulaikytus per operaciją EUNAVFOR ATALANTA. Be to, yra atvejų, kai SP veiksmai papildo ir BSGP, ir kitas vykdomas ES pagalbos programas vienu metu. Bendras ypatingai svarbių užsitęsusių krizių situacijų Okupuotojoje Palestinos Teritorijoje, Kosove[3] ir Afganistane požymis – ES parama vystymuisi tampa vienu esminių ES stabilizavimo prioritetų, nes į juos buvo atsižvelgta rengiant 2007–2013 m. programas. Iš keturių dabar šiose šalyse veikiančių BSGP misijų (EUPOL COPPS bei EUBAM Rafah , EUPOL Afghanistan ir EULEX Kosovo ) matyti, kad minėtais trimis atvejais ES vaidmuo saugumo ir vystymosi srityse yra labai svarbus. Atsižvelgiant į dideles sumas, jau investuotas į šiuos projektus, SP buvo naudojama siekiant labai konkrečių tikslų ir papildant kitas priemones, kad būtų išspręstos likusios problemos, kaip antai Kosove: UNMIK IV ramsčio baigiamasis etapas, teisėjų ir prokurorų tikrinimas ir išlaidos pradiniam Tarptautinio civilinio biuro veiklos etapui. Artimuosiuose Rytuose, siekiant paremti ES pastangas reformuoti Palestinos saugos tarnybas ir prisidėti prie EUPOL COPPS darbo, SP lėšomis buvo įsigyta civilinės policijos įrangos, taip pat skirta 20 mln. EUR paramai po konflikto Gazoje. Siekiant paskatinti Afganistano teisingumo sistemos reformą SP lėšomis buvo sukurta aukštos kvalifikacijos ekspertų grupė, kurios darbas dabar tęsiamas pagal Vystomojo bendradarbiavimo priemonės (VBP) programą. Atsižvelgiant į vis labiau užsitęsiančią Gruzijos krizę po 2008 m. karo su Rusija, Europos kaimynystės ir partnerystės priemonė (EKPP), BSGP ir SP pasitelkiamos visos kartu, kad viena kitą papildytų. Kitose vietose, ypač Ačehe, Bolivijoje, Kolumbijoje, Haityje, Mindanao, Pakistane, Šri Lankoje, Pietų Tailande, Rytų Timore ir Jemene, SP buvo pasitelkiama prireikus greitai reaguoti į politinę krizę ar nestabilią situaciją, kai nebuvo galima pasinaudoti kitomis ES priemonėmis. Šiose šalyse ES parama vystymuisi daugiausia orientuojama į skurdo mažinimą ilguoju laikotarpiu ir į Tūkstantmečio vystymosi tikslus. Kita vertus, intervencija pagal BSGP čia net negalima. Taigi, SP praplėtė ES geografines ir politines reagavimo į krizes galimybes. 4. Stabilumo priemonės ilgalaikė dalis (SP reglamento 4 straipsnis) 2009 m. balandžio mėn. Komisija priėmė naują daugiametę 2009–2011 m. preliminariąją ilgalaikių veiksmų pagal SP programą. Joje numatoma skirti iki 225 mln. EUR trims prioritetinėms sritims pagal 4 straipsnį ir įtraukiamos naujos programos, kuriomis siekiama didinti pakrantės valstybių kovos su piratavimu pajėgumus, viena pirmųjų Komisijos kovos su terorizmu programų, kurioje daugiausia dėmesio skiriama Afganistanui, Pakistanui ir Sahelio regionui, taip pat programa kovai su organizuotu nusikalstamumu, susijusiu su prekyba kokainu Vakarų Afrikoje ir Lotynų Amerikoje. Pasirengimo krizėms komponentas įgyvendinant taikdarystės partnerystę, apima aktyvų dialogą su pilietine visuomene, ES valstybėmis narėmis ir tarptautinėmis bei regionų organizacijomis. 2009 m. buvo priimtos atitinkamos 2009 m. metinės veiksmų programos ginklų neplatinimo ir tarpregioninių grėsmių bei taikdarystės partnerystės srityse. Per pirmuosius trejus metus, t. y. per 2007–2009 m. laikotarpį, ilgalaikei daliai iš viso buvo skirta 139 mln. EUR. 36 mln. EUR skirti tarpregioninio saugumo grėsmių šalinimo veiksmams (4 straipsnio 1 dalis), 83 mln. EUR – veiksmams su cheminėmis, branduolinėmis ir biologinėmis medžiagomis arba agentais susijusios rizikos mažinimo ir parengties srityje (4 straipsnio 2 dalis) ir 20 mln. EUR – veiksmams pagal pasirengimo krizėms komponentą (4 straipsnio 3 dalis, taikdarystės partnerystė). 4.1. Tarpregioniniai veiksmai organizuoto nusikalstamumo, neteisėtos prekybos, ypatingos svarbos infrastruktūros objektų apsaugos, pavojaus visuomenės sveikatai ir kovos su terorizmu srityse Remiantis naujomis preliminariomis 2009–2011 m. laikotarpio programomis, 2009 m. rugsėjo 25 d. buvo priimtas metinis 2009 m. veiksmų planas, kuriame numatomos naujos programos dėl kokaino prekybos kelių ir svarbių jūrų kelių; bendra programų vertė – 14 mln. EUR, jomis papildomas bandomasis projektas dėl informacijos apie padėtį jūroje prieinamumo ir rizikos (1 mln. EUR). Svarbiausia, kuo pasižymi naujoji metinė veiksmų programa, yra tai, kad joje sprendžiamas neteisėtų tarpregioninių srautų klausimas, o kalbant apie sąsajas tarp terorizmo ir organizuoto nusikalstamumo Europos Sąjungai svarbiausiuose regionuose taikomas integruotas požiūris. Viena svarbiausių ir sudėtingiausių spręstinų problemų yra neteisėta prekyba narkotinių medžiagų pirmtakais ir šaulių ginklais. ES priemonės šiose srityse papildys jau vykdomus ir suplanuotus valstybių narių veiksmus. Todėl valstybių narių ekspertai turi glaudžiai koordinuoti programų įgyvendinimą ir jose dalyvauti, nes svarbu, kad nacionalinėse administracijose sukaupta kompetencija būtų panaudojama siekiant didžiausios sinergijos. Tuo tikslu Komisija įsteigė ekspertų paramos priemonę pagal SP, kuria galima finansuoti nacionalinių ekspertų dalyvavimą vietos misijose, taip pat planuojant ir įgyvendinant veiksmus bei prižiūrint jų vykdymo procesą. 2009 m. paskelbtas neoficialus kvietimas pareikšti susidomėjimą pasinaudoti ekspertų paramos priemone susilaukė didelio dėmesio – iš valstybių narių viešųjų ir iš dalies viešųjų įstaigų gauta apie 180 paraiškų. Iki 2009 m. pabaigos buvo įgyvendinta daugiau kaip 40 ekspertų misijų 30 šalių. 2009 m. visuose daugiašaliuose forumuose ir politiniame dialoge su trečiosiomis šalimis ES toliau kėlė klausimą dėl šaulių ir lengvųjų ginklų (ŠLG). ES mažino destabilizuojamąjį ŠLG, šaunamųjų ginklų ir sprogstamųjų medžiagų platinimo ir neteisėtos prekybos jais poveikį, įgyvendindama konkrečius tarpregioninio pobūdžio projektus. Centrinėje Amerikoje ES remia Centrinės Amerikos šaulių ir lengvųjų ginklų kontrolės programos (CASAC) veiksmus kovojant su neteisėta šaunamųjų ginklų ir sprogstamųjų medžiagų prekyba Centrinėje Amerikoje ir kaimyninėse šalyse (1 mln. EUR). Afrikoje ES padeda kovoti su neteisėtu šaunamųjų ginklų ir sprogstamųjų medžiagų kaupimu ir prekyba jais, teikdama paramą Šaulių ginklų regioniniam centrui (RESCA) Nairobyje, suderinamą su Afrikos ir ES strategine partneryste (3,3 mln. EUR). 4.2. Veiksmai su cheminėmis, branduolinėmis ir biologinėmis medžiagomis arba agentais susijusios rizikos mažinimo ir parengties srityje Remiantis naująja 2009–2011 m. preliminariąja programa 2009 m. lapkričio 30 d. buvo parengta ir priimta trečioji metinė veiksmų programa šiam komponentui (32 mln. EUR). Jos lėšomis steigiami cheminių, biologinių, radiologinių ir branduolinių medžiagų (ChBRB) kompetencijos centrai, stiprinami civiliniai pajėgumai ir keitimasis informacija kovojant su neteisėta prekyba cheminėmis, biologinėmis, radiologinėmis ir branduolinėmis medžiagomis, didinami kovos su biologinėmis grėsmėmis pajėgumai, per Tarptautinį mokslo ir technologijų centrą Maskvoje ir (arba) Mokslo ir technologijų centrą Ukrainoje, Kijeve (ISTC ir (arba) STCU) finansuojamas ginklų srityje dirbusių mokslininkų ir inžinierių pakaitinis užimtumas ir prisidedama kuriant pajėgumus nutraukti branduolinių objektų eksploataciją bei profesiškai perorientuojant Irako mokslininkus, dirbusius su masinio naikinimo ginklais. Pasirašytos sutartys dėl visų dviejose ankstesnėse (2007 ir 2008 m.) metinėse veiksmų programose numatytų priemonių, visos jos yra pradėtos įgyvendinti. Pirmasis programos rezultatų vertinimas pradėtas 2010 m. sausio mėnesį. Jis apima tris sritis: dvejopo naudojimo prekių eksporto kontrolę, kovą su neteisėta prekyba ChBRB medžiagomis ir mokslininkų bei inžinierių, anksčiau dirbusių su masinio naikinimo ginklais, kompetencijos panaudojimą taikiems tikslams. Į vertinimo rezultatus bus atsižvelgiama rengiant naują strategiją ir 2012–2013 m. preliminariąją šio komponento programą. 4.3. Stabilumo priemonės pasirengimo krizėms komponentas 2009 m. birželio 30 d. Komisija priėmė metinę veiksmų programą stabilumo priemonės pasirengimo krizėms komponentui, dar vadinamam taikdarystės partneryste, su bendru 5 mln. EUR biudžetu. Joje numatoma tokia veikla: i) stiprinti bendradarbiavimą su tarptautinėmis, regioninėmis ir subregioninėmis organizacijomis ir didinti jų pajėgumus, taip pat remti JT Tarpininkavimo pagalbos padalinį; JT Taikos kūrimo paramos biurą; tarptautinį pažeidžiamų valstybių ir vystymosi partnerių dialogą dėl taikos ir valstybės kūrimo, taip pat Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (EBPO) Paramos vystymuisi komiteto (PVK) sekretoriato vykdomą Tinkamų tarptautinių veiksmų pažeidžiamose valstybėse ir situacijose principų įgyvendinimo stebėjimo projektą ir išankstinio perspėjimo tinklus tarp kompetentingų tarptautinių (regioninių ir subregioninių) organizacijų, skatinant kurti bendras priemones ir darbo metodus; ii) surengti mokymus ir civilinės stabilizacijos misijoms paruošti dar iki 600 policijos ekspertų. Toliau buvo skatinamas dialogas su pilietinės visuomenės organizacijomis – 2009 m. pagal taikdarystės partnerystės programą surengtos keturios konsultacijos. Dvi konsultacijos buvo skirtos pačios taikdarystės partnerystės temoms, o kitose dviejose Europos ir vietos šalių pilietinės visuomenės ekspertai galėjo pasikalbėti su ES politikos kūrėjais apie konkrečias geografines krizes, kaip antai Bosnijoje ir Hercegovinoje bei Kalnų Karabache. 2009 m. pirmoje pusėje buvo pradėtas taikdarystės partnerystės vertinimas ir veiklos apimties tyrimas. Šiuo tyrimu buvo siekiama konsultuojantis su suinteresuotosiomis grupėmis (Komisijos tarnybomis, pilietine visuomene, Europos Parlamentu ir t. t.) apibendrinti pirmųjų partnerystės įgyvendinimo metų rezultatus ir parengti pasiūlymus, kuriais būtų galima remtis rengiant 2010 m. SP pasirengimo krizėms komponento metinės veiksmų programos projektą. Pagrindinis pasiūlymas, pateiktas atlikus šį tyrimą, buvo kuo plačiau apibrėžti taikdarystės sąvoką. Be to, pirmenybę reiktų teikti universalioms problemoms ir temoms, kurios aktualios įvairiomis geografinėmis sąlygomis ir akivaizdžiai papildo kitas ES remiamas priemones ir politikos prioritetus. Galiausiai, buvo sukurta bendravimo su pilietinės visuomenės atstovais priemonė – taikdarystės partnerystės interneto portalas. Pilietinės visuomenės organizacijos gali jame registruotis ir gauti elektroninius pranešimus su naujienomis apie partnerystės veiklą (https://webgate.ec.europa.eu/tariqa/PeaceBuilding/). 5. STABILUMO PRIEMONėS BIUDžETO VYKDYMAS 5.1. 2009 m. 2009 m. biudžete trims trumpalaikiams ir ilgalaikiams SP komponentams (19 0601, 19 0602 ir 19 0603) iš viso buvo skirta 182 442 000 EUR, o išmokėta –132 822 913 EUR. Reagavimui į krizes ir pasirengimui joms (SP reglamento 3 straipsnis ir 4 straipsnio 3 dalis, biudžeto išlaidų kategorija 19 0601) skirtas finansavimas metų pabaigoje buvo visiškai išnaudotas. 5 mln. EUR iš bendro biudžeto buvo skirti pasirengimui krizėms pagal 2009 m. taikdarystės partnerystės metinę veiksmų programą. Likusieji 130 mln. EUR buvo skirti reagavimui į krizes. Reagavimui į krizes ir pasirengimui joms buvo sumokėta 113 mln. EUR. Įvykdyti mokėjimų asignavimai metų pabaigoje sudarė daugiau kaip 90 %. Palyginti su ankstesniais metais, šis rodiklis pagerėjo – 2008 m. jis buvo 86 %, o 2007 m. tebuvo įvykdyta 68 % mokėjimų. 2009 m. pasirašytos sutartys dėl 92 % įsipareigojimų asignavimų, ir per tuos pačius metus pagal šias sutartis išmokėta 2/3 lėšų – tai rodo, kad dar pagerėjo reagavimo į krizes priemonių įgyvendinimo laiku rodiklis. 47 mln. EUR biudžetas likusiai ilgalaikei SP daliai (4 straipsnio 1 ir 2 dalys, biudžeto išlaidų kategorijos 19 0603 ir 19 0602) taip pat buvo visiškai paskirtas, ir tais pačiais metais beveik dėl pusės mokėjimų asignavimų buvo pasirašytos sutartys. 5.2. 2007 ir 2008 m. priimtų reagavimo į krizes programų pažanga Dėl visų 2008 ir 2007 m. reagavimo į krizes priemonių pasirašytos sutartys, panaudojant 100 % skirtų biudžeto asignavimų (215 mln. EUR, išskyrus 20 mln. EUR, skirtus taikdarystės partnerystei). 2009 m. buvo baigtos įgyvendinti dauguma 2007 m. priimtų reagavimo į krizes priemonių ir apie pusę 2008 m. priimtų veiksmų. Iš viso buvo įgyvendintos 40 iš 100 nuo 2007 m. priimtų priemonių ir išmokėta apie 80 % asignavimų pagal pasirašytas sutartis. Išsami asignavimų, sutarčių ir išmokų statistika pateikiama šios ataskaitos priede – Komisijos tarnybų dokumente. 6. Išvada Atsižvelgiant į tai, per pirmuosius trejus metus nuo stabilumo priemonės sukūrimo ji tapo gerokai veiksmingesnė dėl jos politinės reikšmės, strateginės orientacijos ir veiksmų darnos, taip pat dėl padidėjusio veiklos ir finansinio efektyvumo. Tokia pati išvada pateikiama ir neseniai atliktoje Stabilumo priemonės, JT Taikos stiprinimo fondo bei Pasaulio banko Valstybės kūrimo ir taikos stiprinimo fondo lyginamojoje apžvalgoje. Šioje apžvalgoje, atliktoje JK Tarptautinio vystymo departamento pavedimu remiant paramos teikėjų grupei (Kanada, Japonija, Nyderlandai, Norvegija ir Švedija), padaryta išvada, kad SP suteikia ES galimybę: „<...> teikti paramą sunkiais pereinamaisiais laikotarpiais po konflikto ir išplėsti savo institucinius gebėjimus bei įsipareigojimus tokiomis aplinkybėmis. Tai, kad pagal SP didelius techninius ir finansinius išteklius galima panaudoti valstybės kūrimo ir taikos stiprinimo procesams ir atstatymo veiklai remti, įskaitant pagrindinių institucijų ir sistemų stiprinimą, taip pat papildyti ilgesnio laikotarpio paramos vystymuisi programas, yra aiškus jos lyginamasis privalumas. (Jos) valdymo ir sprendimų priėmimo sistemos yra efektyvios ir glaudžiai susietos su aukšto lygio sprendimų priėmimo procesais. <...> Aukščiausioje SP valdymo pakopoje sėkmingai priimami strateginiai sprendimai, be kita ko, ypač jautriais politiniais klausimais, ir valdoma rizika, susijusi su darbu greitai kintančioje aplinkoje. ES Politikos ir saugumo komitetas kas mėnesį teikia informaciją valstybėms narėms, todėl jos visada gerai informuotos apie naujausius procesus, o tai stiprina ES partnerių veiklos koordinavimą. “[4] Tai labai tvirtas pagrindas, kuriuo remiantis SP, kartu su kitomis panašaus pobūdžio Bendrijos programomis, BSGP ir kitomis krizių valdymo politikos priemonėmis, gali toliau prisidėti prie Europos išorės veiksmų tarnybos, vadovaujamos vyriausiojo įgaliotinio ir Komisijos pirmininko pavaduotojo, veiksmų ES visapusiškai reaguojant į krizes ir konfliktus. [1] Pagal JTST Rezoliuciją 1244 (1999). [2] Pagal JTST Rezoliuciją 1244 (1999). [3] Pagal JTST Rezoliuciją 1244 (1999). [4] Funding Peacebuilding and Recovery : A Comparative Review of System-Wide Multi-Donor Trust Funds and other Funding Instruments for Peacebuilding and Post-Conflict Recovery , Donatos Garrasi ataskaita, 2010 m. atlikta JK Tarptautinio vystymo departamento (TVD) pavedimu.