Komisijos ataskaita Tarybai - 2001–2005 m. ataskaita apie ilgalaikės nacionalinės pagalbos schemos įgyvendinimą Suomijos šiauriniuose regionuose pagal Komisijos sprendimą 2002/404/EB /* KOM/2007/0459 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 31.2007 KOM(2007) 459 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA TARYBAI 2001–2005 m. ataskaita apie ilgalaikės nacionalinės pagalbos schemos įgyvendinimą Suomijos šiauriniuose regionuose pagal Komisijos sprendimą 2002/404/EB KOMISIJOS ATASKAITA TARYBAI 2001–2005 m. ataskaita apie ilgalaikės nacionalinės pagalbos schemos įgyvendinimą Suomijos šiauriniuose regionuose pagal Komisijos sprendimą 2002/404/EB TURINYS 1. ĮVADAS 3 1.1. Pagrindinė informacija 3 1.2. Bendrieji principai 3 1.3. Subregionai 4 1.4. Administravimas ir kontrolė 4 2. PAGALBOS SCHEMOS įGYVENDINIMAS 2001–2005 M. 5 2.1. Komisijos sprendimai 5 2.2. Suomijoje išmokėta pagalba 5 2.3. Bendrijos pagalba 5 2.4. Šiaurės šalių pagalba, suteikta pagal sektorius 6 2.5. Gamybos kiekiai, kuriems skiriama pagalba 7 3. ŠIAURėS šALIų PAGALBOS REGIONų žEMėS ūKIO EKONOMIKOS PLėTRA 7 3.1. Pagrindinių produktų sričių plėtra subregionuose 7 3.2. Žemėnaudos plėtra 9 3.3. Žemės ūkio struktūros, našumo ir gamybos metodų tendencijos 9 3.4. Pajamų ir pelningumo žemės ūkyje pokyčiai 11 3.5. Socialinio ekonominio poveikio pokyčiai 12 3.6. Aplinkos būklė 12 3.7. Poveikis maisto grandinei 12 4. IšVADOS 13 1. ĮVADAS 1.1. Pagrindinė informacija Vadovaudamasi Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės stojimo į Europos Sąjungą akto 142 straipsniu, Komisija leido Suomijai teikti ilgalaikę nacionalinę pagalbą siekiant užtikrinti, kad žemės ūkio veikla būtų remiama šiauriniuose regionuose. Šiaurės šalių pagalba yra teikiama visų pirma siekiant išlaikyti tradicinę priminę gamybą ir perdirbimą, kurie yra natūraliai tinkami pagal klimato sąlygas, žemės ūkio produktų gamybos, pardavimo ir perdirbimo struktūroms gerinti, tokių produktų realizavimui lengvinti, aplinkos apsaugai užtikrinti ir kraštovaizdžiui išsaugoti. Šiaurės šalių pagalba teikiama regionams, kurie yra į šiaurę nuo 62-osios lygiagretės, ir kai kurioms gretimoms teritorijoms į pietus nuo tos lygiagretės, kuriose yra panašios klimato sąlygos, ypač apsunkinančios žemės ūkio veiklą. Nustatant šias teritorijas buvo atsižvelgta į šiuos veiksnius: mažas gyventojų tankumas (daugiausia 10 gyv./km2), žemės ūkio naudmenų (ŽŪN) ir visos teritorijos santykis (mažiau kaip 10 %) ir tai, kokią ŽŪN dalį užima žemės ūkio paskirties plotas, naudojamas žmonėms vartoti skirtoms kultūroms auginti. Teritorija iš viso užima 1 417 000 ha ŽŪN – tai sudaro 55,5 % visų Suomijos ŽŪN 1994 m. Vadovaudamasi 143 straipsniu, Komisija po vienerių metų nuo įstojimo ir toliau kas penkerius metus Tarybai pateikia ataskaitą apie suteiktus leidimus ir apie pagal tuos leidimus suteiktą pagalbą. Ankstesnės ataskaitos buvo pateiktos 1996 m. ir 2002 m. Ši ataskaita pagrįsta Suomijos valdžios institucijų pateikta informacija, o išvadose nesistengiama nustatyti, ar schemos tikslai pasiekti. Šiam klausimui ištirti Komisija pavedė atlikti atskirą tyrimą. 1.2. Bendrieji principai Šiaurės šalių pagalba yra suskirstyta pagal regionus ir teikiama remiantis gamybos vienetais, atsižvelgiant į bendro rinkos organizavimo nustatytus apribojimus. Leidžiamų gamybos kiekių apribojimas vienam sektoriui apskaičiuojamas remiantis bendru lygiu, o regioninės ribos nustatomos siekiant aiškumo. Pagalba negali būti susieta su ateities gamyba arba gamybos padidėjimu, arba visos pagalbos lygio didinimu, palyginti su referenciniu laikotarpiu suteikta pagalba. Remiantis turimais nacionaliniais kiekių statistikos duomenimis, referencinis laikotarpis įvairioms kiekybinėms žemės ūkio gamybos riboms nustatyti buvo 1991–1993 m. prieš įstojimą į ES. Visa pagalba apskaičiuota remiantis kainų Suomijoje ir Bendrijoje (netiesioginė parama) skirtumais 1993 m. bei skirtumais tarp tiesioginės pagalbos, finansuojamos iš nacionalinio biudžeto, ir tiesioginės pagalbos sumos, teikiamos pagal bendrąją žemės ūkio politiką (BŽŪP). Komisijos sprendimu didžiausi Šiaurės šalių pagalbos lygiai nustatyti pagal atskirus produktus ir sektorius. Pagalba už visus augalinius produktus teikiama pagal hektarų skaičių. Pagalba už gyvulininkystės produktus išreiškiama sąlyginiais gyvulių vienetais, kai tai yra galvijai, arkliai, avys, ožkos, kiaulės, naminiai paukščiai, ir vienetais, kai tai yra elniai. Pagalba už pieną teikiama pagal kilogramų skaičių. Pagalba taip pat teikiama už vaisių, uogų ir daržovių saugojimą. Jauniesiems ūkininkams (jaunesniems kaip 40 metų) numatyta pastovaus dydžio pagalba už kiekvieną ganyklų ir javų hektarą. Pagalba gali būti išmokėta gamintojui (arba jo sutuoktiniui), kuris yra ne jaunesnis kaip 18 metų ir ne vyresnis kaip 65 metų. Pagalbos gavėjas privalo turėti ne mažiau kaip tris hektarus ariamos žemės arba bent pusę hektaro, kuriame būtų kultivuojama sodininkystė. 1.3. Subregionai Suomijos regioną, kuriam teikiama Šiaurės šalių pagalba, sudaro penki subregionai: C1, C2, C2N (arba Šiaurės C2, su visomis C1 ir C2 teritorijų salomis), C3 ir C4 ( 1 pav.). Taip suskirsčius regioną, paramą žemės ūkiui galima moduliuoti atsižvelgiant į specialius regionų žemės ūkio ekonomikos požymius ir gamtinių kliūčių sunkumą. [pic] 1 pav. Žemės ūkio pagalbos sritys (Šiaurės šalių pagalba teikiama C1–C4 subregionams). 1.4. Administravimas ir kontrolė Kaip žemės ūkį administruojančios regioninės organizacijos veikia penkiolika regioninių užimtumo ir ekonominės plėtros centrų (UEPC). Pagalbos paraiškas iš ūkininkų priima ir paraiškų duomenis IAKS sistemoje registruoja savivaldybių administracijos. Administracija apskaičiuoja pagalbos sumą ir ūkininkams išsiunčia leidimą gauti pagalbą. UEPC pareigūnai nacionalinės pagalbos gavėjus tikrina taip pat kaip ES pagalbos gavėjus. Kasmet vietoje patikrinama 5 % visų paraiškų. Suomija Komisijai turi kasmet pateikti metinę ataskaitą apie suteiktos pagalbos, įskaitant Bendrijos pagalbą, poveikį ir ypač apie gamybos tendencijas ir su tuo susijusias pagalbos reikalavimus atitinkančias priemones, apie tų regionų ekonomikos tendencijas ir apie poveikį aplinkos apsaugai. Remdamasi šia ataskaita ir kita turima informacija, Komisija tikrina, ar pagalba įgyvendinama laikantis taikomų nuostatų. 2. PAGALBOS SCHEMOS įGYVENDINIMAS 2001–2005 M. 2.1. Komisijos sprendimai 1995 m. gegužės 4 d. Komisijos sprendimu 95/196/EB buvo patvirtinta Suomijai teikiamos Šiaurės šalių pagalbos schema. Per ankstesnį 1996–2000 m. ataskaitinį laikotarpį šis sprendimas iš dalies pakeistas du kartus Komisijos sprendimais 97/279/EB ir 2000/405/EB. 2002 m. Suomijai skirtas sprendimas pakeistas Sprendimu 2002/404/EB. Sprendimu dėl pasikeitusio valiutos kurso ir referencinių kainų skirtumų pirmiausia pataisyti tam tikri pagalbos dydžiai. Antra, siekiant supaprastinti administravimą sujungti tam tikri sektoriai ar subsektoriai. Nuspręsta, kad pagalbos lygių vienam vienetui apribojimai, visas pagalbos dydis vienam sektoriui ir vienetų, kuriems teikiama pagalba, skaičius yra pakankami veiksniai, kad gamyba nedidėtų. Nuo to laiko sprendimas iš dalies pakeistas Sprendimu C(2004) 2711 – juo leista tam tikruose sektoriuose iki 2007 m. išmokėti didesnę investicinę pagalbą, o pagalbą už karves žindenes taip pat mokėti už telyčias. Sprendimu C(2005) 122 patvirtintas antrasis pakeitimas – juo nustatyti pieno SLOM kiekiai ir nuo 2005 m. iš naujo taikyti kvotas. Galiausiai Sprendimu C(2005) 5599 bendra pagalbos suma sumažinta nuo 486,69 mln. EUR iki 448,59 mln. EUR – taip atsižvelgta į šalies finansuojamą pagalbos mažiau palankioms ūkininkauti vietovėms schemą, o pagalba pritaikyta prie BŽŪP plėtros, kad būtų panaikintos tam tikros gyvulių tankumo ribos. 2.2. Suomijoje išmokėta pagalba Laikotarpio pradžioje suteikta Šiaurės šalių pagalba kasmet šiek tiek didėjo nuo 351 mln. EUR 2001 m. iki 385 mln. EUR 2004 m. 2005 m. įvykęs pagalbos sumažėjimas iki 328,1 mln. EUR paaiškinamas tuo, kad, kaip pirmiau minėta, įvesta šalies finansuojama pagalbos mažiau palankioms ūkininkauti vietovėms schema, kuri finansuota atitinkamai sumažinus Šiaurės šalių pagalbą. Laikotarpio pabaigoje Šiaurės šalių pagalba sudarė 34 % visos žemės ūkio paramos, išmokėtos regionuose, kuriems teikiama Šiaurės šalių pagalba. Iš leistinų išmokų, kurias buvo galima panaudoti pagal Šiaurės šalių pagalbos schemą 2001–2005 m., išmokėta apie 74 %. 2.3. Bendrijos pagalba Pagal Šiaurės šalių pagalbos schemą remiamose srityse žemės ūkiui taip pat teikiama parama iš ES finansuojamų priemonių, pvz., pagal du bendrosios žemės ūkio politikos ramsčius. Nuo 2001 m. pagalba pagal šiuos du ramsčius padidėjo 15 %, kaip nurodyta 1 lentelėje. Tai iš dalies paaiškinama tuo, kad po 2003 m. BŽŪP reformos tiesioginės išmokos įvestos pienininkystės sektoriuje ir kad agrarinės aplinkosaugos išmokos įsisavintos labiau, nei buvo numatyta. 1 lentelė. Tam tikros Bendrijos paramos 2001 m. ir 2005 m. suvestinė Metai | Bendrojo rinkos organizavimo išmokos, mln. EUR | Kompensacinės išmokos, MPŪV*, mln. EUR | Agrarinės aplinkosaugos išmokos, mln. EUR | Iš viso mln. EUR | 2001 | 202 | 230 | 133 | 565 | 2005 | 254 | 234 | 162 | 650 | ( Mažiau palankios ūkininkauti vietovės. | 2.4. Šiaurės šalių pagalba, suteikta pagal sektorius Visuose sektoriuose suteikta bendra pagalbos suma ir toliau yra mažesnė už leistinas sumas ( 2a ir2b lentelės ). Taip yra daugiausia dėl griežtos biudžeto drausmės ir mažesnės, nei buvo numatyta, gamybos kai kuriuose sektoriuose. 2a lentelė. 2001 ir 2005 m. Šiaurės šalių pagalbos už gyvulininkystę sumų suvestinė Produktas | Visa 2001 m. suteikta pagalba, mln. EUR | Visa 2005 m. suteikta pagalba, mln. EUR | Leistina Šiaurės šalių pagalba 2005 m., mln. EUR | Jautiena | 51,1 | 54,9 | 91,17 | Aviena ir ožkiena | 2,5 | 3,25 | 3,50 | Kiauliena ir paukštiena | 46 | 37,03 | 61,3 | Elniai | 2,7 | 3,49 | 6,16 | Arkliai | 2,1 | 2,23 | 2,52 | Pienas | 182,5 | 158,9 | 225,22 | Pieno ir mėsos vežimo pagalba | 1,6 | 2,15 | 2,27 | Iš viso | 288,5 | 261,9 | 392,2 | 2b lentelė. 2001 ir 2005 m. Šiaurės šalių pagalbos už plotą sumų suvestinė Produktas | Visa 2001 m. suteikta pagalba, mln. EUR | Visa 2005 m. suteikta pagalba, mln. EUR | Leistina Šiaurės šalių pagalba 2005 m., mln. EUR | Cukriniai runkeliai | 0,5 | 0,38 | 1,34 | Krakmolo gamybai skirtos bulvės | 0,9 | 0,65 | 1,24 | Javai ir kiti pasėliai | 9,9 | 12,90 | 15,14 | Sodininkystė | 21,4 | 21,43 | 24,69 | Lauke auginamos daržovės ir obuoliai | 0,8 | 0,64 | 0,90 | Pagalba už saugojimą | 1,07 | 1,00 | 2,86 | ŽŪN (ganyklos, pūdymas ir pan.) | 15,7 | 16,48 | 27,87 | Jaunieji ūkininkai | 12,1 | 12,68 | 16,66 | Iš viso | 62,4 | 66,16 | 89,95 | 2005 m. laikina investicinė pagalba suteikta pieno, jautienos bei avių ir ožkų sektoriuose, įskaitant paramą pašaro ir mėšlo sandėliams ir aptvarams įrengti. Parama už 14,14 mln. EUR suteikta 917 projektų. 2.5. Gamybos kiekiai, kuriems skiriama pagalba Sprendime dėl Šiaurės šalių pagalbos apibrėžiami didžiausi gamybos kiekiai, už kuriuos gali būti suteikta pagalba. 2001–2005 m. laikotarpiu didžiausios gamybos ribos keletą metų šiek tiek pažeistos už kiaulieną ir paukštieną bei arklius, o pagalbos sumos arba vienetai atitinkamai sumažinti. Elnių, už kuriuos mokamos subsidijos, skaičius sumažėjo įvedus 50 vienetų vienam paraiškos teikėjui apribojimą. 3a lentelė. 2001 m. ir 2005 m. kiekių, už kuriuos suteikta gyvulininkystės pagalba, suvestinė Produktas | Sąlyginiai gyvulių vienetai, už kuriuos suteiktos subsidijos 2001 m. | Sąlyginiai gyvulių vienetai, už kuriuos suteiktos subsidijos 2005 m. | 2005 m. referenciniai lygiai (sąlyginiais gyvulių vienetais) | Perviršis arba trūkumas 2005 m., % | Jautiena | 120 344 | 130 862 | 167 274 | –22 % | Aviena ir ožkiena | 4 740 | 5 668 | 5 886 | –4 % | Kiauliena ir paukštiena | 147 764 | 133 967 | 139 200 | –4 % | Elniai (vienetais) | 185 731 | 155 254 | 229 000 | –32 % | Arkliai | 7 754 | 5 593 | 6 000 | –7 % | Pienas (t) | 1 848 123 | 1 825 664 | 1 759 129 | 4 % | Per visą laikotarpį gamyba visuose augalinių kultūrų sektoriuose neviršijo leistinų kiekių, bet šiek tik viršijo numatytas ribas kai kuriais atskirais metais ( 3b lentelė ). 3b lentelė. 2001 m. ir 2005 m. teritorijų, kuriose suteikta augalininkystės pagalba, suvestinė Produktas | Hektarai, už kuriuos suteiktos subsidijos 2001 m. | Hektarai, už kuriuos suteiktos subsidijos 2005 m. | 2005 m. referenciniai lygiai (hektarais) | Perviršis arba trūkumas 2005 m., % | Cukriniai runkeliai | 2 302 | 2 034 | 3 750 | –46 % | Krakmolas | 4 933 | 4 546 | 6 580 | –31 % | Javai ir kiti pasėliai | 304 707 | 315 975 | 557 700 | –43 % | Sodininkystė | 216 | 190 | 203 | –6 % | Lauke auginamos daržovės ir obuoliai | 2 080 | 1 774 | 2 095 | –15 % | ŽŪN (ganyklos, pūdymas ir pan.) | 421 738 | 427 022 | 848 812 | –50 % | 3. ŠIAURėS šALIų PAGALBOS REGIONų žEMėS ūKIO EKONOMIKOS PLėTRA Šio skyriaus išvados grindžiamos Suomijos valdžios institucijų pateikta informacija, vadovaujantis Stojimo akto 143 straipsnio 2 dalimi. 3.1. Pagrindinių produktų sričių plėtra subregionuose Pagrindiniai žemės ūkio sektoriai Suomijos šiaurės regionuose yra pieno, jautienos ir kiaulininkystės. Juose gaunamos pajamos sudaro 72 % rinkos pajamų. Tolesniuose skirsniuose apibrėžiama pagrindinių produktų sričių įvairiuose subregionuose plėtra. Remiantis turima informacija, plėtros subregionų viduje išanalizuoti neįmanoma. Pienas Pieno gamyba remiamoje teritorijoje sudaro apie 77 % visos Suomijos pieno gamybos. Šis santykis iš esmės nesikeitė per visą laikotarpį. Nepaisant tam tikrų kiekių svyravimų 2000–2005 m., gamybos apimtis sumažėjo apie 1,2 %, nors pokyčiai remiamuose regionuose skirtingi. 4a lentelė. Pieno gamyba (1 000 t) subregionuose 2001–2005 m. Remiama sritis / Kvotos laikotarpis | 2000–2001 m. | 2001–2002 m. | 2002–2003 m. | 2003–2004 m. | 2004–2005 m. | 2005–2006 m. | C1 | 527,5 | 535,5 | 521,0 | 512,1 | 501,1 | 501,4 | C2 | 1 022,1 | 1 047,4 | 1 031,8 | 1 026,5 | 1 016,7 | 1 032,1 | C2N | 105,4 | 108,2 | 107,5 | 107,3 | 103,1 | 104,9 | C3 | 172,6 | 177,1 | 178,4 | 174,4 | 168,8 | 170,5 | C4 | 23,0 | 23,5 | 23,3 | 22,4 | 20,6 | 20,5 | Iš viso | 1 850,6 | 1 891,7 | 1 862,1 | 1 842,7 | 1 810,4 | 1 829,3 | Pastaba. Šie skaičiai rodo bendrą pieno gamybos apimtį šiaurės teritorijose (įskaitant gamybą, už kurią Šiaurės šalių pagalba neteikiama). | Jautiena Taip pat pagal jautienos gamybą Šiaurės pagalbos regionai sudaro 77 % visos Suomijos gamybos. Dėl didesnės paklausos rinkoje 2003 ir 2004 m. gamybos apimtys padidėjo. Remiamų regionų jautienos gamybos dalis šiek tiek pasikeitė, nors ir šiame sektoriuje pokyčiai atskiruose regionuose skirtingi. Pažymėtina, kad pieno ir jautienos gamybos pokyčiai daugiau ar mažiau panašūs – tai rodo jų tarpusavio ryšį. 4b lentelė. Jautienos gamyba (1 000 t) subregionuose 2001–2005 m. Pagalbos sritis / Metai | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | C1 | 19,8 | 19,9 | 20,2 | 19,6 | 18,2 | C2 | 37,7 | 38,6 | 41,6 | 41,3 | 38,2 | C2N | 3,7 | 3,6 | 3,9 | 3,7 | 3,6 | C3 | 5,4 | 5,5 | 6,1 | 5,7 | 5,3 | C4 | 0,6 | 0,5 | 0,6 | 0,6 | 0,6 | Iš viso | 67,2 | 68,1 | 72,4 | 70,9 | 65,9 | Kiaulininkystė Remiamoje teritorijoje pagaminama 43 % Suomijos kiaulienos. 2000–2005 m. kiaulienos gamyba šioje teritorijoje padidėjo apie 22 %, bet jos dalis visos šalies kiaulienos gamyboje liko beveik ta pati. 4c lentelė. Kiaulienos gamyba (1 000 t) subregionuose 2001–2005 m. Pagalbos sritis / Metai | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | C1 | 47,9 | 50,1 | 53,5 | 55,2 | 57,9 | C2 | 23,9 | 25,7 | 27,9 | 28,7 | 28,0 | C2N | 1,2 | 0,9 | 1,1 | 1,2 | 1,2 | C3 ir C4 | 1,1 | 1,0 | 1,0 | 1,0 | 1,0 | Iš viso | 74,1 | 77,7 | 83,5 | 86,1 | 88,1 | 3.2. Žemėnaudos plėtra 2005 m. žemės ūkio naudmenos remiamoje teritorijoje, kurioje taikoma Šiaurės šalių pagalbos schema, iš viso sudarė 1 185 mln. ha, t. y. apie 52 % visų Suomijos žemės ūkio naudmenų. Iš visos žemės ūkio paskirties žemės šiaurės regionuose 39 % yra C1, 49 % – C2 ir 12 % šiauriausiose C2N–C4 teritorijose. Visame remiamame regione dėl nebenaudojamų laukų išvalymo ruošiantis būsimai BŽŪP reformai 2000–2005 m. žemės ūkio naudmenų padaugėjo 4,4 %, arba 50 400 ha. Ši teritorija vis dar yra 16 % mažesnė už didžiausią teritoriją, nustatytą Komisijos sprendime 2002/404/EB. Žemės ūkio paskirties žemė ir toliau naudojama, bet kai kuriuose remiamoje teritorijoje esančiuose atokiausiuose ariamuose laukuose gamyba nebevykdoma. Nuomoti šią žemę bet kokia kaina nėra norinčiųjų, nes dėl sklypų mažumo ir tolimų atstumų žemės dirbimo kaina per didelė. Vidutiniškai papildomos žemės kaina šiaurinėje šalies dalyje kinta nedaug, net jei kainos kiltų daugiau nei vidutiniškai, nes konkuruojama dėl žemės, esančios netoli nuo gyvulių ūkių, kurią siūloma parduoti ar nuomoti. 2005 m. 44 % žemės ūkio naudmenų buvo naudojama javams, 40 % – ganykloms, 6 % – kitoms augalinėms kultūroms ir 10 % – pūdymui. 2000–2005 m. javams ir pūdymui naudojama teritorija padidėjo, o ganykloms – sumažėjo. Šį pasikeitimą daugiausia lėmė tai, kad daugelyje ūkių atsisakoma gyvulininkystės, nors ypač remiamose teritorijose pietuose ir toliau auginami pašariniai javai ir kitos augalinės kultūros arba dalis žemės išnuomota besiplečiantiems ūkiams. 3.3. Žemės ūkio struktūros, našumo ir gamybos metodų tendencijos Dešimtajame praėjusio amžiaus dešimtmetyje regionuose, kuriuose teikiama Šiaurės šalių pagalba, žemės ūkio struktūra greitai keitėsi. Ši tendencija tęsėsi ir šio dešimtmečio pradžioje – maži ūkiai atsisakė gyvulininkystės ir persiorientavo į dalinę augalininkystę arba savo žemę išnuomojo didesniems ūkiams. Ariamos žemės nuomos apimtys padidėjo visoje remiamoje teritorijoje, o 2005 m. ūkiai, kurie tęsė gamybą, buvo išnuomoję apie 35 % ariamos žemės. 1995–2005 m. gamybą nutraukė maždaug trečdalis ūkių, o vidutinis ūkio dydis remiamame regione padidėjo nuo 19 iki 31 ha. 2005 m. remiamoje teritorijoje buvo 39 650 ūkių. Jų skaičius mažėjo lėčiausiai C2N remiamame regione, o greičiausiai – C3 remiamame regione. 5a lentelė. Ūkių skaičius įvairiuose subregionuose ir visoje šalyje (2001–2005 m.) Sritis/Metai | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | Pokytis 2001–2005 m. | Pokytis (%) 2001–2005 m. | C1 | 18 347 | 17 720 | 17 264 | 16 820 | 16 281 | –2 066 | –11 % | C2 | 20 153 | 19 713 | 19 257 | 18 877 | 18 285 | –1 868 | –9 % | C2N | 2 073 | 2 223 | 2 152 | 2 103 | 1 999 | –74 | –4 % | C3 | 3 242 | 3 163 | 3 075 | 2 972 | 2 865 | –377 | –12 % | C4 | 734 | 731 | 710 | 689 | 666 | –68 | –9 % | Suomija | 77 320 | 75 474 | 73 714 | 72 054 | 69 517 | –7 803 | –10 % | Nuo 2000 m. ūkių virš 100 ha skaičius daugiau nei padvigubėjo, o jų dalis, palyginti su visa teritorija, padidėjo nuo 6 % iki 13,6 %. 5b lentelė. Ūkių Šiaurės šalių pagalbos regione skaičius ir pasiskirstymas 1995, 2000 ir 2005 m. Ūkių Šiaurės šalių pagalbos regione pasiskirstymas (%) ir bendras skaičius | Ūkių pasiskirstymas (%) ir skaičius | Žemės pasiskirstymas (%) ir vidutinis ūkio dydis (ha vienam ūkiui) | 1995 | 2000 | 2005 | 1995 | 2000 | 2005 | mažiau kaip 20 ha | 62,1 | 48,6 | 44,2 | 34,9 | 20,6 | 15,5 | 20–29 ha | 20,5 | 19,8 | 18 | 25,9 | 18,7 | 14,3 | 30–39 ha | 9,6 | 12,8 | 12,3 | 17,0 | 16,9 | 13,8 | 40–49 ha | 4,2 | 7,5 | 8,5 | 9,7 | 12,8 | 12,2 | 50–99 ha | 3,3 | 10,1 | 14,1 | 10,8 | 25,1 | 30,6 | 100–… ha | 0,3 | 1,2 | 2,9 | 1,8 | 6,0 | 13,6 | Iš viso arba vidutiniškai | 58 115 | 44 326 | 39 649 | 19,3 | 26,2 | 31,1 | Vidutinis bandos dydis remiamos teritorijos pienininkystės ūkiuose 1995–2005 m. išaugo nuo 12 iki 20. Tuo pačiu laikotarpiu ūkiuose, kuriuose laikoma daugiau kaip 50 karvių, pagaminto pieno dalis padidėjo nuo 0,3 % iki 8,5 %. Kituose galvijų ūkiuose vidutinis galvijų skaičius padidėjo atitinkamai nuo 20 iki 50. Daugiau kaip 50 galvijų viename ūkyje laikoma beveik trečdalyje kitų galvijų ūkių, o 1995 m. jų dalis buvo mažesnė už dešimtadalį. 5c lentelė. Pienininkystės ir galvijų ūkių Šiaurės šalių pagalbos regione skaičius ir pasiskirstymas 1995, 2000 ir 2005 m. Šiaurės šalių pagalbos sritys | Ūkių pasiskirstymas (%) ir skaičius | Gyvulių pasiskirstymas (%), bendras ir vidutinis skaičius | 1995 | 2000 | 2005 | 1995 | 2000 | 2005 | Pienininkystės ūkiai | mažiau kaip 10 karvių viename ūkyje | 35 | 21,3 | 15,9 | 19,1 | 8,7 | 5,5 | 10–19 karvių viename ūkyje | 54,9 | 50,2 | 44,6 | 61,4 | 44,3 | 33,1 | 20–29 karvės viename ūkyje | 9,2 | 21,6 | 24,8 | 16,8 | 31 | 30,2 | 30–49 karvės viename ūkyje | 0,9 | 6,2 | 12,1 | 2,4 | 13,5 | 22,7 | daugiau kaip 50 karvių viename ūkyje | 0,1 | 0,6 | 2,5 | 0,3 | 2,5 | 8,5 | Ūkių skaičius | 23 442 | 16 422 | 12 335 | 288 456 | 267 654 | 240 645 | Vidutinis gyvulių skaičius viename ūkyje | 12,3 | 16,3 | 19,5 | Kiti galvijų ūkiai | mažiau kaip 10 galvijų viename ūkyje | 36,8 | 24,8 | 22,1 | 8,9 | 3,4 | 2,2 | 10–19 galvijų viename ūkyje | 27,3 | 19,6 | 18 | 18,9 | 8 | 5,1 | 20–29 galvijai viename ūkyje | 13,7 | 13,5 | 11,8 | 16,2 | 9,3 | 5,8 | 30–49 galvijai viename ūkyje | 13,3 | 17,5 | 16,9 | 25 | 19,3 | 13,2 | daugiau kaip 50 galvijų viename ūkyje | 8,8 | 24,6 | 31,3 | 31 | 60 | 73,8 | Ūkių skaičius | 5 436 | 3 069 | 2 760 | 110 353 | 108 805 | 137 438 | Vidutinis gyvulių skaičius viename ūkyje | 20,3 | 35,5 | 49,8 | 2000–2005 m. ūkininkų, jaunesnių kaip 40 metų, turimų ūkių dalis sumažėjo nuo 28 % iki 24 %, bet vidutinis jaunųjų ūkininkų turimų ūkių dydis buvo didesnis ir padidėjo daugiau negu vyresnių ūkininkų. Remiamos teritorijos ūkiai investavo (skaičiuojant bendrosiomis investicijų išlaidomis) daugiausia į papildomos žemės pirkimą (97,7 mln. EUR), į pieniniams galvijams skirtus pastatus (75,8 mln. EUR), ūkinės veiklos pradžiai (57,0 mln. EUR) ir į jautienos gamybos vienetus (27,5 mln. EUR). Nors regione ir toliau puoselėjama tradicinė žemės ūkio gamyba, ūkiams didėjant imtos taikyti gamybos technologijos ir metodai, tinkantys didesniems ūkiams – dėl to ilguoju laikotarpiu sąnaudos mažės. 3.4. Pajamų ir pelningumo žemės ūkyje pokyčiai Dėl nepalankių rinkos grąžos ir gamybos sąnaudų santykio pokyčių žemės ūkis Suomijos regionuose, kuriuose teikiama Šiaurės šalių pagalba, labai priklauso nuo žemės ūkiui mokamos finansinės paramos. 2000–2006 m. Šiaurės šalių pagalbos ir ūkio grynosios pridėtinės vertės santykis buvo 0,4–0,5. Metinis ūkio grynosios pridėtinės vertės augimas vienam metiniam darbo vienetui 2000–2004 m. vidutiniškai buvo 1,8 %. Tuo pačiu laikotarpiu šeimos ūkio pajamos vienam šeimos darbo vienetui padidėjo 1,3 % per metus. 2000–2004 m. šeimos ūkio pajamos skirtingose šiaurės regiono dalyse labai svyravo. C2 srityje vidutinis metinis pajamų padidėjimas buvo akivaizdžiai mažesnis nei kitose srityse. Viena šio pokyčio C2 srityje priežastis buvo dėl ūkininkų sprendimo nebeužsiimti gyvulininkyste padidėjęs mažų javų auginimo ūkių, kurių derlius mažas, o sąnaudos didelės, skaičius. Šeimos ūkių pajamos vienam šeimos darbo vienetui padidėjo daugiausia dėl struktūrinių žemės ūkio pokyčių ir didesnio produktyvumo. Vienos iš priemonių šeimos ūkiams išlaikyti pajamas buvo didinti gamybą ir našumą. Didinti gamybą ir našumą taip pat skatinta didele investicine pagalba. Pieno sektoriuje ūkiai didėja ir gamyba plečiasi labiau nei jautienos sektoriuje. Kadangi gamintojų nustatomos jautienos kainos labai nesikeitė, o sąnaudos padidėjo, pajamos ir pelningumas, ypač minėto laikotarpio pabaigoje, sumažėjo. Nors kiaulių ir javų augintojų ūkiuose masto ekonomija aiškiau matyti pagal pajamų ir pelningumo rodiklius, vidutinis šių ūkių pajamų ir pelningumo augimas laikotarpio pabaigoje taip pat mažėjo. 3.5. Socialinio ekonominio poveikio pokyčiai Žemės ūkio ir maisto sektoriaus vaidmuo remiamos teritorijos regioninėje ekonomikoje nuo 1995 m. silpnėja. 2003 m. Šiaurės Suomijoje žemės ūkyje dirbo 61 150 žmonių, o maisto pramonės sektoriuje – 13 900 žmonių. 1995–2003 m. dirbančiųjų žemės ūkyje skaičius sumažėjo daugiau kaip 25 %, nors dirbančiųjų maisto pramonės sektoriuje skaičius išliko toks pat. Vis dėlto Suomijos regione, kuriame teikiama Šiaurės šalių pagalba, visų pirma atokiausiose jo dalyse, ūkininkai sudaro didelę kaimo vietovių gyventojų dalį. Šiaurės šalių pagalbos schema yra viena iš taikomų priemonių, kuriomis siekiama išlaikyti gyventojus šiaurės ir rytų regionuose. Ilgalaikė Šiaurės šalių pagalba labai padėjo reguliuoti mažėjantį ūkininkų ir kaimo vietovių gyventojų skaičių ir švelninti neigiamas to pasekmes. 3.6. Aplinkos būklė Vienas iš Šiaurės šalių pagalbos sistemos tikslų – daryti teigiamą įtaką aplinkos apsaugai ir išsaugojimui susiejant pagalbos išmokėjimą su tam tikromis sąlygomis, pvz., ariamos žemės naudojimas (geroji ūkininkavimo praktika) ir gyvulių skaičius (didžiausias gyvulių tankumas). Kadangi poveikis aplinkai daromas keliomis skirtingomis veiklos programomis, kurios nors atskiros programos įtaką aplinkai sudėtinga nustatyti. Pagal kaimo plėtros politiką agrarinės aplinkosaugos priemonės taikomos daugiau kaip 95 % ūkių regione ir beveik tokiai pačiai procentinei daliai ariamos žemės. Aplinkos būklės regione, kuriam taikoma Šiaurės šalių pagalbos schema, azoto ir fosforo rodikliai rodo nedidelį aplinkos būklės pagerėjimą. Veiksmai, kuriais daromas teigiamas poveikis aplinkai, be kita ko, yra papildomų mėšlo saugojimo pajėgumų statyba ir mažesnis dirbtinių trąšų naudojimas. Mėšlo kiekis gyvulininkystės ūkiuose sumažėjo, nes sumažėjo gyvulių skaičius. 3.7. Poveikis maisto grandinei Šiaurės šalių pagalbos sistemai priklausančių produktų didmeninė ir mažmeninė prekyba, perdirbimas ir pardavimas minėtu laikotarpiu minėtame regione išliko palyginti stabilūs. Remiamame regione vertinamuoju laikotarpiu iš maisto pramonės įmonių sumažėjo pieninių ir skerdyklų, superkančių žemės ūkio žaliavas, skaičius. Šiauriausiose teritorijose gali būti šiek tiek problemiška perdirbimo įmonių, veikiančių visoje šalyje, veikla – regione gaunamų žaliavų kiekis, palyginti su visu šių įmonių gaunamų žaliavų kiekiu, yra mažas, transportavimo išlaidos didelės, o rinkos labai atokios. 4. IšVADOS Ataskaitoje atsiskaitoma apie suteiktus leidimus ir pasiektus rezultatus. Ji sudaryta remiantis Suomijos valdžios institucijų pagal Stojimo akto 143 straipsnio 2 dalį pateiktais duomenimis ir skirta pateikti Tarybai. Remiantis šia ataskaita pagrindiniai bruožai nurodomi toliau. 1. Daugelyje sektorių, kuriuose teikiama Šiaurės šalių pagalba, vertinamuoju laikotarpiu leidžiamos gamybos lygis, už kurį suteikta pagalba, ar bendros pagalbos ribos neviršytos. Vis dėlto gamybos lygiai kartais viršyti kiaulienos ir paukštienos, pieno ir javų sektoriuose. Pagalbos sumos ir reikalavimus atitinkantys vienetai atitinkamai sumažinti. 2. Valstybė narė atliko patikrinimus ir, nacionalinių valdžios institucijų teigimu, didelių trūkumų nenustatyta. Reikiamos ataskaitos, kaip nustatyta Stojimo akte, Komisijai pateiktos. 3. Šiaurės šalių pagalbos schemos tikslas – išlaikyti žemės ūkio veiklą regione. Patikrinti, ar Šiaurės šalių pagalba šis tikslas pasiektas, sudėtinga, nes regione taikomos ir kitos žemės ūkiui skirtos paramos schemos. Ši schema, įskaitant mokėjimus, atskiras sumas ir subregionų nustatymą, po jos įvedimo netikrinta. Todėl Komisija užsakė tyrimą, kad būtų susidarytas išsamesnis schemos bei jos įgyvendinimo 1995–2005 m. laikotarpiu veiksmingumo ir svarbos vaizdas. Tyrimas taip pat turi būti atliekamas turint omenyje bendrosios žemės ūkio politikos reformas. Šio tyrimo rezultatai bus paskelbti 2007 m. rudenį ir bus naudojami Šiaurės šalių pagalbos schemai toliau plėtoti. Remdamasi Suomijos valdžios institucijų pateikta informacija, Komisija mano, kad apskritai Suomijos valdžios institucijos Komisijos sprendimą 95/195/EB ir Komisijos sprendimą 2002/404/EB dėl pagalbos šiaurės regionams taikė tinkamai.