KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl Bendrijos civilinės saugos mechanizmo ir civilinės saugos finansinės priemonės taikymo 2007–2013 m. baigiamojo vertinimo /* COM/2015/061 final */





KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl Bendrijos civilinės saugos mechanizmo ir civilinės saugos finansinės priemonės taikymo 2007–2013 m. baigiamojo vertinimo 1. ATASKAITOS APIMTIS IR TIKSLAS Europos civilinės saugos mechanizmas (toliau – mechanizmas) nustatytas 2001 m.[1] siekiant palengvinti sustiprintą bendradarbiavimą teikiant civilinės saugos pagalbą. 2006 m. sausio mėn. Komisija pasiūlė persvarstyti mechanizmą remiantis įgyta patirtimi ir sudaryti tinkamą teisinį pagrindą būsimiems veiksmams. Siekiant atsižvelgti į padidėjusį gaivalinių ir žmogaus sukeltų nelaimių dažnumą ir jų padarinių sunkumą buvo priimtas Tarybos sprendimas 2007/779/EB, Euratomas[2] (toliau – Mechanizmo sprendimas). Be to, Tarybos sprendimu 2007/162/EB, Euratomas[3] (toliau – CSFP sprendimas) buvo sudaryta galimybė finansuoti veiklą, kuria siekiama įgyvendinti prevencijos, pasirengimo ir veiksmingesnio reagavimo veiksmus, visų pirma tuos, kurių imamasi bendradarbiaujant valstybėms narėms ir kurie vykdomi pagal šį mechanizmą. Bendra suma, nustatyta 2007 m. sausio 1 d. – 2013 m. gruodžio 31 d. veiksmams ir priemonėms pagal CSFP sprendimą finansuoti, sudarė 189,8 mln. EUR. 2014 m. sausio 1 d. įsigaliojus Sprendimui dėl Sąjungos civilinės saugos mechanizmo[4] (toliau – 2013 m. sprendimas) Mechanizmo sprendimas ir CSFP sprendimas buvo panaikinti. CSFP sprendimo 15 straipsnio 2 dalies d punkte reikalaujama, kad Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateiktų veiksmų, kurie pagal mechanizmą buvo vykdyti civilinės saugos srityje ir kuriems 2007–2013 m. buvo suteikta finansinė parama, baigiamojo vertinimo ataskaitą. Be to, pagal Mechanizmo sprendimo 14 straipsnį reikalaujama, kad Komisija įvertintų jo taikymą ir pateiktų išvadas Europos Parlamentui ir Tarybai. Komisija jau atliko pagal mechanizmą vykdytų veiksmų tarpinį vertinimą, kuris apėmė 2007–2009 m. ir kurio rezultatai, išdėstyti Komisijos ataskaitoje[5], prie kurios pridėtas Komisijos tarnybų darbinis dokumentas[6] (toliau kartu – tarpinio vertinimo ataskaita), Europos Parlamentui ir Tarybai buvo pateikti 2011 m. pabaigoje. Šioje ataskaitoje pateikiami pagrindiniai baigiamajame vertinime nustatyti faktai apie visus veiksmus, pagal mechanizmą vykdytus visu 2007 m. sausio 1 d. – 2013 m. gruodžio 31 d. laikotarpiu. Nepriklausomai įvertinti pagal mechanizmą vykdytus veiksmus remiantis išsamia daugybės dokumentų peržiūra, veiksmų stebėjimu, konkrečių atvejų tyrimais ir plačiomis konsultacijomis su suinteresuotaisiais subjektais (dalyvaujančiosiomis valstybėmis, tarptautiniais partneriais, Komisijos tarnybomis) rengiant pokalbius ir atliekant internetines apklausas buvo pavesta išorės konsultantams. Iš esmės išorinis vertinimas buvo gerai suplanuotas ir jį atliekant taikytas patikimas metodinis požiūris. Atliekant vertinimą kliautasi daugybe duomenų, ekstrapoliuotų iš patikimų šaltinių; tačiau kiekybiniai duomenys galėjo būti naudojami plačiau. Apskritai kalbant, taikant įvairias metodines priemones surinktų faktų derinys buvo subalansuotas. Tinkamai atsižvelgta į kitokių nei dalyvaujančiosios valstybės suinteresuotųjų subjektų, kurie gali palyginti mechanizmą su kitomis panašiomis tarptautinėmis sistemomis (pvz., tarptautinių partnerių, tam tikrų Komisijos tarnybų), pastabas, o tai dar labiau padidina nustatytų faktų patikimumą. Tam tikrais konkrečiais atvejais vertinime visų pirma remtasi apklausos rezultatais ir pokalbiais, dėl to pareikštos nuomonės atrodo šiek tiek subjektyvios. Vis dėlto, atsižvelgiant į duomenų ir analizės ribas, nustatyti faktai yra patikimi, o išvados – tinkamai subalansuotos, logiškai išplaukiančios iš nustatytų faktų ir susietos su faktais ir duomenimis. Visas išorinis vertinimas, įskaitant išsamius kokybinius ir kiekybinius faktus, skelbiamas svetainėje http://ec.europa.eu/echo/en/funding-evaluations/evaluations/thematic-evaluations. Šioje ataskaitoje išdėstomas Komisijos požiūris į pagrindines išorinio vertinimo išvadas ir rekomendacijas. Tolesniuose skirsniuose pateikiami pagrindiniai atlikus vertinimą nustatyti faktai, kurie įvertinti pagal veiksmų, pagal mechanizmą vykdytų 2007 sausio 1 d. – 2013 m. gruodžio 31 d., svarbą, nuoseklumą, efektyvumą, veiksmingumą ir ES pridėtinę vertę, o paskiau pateikiamos Komisijos išvados. 2. 2007–2013 M. PAGAL MECHANIZMĄ VYKDYTŲ VEIKSMŲ APLINKYBĖS 2.1. ES instituciniai pokyčiai Kol 2009 m. įsigaliojo Lisabonos sutartis, ES civilinės saugos veiksmai ir teisės aktai, įskaitant Mechanizmo ir CSFP sprendimus, buvo grindžiami visa apimančia EB sutarties 308 straipsnio nuostata, kuria Tarybai buvo leidžiama (vieningu sprendimu) imtis priemonių, jei tai buvo būtina siekiant vieno iš Sutarties tikslų tose srityse, kuriose EB sutartyje nebuvo nustatyta jokio kito teisinio pagrindo. Lisabonos sutartyje nustačius naująjį civilinei saugai skirtą 196 straipsnį, civilinė sauga buvo oficialiai pripažinta atskira politikos kryptimi. Iki 2010 m. pradžios civilinė sauga priklausė už aplinką atsakingo Komisijos nario atsakomybės sričiai. Paskui, siekiant geriau išnaudoti sąveikas ir ES reagavimo operacijas padaryti nuoseklesnes, ši sritis buvo perduota Komisijos Humanitarinės pagalbos ir civilinės saugos generaliniam direktoratui (toliau – ECHO). 2.2. Mechanizmo apžvalga Pagal šį mechanizmą remiamas pagalbos ekstremaliosios situacijos atveju mobilizavimas ES ar už jos ribų įvykus bet kokios rūšies gaivalinei ar žmogaus sukeltai didelio masto nelaimei. 2013 m. pabaigoje taikant šį mechanizmą dalyvavo 32 šalys: visos 28 Europos Sąjungos valstybės narės, taip pat buvusioji Jugoslavijos Respublika Makedonija, Islandija, Lichtenšteinas ir Norvegija (toliau kartu – dalyvaujančiosios valstybės). Už tiesioginių nelaimės padarinių sprendimą visų pirma atsakinga ta dalyvaujančioji valstybė arba šalis, kurioje ta nelaimė įvyko. Vis dėlto, kai ekstremaliosios situacijos mastas yra toks, kad nepakanka nacionalinių reagavimo pajėgumų, nelaimės ištikta šalis gali paprašyti atsiųsti dalyvaujančiųjų valstybių civilinės saugos priemonių ir grupių ir jomis pasinaudoti. Sutelkiant dalyvaujančiųjų valstybių civilinės saugos pajėgumus, šiuo mechanizmu galima užtikrinti geresnę apsaugą, visų pirma žmonių, bet kartu ir aplinkos bei turto, įskaitant kultūros paveldą. Kitas pagrindinis šio mechanizmo tikslas – remti dalyvaujančiųjų valstybių pasirengimo pastangas ir jas papildyti. To siekiama, be kita ko, įvairia pasirengimo veikla, kaip antai rengiant mokymo kursus, ekspertų mainus, modeliavimo pratybas, ir įgyvendinant įvairius bendradarbiavimo projektus. 2007–2013 m. taip pat padidėjo prevencinės veiklos mastas. 2.3. Pagrindiniai pagal mechanizmą vykdyti veiksmai 2007–2013 m. mechanizmas buvo sudarytas iš keleto toliau apibrėžtų elementų, kuriais siekta sudaryti palankesnes sąlygas ES lygmeniu užtikrinti tinkamą nelaimių prevenciją, pasirengimą joms ir veiksmingą reagavimą į jas. Dauguma šių elementų buvo finansuota taikant CSFP sprendimą. Kai kurie buvo finansuoti papildomomis lėšomis, kurias skyrė Europos Parlamentas ir Taryba[7] arba kurios buvo skirtos iš kitų ES priemonių, kaip antai Europos kaimynystės ir partnerystės priemonės. Stebėsenos ir informavimo centras (toliau – SIC) veikė kaip mechanizmo veiklos organizatorius ir atliko tris pagrindines funkcijas: i) stebėsenos (keitimasis įspėjimais ir ankstyvojo perspėjimo informacija apie artėjančias nelaimes naudojantis ankstyvojo perspėjimo sistemomis[8] (toliau – APS)); ii) informacijos plačiajai visuomenei ir dalyvaujančiosioms valstybėms teikimo per bendrą ekstremaliųjų situacijų ryšių ir informacijos sistemą (toliau – CECIS) ir iii) per mechanizmą teiktos pagalbos koordinavimo[9]. 2013 m. gegužės 15 d. SIC pakeitė Reagavimo į nelaimes koordinavimo centras (toliau – RNKC), kuris nuo tada visą parą septynias dienas per savaitę užtikrina nelaimių stebėseną visame pasaulyje ir nedelsdamas reaguoja į jas. 2007–2013 m. SIC / RNKC ėmėsi veiksmų 223 mechanizmo aktyvavimo atvejais, įskaitant 132 atvejus, kai mechanizmas buvo aktyvuotas iš viso 69-iose dalyvaujančiosioms valstybėms nepriklausančiose šalyse. Jis taip pat koordinavo iš viso 72 misijas, kurių metu dislokavo 246 ekspertus ir 64 SIC / RNKC ryšių palaikymo pareigūnus. Siekiant nustatyti bendrą supratimą apie bendradarbiavimą teikiant civilinės saugos pagalbą ir paspartinti reagavimą didelio masto ekstremaliųjų situacijų atvejais, buvo parengta mokymo programa, apimanti mokymo kursus, modeliavimo pratybas ir ekspertų mainų sistemą. 2007–2013 m. 4 657 ekspertai dalyvavo mokymo kursuose, 882 ekspertai iš 29 dalyvaujančiųjų valstybių – ekspertų mainų programoje, ir iš 58 paraiškų, gautų pagal 2007–2013 m. paskelbtus kvietimus teikti paraiškas, buvo atrinktos 31 modeliavimo pratybos. Moduliai ir techninės pagalbos ir paramos grupės (toliau – TAST) – tai iš anksto nustatyti specialieji ir sąveikieji reagavimo į nelaimes vienetai, kuriuos galima dislokuoti per trumpą laiką. 2013 m. pabaigoje dalyvaujančiosios valstybės CECIS buvo užregistravusios 150 modulių ir dešimt TAST. Taip pat buvo finansuotos specialios modulių pratybos, per kurias modulius siekta apmokyti veikti galimomis tikros ekstremaliosios situacijos sąlygomis. Prevencijos ir pasirengimo projektais siekta didinti informuotumą ir skatinti glaudesnį dalyvaujančiųjų valstybių bendradarbiavimą civilinės saugos srityje. 2007–2013 m. prevencijos ir pasirengimo projektų prioritetai buvo apibrėžiami ir kvietimo teikti paraiškas tikslai buvo nustatomi kasmet (išskyrus 2007 m., kai buvo paskelbtas kvietimas teikti paraiškas tik dėl prevencijos projektų, bet ne dėl pasirengimo projektų). Iš 371 paraiškos, gautos pagal 2007–2013 m. paskelbtus kvietimus teikti paraiškas, buvo atrinkti iš viso 76 prevencijos ir pasirengimo projektai. Siekiant papildyti ES politiką reagavimo į nelaimes ir pasirengimo srityse, buvo sukurta prevencijos politikos sistema. Buvo inicijuojama ir vykdoma įvairi prevencinė veikla, kuria siekta atkreipti dėmesį į klausimus, susijusius su 2009 m. Komisijos komunikate dėl Bendrijos stichinių ir žmogaus sukeltų nelaimių prevencijos nustatytais veiksmais. Dalyvaujančiosios valstybės galėjo prašyti paramos ir bendro finansavimo transportuojant civilinės saugos pagalbą į šalį, nukentėjusią dėl ekstremaliosios situacijos. Komisija buvo atsakinga už dalyvaujančiųjų valstybių rėmimą: i) dalijantis savo noru pateiktais transporto ištekliais ar juos sutelkiant; ii) nustatant transporto išteklius, prieinamus komercinėje rinkoje arba iš kitų šaltinių (transporto rangovo), ir iii) naudojant ES finansavimą (dotacijas arba transporto rangovo paslaugas) už būtinus transporto išteklius sumokėti. 2007–2013 m. buvo suteiktos iš viso 122 transporto dotacijos ir bendras grynasis Komisijos įnašas sudarė apie 10,9 mln. EUR. Tuo pat laikotarpiu buvo dvylika kartų pasinaudota transporto tarpininko paslaugomis: devynis kartus buvo pasinaudota tik šiomis paslaugomis, o tris kartus kartu buvo panaudota ir dotacija. Su jūrų tarša susijusi veikla taip pat buvo svarbi visų pagal mechanizmą vykdytų veiksmų dalis. Šioje srityje Komisija glaudžiai bendradarbiavo su Europos jūrų saugumo agentūra (toliau – EMSA). 2007–2013 m. dėl jūrų taršos SIC / RNKC pasinaudota devynis kartus: keturiais iš šių atvejų buvo dislokuota iš viso 13 ekspertų ir trys SIC / RNKC ryšių palaikymo pareigūnai, taip pat buvo bendrai finansuoti penki pasirengimo ir du jūrų taršos prevencijos projektai ir kartu surengtos vienos su jūrų tarša susijusios modeliavimo pratybos. 2008–2010 m. buvo įgyvendintos bandomųjų projektų ir parengiamųjų veiksmų programos, finansuotos papildomomis Europos Parlamento ir Tarybos skirtomis lėšomis. Parengiamųjų veiksmų programa buvo nustatyta siekiant išbandyti naujus būdus pagerinti ES reagavimo į nelaimes pajėgumus: pagal 2008 m. kvietimą teikti paraiškas gauta 15 projektų paraiškų, atrinktos penkios paraiškos, o bendras finansavimas iš viso sudarė apie 3,1 mln. EUR; pagal 2009 m. kvietimą teikti paraiškas gauta 15 paraiškų, iš jų patvirtinti septyni projektai, kuriems skirta apie 6 mln. EUR; pagal 2010 m. kvietimą teikti paraiškas gauta 14 paraiškų, iš jų patvirtinti penki projektai, kuriems skirtas finansavimas sudarė iš viso apie 7 mln. EUR. Įgyvendinant vieną bandomąjį projektą buvo suformuotos ES kovos su miškų gaisrais taktinės rezervo pajėgos (toliau – EUFFTR), kurias sudarė du priešgaisriniai lėktuvai, – papildomas išteklius, kuriuo siekta sustiprinti bendrus ES kovos su gaisrais pajėgumus ir kuris panaudotas šešiose iš devynių 2009 m. ekstremaliųjų situacijų dėl miškų gaisrų. Veiksmais, susijusiais su trečiosiomis valstybėmis, siekta užtikrinti, kad dalyvaujančiųjų ir trečiųjų valstybių veiksmai, kurie įgyvendinami siekiant užkirsti kelią nelaimėms, joms pasirengti ir į jas reaguoti, būtų geriau koordinuojami. Tai, be kita ko, buvo: i) veiksmai su šalimis kandidatėmis ir potencialiomis šalimis kandidatėmis, būtent PNPP bendradarbiavimo civilinės saugos srityje pirmoji programa, kuri buvo vykdoma 2010 m. gruodžio mėn. – 2012 m. lapkričio mėn. ir kurią sudarė mokymai, ekspertų mainai, pratybos ir seminarai; ii) veiksmai su Europos kaimyninėmis šalimis, kuriuos įgyvendinant ES bendradarbiavo su šiomis šalimis pagal Gaivalinių ir žmogaus sukeltų nelaimių prevencijos, pasirengimo joms ir reagavimo į jas programą („PPRD South“ ir „PPRD East“), ir iii) veiksmai su kitomis trečiosiomis valstybėmis, kaip antai valstybėmis, su kuriomis pasirašytas bendradarbiavimo susitarimas, taip pat ASEAN ir Kinija. 3. 2007–2013 M. PAGAL MECHANIZMĄ VYKDYTŲ VEIKSMŲ SVARBA Nepriklausomame išoriniame vertinime dėmesys visų pirma atkreiptas į šiuos su atskirų pagal mechanizmą vykdytų veiksmų svarba susijusius aspektus: Visi suinteresuotieji subjektai, su kuriais konsultuotasi atliekant išorinį vertinimą, laikėsi nuomonės, kad SIC / RNKC ir susijusios priemonės (CECIS ir APS) yra svarbios, ir vykdytos stebėsenos, informacijos valdymo ir koordinavimo kokybė juos tenkino. Dalyvaujančiosios valstybės manė, kad SIC / RNKC atlieka svarbiausią vaidmenį užtikrinant efektyvų, veiksmingą ir greitą reagavimą į nelaimes, veiksmingą ES civilinės saugos grupių dislokavimą ir ištikus nelaimei ES teikiamos pagalbos papildomumą su valstybių narių ir tarptautiniais reagavimo veiksmais. Vienas pagrindinių SIC trūkumų, į kurį dėmesys buvo atkreiptas ir tarpiniame vertinime, t. y. tai, kad centras neveikia visą parą septynias dienas per savaitę, buvo pašalintas SIC pakeitus RNKC. Dauguma dalyvaujančiųjų valstybių laikėsi nuomonės, kad mokymo kursai atitinka jų nacionalinių civilinės saugos institucijų poreikius. Dalyvavimo mokymo kursuose rodikliai buvo aukšti visu 2007–2013 m. laikotarpiu ir buvo užimta vidutiniškai 88,6 proc. visų pasiūlytų klausytojų vietų. Tačiau išoriniame vertinime taip pat buvo pažymėta, jog nebuvo optimaliai įvertinta, kiek reikia apmokyti ekspertų, kad būtų galima patenkinti dislokavimo pagal mechanizmą poreikį. Apytikriai apskaičiuota, kad faktiškai dislokuotų apmokytų ekspertų procentinė dalis tik šiek tiek viršijo 10 proc. Modeliavimo pratybose naudota daug įvairių scenarijų, kurie buvo itin aktualūs dalyvaujančiosioms valstybėms. Pratybose dalyvavo dauguma (visos, išskyrus keturias) dalyvaujančiųjų valstybių, iš jų 18 dalyvavo kaip pagrindinės organizatorės – tai dar kartą pabrėžia jų svarbą. Tačiau 2007–2013 m. gaunamų paraiškų ir bendrai finansuojamų modeliavimo pratybų skaičius buvo nevienodas ir turėjo tendenciją mažėti: 2008 m. buvo pateikta rekordiškai daug – 18 – paraiškų, o 2013 m. (vertinimo laikotarpio pabaigoje) – tik 5; panašiai ir pagal 2007 ir 2008 m. kvietimus teikti paraiškas buvo bendrai finansuotos 8 modeliavimo pratybos, o 2013 m. – tik 2. Ekspertų mainų programos dalyvių internetinės apklausos rezultatai parodė, kad 99 proc. tų dalyvių, kurie dalyvavo ir apklausoje, laikėsi nuomonės, kad jų gebėjimai ir įgūdžiai dėl šių mainų pagerėjo. Didelė dauguma dalyvių ir priimančiųjų šalių programų administravimą apibūdino kaip naudingą, aiškų ir kompetentingą perduodant su mainų organizavimu susijusią išsamią informaciją. Tam tikri suinteresuotieji subjektai laikėsi nuomonės, kad mainų mastas pernelyg ribotas, ir manė, kad pagal šią programą turėtų būti gebama finansuoti papildomus mainus. Be to, dalyvaujančiųjų valstybių dalyvavimas programoje buvo labai neproporcingas. Būta atvejų, kai, įvykus nelaimei ES ar už jos ribų, buvo dislokuojami moduliai ir TAST; vien 2013 m. buvo dislokuota 12 modulių. Nors dauguma dalyvaujančiųjų valstybių sutiko, kad 2007–2013 m. buvo parengtos ir įdiegtos tinkamos moduliams skirtos gairės ir standartinės veiklos procedūros, konsultacijos su kitais suinteresuotaisiais subjektais ir konkretaus atvejo tyrimas parodė, jog reikia labiau tarptautinio pobūdžio ir bendresnių modulių nustatymo, veikimo ir bendrų procedūrų gairių ir standartų. Daugelis suinteresuotųjų subjektų manė, kad modulių pratybos yra būtinos ir svarbios siekiant nustatyti modulių veikimo trūkumus ir juos pašalinti ir kartu didinti bendradarbiavimo su kitais moduliais lygį bei gerinti pagalbos koordinavimą. Pagal 2007–2013 m. kvietimus teikti paraiškas atrinkti prevencijos ir pasirengimo projektai atitiko konkrečius kvietimuose teikti paraiškas apibrėžtus tikslus ir manyta, kad jie buvo svarbūs bendriems mechanizmo tikslams įgyvendinti. Atrankos procesas laikytas tinkamu, nors buvo pažymėta, kad jo trukmė galėtų būti sumažinta. Galiausiai manyta, kad projektų stebėsenos procesas yra skaidrus ir sąžiningas. Dalyvaujančiosios valstybės, Europos Parlamentas ir Taryba ne kartą ragino imtis veiksmų dėl prevencijos, taigi įvairi veikla, kurios imtasi siekiant sukurti prevencijos politikos sistemą, aiškiai atitiko suinteresuotųjų subjektų poreikius. Tarpinėje ataskaitoje buvo nustatyta, kad ES prevencijos politikos sistemoje turėtų būti įmanoma spręsti įvairius skirtingose ES politikos srityse kylančius su prevencija susijusius klausimus ir ja turėtų būti sudarytos palankesnės tolesnio dalyvaujančiųjų valstybių bendradarbiavimo sąlygos. Iš surinktų duomenų matyti, kad civilinė sauga nuo to laiko buvo integruota į 13 kitų ES politikos krypčių, o plėtoti bendradarbiavimą padėta organizavus keletą ekspertų susitikimų, kuriuose buvo pasidalyta gerąja patirtimi. Taigi į šias rekomendacijas buvo atsižvelgta. Tačiau suinteresuotieji subjektai didelį prioritetą ir toliau teikė prevencijai, nes prevencijos politikos sistemą pradėta plėtoti neseniai, todėl jai galutinai susiformuoti reikia daugiau laiko. Sukurta teisinė sistema transporto paramai teikti buvo labai svarbi, nes patenkino anksčiau nustatytą poreikį. Nors vertinamo laikotarpio pradžioje naudotis šia sistema neskubėta, ilgainiui šiuo laikotarpiu transporto pagalba imta naudotis vis daugiau ir iki vertinimo laikotarpio pabaigos tai tapo nusistovėjusia praktika. Vertinimas taip pat parodė, kad Komisija sutiko su tarpiniame vertinime pateikta rekomendacija supaprastinti procedūras ir sušvelninti reikalavimus dokumentams. Iš duomenų matyti, kad galimybė gauti transporto pagalbą darė teigiamą poveikį sprendimui suteikti civilinės saugos pagalbą. Siekiant taikyti mechanizmą jūrų taršos srityje reikėjo glaudžiai bendradarbiauti su EMSA. Išoriniame vertinime nustatyta, kad vykdant veiklą jūrų taršos srityje padėta siekti trijų pagrindinių mechanizmo tikslų: 2007–2013 m. SIC / RNKC devynis kartus koordinavo ES reagavimo veiksmus, kurių imtasi dėl jūrų taršos, be to, SIC / RNKC, dažnai bendradarbiaudamas su EMSA, kuri teikė žinias ir logistinę paramą, sudarė palankesnes sąlygas suteikti paramą nukentėjusiosioms šalims; šiomis operacijomis padėta apsaugoti žmonių gyvybes ir aplinką. Įgyvendinus bandomąjį projektą ir parengiamųjų veiksmų projektus padėta sustiprinti ES reagavimo pajėgumus, nes buvo atsižvelgta į ypač svarbius poreikius, atsirandančius ištikus didelio masto nelaimėms. Suinteresuotieji subjektai, su kuriais konsultuotasi, pareiškė, kad galimybė naudotis Canadair orlaiviais, kurie buvo įtraukti į šį bandomąjį projektą, ir jų parengtis gesinant miškų gaisrus buvo labai vertinga. O vykdant parengiamuosius veiksmus buvo sudarytos sąlygos išbandyti novatoriškas priemones ir sukurti naujus modelius, kurie paskiau vykdant veiksmus pagal šį mechanizmą buvo dislokuojami. Veiksmai trečiosiose valstybėse atitiko ir trečiųjų valstybių, kurioms buvo skirti tie veiksmai, ir dalyvaujančiųjų valstybių poreikius. Kalbant apie trečiąsias valstybes, šiais veiksmais padėta stiprinti jų reagavimo į nelaimes pajėgumus ir geriau suprasti mechanizmą bei jo pajėgumus. Kalbant apie dalyvaujančiąsias valstybes, pajėgumų trečiosiose valstybėse, visų pirma kaimyninėse šalyse, stiprinimas galėjo padėti sumažinti pagal mechanizmą teikiamos pagalbos poreikį ateityje, užkirsti kelią tam tikrų rūšių nelaimių plitimui (į kaimynines valstybes) ar pagreitinti reagavimą ištikus nelaimei. Apskritai, atsižvelgdama į savo bendrą veiklos patirtį taikant šį mechanizmą ir jo teigiamą raidą, Komisija sutinka su nepriklausomo vertinimo rezultatais, kad bendrai politikai buvo svarbūs visi pagal mechanizmą vykdyti veiksmai, nes padėjo tobulinti nacionalines civilinės saugos ir nelaimių valdymo sistemas ir Europoje, ir už jos ribų. Šias išvadas patvirtina ir kiekybiniai duomenys[10], iš kurių, pvz., matyti, kad daugėja mechanizmo aktyvavimo atvejų, transporto bendro finansavimo prašymų ir modulių dislokavimo atvejų ir aktyviai dalyvaujama pratybose, mokymuose ir ekspertų mainuose. 4. 2007–2013 M. PAGAL MECHANIZMĄ VYKDYTŲ VEIKSMŲ NUOSEKLUMAS Nepriklausomame išoriniame vertinime dėmesys visų pirma atkreiptas į šiuos aspektus: 94 proc. atsakymus internetinėje apklausoje pateikusių dalyvaujančiųjų valstybių laikėsi nuomonės, kad SIC / RNKC pagerino ES ir valstybių narių veiksmų koordinavimą teikiant civilinės saugos pagalbą. Tai aiškiai rodo, kad Komisija jau ėmėsi veiksmų, kad įgyvendintų tarpiniame vertinime pateiktas rekomendacijas dėl pageidautino SIC / RNKC ir dalyvaujančiųjų valstybių bei tarptautinių partnerių veiksmų koordinavimo patobulinimo. ES lygmeniu SIC / RNKC dalyvavo koordinuojant reagavimą į visų rūšių nelaimes ir užtikrino visišką Komisijos tarnybų ir kitų ES institucijų veiksmų ištikus nelaimei nuoseklumą (pvz., bendradarbiavimas su Sveikatos ir vartotojų reikalų generaliniu direktoratu Haityje, su Energetikos generaliniu direktoratu Japonijoje, Europos išorės veiksmų tarnyba Pakistane ir su EMSA JAV). Visi kalbinti tarptautiniai partneriai manė, kad SIC / RNKC yra patikimas partneris, gebantis teikti informaciją ir nukreipti paramą. SIC / RNKC aktyviai bendradarbiavo su kitomis Komisijos tarnybomis ir tarptautiniais partneriais: 2007–2013 m. bendradarbiauta daugiau kaip 60 kartų. Mokymo kursai buvo nuosekliai susieti savo struktūra, nes apėmė įvadinius, su veikla ir valdymu susijusius dalykus ir buvo tarpusavyje susiję. Keletas nereikšmingų pastabų buvo susijusios su konkrečiais dalykais (pvz., žiniasklaidos valdymu), kuriuos būtų galima nuosekliai įtraukti į visų rūšių kursus. Modeliavimo pratybos derėjo su kitais pagal mechanizmą vykdytais veiksmais, visų pirma su mokymo kursais ir modulių pratybomis, kuriose daugiausia dėmesio buvo skiriama skirtingiems dalykams ir buvo taikyti skirtingi veikimo būdai, o jų rezultatai papildė vieni kitus. Į tam tikras modeliavimo pratybas, atsižvelgus į jų scenarijų, taip pat buvo įmanoma įtraukti trečiąsias valstybes, o dėl to išorinis mechanizmo nuoseklumas dar labiau padidėjo. Tačiau jau tarpiniame vertinime buvo įrodinėjama, kad, nustačius visa apimančią modeliavimo pratybų programos strategiją arba sistemą, modeliavimo pratybų nuoseklumą būtų galima padidinti. 2013 m. sprendime nustačius atitinkamus reikalavimus ši rekomendacija šiuo metu įgyvendinama. Ekspertų mainų programą dalyvaujančiosios valstybės kartais suvokė kaip mokymo kursų alternatyvą, o ne kaip papildantį veiksmą ir keitimosi žiniomis ir gerąja patirtimi forumą. Tačiau buvo suvokiama, kad šia programa sudaromos galimybės daugiau sužinoti apie mechanizmo vaidmenį ir kurti tinklus, kurie realios nelaimės atveju gali būti itin svarbūs. Iš anksto nustatytuose ir tarpusavyje sąveikiuose moduliuose buvo sutelkti papildomi pajėgumai, kuriuos buvo galima per trumpą laiką dislokuoti, tad jie buvo svarbūs siekiant mechanizmo tikslo sudaryti palankesnes bendradarbiavimo civilinės saugos srityje sąlygas. Modulių pratybos buvo nuoseklios tiek, kiek jose buvo teikiamas esminis mokymas ir bandomi pajėgumai bei procedūros taikant labai tikroviškus ekstremaliųjų situacijų scenarijus. Atrinkti prevencijos ir pasirengimo projektai atitiko prioritetus, kurie kasmet buvo nustatomi kvietime teikti paraiškas. Veiksmai, įgyvendinti pagal atrinktus projektus, taip pat derėjo su veiksmais, finansuotais iš kitų ES priemonių. Tačiau buvo užsiminta, kad kvietime teikti paraiškas apibrėžti prevencijos ir pasirengimo projektų prioritetai buvo gana platūs: apibrėžus tikslesnius prioritetus, būtų galima veiksmingiau prisidėti prie mechanizmo įgyvendinimo ir išvengti galimos pastangų dubliavimo įgyvendinant susijusias ES finansavimo priemones rizikos. Prevencijos politikos sistema buvo toliau integruojama į kitas ES politikos kryptis ir taip pat derėjo su tarptautine nelaimių rizikos valdymo politika ir darbotvarke. Be jau dedamų pastangų, buvo pasiūlyta numatyti papildomus veiksmus, kuriais prevencinė veikla būtų dar labiau integruota į nacionalinę civilinės saugos politiką susiejant prevenciją su pasirengimu ir reagavimu. Veiksmais įvairiose transporto pagalbos proceso dalyse (t. y. telkimo etape, transporto galimybių komercinėje rinkoje nustatymo ir bendro finansavimo etapuose) buvo tiesiogiai prisidedama prie pagrindinių mechanizmo tikslų, t. y. koordinuoti pagalbos teikimą, o prireikus – šios pagalbos dislokavimą, įgyvendinimo. Kalbant apie jūrų taršą, buvo nustatyta keletas bendrų EMSA ir Komisijos (Humanitarinės pagalbos ir civilinės saugos generalinio direktorato) bendradarbiavimo tikslų ir įdiegti įvairūs mechanizmai, kad būtų užtikrintas aiškus užduočių padalijimas ir tinkamas koordinavimas. Komisija taip pat aktyviai bendradarbiavo su ES jūrų baseinuose sudarytų keturių regioninių susitarimų šalimis; kaip įvertinta išoriniame vertinime, tas bendradarbiavimas buvo labai stiprus ir tinkamai organizuotas. Be to, Komisija dalyvavo regioninių susitarimų šalių, Komisijos ir EMSA sekretoriatų susitikime. Šie nustatyti faktai taip pat patvirtina, jog Komisija sėkmingai ėmėsi tinkamų priemonių, kad įgyvendintų tarpiniame vertinime pateiktas rekomendacijas, pagal kurias konkrečiai reikalauta pagerinti koordinavimą su EMSA. Pagal vieną pagrindinių parengiamųjų veiksmų projektų tikslų siekta parūpinti įrangą ir kitus išteklius, kuriuos būtų galima dislokuoti reaguojant į nelaimes; tai buvo padaryta ne vienu atveju (pvz., po žemės drebėjimo Haityje). Kalbant apie bandomąjį projektą, jis padėjo sustiprinti bendrus ES gaisrų gesinimo pajėgumus. Taigi išoriniame vertinime laikytasi nuomonės, kad rezultatai, pasiekti įgyvendinus bandomąjį projektą ir parengiamuosius veiksmus, atitiko jų tikslus – nuosekliai šalinti esamus trūkumus. Atlikus dokumentų tyrimą ir surengus pokalbius su suinteresuotaisiais subjektais, kurie buvo įtraukti į veiksmų, susijusių su trečiosiomis valstybėmis, išorinį vertinimą, padaryta išvada, kad pagal PNPP programą ir programas „PPRD South“ bei „PPRD East“ sėkmingai įgyvendinama veikla padėta stiprinti šalių kandidačių ir potencialių šalių kandidačių, taip pat kaimyninių šalių ir ES tarpusavio bendradarbiavimą, taigi buvo skatintas nuoseklesnis bendradarbiavimas vykdant prevencijos, pasirengimo ir reagavimo veiksmus. Komisijos patirtis vykdant veiksmus pagal mechanizmą ir išvados, padarytos įvertinus atsiliepimus ir informacinių susitikimų su visomis susijusiomis šalimis, kurie buvo surengti po operacijų (pratybų, mokymų), rezultatus, patvirtina rezultatus, nustatytus atlikus išorinį vertinimą, kuriame nustatyta, kad pagal mechanizmą vykdyti veiksmai papildė vieni kitus ir kitus nacionaliniu, ES ir tarptautiniu lygmenimis vykdytus veiksmus. Vis dėlto Komisija mano, kad yra daugiau galimybių nustatyti išsamesnę visų pagal mechanizmą vykdomų veiksmų sistemą ir padidinti galimybes mokytis iš įvairių veiksmų, ir šį klausimą sieks išspręsti parengdama bendrą mokymų, pratybų ir įgytos patirties strategiją. Komisijos vykdomo vidaus koordinavimo su įvairiomis tarnybomis rezultatai, taip pat ryšiai su atitinkamais išorės suinteresuotaisiais subjektais patvirtina išorinio vertinimo išvadą, kad bendras mechanizmo įgyvendinimas derėjo su susijusiais ES ir tarptautiniais veiksmais ir programomis. 5. 2007–2013 M. PAGAL MECHANIZMĄ VYKDYTŲ VEIKSMŲ EFEKTYVUMAS Nepriklausomame išoriniame vertinime dėmesys visų pirma atkreiptas į šiuos aspektus: SIC / RNKC laikytas veiksminga platforma, turinčia tinkamų savybių ir atitinkamų išteklių savo tikslams pasiekti ir savo funkcijoms vykdyti. Visos atsakymus internetinėje apklausoje pateikusios dalyvaujančiosios valstybės laikėsi nuomonės, kad SIC / RNKC sėkmingai užtikrino ES ir dalyvaujančiųjų valstybių ryšį, ir beveik visos manė, kad SIC / RNKC buvo prieinamas ir gebėjo nedelsiant reaguoti visą parą septynias dienas per savaitę. Įvairūs suinteresuotieji subjektai pažymėjo, kad SIC / RNKC reikalingas laikas ES pagalbai koordinuoti ir dislokuoti metams bėgant sutrumpėjo. Tam tikros kritinės pastabos, kurias pareiškė mažesnė dalyvaujančiųjų valstybių ir kitų suinteresuotųjų subjektų grupė, buvo susijusios su: i) nacionalinių ekspertų, kurie būtų dislokuojami teikti pagalbą ekstremaliųjų situacijų atvejais, atranka (laikytasi nuomonės, kad atrenkant ekspertus SIC / RNKC turėtų atlikti svarbesnę funkciją, kad gebėjimus būtų galima geriau suderinti su faktiniais poreikiais nelaimės vietoje) ir ii) SIC / RNKC darbuotojų praktinio darbo nelaimės vietoje patirties stoka. Mokymo kursų tikslai – gerinti asmeninius ekspertų įgūdžius ir gebėjimus ir sukurti bendrą supratimą apie bendradarbiavimą teikiant civilinės saugos pagalbą – buvo pasiekti. Vertinimas rodo, kad nelaimės vietoje reikalingų įgūdžių ir dislokavimo atvejais bei mokymo kursuose įgytos patirties tarpusavio sąsaja galėtų būti sustiprinta ir kad šis procesas galėtų būti sistemingesnis. Modeliavimo pratybų tikslai, visų pirma susiję su geresnio koordinavimo ir spartesnio reagavimo skatinimu, iš esmės buvo pasiekti, ir šios pratybos padėjo siekti bendrų mechanizmo tikslų. Rengiant modeliavimo pratybas taip pat buvo pasiekti tam tikri platesni tikslai, kaip antai išnagrinėtos Jungtinių Tautų Nelaimių vertinimo ir koordinavimo (UNDAC) grupės ir ES civilinės saugos grupių bendradarbiavimo galimybės ir papildomai išplėtotas operacinis ir strateginis humanitarinės pagalbos ir civilinės saugos sričių bendradarbiavimas nacionaliniu ir ES lygmeniu. Ekspertų mainų programa laikyta veiksminga tiek, kiek ji atitiko dalyvių tikslus. Daugelis ekspertų pranešė įgiję specializuotų įgūdžių, kuriuos gali tiesiogiai taikyti. Tačiau daugelio jų lūkesčiai dėl dislokavimo ES civilinės saugos grupėse mainams pasibaigus nepasiteisino. Nors apskritai ir dalyviai, ir priimančiosios organizacijos šią programą įvertino labai gerai, grįžtamojo ryšio procesą būtų galima pagerinti, nes jo svarba programos veiksmingumo vertinimui yra lemiama. Tarpiniame vertinime rekomenduota papildomai išplėtoti modulių sampratą, be kita ko, organizuojant specializuotas pratybas ir parengiant standartines veiklos procedūras. Šios rekomendacijos buvo visiškai įgyvendintos. 2007–2013 m. CECIS duomenų bazėje registruojamų modulių ir TAST daugėjo ir 2013 m. pabaigoje joje buvo užregistruota iš viso 150 modulių. Iš 17 apibrėžtų įvairių modulių rūšių buvo užregistruoti 16 rūšių moduliai. Kad būtų padidintas užregistruotų modulių efektyvumas, suinteresuotieji subjektai pasiūlė dar patobulinti moduliams nustatytus būtiniausius reikalavimus ir gaires. Dauguma apklaustų dalyvaujančiųjų valstybių laikėsi nuomonės, kad modulių pratybų tikslai buvo pasiekti tiek, kiek tos pratybos civilinės saugos darbuotojus skatino atsižvelgti į įgytą patirtį ir tobulinti modulių veikimą. Tačiau buvo pasiūlyta dažniau sudaryti galimybę dalyvauti modulių pratybose, kad ir mažesnio masto ir ne tokiose sudėtingose, nes tai padėtų užtikrinti su tais moduliais susijusių įgytų įgūdžių tvarumą. Prevencijos ir pasirengimo projektų rezultatai atitiko metinėse darbo programose nustatytus tikslus ir juos įgyvendinant buvo įvykdyti konkretūs veiksmai, kaip antai padėta kurti nelaimių prevencijos strategijas ir didintas informuotumas konkrečiais klausimais. Vis dėlto prevencijos ir pasirengimo projektų poveikis ir tvarumas buvo pernelyg ribotas: visų pirma rezultatai nacionaliniu lygmeniu buvo ne visai pakankamai įgyvendinami, nebuvo sistemingai siekiama supažindinti su rezultatais ir užtikrinti jų matomumą, o tų rezultatų perdavimas į kitas dalyvaujančiąsias valstybes vyko lėčiau, negu tikėtasi. Įvairi plėtota ir įgyvendinta prevencinė veikla padėjo pasiekti tikslus, nustatytus 2009 m. Komisijos komunikate ir Tarybos išvadose dėl prevencijos. Visų pirma šia veikla padėta sukurti labiau žiniomis pagrįstą nelaimių prevencijos politiką, prevencijos srities veikėjus ir politiką susieti su atitinkamais pasirengimo ir reagavimo sričių veikėjais ir integruoti nelaimių prevencijos aplinkybes į esamas ES finansines ir teisėkūros priemones. 77 proc. apklaustų dalyvaujančiųjų valstybių laikėsi nuomonės, kad transporto paramą teikiant dotacijomis buvo veiksmingai padėta pagerinti reagavimą į ekstremaliąsias situacijas. Keletas suinteresuotųjų subjektų nurodė, kad transporto tarpininkas buvo prisitaikęs prie aplinkybių, kuriomis reikėjo veikti itin lanksčiai, ir kad naudojimąsi jo paslaugomis galima gerokai padidinti. Galiausiai reaguojant į tam tikras nelaimes įgyta patirtis parodė, kad dėl nustatytos 50 proc. ES bendro finansavimo ribos ši priemonė buvo gerokai mažiau veiksminga. Tai sutampa su viena iš tarpiniame vertinime pateiktų rekomendacijų išnagrinėti įvairių bendro finansavimo lygių taikymo potencialą. Komisija padarė pažangą šioje srityje, 2013 m. sprendime nustačiusi naujus didesnius bendro finansavimo procentinius dydžius. Su jūrų tarša susijusių veiksmų efektyvumas tiesiogiai priklausė nuo tinkamo bendradarbiavimo su EMSA. Šis bendradarbiavimas laikytas veiksmingu visose operacijose, kuriose dalyvavo EMSA. Jūrų taršos prevencijos ir pasirengimo projektai taip pat laikyti itin veiksmingais ir manyta, kad juos įgyvendinant pasiekiami rezultatai, kurių priešingu atveju be Komisijos (Humanitarinės pagalbos ir civilinės saugos generalinio direktorato) finansinės paramos nebūtų įmanoma pasiekti. Su jūrų tarša susijusių modeliavimo pratybų vertinimas nedavė rezultatų, nes Komisijos ir EMSA požiūriai į jų efektyvumą buvo nevienodi. Dauguma apklaustų dalyvaujančiųjų valstybių laikėsi nuomonės, kad bandomasis projektas ir parengiamieji veiksmai padėjo padidinti reagavimo į nelaimes veiksmingumą, nes juos įgyvendinant buvo papildomi esami pajėgumai, o ne dubliuojamos ankstesnės pastangos ir rezultatai. Pavyzdžiui, palyginti su atskirų dalyvaujančiųjų valstybių sprendimais, pagal bandomąjį projektą buvo pasiūlyta lemiamą svarbą turinti parama tais retais, bet didelį neigiamą poveikį turinčiais atvejais, kai vienu metu kyla keli dideli miškų gaisrai. Parengiamųjų veiksmų projektų veiksmingumą ribojo tai, kad rezultatai galėjo būti skleidžiami plačiau. Apskritai surinkti duomenys parodė, kad su trečiosiomis valstybėmis susijusių veiksmų, būtent PNPP programos ir programų „PPRD South“ ir „PPRD East“, tikslai buvo pasiekti. Kai kurie suinteresuotieji subjektai pabrėžė būtinybę ateityje, atsižvelgiant į mechanizmo pokyčius, daugiau dėmesio skirti prevencijos veiksmams. Komisija laikosi nuomonės, kad (kaip rodo Komisijos veiklos patirtis įgyvendinant ar remiant daugelį sėkmingų prevencijos veiksmų, pasirengimo veiklą, kaip antai pratybas, ir reagavimo operacijas, įvykdytas 2007–2013 m., taip pat išsamūs gauti atsiliepimai) visa apimantis viso mechanizmo politikos tikslas, t. y. sudaryti palankesnes sustiprinto bendradarbiavimo sąlygas, buvo visiškai pasiektas. Šių veiksmų sėkmė kai kuriais atvejais matoma iš karto, kaip, pvz., bandomojo projekto atveju, kai buvo galima padėti dalyvaujančiosioms valstybėms gesinti miškų gaisrus nesant kitų prieinamų reagavimo pajėgumų, o kitais atvejais rezultatai iš pradžių yra mažiau apčiuopiami – tai, pvz., yra grupės, besimokančios dirbti vienos su kitomis, kad pasirengtų galimam bendradarbiavimui tikros ekstremaliosios situacijos atveju. Šią Komisijos nuomonę patvirtina ir išorinio vertinimo rezultatai, kuriais remiantis išvada, kad pagal mechanizmą vykdytų veiksmų įgyvendinimas buvo veiksmingas tiek, kiek visais atskirais pagal mechanizmą vykdytais veiksmais buvo pasiekti jų konkretūs politikos tikslai. 6. 2007–2013 M. PAGAL MECHANIZMĄ VYKDYTŲ VEIKSMŲ VEIKSMINGUMAS Nepriklausomame išoriniame vertinime dėmesys visų pirma atkreiptas į šiuos aspektus: 1. 2007–2013 m. metinėse darbo programose įvairioms SIC / RNKC funkcijoms finansuoti, įskaitant SIC / RNKC, CECIS ir APS priežiūrą ir tolesnį plėtojimą bei dislokavimo veiklą, buvo skirta iš viso maždaug 20 mln. EUR. Vertinime pažymėta, kad SIC / RNKC veikla buvo ypač veiksminga sudarant palankesnes sąlygas koordinuotai teikti pagalbą, o tai leido veiksmingai panaudoti išteklius. Veiksmingumą, ypač planavimo ir greito reagavimo į ekstremaliąsias situacijas, padidino ir kitas svarbus veiksnys – tai, kad vietoj SIC atsirado RNKC, kuris buvo aprūpintas darbuotojais, tad buvo prieinamas visą parą septynias dienas per savaitę. Tarpiniame vertinime, be kita ko, buvo nustatyta, kad yra galimybių patobulinti APS veiklą. Nuo to laiko į APS buvo daug investuota. APS skiriamas biudžetas padidėjo nuo 0,7 mln. EUR 2009 m. iki 1,6 mln. EUR 2013 m. ir buvo panaudotas plėtojant beveik realaus laiko APS, kuri apimtų visą įvairių pavojų spektrą. 2. Mokymo kursams 2007–2013 m. metinėse darbo programose buvo skirta iš viso maždaug 29 mln. EUR. 2009–2010 m. per metus pasiūlytų mokymo kursų skaičius padvigubėjo – nuo šešių iki dvylikos. 2010–2013 m. mokymo kursų dalyvių skaičius nuolat didėjo, o investuojamų finansinių išteklių suma nekito. Mokymo dalyviai patvirtino, kad mokymai suteikė bendrą supratimą apie mechanizmą, o tai savo ruožtu užtikrino veiksmingumą, nes buvo reaguojama koordinuotai, taigi, efektyviau. 3. Bendras biudžetas, 2007–2013 m. metinėse darbo programose skirtas modeliavimo pratyboms, viršijo 20 mln. EUR. Atskirų pratybų biudžetai, atsižvelgiant į scenarijaus mastą ir sudėtingumą, gerokai skyrėsi. Dėl specifinių kiekvieno scenarijaus ypatybių buvo sunku palyginti modeliavimo pratybų išlaidų veiksmingumą. Tačiau, kaip matyti iš trečiųjų šalių finansinių ir audito ataskaitų, kurios buvo išnagrinėtos atliekant išorinį vertinimą, manyta, kad kiekvienų modeliavimo pratybų biudžetas buvo tinkamas ir proporcingas atskiriems jų tikslams. 4. Bendra suma, 2007–2013 m. metinėse darbo programose skirta ekspertų mainų programai, sudarė 1,75 mln. EUR. Iš išorinio vertinimo rezultatų matyti, kad kai kurios dalyvaujančiosios valstybės manė, jog bendras šios programos pajėgumas yra ribotas, ir savo pastabose minėjo ilgą laiką, kurį ekspertams tekdavo laukti, kol būdavo įtraukiami į mainus. Faktinį mainų administravimą ekspertai apibūdino kaip gerą, o atrankos procesą – kaip tinkamą ir padedantį siekti programos tikslų. 5. Modulių pratyboms 2007–2013 m. metinėse darbo programose buvo skirta iš viso daugiau kaip 13 mln. EUR. Kaip matyti iš išorinio vertinimo, nors apskritai į modulių pratybas žvelgta labai teigiamai, kai kurie suinteresuotieji subjektai nebuvo tikri, ar veiksminga investuoti į tokios daugybės modulių rengimą, nes pagal mechanizmą faktiškai dislokuotų modulių dalis kelerius pastaruosius metus tebebuvo gana nedidelė. Be to, manyta, kad įvairių rūšių moduliai nebuvo visi vienodai įtraukiami į modulių pratybas ir dėmesys daugiausia buvo sutelkiamas tik į kelias jų rūšis. 6. 2007–2013 m. bendras biudžetas, skirtas prevencijos projektams, sudarė maždaug 14 mln. EUR, o biudžetas, skirtas pasirengimo projektams, – maždaug 10,5 mln. EUR. Dauguma apklaustų dalyvaujančiųjų valstybių manė, kad biudžeto dydis buvo tinkamas ir proporcingas tam, ko tais projektais siekta. Dauguma užbaigtų projektų biudžetų buvo proporcingi konkretiems gautiems rezultatams. 7. Dalyvaujančiosios valstybės bendrai sutarė, kad prevencija yra ekonomiškai efektyvus ir teisingas būdas sumažinti nelaimių kainą žmonėms ir ekonomikai. Tačiau buvo pažymėta, kad yra neaišku, ar prevencine veikla buvo visokeriopai prisidėta prie nelaimių valdymo ES lygmeniu pajėgumų didinimo, ir neaišku, kokia buvo tos veiklos sąveika su kitais pagal mechanizmą vykdytais veiksmais. 8. 2007–2013 m. metinėse darbo programose transporto pagalbai buvo skirta iš viso 62,9 mln. EUR, o Komisijos grynasis įnašas į transporto pagalbą tuo laikotarpiu sudarė maždaug 11 mln. EUR. Atlikus išorinį vertinimą padarytos dvi pagrindinės pastabos: manyta, kad transporto sutelkimo etapu, kurio reikalaujama pagal teisinę sistemą, yra užtikrinamas sutelkimo ir mišriojo vežimo operacijų veiksmingumas, tačiau, atsižvelgiant į ribotus faktinius tokio sutelkimo rezultatus, abejota, ar toks sutelkimo etapas yra būtinas, ir, nors numatytas naudojimosi transporto tarpininko paslaugomis būdas būtų užtikrinęs išlaidų veiksmingumą, tomis paslaugomis vis dėlto buvo naudotasi minimaliai. 9. 2007–2013 m. metinėse darbo programose nebuvo skirta atskiro finansavimo su jūrų tarša susijusiems veiksmams. Atsitiktinė jūrų tarša buvo įtraukta į įvairius pagal mechanizmą vykdytus veiksmus, todėl ji buvo integruota į įvairias biudžeto eilutes ir buvo vertinta kaip tų eilučių dalis. 10. ES biudžeto valdymo institucija bandomajam projektui ir parengiamiesiems veiksmams 2008–2010 m. skyrė iš viso 22,5 mln. EUR. Išoriniame vertinime pažymėta, kad skirtas biudžetas buvo tinkamas planuotai veiklai vykdyti ir buvo panaudotas konkretiems rezultatams pasiekti, įskaitant reagavimo pajėgumų didinimą, pratybų ir (arba) modelių, mokymo programų kūrimą ir komunikacijos veiklos planavimą. 11. Veiksmai, susiję su trečiosiomis valstybėmis, buvo finansuoti pagal įvairias finansines priemones. PNPP bendradarbiavimo civilinės saugos srityje pirmoji programa buvo finansuota pagal Pasirengimo narystei pagalbos priemonės (PNPP) 2010–2012 m. programą, „PPRD South“ buvo vykdyta 2009–2012 m. ir jai buvo skirtas 5 mln. EUR biudžetas, o „PPRD East“ apėmė 2010–2014 m. ir jai buvo skirtas 6 mln. EUR biudžetas. Be to, 2012 m. buvo pradėtas įgyvendinti ES ir Kinijos nelaimių rizikos valdymo projektas, finansuotas pagal vystomojo bendradarbiavimo finansinę priemonę, o jo bendras biudžetas sudarė 6 mln. EUR. Išoriniame vertinime pažymėta, kad dėl veiksmų, susijusių su trečiosiomis valstybėmis, įvairovės ir skirtingų finansavimo mechanizmų su trečiosiomis valstybėmis susiję veiksmai galėjo būti mažiau veiksmingi, nes nebuvo visa apimančios tokiems veiksmams skirtos sistemos. Apskritai Komisija sutinka su išorinio vertinimo rezultatais, kurie rodo, kad pagal mechanizmą vykdyti veiksmai buvo sumanyti taip, kad būtų ekonomiškai efektyvūs (pvz., kalbant apie mokymo kursus, biudžetas 2010–2013 m. nekito, nors tų kursų dalyvių skaičius padidėjo), ir iš esmės buvo veiksmingai įgyvendinti. Neapsiribojant išoriniu kiekybinių ir kokybinių duomenų nagrinėjimu, Komisijos veiklos taikant mechanizmą patirtis atskleidžia daugiau niuansų. Pavyzdžiui, palyginti su biudžetu, skirtu kitiems pagal mechanizmą vykdytiems veiksmams, investicijos į APS buvo padidintos gana nedaug, tačiau jos davė mechanizmui reikšmingą su veikla susijusią naudą. Investuojant į mokymą buvo apmokyta daug ekspertų, kurie nebūtinai buvo dislokuoti vykdant operacijas pagal šį mechanizmą; šis nustatytas faktas nuvertina didelę naudą, susijusią su pagal mechanizmą apmokytų ekspertų dalyvavimu nacionalinėse operacijose ir jų potencialu skleisti žinias. 7. 2007–2013 M. PAGAL MECHANIZMĄ VYKDYTŲ VEIKSMŲ ES PRIDĖTINĖ VERTĖ Nepriklausomame išoriniame vertinime dėmesys visų pirma atkreiptas į šiuos aspektus: SIC / RNKC pridėtinė vertė buvo daugeriopa. Dalyvaujančiosioms valstybėms SIC / RNKC atstojo vieną reagavimo į nelaimes punktą, o toks reagavimas aiškiai buvo naudingesnis nei dvišalis. CECIS visi suinteresuotieji subjektai vertino kaip naudingą centralizuotą keitimosi informacija platformą, turinčią aiškią ES pridėtinę vertę. Trečiosioms valstybėms ir tarptautiniams partneriams SIC / RNKC sudarė galimybę užmegzti ryšius ir prašyti pagalbos per vieną bendrą platformą, o tai palengvino bendradarbiavimą. APS dalyvaujančiosioms valstybėms atvėrė galimybę naudotis pažangiausiomis perspėjimo sistemomis, kurios apėmė visą pavojų spektrą, taip pat užtikrino stipresnę mokslo ir praktikos sąsają, kad būtų galima skatinti inovacijas. Mokymo kursai parodė, kad jų užtikrinama ES pridėtinė vertė yra didelė, nes dalyviai ne tik įgydavo įgūdžių ir žinių apie mechanizmą, bet ir buvo stiprinamas civilinės saugos specialistų tinklas. Išoriniame vertinime pareikšta nuomonė, kad dėl šio poveikio tinklų kūrimui tapo paprasčiau bendradarbiauti ir teikti pagalbą. Kaip matyti iš pokalbių, bent penkiais iš šešių atvejų be bendro ES finansavimo modeliavimo pratybos nebūtų įvykusios. Vienas pagrindinių rezultatų buvo keitimasis patirtimi ir mokymasis iš geriausios patirties, kuris taip pat užtikrino didelę ES pridėtinę vertę. Be to, pratybose buvo įmanoma atkurti ekstremaliųjų situacijų scenarijus ir suinteresuotieji subjektai laikėsi nuomonės, kad jos papildo mokymo kursus. Keitimasis patirtimi ir mokymasis iš geriausios patirties buvo vienas pagrindinių ekspertų mainų programos rezultatų. Įgyvendinant šią programą, nacionaliniu ir Europos lygmenimis buvo užmegzti glaudūs ryšiai, o tai gerokai palengvino bendradarbiavimą. Manyta, kad be ES finansinės pagalbos toks keitimasis vargu ar būtų vykęs. Modulių ir modulių pratybų ES pridėtinė vertė yra akivaizdi tiek, kiek jie (jos) naudoti (-os) nacionaliniu lygmeniu tiesiogiai remiant nukentėjusiųjų šalių reagavimą į nelaimes. Per modulių pratybas bandant įgūdžius ir procedūras buvo sukurtas bendras supratimas apie tai, kas yra koordinuota pagalba. Įgyvendinant prevencijos ir pasirengimo projektus pasiekta tokių rezultatų, kurių dalyvaujančiosios valstybės atskirai nebūtų galėjusios pasiekti. Daugumoje projektų dalyvavo keli partneriai iš skirtingų dalyvaujančiųjų valstybių, taigi buvo gerinamos bendros žinios ir padedama stiprinti pasitikėjimą visose dalyvaujančiosiose valstybėse. ES pridėtinę vertę įrodė turinti ir prevencinė veikla: kol ES lygmens prevencijos politika dar nebuvo sukurta, tinkamai išplėtotą politiką, kuria būtų siekiama nelaimių prevencijos, turėjo ne visos dalyvaujančiosios valstybės, o veikla, kurios buvo imtasi ES lygmeniu, tas dalyvaujančiąsias valstybes paskatino papildomai pasistengti sukurti tokią politiką. Dalyvaujančiosios valstybės naudos taip pat turėjo iš keitimosi patirtimi ir ekspertų susitikimų ES lygmeniu. ES pridėtinę vertę, susijusią su transporto pagalba, pasiūlyta pagal mechanizmą, užtikrino tiesioginė parama dislokuojant pagalbą ištikus nelaimei nukentėjusiosiose šalyse. Kaip konkretūs pavyzdžiai buvo, be kita ko, paminėtos lėšos, sutaupytos dalyvaujančiųjų valstybių ir ES lygmeniu dėl paramos sutelkiant transporto išteklius, kai tai pagrįsta atsižvelgiant į vietos padėtį. Nustatyta, kad ES pridėtinę vertę mechanizmas užtikrino ir kovos su jūrų tarša srityje, nes visų pirma suartino kovos su jūrų tarša ir civilinės saugos bendruomenes ir skatino bendradarbiavimą, o prireikus – bendrą darbą. Jūrų taršos prevencijos ir pasirengimo projektai buvo nurodyti kaip pagrindinė vertę didinanti iniciatyva. Bandomuoju projektu ir parengiamaisiais veiksmais padėta sukurti (teikti) papildomus pajėgumus, kurių dalyvaujančiosios valstybės atskirai nebūtų galėjusios sukurti (teikti). Be to, buvo sustiprintas dalyvaujančiųjų valstybių tarpusavio bendradarbiavimas. Tam tikrais atvejais, atsižvelgus į parengiamųjų veiksmų rezultatus, buvo bendrai įvertinti pajėgumų poreikiai ir panaudotos standartinės procedūros. Visi suinteresuotieji subjektai patvirtino, kad veiksmai, susiję su trečiosiomis valstybėmis, turi ES pridėtinę vertę. Svarbiausias rezultatas, apie kurį pranešta, buvo susijęs su nelaimių poveikio sumažinimu pagerinus civilinės saugos pajėgumus. Taip pat buvo manyta, kad dalyvavimas trečiųjų valstybių veiksmuose darė teigiamą poveikį nacionalinei politikai. Dauguma kalbintų trečiųjų valstybių suinteresuotųjų subjektų taip pat turėjo tiesioginės mechanizmo aktyvavimo patirties ir pripažino tokio aktyvavimo ES pridėtinę vertę trečiosiose valstybėse. Remdamasi išorinio vertinimo rezultatais, patirtimi, įgyta per daugybę pagal mechanizmą Europoje ir už jos ribų vykdytų operacijų, ir pagalbos pagal mechanizmą prašiusių šalių atsiliepimais, Komisija daro išvadą, kad mechanizmas ES pridėtinę vertę parodė daugeliu lygmenų, nes jį taikant, be kita ko, buvo stiprintas dalyvaujančiųjų valstybių bendradarbiavimas, tenkinamas tinkamos prevencinės veiklos poreikis, sudaromos palankesnės sąlygos dislokuoti grupes ir pagalbą ir siūlytas bendras paramos kompleksas, įskaitant civilinės saugos ekspertus ir modulius, taip pat TAST. Apskritai mechanizmas yra sėkminga ES politikos sritis ir jo paklausa tarp valstybių narių ir kitų suinteresuotųjų subjektų didėja. 8. IŠVADOS Atsižvelgdama į išorinio vertinimo ataskaitoje nustatytus faktus ir į asmenin veiklos bei kitą įgytą patirtį, taip pat į pačios atliktą kokybinių ir kiekybinių duomenų bei faktų įvertinimą, Komisija daro bendrą išvadą, kad pagal mechanizmą vykdytų veiksmų, kuriems 2007–2013 m. buvo skirta finansinė pagalba, rezultatai buvo visiškai patenkinami ir jų tikslai buvo pasiekti. Atliekant bendrą mechanizmo įgyvendinimo vertinimą pažymėta, kad rezultatai iš esmės buvo labai geri ir buvo aiškiai matyti viso mechanizmo ir pagal jį vykdytų atskirų veiksmų svarba, nuoseklumas, efektyvumas, veiksmingumas ir ES pridėtinė vertė. Pagal mechanizmą vykdyti veiksmai buvo sėkmingi daugeliu požiūrių, ypač gerinant koordinavimą ir bendradarbiavimą ir didinant dalyvaujančiųjų valstybių pasirengimo ir reagavimo pajėgumus, užtikrinant veiksmingą, greitą ir efektyvų reagavimą ekstremaliųjų situacijų atvejais ir sudarant galimybę naudotis transporto ištekliais, kad būtų užtikrintas greitas reagavimas. Komisija atkreipia dėmesį į didelę pažangą, padarytą taikant mechanizmą 2007–2013 m., ypač į tai, kad SIC pakeitė RNKC, į padidėjusį dėmesį prevencijos politikai ir veiksmams ir sustiprėjusį bendradarbiavimą su trečiosiomis valstybėmis. Daugelis idėjų, kurios vertinamo laikotarpio pradžioje dar tik buvo formuojamos, jau virto visaverčiais pagal mechanizmą vykdomais veiksmais, kurie dalyvaujančiosioms valstybėms duoda didelę naudą, kaip antai transporto pagalba ir modulių samprata. Komisija taip pat atkreipia dėmesį į reikšmingą pažangą, kuri taikant mechanizmą nuo tarpinio įvertinimo ataskaitos paskelbimo dienos padaryta įgyvendinant toje ataskaitoje pateiktas rekomendacijas, – iki vertinamo laikotarpio pabaigos į visas jas buvo atsižvelgta ir jos jau buvo įgyvendintos, be kita ko, priėmus 2013 m. sprendimą, arba tebėra įgyvendinamos. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad nuo 2007 m. Europos bendradarbiavimas ir koordinavimas civilinės saugos srityje gerokai pažengė į priekį ir yra sukurtas geras pagrindas toliau vykti šiems teigiamiems pokyčiams. Išoriniame vertinime pateikiami keli teigiami pavyzdžiai, iš kurių matyti, kiek išsivystė mechanizmas ir pakito ES reagavimo į nelaimes koordinavimas ir kiek patobulėta siekiant jų tikslų. Šiuo tikslu naudotu CSFP finansavimu buvo sukurta didelė ES pridėtinė vertė. Nors mechanizmo ir visų pagal jį vykdytų veiksmų rezultatai išoriniame vertinime buvo įvertinti teigiamai, jame taip pat atkreiptas dėmesys į tam tikras papildomų patobulinimų galimybes. Svarbiausios rekomendacijos buvo: nuoseklesnės pagal mechanizmą vykdomų pasirengimo veiksmų, įskaitant pratybas, mokymą, projektus, ekspertų mainus, sistemos sukūrimas ir geresnis planavimas, taip pat labiau optimizuotos reagavimo procedūros ir didesni ES bendro finansavimo transportui procentiniai dydžiai. Komisija sutinka, kad tam tikrose srityse yra galimybių dar pagerinti ir išplėtoti mechanizmą, ir palankiai vertina išoriniame vertinime pateiktas rekomendacijas. 2013 m. sprendimas padeda teisinį pagrindą tolesnei reikšmingai pažangai prevencijos, pasirengimo ir reagavimo srityse ir jame konkrečiai išsprendžiama daugelis išoriniame vertinime nustatytų klausimų (pvz., 2013 m. sprendime raginama sukurti imitavimo pratybų strategiją). Taigi į daugumą šių rekomendacijų Komisija sieks atsižvelgti įgyvendindama 2013 m. sprendimą, kuris jau yra vykdomas. Į rekomendacijas, susijusias su operacijomis, bus atsižvelgta toliau tobulinant procedūras (pvz., kvietimus teikti paraiškas) arba įgyvendinant programas. Komisija ragina Europos Parlamentą ir Tarybą atsižvelgti į šiuos atlikus vertinimą nustatytus faktus. [1] 2001 m. spalio 23 d. Tarybos sprendimas 2001/792/EB, Euratomas, nustatantis Bendrijos mechanizmą sustiprintam bendradarbiavimui teikiant civilinės saugos pagalbą palengvinti (nuoroda). [2] 2007 m. lapkričio 8 d. Tarybos sprendimas 2007/779/EB, Euratomas, nustatantis Bendrijos civilinės saugos mechanizmą (nauja redakcija) (nuoroda). [3] 2007 m. kovo 5 d. Tarybos sprendimas 2007/162/EB, Euratomas, nustatantis civilinės saugos finansinę priemonę (CSFP) (nuoroda). [4] 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas 1313/2013/ES dėl Sąjungos civilinės saugos mechanizmo (nuoroda). [5] COM(2011) 696 galutinis (nuoroda). [6] SEC(2011) 1311 galutinis (nuoroda). [7] Bandomieji projektai ir parengiamieji veiksmai – pagal Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (Finansinis reglamentas) 49 straipsnio 6 dalies a ir b punktus (2008 m. ES biudžeto eilutės 07 04 04 ir 07 04 05), Komisijos sprendimą C(2008) 1740 (2009 m. ES biudžeto eilutė 07 04 05), Komisijos sprendimą C(2009) 3356 (2010 m. ES biudžeto eilutė 07 04 05) ir Komisijos sprendimą C(2010) 1206. [8] APS, kurias sukūrė Jungtinis tyrimų centras (JRC), apima Pasaulinę įspėjimo apie nelaimes ir koordinavimo sistemą (GDACS), Europos miškų gaisrų informacijos sistemą (EFFIS) ir Europos įspėjimų apie potvynius sistemą (EFAS). [9] SIC / RNKC taip pat užtikrina nuo 2012 m. siūlomos „Copernicus“ ekstremaliųjų situacijų valdymo paslaugos, įskaitant jos vaizdinio žymėjimo elementą ir sąveiką su įgaliotaisiais naudotojais, teikimo koordinavimą. [10] Oficialūs SIC / RNKC statistiniai duomenys; taip pat žr. išorinio vertinimo ataskaitos p. 32–34, 53–56, 69–71, 77–78 ir 114–116.