LT    LT LT 
LT    LT  EUROPOS BENDRIJ Ų KOMISIJA 
Briuselis, 1.4.2009 
SEK(2009) 417 
  
KOMISIJOS TARNYB Ų DARBINIS DOKUMENTAS 
pridedamas prie dokumento  
 
BALTOJI KNYGA 
 
Prisitaikymas prie klimat o kaitos. Europos veiksm ų programos k ūrimas 
  
Prisitaikymas prie klimato kaitos –   
Europos žem ės ūkiui ir kaimo vietov ėms iškilęs uždavinys  
{KOM(2009) 147 galutinis} 
LT 2   LT KOMISIJOS TARNYB Ų DARBINIS DOKUMENTAS 
Prisitaikymas prie klimato kaitos –   
Europos žem ės ūkiui ir kaimo vietov ėms iškilęs uždavinys  
1. ĮVADAS  
Per ateinan čius dešimtme čius klimato kaita darys įtaką tiek Europos S ąjungos, tiek viso 
pasaulio žem ės ūkiui. Net ir technologiškai išsivys čiusios ES žem ės ūkio pajėgumas tiekti 
maistą ir prisidėti prie ekosistemos paslaug ų teikimo Europos visuomen ei tiesiogiai priklauso 
nuo klimato s ąlygų. Netikrumo akivaizdoje Europos ūkininkai tur ės apibrėžti savo gamybos, 
ūkio valdymo ir investicij ų strategijas.  
Klimato kaita – vienas iš daugelio Europos žem ės ūkį ir kaimo vietoves formuojan čių 
veiksnių. Socialin ės ir ekonomin ės sąlygos, tarptautin ė konkurencija, technologinis 
vystymasis ir pasirinkta politika nulems agroklimatini ų pokyčių poveikį ES žem ės ūkio 
sektoriui. Kadangi ūkininkai valdo didži ąją dalį Europos S ąjungos žemi ų, bendroji žem ės 
ūkio politika (BŽ ŪP) turi būti skirta palengvinti ūkininkams prisitaikyti ir tuo tikslu pad ėti 
jiems pritaikyti savo produkcij ą prie kintan čių klimato s ąlygų ir teikti platesnes su žem ės 
valdymu susijusias ekosistemos paslaugas.  
Baltojoje knygoje „Prisitaikymas prie klimato kaitos“1 išdėstomas Europos atsparumo klimato 
kaitai didinimo veiksm ų planas, kuriame pabr ėžiamas poreikis įtraukti prisitaikymo klausim ą 
į visas svarbiausias Europos politikos  sritis ir skatinti bendradarbiavim ą visais valdymo 
lygmenimis. 
Šiame dokumente, kuriuo papildoma Baltoji knyga , apibendrinamas pagrindinis klimato 
kaitos poveikis ES žem ės ūkiui, nagrin ėjami prisitaikymo poreikiai, aprašoma klimato kaitos 
reikšmė bendrai žem ės ūkio politikai ir nagrin ėjamos galimos b ūsimų veiksmų kryptys. Juo 
siekiama paskatinti valstybes nares ir ūkininkus diskutuoti apie klimato veiksni ų nulemtus 
prisitaikymo poreikius ir imtis veiksm ų. 
2. KLIMATO KAITA . PAGRINDINIAI SU ES ŽEMĖS ŪKIU SUSIJ Ę KLAUSIMAI  
2.1. Poveikis žem ės ūkio produkcijai 
Klimato kaitos įtaka biofiziniams procesams, kuriais pagr įstos žemės ūkio sistemos, bus 
įvairi, o skirtinguose ES regionuose bus ir neigiam ų, ir teigiam ų jos padarini ų. Didėjanti CO 2 
koncentracija atmosferoje, šylantis oras, metini ų bei sezonini ų kritulių režimų ir ekstremali ų 
reiškinių dažnio poky čiai turės įtakos maisto produkt ų gamybos kiekiui, kokybei bei 
stabilumui ir nat ūraliai žem ės ūkio aplinkai. Klimato poky čiai atsilieps vandens ištekli ų 
naudojimo galimyb ėms, darys įtaką kenkėjams, skatins ligas ir pad ės plisti nešvarumams, 
todėl labai pasikeis žem ės ūkio ir namini ų gyvulių auginimo s ąlygos. Kraštutiniais atvejais 
                                                 
1 COM (2009) 147. 
LT 3   LT žemės ūkio sistem ų kokybės prastėjimas gali lemti dykum ėjimą, dėl kurio tokia žem ė taptų 
visiškai nederlinga. 
Artimiausiu metu dažni bei intensyv ūs ekstremal ūs meteorologiniai reiškiniai, ir sezoniniai 
kritulių režimų pokyčiai gali tur ėti ypač didelės įtakos žem ės ūkiui. Dvidešimt pirmajame 
amžiuje numatomos klimato s ąlygos įvairiose geografin ėse vietose labai skirsis. Kai kuriose 
vietovėse jų įtaka bus ir neigiama, ir teig iama, bet galutinis poveikis n ėra žinomas, kadangi 
dar nėra visiškai aišku, koki ą įtaką klimato poky čiai turės pasėliams. Nors klimato kaita yra 
pasaulinis procesas, jos poveik is vietos lygiu skiriasi.  Bendras galutinis poveikis ūkių veiklai 
įvairiuose ES regionuose ir to paties regiono skirting ų rūšių ūkiuose bus skirtingas. 
1 priede apibendrinami pagrindiniai skirtingiems ES regionams b ūdingi klimato poky čiai ir jų 
įtaka šiems regionams. 
Pasėliai 
Kai kurie klimato kaitos aspe ktai, pavyzdžiui, aukštesn ė temperat ūra, dėl didesnio CO 2 kiekio 
atmosferoje suaktyv ėjusi fotosintez ė ir ilgesnis augimo sezonas, bent iki šio amžiaus vidurio 
gali daryti pakankamai teigiam ą įtaką kai kuri ų regionų lauko kult ūrų produktyvumui. 
Šiauriniuose regionuose gali padid ėti derlius ir pas ėlių įvairovė, bet tokia nauda, kurios 
tikimybė miglota, gali rastis tik jei temperat ūra kils nedaug. Tolesnis atšilimas atneš vis 
daugiau žalos, nes augal ų augimas ir derlius įmanomi tik jei temperat ūra neperžengia 
pagrindinius augimo etapus lemian čių ribų. Pagreitėjęs vegetatyvinis ciklas gali tur ėti 
neigiamą poveikį grūdų išsivystymui ir kokybei. 
Įvairų neigiamą poveikį gali daryti tai, kad kasm etinio ir sezoninio krituli ų kiekio skirtumai 
vis didės – vasarą numatoma mažiau krituli ų pietinėje ES dalyje, o žiem ą – daugiau krituli ų 
centrinėje ir šiaurin ėje ES dalyse. D ėl ekstremali ų oro sąlygų, tokių kaip karš čio bangos ir 
sausros, ypa č svarbiuose pas ėlių augimo etapuose, gali labai sutrikti gamyba. 
Daržovių auginimas labai priklauso nuo to, ar yra pakankamai vandens, ir jam didel ę įtaką 
daro net mažiausias nukrypimas nuo palankiausios auginimui temperat ūros. Todėl tokia 
gamybos veikla yra ypa č jautri klimato kaitai. 
Ekstremal ūs reiškiniai kelia didel į pavojų daugiamet ėms kultūroms , nes tų reiškinių poveikis 
gamybos paj ėgumui gali b ūti jaučiamas kelis metus. Daugiame čių augalų auginimui gali 
daryti įtaką ir tai, kad j ų fenologin ės fazės yra vis ankstyvesn ės, nes, lyginant su lauko 
kultūromis, šiems augalams yra sunki au prisitaikyti, jei pakinta j ų auginimo veiklos 
kalendorius. 
Daugelis vaismedži ų per žydėjimą yra jautr ūs pavasario šalnoms, o j ų produktyvumui labai 
svarbi žiemos temperat ūra. Dėl aukštesn ės temperat ūros tiek paskutin ės pavasario šalnos, tiek 
žydėjimas taps ankstyvesni, tod ėl žalos pavojus tur ėtų beveik nepakisti. Tikriausiai sumaž ės 
ankstyvųjų rudens šaln ų pavojus, bet padid ės vandens poreikis. Numatoma, kad padaug ės 
kenkėjų ir ligų keliamų sunkumų. 
Poveikis vyno  sektoriui gali pasireikšti tuo, kad išaugs šaln ų pavojus, sutrump ės sirpimo 
laikotarpis, stigs vandens, o tai gali b ūti ypač žalinga brendimo la ikotarpiu, ir kis kenk ėjų 
veikimo ir lig ų pasireiškimo pob ūdis. Europos vyno gamybos ir alyvuogi ų auginimo sritis gali 
plisti į šiaurę ir į rytus. Tik ėtini didesni vaisi ų gavybos poky čiai šiuo metu kultivuojamose 
srityse. 
LT 4   LT Naminiai gyvuliai 
Sausesnis oras ir aukštesn ė temperat ūra įvairiai paveiks namini ų gyvulių auginimo veikl ą ir 
atsilieps gyvuli ų sveikatai bei gerovei. D ėl didelės ES gamybos sistem ų įvairovės klimato 
kaitos poveikis namini ų gyvulių sektoriui yra įvairus. 
Atšilimas ir ekstremal ūs reiškiniai, pvz., karš čio bangos, tur ės tiesiogin ės įtakos gyvuli ų 
sveikatai, augimui ir pro dukcijai, o taip pat ir j ų reprodukcijai. Bus ir netiesiogini ų padarinių, 
nes pakis ganykl ų bei pašarini ų pasėlių derlingumas ir gyvuli ų ligų pasiskirstymas. 
Manoma, kad stipriai nukent ės didelės ganyklų sistemos, nes iš j ų gaunamas maistas ir 
pastogė tiesiogiai priklauso nuo klimato s ąlygų. Viduržemio j ūros regione d ėl šiltesnio oro ir 
vasaros krituli ų trūkumo sutrump ės ganymo laikotarpis, sumaž ės pašarų gamyba ir pablog ės 
jų kokybė. Tačiau drėgnose šiaur ės vakarų regiono srityse nedidelis atšilimas artimiausiais 
metais ir per vidutin ės trukmės laikotarp į gali būti palankus namini ų gyvulių auginimui, nes 
padidės ganyklų produktyvumas. 
2.2. Su klimato kaita susijusi ų pavojų įtaka ekonomikai 
ES lygmeniu nenustatyta s ąsajų tarp pastar ųjų dešimtme čių atšilimo ir padid ėjusio pasėlių 
derliaus. Technologij ų bei ūkio valdymo tobulinimas, ir ūkio metod ų pritaikymas iki šiol 
dažniausiai dar ė didesnį poveikį derliui nei klimato kaita. Ta čiau nuo amžiaus pradžios d ėl 
ekstremali ų klimato reiškini ų, tokių kaip 2003 m. sausra bei vasaros karš čio bangos ir 
2007 m. pavasario sausra, pas ėlių derlius tapo nepastovesnis. 
Pagal daugel į išankstini ų vertinimų, visos ES lygmeniu numatomi vidutinių klimato kintam ųjų 
elementų pokyčiai ateinančius tris dešimtme čius bus naudingi žem ės ūkio gamybai. Neži ūrint 
to, vis didesnio neigiamo ekstremali ų reiškinių poveikio galima laukti grei čiau nei amžiaus 
viduryje. Kraštutin ės klimato s ąlygos gali ne tik sužlugdyti kasmetin ę gamybą, bet ir smarkiai 
paveikti ūkių infrastrukt ūrą ir dėl to sukelti dideli ų ekonomini ų nuostolių. 
Nors aiški ų prognozi ų, kaip klimato kaita paveiks žem ės ūkio gamyb ą ir kainas, n ėra, 
numatoma, kad d ėl vis dažnesni ų ekstremali ų reiškinių susidarys atsarg ų trūkumas, o tai 
nulems didesnius žem ės ūkio produkcijos, kain ų ir ūkininkų pajamų svyravimus. Apskritai 
įtaka ūkių pajamoms priklauso nuo daugelio tarpusavyje susijusi ų veiksnių, tokių kaip 
pasaulinė rinka ir politin ė parama, ta čiau dėl ekstremali ų klimato reiškini ų gali padid ėti 
gamybos sutrikim ų tikimyb ė, o dėl to gali padid ėti ūkininkų ekonomin ės padėties 
nestabilumas. 
2.3. Didesni klimato pavojai kaimo vietov ėse 
Kaimo vietov ėse galimas ne tik tiesiogini s klimato kaitos poveikis žem ės ūkiui, bet ir įvairūs 
kiti klimato kaitos nulemti poky čiai. Be kita ko galima pamin ėti padidėjusį potvynių pavojų, 
visų pirma centriniuose ir šiaur ės regionuose, ir galim ą žalą infrastrukt ūrai dėl kitų 
ekstremali ų reiškinių. Didėjantį vandens poreik į skirtingoms reikm ėms taip pat pajus kaimo 
gyventojai ir ūkiai. 
Daugelyje kaimo vietovi ų svarbų vaidmen į vaidina mišk ų ekosistemos ir miškininkyst ė. Dėl 
klimato poky čių daugės audrų, gaisrų, kenkėjų antplūdžio ir lig ų protrūkio sukelt ų sunkumų, 
kurie darys įtaką miškų augimui ir gamybai. Tai tur ės įtakos ekonominiam miškininkyst ės 
gyvybingumui, vis ų pirma pietiniuose regionuose, ir mišk ų reikšmei užtikrinant aplinkos 
apsaugą, įskaitant anglies dioksido kaupim ą. 
LT 5   LT Tai, kad sniego danga kal nuotuose regionuose vis plonesn ė, neigiamai atsilieps žiemos 
turizmui ir turizmo pajamomis grindžiamai kaim o ekonomikai. Ta pati problema gali iškilti ir 
vandens tr ūkumą patiriančiuose regionuose, o d ėl šiltesnio klimato kit ų ES sričių kaimo 
vietovėse gali atsirasti nauj ų turizmo galimybi ų. 
2.4. Gebėjimas prisitaikyti, atsparumas ir regioniniai skirtumai 
Prisitaikymas prie oro s ąlygų visada buvo ūkio valdymo dalis, o prie klimato kaitos tam tikra 
prasme prisitaikoma pagal tuos pa čius principus kaip prie trumpalaiki ų svyravim ų. Jau dabar 
pradedama pritaikyti žemdirbyst ės metodus ir ūkio strategijas. Ta čiau klimato poky čių mastai 
ateinančiais dešimtme čiais gali b ūti tokie, kad daugelis ūkininkų gali nepaj ėgti prisitaikyti.  
Neigiami klimato poky čiai ir socialin ė bei ekonomin ė situacija daro skirting ą įtaką įvairių ES 
regionų ūkininkavimo veiklai. Ūkininkų gebėjimus prisitaikyti lemia dabartin ės žemės ūkio 
bei ekologin ės sąlygos ir patirtis prisitaikant prie kintan čių sąlygų. Be kita ko atsparumui 
įtaką daro šie socialiniai ir ekonominiai veiksniai: 
– ūkio savyb ės, tokios kaip produkcijos r ūšis, ūkio dydis, intensyvumo lygis; 
– kultūrų auginimo ir gyvulininkyst ės sistemų įvairovė, taip pat ne žem ės ūkio pajam ų 
šaltiniai; 
– prieiga prie svarbios informacijos, įgūdžiai, žinios apie klimato tendencijas ir prisitaikymo 
sprendimai; prisitaikym ą lengvinantis konsultavimo tarnyb ų vaidmuo; 
– bendroji socialin ė ir ekonomin ė situacija; didžiausias ribotus išteklius turin čių arba 
tolimose kaimo vietov ėse gyvenan čių ūkininkų atsparumas; 
– galimybė pasinaudoti technologijomis ir infrastrukt ūros pajėgumais. 
Numatoma, kad d ėl nevienodo klimato kaitos poveikio padid ės Europos kaimo vietovi ų 
regioniniai ir ekonominiai skirtumai. Ilgainiui d ėl klimato kaitos poveikio kai kuri ų ES 
regionų žemės ūkio vaidmuo gali dar labiau sumaž ėti, o kraštutiniais atvejais žem ės ūkio 
paskirties žem ė gali likti nebenaudojama; antra vertus, kit ų regionų žemės ūkio sąlygos gali 
pagerėti ir padid ėti ūkių pajamos. Tai gal ėtų turėti didelės įtakos kraštovaizdžiui bei 
biologinei įvairovei ir atsiliepti bendram Europos region ų vystymuisi. 
2.5. Bendras poveikis žem ės ūkiui ir maisto saugumui 
Dėl klimato kaitos atsiveria nauja galimyb ė spręsti pasaulin į uždavinį didinti žem ės ūkio 
produkcij ą, neatsiliekant nuo planuojamo gyventoj ų skaičiaus augimo, užtikrinti maisto saug ą 
ir kaimo gyventoj ų pajamas, ir drauge visame pasaul yje išlaikyti aukštu s gamtos apsaugos 
standartus. 
Jeigu pasaulio tropik ų juostos regionuose, kur yra daugiausiai besivystan čių šalių, oro 
temperatūra pakils ir visai nedaug, sumaž ės ir taps nepastovesnis pas ėlių derlius, o tai tur ės 
sunkių pasekmių vietos maisto saugai. Neigiama įtaka žemės ūkio derliui dar labiau sustipr ės 
dėl padažnėjusių ekstremali ų klimato reiškini ų. Dėl to gali padid ėti priklausomyb ė nuo 
importuojamo maisto ir padaug ėti žmonių, kuriems iškils bado pavojus. 
Numatoma, kad kelis ateinan čius dešimtme čius arčiau ašigali ų esančiose juostose 
produktyvumas nuolat did ės. Nepriklausomai nuo regionini ų produkcijos poky čių, apskritai 
LT 6   LT pasaulinei maisto produkcijai per ateinan čius du ar tris dešimtme čius pavojų nekils ir tikimasi, 
kad augan čio pasaulio gyventoj ų skaičiaus maisto poreikiai bus patenkinti. Ta čiau turimose 
prognozėse ne visada visiškai atsisp indi kai kurie pavojai, susij ę su ekstremaliais klimato 
reiškiniais ir kenk ėjų antplūdžiais bei lig ų protrūkiais, dėl kurių galėtų padidėti neigiamas 
klimato poveikis tiek išsivys čiusių, tiek besivystan čių šalių produktyvumui. Be to, antroje šio 
amžiaus pus ėje pasaulio žem ės ūkio produktyvumas gali prad ėti mažėti. 
Dėl įvairiuose pasaulio regionuose kintan čio žemės ūkio gamybos paj ėgumo ir dažnesni ų 
ekstremali ų reiškinių gali padid ėti produkcijos kintamumas, kuris gali paskatinti kain ų 
svyravimą ir prekybos sraut ų pokyčius. 
3. ES ŽEMĖS ŪKIO PRITAIKYMAS PRIE KLIMATO POKY ČIŲ 
Žemės ūkio pritaikymui naudojamos įvairios priemon ės: nuo technologini ų sprendim ų iki 
ūkio valdymo ar strukt ūrų pritaikymo ir politini ų pokyčių, tokių kaip prisitaikymo planai. 
Artimiausiu laikotarpiu gali užtekti pritaikyti atskirus ūkius, bet ilgainiui prireiks atlikti 
technologinius ir strukt ūrinius pakeitimus. Tam bus reik alingos vietos ir regionini ų sąlygų 
analize paremtos planin ės strategijos. 
3.1. Ūkių pritaikymas 
Europos S ąjungoje pastebima, kaip nuolat kinta pas ėlių auginimo principai, ūkio valdymo 
metodai ir žem ės naudojimo pob ūdis – tai iš dalies lemia klimato poky čiai. Taip pritaikant 
ūkius siekiama padidinti produktyvum ą, prisitaikyti prie dabartini ų klimato s ąlygų ir 
panaudoti ūkininkų turimas žinias bei patirt į. Ateinančiais dešimtme čiais vien tiktai pritaikyti 
dabartinius metodus gali b ūti negana. Galimi šie trumpalaikiai ir vidutin ės trukmės 
prisitaikymo sprendimai : 
– priderinti ūkininkavimo veiklos kalendori ų, pavyzdžiui, sodinimo ar s ėjos ir prieži ūros 
darbų laiką; 
– imtis technini ų sprendim ų, tokių kaip apsaugoti sodus nuo šaln ų žalos arba tobulinti 
gyvūnams skirt ų patalpų ventiliacijos ir v ėdinimo sistemas; 
– parinkti pas ėlius ir rūšis, kurie prisitaikyt ų prie numatomos augimo sezono trukm ės ir prie 
to, kiek esama vandens ištekli ų, ir būtų atsparesni naujoms temperat ūros ir drėgmės 
sąlygoms; 
– pritaikyti pas ėlius, pasinaudojant turima genetine įvairove ir naujomis biotechnologijos 
teikiamomis galimyb ėmis; 
– didinti kenk ėjų ir ligų kontrolės efektyvum ą, pavyzdžiui, gerinti steb ėseną, naudoti įvairią 
sėjomainą arba kompleksinius kenk ėjų valdymo metodus; 
– taupyti vanden į – mažinti vandens nuostolius, gerinti dr ėkinimo metodus ir pakartotinai 
panaudoti arba kaupti vandens atsargas; 
– gerinti dirvožemio valdym ą didinant vandens sulaikym ą tam, kad b ūtų išsaugota 
dirvožemio dr ėgmė, ir gerinti kraštovaizdžio valdym ą, pavyzdžiui, išsaugant prieglobst į 
naminiams gyvuliams suteikian čius bendrus vietov ės elementus. 
LT 7   LT – auginti karš čiui atsparesni ų veislių naminius gyvulius ir pritaikyti karš čio sąlygomis 
auginamų gyvulių šėrimo metodus. 
Šie sprendimai atskirai ar kartu gali iš esm ės padėti atsverti neigiamus klimato poky čius ir 
pasinaudoti teigiamais. Tur ėdami pakankamai žini ų ir tinkamas gaires, daugel į šių 
prisitaikymo b ūdų ūkininkai gali įgyvendinti šiandien arba artimoje ateityje. Ta čiau klimato 
kaitos keliami pavojai yra tik vienas iš veiksni ų, darančių įtaką ūkininkų sprendimams, nes 
juos veikia daugelis kit ų socialinių bei ekonomini ų ir rinkos aplinkybi ų. 
Prisitaikyti prie vis nepastovesnio klimato bus sunkiau nei prie laipsniškai besikei čiančių 
vidutinių klimato kintam ųjų. Todėl gali tekti skirti daugiau d ėmesio žem ės ūkio produkcijos ir 
ūkių pajamų stabilumui ir atsparumui pažeidžiamuos e regionuose užtikrinti . Gali prireikti 
įvairinti ūkių veiklą ir pajam ų šaltinius, iš esm ės pakeičiant ūkių struktūras ir, kai kuriais 
atvejais, investuojant papildom ą kapitalą. 
3.2. Sektoriaus pritaikymas 
Palaipsniui stipr ėjant klimato kaitos poveikiui gali nebeužtekti pritaikyti atskirus ūkius. Tam, 
kad prisitaikymo veikla b ūtų vykdoma platesniu mastu ir b ūtų geriau koordinuota, taip pat 
norint pad ėti išvengti netinkamo prisitaikymo, kuris gal ėtų turėti rimtų padarinių aplinkai ir 
ekonomini ų pasekmi ų, gali prireikti imtis valstyb ės institucij ų koordinuojam ų veiksmų 
sektoriaus lygmen iu, atsižvelgiant į regioninio bei vietos žem ės ūkio įvairovę. 
Nuosekliai prisitaikymo strukt ūrai sukurti gali b ūti naudojamos nacionalin ės ir regionin ės 
prisitaikymo strategijos. ES valstybi ų narių pažanga, susijusi su nacionalini ų prisitaikymo 
strategijų, įskaitant ir žem ės ūkio sektoriuje, rengimu yra nevienoda. Prisitaikymo strategijos 
gali pagerinti ūkininkų supratim ą apie numatomus poky čius, paskatinti anks tyvus veiksmus ir 
padėti tinkamai reaguoti bei priimti ilgalaikius sprendimus. Į šį procesą turėtų įsitraukti ir 
tokias prisitaikymo strategijas tur ėtų padėti įgyvendinti socialiniai žem ės ūkio partneriai. 
Vykdant pritaikym ą sektoriaus lygiu be kita ko reikia atlikti šiuos veiksmus: 
– atsižvelgiant į klimato tendencijas nustatyti atsparias vietoves bei sektorius ir įvertinti 
poreikius bei galimybes keisti pas ėlius bei jų rūšis; 
– remti žem ės ūkio tyrimus ir eksperimentin į auginimą, siekiant atrinkti pas ėlius ir plėtoti 
geriausiai prie nauj ų sąlygų pritaikytas r ūšis; 
– formuoti prisitaikymo geb ėjimus ir tuo tikslu didinti suvokim ą ir teikti pagrindin ę 
informacij ą bei konsultacijas ūkio valdymo klausimais; 
– daugiau investuoti į drėkinimo infrastrukt ūros bei vandens naudojimo technologij ų 
efektyvumo gerinim ą ir vandens ištekli ų valdymą; 
– kurti drėkinimo planus, kurie b ūtų paremti išsamiu j ų poveikio įvertinimu, atsižvelgiant į 
būsimus vandens išteklius, įvairių vartotojų vandens poreik į ir paklausos ir pasi ūlos 
derinimą; 
– kurti pavoj ų ir krizi ų valdymo priemones, skirtas klimato reiškini ų sukeltiems 
ekonominiams padariniams likviduoti. 
LT 8   LT Planavimas ir konsultacijos sektoriaus lygiu yra reikalingi, kadangi kai kurios prisitaikymo 
prie naujų klimato s ąlygų priemonės gali būti brangios ir gali pareikalauti dideli ų ūkininkų 
investicijų. Be to, kai kurios prisitaikymo priemon ės gali pad ėti ilgainiui užtikrinti pastovias 
ūkininkų pajamas, bet artimiausioje ateityje jos gali b ūti rizikingos. Pavyzdžiui, auginant 
naujų rūšių ar kitus pas ėlius gali prireikti speciali ų technologij ų ar rinkodaros, kurioms 
sėkmingai įdiegti reikia laiko. 
Sunku planuoti prisitaik ymo veiksmus, nes n ėra aiški klimato raida ir jo poveikis 
konkrečioms vietov ėms. Dėl to sunku nustatyti, kokie žem ės ūkio sistem ų pakeitimai b ūtų 
geriausi. Tam, kad prisitaikymo planai b ūtų sėkmingi ir leist ų prisitaikyti prie nenusp ėjamų 
aplinkybi ų, jie turi b ūti pradėti įgyvendinti anksti ir b ūti lankstūs. 
4. BŽŪP – PAGALBA PRISITAIKYTI  
Numatomi klimato poky čiai gali pad ėti įgyvendinti BŽ ŪP tikslus: užtikrinti pakankam ą 
maisto kiek į už prieinam ą kainą, palaikyti ūkininkavimo ir kaimo vietovi ų gyvybingum ą ir 
skatinti aplink ą tausojan čią ūkininkavimo veikl ą. Pagrindiniai ES žem ės ūkio pritaikymo 
tikslai: užtikrinti atsparum ą klimato poky čiams, žem ės ūkio ir kaimo vietovi ų socialinį bei 
ekonomin į gyvybingum ą ir sąsają su aplinkos apsaugos tikslais. 
Dabartinė BŽŪP užtikrina bazines ūkininkų pajamas ir suteikia pagrind ą darniai valdyti 
natūralią aplinką, kurioje vykdoma žem ės ūkio veikla. Param ą atsiejus nuo gamybos ir 
perėjus prie atsietos paramos, ūkininkai įgyja galimyb ę reaguoti į išorinius poreikius, rinkos 
ženklus ir d ėl klimato kaitos vykstan čius pokyčius. Kaimo pl ėtros politikoje numatyta daug 
priemonių, kurios pad ėtų valstybėms narėms tikslingai remti prisitaikymo prie klimato kaitos 
veiksmus. 
Išsamus BŽ ŪP patikrinimas – tai dar vienas žingsnis darniosios žemdirbyst ės link ypating ą 
dėmesį skiriant klimato kaitos švelninimui ir pr isitaikymui prie jos, vandens bei biologin ės 
įvairovės apsaugai. Tam yra numatytas tolesnis kaimo pl ėtros finansavimas. ES ir valstyb ėms 
narėms keliamas uždavinys ir suteikiama galimyb ė iki 2013 m. pabaigos kuo geriau 
pasinaudoti BŽ ŪP paramos prisitaikymui priemon ėmis. 
5. ŽEMĖS ŪKIO PRITAIKYMO STRATEGIJOS KRYPTYS  
5.1. Pirmenyb ė nežalingoms priemon ėms 
Neaiškum ų akivaizdoje ekonomiškai efektyviausia b ūtų pirmenyb ę teikti nežalingoms 
prisitaikymo priemon ėms, kurias reikalui esant galima atšaukti (angl. „no-regret“ measures ). 
Toks pasirinkimas padeda prisitaikyti prie daugelio tik ėtinų pokyčių ir skatina bendr ą 
socialinę bei ekonomin ę gerovę ir naudą aplinkai. Žem ės ūkio sektoriuje tai reiškia, kad 
tausiau naudojant gamtos, vis ų pirma vandens ir dirvožemio, išteklius didinamas žem ės ūkio 
ekosistem ų atsparumas. Saugodamas gamtos išteklius, nuo kuri ų priklauso žem ės ūkis, 
sektorius gali lengvia u užtikrinti atsparum ą klimato poky čiams. Tokie veiksmai leis užtikrinti, 
kad ateinan čiais dešimtme čiais įgyvendinti valdymo sprendimai nesusilpnins sugeb ėjimo 
prisitaikyti prie v ėliau šiame amžiuje galimo didesnio poveikio. 
Baltojoje knygoje „Prisitaikymas prie klimato kaitos. Europos veiksm ų programos k ūrimas“ 
nurodoma, kad svarbu nustatyti, kurie vanden s valdymui keliami reikalavimai tur ėtų būti 
integruoti į atitinkamas BŽ ŪP priemones. Be to, žem ės ūkio pritaikymo priemones galima 
LT 9   LT numatyti nacionaliniu lygmeniu įgyvendinant Vandens pagrind ų direktyv ą ir Potvyni ų 
direktyvą. 
5.2. Žemės ūkio, kaip ekosistem ų saugotojo, vaidmens stiprinimas 
Atsižvelgiant į numatom ą klimato kaitos poveik į Europos hidrologin ėms sistemoms, 
buveinėms ir biologinei įvairovei, valdant žem ės ūkio paskirties žem ę turi būti rūpinamasi 
ekosistemomis – tai labai svarbu didinant bendr ą atsparum ą klimato kaitai. Pavyzdžiui, žem ės 
ūkis gali pad ėti valdyti vandenskyr ą, apsaugoti buveines bei biologin ę įvairovę, taip pat 
palaikyti ir atkurti daugiafunkciu s kraštovaizdžius. Be to, žem ės ūkio paskirties žem ėje 
sukūrus laukini ų gyvūnų takų sistemą, būtų galima palengvinti įvairių rūšių gyvūnų migraciją, 
o ganyklose sulaikytas vanduo gali b ūti panaudotas potvyni ų rizikai mažinti. Gal ėtų būti 
pripažintas ir toliau didinamas žem ės ūkio kaip „žaliosios infrastrukt ūros“ vaidmuo. 
Šiuo metu naudojamos žem ės ūkio ir aplinkos apsaugos priemon ės padeda įgyvendinti š į 
tikslą, bet ne visada gali pakankamai prisid ėti prie sąsajų tarp biologin ę įvairovę saugančių 
sričių stiprinimo. Tod ėl sėkmingai prisitaikyti tur ėtų padėti kaimo pl ėtros priemoni ų taikymas 
plačiau, ne tik atskir ų ūkių lygmeniu. 
5.3. Žemės ūkio infrastrukt ūros atsparumo didinimas 
Žemės ūkis kaip gamybos sistema priklauso nuo ilgalaikio turto (pvz., įrangos, pastat ų, žemės 
ūkio mašin ų) ir infrastrukt ūros, kuriems gali tur ėti įtakos ekstremal ūs reiškiniai. Toki ų 
reiškinių nulemti dideli ekonominiai nuostoli ai sektoriui gali sukelti dideli ų problemų, visų 
pirma tod ėl, kad ilgalaikio žem ės ūkio turto vert ė paprastai yra didel ė, lyginant su vidutine 
metine produkcija ir ūkio pajamomis. Tod ėl reikia toliau vystyti prevencin ę veiklą ir kurti prie 
regioninių ypatumų pritaikytas priemones, skirtas galimos žalos klausimui spr ęsti. 
5.4. Prisitaikymo ir poveikio švelninimo s ąveikos plėtotė 
Vykdant žem ės ūkio veiklą į atmosfer ą patenka daug azoto oksido ir metano išlak ų, kurios 
daro įtaką visuotiniam atšilimui. ES žem ės ūkio sektorius gali prisid ėti prie klimato kaitos 
padarinių švelninimo: mažinti išlak ų, gaminti atsinaujinan čią energiją bei biomas ės produktus 
ir saugoti anglies junginius žem ės ūkio paskirties žem ėje. 
Sprendžiant dvejop ą uždavinį – mažinti šiltnamio efekt ą sukeliančių dujų išlakas ir tuo pa čiu 
metu prisitaikyti prie klimato kaitos, – b ūtina kuo glaudžiau susieti prisitaikym ą ir poveikio 
švelninim ą. Reikia nustatyti priemones, kurios b ūtų naudingos tiek mažinant išlakas, tiek 
didinant žem ės ūkio atsparum ą, ir skatinti j ų naudojim ą. Be kita ko b ūtų galima pamin ėti 
dirvožem į ir jo įdirbimo metodus, kurie padeda išlaikyti ir didinti organin ės anglies kiek į 
dirvožemyje, ir ganykl ų apsaugą bei jų valdymą. Ekologinis ūkininkavimas gali pad ėti 
sušvelninti klimato kaitos poveik į, nes jam b ūdingi efektyv ūs maistini ų medžiag ų ciklai ir 
dirvožemio valdymas, o tai papr astai leidžia užtikrinti didesn ę įvairovę ir remtis geresn ėmis 
žiniomis apie tai, kaip veikia ūkio ekosistema; be to, jo atsparumas klimato kaitai gali b ūti 
didesnis. 
Prieš priimant sprendim ą dėl tinkamų priemoni ų taikymo reik ėtų atsižvelgti į tai, kad tikslai 
gali prieštarauti vieni kitiems, tod ėl kai kuriais atvejais gali tekti ieškoti kompromis ų. Šioms 
priemonėms įgyvendinti valstyb ės narės gali naudoti kaimo pl ėtros fondus. 
LT 10   LT 5.5. Geresnis ūkininkų gebėjimas prisitaikyti 
Norint geriau pritaikyti žem ės ūkį, būtina didinti ūkininkų gebėjimą prisitaikyti. Gerinant su 
klimatu susijusios informacijos teikim ą ir konsultacin ę pagalbą galima padidinti ūkininkų ir 
žemės ūkio darbuotoj ų motyvacij ą ir pasiruošim ą prisitaikyti. Tam naudojamos įvairios jiems 
skirtos priemon ės, tokios kaip kursai, specializuota spauda, ryši ų technologijos. Klimato 
kaitos tem ą taip pat svarbu įtraukti į jauniems ūkininkams, ūkių darbuotojams ir j ų mokiniams 
skirtas švietimo programas. Gal ėtų būti vystomos ūkių konsultavimo paslaugos, padedan čios 
platinti konkretiems regionams skirt ą informacij ą ir duoti praktinius patarimus prisitaikymo 
klausimais, kurie pad ėtų ūkininkams pasiruošti b ūsimiems poky čiams. 
Atlikus išsam ų BŽŪP patikrinim ą numatytos kaimo pl ėtros politikos priemon ės, kurios 
suteikia papildom ų galimybi ų finansuoti sklaidos bei mokymo programas ir naudotis ūkių 
konsultavimo paslaugomis. 
5.6. Valstybių narių bendradarbiavimo skatinimas 
Reikia plėtoti prisitaikymui prie klimato poky čių skirtas nacionalines ir region ų programas ir 
strateginį mąstymą. Valstybi ų narių apsikeitimas nuomon ėmis, patyrimais ir ger ąja patirtimi, 
susijusiais su prisitaikymo žem ės ūkio sektoriuje galimyb ėmis, gali išskirti geriausiai prie 
numatomos klimato raidos poky čių pritaikyt ą ūkininkavimo veikl ą ir gamybos sistemas. Iki 
2009 m. pabaigos bus suda ryta Baltojoje knygoje si ūloma technin ė žemės ūkio darbo grup ė, 
kuri padės Poveikio ir prisitaikym o iniciatyvinei grupei. 
Komisijos iniciatyvoje sukurti tarpuskaitos mechanizm ą, kuris pad ėtų keistis informacija apie 
klimato kaitos įtaką ir žalą, reikės numatyti dalytis informacija apie nacionalinio žem ės ūkio 
sektoriaus vystym ąsi, projekt ų rezultatus ir ger ąja patirtimi žem ės ūkio sektoriuje. 
5.7. Mokslini ų tyrimų veiklos klimato ir žem ės ūkio srityse stiprinimas 
Planuojant žem ės ūkio pritaikymo veiksmus neužtenka remtis žiniomis apie visuotinius 
klimato modelius – b ūtina išsami informacija apie klimato poveik į regionams ir prasmingas 
prisitaikymo pasirink čių ir jų tinkamumo vietos bei ūkių lygiu įvertinimas. Reikia gerinti ir 
tikslinti numatomo klimat o poveikio ir jo žalos įvertinimo erdv ės ir laiko aspektus, ir geriau 
suprasti žem ės ūkio ir klimato s ąveiką. Neseniai paskelbtame Komisijos komunikate apie 
Europos žem ės ūkio mokslinius tyrimus2 smulkiai išd ėstomi ES klimato kaitos mokslini ų 
tyrimų ir inovacij ų, taip pat ir žem ės ūkyje, poreikiai ir kryptys. Žem ės ūkio tyrimų nuolatinis 
komitetas (SCAR) klimato kait ą įvardijo kaip prioritetin ę sritį ir pripažino, kad Europos 
lygmeniu moksliniai tyrimai nepakanka mai koordinuojami. Sudaryta nacionalini ų program ų 
vadovų darbo grup ė, kuri turi apsvarstyti, kaip klimato kaita veikia žem ės ūkį ir kaip galima 
žemės ūkį tinkamai pritaikyti prie klimato kaitos poveikio ir j į sušvelninti. 
Be to, kadangi klimato kaitos keliami pavojai daro didesn į poveikį kaimo vietov ėms, o didelei 
daliai Europos kaimo region ų būdingas ekonominis daugiafunkciškumas, svarbu gerai suvokti 
klimato kaitos poveik į kaimo vietovi ų ekonomikai ir bendruomenei. Tod ėl galėtų būti 
aktyviau vykdomi socialiniai ir ekonominiai klimato kaitos keliam ų uždavini ų ir jų poveikio 
darniam kaimo vietovi ų valdymui tyrimai. 
Klimato kaita iš naujo atkreipia d ėmesį į poreikį nuolat vykdyti ES ir nacionalinius tyrimus 
žemės ūkio srityje, pavyzdžiui, poreik į kultivuoti kult ūras, rūšis ir bandas, kurios geriau 
                                                 
2 COM (2008) 862 „Nuoseklios Europos žem ės ūkio mokslini ų tyrimų darbotvark ės strategijos k ūrimas“. 
LT 11   LT prisitaikyt ų prie būsimų sąlygų. Moksliniai tyrimai taip pat turi pad ėti švelninti padarinius, 
siekiant toliau vystyti tinkamas ir pr ieinamas technologijas bei naujoves. B ūsimas 
Septintosios bendrosios mokslini ų tyrimų programos tarpinis vertinimas suteikia galimyb ę 
peržiūrėti, kurioms sritims teikiama pirmenyb ė, ir atitinkamai spr ęsti paramos moksliniams 
tyrimams klimato ir žem ės ūkio srityse klausim ą. 
Kitas svarbus uždavinys – gamtos bei agronomini ų mokslų duomenis susieti su ūkininkų 
žiniomis apie vietos s ąlygas. Tai leist ų vystyti tvirtas prisitaikymo strategijas, kurios, 
numačius įvairius klimato ir socialinius bei ekonominius scenarijus, pad ėtų sumažinti 
neigiamą klimato kaitos poveik į. Šiuo atžvilgiu svarbi gali b ūti ūkių konsultavimo sistema. 
Taip pat svarbu stiprinti regionini ų institucij ų gebėjimus naudotis tinkamomis priemon ėmis 
sprendžiant klimato kaito s klausimus. Nacionalini ų ir regionini ų tyrimų institucij ų 
partneryst ė, konsultavimo paslaugos ir žem ės ūkio socialiniai partneriai, taip pat informacij ą 
ūkininkams teikiantys regioniniai tinklai pad ės kurti tinkamas konkre čiai vietai pritaikytas 
strategijas. 
5.8. Atsparumo rodikli ų nustatymas 
Galėtų būti išnagrin ėta galimyb ė nustatyti specialius žem ės ūkiui skirtus rodik lius, tokius kaip 
gebėjimo prisitaikyti ir atsparumo rodi klis. Remiantis tuo, kaip nedidel ę vietovę veikia 
klimato kaita, nat ūralūs pavojai ir kintan čios oro sąlygos, tur ėtų būti nustatomas tos vietov ės 
atsparumas. Kuriant atsparumo rodikl į, kuris apimt ų ir gebėjimą prisitaikyti, reik ės 
visapusiškai atsižvelgti į klimato, aplinkos, socialinius bei ekonominius veiksnius. 
6. IŠVADOS  
Ūkininkams reik ės prisitaikyti prie klimato kaitos, ir tuo pa čiu metu jie tur ės sumažinti 
šiltnamio efekt ą sukeliančių dujų išlakų ūkiuose ir padidinti žem ės ūkio atitikt į aplinkosaugos 
reikalavimams. Reikia geriau ir visapusiškiau reaguoti į klimato kaitos keliamas problemas, 
kad būtų išsaugotas ES žem ės ūkio atsparumas ir konkurencingumas,  idant jo atstovai ir toliau 
galėtų tiekti aukštos kokyb ės maistą ir teikti aplinkos apsaugos bei kraštovaizdžio tvarkymo 
paslaugas, ir kad b ūtų užtikrintas ES kaimo vietovi ų darnus vystymasis. Klimato kaita 
suteikia nauj ą perspektyv ą pastangoms spr ęsti maisto saugumo klausim ą. 
Prisitaikymas yra ilgalaikis procesas, kuris ateinan čiais dešimtme čiais priklausys nuo klimato 
raidos ir remsis gaus ėjančiomis žiniomis ir praktine patirtimi. Šiame procese svarbu ūkininkus 
įtraukti į diskusiją apie prisitaikymo poreiki us ir kviesti pasidalyti praktine patirtimi, nes 
ūkiuose vykstantys poky čiai yra svarbus prisitaikymo elementas. 
Po 2013 m. atliekant bendrosios žem ės ūkio politikos apžvalg ą reikės išnagrin ėti poreikį 
užtikrinti žem ės ūkio ir kaimo vietovi ų pritaikymui palankias s ąlygas. Norint užtikrinti 
veiksming ą prisitaikym ą ir diegti naujas technologijas, ku rios padeda mažinti klimato kaitos 
poveikį ir tuo pa čiu metu skatina ilgalaik į ūkininkavimo veiklos gyvybingum ą, prireiks 
investicijų ir planavimo pastang ų, kurių atskiri ūkiai užtikrinti nesugeb ėtų. Valdžios 
institucijoms teks tam tikras vaidmuo, susij ęs su prisitaikymo prie klimato kaitos politikos 
rėmimu ir skatinimu.