Bendras pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties /* JOIN/2012/01 final - 2012/0028 (NLE) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1976 m. vasario 24 d. Filipinų Respublika, Indonezijos Respublika, Malaizija, Singapūro Respublika ir Tailando Karalystė pasirašė Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartį (toliau – Draugystės ir bendradarbiavimo sutartis). Sutartis iš dalies pakeista 1987 m. gruodžio 15 d. protokolu ir 1998 m. liepos 25 d. antruoju protokolu. Protokolai, be kita ko, suteikė galimybę prie Sutarties prisijungti Pietryčių Azijai nepriklausančioms valstybėms. Šiandien Draugystės ir bendradarbiavimo sutarties Aukštosios Susitariančiosios Šalys (valstybės signatarės) yra Australijos Sandrauga, Bangladešo Liaudies Respublika, Brunėjaus Darusalamas, Filipinų Respublika, Indijos Respublika, Indonezijos Respublika, Japonija, Jungtinės Amerikos Valstijos, Kambodžos Karalystė, Kanada, Kinijos Liaudies Respublika, Korėjos Demokratinė Liaudies Respublika, Korėjos Respublika, Laoso Liaudies Demokratinė Respublika, Malaizija, Mianmaro Sąjunga, Mongolija, Naujoji Zelandija, Pakistano Islamo Respublika, Papua Naujoji Gvinėja, Prancūzijos Respublika, Rytų Timoro Demokratinė Respublika, Rusijos Federacija, Singapūro Respublika, Šri Lankos Demokratinė Socialistinė Respublika, Tailando Karalystė, Turkijos Respublika ir Vietnamo Socialistinė Respublika. Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties tikslas – puoselėti taiką, didinti stabilumą ir skatinti bendradarbiavimą regione. Todėl raginama taikiai spręsti ginčus, saugoti taiką, užkirsti kelią konfliktams ir stiprinti saugumą Pietryčių Azijoje. Sukurti taikinimo ir tarpininkavimo mechanizmai, taikomi kilus ginčams. Nustatyta, kad Sutarties Šalys turi susilaikyti nuo grasinimo panaudoti jėgą ar jėgos panaudojimo. Be to, Draugystės ir bendradarbiavimo sutartyje numatyta stiprinti bendradarbiavimą ekonominėje, prekybinėje, socialinėje, techninėje bei mokslinėje srityse ir spartinti ekonomikos augimą regione skatinant labiau naudoti žemės ūkį bei pramonę Pietryčių Azijos šalyse, plėtoti prekybą ir gerinti ekonomikos infrastruktūrą. Raginama priimti regionines ekonominės plėtros ir tarpusavio paramos strategijas, palaikyti ryšius ir konsultuotis tarptautiniais bei regioniniais klausimais. 2006 m. gruodžio 4–5 d. vykusiame 2 768-ajame posėdyje Taryba įgaliojo pirmininkaujančią valstybę narę ir Komisiją derėtis dėl Europos Sąjungos ir Europos bendrijos prisijungimo prie Draugystės ir bendradarbiavimo sutarties. 2006 m. gruodžio 7 d. rašte ES ir EB informavo Kambodžą, kaip ASEAN santykių su ES koordinatorę, apie savo sprendimą teikti paraišką dėl prisijungimo prie Draugystės ir bendradarbiavimo sutarties. Remdamosi derybų dėl ES ir EB prisijungimo prie Draugystės ir bendradarbiavimo sutarties įgaliojimais bei nurodymais, ES ir EB rašte išdėstė toliau apibūdinamus bendrus principus. Sutartis turi būti aiškinama vadovaujantis Jungtinių Tautų chartijos principais ir neturi daryti poveikio iš jos kylančioms teisėms bei prievolėms. Be to, ES ir EB prisijungimu prie Sutarties nepažeidžiamos nei kituose dvišaliuose ir daugiašaliuose susitarimuose nustatytos ES ir EB teisės bei prievolės, nei ES ir EB teisė. Tai neturi daryti poveikio ES ir EB gebėjimui tęsti bendradarbiavimą tarptautiniuose forumuose. Be to, Sutartis neturi nei būti taikoma, nei daryti poveikį ES ir EB santykiams su valstybėmis, kurios nėra Sutarties Šalys. 2009 m. gegužės 28 d. Pnompenyje vykusiame ASEAN[1] ir ES ministrų posėdyje paskelbtos dvi deklaracijos dėl Draugystės ir bendradarbiavimo sutarties: i) Deklaracija dėl Europos Sąjungos ir Europos bendrijos prisijungimo prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties, kurioje ES ir EB deklaravo, kad „ketina prisijungti prie Sutarties remdamosi 2006 m. gruodžio 7 d. paraiškos raštu, įsigaliojus trečiajam protokolui <…>“, ir ii) Deklaracija dėl pritarimo Europos Sąjungos ir Europos bendrijos prisijungimui prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties, kurioje tuo metu ASEAN pirmininkavęs Tailandas visų ASEAN valstybių narių vyriausybių vardu deklaravo, kad „visos Pietryčių Azijos valstybės pritaria Europos Sąjungos ir Europos bendrijos prisijungimui prie Sutarties, jei įsigalios trečiasis protokolas <…> “. 2010 m. liepos 23 d. Draugystės ir bendradarbiavimo sutarties valstybių signatarių užsienio reikalų ministrai pasirašė trečiąjį protokolą, kuriuo iš dalies keičiama Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartis. Trečiajame protokole nustatyta, kad „Prie sutarties gali prisijungti <…> regioninės organizacijos, kurių narės yra tik suverenios valstybės <…>“. Trečiasis protokolas įsigalios dieną, kurią Aukštosios Susitariančiosios Šalys deponuos ASEAN sekretoriatui paskutinį ratifikavimo dokumentą. Iki šiol (2012 m. sausio mėn.) trečiąjį protokolą ratifikavo dvidešimt valstybių signatarių. Likusios aštuonios valstybės signatarės patikino ES, kad vidaus ratifikavimo procesą galės užbaigti 2012 m. vasario–kovo mėn. Jei trečiasis protokolas įsigaliotų, Europos bendriją pakeitusi Europos Sąjunga turėtų prisijungti prie Draugystės ir bendradarbiavimo sutarties. Prisijungimas prie Draugystės ir bendradarbiavimo sutarties grindžiamas santykių su regioninėmis organizacijomis, kurios pritaria ES sutarties 21 straipsnio 1 dalyje minėtų principų taikymui vykdant BUSP ir kitą politiką (vystomasis bendradarbiavimas ir ekonominis, finansinis bei techninis bendradarbiavimas (SESV 209 ir 212 straipsniai) plėtra. Prisijungus prie Draugystės ir bendradarbiavimo sutarties, bus lengviau siekti ES tikslų, ypač susijusių su taikos saugojimu, konfliktų prevencija ir saugumo stiprinimu Pietryčių Azijoje. Be to, tai paskatins ilgalaikę ekonominę, socialinę ir ekologinę besivystančių regiono šalių plėtrą. Jei trečiasis protokolas įsigalios, ES prie Draugystės ir bendradarbiavimo sutarties prisijungs prisijungimo prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties dokumento deponavimo dieną. Prisijungimo dokumentas turėtų būti pasirašytas ir deponuotas per 2012 m. balandžio 27 d. Brunėjaus Darusalame numatytą ASEAN ir ES ministrų posėdį, kuriame dalyvaus visų ES ir ASEAN valstybių narių užsienio reikalų ministrai. 2012/0028 (NLE) Bendras pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį ir į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į ES sutarties 37 straipsnį kartu su 31 straipsnio 1 dalimi ir į SESV 209 bei 211 straipsnius kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu ir 8 dalies antra pastraipa, atsižvelgdama į bendrą Europos Komisijos ir Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą, atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą, kadangi: (1) 1976 m. vasario 24 d. Filipinų Respublika, Indonezijos Respublika, Malaizija, Singapūro Respublika ir Tailando Karalystė pasirašė Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartį. Šiandien Sutarties Aukštosios Susitariančiosios Šalys yra Australijos Sandrauga, Bangladešo Liaudies Respublika, Brunėjaus Darusalamas, Filipinų Respublika, Indijos Respublika, Indonezijos Respublika, Japonija, Jungtinės Amerikos Valstijos, Kambodžos Karalystė, Kanada, Kinijos Liaudies Respublika, Korėjos Liaudies Demokratinė Respublika, Korėjos Respublika, Laoso Liaudies Demokratinė Respublika, Malaizija, Mianmaro Sąjungos Respublika, Mongolija, Naujoji Zelandija, Pakistano Islamo Respublika, Papua Naujoji Gvinėja, Prancūzijos Respublika, Rytų Timoro Demokratinė Respublika, Rusijos Federacija, Singapūro Respublika, Šri Lankos Demokratinė Socialistinė Respublika, Tailando Karalystė, Turkijos Respublika ir Vietnamo Socialistinė Respublika; (2) Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties tikslas – puoselėti taiką, didinti stabilumą ir skatinti bendradarbiavimą regione. Todėl joje raginama taikiai spręsti ginčus, saugoti taiką, užkirsti kelią konfliktams ir stiprinti saugumą Pietryčių Azijoje. Taigi, Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartyje išdėstytos taisyklės ir principai atitinka Sąjungos bendros užsienio ir saugumo politikos tikslus; (3) be to, Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartyje numatoma stiprinti bendradarbiavimą ekonominėje, prekybinėje, socialinėje, techninėje bei mokslinėje srityse ir spartinti ekonomikos augimą regione skatinant labiau naudoti žemės ūkį bei pramonę Pietryčių Azijos šalyse, plėtoti prekybą ir gerinti ekonomikos infrastruktūrą. Taigi, Sutartimi skatinamas bendradarbiavimas su besivystančiomis regiono šalimis, taip pat ekonominis, finansinis ir techninis bendradarbiavimas su besivystančioms šalims nepriskiriamomis šalimis; (4) 2006 m. gruodžio 4–5 d. vykusiame 2 768-ajame posėdyje Taryba įgaliojo pirmininkaujančią valstybę narę ir Komisiją derėtis dėl Europos Sąjungos ir Europos bendrijos prisijungimo prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties; (5) 2006 m. gruodžio 7 d. rašte Europos Sąjunga ir Europos bendrija informavo Kambodžą, kaip ASEAN santykių su ES koordinatorę, apie savo sprendimą teikti paraišką dėl prisijungimo prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties, jei bus laikomasi rašte išdėstytų principų; (6) 2009 m. gegužės 28 d. tuo metu ASEAN pirmininkavęs Tailandas deklaravo, kad visos Pietryčių Azijos valstybės pritaria Europos Sąjungos ir Europos bendrijos prisijungimui prie Sutarties, jei įsigalios Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties trečiasis protokolas; (7) Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties trečiasis protokolas, kuriuo leidžiama prie minėtos sutarties prisijungti regioninėms organizacijoms, pasirašytas 2010 m. liepos 23 d. Pasibaigus ratifikavimo procesui, trečiasis protokolas įsigaliojo 2012 m. XX XX; (8) todėl Europos Sąjunga turėtų prisijungti prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties, PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis Sąjungos vardu patvirtinamas Europos Sąjungos prisijungimas prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties. Prie šio sprendimo pridedami Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties ir trijų protokolų, kuriais ji iš dalies keičiama, taip pat Europos Sąjungos prisijungimo prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties dokumento tekstai. 2 straipsnis Vyriausiasis įgaliotinis, kaip vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai ir Komisijos pirmininko pavaduotojas, Europos Sąjungos vardu pasirašo ir deponuoja prisijungimo prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties dokumentą. 3 straipsnis Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną. Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas PRIEDAS Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartis 1976 m. vasario 24 d., Indonezija Aukštosios Susitariančiosios Šalys, SUVOKDAMOS tautas siejančius istorinius, geografinius ir kultūrinius ryšius; TROKŠDAMOS puoselėti taiką ir didinti stabilumą regione, nuolat paisydamos teisingumo bei teisinės valstybės principų ir didindamos regiono santykių atsparumą; NORĖDAMOS stiprinti taiką, draugystę ir tarpusavio bendradarbiavimą Pietryčių Azijai svarbiose srityse vadovaudamosi Jungtinių Tautų chartijos, 1955 m. balandžio 25 d. Bandunge vykusioje Azijos ir Afrikos konferencijoje priimtų dešimties principų, 1967 m. rugpjūčio 8 d. Bankoke pasirašytos Pietryčių Azijos valstybių asociacijos deklaracijos ir 1971 m. lapkričio 27 d. Kvala Lumpūre pasirašytos deklaracijos dvasia bei principais; ĮSITIKINUSIOS, kad šalių nesutarimai ar ginčai turėtų būti sprendžiami laikantis racionalių, veiksmingų ir pakankamai lanksčių procedūrų, vengiant bendradarbiavimui grėsmę galinčio kelti ar jam kenkti neigiamo požiūrio; MANYDAMOS, kad visos taikios šalys Pietryčių Azijoje ir už jos ribų privalo bendradarbiauti siekdamos prisidėti prie taikos, stabilumo ir harmonijos pasaulyje; IŠKILMINGAI SUSITARIA prisijungti prie draugystės ir bendradarbiavimo sutarties: 1.1.1.1. I SKYRIUS. TIKSLAS IR PRINCIPAI 1 straipsnis Šios sutarties tikslas – puoselėti ilgalaikę taiką, tvarią tautų draugystę ir bendradarbiavimą, kad jos taptų stipresnės, solidaresnės ir palaikytų glaudesnius santykius. 2 straipsnis Tarpusavio santykiuose Aukštosios Susitariančiosios Šalys vadovaujasi šiais pagrindiniais principais: a) tautų pagarba viena kitos nepriklausomumui, suverenumui, lygybei, teritoriniam vientisumui ir nacionalinei tapatybei; b) kiekvienos valstybės teisė tvarkytis šalyje be išorinio įsikišimo, kurstymo ar prievartos; c) nesikišimas į viena kitos vidaus reikalus; d) taikus nesutarimų ar ginčų sprendimas; e) grasinimo panaudoti jėgą ar jėgos panaudojimo atsisakymas; f) veiksmingas tarpusavio bendradarbiavimas. 1.1.1.2. II SKYRIUS. DRAUGYSTĖ 3 straipsnis Siekdamos šios Sutarties tikslo, Aukštosios Susitariančiosios Šalys stengiasi plėtoti ir stiprinti jas tarpusavyje siejančius tradicinius, kultūrinius ir istorinius draugystės, geros kaimynystės bei bendradarbiavimo ryšius ir sąžiningai vykdo pagal šią Sutartį prisiimtus įsipareigojimus. Siekdamos didesnio tarpusavio supratimo, Aukštosios Susitariančiosios Šalys skatina tautų ryšius bei bendravimą ir sudaro jiems palankesnes sąlygas. 1.1.1.3. III SKYRIUS. BENDRADARBIAVIMAS 4 straipsnis Aukštosios Susitariančiosios Šalys aktyviai bendradarbiauja ekonominėje, socialinėje, techninėje, mokslinėje ir administracinėje srityse, taip pat srityse, susijusiose su bendrais tarptautinės taikos ir stabilumo regione idealais bei siekiais, ir visose kitose bendros svarbos srityse. 5 straipsnis Pagal 4 straipsnį Aukštosios Susitariančiosios Šalys deda kuo daugiau daugiašalių ir dvišalių pastangų, remdamosi lygybės, nediskriminavimo ir tarpusavio naudos principais. 6 straipsnis Aukštosios Susitariančiosios Šalys bendradarbiauja siekdamos paspartinti ekonomikos augimą regione ir taip sustiprinti klestinčios bei taikios Pietryčių Azijos tautų bendrijos pagrindus. Todėl bendram tautų labui jos skatina geriau naudoti žemės ūkį ir pramonę, plėtoti prekybą ir gerinti ekonomikos infrastruktūrą. Siekdamos šių tikslų, jos toliau ieško galimybių glaudžiai ir naudingai bendradarbiauti su kitomis valstybėmis, taip pat tarptautinėmis ir regioninėmis organizacijomis už regiono ribų. 7 straipsnis Aukštosios Susitariančiosios Šalys glaudžiau bendradarbiauja ekonomikos srityje, siekdamos socialinio teisingumo ir didesnio gyvenimo lygio regiono šalyse. Siekdamos šio tikslo, jos priima tinkamas regionines ekonominės plėtros ir tarpusavio paramos strategijas. 8 straipsnis Aukštosios Susitariančiosios Šalys stengiasi kuo glaudžiau bei plačiau bendradarbiauti ir siekia viena kitai teikti pagalbą rengiant mokymus ir mokslinių tyrimų priemones socialinėje, kultūrinėje, techninėje, mokslinėje bei administracinėje srityse. 9 straipsnis Aukštosios Susitariančiosios Šalys stengiasi glaudžiau bendradarbiauti siekdamos prisidėti prie taikos, harmonijos ir stabilumo regione. Todėl Aukštosios Susitariančiosios Šalys viena su kita palaiko reguliarius ryšius ir konsultuojasi tarptautiniais bei regioniniais klausimais, siekdamos suderinti savo nuomones, veiksmus ir politiką. 10 straipsnis Kiekviena Aukštoji Susitariančioji Šalis jokiais būdais ar forma nedalyvauja jokioje veikloje, kuri keltų grėsmę kitos Aukštosios Susitariančiosios Šalies politiniam ir ekonominiam stabilumui, suverenumui ar teritoriniam vientisumui. 11 straipsnis Aukštosios Susitariančiosios Šalys stengiasi didinti nacionalinį atsparumą politikos, ekonomikos, socialinių reikalų, kultūros ir saugumo srityse laikydamosi savo idealų ir siekių be išorinio įsikišimo ir vidinio kurstymo, kad išsaugotų nacionalinę tapatybę. 12 straipsnis Siekdamos regiono gerovės ir saugumo, Aukštosios Susitariančiosios Šalys stengiasi bendradarbiauti visose srityse, kad didėtų regiono atsparumas, vadovaudamosi pasitikėjimo savimi, savarankiškumo, tarpusavio pagarbos, bendradarbiavimo ir solidarumo principais, kurie bus stiprios ir tvarios Pietryčių Azijos tautų bendrijos pagrindas. 1.1.1.4. IV SKYRIUS. TAIKUS GINČŲ SPRENDIMAS 13 straipsnis Aukštosios Susitariančiosios Šalys ryžtingai ir sąžiningai užkerta kelią ginčams. Kilus ginčams dėl joms tiesioginės įtakos turinčių klausimų, ypač ginčams, kurie gali sutrikdyti regiono taiką ir harmoniją, jos susilaiko nuo grasinimo panaudoti jėgą ar jėgos panaudojimo ir tokius ginčus visada tarpusavyje sprendžia draugiškomis derybomis. 14 straipsnis Ginčams spręsti regiono mastu Aukštosios Susitariančiosios Šalys įsteigia nuolatinę Aukščiausiąją Tarybą, sudarytą iš visų Aukštųjų Susitariančiųjų Šalių ministrų, kuri svarsto ginčus ar situacijas, galinčias trikdyti taiką ir harmoniją regione. 15 straipsnis Jei ginčas neišsprendžiamas tiesioginėmis derybomis, Aukščiausioji Taryba svarsto ginčą ar situaciją ir rekomenduoja ginčo šalims tinkamus jo sprendimo būdus, kaip antai geranorišką trečiosios šalies pagalbą, tarpininkavimą, tyrimą ar taikinimą. Tačiau Aukščiausioji Taryba gali pasiūlyti savo geranorišką pagalbą ir, ginčo šalių sutikimu, pati atlikti tarpininkavimo, tyrimo ar taikinimo komiteto funkcijas. Prireikus Aukščiausioji Taryba rekomenduoja, kokių priemonių imtis, kad ginčas ar situacija nepaaštrėtų. 16 straipsnis Pirmesnė šio skyriaus nuostata netaikoma ginčui, kai ne visos ginčo šalys sutinka, kad ji būtų taikoma tam ginčui. Tačiau ji nedraudžia kitoms ginče nedalyvaujančioms Aukštosioms Susitariančiosioms Šalims siūlyti visą įmanomą pagalbą tam ginčui išspręsti. Ginčo šalys turėtų palankiai priimti tokius siūlymus padėti. 17 straipsnis Jokia šios sutarties nuostata nedraudžia pasinaudoti Jungtinių Tautų chartijos 33 straipsnio 1 dalyje nustatytomis taikaus ginčų sprendimo priemonėmis. Ginče dalyvaujančios Aukštosios Susitariančiosios Šalys turėtų būti skatinamos prieš pasitelkiant kitas Jungtinių Tautų chartijoje nustatytas procedūras imtis iniciatyvos ginčą spręsti draugiškomis derybomis. 1.1.1.5. V SKYRIUS. Bendroji nuostata 18 straipsnis Šią Sutartį pasirašo Filipinų Respublika, Indonezijos Respublika, Malaizija, Singapūro Respublika ir Tailando Karalystė. Ji ratifikuojama kiekvienos valstybės signatarės konstitucine tvarka. Prie jos gali prisijungti kitos Pietryčių Azijos valstybės. 19 straipsnis Ši Sutartis įsigalioja penktojo ratifikavimo dokumento deponavimo valstybių signatarių vyriausybėse, kurios paskirtos šios Sutarties ir ratifikavimo ar prisijungimo dokumentų depozitarais, dieną. 20 straipsnis Ši Sutartis sudaryta oficialiosiomis Aukštųjų Susitariančiųjų Šalių kalbomis. Visi tekstai turi vienodą teisinę galią. Susitariama dėl bendro tekstų vertimo į anglų kalbą. Nesutarimai dėl bendro teksto aiškinimo sprendžiami derybomis. GEROS VALIOS VEDAMOS Aukštosios Susitariančiosios Šalys pasirašė Sutartį ir uždėjo savo antspaudus. PRIIMTA tūkstantis devyni šimtai septyniasdešimt šeštų metų vasario dvidešimt ketvirtą dieną Denpasare, Balyje. Protokolas, kuriuo iš dalies keičiama Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartis 1987 m. gruodžio 15 d., Filipinai Brunėjaus Darusalamo Vyriausybė, Indonezijos Respublikos Vyriausybė, Malaizijos Vyriausybė, Filipinų Respublikos Vyriausybė, Singapūro Respublikos vyriausybė, Tailando Karalystės Vyriausybė, NORĖDAMOS dar labiau sustiprinti bendradarbiavimą su visomis taikiomis tautomis Pietryčių Azijoje ir už jos ribų, ypač su kaimyninėmis Pietryčių Azijos regiono valstybėmis; ATSIŽVELGDAMOS į 1976 m. vasario 24 d. Denpasare, Balyje, priimtos Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties (toliau – Draugystės sutartis) preambulės 5 dalį, kurioje minima būtinybė bendradarbiauti su visomis taikiomis tautomis Pietryčių Azijoje ir už jos ribų siekiant prisidėti prie taikos, stabilumo ir harmonijos pasaulyje, SUSITARIA: 1 straipsnis Draugystės sutarties 18 straipsnis iš dalies keičiamas taip: „Šią Sutartį pasirašo Filipinų Respublika, Indonezijos Respublika, Malaizija, Singapūro Respublika ir Tailando Karalystė. Ji ratifikuojama kiekvienos valstybės signatarės konstitucine tvarka. Prie jos gali prisijungti kitos Pietryčių Azijos valstybės. Visų šią Sutartį pasirašiusių Pietryčių Azijos valstybių ir Brunėjaus Darusalamo sutikimu, prie šios Sutarties gali prisijungti ir Pietryčių Azijai nepriklausančios valstybės.“ 2 straipsnis Draugystės sutarties 14 straipsnis iš dalies keičiamas taip: „Ginčams spręsti regiono mastu Aukštosios Susitariančiosios Šalys įsteigia nuolatinę Aukščiausiąją Tarybą, sudarytą iš visų Aukštųjų Susitariančiųjų Šalių ministrų, kuri svarsto ginčus ar situacijas, galinčias trikdyti taiką ir harmoniją regione. Tačiau šis straipsnis Pietryčių Azijai nepriklausančiai valstybei, prisijungusiai prie Sutarties, taikomas tik tuomet, kai ši valstybė tiesiogiai dalyvauja regiono mastu spręstiname ginče“. 3 straipsnis Šis protokolas ratifikuojamas ir įsigalioja dieną, kurią Aukštosios Susitariančiosios Šalys deponuoja paskutinį ratifikavimo dokumentą. PRIIMTA tūkstantis devyni šimtai aštuoniasdešimt septintų metų gruodžio penkioliktą dieną Maniloje. Antrasis protokolas, kuriuo iš dalies keičiama Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartis 1998 m. liepos 25 d., Manila, Filipinai Brunėjaus Darusalamo Vyriausybė, Kambodžos Karalystės Vyriausybė, Indonezijos Respublikos Vyriausybė, Laoso Liaudies Demokratinės Respublikos Vyriausybė, Malaizijos Vyriausybė, Mianmaro Sąjungos Vyriausybė, Filipinų Respublikos Vyriausybė, Singapūro Respublikos vyriausybė, Tailando Karalystės Vyriausybė, Vietnamo Socialistinės Respublikos Vyriausybė, Papua Naujosios Gvinėjos Vyriausybė, toliau – Aukštosios Susitariančiosios Šalys: NORĖDAMOS dar labiau sustiprinti bendradarbiavimą su visomis taikiomis tautomis Pietryčių Azijoje ir už jos ribų, ypač su kaimyninėmis Pietryčių Azijos regiono valstybėmis; ATSIŽVELGDAMOS į 1976 m. vasario 24 d. Denpasare, Balyje, priimtos Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties (toliau – Draugystės sutartis) preambulės 5 dalį, kurioje minima būtinybė bendradarbiauti su visomis taikiomis tautomis Pietryčių Azijoje ir už jos ribų siekiant prisidėti prie taikos, stabilumo ir harmonijos pasaulyje, SUSITARIA: 1 straipsnis Draugystės sutarties 18 straipsnio 3 dalis iš dalies keičiama taip: „Visų Pietryčių Azijos valstybių – Brunėjaus Darusalamo, Filipinų Respublikos, Indonezijos Respublikos, Kambodžos Karalystės, Laoso Liaudies Demokratinės Respublikos, Malaizijos, Mianmaro Sąjungos, Singapūro Respublikos, Tailando Karalystės ir Vietnamo Socialistinės Respublikos – sutikimu, prie šios Sutarties gali prisijungti ir Pietryčių Azijai nepriklausančios valstybės.“ 2 straipsnis Šis protokolas ratifikuojamas ir įsigalioja dieną, kurią Aukštosios Susitariančiosios Šalys deponuoja paskutinį ratifikavimo dokumentą. PRIIMTA tūkstantis devyni šimtai devyniasdešimt aštuntų metų liepos dvidešimt penktą dieną Maniloje. Trečiasis protokolas, kuriuo iš dalies keičiama Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartis 2010 m. liepos 23 d., Hanojus, Vietnamas Brunėjaus Darusalamas, Kambodžos Karalystė, Indonezijos Respublika, Laoso Liaudies Demokratinė Respublika, Malaizija, Mianmaro Sąjunga, Filipinų Respublika, Singapūro Respublika, Tailando Karalystė, Vietnamo Socialistinė Respublika, Australijos Sandrauga, Bangladešo Liaudies Respublika, Kinijos Liaudies Respublika, Korėjos Liaudies Demokratinė Respublika, Prancūzijos Respublika, Indijos Respublika, Japonija, Mongolija, Naujoji Zelandija, Pakistano Islamo Respublika, Papua Naujoji Gvinėja, Korėjos Respublika, Rusijos Federacija, Šri Lankos Demokratinė Socialistinė Respublika, Rytų Timoro Demokratinė Respublika, Turkijos Respublika, Jungtinės Amerikos Valstijos, toliau – Aukštosios Susitariančiosios Šalys: NORĖDAMOS dar labiau sustiprinti bendradarbiavimą su visomis taikiomis tautomis Pietryčių Azijoje ir už jos ribų, ypač su kaimyninėmis Pietryčių Azijos regiono valstybėmis, taip pat su regioninėmis organizacijomis, kurių narės yra tik suverenios valstybės; ATSIŽVELGDAMOS Į 1976 m. vasario 24 d. Denpasare, Balyje, priimtos Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties (toliau – draugystės sutartis) preambulės 5 dalį, kurioje minima būtinybė bendradarbiauti su visomis taikiomis tautomis Pietryčių Azijoje ir už jos ribų siekiant prisidėti prie taikos, stabilumo ir harmonijos pasaulyje, SUSITARIA: 1 straipsnis Draugystės sutarties 18 straipsnio 3 dalis iš dalies keičiama taip: „Visų Pietryčių Azijos valstybių – Brunėjaus Darusalamo, Kambodžos Karalystės, Indonezijos Respublikos, Laoso Liaudies Demokratinės Respublikos, Malaizijos, Mianmaro Sąjungos, Filipinų Respublikos, Singapūro Respublikos, Tailando Karalystės ir Vietnamo Socialistinės Respublikos – sutikimu, prie šios Sutarties gali prisijungti ir Pietryčių Azijai bei regioninėms organizacijoms, kurių narės yra tik suverenios valstybės, nepriklausančios valstybės.“ 2 straipsnis Draugystės sutarties 14 straipsnio 2 dalis iš dalies keičiama taip: „Tačiau šis straipsnis Aukštajai Susitariančiajai Šaliai, prisijungusiai prie Sutarties, taikomas tik tuomet, kai ši Aukštoji Susitariančioji Šalis tiesiogiai dalyvauja regiono mastu spręstiname ginče“. 3 straipsnis Šis protokolas ratifikuojamas ir įsigalioja dieną, kurią Aukštosios Susitariančiosios Šalys deponuoja paskutinį ratifikavimo dokumentą. PRIIMTA du tūkstančiai dešimtų metų liepos dvidešimt trečią dieną Hanojuje, Vietname, vienu egzemplioriumi anglų kalba. Europos Sąjungos prisijungimo prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties dokumentas KADANGI 1976 m. vasario 24 d. Balyje, Indonezijoje, pasirašyta Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartis buvo iš dalies pakeista 1987 m. gruodžio 15 d., 1998 m. liepos 25 d. ir 2010 m. liepos 23 d. pasirašytais atitinkamai pirmuoju, antruoju ir trečiuoju protokolais; KADANGI minėtos Sutarties 18 straipsnio 3 dalyje, iš dalies pakeistoje minėto trečiojo protokolo 1 straipsniu, nustatyta, kad visų Pietryčių Azijos valstybių – Brunėjaus Darusalamo, Filipinų Respublikos, Indonezijos Respublikos, Kambodžos Karalystės, Laoso Liaudies Demokratinės Respublikos, Malaizijos, Mianmaro Sąjungos, Singapūro Respublikos, Tailando Karalystės ir Vietnamo Socialistinės Respublikos – sutikimu, prie šios Sutarties gali prisijungti regioninėms organizacijoms, kurių narės yra tik suverenios valstybės, nepriklausančios valstybės; KADANGI 2006 m. gruodžio 7 d. rašte Suomijos Užsienio reikalų ministras ir už išorės santykius bei Europos kaimynystės politiką atsakingas Europos Komisijos narys pateikė paraišką dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Sutarties; KADANGI Pietryčių Azijos valstybės pritarė Europos Sąjungos prisijungimui prie Sutarties, Europos Sąjunga prisijungia prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties šio dokumento deponavimo dieną. TAI PATVIRTINDAMI šį prisijungimo dokumentą pasirašo [PAREIGOS]. PRIIMTA du tūkstančiai [metų] [mėnesio] [dieną] [vietovėje], [šalyje]. Europos Sąjungos vardu [1] Pietryčių Azijos valstybių asociacijos (ASEAN) narės yra Brunėjaus Darusalamas, Kambodžos Karalystė, Indonezijos Respublika, Laoso Liaudies Demokratinė Respublika, Malaizija, Mianmaro Sąjunga, Filipinų Respublika, Singapūro Respublika, Tailando Karalystė ir Vietnamo Socialistinė Respublika.