[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |

Briuselis, 22.10.2007

KOM(2007) 642 galutinis

KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI

2007 m. tvariojo vystymosi strategijos vykdymo pažangos ataskaita {SEC(2007)1416}

TURINYS

1. Įvadas 3

2. ES strategijų suderinamumo užtikrinimas ir suinteresuotųjų šalių bendradarbiavimas 3

3. Pažangos sprendžiant svarbiausius uždavinius įvertinimas 4

3.1. Klimato kaita ir švari energija 4

3.2. Darnusis transportas 5

3.3. Taususis vartojimas ir gamyba 6

3.4. Gamtos išteklių apsauga ir valdymas 8

3.5. Visuomenės sveikata 9

3.6. Socialinė įtrauktis, demografija ir migracija 10

3.7. Skurdas pasaulyje 11

4. Kompleksinės politikos kryptys 12

4.1. Švietimas ir mokymas 12

4.2. Moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra 12

4.3. Finansavimas ir ekonominės priemonės 13

5. Strategijos įgyvendinimas vykdant partnerystę 13

5.1. Ryšių palaikymas, suinteresuotųjų šalių sutelkimas ir geresnių rezultatų siekimas 13

5.2. Norimi rezultatai 14

6. Išvados 14

1. ĮVADAS

2005 m. Europos Vadovų Taryba nustatė principus, kuriais Europa turėtų vadovautis siekdama tvariojo vystymosi tikslų. Vienas šių principų yra išliekantis poreikis skatinti ekonomikos klestėjimą, grindžiamą inovacine, konkurencinga ir ekologiniu požiūriu veiksminga ekonomika, saugoti aplinką ir gerinti jos kokybę, taip pat solidariai su kitomis pasaulio šalimis skatinti lygybę ir socialinę sanglaudą. 2006 m. Europos Vadovų Taryba priėmė atnaujintą Tvariojo vystymosi strategiją (TVS), kurioje pateiktas vienas nuoseklus planas, kaip ES veiksmingiau įgyvendins šiuos principus ir sieks bendro Sutartyje įtvirtinto tvariojo vystymosi tikslo. Planą sudaro septyni svarbiausi uždaviniai, kuriuos būtina atlikti, kad Europa galėtų siekti tvariojo vystymosi tikslų ir išlaikyti esamą klestėjimo bei gerovės lygį. Pripažįstama, kad TVS tikslai gali būti pasiekti tik glaudžiai bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis, todėl numatoma pradėti naują peržiūros ir ataskaitų teikimo procesą, skirtą Komisijai ir valstybėms narėms.

Ši pažangos ataskaita – tai pirmasis įvertinimas, parengtas pagal naująjį darbo metodą. Joje apžvelgiama, kokie rezultatai pasiekti įgyvendinant septynis svarbiausius uždavinius ir nurodoma, kokios politikos iniciatyvos tiek Europos Sąjungos, tiek valstybių narių lygmeniu padėjo jų siekti. Remiantis tik vienerių metų duomenimis nebūtų buvę įmanoma nurodyti svarbių tendencijų, todėl 2000 m. pasirinkti kaip metai, nuo kurių vertinama skirtingose srityse padaryta pažanga.

Ataskaitoje pateikiama pirmoji esamos padėties apžvalga[1]. Pagal ją galima spręsti, kad padaryta pažanga gana nedidelė. Daugiau vilčių teikia tiek ES, tiek valstybių narių lygmeniu rengiamos politikos iniciatyvos. Pavyzdžiui, klimato kaita ir tvarioji energija yra tapusios svarbiausiais ES vidaus ir tarptautinės politikos darbotvarkės prioritetais. Dėl tokios didelės pažangos politiniu lygmeniu artimiausiais metais turėtų būti pasiekta konkrečių praktinių rezultatų. Atrodo, kad skirtingos suinteresuotosios šalys vis labiau sutaria dėl prioritetų – ES, valstybės narės, piliečių grupės, NVO ir verslo atstovai vis daugiau dėmesio skiria tiems patiems klausimams ir dirba siekdami tų pačių tikslų.

Ši ataskaita sudaro pagrindą įvairių sektorių politikos forumuose vykstančioms diskusijoms, pradėtoms po 2002 m. Pasaulio aukščiausiojo lygio susitikimo tvariojo vystymosi klausimais ir atsižvelgiant į TVS koordinavimo sistemą, kuriose svarstoma būtinybė pritaikyti politikos iniciatyvų vykdymo eigą arba spartą, numatant, kad praėjus tam tikram laikui tikslai bus peržiūrimi ir koreguojami.

2. ES strategijų suderinamumo užtikrinimas ir suinteresuotųjų šalių bendradarbiavimas

Vienas svarbiausių 2006 m. strategijoje numatytų reikalavimų – siekti visų suinteresuotųjų šalių: ES, valstybių narių nacionaliniu, regioniniu ir vietos lygmenimis, pilietinės visuomenės ir verslo atstovų bendradarbiavimo, kad didžiausias dėmesys būtų skiriamas tiems patiems prioritetams ir būtų bandoma užtikrinti įvairių sričių politikos suderinamumą. Tai ilgalaikis procesas, tačiau iš pirmųjų strategijos įgyvendinimo metų patirties matyti, kad jį galima vykdyti sėkmingai.

Atlikus peržiūrą galima spręsti, kad siekiant užtikrinti įvairių sričių politikos suderinamumą sunkumų kyla visuose valdymo lygmenyse. ES lygmeniu sunkumų kyla siekiant suvienodinti svarbų ilgalaikį tvariojo vystymosi tikslą, pagal kurį daugiausia dėmesio skiriama gyvenimo kokybei, kartų lygybei ir ilgalaikiam Europos visuomenės gyvybingumui užtikrinti, ir Lisabonos strategijos vidutinės trukmės tikslą skatinti augimą, konkurencingumą ir užimtumą. Energijos ir klimato kaitos darbotvarkė – tai puikus vidutinės trukmės ir ilgalaikio laikotarpio strateginių tikslų suvienodinimo pavyzdys. Bendroji rinka galėtų būti kitas pavyzdys, parodantis, kaip rinkos atvėrimas drauge su socialinėmis ir aplinkos apsaugos priemonėmis gali paskatinti augimą ir didesnę gerovę. ES geresnio reglamentavimo programa taip pat suteikė galimybę užtikrinti įvairių sričių politikos suderinamumą, nes pagal ją reikalaujama nuolat vertinti svarbiausių politikos iniciatyvų ekonominį ir socialinį poveikį bei poveikį aplinkai.

3. Pažangos sprendžiant svarbiausius uždavinius įvertinimas

Toliau apžvelgiama padėtis kiekvienoje iš septynių TVS prioritetinių sričių. Nurodoma, kokių veiksmų imtasi ES ir valstybių narių lygmeniu, siekiant politikos tikslų. Visi uždaviniai susiję tarpusavyje, todėl vienam uždaviniui skirti sprendimai daro poveikį kitiems ir vienas kitą papildo.

3.1. Klimato kaita ir švari energija

ES daro pažangą mažindama šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį ir pagal prognozes galima spręsti, jog Bendrija įvykdys savo Kioto tikslą, jeigu valstybės narės pradės vykdyti ir kuo greičiau įgyvendins savo numatytas papildomas strategijas bei priemones, o ES ekonomika augs.

2005 m. ES–15 išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis buvo 2 % mažesnis, nei Kioto protokole nustatytas išmetamas jų kiekis baziniais metais.

Siekiant Kioto tikslų reikės naudoti vis daugiau atsinaujinančiųjų energijos išteklių. Atsinaujinančiųjų energijos išteklių naudojimas ES–27 XX a. dešimtajame dešimtmetyje kasmet bendrai vidutiniškai didėjo 3,2 %, o 2000–2005 m. laikotarpiu šis rodiklis kasmet augo 4,1 %. Nepaisant šio augimo, dėl gana spartaus bendro vidaus suvartojimo augimo tempo, atsinaujinančiųjų energijos išteklių dalis pagal bendrą energijos suvartojimą 2005 m. sudarė tik 8,5 %. Vidutinis metinis augimo lygis nėra pakankamas, kad 2010 m. būtų įvykdytas 12 % bendro suvartojimo dalies tikslas. 2005 m. biologinio kuro dalis ES–27 sudarė tik 1,08 % – šis rodiklis daug mažesnis už 5,75 % normą, kurią reikia pasiekti iki 2010 m.

Vykdant šios srities politiką ES lygmeniu parengtos svarbios į ateitį orientuotos priemonės, iš kurių svarbiausia – naujoji 2007 m. kovo mėn. Europos Vadovų Tarybos patvirtinta Integruotos klimato kaitos ir energijos politika, kurioje numatyti ambicingi privalomi tikslai, susiję su išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio (ŠESD) mažinimu, atsinaujinančiaisiais energijos ištekliais ir biologiniu kuru, kurie turi būti pasiekti iki 2020 m. Kitos iniciatyvos yra Energijos efektyvumo veiksmų planas (2006 m. spalio mėn.) ir su anglies dvideginio surinkimu bei saugojimu susijusi veikla[2].

Beveik visos valstybės narės jau yra patvirtinusios nacionalines klimato kaitos strategijas, kurios priimtos arba kaip atskiros strategijos, arba kaip nacionalinės energetikos politikos paketo dalis. Kai kurios valstybės narės klimato kaitos klausimams spręsti įsteigė specialius biurus ir sudarė mokslo tarybas (UK, SE). Kitos imasi mokesčių iniciatyvų. 2007 m. pagal išmetamųjų teršalų leidimų prekybos direktyvą patvirtinti 23 nacionaliniai paskirstymo planai, pagal kuriuos išmetamųjų teršalų kiekis sumažintas iki 1903,43 milijonų tonų per metus, vietoj iš pradžių valstybių narių siūlytų 2101,64 milijonų tonų per metus.

Būtinos nuolatinės pastangos, kad klimato kaitos ir energijos tikslai būtų pasiekti per nustatytus terminus. Todėl reikės nuolat dirbti, kad išmetamųjų teršalų leidimų prekybos sistema būtų veiksminga, taip pat skatinti naudoti atsinaujinančiuosius energijos išteklius ir tvariai naudoti biologinį kurą bei rengti prisitaikymo prie klimato kaitos strategijas ir planus.

3.2. Darnusis transportas

Europa dar neįgyvendina darniojo transporto tikslų. Energijos suvartojimas transporto sektoriuje, kuris laikomas transporto paklausos rodikliu, ES–27 valstybėse narėse nuo 2000 m. iki 2005 m. vidutiniškai kasmet išaugdavo 1,3 %, t. y. tik šiek tiek mažiau nei per tą patį laikotarpį vidutiniškai išaugdavo BVP (1,7 %), dėl to nėra jokių pastebimų šių rodiklių atsiejimo požymių.

Transporto sektoriuje išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis vis dar didėja – ES–27 valstybėse narėse nuo 2000 m. iki 2005 m. jis kasmet vidutiniškai išaugdavo 1,2 %. 2004 m. vidaus transporto sektoriuje išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų dalis ES–15 valstybėse narėse sudarė 21 %. Nuo 1990 m. iki 2004 m. šis rodiklis išaugo 26 %, tuo tarpu daugelyje kitų sektorių tuo pačiu laikotarpiu išmetamų teršalų kiekis sumažėjo. Vidutinis naujų keleivinių automobilių išmetamo CO2 kiekis, skaičiuojamas vienam kilometrui, 2000–2004 m. laikotarpiu ES–15 valstybėse narėse nuolat mažėjo, kasmet vidutiniškai 1,3 %, tačiau šis rodiklis mažėja lėčiau nei praėjusį dešimtmetį ir toks mažėjimo tempas nepakankamas 2008–2009 m. nustatytam tikslui – 140 gramų kilometrui, arba 2012 m. tikslui – 120 gramų kilometrui, pasiekti.

Nepasiektas tikslas išlaikant pusiausvyrą pereiti prie ekologiškų transporto rūšių naudojimo. ES–27 valstybėse narėse kelių transporto dalis sausumos krovininio transporto sektoriuje nors ir lėtai, bet nuolat augo nuo 2000 m. ir 2005 m. siekė 76,5 %. Automobiliais įveiktų keleivio kilometrų rodikliai ES–15 buvo sąlyginai stabilūs, tačiau 2004 m. vis tiek sudarė 84,8 % viso keleivinio sausumos transporto sektoriaus. Toliau didėja kelių apkrova.

Kalbant apie teigiamus rezultatus, padaryta pažanga mažinant transporto sektoriuje išmetamų teršalų kiekį, nes 2000–2004 m. laikotarpiu išmetamų ozoną ardančių medžiagų kiekis kasmet sumažėdavo vidutiniškai 4,4 %, o išmetamų kietųjų dalelių kiekis – 4,2 %.

Be to, nepaisant suintensyvėjusio kelių eismo, tiek ES–27, tiek ES–15 nuolat mažėja žūstančiųjų keliuose. ES–15 valstybės narės sėkmingai siekia nustatyto tikslo iki 2010 m. dvigubai, lyginant su 2000 m. rodikliais, sumažinti žūstančiųjų skaičių, tačiau ES–27 šiuo atžvilgiu šiek tiek atsilieka.

Tarp svarbiausių ES politikos veiksmų yra: Komisijos baltosios knygos dėl transporto politikos laikotarpio vidurio peržiūra, Žalioji knyga dėl mobilumo miestuose, reglamentų, kuriais nustatomi griežtesni standartai lengvosioms keleivinėms ir komercinėms transporto priemonėms (žinomi kaip standartai EURO 5 ir EURO 6), priėmimas ir Komisijos pasiūlymai iš dalies keisti degalų kokybės direktyvą ir Direktyvą 2003/96, susijusią su akcizų tarifais dyzelinui, taip pat pasiūlymas į ES išmetamųjų teršalų leidimų prekybos sistemą įtraukti aviacijos sektorių. Patvirtintas geležinkelio liberalizavimo planas ir peržiūrėta viešojo transporto paslaugų teisinė sistema.

Valstybės narės imasi įvairių veiksmų, kad būtų naudojamas darnusis transportas ir ekologiškesnės transporto rūšys. Tik kelios valstybės narės (FI) yra parengusios transporto strategijas. Kitos valstybės narės darnųjį transportą yra įtraukusios į kitas strategijas (pavyzdžiui, nacionalinio erdvės planavimo, finansines strategijas (IE, IT). Kitų iniciatyvų taikymo sritys yra nuo rinkliavų už sunkvežimius (AT) iki kelių infrastruktūros modernizavimo (BG). Kai kurios valstybės narės patvirtino fiskalines priemones, kuriomis siekiama mažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį skatinant naudoti mažesnes ir mažiau kuro naudojančias transporto priemones (DK, BE), alternatyvųjį kurą (RO) ir biokurą (AT, BG), taip pat neapmokestinant akcizo mokesčiu (DK), taikant mokesčių subsidijas (HU) ir teikiant finansines paskatas (IT). Kai kurios valstybės narės nustatė greičio ribojimus vietos lygmeniu ir pradėjo taikyti automobilių stovėjimo aikštelių bei pavėžėjimo iki centro sistemas (AT, MA). Daug valstybių narių imasi veiksmų, kuriais skatinama pradėti naudoti ekologišką daugiarūšį transportą (DK, HU), skirtą keleiviams (CZ) ir kroviniams (NL). Viešojo transporto sektoriaus iniciatyvose numatomos investicijų į geležinkelių (nacionalinių, regioninių ir priemiesčių) sektorių programos, taip pat numatoma rinkti kelių mokesčius ir taikyti specialias priemones dviračių naudojimui skatinti (AT, BG, DK, FR, IT, UK). Kalbant apie kelių eismo saugumą, kai kurios valstybės narės patvirtino nacionalines kelių eismo saugumo strategijas (CZ, GR), kitos daugiausia dėmesio skyrė griežtesnei transporto priemonių tikrinimo tvarkai (pvz., BG) ir griežtoms greičio kontrolės sistemoms (FR).

Galima imtis ir papildomų veiksmų. Valstybės narės galėtų taikyti šias priemones: skatinti taupaus kuro naudojimo technologijas, naudoti ekologiškesnes transporto priemonių varymo sistemas ir mažiau energijos naudojančias transporto priemones, griežtinti teršalų išmetimo standartus ir išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio reikalavimus visoms transporto rūšims, toliau vykdyti triukšmo kartografavimą ir rengti priemones transporto sukeliamam triukšmui mažinti, pradėti vykdyti su judumu miestuose susijusius veiksmus ir optimaliai išnaudoti logistiką, taip pat parengti infrastruktūros apmokestinimo metodologiją.

3.3. Taususis vartojimas ir gamyba

Apskritai yra sunku patikimai įvertinti tausųjį vartojimą ir gamybą. Tačiau pagal išteklių produktyvumą, kuris yra pagrindinis rodiklis, sunaudotą medžiagų kiekį galima atsieti nuo ekonomikos augimo. Be to, vis daugiau įmonių teikia aplinkosaugos veiksmingumo ataskaitas, o rinkoje sparčiai daugėja tausiųjų produktų bei paslaugų. Nepaisant tokios pažangos, dar ne visos galimybės išnaudotos. Pavyzdžiui, ES vidutinis išteklių sunaudojimo intensyvumas apytiksliai yra 1kg/EUR – tai šiek tiek mažiau nei Jungtinėse Amerikos Valstijose, tačiau dvigubai daugiau nei Japonijoje[3]. ES, taikydama ekonomiškai veiksmingą būdą, galėtų sutaupyti mažiausiai 20 % šiuo metu jos suvartojamos energijos, o tai prilygtų 60 mln. EUR per metus arba Vokietijos ir Suomijos šiuo metu bendrai suvartojamam energijos kiekiui.

ES ėmėsi keleto iniciatyvų, skirtų peržiūrėti, skatinti ir puoselėti tausųjį vartojimą ir gamybą – ji įgyvendina su ekologiniu projektavimu susijusių Energijos vartojančių gaminių direktyvos aspektus ir ES aplinkosaugos technologijų veiksmų planą[4], taip pat toliau kuria aplinkosaugos technologijų tikrinimo sistemą. ES, remiama valstybių narių, toliau tobulina ekologinio ženklinimo ir aplinkos stebėsenos sistemas. Tačiau ekologinį ženklą turinčių gaminių skaičius išlieka labai mažas, o EMAS logotipo žinomumas labai ribotas, nes įregistruotų EMAS įmonių yra tik apie 5000 (iš visų maždaug 29 mln. ES veikiančių įmonių).

Valstybės narės taiko yra parengusios įvairias strategijas ir veiksmų planus, skirtus tausiojo vartojimo ir gamybos aspektams. Rengiamos įvairios viešinimo kampanijos ir vykdoma veikla, skirta skatinti tausųjį vartojimą, pavyzdžiui, Jungtinėje Karalystėje vykdoma ekologiškos gyvensenos programa ir kampanija „Svarbus kiekvienas veiksmas“, taip pat mokyklose rengiami konkursai, kuriais skatinamas taususis vartojimas (AT), ir vykdoma „Ekologinės atsakomybės“ kampanija (DK).

Valstybinės valdžios institucijos visoje Europos Sąjungoje imasi veiksmų, kuriais skatinama ir remiama įmonių socialinė atsakomybė (angl. corporate social responsibility (CSR) ). Nyderlanduose valdžios institucijos įsteigė „CSR Netherlands“ – fondą, skirtą žinių ir patirties mainams. Įmonės, esančios Prancūzijos akcijų biržos sąraše, įstatymu įpareigojamos į savo metines ataskaitas įtraukti socialinę ir su aplinka susijusią informaciją.

Dešimt valstybių narių yra priėmusios nacionalinius veiksmų planus dėl aplinką tausojančių viešųjų pirkimų, o kai kurios nustatė tokiems pirkimams taikytinus nacionalinius tikslus. Nyderlanduose iki 2010 m. viešieji pirkimai turės 100 % atitikti tausiojo vartojimo ir gamybos reikalavimus. Jungtinė Karalystė patvirtino tausiųjų viešųjų pirkimų planą. Švedijos aplinkos valdymo taryba – įmonė, kurią bendrai valdo centrinė ir vietos valdžia bei Švedijos įmonių konfederacija, viešųjų pirkimų dalyviams, norintiems į savo technines specifikacijas įtraukti aplinkosaugos reikalavimus, teikia ekspertų patarimus, rengia mokymus ir suteikia galimybę naudotis interneto priemonėmis.

Valstybės narės aktyviai skatina verslo naujovių diegimą ir aplinkosaugos technologijų įsisavinimą. Įsteigtos bendros viešojo ir privačiojo sektorių įstaigos, kurių užduotis – stiprinti verslo galimybes ir aplinkosaugos technologijų kūrimą (SE, UK). Kai kurios valstybės narės sudaro geresnes sąlygas aplinkosaugos technologijų finansavimui gauti ir teikia finansines paskatas (UK), taip pat įmonėms skiria apdovanojimus už naujovių diegimą (IT). SI įsteigė aplinkosaugos technologijų pranašumų centrą. Dvidešimt viena valstybė narė parengė Aplinkosaugos technologijų veiksmų plano (ATVP) vykdymo gaires.

Galima padaryti daugiau. Numatoma vykdyti tokius veiksmus: įgyvendinti integruotos produktų politikos metodą, stiprinti aplinką tausojančius viešuosius pirkimus, peržiūrėti EMAS ir ekologinio ženklinimo sistemas ir skatinti mokslo srities atstovus kurti mažiau išteklių vartojančius produktus ir gamybos procesus.

3.4. Gamtos išteklių apsauga ir valdymas

Šis uždavinys susijęs su keletu skirtingų sričių. Pažanga, susijusi su bendro neatsinaujinančiųjų gamtos išteklių vartojimo mažėjimu, vertinama pagal vietinių medžiagų suvartojimą. 2000–2004 m. vietinių medžiagų suvartojimas kasmet sumažėdavo vidutiniškai 0,8 %, taigi 1990–2000 m. laikotarpio tendencija, kai vietinių medžiagų suvartojimas šiek tiek didėjo, kasmet išaugdamas vidutiniškai 0,1 %[5], pasikeitė. 2000–2004 m. išteklių veiksmingumas išaugo 2,3 %. Tam tikrų šio uždavinio aspektų, įskaitant tokias sritis kaip išteklių veiksmingumas, miškininkystė ir atliekų susidarymas, rodikliai yra gana stabilūs. Tačiau tam tikri biologinės įvairovės daliniai rodikliai, pavyzdžiui, su kai kurių žuvų ištekliais susijusios tendencijos, kelia didelį susirūpinimą.

Padėtis, susijusi su konkrečiais ištekliais, pavyzdžiui, vandeniu, oru ir dirvožemiu, taip pat su biologine įvairove ir žuvininkyste, yra įvairialypė ir sudėtinga, be to, dažnai neturima visų ES–27 duomenų. Atrodo, kad 2000–2003 m. laikotarpiu daugelis valstybių narių, kurios yra pateikusios duomenis, sunaudojo mažiau vandens išteklių sumažinusios jų gavybą iš požeminių vandenų. Padėtis dėl paviršinių vandenų nėra aiški. Padaryta tam tikra pažanga gerinant oro kokybę, nes 1990–2004 m. laikotarpiu transporto priemonių išmetamų žalingų teršalų – ozoną ardančių medžiagų, rūgštinančių medžiagų ir smulkiųjų dalelių – kiekis mažėjo. Dirvožemio kokybė toliau blogėja, nes dėl klimato kaitos iš dirvožemio išsiskiria daugiau šiltnamio efektą sukeliančių dujų ir kyla erozijos, nuošliaužų, įdruskėjimo, organinių medžiagų sumažėjimo grėsmė. Vis dar yra problemų, susijusių su žuvų išteklių išeikvojimu. Didelė dalis ES vandenyse sugaunamų žuvų, visų pirma labiausiai vertinamų rūšių žuvų (baltos žuvies), pagaunamos iš žuvų išteklių, kurie jau dabar neatitinka mažiausio saugaus biologinio išteklio dydžio reikalavimų. Susirūpinimas vis dar kyla dėl tendencijų, susijusių su priedugnio ir dugninėmis žuvimis, pavyzdžiui, menke, plekšne ir paprastuoju jūrų liežuviu. Atrodo, kad su paukščių populiacijomis susijusi padėtis stabilizuojasi, tačiau neseniai atlikus tyrimą nustatyta, kad 15 % Europoje gyvenančių žinduolių rūšių gresia išnykimas, be to, dar 9 % žinduolių rūšių greitai gali būti įtrauktos į rūšių, kurioms gresia išnykimas, sąrašą. 27 % Europoje gyvenančių žinduolių populiacijos mažėja. Tik 8 % žinduolių rūšių populiacijos didėja.

Svarbiausios ES iniciatyvos gamtos išteklių apsaugai ir biologinei įvairovei skatinti yra šios: tolesnis oro kokybės direktyvos ir vandens pagrindų direktyvos, taip pat paukščių ir buveinių direktyvų įgyvendinimas, naujojo Europos žuvininkystės fondo įgyvendinimas, teminė dirvožemio apsaugos strategija, Miškų teisės aktų vykdymo, miškų valdymo ir prekybos mediena (FLEGT) iniciatyva.

Dauguma valstybių narių siekė gerinti atsinaujinančiųjų gamtos išteklių valdymą ir vengti beatodairiško šių išteklių eksploatavimo, visų pirma tokiose srityse kaip žemės ūkis, miškininkystė, žuvininkystė, biologinės įvairovės skatinimas, vandentvarka ir atliekų tvarkymas. Visos valstybės narės aktyviai įgyvendina atliekų, oro kokybės ir vandens pagrindų direktyvas. Savaime suprantama, skiriasi sritys, į kurias valstybės narės sutelkia savo veiklą: pavyzdžiui, naujosios valstybės narės daugiau dėmesio skiria nuotekų valymui. Kai kurios valstybės narės (AT, DE) yra parengusios žaliavų sektoriuje taikytinus veiksmų planus, skirtus išteklių veiksmingumui didinti. Daugelis valstybių narių ėmėsi specialių veiksmų, kuriais siekiama sustabdyti biologinės įvairovės nykimą ir nustatyti NATURA 2000 teritorijas. Skirtingų valstybių narių rezultatai siekiant biologinės įvairovės tikslų ir nustatant NATURA teritorijas labai skiriasi. Tačiau pagal buveinių direktyvas nustatytų reikiamų teritorijų skaičiaus rodiklis ES–15 siekia 93 %, o ES–25 – 82 %, be to, daugelis valstybių narių pranešė apie tai, kad jos jau baigė arba netrukus baigs formuoti tinklą.

Ateityje reikėtų atlikti šiuos veiksmus: bendrai stiprinti biologinės įvairovės poveikio integravimą į politikos strategijas ir programas (įskaitant BŽŪP patikrinimus), nuolat stebėti atliekų, oro kokybės ir vandens pagrindų direktyvų įgyvendinimą, užbaigti kurti saugotinų teritorijų sausumoje ir vandenyje tinklą NATURA 2000, taip pat užtikrinti veiksmingą tinklo valdymą ir finansavimą, stiprinti tarptautinio valdymo biologinės įvairovės srityje veiksmingumą. Jeigu nebus papildomai dedama didelių pastangų, nebus pasiektas ES tikslas iki 2010 m. sustabdyti biologinės įvairovės nykimą ir prisidėti prie pastebimo biologinės įvairovės nykimo lygio pasauliniu mastu sumažinimo. Valstybės narės pirmiausia privalo geriau planuoti ir suderinti žemės naudojimą ir vystymosi poreikius su biologinės įvairovės išsaugojimu ir ekosistemų funkcijų išlaikymu.

3.5. Visuomenės sveikata

Europiečiai ne tik ilgiau gyvena, bet ir didesnę gyvenimo dalį nugyvena nepatirdami rimtų sveikatos problemų. Vis mažiau žmonių miršta nuo lėtinių ligų. Nuolat mažėja sunkių nelaimingų atsitikimų darbe atvejų.

Vis dėlto, gyvenimo būdo sukeltos ligos, pavyzdžiui, nutukimas ir psichinės ligos, tampa vis didesne problema. 2003 m. skirtingose šalyse 30–64 % jaunų vyrų ir 12–47 % jaunų moterų, kurių amžius 25–34 metų, turėjo antsvorio arba buvo nutukę. Vyresnių nei 65 metai asmenų grupėje turinčių antsvorio arba nutukusių žmonių yra kur kas daugiau – 62–80 %. Dėl nutukimo didėja rizika susirgti II tipo diabetu, širdies ir kraujagyslių ligomis, tam tikrų rūšių vėžiu, taip pat patirti kitų sveikatos negalavimų, kuriuos sukelia nugaros skausmai ir depresija. Apskaičiuota, kad XX a. dešimtajame dešimtmetyje tiesiogiai su nutukimu susijusios išlaidos Europos Sąjungoje sudarė nuo 1 % sveikatos priežiūros išlaidų Nyderlanduose iki 3,1–4,2 % Vokietijoje ir 6 % Belgijoje.

Rūkymas vis dar kelia sveikatos problemų. 2003 m. 26 % Europos piliečių – 32 % vyrų ir 21% moterų, buvo nuolatiniai rūkaliai[6].

Kalbant apie psichinę sveikatą, nors bendrai savižudybių skaičius mažėja, bet kasmet įvyksta 60 000 savižudybių ir šis skaičius viršija transporto priemonių avarijose žūstančių Europos piliečių skaičių. Maždaug 11,5 % europiečių kenčia nuo psichinių sutrikimų. Šiuo metu su psichine sveikata susijusioms problemoms Europos Sąjunga išleidžia mažiausiai 3–4 % BVP. PSO prognozuoja, kad iki 2020 m. depresija bus antra pagal paplitimą pasaulyje po širdies ligų.

Sveikatos būklės rodiklių skirtumas, vertinamas pagal skirtingų socialinių grupių asmenų gyvenimo trukmę, tarp vyrų yra 4–6 metai, o tarp moterų – 2–4 metai. Kai kuriose šalyse šie skirtumai yra daug didesni (10 metų), o daugelyje šalių šis skirtumas per tris paskutinius dešimtmečius padidėjo. Daugelio 2004 m. gegužės mėn. į ES įstojusių valstybių narių sveikatos rodikliai yra daug blogesni nei tų valstybių narių, kurios į ES įstojo iki 2004 m. gegužės mėn.

Nors dauguma politinių priemonių įgyvendinamos valstybių narių arba vietos lygmeniu, tarp ES pradėtų vykdyti tiesiogiai su visuomenės sveikata susijusių iniciatyvų yra: galimybių bendrojo maisto produktų ir maistingumo ženklinimo srityje peržiūra, baltoji knyga dėl „Europos strategijos su mityba, antsvoriu ir nutukimu susijusioms sveikatos problemoms spręsti“, kovos su ŽIV/AIDS Europos Sąjungoje ir kaimyninėse šalyse veiksmų planas, pasiūlymas priimti pagrindų direktyvą dėl tausiojo pesticidų naudojimo ir naujoji 2007–2013 m. ES gyvūnų sveikatos strategija.

Valstybės narės aktyviai įgyvendina iniciatyvas, skirtas kovoti su gyvenimo būdo sukeltomis ligomis, taip pat susijusias su pasirengimu pandemijoms ir su saugesniu chemikalų tvarkymu. Valstybės narės nepateikė išsamios informacijos apie savo veiklą maisto ir pašarų teisės aktų, gyvūnų gerovės ir psichinės sveikatos srityse ar mažinant sveikatos būklės rodiklių skirtumus. Mažai įrodymų, kad ministerijos ir atskiri sektoriai tarpusavyje veiksmingai bendradarbiautų spręsdami visuomenės sveikatos klausimus.

Iš esmės ES ir valstybės narės turi toliau siekti pažaboti didėjantį gyvenimo būdo sukeltų ligų skaičių. Nuolatinį dėmesį reikėtų skirti sveikatos ir aplinkos sritims (chemikalų ir oro taršos poveikiui). Tiek ES, tiek valstybių narių lygmeniu reikia apsvarstyti Europoje išliekančių skirtingų sveikatos būklės rodiklių problemą.

3.6. Socialinė įtrauktis, demografija ir migracija

Siekiant tvaresnės Europos būtina stiprinti skirtingų kartų ir tos pačios kartos atstovų solidarumą, kad bendrai pagerėtų gyvenimo kokybė. Nerimą kelia tai, kad 16 % ES gyventojų gresia skurdas; vaikai, vieniši tėvai ir vyresnio amžiaus žmonės šiuo atveju yra labiausiai pažeidžiami. Daugelyje valstybių narių vis dar kyla su integracija susijusių problemų; kai kuriose valstybėse narėse nedarbo lygis tarp imigrantų nuolat yra aukštas. Išlieka aukštas jaunimo nedarbo lygis, o kai kuriose valstybėse narėse kyla problemų dėl didelio anksti mokyklas paliekančių jaunų asmenų skaičiaus.

Kalbant apie teigiamus pokyčius, bendrai nedarbo lygis sumažėjo ir padaryta nedidelė pažanga užtikrinant socialinę ir teritorinę sanglaudą, nors gerovės lygis turtingiausiuose ir skurdžiausiuose ES regionuose labai skiriasi. Socialinės apsaugos sistemos modernizuojamos atsižvelgiant į demografinius pokyčius. Įdarbinama vis daugiau moterų ir didėja vidutinis amžius, nuo kurio žmonės nustoja dirbti. Valstybės narės vykdo pensijų ir sveikatos priežiūros sistemų reformas.

Atviras koordinavimo metodas yra pagrindinė ES politikos priemonė kovojant su socialine atskirtimi ir skurdu. Naujausios iniciatyvos yra šios: naujoji Tarybos socialinės apsaugos ir socialinės įtraukties sistema, naujosios 2006–2010 m. gairės dėl moterų ir vyrų lygybės ir Komunikatas dėl Europos demografinės ateities. 2007–2009 m. bus įgyvendintas plataus masto legalios migracijos politikos planas (kurį sudaro pagrindų direktyva ir keturios specialiosios direktyvos).

Visos valstybės narės yra pateikusios 2006–2008 m. laikotarpio socialinės apsaugos ir socialinės įtraukties iniciatyvas, apimančias visas tris sritis. Skirtingų šalių demografinių problemų mastas ir jų sprendimo grafikas labai skiriasi, taip pat skiriasi ir politinės priemonės šioms problemoms spręsti.

Vykdant veiklą šioje srityje ateityje labiausiai reikėtų siekti, kad vykstant demografinei raidai socialinės apsaugos, sveikatos ir pensijų sistemos išliktų tvarios. Vykdydamos didesnio masto su darbo rinka susijusias strategijas valstybės narės turės tęsti priemonių, kuriomis į darbo rinką įtraukiama daugiau moterų, vyresnio amžiaus žmonių, jaunų darbuotojų ir imigrantų, įgyvendinimą. Valstybės narės, siekdamos spręsti šiuos uždavinius, rengia lankstumo ir užimtumo garantijas, užtikrinančias darnų požiūrį į lanksčių darbo sutarčių sudarymą ir tinkamą paramą asmeniui. Be to, valstybės narės turėtų toliau rengti visapuses mokymosi visą gyvenimą strategijas, kurti veiksmingą darbo rinkos politiką ir modernias socialinės apsaugos sistemas.

3.7. Skurdas pasaulyje

Pastebėta tam tikrų teigiamų pokyčių siekiant Tūkstantmečio vystymosi tikslų (TVT). Nuo 2000 m. skurdo lygis pasaulyje sumažėjo beveik 4 %, t. y. 134 mln. labiausiai skurdusių žmonių gyvenimo sąlygos pagerėjo. Pradinį išsilavinimą įgijusių asmenų skaičius per 2000–2005 m. laikotarpį padidėjo nuo 78 % iki 83 %. Gerėja pagalbos kokybė ir veiksmingumas. Tačiau vis dar yra daug sunkumų, susijusių su aplinkos tvarumu, visų pirma su galimybe naudotis svarbiausiais ištekliais – vandeniu, mediena ar ariamąja žeme, kurių svarba skurdžiausiai gyvenantiems žmonėms gali būti labai didelė ir dėl kurių gali kilti konfliktų.

Tačiau 1 milijardas žmonių vis dar gyvena labai skurdžiai. Nė vienas besivystantis regionas neįvykdo nustatyto vaikų mirtingumo sumažinimo tikslo, o trečdalis vaikų besivystančiose šalyse sveria per mažai arba yra per mažo ūgio. Pusė iš besivystančiose šalyse gyvenančių žmonių neturi galimybės naudotis geresnėmis sanitarinėmis sąlygomis. ES–15 valstybių narių OVP/BNP įmokos nuo 2000 m., iki kurių jos buvo gana nedidelės, smarkiai išaugo ir 2000–2005 m. laikotarpiu padidėjo nuo 0,32 % iki 0,44 %. Tačiau augimas sulėtėjo 2006 m., kai OVP/BNP įmokos šiek tiek sumažėjo ir siekė 0,43 % ir dėl to ES šiek tiek atsiliko nuo 2010 metams nustatyto tarpinio tikslo.

Padaryta pažanga kuriant politiką ES lygmeniu. 2005 m. gruodžio mėn. trys ES institucijos susitarė dėl „Europos konsensuso dėl vystymosi“, kuriame nustatyta, kad skurdo panaikinimas yra svarbiausias ES vystymosi politikos uždavinys. ES yra didžiausia pasaulio donorė, pagal jos ES ir Afrikos strategiją pirmenybė skiriama bendradarbiavimui su Afrika (2007 m. bendroji ES ir Afrikos strategija). Be to, vykdydama kaimynystės politiką ES aktyviai veikia Viduržemio jūros regione, taip pat ji aktyviai bendradarbiauja su Lotynų Amerika ir Azija. Pradėta daug naujų politikos iniciatyvų, skirtų stiprinti ES pagalbos koordinavimą ir suderinamumą.

Praėjus penkeriems metams po Pasaulio aukščiausiojo lygio susitikimo tvariojo vystymosi klausimais (2002 m.) nedidelė pažanga padaryta įgyvendinant tik kai kuriuos šiame aukščiausiojo lygio susitikime nustatytus tikslus. Tačiau ES ir valstybės narės yra įsipareigojusios aktyviai skatinti tvarųjį vystymąsi visame pasaulyje ir užtikrinti, kad ES vidaus ir išorės politika būtų suderinama su visuotinio tvariojo vystymosi tikslu. Tai labai daug sričių apimantis tikslas, todėl valstybės narės paprastai daugiausia dėmesio skiria atskiroms sritims arba geografiniams regionams, kurie joms yra labai svarbūs.

Kalbant apie pagalbos apimtį, vis dar įmanoma iki 2010 m. pasiekti tarpinį 0,56 % tikslą, jeigu bus vykdomas tūkstantmečio tikslas, pagal kurį BNP 2015 m. sudarytų 0,7 %. Akivaizdu, kad šiam tikslui pasiekti reikia didelių papildomų pastangų. Dar reikia išspręsti daug uždavinių, pavyzdžiui, toliau gerinti bendrojo biudžeto paramos panaudojimą kaip pagalbos teikimo priemonę, spręsti didėjančią migracijos dėl gamtinių sąlygų ir viduje perkeltų asmenų problemą, didinti valstybių narių įsipareigojimus, susijusius su iniciatyvomis dėl vandens ir miškų, užtikrinti, kad skirstant pagalbą pakankamai dėmesio būtų skiriama tvariojo vystymosi politikos aplinkos apsaugos aspektui, imtis veiksmų tarptautinei aplinkos valdymo sistemai, kuri galėtų užtikrinti tvarųjį vystymąsi, sukurti ir užtikrinti, kad prekybos politika prisidėtų siekiant tvarumo. Kad ES padarytų apčiuopiamą pažangą siekdama TVT, labai svarbu tęsti bendradarbiavimą ir pagalbos koordinavimą.

4. Kompleksinės politikos kryptys

4.1. Švietimas ir mokymas

Švietimas ir mokymas yra būtinos sąlygos, kad piliečiai galėtų siekti tvariojo vystymosi tikslų. Darbo programa „Švietimas ir mokymas 2010 m.“ – tai Europos veiksmų švietimo ir mokymo srityje politikos sistema, kuria remdamosi valstybės narės susitarė dėl penkių svarbiausių rodiklių, kurie turi būti pasiekti iki 2010 m.: sumažinti anksti mokyklą paliekančių mokinių skaičių, padidinti 15 metų amžiaus asmenų raštingumo lygį ir padidinti aukštesnį vidurinįjį išsilavinimą įgyjančių asmenų skaičių. Programa siekiama pagerinti kokybę ir suteikti galimybių visiems. Valstybės narės vis daugiau dėmesio skiria šiems uždaviniams ir į savo švietimo sistemas integruoja tvariojo vystymosi uždavinius. 2000–2006 m. ES–25 valstybėse narėse mokymosi visą gyvenimą rodiklis išaugo nuo 7,5 % iki 9,6 %, tai suteikia vilčių iki 2010 m. pasiekti Barselonos aukščiausiojo lygio susitikime nustatytą 12 % tikslą.

4.2. Moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra

Moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra būtini, siekiant parengti naujoviškas ir į ateitį orientuotas priemones, reikalingas septyniems svarbiausiems uždaviniams spręsti. Iš Eurostato duomenų matyti, kad investicijos į mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą, kurių dydis išreikštas BVP procentu, 2000–2005 m. nekito ir 2005 m. ES–15 valstybėse narėse siekė 1,9 %, o ES–25 valstybėse narėse – 1,4 %; šie rodikliai yra daug mažesni už nustatytą ES tikslą iki 2010 m. pasiekti 3 % BVP.

Vienas svarbiausių 2007 m. sausio mėn. įsigaliojusios mokslinių tyrimų, technologijų plėtros ir demonstracinės veiklos septintosios bendrosios programos tikslų yra sutelkti Europos mokslinius tyrimus, siekiant prisidėti prie tvariojo vystymosi[7]. 2007 m., pirmaisiais programos įgyvendinimo metais, 40 % vykdytų bendrų mokslinių tyrimų buvo tiesiogiai arba netiesiogiai susiję su ES tvariojo vystymosi strategijos uždaviniais. Pasiūlytos dvi – „Švaraus dangaus“[8] ir „Kuro elementų ir vandenilio“[9] – bendros technologijų iniciatyvos. Penkiolikos veikiančių technologijų platformų ir keturiolikos ERANET tinklų veikla taip pat tiesiogiai susijusi su ES tvariojo vystymosi strategijos uždaviniais. Komisija parengė mokesčių lengvatų naudojimo ir viešųjų pirkimų gaires, kad būtų skatinamos investicijos į mokslinius tyrimus privačiajame sektoriuje; ji taip pat peržiūrėjo savo valstybės pagalbos sistemą, siekdama teikti paramą mokslinių tyrimų ir technologijų plėtrai bei naujovių diegimo veiklai.

Remiantis valstybių narių ataskaitomis galima daryti išvadą, kad pagal daugelio valstybių narių mokslinių tyrimų politiką moksliniai tyrimai ir technologijų veikla yra skirti septyniems ES tvariojo vystymosi strategijos uždaviniams įgyvendinti, atsižvelgiant į Europos mokslinių tyrimų erdvės perspektyvą.

Komisija toliau sieks, kad moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra būtų skirti tvariojo vystymosi tikslams ir būtų pasinaudota Lisabonos strategijos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui bei ES tvariojo vystymosi strategijos sąveika.

4.3. Finansavimas ir ekonominės priemonės

Tvariajam vystymuisi remti tiek ES, tiek valstybių narių lygmeniu naudojamos labai įvairios rinkos priemonės (mokesčiai ir išmetamųjų teršalų leidimų prekybos sistema) ir taikomos konkrečios srities politikai skirtos rinkos paskatos (finansinė parama moksliniams tyrimams ir technologijų plėtrai, naujovių diegimui ir demonstracinei veiklai konkrečiose srityse). Būtų galima naudoti daugiau rinkos priemonių.

2007 m. kovo mėn. Komisija priėmė Žaliąją knygą dėl rinkos priemonių, taikomų aplinkosaugos ir susijusiais politikos tikslais, 2008 m. ji peržiūrės Energijos mokesčių direktyvą[10] bei pradės nagrinėti, kaip būtų galima nustatyti ir panaikinti aplinkai kenksmingas subsidijas. Komisija pateikė teisės aktų pasiūlymus dėl lengviesiems automobiliams taikomų mokesčių pertvarkymo[11] ir bešvinio benzino bei gazolino, naudojamų kaip degalai, mokesčių koordinavimo[12].

Europos regioninės plėtros fondas ir Sanglaudos fondas yra didžiausios ES finansinės priemonės, iš kurių 2007–2013 m. skiriama didelė finansinė parama svarbiausioms ES tvariojo vystymosi strategijos sritims, pavyzdžiui, klimato kaitai (9 mlrd. EUR) ir darniajam transportui (36 mlrd. EUR). Sanglaudos politikoje taikomi tvariojo vystymosi „piliečių dalyvavimo“ ir „politikos nuoseklumo ir valdymo“ principai, pagal kuriuos į ją įtraukiamos suinteresuotosios šalys iš visų valdžios lygmenų, taip pat skatinamas nuoseklus politikos kūrimas skirtinguose sektoriuose.

5. Strategijos įgyvendinimas vykdant partnerystę

5.1. RYšIų PALAIKYMAS, SUINTERESUOTųJų šALIų SUTELKIMAS IR GERESNIų REZULTATų SIEKIMAS

ES tvariojo vystymosi strategija gali būti veiksminga ir naši tik tuo atveju, jeigu apie ją bus tinkamai informuojama ir ji bus tinkamai įgyvendinama visuose visuomenės lygmenyse, įskaitant piliečius bei verslo ir valdžios atstovus. Siekdamos šio tikslo ES ir valstybės narės rengia informavimo kampanijas bei konferencijas konkrečiais klausimais, pavyzdžiui, klimato kaita, transportas ir visuomenės sveikata.

Piliečių (taip pat NVO) dalyvavimas leidžia pateikti konstruktyvią ir kritišką nuomonę apie strategijos įgyvendinimą. Kaip pavyzdžius galima paminėti „Vietos darbotvarkę 21“ ir „Europos tvarių miestų ir miestelių kampaniją“. 2007 m. gegužės mėn. vykusiame EESRK suinteresuotųjų šalių forume[13] pilietinės visuomenės grupės susirinko padiskutuoti, kokiu būdu pati pilietinė visuomenė galėtų toliau kurti konstruktyvias priemones kovai su klimato kaita.

Įmonės ir verslo lyderiai pradeda suprasti, koks yra tvarios verslo strategijos konkurencinis pranašumas. Pagal Dow Jones Sustainability Group [14] indeksą galima spręsti, kad į sąrašą įtrauktų įmonių veiklos rezultatai yra nuolat geresni nei į jį neįtrauktų įmonių veiklos rezultatai. Verslo lyderiai imasi naujų iniciatyvų – dvi iš jų yra: Europos korporacijų lyderių grupė (angl. European Corporate Leaders Group ) ir Europos aljansas dėl įmonių socialinės atsakomybės; tai iniciatyvos, kuriomis skatinama naudoti naujoviškas priemones įmonių aplinkosaugos ir socialiniams rodikliams gerinti.

5.2. Norimi rezultatai

2006 m. nustatyta nauja Tvariojo vystymosi strategijos valdymo struktūra. Praėjusiais metais kiekviena valstybė narė paskyrė TVS koordinatorių, o Komisija sudarė TVS koordinatorių grupę, kuri taip pat bendradarbiauja su Europos tvaraus vystymosi tinklu (ETVT).

Eurostatas vykdė pažangos stebėseną, grindžiamą išsamiu tvariojo vystymosi rodiklių, kurie šiuo metu geriau suderinti su atnaujintos ES tvariojo vystymosi strategijos[15] prioritetais ir tikslais, rinkiniu. Dėl šių rodiklių nuolat vyksta diskusijos su Eurostatu.

ES tvariojo vystymosi strategijoje siūloma oficialiai įtvirtinti ekspertų vykdomas nacionalinių strategijų peržiūras, kad vykstant bendro mokymosi procesui būtų galima lengviau nustatyti gerąją patirtį ir ja dalytis. Komisija parengė vadovą ir 2007 m. bendrai finansavo Nyderlandų nacionalinės tvariojo vystymosi strategijos peržiūrą. Ši peržiūra turėjo didelės įtakos vykstančiam Nyderlandų nacionalinės tvariojo vystymosi strategijos pertvarkymui, ji taip pat turėjo svarbų politinį poveikį. 2008 m. planuojama atlikti daugiau peržiūrų.

2006 m. rugsėjo mėn. EESRK įsteigė Tvariojo vystymosi stebėsenos grupę[16], parengusią nuomonę dėl kas dvejus metus teikiamos ES tvariojo vystymosi strategijos vykdymo pažangos ataskaitos, patvirtintos 2007 m. liepos 11 d. Regionų komitetas parengė nuomonę dėl tvarųjį vystymąsi skatinančio švietimo, kuri turėtų būti priimta 2007 m. rudenį.

Šiuo metu valstybės narės atnaujina savo nacionalines strategijas ir planuoja jas pritaikyti prie ES tvariojo vystymosi strategijos.

6. Išvados

2006 m. birželio mėn. Europos Vadovų Tarybos išvadose pažymėta, kad pradedama nauja ES, valstybių narių, pilietinės visuomenės ir verslo atstovų partnerystė, kurios tikslas – bendrai dirbti siekiant tvariojo vystymosi tikslų.

Pagal šią pažangos ataskaitą galima spręsti, kad iki šiol padaryta nedidelė pažanga, tačiau politikos kūrimo procesas tiek ES, tiek valstybių narių lygmeniu daugelyje sričių, o pirmiausia klimato kaitos ir švarios energijos srityse, gerokai pasistūmėjo į priekį. 2006 m. birželio mėn. strategijoje nustatyti prioritetai tebegalioja. Remiantis daugeliu šioje ataskaitoje ir jos priede pateiktų pavyzdžių galima daryti išvadą, kad visose prioritetinėse srityse įgyvendinimui turi būti skiriamas nuolatinis dėmesys.

[1] Tarybos pageidavimu, pažangos vykdant Tvariojo vystymosi strategiją analizė grindžiama skirtingų šaltinių duomenimis: nacionalinių TVS koordinatorių pateiktomis ataskaitomis, kaip nurodyta ES tvariojo vystymosi strategijoje, Eurostato tvariojo vystymosi rodiklių (TVR) stebėsenos ataskaita, kurioje atskaitos metais laikomi 2000 m., Komisijos tarnybų darbiniu dokumentu bei nepriklausomų ekspertų atlikta analize.

[2] Sausio 10 d. komunikatas „Pasaulio klimato kaitos apribojimas iki 2 Celsijaus laipsnių: gairės 2020 metams ir vėliau“ ir „Europos energetikos politika“.

[3] EAA ataskaita „Subalansuotas gamtinių išteklių ir atliekų naudojimas bei tvarkymas“, Nr. 9/2005.

[4] http://ec.europa.eu/environment/etap/pdfs/comm_pdf_com_2007_0162_f_en_acte.pdf.

[5] EUROSTATO 2007 m. stebėsenos ataskaita.

[6] EUROSTATO 2007 m. stebėsenos ataskaita ir Komisijos generalinių direktoratų šaltiniai, taip pat tarptautiniai šaltiniai, įskaitant PSO.

[7] 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo Nr. 1982/2006/EB dėl Europos bendrijos mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir demonstracinės veiklos septintosios bendrosios programos (2007–2013 m.) 29 straipsnis ir I priedas.

[8] COM(2007) 315 galutinis.

[9] COM(2007) 571 galutinis.

[10] Tarybos direktyva 2003/96/EB.

[11] COM(2005) 261.

[12] COM(2007) 52.

[13] http://www.eesc.europa.eu/stakeholders_forum/index_en.asp.

[14] 1999 m pradėtas taikyti Dow Jones Sustainability indeksas yra pirmasis indeksas pasaulyje, pagal kurį vertinami viso pasaulio įmonių, pirmaujančių tvaraus vystymosi srityje, finansiniai veiklos rezultatai.

[15] Peržiūrėtas tvariojo vystymosi rodiklių sąrašas pateikiamas Komisijos darbinio dokumento dėl Tvariojo vystymosi strategijos priede.

[16] http://www.eesc.europa.eu/sections/sdo/index_en.asp.