LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 316/16

Paraiškos dėl registracijos paskelbimas pagal Reglamento (EEB) Nr. 2082/92 dėl specifinių savybių sertifikatų 8 straipsnio 1 dalies antrąją pastraipą

(2005/C 316/07)

Šis paskelbimas suteikia teisę pateikti protestą pagal minėto reglamento 8 ir 9 straipsnius. Protestas dėl šios paraiškos turi būti pateiktas valstybės narės kompetetingai institucijai per 5 mėnesius nuo šio paskelbimo dienos. Šiame paskelbime, ypač jo 4.2, 4.3 ir 4.4 punktuose, nurodomi paraiškas pagrindžiantys duomenys pagal Reglamento (EEB) Nr. 2082/92 nuostatas.

PARAIŠKA SPECIFINIŲ SAVYBIŲ SERTIFIKATUI ĮREGISTRUOTI

TARYBOS REGLAMENTAS (EEB) Nr. 2082/92

„BOERENKAAS“

Nr EB: NL/00023/25.6.2003

1. Kompetentinga institucija:

Pavadinimas: Hoofdproductschap Akkerbouw (HPA) Adresas: Postbus 29739 2502 LS Den Haag Nederland Telefonas: 070-370 85 02 Faksas: 070-370 84 44

2. Pareiškėjų grupė:

2.1. Pavadinimas: Bond van Boerderijzuivelbereiders (pieno pramonės gamintojų federacija)

2.2. Adresas:

Postbus 29773 2502 LT Den Haag Nederland Telefonas: 070 — 3382960 Faksas: 070 — 3382812

2.3 Sudėtis: gamintojai ir (arba) perdirbėjai (x) kiti ( )

Pieno pramonės gamintojų federacijos tikslas yra ginti savo narių — ūkininkų ir pieno produktų gamintojų — interesus.

Federacijos nariai yra pieno produktų gamintojai, į sūrį ir kitus pieno produktus perdirbantys savo laikomų gyvulių (galvijų, avių, ožkų) pieną. Federacijoje yra 420 narių, iš kurių 350 gamina „Boerenkaas“.

3. Produkto kategorija:

iš žalio pieno pagamintas pusiau kietas ar kietas sūris.

4. Specifikacija:

(6 straipsnio 2 dalies reikalavimų santrauka)

4.1. Pavadinimas: „Boerenkaas“ (tik olandų kalba)

4.2. Specifinis gamybos būdas: „Boerenkaas“ — tai sūris, gaminamas ūkyje iš žalio galvijų, avių, ožkų ar buivolių pieno. Mažiausiai pusė pieno kiekio turi būti gaunama iš savo ūkyje auginamų gyvulių. Galima naudoti pieną, pirktą iš daugiausia dviejų ūkininkų, bet bendras pirktas papildomas kiekis neturi būti didesnis už iš savo ūkio naudojamą pieno kiekį.

Gali būti naudojama tokia žaliava:

Naudojamo pieno terminio apdorojimo temperatūra neturi būti aukštesnė kaip 40 oC; Fosfatazės aktyvumas turi atitikti naudojamos žaliavos — žalio pieno — fosfatazės aktyvumą.

Pieną į sūrį perdirbti reikia per 40 val. po melžimo.

Papildomos priemonės ir priedai

Gamybos metodas

Žalias pienas paliekamas surūgti per 40 val. po melžimo maždaug 30 oC temperatūroje.

Pieno rūgšties bakterijos sukelia rūgimą.

Po suskaidymo, maišymo ir dalies išrūgų pašalinimo, išrūgų ir rūgusio pieno mišinys vieną ar du kartus perplaunamas šiltu vandeniu taip, kad mišinio temperatūra pasiektų ne daugiau nei 37 oC.

Perdirbus rūgusį pieną jis sudedamas į sūrio formas.

Prieš spaudžiant sūrį ar jo spaudimo metu ant jo uždedamas kazeino ženklas, ant kurio būtinai užrašytas sūrio pavadinimas (Boerenkaas), taip pat gali būti nurodomas sūrio gaminimo metu naudoto pieno tipas.

Po spaudimo ir rūgštėjimo, trunkančio tam tikrą valandų kiekį, sūris įdedamas į 18–22 % valgomosios druskos (natrio chlorido) sūrymą.

Minimalus brandinimo laikotarpis ūkyje, esant mažiausiai 12 oC temperatūrai, yra trylika dienų, skaičiuojant nuo pirmosios pagaminimo dienos.

Norint, kad sūris įgautų pakankamai būdingą skonį, „Boerenkaas“ toliau brandinamas tam tikslui numatytose vietose ūkyje arba sūrinėse. Brandinimo procesas trunka nuo kelių savaičių ir daugiau nei 1 metus.

4.3. Tradicinės savybės: „Boerenkaas“ pavadinimas yra specifiškai susijęs su produktu, tradiciškai gaminamu ūkyje iš žalio pieno, primelžiamo iš ūkyje laikomų gyvulių.

Iki 1784 metų visas pienas buvo melžiamas ūkyje. Vėliau pienas palaipsniui pradėtas melžti pramoniniu būdu. Pieną imta pasterizuoti pirmaisiais XX a. metais. Dėl pasterizacijos namudinės gamybos sūrio savybės išnyko. Tačiau ūkyje namudinis žalio pieno apdorojimo metodas buvo išsaugotas.

Dėl kai kurių natūraliai piene esančių fermentų (pavyzdžiui, lipazės fermento), taip pat bakterijų, kurios dauginasi piene jo melžimo metu ir vėliau, iš žalio pieno pagamintas sūris yra geresnio skonio. Tokio sūrio skonis yra sodresnis ir pikantiškesnis. Daugeliui vartotojų toks skonis laikomas būdingu „Boerenkaas“ skoniu, kuriuo jis skiriasi nuo „pramoninio“ sūrio skonio. Šis skonis tampa tuo sodresnis, kuo ilgesnis yra brandinimo procesas.

1982 m. remiantis įstatymu dėl žemės ūkio produktų kokybės sprendime dėl sūrio produktų buvo paskelbtos naujosios taisyklės. Šios taisyklės apibrėžia sūrio kokybę, pieno kilmę ir gamybos būdą. Nacionaliniu ženklu garantuojama, kad „Boerenkaas“ yra ūkyje iš žalio pieno pagamintas produktas, kuris buvo laikomas trumpą laikotarpį ir kurio gaminimui naudoto pieno didžioji dalis buvo primelžta iš savame ūkyje laikomų gyvulių.

Be karvės pieno, šiuo teisės aktu taip pat leidžiama naudoti ožkos, avies, arba buivolės pieną, taip pat suteikiama galimybė gaminti sūrį iš mažesnio riebumo žalio pieno.

Visa tai aiškiai rodo žaliavos ir gamybos būdo specifiškumą.

4.4. Produktų aprašymas: „Boerenkaas“ — tai pusiau kietas ar kietas sūris, gaminamas iš žalio galvijų, avių, ožkų ar buivolių pieno. „Boerenkaas“ sūrio riebumas priklauso nuo gamybai naudojamo pieno riebumo.

Į sūrį gali būti dedama kmynų ar kitų sėklų ir (arba) prieskonių.

Sūriui senstant ir bręstant jis tampa kietesnis ir sausesnis, taigi iš pusiau kieto jis tampa kietu.

Produkto pavadinimai yra, pvz., tokie: „Goudse Boerenkaas“, „Goudse Boerenkaas met kruiden“, „Edammer Boerenkaas“, „Leidse Boerenkaas“, „Boerenkaas van geitenmelk“, „Boerenkaas van schapenmelk“.

„Boerenkaas“ sūrio savybių ir jo sudėties reikalavimų apžvalga

4.5. Minimalūs reikalavimai ir specifiškumo patikrinimas: „Boerenkaas“ sūriui taikomos taisyklės, išdėstytos sprendime dėl sūrio produktų, paskelbtame remiantis įstatymu dėl žemės ūkio produktų kokybės. Taisyklės susijusios su sūrio kokybe, pieno kilme ir gamybos būdu. Nacionalinis ženklas šiuo požiūriu garantuoja, kad „Boerenkaas“ yra ūkyje iš žalio pieno pagamintas produktas, kuris buvo laikomas trumpą laikotarpį ir kurio gaminimui naudoto pieno didžioji dalis buvo gauta iš savame ūkyje laikomų gyvulių.

Remiantis Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2082/92, šioje byloje esantys reikalavimai (aprašyti 4 dalies 2 punkte (specifinis gamybos būdas) ir 4 dalies 4 punkto lentelėje (savybių ir sudėties reikalavimų apžvalga)) taikomi specifinių savybių sertifikatą turinčiam „Boerenkaas“ sūriui. Šie reikalavimai išdėstyti sprendime dėl pieno produktų kokybės ir reglamente dėl sūrio kokybės.

Vieną kartą per šešias — aštuonias savaites kiekviename ūkyje tikrinama, ar naudojamas šviežias žalias pienas (primelžtas ne anksčiau, kaip prieš 40 val.) ir dedama kazeino etiketė. Vieną kartą per metus atliekamas administracinis patikrinimas, iš kokio ūkio tiekiamas naudojamas pienas. Tikrinimas, susijęs su sudėties reikalavimais, apima sausosios medžiagos riebalų kiekio, didžiausio vandens kiekio, druskos kiekio sausojoje medžiagoje patikrinimus ir atliekamas šešis — aštuonis kartus per metus.

Tikrinimo procedūromis taip pat siekiama, kad būtų užtikrintos kitos įvairioms „Boerenkaas“ rūšims būdingos savybės, išvardytos 4 dalies 4 punkte esančioje lentelėje. Šis būdingų savybių tikrinimas vizualiai atliekamas vieną kartą kas šešias — aštuonias savaites.

Kontrolės įstaiga: COKZ

5. Prašymas apsaugoti pavadinimą pagal 13 straipsnio 2 dalį:

Pieno pramonės gamintojų federacija prašo apsaugoti pavadinimą „Boerenkaas“ kaip tai numatyta 13 straipsnio 2 dalies a punkte. Apsaugos prašoma tik „Boerenkaas“ olandų kalba.