/* KOM/2011/0660 galutinis */ KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Strategijos „Europa 2020“ projektų obligacijų iniciatyvos bandomasis etapas





TURINYS 1. Projektų obligacijos – idėja, kuriai atėjo laikas 2 1.1. ES infrastruktūros politika: nuo subsidijų iki projektų obligacijų 2 1.2. Dideli būsimų investicijų poreikiai: iš kur gausime lėšų? 3 1.3. Strategijos „Europa 2020“ projektų obligacijų iniciatyvos pridėtinė vertė 4 2. Projektų obligacijų taikymas 5 3. Kaip bus įgyvendinamas bandomasis etapas? 7 3.1. Įgyvendinimas per EIB 7 3.2. Projektų tinkamumas ir priežiūra 7 3.3. Kainų nustatymas 8 3.4. Rizikos pasidalijimas 8 3.5. Žinomas didžiausias poveikis biudžetui 9 4. Kaip bandomasis etapas siesis su Europos infrastruktūros tinklų priemone? 10 5. Išvados 10 PROJEKTų OBLIGACIJOS – IDėJA, KURIAI ATėJO LAIKAS ES infrastruktūros politika: nuo subsidijų iki projektų obligacijų Nepaisant ilgalaikės ES politikos ir skiriamų subsidijų transeuropinių transporto, energetikos ir telekomunikacijų tinklų srityje, Komisija nustatė, kad viena iš pagrindinių priežasčių, kodėl vėluojama užbaigti svarbiausius infrastruktūros projektus, yra nepakankamos investicijos. 2010 m. M. Monti ataskaitoje „Nauja bendrosios rinkos strategija“[1] problema aiškinama tuo, kad „ pagrindinės viešosios infrastruktūros, kaip antai transeuropinis tinklas, Europoje yra tarpvalstybinės, netinkančios dabartinėms susiskaldžiusioms nacionalinėms schemoms, o jų finansavimas kenčia dėl to, kad nėra likvidžių ilgalaikių obligacijų rinkos, be to, ilgalaikiai finansuotojai, tokie kaip pensijų fondai, negali gauti obligacijų, kurios atitiktų jų investavimo poreikius “[2]. Todėl vienas svarbiausių siūlomos 2014–2020 m. daugiametės finansinės programos, kurią Komisija priėmė 2011 m. birželio 29 d., sprendimų buvo vėl suvienyti finansinės paramos transporto, energetikos ir IRT infrastruktūrai teikimą pagal bendrą teisinį pagrindą – Europos infrastruktūros tinklų priemonę[3]. „Komisija nusprendė pasiūlyti sukurti Europos infrastruktūros tinklų priemonę, kad paspartintų infrastruktūros, kurios reikia ES, plėtrą. (...) Europos infrastruktūros tinklų priemonės lėšomis bus finansuojami iš anksto nustatyti ES svarbūs transporto, energetikos ir IRT infrastruktūros prioritetai, taip pat fizinė ir informacinių technologijų infrastruktūra, laikantis tvaraus vystymosi kriterijų“[4]. Komisija pateiks pasiūlymą dėl naujo reglamento, kuriuo bus nustatyta Europos infrastruktūros tinklų priemonė, pagal kurią bus taikomos subsidijos ir finansinės priemonės, atsižvelgiant į atitinkamus jų pranašumus. Šias priemones sudarys nuosavo kapitalo ir rizikos pasidalijimo priemonės. Strategijoje „Europa 2020“ numatyta projektų obligacijų iniciatyva bus viena iš rizikos pasidalijimo priemonių, kurią galima naudoti įgyvendinant infrastruktūros priemonę siekiant pritraukti privačių lėšų projektams finansuoti. Kitaip tariant, nuo 2014 m. Europos infrastruktūros tinklų priemonė padės užtikrinti tvirtą ir nuoseklų ilgalaikį transporto, energetikos ir telekomunikacijų infrastruktūrų finansavimą ES lėšomis. Be to, pagal infrastruktūros priemonę numatytos finansinės priemonės gali būti taikomos ir kitiems sektoriams, pvz., socialinės infrastruktūros, atsinaujinančiosios energijos ar tam tikriems kosmoso projektams, jeigu jie atitinka tinkamus 3 dalyje išdėstytus ekonominius ir finansinius kriterijus. Tačiau su finansinėmis problemomis įgyvendinant infrastruktūros projektus Europoje susiduriama jau dabar. Valdžios sektoriaus išlaidos mažinamos, dažnai pirmiausia mažinant išlaidas investicijų programoms, o ilgalaikis bankų skolinimas vis dar nepakankamas. Projektų finansavimas, šiek tiek atsigavęs 2010 m., smarkiai sumažėjo pirmąjį 2011 m. pusmetį[5]. Taigi tuo metu, kai įgyvendinant infrastruktūros projektus būtų galima labiausiai prisidėti prie Europos ekonomikos atkūrimo, dėl finansavimo kyla nemažai sunkumų[6]. Europos ekonomikai tai bus naudinga ir dėl tiesioginės ir netiesioginės naudos investuojant į infrastruktūrą, kartu remiant neatidėliotiną perėjimą prie tausiai išteklius naudojančios ir mažai anglies dioksido į aplinką išskiriančių technologijų ekonomikos pagal strategiją „Europa 2020“. Todėl Komisija siūlo 2012–2013 m. pradėti bandomąjį etapą pagal dabartinę finansinę programą. Pastarosios konsultacijos[7] parodė didelį suinteresuotųjų šalių palaikymą, kad infrastruktūros projektams finansuoti kuo skubiau būtų atvertos skolos priemonių rinkos. Be to, toks bandomasis etapas sudarytų palankesnes sąlygas pateikti į rinką ES remiamas projektų obligacijas, kurios bus naujos rūšies turtas, taip pat išbandyti iniciatyvos modelį ir kriterijus, kad prireikus iki 2014 m. būtų padaryti pakeitimai. Dideli būsimų investicijų poreikiai: iš kur gausime lėšų? Šį dešimtmetį Europai reikia daugiau investicijų į transporto, energetikos ir IRT tinklų infrastruktūrą negu anksčiau, kad būtų įgyvendinti strategijoje „Europa 2020“ iškelti politikos tikslai ir išlaikyta ar atnaujinta esama infrastruktūra, o bendras investicijų poreikis siekia kelis trilijonus eurų. Komisija neseniai patikslino savo apskaičiavimus: - Apskaičiuota, kad skaitmeninės darbotvarkės tikslams, kuriais siekiama užtikrinti, kad kiekvienas Europos pilietis iki 2013 m. galėtų naudotis plačiajuosčiu ryšiu, o iki 2020 m. – sparčiu arba itin sparčiu plačiajuosčiu ryšiu[8], įgyvendinti reikės 181–273 mlrd. EUR investicijų. - Manoma, kad pavyzdinės iniciatyvos „Tausiai išteklius naudojanti Europa“ tikslams pasiekti reikės apie 700 mlrd. EUR investicijų į transporto ir energetikos infrastruktūrą svarbiausiems projektams įgyvendinti. Šie skaičiai rodo ne trūkstamas lėšas, bet bendrą investicijų, kurios finansuojamos viešosiomis ar privačiomis lėšomis arba kurios numatytos šių sektorių politikoje, poreikį. Nors ES šalių vyriausybės investicijoms į infrastruktūrą vidutiniškai skiria 1 proc. BVP[9], jos vis labiau ragina privatųjį sektorių finansuoti investicijas į infrastruktūrą grynai privačiomis lėšomis privatizuojant ar sudarant koncesijas, o pastaruoju metu – taikant viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės modelį. Tokie projektai finansuojami nuosavu kapitalu ir bankų paskolomis. Tačiau finansų krizės metu ES bankai į likvidumo ir rizikos problemas reagavo trumpindami paskolų terminus, didindami kainas ir užstato reikalavimus. Dėl tos priežasties bankai atliko mažiau skolinimo operacijų ir operacijų suma buvo mažesnė, o skolinimo sąlygos vis labiau neatitiko ilgalaikio projektų finansavimo poreikių. Be to, daug trumpalaikių paskolų esamiems projektams buvo suteikta 2006 ir 2007 m. taikant dideles palūkanų normas, o dabar sueina jų grąžinimo terminas ir reikia naujų finansinių susitarimų. Tai dar labiau apribos kapitalo, kuris gali būti skiriamas naujos infrastruktūros statybai finansuoti, dydį ir tikėtina, kad bankai apskritai toliau mažins riziką[10]. Europos obligacijų rinkomis, kurios galėtų suteikti ilgalaikį finansavimą, iš tiesų nėra naudojamasi infrastruktūros projektams finansuoti. Nors infrastruktūros projektams paprastai būdingos didelės kapitalo sąnaudos ir mažos veiklos išlaidos, dėl tokių projektų stabilių ir prognozuojamų grynųjų pinigų srautų ilgalaikių obligacijų finansavimas turėtų būti ypač patrauklus. Paprastai infrastruktūros skolai būdingi žemi įsipareigojimų nevykdymo rodikliai ir geresni negu panašios įmonių skolos susigrąžinimo rodikliai įsipareigojimų nevykdymo atveju. Be to, tokia skola mažai susijusi su kitu turtu[11], o tai svarbu norint sumažinti diversifikuoto portfelio riziką. Strategijos „Europa 2020“ projektų obligacijų iniciatyvos pridėtinė vertė Strategijoje „Europa 2020“[12] numatyta sutelkti finansines priemones vykdant nuoseklią finansavimo strategiją, pagal kurią būtų sutelkiamos ES ir nacionalinės viešojo sektoriaus ir privačiojo sektoriaus lėšos siekiant kuo veiksmingiau įgyvendinti toje strategijoje iškeltus tikslus. ES biudžeto išlaidos finansinėms priemonėms nėra naujovė – ES biudžeto lėšos tokioms priemonėms remti pirmą kartą panaudotos daugiau kaip prieš dešimt metų[13]. Tačiau Komisija siūlo suvienodinti ir suderinti jų kūrimą, valdymą ir kitus svarbius aspektus, kaip išdėstyta komunikate „Naujos kartos naujoviškų finansinių priemonių programa“[14]. Taip finansines priemones bus galima daugiau taikyti tam tikrose srityse, tačiau jos sudarys mažą, palyginti su subsidijomis, viso ES biudžeto dalį. Pagrindinis finansinių priemonių, tokių kaip projektų obligacijų priemonės, tikslas – pritraukti privačiojo sektoriaus lėšas ir sudaryti palankesnes sąlygas finansuoti projektus. Jos ypač naudingos tuomet, kai politikos kryptys turi būti įgyvendinamos greitai, tačiau dėl projektų esama didesnių abejonių, kaip dabartinės finansų ir valstybės skolos krizės sąlygomis. Jomis galima sumažinti specifines skolų ir nuosavo kapitalo finansavimo srauto kliūtis. Vis dėlto sprendimus dėl investicijų priima privatusis sektorius. Strategijos „Europa 2020“ projektų obligacijų priemonė nėra skirta pakeisti esamus projektų finansavimo šaltinius (bankų paskolas ar viešojo sektoriaus subsidijų programas), o veikiau bus papildoma priemonė infrastruktūros finansavimo atotrūkiui mažinti. Siekiama išplėsti investuotojų bazę nuo paskolų teikėjų iki obligacijų investuotojų, kurie teiktų projektams privačiojo sektoriaus paskolas. Be to, projektams, iš kurių gaunamos mažos pajamos arba jų visai negaunama, nors jie yra svarbūs viešojo intereso požiūriu, ir toliau visais jų įgyvendinimo etapais reikės subsidijų. Taigi subsidijų vaidmuo išliks labai svarbus ir jos net galėtų būti derinamos su projektų obligacijomis, jeigu projektas galėtų būti tinkamai struktūrizuotas. Todėl projektų obligacijų iniciatyva grindžiama M. Monti ataskaitos raginimu „ [...] išnagrinėti visus viešojo ir privataus finansavimo derinius [...] “, „ [...] paskatinti ilgalaikius investuotojus [...] nukreipti savo išteklius į ilgalaikius infrastruktūros projektus“ skatinant „ [...] sukurti Europos ilgalaikių likvidžių obligacijų rinką “. Šiuo metu Europoje nėra realios projektų obligacijų rinkos, todėl projektų obligacijos leistų suderinti institucinių investuotojų, tokių kaip pensijų fondai ir draudimo bendrovės, kuriems reikia ilgalaikius įsipareigojimus atitinkančio ilgalaikio turto, poreikius ir ilgalaikio projektų finansavimo poreikius. Tačiau infrastruktūros projektai yra labai sudėtingi – prieš jų įgyvendinimą reikia atlikti išsamią analizę, o įgyvendinimo laikotarpiu vykdyti nuolatinę jų priežiūrą. Keletas institucinių investuotojų yra pasirengę skirti išteklių būtiniems tyrimams atlikti, tačiau didžiajai daugumai investuotojų reikės pagalbos prieš svarstant infrastruktūros projektų obligacijų galimybę. ES viešosios lėšos, kartu dalyvaujant finansų tarpininkams, ypač valstybiniams plėtros bankams, gali patenkinti ilgalaikio finansavimo paklausą pritraukiant privačius investuotojus, turinčius ilgalaikių ketinimų, bet nenorinčius rizikuoti. Siekiama, kad ES biudžeto asignavimai būtų naudojami projektams remti tiek, kad būtų padidintas jų kredito reitingas ir taip pritrauktos kitų šaltinių, įskaitant privataus kapitalo rinkos investuotojų, lėšos. Priemonė grindžiama išbandytais finansinės veiklos būdais rizikos pasidalijimo srityje, tačiau jos taikymo sritis išplėsta. Ji bus grindžiama patirtimi, įgyta taikant Paskolų garantijų priemonę TEN-T projektams (LGTT)[15]. Ilgalaikis tikslas – skatinti Europos kapitalo rinkų integraciją ir tolesnę jų plėtrą, taip pat sukurti naują Europos projektų obligacijų turto kategoriją, siekiant suvienodinti jų sąlygas. Tai taip pat padės privačiojo sektoriaus iniciatyvoms lengviau patekti į rinką. PROJEKTų OBLIGACIJų TAIKYMAS Projektų obligacijas leidžia ne Europos Sąjunga ar valstybių narių vyriausybės. Tai projektą vykdančios bendrovės privati skola. Strategijos „Europa 2020“ projektų obligacijų priemonė padės padidinti privačių subjektų, kuriems reikia pasiskolinti privačių lėšų savo vykdomiems infrastruktūros projektams, kreditingumą. Skirta kapitalo rinkos investuotojams, projektų obligacijų iniciatyva atveria daugiau galimybių projektų vykdytojams pritraukti lėšų. ES biudžeto įnašo dydis bus nustatytas ex ante . Pagrindinis būdas projektų kreditingumui padidinti yra padalyti projektą vykdančios bendrovės skolą į dalis – didesnio prioriteto[16] ir subordinuotąjį[17] segmentus. Papildžius subordinuotuoju segmentu didesnio prioriteto segmento kredito kokybė išauga tiek, kad dauguma institucinių investuotojų jaučiasi ramūs turėdami ilgalaikes obligacijas[18]. Subordinuotasis segmentas gali būti paskola, kuri projektą vykdančiai bendrovei suteikiama iš pat pradžių, arba rezervinė kredito linija[19], kuria prireikus galima naudotis pirmaeilei skolai tvarkyti, arba jų derinys. Parama būtų teikiama visą projekto įgyvendinimo laikotarpį, įskaitant statybos etapą, kuris paprastai yra rizikingiausia projekto dalis, tačiau neviršytų 20 proc. projekto pirmaeilės skolos. Šis procentinis dydis nustatytas atsižvelgiant į LGTT patirtį ir modeliavimo rezultatus ir turėtų sudaryti dideles, bet ne per dideles likvidumo atsargas daugeliui projektų, kurie atitinka būtinus finansinius kriterijus. Konsultacijų dėl projektų obligacijų iniciatyvos metu daugelis pritarė subordinuotojo segmento taikymo principui ir tokio segmento svarbai. Kalbant apie kredito kokybę[20], žemesnė kredito kokybė (BBB+ ar lygiavertis reitingas) priimtina smulkesnių, ne tokių sudėtingų projektų atveju – kitaip, nei buvo numatyta konsultacijoms skirtame dokumente. Tačiau dėl stambesnių projektų daugelis pritarė siektinai kredito kokybei (vienos A ar lygiavertis reitingas). Tokiomis sąlygomis rinkos dalyviai mano, kad iniciatyva padėtų sumažinti finansavimo išlaidas, ilginant grąžinimo terminus. Nuo 2014 m. projektų obligacijų priemonė bus įtvirtinta pagal Europos infrastruktūros tinklų priemonę, tačiau Komisija iš patirties taikant kitas finansines priemones, ypač LGTT, žino, kad dažnai prireikia daug laiko pradėti jas taikyti, net jeigu vyksta visapusiškos išankstinės konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis, tiesiog todėl, kad hipotetinio pasiūlymo svarstymas ir konkretaus sandorio sudarymas nėra tas pats. Tai ypač pasakytina apie sudėtingus infrastruktūros projektus, apimančius daugybę tarpusavyje susijusių finansinių ir teisinių aspektų. Suinteresuotosioms šalims reikia susipažinti su visais sandorio struktūrizavimo klausimais, kad įsitikintų, ar jis patikimas; be to, gali tekti šiek tiek pakeisti finansinės priemonės ar konkurso kriterijus, o svarbiausia tai, kad gali pasikeisti ekonominės ir finansų rinkos sąlygos. Bandomasis etapas padėtų išspręsti nemažai šių klausimų. Todėl Komisija siūlo paankstinti bandomąjį etapą ir įgyvendinti jį 2012–2013 m., o ne per pirmuosius dvejus Europos infrastruktūros tinklų priemonės metus. KAIP BUS įGYVENDINAMAS BANDOMASIS ETAPAS? Komisija siūlo, kad bandomasis etapas būtų įgyvendinamas padarius Transeuropinių tinklų reglamento ir Konkurencingumo ir inovacijų programos (KIP) sprendimo[21] pakeitimą, kad bendra šių programų biudžeto eilučių suma, kuria būtų galima pasinaudoti, sudarytų iki 230 mln. EUR. 200 mln. EUR galima perkelti iš TEN-T biudžeto eilutės (tiksliau sakant, LGTT), o 10 mln. EUR – iš TEN-E biudžeto eilutės, kurią iš pradžių buvo ketinama skirti tik subsidijoms. Iki 20 mln. EUR projektų obligacijoms remti galima perkelti iš KIP IRT biudžeto eilutės. Įgyvendinimas per EIB Ši iniciatyva sukurta remiantis rizikos pasidalijimo samprata ir atsižvelgiant į patirtį taikant LGTT modelį, todėl trumpo bandomojo etapo metu Komisija ketina toliau bendradarbiauti su Europos investicijų banku (EIB), siekdama kuo greičiau patikslinti etapo po 2013 m. kriterijus. Tuomet Komisija svarstys galimybę tame etape įtraukti kitas viešojo sektoriaus finansų įstaigas. EIB, kaip ES organizacija, kurios misija – remti ES politiką, yra sukaupęs unikalią ilgalaikę patirtį finansuojant ES infrastruktūros projektus. Jo akcinis kapitalas priklauso 27 valstybėms narėms; jo vaidmuo – ilgalaikis finansavimas, skirtas ES politikos tikslų įgyvendinimui užtikrinti; jis atsiskaito visoms atitinkamoms Europos institucijoms. EIB politiškai atskaitingas Europos Parlamentui, o jo kontrolę, kai jis gali leisti ES biudžeto lėšas, vykdo Audito Rūmai. Tačiau Komisija ketina pasinaudoti ir kitų finansų įstaigų sukauptomis žiniomis, taip pat išsiaiškinti jų susidomėjimą ir galimybes tapti riziką besidalijančiais partneriais. Projektų tinkamumas ir priežiūra Bandomojo etapo metu bendras projekto tinkamumas būtų nustatomas pagal atitinkamas transeuropinių tinklų (TEN-T ir TEN-E) ir KIP politikos gaires, kurias pasiūlė Komisija ir patvirtino teisės aktų leidėjai. EIB ir Komisija sudarytų tinkamų projektų paketą. Baigiantis projekto parengiamajam etapui ir prieš prasidedant įgyvendinimo etapui EIB pasitelktų savo specialistų kompetenciją, kad įvertintų projektą, atliktų išsamų patikrinimą ir finansinę analizę struktūrizavimo etape, taip pat nustatytų garantijos ar paskolos kainą. Projektai ne tik turėtų būti ekonominiu ir techniniu požiūriu pagrįsti, bet ir turėtų užtikrinti stabilius ir intensyvius pinigų srautus. Projektų vykdytojai taip pat turėtų įrodyti gebėjimus sėkmingai rengti finansavimo konkursą ir vykdyti projektą. Projekto vykdytojui nusprendus pasinaudoti infrastruktūros priemone, projektą turėtų patvirtinti EIB pagal standartines procedūras. Detali atranka ir struktūrizavimas galėtų būti vykdomi tik projektui pasiekus atitinkamą įgyvendinimo etapą, ir projektai būtų vertinami tokia eilės tvarka, kokia tą etapą pasiekia. Taikymas ir įgyvendinimas turėtų būti suderinti su ES politika ir atitikti visus galiojančius ES teisės aktus, įskaitant valstybės pagalbos srityje. EIB projektą patvirtintų ir vykdytų jo priežiūrą pagal EIB standartines politiką ir procedūras, įskaitant kredito rizikos politikos gaires, įgyvendinant bendras ES ir EIB priemones, pvz., LGTT ar rizikos pasidalijimo finansinę priemonę (RSFF), sutarta tvarka. Pagaliau Komisija, gavusi 2006 m. gegužės 17 d. tarpinstitucinio susitarimo[22] 49 straipsnyje nustatytą prašymą, kasmet pateiktų ataskaitą apie iniciatyvos įgyvendinimą. Aišku, kad bandomojo etapo metu paramą galės gauti tik ribotas projektų skaičius, nes turimos biudžeto lėšos ribotos, o įgyvendinimui likęs labai trumpas laikotarpis. Todėl projektų atranka bus vykdoma siekiant paremti iki 10 projektų vienoje ar keliose iš trijų tikslinių sričių, dėmesį sutelkiant į tuos projektus, kuriuos įgyvendinant jau padaryta nemaža pažanga pasiūlymų teikimo ir finansavimo etape arba kuriems po statybos etapo reikia refinansavimo. Taip būtų geriausiai pasinaudota įgyta patirtimi ir būtų suteikta pagalba konkretiems projektams, turintiems sunkumų pratęsiant trumpalaikes banko paskolas. Nuo 2014 m. strategijos „Europa 2020“ projektų obligacijų priemonė, kaip kitos infrastruktūros projektams skirtos finansinės priemonės, galės būti taikoma visose infrastruktūros politikos srityse įgyvendinant projektus, kuriems būdingos atitinkamos finansinės ypatybės, jeigu šiam tikslui ES galės skirti biudžeto lėšų. Kainų nustatymas Išsamaus patikrinimo metu EIB atlieka analizę ir teikia patarimų, kaip į siūlomą finansinę struktūrą įtraukti paramą projektų obligacijomis. Taip sudaromos sąlygos projektą vykdančiai bendrovei išleisti obligaciją, o ne pasikliauti bankų skolinimu. Vieno ar kito finansavimo būdo privalumai ar trūkumai priklausytų nuo tuo metu taikomų pasirinkto būdo palūkanų normų ir mokesčių. Paprastai obligacija būtų naudojamasi tik jei finansavimas būtų pigesnis negu paskola. Tačiau įmanoma, kad atitinkamo termino finansavimas ar kiti obligacijos aspektai taip pat gali turėti numanomos vertės. Tokia reali ar numanoma nauda turi būti įvertinta, kad būtų išvengta rinkos iškraipymų dėl tariamų subsidijų. Praktiškai EIB kainas nustatytų remdamasis savo standartine kainų nustatymo metodika, todėl būtų atsižvelgiama į projekto riziką, siūlomą finansavimo paketą ir vykdytojo (-ų) privalumus. Kitaip tariant, tai gali reikšti, kad parama negali būti teikiama visiems dalyviams vienoda kaina. Tačiau ji būtų prieinama visiems projektams pagal tą pačią nuoseklią metodiką. Tinkamas kainų nustatymas užtikrins, kad būtų tinkamai derinami visų dalyvių interesai, o tai svarbu norint, kad programa būtų sėkminga. Pajamos dėl kainų nustatymo gali būti gaunamos iš anksto, t. y. sudarius finansavimo susitarimą, arba kiekvienais metais, arba derinant abu būdus. Jos bus naudojamos naujiems projektams finansuoti. Rizikos pasidalijimas Kadangi skolinimas ar neapibrėžtasis skolinimas subordinuotuoju lygiu yra rizikingesnis nei tipinė pirmaeilė paskola, EIB ir ES dalytųsi susijusią riziką. ES skirtų išankstinį biudžeto įnašą jos sutartai remiamų projektų galimų nuostolių daliai padengti. Likusį nuostolį dengtų EIB. Įgyvendinant esamas bendras ES ir EIB priemones rizika dalijamasi proporcingai, kai visus nuostolius ES ir EIB dalijasi pagal kiekvieno projekto atveju nustatytas procentines dalis. Tai vadinama vertikaliuoju rizikos pasidalijimu. Taikant pirmųjų nuostolių portfelio metodą, ES tektų padengti pirmuosius nuostolius, neviršijančius tam tikros iš anksto sutartos procentinės dalies ir didžiausios portfelio sumos, o EIB prisiimtų likusius nuostolius. Tai vadinama horizontaliuoju rizikos pasidalijimu. Bandomuoju projektų obligacijų etapu gali būti naudojama bet kuri rizikos pasidalijimo schema, dėl kurios nepakistų sutartas poveikis biudžetui. Tinkama schema priklausys nuo to, kaip greitai pavyks sudaryti tinkamą projektų portfelį. Tai iš dalies priklauso nuo projektų paketo ir trijų atskirų biudžeto eilučių naudojimo sąlygų, atsižvelgiant į Komisijos nuomonę. Pvz., taikant vertikaliojo rizikos pasidalijimo schemą kiekvieno partnerio prisiimamos rizikos procentinė dalis gali būti skirtinga, kad atspindėtų skirtingą biudžeto eilučių, iš kurių gali būti remiama iniciatyva, pobūdį ir skirtingą projektų mastą. Todėl išsamios sąlygos bus sutartos su EIB ir išdėstytos dviejų institucijų bendradarbiavimo susitarime. Komisija ir EIB gali peržiūrėti sutartos rizikos pasidalijimo schemos ir sutartų procentinių dalių tinkamumą ir prireikus pasiūlyti pakeitimus. Kaip nurodyta 3.6 dalyje, poveikis biudžetui nepasikeis. Tačiau didesnis ES įnašo poveikis priklausys nuo pasirinktos rizikos pasidalijimo schemos ir procentinės dalies. Reikia pažymėti, kad dėl ES rizikos pasidalijimo nesikeičia Eurostato vertinimas, ar projektas įtraukiamas į nacionalinės valdžios sektoriaus ar į privačiojo sektoriaus balansą. Kitaip tariant, jeigu ES prisiima iki 20 proc. rizikos, vertinimas apims tik likusią 80 proc. projekto dalį. Kadangi tiems 80 proc. finansuoti norima pritraukti privačių lėšų, projektas paprastai turėtų būti priskiriamas privatiems projektams. Tačiau jeigu vyriausybė suteikia garantiją, didesnę negu 50 proc. privačiojo sektoriaus partnerio finansuojamos dalies, projektas turėtų būti priskiriamas valdžios sektoriui tais atvejais, kai sutartyje numatyta ateityje infrastruktūrą perduoti vyriausybei. Tokios garantijos turėtų apimti tarptautinės finansų įstaigos paskolos garantijas. Be to, jeigu nacionalinės valdžios vienetas garantuoja minimalias pajamas ir minimalią paklausą, ir todėl vyriausybei tenka didžioji projekto rizikos dalis, skola būtų laikoma valdžios sektoriaus skola. Žinomas didžiausias poveikis biudžetui ES biudžeto įnašų dydis būtų griežtai ribojamas, todėl neatsirastų neapibrėžtųjų įsipareigojimų. Pagal visas bendrai finansuojamas priemones, kurios pagrįstos rizikos pasidalijimu, programoms skiriami asignavimai, kurių dydis ribojamas, todėl nė viena iš šių priemonių nekelia biudžetui rizikos, kuri viršytų pagal tas biudžeto eilutes skirtas sumas. Be to, skirtingai nei subsidijų atveju, ilgainiui į ES biudžetą įplauks lėšos iš paramos gavėjo mokamų mokesčių, kurios nėra panaudojamos naujiems projektams ar kitiems tikslams programavimo laikotarpiu. Kadangi bandomajam etapui pradėti turimos ribotos lėšos, parama gali būti suteikta tik ribotam skaičiui (daugiausia 10) ES vykdomų projektų. Be to, bandomojo etapo metu gali būti remiami tik TEN-T, TEN-E ir telekomunikacijų projektai, o po 2013 m. pagal šią priemonę galėtų būti finansuojama infrastruktūra kitose srityse, pvz., socialinės infrastruktūros, atsinaujinančiųjų energijos išteklių ir tam tikri kosmoso projektai. KAIP BANDOMASIS ETAPAS SIESIS SU EUROPOS INFRASTRUKTūROS TINKLų PRIEMONE? Bandomojo etapo metu įgyta patirtis leis patobulinti iniciatyvos modelį, kuris bus taikomas po 2013 m., kai projektų obligacijų priemonė taps Europos infrastruktūros tinklų priemonės dalimi. Pvz., esama daugybės nuomonių apie tai, kokie subjektai galėtų geriausiai prižiūrėti projekto veiklą, vertinant techninę ir finansinę pažangą ir sutarties sąlygų laikymąsi visą projekto įgyvendinimo laikotarpį, ir priimti nelabai svarbius ar svarbius sprendimus, kad projektas vyktų sklandžiai, užtikrinant atitinkamas balsavimo teises investuotojams, kai reikia priimti svarbiausius sprendimus. Bandomojo etapo metu taip pat bus siekiama įvertinti, kaip šis projekto aspektas gali būti organizuotas praktiškai, kad atitiktų visų investuotojų ir projektų vykdytojų poreikius. Be to, gali reikėti pakoreguoti teisines ir finansines struktūras, atsižvelgiant į projektą vykdančios bendrovės ar obligacijos jurisdikciją, o tai galima nustatyti tik pradėjus taikyti praktiškai, kadangi netikslinga svartyti teorines 27 valstybių narių kliūtis. Taip pat tikėtina, kad įsigalios kiti ES teisės aktai kapitalo rinkų srityje ir dėl jų gali atsirasti nenumatytų padarinių infrastruktūros finansavimo srityje. Bandomojo etapo metu sudaryti sandoriai gali būti įtraukti į būsimą 2014 m. prasidėsiančio veiklos etapo portfelį. Be to, 2012 m. Komisija atliks nepriklausomą LGTT vertimą, kuris papildys dabartinę vidaus peržiūrą, taip pat nuodugnų finansavimo modelių, taikomų skirtinguose sektoriuose ir sektorių dalyse (jei taikoma), tyrimą. Antrąjį 2013 m. pusmetį taip pat numatytas projektų obligacijų priemonės bandomojo etapo vertinimas. Galiausiai jau numatyta, kad dalyvauti po 2013 m. taikant finansines priemones, kuriomis prisidedama įgyvendinant Europos infrastruktūros tinklų priemonę, bus kviečiamos įvairios finansų įstaigos, kiek leidžiama pagal Finansinį reglamentą. IšVADOS Reikia dėti daug pastangų, kad infrastruktūros projektams būtų sudarytos palankesnės sąlygos pasinaudoti privačiojo sektoriaus lėšomis ir būtų sukurti alternatyvūs skolos finansavimo būdai. Europoje privačiomis lėšomis finansuojami infrastruktūros projektai smarkiai priklausomi nuo bankų skolinimo, ir nėra lengva gauti paskolą tokio termino, kuris atitiktų ilgą infrastruktūros projekto įgyvendinimo laikotarpį. Siekdama sudaryti geresnes sąlygas projektams gauti finansavimą ir sukurti dinamišką infrastruktūros obligacijų rinką, kur privačių iniciatyvų pažanga kol kas nedidelė, ES ketina bendradarbiauti su EIB kuriant priemonę, skirtą remti privačią projektų obligacijų emisiją – strategijos „Europa 2020“ projektų obligacijų iniciatyvą. Patirtis rodo, kad bandomasis etapas reikalingas suinteresuotosioms šalims susipažinti su naujomis finansavimo struktūromis ir galutiniams modelio patobulinimams padaryti. Ir nors bandomojo etapo mastas ir taikymo sritis bus riboti, tikimasi, kad jis paskatins rinką palankiau vertinti kapitalo rinkos skolos finansavimą, taigi sudarys sąlygas patobulinti iniciatyvą ir įgyvendinti ją kaip visavertį pasiūlymą kitoje daugiametėje finansinėje programoje. Todėl Komisija siūlo paankstinti bandomąjį etapą ir įgyvendinti jį 2012–2013 m., o ne per pirmuosius dvejus Europos infrastruktūros tinklų priemonės metus. Atsižvelgdama į tai, kad turima nedaug laiko, Komisija prašo Parlamentą ir Tarybą kuo skubiau priimti pasiūlymą dėl bandomojo etapo. [1] M. Monti. Nauja bendrosios rinkos strategija Europos ekonomikai ir visuomenei, 2010 5 9, p. 62. [2] M. Monti ataskaita, p. 62. [3] COM(2011) 662. [4] COM(2011) 500 galutinis. [5] Šaltinis: Infrastructure Journal (IJ) duomenų bazė. Vakarų Europoje projektų finansavimas sumažėjo nuo 33 mlrd. iki 26 mlrd. EUR, iš kurių pusė – transporto ir energetikos srityje (IJ Rytų Europos duomenys iškreipiami dėl Rusijos ir Turkijos, todėl jų duomenys neįtraukti). [6] Taip pat žr. Europos infrastruktūros tinklų priemonės poveikio vertinimą ir kartu su pasiūlymais dėl įstatymo galią turinčių aktų dėl ERPF ir Sanglaudos fondo pateiktą poveikio vertinimą. [7] http://ec.europa.eu/economy_finance/consultation/index_en.htm. [8] Strategijos „Europa 2020“ tikslas susideda iš dviejų dalių: i) visi Europos piliečiai gali naudotis spartesniu už 30 Mbps internetu ir ii) 50 proc. ar daugiau Europos namų ūkių naudojasi spartesniu už 100 Mbps interneto ryšiu. [9] Nuo 0,5 iki 2 proc., ˛r. Alegre et al, EIB dokumentai, 13/1 tomas (2008). Pagrindinė paklaida, turinti įtakos skaičiavimui, yra komercinę veiklą vykdančių bendrovių investicijų priskyrimas privačioms investicijoms, net jeigu jos priklauso viešajam sektoriui. [10] Tarptautinių atsiskaitymų bankas dėl griežtesnių kapitalo ir likvidumo reikalavimų ilgalaikio ekonominio poveikio vertinimo, 2010 m. rugpjūtis. Taip pat žr. Komisijos tarnybų darbinį dokumentą SEC(2011) 949 dėl rizikos ribojimo reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms. [11] „Moody‘s“ specialus komentaras dėl projektų finansavimo paskolų įsipareigojimų nevykdymo ir susigrąžinimo rodiklių 1983–2008 m., 2010 10 20. [12] COM(2010) 2020. [13] Iš pradžių – garantijos ir rizikos kapitalas MVĮ. [14] COM(2011) 662. [15] Nustatyta Reglamente (EB) Nr. 680/2007. [16] Šiuo atveju: aukščiausias bendrovės skolos struktūros lygis, kai užtikrinama didžiausia skolos grąžinimo tikimybė. [17] Šiuo atveju: skola yra mažesnio prioriteto negu pirmaeilė skola, tačiau didesnio prioriteto negu nuosavas kapitalas. [18] Konsultacijų dėl projektų obligacijų iniciatyvos metu daugelis pritarė subordinuotojo segmento taikymo principui ir tokio segmento svarbai. [19] Kredito linija naudojamasi įvykus nustatytiems įvykiams. [20] Specializuotų agentūrų, tokių kaip „Standard and Poor‘s“, „Moody‘s“ arba „Fitch“, skolininko kredito kokybės klasifikavimas. Ypač svarbus investicinio reitingo klasių segmentas virš atitinkamai BBB-/Baa3/BBB-. „Geras“ investicinis reitingas – A/A2/A. [21] Atitinkamai 2007 m. birželio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 680/2007, nustatantis bendrąsias taisykles dėl Bendrijos finansinės paramos teikimo transeuropinių transporto ir energetikos tinklų srityse, ir 2006 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 1639/2006/EB dėl Konkurencingumo ir inovacijų bendrosios programos įsteigimo (2007–2013 m.). [22] OL C 139, 2006 6 14.