Perėjus nuo EEĮ atliekų skirstymo į 6 kategorijas vietoj 10 kategorijų, daugumos produktų atveju perdirbimo ir naudojimo tikslų absoliuti vertė išliko nepakitusi. Tais atvejais, kai ji pakito, pakitimas yra nežymus. Be to, keli produktai, dėl kurių tikslai pasikeitė (pavyzdžiui, profesiniai prietaisai, medicinos įranga, profesinė stebėjimo ir kontrolės įranga), sudaro tik labai mažą bendro EEĮ atliekų srauto dalį, todėl bendro panaudojimo ir perdirbimo lygio poveikis yra nereikšmingas.

Atliekant analizę daugiausia dėmesio skirta naudojimo tikslų, kurie nuo 2015 m. rugpjūčio 15 d. iki 2018 m. rugpjūčio 14 d. taikomi kiekvienai iš 10 kategorijų, nustatytų V priedo 2 dalyje, ir naudojimo tikslų, kurie nuo 2018 m. rugpjūčio 15 d. taikomi kiekvienai iš 6 kategorijų, nustatytų to V priedo 3 dalyje, užmojo lygio palyginimui.

3.persvarstyti 11 straipsnio 2 dalyje nurodytą panaudojimo tikslų apskaičiavimo metodą, siekiant išnagrinėti galimybę nustatyti tikslus remiantis produktais ir medžiagomis, gaunamais per naudojimo (išėmimo), perdirbimo ir parengimo pakartotiniam naudojimui operacijas.

Kategorijų pakeitimo rezultatas – daugiau kaip 7 % išaugęs perdirbimui skirtų atliekų svoris, o tai reiškia kad nuo 2018 m. (6-ioms kategorijoms) taikomi perdirbimo tikslai yra didesnio užmojo, nei 2015 m. – 2018 m. laikotarpiu taikomi tikslai (10-iai kategorijų). Toks pokytis yra pageidautinas, nes laikui bėgant tikslai turėtų didėti, o užtikrinus 2018 m. tikslų (6-ioms kategorijoms) įgyvendinimą dėl išaugusio panaudojamų ir perdirbamų medžiagų kiekio šiek tiek padidėtų nauda aplinkai ir ekonomikai.

Suskirstymas į 6 kategorijas geriau atitinka veiklą surinkimo ir perdirbimo lygmeniu. Taigi toks suskirstymas gali taip pat pagerinti duomenų teikimo nuoseklumą ir sumažinti administracinę naštą tiek EEĮ atliekų surinkimo ir apdorojimo įmonėse, tiek valstybėms narėms konsoliduojant duomenis ir tikrinant jų nuoseklumą.

2.3. Išvada

Remdamasi atliktu vertinimu, Komisija daro išvadą, kad nėra pagrindo peržiūrėti naudojimo tikslus, taikomus 6-ioms naujoms V priedo 3 dalyje nurodytoms EEĮ atliekų kategorijoms, nes šie tikslai yra panašaus užmojo, kaip ir tikslai, nustatyti pagal dabartines 10 EEĮ atliekų kategorijų, nurodytų V priedo 2 dalyje.

3.Galimybės nustatyti atskirus tikslus EEĮ atliekoms, kurias reikia parengti pakartotiniam naudojimui, nagrinėjimas

3.1. Tikslas

Tai, ar būtų tinkama nustatyti atskirus parengimo pakartotiniam naudojimui tikslus, buvo nagrinėjama renkant informaciją apie atitinkamą valstybėse narėse vykdomą praktiką, analizuojant parengimo pakartotiniam naudojimui paskatas ir kliūtis, ir, remiantis turima informacija, vertinant, ar įmanoma ir tinkama nustatyti atskirus EEĮ atliekų parengimo pakartotiniam naudojimui tikslus.

3.2. Galimybės nustatyti atskirus tikslus EEĮ atliekoms, kurias reikia parengti pakartotiniam naudojimui, vertinimas

2012 m. valstybės narės pranešė Eurostat apie tai, kad ES buvo pakartotinai panaudota ir (arba) parengta pakartotiniam naudojimui apie 70 000 tonų EEĮ atliekų. Tačiau valstybės narės savanoriškai renkasi, ar teikti atskirus duomenis apie pakartotinį naudojimą ir (arba) parengimą pakartotiniam naudojimui, ir 2012 m. tik penkiolika valstybių narių pateikė susijusius duomenis, kurie nurodomi toliau pateikiamoje lentelėje.

Valstybė narė Surinktos EEĮ atliekos (tonomis) Pakartotinai panaudotos ir (arba) parengtos pakartotiniam naudojimui EEĮ atliekos (tonomis) Surinktų EEĮ atliekų naudojimo ir (arba) parengimo pakartotiniam naudojimui lygis Austrija 77 402 1 248 2 % Belgija 116 458 4 068 3 % Bulgarija 38 431 292 1 % Kroatija 16 187 0 0 % Kipras 2 514 42 2 % Čekija 53 685 0 0 % Danija 76 200 0 0 % Estija 5 465 0 0 % Suomija 52 972 557 1 % Prancūzija 470 556 9 568 2 % Vokietija 690 711 11 845 2 % Graikija 37 235 0 0 % Valstybė narė Surinktos EEĮ atliekos (tonomis) Pakartotinai panaudotos ir (arba) parengtos pakartotiniam naudojimui EEĮ atliekos (tonomis) Surinktų EEĮ atliekų naudojimo ir (arba) parengimo pakartotiniam naudojimui lygis Vengrija 44 262 0 0 % Airija 41 177 360 1 % Italija 497 378 - - Latvija 4 694 37 1 % Lietuva 14 259 0 0 % Liuksemburgas 5 010 0 0 % Мalta 1 506 0 0 % Nyderlandai 123 684 475 0 % Lenkija 175 295 791 0 % Portugalija 43 695 33 0 % Rumunija 23 083 0 0 % Slovakija 22 671 0 0 % Slovėnija 9 430 30 0 % Ispanija 157 994 351 0 % Švedija 168 612 0 0 % Jungtinė Karalystė 503 611 41 630 8 % IŠ VISO 3 474 177 71 327 2 %

Atsižvelgiant į tai, kad daug valstybių narių atskirai nenurodė, koks kiekis EEĮ atliekų buvo pakartotinai panaudotas ir (arba) parengtas pakartotiniam naudojimui, ir į tai, kad valstybių narių ataskaitose trūko išaiškinimų, kada veikla buvo laikoma pakartotiniu naudojimu, o kada – parengimu pakartotiniam naudojimui, ši informacija nėra pakankamai reprezentatyvi. Vis dėlto, šie duomenys leidžia daryti išvadą, kad, išskyrus kelias valstybes nares, Europos Sąjungoje pakartotinis naudojimas ir parengimas pakartotiniam naudojimui nėra pakankamai išplėtotas. Atliekant tyrimą nustatyta, kad valstybėse narėse naudotų produktų vartojimo modeliai iš esmės skiriasi, ir tai turėjo poveikį sektoriaus vystymosi lygiui. Dėl to tampa sudėtinga įvertinti parengimo pakartotiniam naudojimui potencialą visoje ES.

Tyrime buvo nagrinėjama, ar būtų įmanoma nustatyti atskirą parengimo pakartotiniam naudojimui tikslą. Ekonominio poveikio prasme parengimas pakartotiniam naudojimui galėtų ekonomikai duoti daug pajamų ir sutaupyti lėšų. Atliekų parengimas pakartotiniam naudojimui taip pat turi teigiamą socialinį poveikį: jis padeda kurti darbo vietas ir suteikia galimybę daliai gyventojų, gaunančių žemas pajamas, įsigyti pigius buitinius prietaisus. Galimas parengimo pakartotiniam naudojimui poveikis aplinkai yra susijęs su vengimu gaminti naują EEĮ ir atliekų prevencija. Tačiau reikėtų įvertinti energijos suvartojimą, nes nauja įranga paprastai yra veiksmingesnė, nei pakartotinai naudojama senesnė įranga.

Kita vertus, siekiant nustatyti atskirą parengimo pakartotiniam naudojimui tikslą, reikėtų gerai žinoti, kokius EEĮ atliekų kiekius būtų galima parengti pakartotiniam naudojimui Europos Sąjungoje, ir ar būtų ekonomiškai pagrįsta daryti pakeitimus logistikos grandinėje, siekiant užtikrinti, kad būtų iš tikrųjų išnaudotas EEĮ atliekų pakartotinio naudojimo potencialas. Visų pirma, tose valstybėse narėse, kuriose parengimas pakartotiniam naudojimui yra nepakankamai išvystytas, reikėtų pakeisti surinkimo struktūras ir nustatyti surinktų EEĮ atliekų tikrinimo prieš tolesnį perdavimą procedūras. Taip pat reikėtų sukurti ataskaitų teikimo sistemą, leidžiančią išvengti dvigubo skaičiavimo rizikos, nes EEĮ atliekos iki perdirbimo gali būti surinktos ir parengtos pakartotiniam naudojimui kelis kartus. Ataskaitų teikimo sistemoje taip pat turėtų būti atskiriami tikrieji parengtų pakartotiniam naudojimui EEĮ atliekų srautai ir pakartotinai naudojama įranga, kuri nėra atliekos. Be to, jei nustatomas atskiras parengimo pakartotinai naudoti tikslas, iškyla rizika, kad EEĮ gamintojai nevienodai prisidės prie tikslo įgyvendinimo, nes naudotų produktų paklausa nėra tokia pati visoms EEE kategorijoms, o kai kuriais atvejais skiriasi priklausomai nuo to paties tipo įrangos prekės ženklo. Nors rizika, kad prie tikslo įgyvendinimo bus prisidedama nevienodai, egzistuoja ir esant bendram tikslui, vis dėlto, toks tikslas leidžia lanksčiau subalansuoti atskirų EEĮ kategorijų naudotų produktų paklausos skirtumus.

Tyrimo išvadoje patvirtinama, kad, nustatant atskirą tikslą dėl parengimo pakartotiniam naudojimui, bus sukuriami papildomi įpareigojimai ekonominės veiklos vykdytojams ir valstybėms narėms (pavyzdžiui, ataskaitų teikimo, stebėjimo), ir reikšmingai padidinama administracinė našta. Bendrai nustatant pakartotinio naudojimo ir perdirbimo tikslą, taikomą nuo 2015 m. (V priedo 2 ir 3 dalys), suteikiama galimybė valstybėms narėms pasiekti šį tikslą skiriant didesnį dėmesį perdirbimui ir parengimui pakartotinai naudoti. Tačiau tos valstybės narės, kurios nustato nacionalinius EEĮ atliekų parengimo pakartotiniam naudojimui tikslus, bus labiau linkusios aktyviai skatinti atliekų parengimo pakartotiniam naudojimui praktiką, įskaitant pakartotinio naudojimo centrų personalo prieigą prie EEĮ atliekų, kaip to reikalaujama Direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje, ir taip pasieks, kad EEĮ atliekos užimtų svarbesnę vietą ES atliekų hierarchijoje.

3.3. Išvada

Remdamasi pagrindiniais vertinimo rezultatais, Komisija daro išvadą, kad šiame etape nėra tikslinga direktyvoje nustatyti atskirus EEĮ atliekų parengimo pakartotiniam naudojimui tikslus. Tačiau Komisija skatins valstybių narių informacijos mainus, siekdama nustatyti gerąją praktiką tose valstybėse narėse, kuriose EEĮ atliekų parengimo pakartotiniam naudojimui tikslai buvo nustatyti nacionaliniu arba regioniniu lygmeniu, arba pagal didesnės gamintojo atsakomybės schemas.

4.Direktyvos 2012/19/ES 11 straipsnio 2 dalyje nustatytų EEĮ atliekų naudojimo tikslų įgyvendinimo apskaičiavimo metodo persvarstymas

4.1. Tikslas