Protokolo 14 straipsnis taip pat turėtų būti skaitomas kartu su Protokolo 23 straipsniu. 23 straipsniu sustiprinamas Protokole numatytų apsaugos garantijų veiksmingumas, nustatant, kad Konvencijos dėl elektroninių nusikaltimų komitetas įvertins, kaip įgyvendintos ir taikomos priemonės, kurių imtasi nacionalinės teisėkūros srityje siekiant įgyvendinti Protokolo nuostatas. Visų pirma 23 straipsnio 3 dalyje aiškiai patvirtinama, kad tai, kaip Šalys įgyvendina 14 straipsnį, bus įvertinta, kai dešimt Konvencijos šalių bus pareiškusios savo sutikimą laikytis Protokolo. Kaip papildoma apsaugos garantija, taikytina pagal 14 straipsnio 15 dalį tuo atveju, kai Šalis turi svarių įrodymų, kad kita Šalis nuolat arba iš esmės pažeidžia Protokole nustatytas apsaugos garantijas, po konsultacijų (kurių skubos atveju rengti nereikia) ji gali sustabdyti asmens duomenų perdavimą tai Šaliai. Visi iki sustabdymo perduoti asmens duomenys ir toliau naudojami laikantis Protokolo. Galiausiai, atsižvelgiant į daugiašalį Protokolo pobūdį, pagal Protokolo 14 straipsnio 1 dalies b ir c punktus Šalims leidžiama jų dvišaliuose santykiuose tam tikromis sąlygomis susitarti dėl alternatyvių būdų apsaugoti pagal Protokolą perduotus duomenis. Nors 14 straipsnio 2–15 dalyse nustatytos apsaugos garantijos standartiškai taikomos Šalims, gaunančioms asmens duomenis, remiantis 14 straipsnio 1 dalies b punktu, Šalys, kurias tarpusavyje saisto tarptautinis susitarimas, kuriuo nustatoma visapusiška asmens duomenų apsaugos sistema, atitinkanti taikytinus susijusių Šalių teisės aktų reikalavimus, šia sistema taip pat gali remtis. Šiuo atveju kalbama apie, pavyzdžiui, Konvenciją 108+ (galioja toms Šalims, kurios leidžia perduoti duomenis kitoms Šalims pagal tą Konvenciją) arba ES ir JAV bendrąjį susitarimą (galioja jo taikymo srityje, t. y. taikoma institucijų tarpusavyje vykdomam duomenų perdavimui ir, kartu dar laikantis JAV ir ES pasirašyto konkretaus susitarimo dėl perdavimo, tiesioginiam institucijų ir paslaugų teikėjų bendradarbiavimui). Be to, pagal 14 straipsnio 1 dalies c punktą Šalys taip pat gali tarpusavyje nustatyti, kad asmens duomenys perduodami pagal kitus susijusių Šalių susitarimus arba sutartis. ES valstybės narės gali remtis tokiu alternatyviu susitarimu arba sutartimi duomenų perdavimo pagal Protokolą tikslu tik tuo atveju, jei toks perdavimas atitinka Sąjungos duomenų apsaugos teisės reikalavimus, t. y. Direktyvos (ES) 2016/680 (Teisėsaugos direktyva) V skyriaus ir (tiesioginio institucijų ir paslaugų teikėjų bendradarbiavimo pagal Protokolo 6 ir 7 straipsnius atveju) Reglamento (ES) 2016/679 (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) V skyriaus nuostatas.

2.2.4.Baigiamosios nuostatos

Protokolo IV skyriuje išdėstomos baigiamosios nuostatos. Be kitų dalykų, 15 straipsnio 1 dalies a punktu užtikrinama, kad Šalys gali nustatyti savo santykius Protokole nustatytais klausimais kitu būdu, laikydamosi Konvencijos 39 straipsnio 2 dalies. 15 straipsnio 1 dalies b punktu užtikrinama, kad ES valstybės narės, kurios yra Protokolo šalys, savo tarpusavio santykiuose gali toliau taikyti Sąjungos teisę. 15 straipsnio 2 dalyje taip pat nustatoma, kad Protokolui taikoma Konvencijos 39 straipsnio 3 dalis.

16 straipsnio 3 dalyje nurodoma, kad Protokolas įsigalios, kai penkios Konvencijos šalys bus pareiškusios savo sutikimą įsipareigoti pagal Protokolą.

19 straipsnio 1 dalyje nustatoma, kad Šalys gali pasinaudoti išlygomis 7 straipsnio 9 dalies a ir b punktų, 8 straipsnio 13 dalies ir 17 straipsnio atžvilgiu. 19 straipsnio 2 dalyje nustatoma, kad Šalys gali daryti pareiškimus 7 straipsnio 2 dalies b punkto ir 8 dalies, 8 straipsnio 11 dalies, 9 straipsnio 1 dalies b punkto ir 5 dalies, 10 straipsnio 9 dalies, 12 straipsnio 3 dalies ir 18 straipsnio 2 dalies atžvilgiu. 19 straipsnio 3 dalyje nustatoma, kad Šalys gali teikti pareiškimus, pranešimus arba informaciją, nustatytus 7 straipsnio 5 dalies a ir e punktuose, 8 straipsnio 4 dalyje ir 10 dalies a ir b punktuose, 14 straipsnio 7 dalies c punkte ir 10 dalies b punkte ir 17 straipsnio 2 dalyje.

23 straipsnio 1 dalimi suteikiamas pagrindas Šalims tarpusavyje konsultuotis, be kita ko, per Konvencijos dėl elektroninių nusikaltimų komitetą, laikantis Konvencijos 46 straipsnio. 23 straipsnio 2 dalimi taip pat suteikiamas pagrindas atlikti vertinimą, kaip Protokolo nuostatos taikomos ir įgyvendinamos. 23 straipsnio 3 dalimi užtikrinama, kad dešimčiai Šalių pareiškus savo sutikimą įsipareigoti pagal Protokolą būtų pradėtas 14 straipsnio dėl duomenų apsaugos taikymo ir įgyvendino vertinimas.

2.3.Sąjungos teisė ir politika šioje srityje

Protokolu reglamentuojamai sričiai iš esmės taikomos bendros taisyklės, grindžiamos Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 82 straipsnio 1 dalimi ir 16 straipsniu. Dabartinę Europos Sąjungos teisinę sistemą visų pirma sudaro teisėsaugos ir teisminių institucijų bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose priemonės, pvz., Direktyva 2014/41/ES dėl Europos tyrimo orderio baudžiamosiose bylose, Konvencija dėl Europos Sąjungos valstybių narių savitarpio pagalbos baudžiamosiose bylose, Tarybos pamatinis sprendimas 2002/465/TVR dėl jungtinių tyrimo grupių. Išorėje Europos Sąjunga yra sudariusi dvišalių susitarimų su trečiosiomis šalimis, pvz., susitarimus dėl savitarpio teisinės pagalbos su Junginėmis Amerikos Valstijomis,Japonija, taip pat savitarpio teisinės pagalbos susitarimą su Norvegija ir Islandija. Dabartinė Europos Sąjungos teisinė sistema taip pat apima Reglamentą (ES) 2017/1939, kuriuo įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas Europos prokuratūros įsteigimo srityje. Tvirtesniame bendradarbiavime dalyvaujančios valstybės narės turėtų užtikrinti, kad Europos prokuratūra, naudodamasi savo įgaliojimais, numatytais Reglamento (ES) 2017/1939 22, 23 ir 25 straipsniuose, galėtų siekti bendradarbiavimo pagal Protokolą tokiu pačiu būdu, kaip ir tų valstybių narių nacionalinės prokuratūros. Šios priemonės ir šie susitarimai susiję visų pirma su Protokolo 8, 9, 10, 11 ir 12 straipsniais.

Be to, Sąjunga yra priėmusi keletą direktyvų, kuriomis sustiprinamos įtariamųjų ir kaltinamųjų procesinės teisės. Šios priemonės susijusios visų pirma su Protokolo 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 ir 13 straipsniais. Vienas konkretus apsaugos garantijų rinkinys susijęs su asmens duomenų apsauga, kuri yra viena iš pagrindinių teisių, įtvirtintų ES sutartyse ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje. Asmens duomenys gali būti tvarkomi tik laikantis Reglamento (ES) 2016/679 (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas)Direktyvos (ES) 2016/680 (Teisėsaugos direktyva). Kiekvieno asmens pagrindinė teisė į privatų ir šeimos gyvenimą, būstą ir informaciją kaip vieną iš pagrindinių elementų apima teisę į asmens informacijos privatumą. Elektroninių ryšių duomenys gali būti tvarkomi tik laikantis Direktyvos 2002/58/EB (E. privatumo direktyva). Šios priemonės susijusios visų pirma su Protokolo 14 straipsniu.

Protokolo 14 straipsnio 2–15 dalyse numatomos tinkamos duomenų apsaugos garantijos, kaip apibrėžta Sąjungos duomenų apsaugos taisyklėse, visų pirma Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 46 straipsnyje ir Teisėsaugos direktyvos 37 straipsnyje, ir atitinkamoje Europos Teisingumo Teismo praktikoje. Laikantis Sąjungos teisės reikalavimų ir siekiant užtikrinti Protokolo 14 straipsnyje nustatytų apsaugos garantijų veiksmingumą, valstybės narės turėtų užtikrinti pranešimą asmenims, kurių duomenys buvo perduoti, taikant tam tikrus apribojimus, pvz., kad būtų išvengta pavojaus vykstantiems tyrimams. Protokolo 14 straipsnio 11 dalies c punktu valstybėms narėms suteikiamas pagrindas laikytis šio reikalavimo. Dėl Protokolo 14 straipsnio 1 dalies suderinamumo su Sąjungos duomenų apsaugos taisyklėmis taip pat reikia, kad valstybės narės apsvarstytų tai, kas išdėstyta toliau, galimų alternatyvių būdų užtikrinti tinkamą pagal Protokolą perduotų duomenų apsaugą atžvilgiu. Kalbant apie kitus tarptautinius susitarimus, kuriais nustatoma visapusiška asmens duomenų apsaugos sistema laikantis taikytinų susijusių Šalių teisės aktų reikalavimų, pagal 14 straipsnio 1 dalies b punktą, valstybės narės turėtų atsižvelgti į tai, kad tiesioginio bendradarbiavimo tikslu ES ir JAV bendrasis susitarimas turi būti papildytas papildomomis apsaugos garantijomis, kurios turi būti pateiktos konkrečiame JAV ir ES arba jos valstybių narių susitarime dėl duomenų perdavimo ir kuriomis atsižvelgiama į išskirtinius reikalavimus, taikomus tuo atveju, kai elektroninius įrodymus tiesiogiai perduoda paslaugų teikėjai, o ne institucijos tarpusavyje. Pagal Protokolo 14 straipsnio 1 dalies b punktą valstybės narės taip pat turėtų atsižvelgti į tai, kad ES valstybėms narėms, kurios yra Konvencijos 108+ šalys, ta Konvencija pati nesuteikia tinkamo pagrindo tarpvalstybiniam duomenų perdavimui pagal Protokolą kitoms tos Konvencijos šalims. Šiuo atžvilgiu jos turėtų atsižvelgti į paskutinį Konvencijos 108+ 14 straipsnio 1 dalies sakinį. Galiausiai, kalbant apie kitus susitarimus arba sutartis pagal 14 straipsnio 1 dalies c punktą, valstybės narės turėtų atsižvelgti į tai, kad jos gali remtis tokiais kitais susitarimais arba sutartimis tik tuo atveju, jeigu Europos Komisija yra priėmusi sprendimą dėl tinkamumo pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (ES) 2016/679 45 straipsnį arba Teisėsaugos direktyvos (ES) 2016/680 36 straipsnį, skirtą susijusiai trečiajai šaliai, kuris taikomas atitinkamam duomenų perdavimui, arba jeigu pačiu tokiu kitu susitarimu arba sutartimi užtikrinamos tinkamos duomenų apsaugos garantijos pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 46 straipsnį arba Teisėsaugos direktyvos 37 straipsnio 1 dalies a punktą.

Būtina atsižvelgti ne tik į tokią Sąjungos teisę atitinkamoje srityje, kokia ji šiuo metu yra, bet ir į jos būsimą raidą tiek, kiek ji yra numatoma analizės metu. Sritis, kuriai Protokolas taikomas, yra tiesiogiai susijusi su numatomais būsimais Sąjungos teisės pokyčiais. Šiuo atžvilgiu reikėtų atkreipti dėmesį į 2018 m. balandžio mėn. Komisijos pasiūlymus dėl tarpvalstybinės prieigos prie elektroninių įrodymų.

Dalyvaudama derybose Sąjungos vardu, Komisija užtikrino, kad Protokolas būtų visiškai suderinamas su Sąjungos teise ir valstybių narių įsipareigojimais pagal ją. Visų pirma Komisija užtikrino, kad pagal Protokolo nuostatas valstybės narės galėtų laikytis pagrindinių teisių, laisvių ir bendrųjų Sąjungos teisės principų, įtvirtintų ES sutartyse ir Pagrindinių teisių chartijoje, įskaitant proporcingumo principą, procesines teises, asmenų, kuriems taikomas baudžiamasis procesas, nekaltumo prezumpciją ir teises į gynybą, taip pat privatumą ir asmens duomenų bei elektroninių ryšių duomenų apsaugą, kai tokie duomenys yra tvarkomi, įskaitant perdavimą Europos Sąjungai nepriklausančių šalių teisėsaugos institucijoms, ir šiuo atžvilgiu teisėsaugos bei teisminėms institucijoms taikomas prievoles. Komisija taip pat atsižvelgė į Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno nuomonę ir Europos duomenų apsaugos valdybos nuomonę.

Be to, Komisija užtikrino, kad Protokolo ir Komisijos pasiūlymų dėl elektroninių įrodymų nuostatos būtų suderinamos, be kita ko, dėl to, kad diskusijose su teisėkūros institucijomis teisės aktų projektai kito, o dėl Protokolo teisės kolizijos atvejų neatsiranda. Visų pirma Komisija užtikrino, kad į Protokolą būtų įtrauktos tinkamos duomenų ir privatumo apsaugos garantijos, o dėl to ES paslaugų teikėjai gali laikytis savo įsipareigojimų pagal ES duomenų apsaugos ir privatumo teisės aktus, kadangi Protokolas suteikia teisinį pagrindą perduoti duomenis reaguojant į institucijos iš ES nepriklausančios Protokolo šalies teikiamus nurodymus arba prašymus, kuriais reikalaujama, kad ES duomenų valdytojas arba tvarkytojas atskleistų asmens duomenis arba elektroninių ryšių duomenis.

2.4.Išlygos, pareiškimai, pranešimai ir informacija bei kiti aspektai

Protokolas suteikia Šalims pagrindą pasinaudoti tam tikromis išlygomis ir teikti pareiškimus, pranešimus ir informaciją tam tikrų straipsnių atžvilgiu. Valstybės narės turėtų vadovautis vienodu požiūriu į tam tikras išlygas ir pareiškimus, pranešimus bei informaciją, nustatytus šio sprendimo priede. Kad būtų užtikrintas Protokolo įgyvendinimo suderinamumas su Sąjungos teise, ES valstybės narės turėtų priimti toliau išdėstytą poziciją tų išlygų ir pareiškimų atžvilgiu. Jeigu Protokolas suteikia pagrindą daryti kitas išlygas, teikti kitus pareiškimus, pranešimus ir kitą informaciją, šiuo pasiūlymu valstybės narės įgaliojamos apsvarstyti ir daryti savo pačių nustatytas išlygas ir teikti savo pačių nustatytus pareiškimus, pranešimus arba informaciją.