KOMISIJOS ATASKAITA TARYBAI

Pažangos, padarytos susigrąžinant iš pieno gamintojų papildomą mokestį už laikotarpį nuo 1995–1996 m. iki 2001–2002 m., apie kurią Italija pranešė Komisijai ir Tarybai, vertinimas

(remiantis Tarybos sprendimo 2003/530/EB 3 straipsniu)

Ši vertinimo ataskaita parengta remiantis 2003 m. liepos 16 d. Tarybos sprendimo 2003/530/EB dėl pagalbos, kurią Italijos Respublika ketina teikti savo pieno gamintojams, suderinamumo su bendrąja rinka (toliau – Tarybos sprendimas) 3 straipsniu, pagal kurį kompetentingos Italijos institucijos turi kasmet Tarybai ir Komisijai pateikti ataskaitą apie pažangą, padarytą susigrąžinant sumą, kurią gamintojai turi sumokėti kaip papildomą už laikotarpį nuo 1995–1996 m. iki 2001–2002 m. nustatytą mokestį.

Pagal Tarybos sprendimo 1 straipsnį pagalba, kurią Italijos Respublika teikia pieno gamintojams, pati sumokėdama į Europos Sąjungos biudžetą sumą, kurią jie turi sumokėti Europos Sąjungai kaip papildomą pieno mokestį už laikotarpį nuo 1995–1996 m. iki 2001–2002 m., ir leisdama tiems gamintojams per kelerius metus sumokėti skolą dalimis be palūkanų, išimties tvarka laikoma suderinama su bendrąja rinka su sąlyga, kad:

–gamintojai grąžina visą sumą, kasmet sumokėdami po lygią dalį, ir

–grąžinimo laikotarpis neviršija 14 metų, skaičiuojant nuo 2004 m. sausio 1 d.

Pagal Tarybos sprendimo 2 straipsnį pagalba teikiama su sąlyga, kad Italija Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondui (EŽŪOGF) praneša apie visą atitinkamam laikotarpiui skirto papildomo mokesčio sumą ir kad ji atitinkamai iš 2003 m. lapkričio mėn., 2004 m. lapkričio mėn. ir 2005 m. lapkričio mėn. EŽŪOGF finansuotų išlaidų išskaito negrąžintą skolą trimis lygiomis metinėmis dalimis. Italija 2003 m. rugpjūčio 26 d. raštu tinkamai pranešė apie visą atitinkamam laikotarpiui skirtą papildomo mokesčio sumą. Likusi negrąžintos skolos dalis buvo tinkamai išskaityta iš atitinkamai 2003 m., 2004 m. ir 2005 m. lapkričio mėn. EŽŪOGF finansuotų išlaidų.

Pagal Tarybos sprendimo 3 straipsnio nuostatas kompetentingos Italijos institucijos Tarybai ir Komisijai turi kasmet pateikti pažangos, padarytos susigrąžinant iš gamintojų papildomą mokestį už laikotarpį nuo 1995–1996 m. iki 2001–2002 m., ataskaitą.

Pagal šią nuostatą 2018 m. lapkričio 9 d. AGEA (it. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura – Žemės ūkio mokėjimo agentūra) raštu Italijos institucijos Komisijai pateikė tryliktą ataskaitą, susijusią su daline 2017 m. įmoka. Reikėtų priminti, kad dvi pirmosios dalinės įmokos (2004 ir 2005 m.) aptartos vienoje ataskaitoje (2007 m. sausio 30 d. dokumente KOM(2007) 34 galutinis), o šioje ataskaitoje aptariama keturioliktoji dalinė įmoka.

Šioje ataskaitoje pateikiamas Komisijos atliktas Italijos institucijų pristatytos 2017 m. pažangos, susijusios su papildomo mokesčio susigrąžinimu tiek už Tarybos sprendime nurodytus septynerius metus, tiek su už tame sprendime nenurodytus metus, vertinimas.

Mokesčio mokėjimas pagal 2003 m. mokėjimo dalimis sistemą

Tarybos sprendimas, kuriuo Italijai leista už pieno gamintojus į Sąjungos biudžetą sumokėti papildomą mokestį, pirmosios ataskaitos Tarybai teikimo metais (2005 m.) buvo taikomas 25 123 pieno gamintojams, privalantiems sumokėti mokestį. 2017 m. tokių gamintojų sumažėjo iki 20 647.

Iš visų gamintojų, dėl kurių teikiama ataskaita ir kurie turėjo mokėti papildomą mokestį už septynerius Tarybos sprendime numatytus metus, iš pradžių 15 431 gamintojas pasirinko 2003 m. mokėjimo dalimis sistemą. 15 431 mokėjimo dalimis sistemą pasirinkęs gamintojas 2004 m., prieš pirmos įmokos mokėjimą, iš viso turėjo sumokėti 345 mln. EUR, t. y. apie ketvirtadalį visos gamintojų, kurie nesutiko dalyvauti mokėjimo dalimis sistemose, nesumokėto mokesčio sumos. Todėl atrodo, kad šią sistemą daugiausia pasirinko gamintojai, kurių gamybos perviršis yra mažiausias. Kita vertus, gamintojai, kurių gamybos perviršio dalis yra didesnė (apie 8 000 gamintojų, kuriems apskaičiuota 1 mlrd. EUR mokesčių, sumokėtinų už septynerius prekybos metus), nusprendė mokėjimo dalimis sistemoje nedalyvauti. Vis dėlto reikia pažymėti, kad Italijos institucijos kiekvienais metais gaudavo naujų paraiškų dėl mokesčio mokėjimo dalimis. 2017 m. užregistruotos 36 naujos paraiškos dėl iš viso 7 mln. EUR. Iki 2017 m. gruodžio 31 d. keturioliktą įmoką (iš viso 24 655 057,20 EUR) turėjo sumokėti 10 137 gamintojai. Per Italijos institucijų atliktus patikrinimus nustatyta, kad 2017 m. 10 038 gamintojai tinkamu laiku sumokėjo 24 259 152,52 EUR įmokų. Tai reiškia, kad mokėdami keturioliktą įmoką 99 % gamintojų laiku sumokėjo 98,40 % mokėtinos sumos. Pastarasis procentinis dydis atitinka ankstesniais metais nustatytą įmokų vidurkį (97 %). Italijos institucijų teigimu, gavus keturioliktą įmoką iš viso susigrąžinta 375,94 mln. EUR.

Nors šios sumos neabejotinai rodo, kad mokesčio mokėjimo dalimis sistemą pasirinkę gamintojai laikosi įsipareigojimų, Komisija mano, jog priemonės, kurių buvo imtasi, kai nebuvo laikomasi nustatyto mokėjimo termino, yra pagrindinis rodiklis, pagal kurį galima spręsti apie Italijos institucijų įsipareigojimą užtikrinti, kad būtų tinkamai laikomasi mokėjimo sistemos sąlygų ir kad galiausiai būtų surinkta visa mokėtino mokesčio suma.

Apie likusių 99 gamintojų keturioliktos įmokos mokėjimus (iš viso 392 784,39 EUR) duomenų dar negauta.

Ankstesnėje ataskaitoje buvo nurodyta, kad iki 2016 m. gruodžio 31 d. 209 gamintojai nebuvo sumokėję tryliktos įmokos (563 317,2 EUR). Remiantis Italijos institucijų pateikta informacija, centrinės institucijos apie visus tokius atvejus pranešė atitinkamoms regionų institucijoms, kad būtų išreikalauta visa mokėtina suma su palūkanomis, netaikant mokėjimo dalimis sistemos. Vėliau paaiškėjo, kad iš 209 gamintojų, kurie laikyti nesumokėjusiais sumų, 103 gamintojai sumokėjo reikiamas sumas. Tačiau 106 gamintojai iš tiesų nesumokėjo tryliktos įmokos, todėl iš jų atimta galimybė mokėti dalimis ir pradėtos priverstinio išieškojimo procedūros.