LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 181/28

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl pilietinės visuomenės dalyvavimo Europos Sąjungos vystymosi ir vystomojo bendradarbiavimo politikoje (tiriamoji nuomonė)

2012/C 181/06

Pranešėjas José María ZUFIAUR NARVAIZA

Europos Komisija, vadovaudamasi Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 304 straipsniu, 2011 m. spalio 20 d. raštu paprašė Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto parengti tiriamąją nuomonę dėl

Pilietinės visuomenės dalyvavimo ES vystymosi ir vystomojo bendradarbiavimo politikoje.

Išorės santykių skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto parengiamąjį darbą šiuo klausimu, 2012 m. kovo 6 d. priėmė savo nuomonę.

479-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2012 m. kovo 28–29 d. (kovo 28 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 167 nariams balsavus už, 15 – prieš ir 5 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 Susiklosčius tokiai padėčiai, kai ekonominė, ekologinė ir socialinė krizė turi lemiamos reikšmės žmonijos ateičiai, EESRK nuomone, svarbiausia, kad įvairūs bendradarbiavimo dalyviai susitartų dėl vystymosi būdo, kurį norima skatinti, bendrų sąvokų (1).

1.2 Kad bendradarbiavimas būtų veiksmingas, labai svarbu užtikrinti bendros ES politikos ir vystymosi politikos nuoseklumą. Pilietinės visuomenės organizacijos (PVO) taip pat turėtų būti skatinamos platesniu mastu ir geriau koordinuoti šią politiką.

1.3 PVO yra visateisės ir pagrindinės vystymosi dalyvės, taigi jos taip pat turi dalyvauti ir bendradarbiavimo politikoje. Jos turi būti įtrauktos į bendradarbiavimo politikos ir programų rengimo, įgyvendinimo ir stebėsenos procesą ir būti vienos iš strateginių subjektų, užtikrinančių išteklių paskirstymą.

1.4 EESRK pasisako už labiau strateginio pobūdžio ES institucijų ir PVO bendradarbiavimą plėtojant politinį dialogą, sudarant bendruosius susitarimus ir nustatant veiksmingesnius lėšų paskirstymo mechanizmus.

1.5 Europos Komisija ir visos vyriausybės turi remti Stambulo pilietinės visuomenės organizacijų vystymosi veiksmingumo principus.

1.6 PVO turėtų sulaukti didesnio pripažinimo nustatant naujus bendradarbiavimo būdus, pavyzdžiui, vystant Pietų šalių savitarpio bendradarbiavimą ar trišalį bendradarbiavimą.

1.7 Bendradarbiavimo ir vystymosi politikoje, ypač Europos, turi būti atsižvelgiama į PVO išskirtinumą ir įvairovę, taip pat jų patirtį, susijusią su šalimis partnerėmis.

1.8 Globalizuotame pasaulyje reikia pripažinti kai kurių PVO pasaulinį pobūdį ir išnaudoti jų, kaip pasaulinės reikšmės dalyvių, potencialą.

1.9 Reikalingi Europos plėtros fondų lėšų skyrimo tarpininkaujant PVO sistemos pokyčiai. Skubiai reikia sukurti mechanizmus, pavyzdžiui: bendrieji susitarimai, dotacijos veiklai, dotacijų teikimas etapais, daugiamečiai susitarimai, lėšos skubiems atvejams arba „priemonių paketo“, apibrėžto plėtojant struktūrinį dialogą, įgyvendinimas. EESRK nuomone, šie finansavimo būdai daugiausia turėtų būti skirti PVO tinklams, federacijoms ir konfederacijoms.

1.10 Pilietinės visuomenės organizacijoms turi būti užtikrintos palankios sąlygos, kad jos galėtų vykdyti savo veiklą visose šalyse. Tai apima pagrindinių taisyklių, pavyzdžiui, susijusių su asociacijų, žodžio, susirinkimų ir veiksmų laisve, laikymąsi. Šis tikslas turi būti įtrauktas į viešąją bendradarbiavimo politiką.

1.11 Pilietinės visuomenės dalyvavimas turi būti realus valdymo komponentas ir ES jį turėtų vertinti kaip veiklos kriterijų palaikant ryšius su šalimis partnerėmis.

1.12 EESRK palankiai vertina vietos valdžios institucijų dalyvavimą ES vystymosi politikoje (2), tačiau kartu mano, kad PVO ir vietos valdžios institucijų susiejimas įgyvendinant bendradarbiavimo ir vystymosi politiką, nors jos ir turi vienos kitas papildyti ir bendradarbiauti, lemia sąvokų painiavą ir veiklos vykdymo sunkumus.

1.13 Privačiojo sektoriaus įtraukimas į vystymosi politiką yra labai svarbus norint padidinti jos poveikį. Tačiau reikia pasirūpinti, kad tai netaptų dingstimi sumažinti viešojo sektoriaus indėlį ir kad dėl privačiojo ar bet kurio kito sektoriaus dalyvavimo nebūtų keliamos naujos sąlygos bendradarbiavimo projektams. Be to, reikėtų sukurti jau apibrėžtais tarptautiniais standartais paremtą ir vystomojo bendradarbiavimo tikslus atitinkančią sistemą bet kurio sektoriaus veiksmingam dalyvavimui užtikrinti.

1.14 Reikia sustiprinti bendradarbiavimo skaidrumo ir atskaitomybės mechanizmus, įskaitant tuos, kurie susiję su PVO, ir kovos su korupcija sistemas.

1.15 PVO taip pat turėtų į bendradarbiavimo politiką įtraukti Lisabonos sutartyje numatytą Europos savanoriškos humanitarinės pagalbos korpusą.

1.16 EESRK, vykdydamas tarptautinę veiklą, ilgainiui prisidėjo (pavyzdžiui, Kotonu susitarimu EESRK suteikto įgaliojimo atveju) prie PVO institucinio aspekto pripažinimo. Tai buvo vienas svarbiausių Kotonu susitarimo laimėjimų. Pirmą kartą ES pasirašė tarptautinę sutartį, kurioje aiškiai pripažįstamas „nevalstybinių dalyvių“ esminis vystomojo bendradarbiavimo partnerių vaidmuo (3). Tačiau svarbiausia, kad šiame Susitarime teigiama, kad nevalstybiniams dalyviams turėtų būti skiriami finansiniai ištekliai gebėjimams ugdyti, kad jie taptų veiksmingais šio Susitarimo partneriais. Šis įgaliojimas sudarė palankias sąlygas įkurti AKR ir ES tolesnio darbo komitetą, pirmą jungtinę PVO atstovų, šiuo atveju AKR šalių, ir EESRK narių organizaciją, finansuojamą iš EPF. Tolesnio darbo komiteto uždavinys – stebėti, kaip įgyvendinamas Kotonu susitarimas ir ekonominės partnerystės susitarimai. Be to, jis atliko lemiamą vaidmenį nustatant tvaraus vystymosi sąlygas. Šis darbo metodas tapo kriterijumi EESRK vykdant veiklą kitose geografinėse teritorijose, kuris buvo labai vaisingas ir prisidėjo, pavyzdžiui, prie PVO, organizacinių gebėjimų stiprinimo, platformų ir ryšių su PVO grupių ES delegacijose kūrimo, padėjo PVO sudaryti palankesnes sąlygas gauti Bendrijos finansavimą ir dalyvauti derybose dėl prekybos susitarimų.

1.17 EESRK mano, kad tokia patirtis turėtų būti stiprinama ir plečiama remiant bendradarbiavimo politiką. Visų pirma, atsižvelgdamas į daugelio pilietinės visuomenės organizacijų nuomonę, prašo Europos išorės veiksmų tarnybą užtikrinti, kad ES delegacijos veiksmingai įsipareigotų jas remti, megzti su jomis ryšius, domėtis jų veikla ir ją skatinti tiek Europoje, tiek šalyse partnerėse. Stiprinant Europos Sąjungos išorės tarnybos delegacijas kaip niekad svarbu, kad jos prisiimtų minėtą įsipareigojimą kaip konkretų ir privalomą uždavinį, o ne suprastų jį kaip papildomą ar savanorišką veiklą.

1.18 Europos vystomojo bendradarbiavimo decentralizacijos klausimu EESRK mano, kad jis gali labai veiksmingai bendradarbiauti su Europos išorės veiksmų tarnyba plėtojant ES delegacijų ir vietos PVO dialogą. Viena vertus todėl, kad EESRK atstovauja Europai įvairiose patariamosiose institucijose, kurios kuriamos pagal ekonominės partnerystės susitarimus (CARIFORUM), prekybos susitarimus (Pietų Korėja), asociacijos sutartis (Centrinė Amerika, Čilė) ir kt. Kita vertus todėl, kad EESRK jau seniai palaiko stabilius santykius su pilietinės visuomenės organizacijomis ir jų atstovaujamosiomis institucijomis visuose žemynuose, visų pirma AKR valstybėse, Lotynų Amerikos ir Viduržemio jūros regiono šalyse (4).

1.19 EESRK dar kartą pažymi, jog svarbu, kad PVO skatintų ES piliečių informavimą ir mokymą bendradarbiavimo klausimais dabartiniu krizės laikotarpiu, kai kyla pavojus pamiršti su vystymosi politika susijusius įsipareigojimus. Šiuo tikslu reikėtų numatyti konkrečią biudžeto išlaidų kategoriją, kuriai būtų skirta pakankamai išteklių ir numatytos pakankamos skaidrumo ir atskaitomybės garantijos.

2. Bendrieji principai ir tikslai

2.1 Per pastarąjį dešimtmetį Europos Sąjunga vis daugiau dėmesio skyrė dialogui su PVO. Europos konsensusas dėl vystymosi, vystomojo bendradarbiavimo priemonė, Europos Audito Rūmų ataskaita ir, galiausiai, struktūrinis dialogas taip išplėtė šio dialogo apimtį ir mastą, kad į jį įsitraukė ir Europos Komisija, Europos Parlamentas, Regionų komitetas, EESRK, valstybės narės ir pilietinės visuomenės organizacijos: profesinės sąjungos, kooperatyvai ir socialinės ekonomikos organizacijos, ūkininkų, vartotojų organizacijos, verslo organizacijos, NVO platformos, šalių partnerių organizacijos partnerės ir kt.

2.2 Tačiau nepaisant šių laimėjimų ir tarptautinių susitarimų (5), susidaro bendras įspūdis, kad kol kas labai daug retorikos ir praktiniu požiūriu mažai kas nuveikta. Daugelyje tiek paramą teikiančių, tiek besivystančių šalių PVO vis dar susiduria su dideliais sunkumais ir jų darbo sąlygos suprastėjo. Taip yra, pavyzdžiui, profesinių sąjungų atveju. Jos patiria sunkumų gauti oficialią paramą vystymuisi paramą teikiančiose šalyse, o šalyse partnerėse tokios galimybės yra ribotos arba jų visai nėra turint omenyje tiek išteklius, tiek politinį dialogą. Apskritai kyla grėsmė (kaip pavyzdį galima paminėti Zimbabvės vyriausybės neseniai patvirtintas priemones) dėl paramos pilietinės visuomenės organizacijoms ir jų, kaip vystymosi dalyvių, vaidmens.

2.3 EESRK nuomone, norint, kad PVO vaidmuo būtų plačiau ir geriau pripažintas, į vystymosi ir bendradarbiavimo politiką būtina integruoti tam tikrus kriterijus, principus ir vertybes.

2.4 Visų pirma, labai svarbu, kad PVO tarpusavyje ir su Europos institucijomis suderintų, kaip turi būti suprantamas vystymasis. Toks tikslas ypač reikalingas ir skubus dėl trejopos krizės: ekologinės (klimato kaita, biologinės įvairovės mažėjimas ir t. t.), socialinės (didėjanti nelygybė ir t. t.) ir ekonominės (nedarbas, neužtikrintumas dėl darbo, finansų sektoriaus dominavimas realiosios ekonomikos atžvilgiu ir t. t.). Ši trejopa krizė lėmė ketvirtąją – maisto krizę. Duomenys, atspindintys šių vienas kitą papildančių krizės tipų mastą, rodo, kad mūsų visų ateičiai kyla pavojus. Vienintelė galimybė sumažinti žalą yra kokybinis šuolis lygių galimybių, bendradarbiavimo ir priežiūros srityje. Taigi vystymasis neturėtų būti suprantamas kaip ekonomikos augimo sinonimas, o gerovė ir pažanga neturėtų būti vertinamos pagal BVP rodiklius.

2.5 EESRK ir toliau mano, kad, nepaisant būtinybės patobulinti veiklos kriterijus, vystomasis bendradarbiavimas yra viena pagrindinių vystymosi skatinimo priemonių, ypač skurdžiausiose šalyse.

2.5.1 Šiuo požiūriu dar kartą pažymi, kad būtina įvykdyti tarptautiniu lygmeniu vystymosi finansavimo srityje prisiimtus įsipareigojimus, kurie turi ir toliau būti privalomi paramą teikiančioms šalims, visų pirma Europos Sąjungai. Vystomasis bendradarbiavimas paramą teikiančiose šalyse yra gerąja praktika grindžiama viešoji politika, kuriai įgyvendinti būtini reikiami ištekliai.

2.5.2 EESRK primena, kad, kaip numatyta Lisabonos sutartyje, reikia užtikrinti bendradarbiavimo ir vystymosi politikos derėjimą su kitomis politikos sritimis. PVO taip pat turėtų būti skatinamos platesniu mastu ir geriau koordinuoti šią politiką.

2.6 Per pastarąjį dešimtmetį bendradarbiavimo srityje įvyko didelių pokyčių. Iš svarbių įvykių paminėtinas Pietų šalių savitarpio bendradarbiavimas arba trišalis bendradarbiavimas. PVO ir jų tinklų vaidmuo turėtų būti labiau pripažįstamas plėtojant šias naujas bendradarbiavimo formas.

2.7 Kai kurie lėšų paskirstymo būdai, pavyzdžiui, biudžetinė parama, skirti padidinti atsakomybę, lėmė pilietinės visuomenės atskirtį šalyse partnerėse. EESRK pabrėžia būtinybę suteikti vietos pilietinės visuomenės organizacijoms deramą vaidmenį užtikrinant demokratinę atsakomybę ir įgyvendinant temines programas, įskaitant finansinį aspektą.

2.8 Kadangi EESRK dalyvauja įvairiose ES strateginėse partnerystėse (su Brazilija, Kinija), jo vaidmuo pripažįstamas tarptautiniuose susitarimuose (pavyzdžiui, Kotonu) ir jis dalyvauja įgyvendinant bendras programas (pavyzdžiui, „Rio+20“), reikėtų jį įtraukti ir į ES bendradarbiavimo ir vystymosi politikos temines programas.

2.9 Tarptautiniu lygmeniu pasiekti susitarimai, kurie išdėstyti Paryžiaus deklaracijoje, Akros veiksmų darbotvarkėje ir Busano aukšto lygio forume, yra svarbūs žingsniai siekiant užtikrinti pagalbos veiksmingumą. Vis dėlto PVO supranta, kad reikia išplėsti kai kuriuos šiuose dokumentuose pateiktus kriterijus ir sąvokas, pavyzdžiui, apibrėžti, kaip turi būti suprantama atsakomybė, suderinimas, suvienodinimas, rezultatų valdymas, tarpusavio atskaitomybė, pagalbos veiksmingumas. Reikėtų suformuluoti nuoseklesnę šių kriterijų apibrėžtį plėtojant PVO ir Europos institucijų dialogą.

2.10 Pagalbos veiksmingumo klausimą reikėtų svarstyti laikantis požiūrio, paremto įvairiais žmogaus teisių koncepcijos aspektais, ir vertinti jį atsižvelgiant į jo indėlį mažinant skurdą ir nelygybę ir kartu priklausomybę nuo pačios pagalbos.

2.11 Įvairių organizacijų diskusijos ir tarptautinės deklaracijos rodo, kad PVO yra visateisės vystymosi dalyvės (6). EESRK prašo Europos Komisiją ir visas vyriausybes remti Stambulo pilietinės visuomenės organizacijų vystymosi veiksmingumo principus.

2.12 Vystymosi ir bendradarbiavimo politikoje turi būti atsižvelgiama į PVO išskirtinumą ir įvairovę. Papildoma nauda, kurią vystymuisi gali teikti NVO, savo veiklą paskyrusi aplinkos ar žmogaus teisių apsaugai, profesinė sąjunga, kuri gina darbo teises ir užtikrina pirminį turto paskirstymą vykdydama derybas dėl darbo užmokesčio ir socialinės darbuotojų apsaugos, žemės ūkio kooperatyvas, darantis tiesioginę įtaką apsirūpinimui maistu ir apsirūpinimo maistu savarankiškumui, prie bendro vystymosi prisidedanti imigrantų asociacija, darbdavių ar savarankiškai dirbančių asmenų organizacija, turinti lemiamos reikšmės gamybos struktūros ir darbo vietų kūrimui, – tai tik keletas pavyzdžių iš daugybės būdų, kaip PVO, paremtos tinkama bendradarbiavimo politika, gali prisidėti prie vystymosi. EESRK nuomone, labai svarbu, kad valstybės institucijų vystymosi ir bendradarbiavimo politika būtų formuojama pasinaudojant visomis šios įvairovės teikiamomis galimybėmis.

2.13 EESRK reikalauja, kad visų šalių pilietinės visuomenės organizacijoms būtų sukurta jų egzistavimui, vystymuisi ir veiklai palanki aplinka reguliavimo, institucinės sąrangos, gebėjimų stiprinimo ir veiklos sąlygų požiūriu. Organizuotos pilietinės visuomenės dalyvavimas turėtų tapti esminiu demokratinio valdymo elementu (7).

2.14 Bendradarbiavimas su privačiuoju sektoriumi turi lemiamą reikšmę norint užtikrinti didesnį poveikį vystymuisi. Reikia pabrėžti didelę privačiojo sektoriaus (įskaitant socialinės ekonomikos ir pelno nesiekiančias organizacijas) įvairovę ir svarbią socialinės atsakomybės iniciatyvų naudą. Dabartinis uždavinys yra kiek įmanoma padidinti jų indėlį užtikrinant ekonominį ir socialinį vystymąsi ir žmonių saugumą globalizuotame pasaulyje. Nepaisant to, vyksta diskusijos, kokį poveikį viešojo ir privačiojo sektorių partnerystė ar išimtinai privati stambių bendrovių parama vystomojo bendradarbiavimo srityje galėtų turėti vystymosi tikslams. Privačiojo ir viešojo sektorių partnerystė gali padėti sujungti įvairių partnerių darbotvarkes vystymosi srityje ir, kaip rodo tokios iniciatyvos kaip Pasaulio kakavos fondas, būti veiksmingos įvairių partnerių keitimosi žiniomis ir ištekliais priemonės. Šiuo požiūriu būtų tikslinga nustatyti veiksmingo ir atsakingo privačiojo sektoriaus dalyvavimo pagrindą, atitinkantį jau pripažintas tarptautines normas, pavyzdžiui, TDO darbo teisę, OECD tarptautinių įmonių gaires ir Jungtinių Tautų verslo ir žmogaus teisių pagrindinius principus. Taip pat reikėtų paminėti tokias su skaidrumu susijusias tarptautines iniciatyvas kaip „GPSI principai“ (Gavybos pramonės skaidrumo iniciatyva) arba „Kimberley procesas“ dėl tarptautinių įmonių ir investicijų.

2.14.1 Dėl privačiojo sektoriaus dalyvavimo neturėtų sumažėti vystomojo bendradarbiavimo srityje valstybių prisiimami finansiniai įsipareigojimai ir paramos sąlyga neturėtų tapti, pavyzdžiui, strateginių sektorių arba bendruomenei ypač svarbių paslaugų privatizavimas.

2.14.2 Kita vertus, kaip teigiama, 1.13 punkte, nepaprastai svarbu PVO skatinti dalyvauti viešojo ir privačiojo sektorių partnerystėje, taip pat kaip svarbus ir socialinių partnerių bei socialinio dialogo vaidmuo.

2.15 Reikia dar labiau sustiprinti skaidrumo ir visų bendradarbiavimo dalyvių ataskaitų pateikimo mechanizmus. Taip pat reikia taikyti Jungtinių Tautų konvenciją prieš korupciją, reiškinį, dėl kurio silpnėja piliečių pritarimas bendradarbiavimo politikai. Šiuo atveju PVO puikiai tinka dėl dviejų jų aspektų: jos teikia savo veiklos ataskaitas ir yra bendradarbiavimo plačiąja prasme pilietinės kontrolės mechanizmai. Tik išsaugant sąsają ir konkrečią sąveiką su piliečiais bus įmanoma pasiekti užsibrėžtų vystymosi tikslų.

2.16 Globalizuotame pasaulyje reikia pripažinti kai kurių PVO tarptautinį pobūdį ir išnaudoti jų, kaip atsakingų pasaulinės reikšmės dalyvių, potencialą. Kita vertus, daugiapoliame pasaulyje lieka vis mažiau priežasčių skirti Šiaurės PVO ir Pietų PVO. Taigi, parama PVO tinklams, jų koordinavimo platformoms, federaliniams mechanizmams ir taip pat narystės lygiui, be kitų dalykų, turėtų tapti paramos teikėjų ir ypač ES plėtojant bendradarbiavimą finansuojamų vystymosi iniciatyvų dalimi.

3. Pilietinės visuomenės organizacijų vaidmens stiprinimas

3.1 Budapešte vykusios konferencijos (8) baigiamajame dokumente pateikti struktūrinio dialogo rezultatai – tai labai vertingos, visoms suinteresuotosioms šalims skirtos pastabos ir pasiūlymai. EESRK mano, kad šis dialogas turėtų įgyti pastovumo ir reikėtų sukurti kokį nors koordinavimo mechanizmą arba ryšių grupę, kuri reguliariai posėdžiautų ir būtų panaši į EPF komponentus siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi jos rekomendacijų ir jos būtų vykdomos (9). Toks forumas turėtų būti nuolatinio (diskusijos dėl bendradarbiavimo politikos naudojant Europos Komisijos patvirtintus išteklius ir priemones) ir atstovaujamojo (PVO, Komisija, EP, valstybės narės ir kt.) politinio pobūdžio. EESRK nuomone, atsižvelgiant į jo institucinius įgaliojimus ir patirtį, jis šiame diskusijų forume turėtų atlikti konkretų vaidmenį.

3.2 Reikia užtikrinti, kad PVO dalyvautų ir galėtų prisidėti nustatant ir įgyvendinant vystomąją politiką bei vykdant jos stebėseną. Norint padėti pasaulio lygmeniu veikiančioms PVO sustiprėti ir sustiprinti Europos organizacijų bendradarbiavimą, ES turėtų išnagrinėti, ar nebūtų tikslinga nustatyti tiksliais kriterijais, kuriems pritartų struktūrinio dialogo dalyviai, grindžiamą Europos PVO juridinį statusą.

3.3 Nuo Kotonu susitarimo įsigaliojimo, pagal jam suteiktus įgaliojimus, EESRK teko pagrindinis vaidmuo stiprinant nevalstybinių dalyvių dalyvavimą (10). Iš tikrųjų tai reiškia, kad nuolatinio AKR šalių ir ES tolesnio darbo komiteto atstovai dalyvauja reguliariai rengiamuose regioniniuose seminaruose, visų AKR šalių konferencijose ir panašiuose renginiuose. Bėgant metams tai tiesiogiai prisidėjo prie skaidrumo, gero valdymo ir partnerystės principų, įtvirtintų Kotonu susitarime, įgyvendinimo (11).

3.4 Be to, užmezgant nuolatinį politinį dialogą šalies lygiu svarbu atsižvelgti į kiekvieno dalyvio ar pilietinės visuomenės organizacijos ypatumus.

3.5 Struktūrinio dialogo rezultatas turėtų būti labiau strateginio pobūdžio ES institucijų ir PVO bendradarbiavimas. Šiuo atveju EESRK atkreipia dėmesį į tai, kad būtina nustatyti projektų finansavimu neapsiribojančių santykių ir dalyvavimo modelius. Pavyzdžiui, „priemonių paketo“ (angl. tool box), sukurto plėtojant struktūrinį dialogą taikymui ne tik vietos – ES delegacijos, bet ir centriniu lygiu, įgyvendinimas. Tai ES ir PVO partnerystei pasauliniu lygiu suteiktų daugiau lankstumo ir veiksmingumo.

3.6 Suteikdamos postūmį ir nuolat prašydamos PVO atlieka lemiamą vaidmenį, kad būtų įgyvendinama šalių vystymosi politikos suderinimo darbotvarkė ir būtų skatinama sudaryti naują visuotinį susitarimą laikotarpiui nuo 2015 m., kad į vystymosi darbotvarkę būtų įtrauktas nelygybės mažinimas, visuotinė socialinė apsauga, teisingas turto pasiskirstymas ir gamtos išteklių tausojimas.

3.7 PVO yra labai skirtingi ir nevienalyčiai subjektai, todėl gali prireikti tikslesnės apibrėžties, ką reikėtų laikyti PVO. Be to, plėtodama bendradarbiavimą Europa turi pripažinti šią įvairovę, patirtį ir ryšius su šalimis partnerėmis ir pasinaudoti kiekvieno dalyvio potencialu ir ypatumais.

4. PVO dalyvavimas įvairiose ES išorės pagalbos priemonėse ir programose

4.1 EESRK jau yra išdėstęs savo nuomonę dėl PVO vaidmens vystomojo bendradarbiavimo priemonės srityje (12). Be to, EESRK mano, kad pilietinė visuomenė turi imtis veiksmų dėl visų bendradarbiavimo priemonių vadovaujantis struktūrinio dialogo nuostatomis ir tuo, kas numatyta neseniai patvirtintoje Pokyčių darbotvarkėje.

4.2 Atsižvelgdamas į pasiūlymus, pateiktus plėtojant struktūrinį dialogą, EESRK mano, kad reikalingi Europos lėšų vystymuisi skyrimo bendradarbiaujant su PVO sistemos pokyčiai. 2014–2020 m. finansinėje perspektyvoje numatytos priemonės turi būti susietos su naujais būdais neapsiribojant įprastais paramos teikimo projektams mechanizmais. Be kitų dalykų, reikia skubiai numatyti mechanizmus kaip, pavyzdžiui, bendrieji susitarimai, dotacijos veiklai, dotacijų teikimas etapais ar daugiamečiai susitarimai, vidutinės trukmės arba ilgalaikiai būdai, užtikrinantys didesnį poveikį vystymosi srityje.

4.3 Taip pat reikėtų sukurti specialius fondus skubiems atvejams, pavyzdžiui, demokratiniams procesams Viduržemio jūros regione, kai nėra galimybės laukti, kol bus patenkintos paraiškos dėl dotacijų, ir kai veiksmus sėkmingai įgyvendinti gali tik įvairių PVO tinklai, pavyzdžiui, profesinės organizacijos, NVO, kooperatyvų, mažų įmonių susivienijimai, moterų organizacijos ir kt.

4.3.1 Atsižvelgiant į tai, šie finansavimo būdai visų pirma turi būti skirti PVO tinklams, federacijoms ar konfederacijoms. Šiuo atveju tokie mechanizmai kaip dotacijos veiklai ir dotacijų teikimas etapais būtų tinkama priemonė, kuri padidintų vystymosi srityje veikiančių PVO tinklų papildomą naudą.

4.3.2 Įgyvendinant Pokyčių darbotvarkę reikia apsvarstyti ir iš naujo nustatyti Europos bendradarbiavimo mechanizmus, taikomus planuojant ir valdant projektų ciklą, pagrindinį dėmesį skiriant įvairiems aspektams, pavyzdžiui, tikslingesniam lėšų panaudojimui ir aplinkybes atitinkančiam lankstumui. Taip pat daugiau dėmesio reikėtų skirti paramai, teikiamai vystymosi iniciatyvų galimybių nustatymo ir tyrimo etapais, kadangi tai padėtų užtikrinti didesnę minėtų iniciatyvų sėkmę.

4.3.3 Finansavimo modeliuose reikia numatyti tris paskatų rūšis, skirtas skatinti: 1) vystymosi rezultatų ataskaitų teikimą, 2) organizacijų vienijimąsi ir susijungimą ir pasaulinių PVO steigimą, 3) naujo pobūdžio daugelį dalyvių vienijančių tinklų ir sąjungų kūrimą.

4.3.4 Lisabonos sutartyje numatytas Europos savanoriškos humanitarinės pagalbos korpusas šiuo metu yra bandomajame etape, už kurį atsakingas Humanitarinės pagalbos ir civilinės saugos GD (ECHO). Prieš Europos savanoriškos humanitarinės pagalbos korpusui pradedant veikti šio bandomojo etapo rezultatus reikėtų atidžiai įvertinti. EESRK yra įsitikinęs, kad PVO iš tiesų gali sutelkti Europos savanorių pajėgas visuose sektoriuose ir ypač vystymosi srityje. EESRK mano, kad remiantis aiškiai apibrėžtais kriterijais, savanoriška veikla reikėtų laikyti indėlį natūra į bendrai finansuojamus projektus (13).

5. Pilietinės visuomenės ir PVO stiprinimas šalyse partnerėse

5.1 Daugeliu atvejų ir įvairiose šalyse PVO tenka dirbti didelio politinio, institucinio ir ekonominio pažeidžiamumo sąlygomis, kurios apsunkina jų veiklą, arba plėtoti veiklą tokiomis aplinkybėmis, kai jos persekiojamos, bauginamos ir kaltinamos. Dažnai tai lemia vyriausybių taikomi apribojimai. EESRK dar kartą pažymi, jog vystomojo bendradarbiavimo politikoje svarbu numatyti teisinio pagrindo, pagrindinių teisių ir paramos PVO priemonių stebėsenos aspektą, taip pat vystymosi ir bendradarbiavimo iniciatyvų taisykles.

5.2 EESRK supranta, kad PVO reglamentavimo pagrindas labai skiriasi ir pačiose ES šalyse, ir šalyse partnerėse. Tai neturi užkirsti kelio pažangai taikant tarptautines normas (pavyzdžiui, užtikrinant asociacijų, žodžio, susirinkimų laisvę, suteikiančią galimybę veikti visiškai laisvai, bendrauti ir bendradarbiauti, ieškoti finansavimo ir naudotis valstybės apsauga) visais atvejais ir visais lygmenimis. Pilietinės visuomenės ir PVO egzistavimas ir dalyvavimas ne tik nesumažina atstovaujamosios demokratijos legitimumo, bet ją netgi sustiprina, jei sudaromos sąlygos jų veiklai (14). Pilietinės visuomenės dalyvavimas turi būti tikra valdymo dalimi ir todėl ES, palaikydama ryšius su šalimis partnerėmis, jį turėtų laikyti kriterijumi.

5.3 Plėtojant Europos bendradarbiavimą reikėtų plačiau pripažinti trečiųjų šalių organizacijų partnerių institucinį aspektą ir jų institucinių gebėjimų stiprinimą. Indėlis į PVO, kaipo tokių, stiprėjimą nėra susijęs vien su projektų valdymo gebėjimais, tai padeda užtikrinti bendrą atitinkamos visuomenės vystymąsi. Todėl reikia skatinti šalių partnerių tokių PVO gebėjimų ugdymą ir stiprinimą ir plačiąja prasme, ir, pavyzdžiui, kalbant apie Bendrijos finansavimo skyrimo, tai pat ir smulkesniems vietos projektams, procedūras arba dalyvavimą derybose dėl prekybos susitarimų.

5.4 Kartu EESRK pritaria tam, kad ES vystomojo bendradarbiavimo srityje nepalaikytų tų organizacijų, kurios, nors ir vadinasi pilietinės visuomenės organizacijomis, bet nėra demokratiškos arba yra tiesiogiai pavaldžios valdžios institucijoms.

5.5 Reikia skatinti šalių partnerių PVO jungtis į grupes ir teisiškai jas pripažinti dalyvaujančiomis institucijomis. Kaip buvo pasiūlyta įgyvendinant Kotonu susitarimą arba Lotynų Amerikos atveju, pavyzdžiui, reikia ir toliau burtis į platformas ir įvairiems lygmenims atstovaujančius tinklus, kad būtų užtikrinta jų sąveika ir pagerinti ryšių su valdžios institucijomis palaikymo būdai.

5.6 Įvairiomis aplinkybėmis pasitvirtino, kad šalyse partnerėse esančiose ES delegacijose naudinga turėti ryšių palaikymo centrus ar už ryšius su pilietine visuomene atsakingus pareigūnus. Reikia plėtoti jų vaidmenį, gebėjimus vertinti padėtį atitinkamose šalyse ir suteikti postūmį ryšiams su PVO. Reikėtų užtikrinti geresnį šių ryšių palaikymo centrų ir EESRK veiklos koordinavimą siekiant pasinaudoti šioje srityje sukaupta patirtimi ir gerąja praktika.

5.7 Demokratinės atsakomybės koncepcijos įgyvendinimas savo ruožtu turėtų būti neatsiejamas nuo šalių partnerių PVO, visų pirma susivienijimų, tinklų ar platesnius atstovavimo įgaliojimus turinčių organizacijų, didesnių galimybių pasinaudoti ištekliais, kuriuos Bendrija skiria bendradarbiavimui.

5.8 Kartu reikėtų plėtoti naujus PVO bendradarbiavimo būdus sudarant sąlygas trišaliam, Pietų šalių savitarpio bendradarbiavimui arba, pavyzdžiui, keičiantis patirtimi, Europos PVO teikiant techninę pagalbą ir dalijantis valdymo technologija. Šie nauji bendradarbiavimo būdai gali būti ypač tinkami vidutines pajamas turinčioms šalims, kurių įprasto bendradarbiavimo su ES apimtis mažės. Šiose šalyse PVO atlieka lemiamą vaidmenį įtvirtinant demokratiją ir užtikrinant piliečių teisių pripažinimą, mažinant nelygybę, skatinant piliečių dalyvavimą, lyčių lygybę, mokestinį perskirstymą, skaidrumą ar aplinkosaugos teisių apsaugą.

6. Visuomenės informuotumo didinimas ir vystomasis švietimas

6.1 ES visada atliko paramos vystymuisi teikėjos vaidmenį, net ir ištikus ekonomikos krizei. Visoms valstybėms ir Sąjungos institucijoms yra nelengva ir toliau laikytis šių įsipareigojimų. Tai, ar įsipareigojimai bus vykdomi, didžiąja dalimi lems visuomenės pritarimas ir jos informavimas bei švietimas vystymosi klausimu ir visoms šalims aktualių pasaulinių problemų tema.

6.2 PVO yra tinkama visuomenės informuotumo didinimo ir vystomojo švietimo priemonė. EESRK dar kartą primena, kad labai svarbu neužmiršti šio klausimo, ypač krizės sąlygomis. Būtinos naujoviškos vystomojo švietimo strategijos, kurios leistų išnaudoti jo permainų skatinimo potencialą, perduoti jo idėjas platesniems visuomenės sluoksniams, ne vien vaikams ir jaunimui. Norint šioje srityje diegti naujoves būtina kurti daugelį dalyvių vienijančias sąjungas. Tai ypač svarbu neseniai į ES įstojusiose šalyse, turinčiose menkesnes vystomojo bendradarbiavimo tradicijas ir mažiau išvystytas PVO.

6.3 Europos PVO ir EESRK, glaudžiai susijęs su Europos pilietine visuomene, yra pajėgūs imtis šio visuomenės informuotumo didinimo uždavinio. Be to, dirbdami Europos Sąjungoje su pačiais įvairiausiais socialiniais sluoksniais, įskaitant pačius pažeidžiamiausius, jie yra pelnę pasitikėjimą. Šiuo požiūriu labai svarbu, kad vienu iš informuotumo didinimo tikslų taptų informacijos apie projektus, kuriuos PVO įgyvendina šalyse partnerėse, be kitų, ES kaimynystės politikos šalyse, skleidimas.

6.4 Laikantis tokio požiūrio, konkrečių informuotumo didinimui ir vystomajam švietimui bei Europos informacinių kampanijų vystymosi ir bendradarbiavimo klausimais vykdymui skirtų biudžeto eilučių išsaugojimas turi lemiamą reikšmę.

2012 m. kovo 28 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Staffan NILSSON

(1) OL C 376, 2011 12 22, p. 102/109, 1.5 punktas, pranešėjas H. J. Wilms.

(2) ES vystymosi politikos poveikio didinimas. Pokyčių darbotvarkė, OL C 113, 2012 4 18, p. 52–55.

(3) Taigi Kotonu susitarimo 2 skyriaus 4 straipsnyje numatyta, kad ES ir AKR šalys privalo informuoti ir į konsultacijas dėl bendradarbiavimo politikos ir strategijų įtraukti nevalstybinius dalyvius ir kad jie turi dalyvauti ir įgyvendinant šias strategijas.

(4) http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.external-relations-other-continents.

(5) 2005 m. kovo mėn. Paryžiaus deklaracija dėl pagalbos vystymuisi veiksmingumo; 2008 m. Akroje vykęs aukšto lygio forumas; Stambulo vystymosi principai (http://www.aideffectiveness.org/busanhlf4/images/stories/hlf4/PrincipiosdeOSC-Estambul-Final.pdf); Tarptautinė PVO vystymosi veiksmingumo užtikrinimo programa (http://www.cso-effectiveness.org/IMG/pdf/spanish_framework_for_cso_dev_eff.pdf); 2011 m. Busane vykusio aukšto lygio forumo deklaracija.

(6) Akros veiksmų darbotvarkės 20 straipsnis. 2011 m. gruodžio 1 d. Busano išvados. Stambulo principai.

(7) AKR ir ES šalių ekonominių ir socialinių organizacijų 10-ojo regioninio seminaro baigiamoji deklaracija, 2009 m. birželio 28–30 d., http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.fr.acp-eu-tenth-regional-seminar-reports.6271.

(8) https://webgate.ec.europa.eu/fpfis/mwikis/aidco/images/c/ce/FINAL_ES_-_Final_Statement_May.pdf

(9) Pavyzdžiu gali būti įvairiuose Europos Komisijos direktoratuose kitais klausimais parengtos rekomendacijos.

(10) Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas rengia konsultacinius susitikimus ir susitikimus su AKR ir ES ekonominės veiklos vykdytojais ir socialiniais veikėjais (Kotonu susitarimo 1 protokolas). Šį įgaliojimą EESRK gavo po to, kai buvęs už prekybą atsakingas Komisijos narys Pascal Lamy išreiškė pageidavimą, kad EESRK prižiūrėtų ekonominės asociacijos susitarimus. Taigi EESRK pritarė tam, kad į ES ir CARIFORUM valstybių ekonominės partnerystės susitarimus būtų įtraukti socialiniams reikalams ir aplinkosaugai skirti skyriai, ir tam, kad būtų įsteigtas pilietinės visuomenės konsultacinis komitetas, prižiūrintis, kaip šie susitarimai yra įgyvendinami, ir visos šios nuostatos buvo įtrauktos į galutinį prekybos susitarimą su šiuo regionu. Taigi reikėtų pasakyti, kad Kotonu susitarime ir ekonominės partnerystės susitarime su Karibų jūros regionu numatytos institucinės nuostatos kartu su Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui suteiktais įgaliojimais padėjo sustiprinti pilietinės visuomenės organizacijų vaidmenį vykdant vystomąjį bendradarbiavimą.

(11) Išsamus nevalstybinių dalyvių vaidmens įgyvendinant Kotonu susitarimą vertinimas pateiktas 11-ojo regioninio AKR šalių ir ES ekonominių ir socialinių interesų grupių seminaro baigiamojoje deklaracijoje, 2010 m., Etiopija (http://www.eesc.europa.eu/resources/docs/f_ces6152-2010_decl_en.doc).

(12) EESRK nuomonė dėl Europos Sąjungos vystomojo bendradarbiavimo finansavimo priemonės, OL C 44, 2011 2 11, p. 123–128; EESRK nuomonė „ES vystymosi politikos poveikio didinimas. Pokyčių darbotvarkė“, COM(2011) 637 final (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).

(13) EESRK nuomonė dėl ES politikos ir savanoriškos veiklos. Tarpvalstybinės savanoriškos veiklos pripažinimas ir skatinimas ES, Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 150.

(14) Tai, kas nurodyta Akros veiksmų darbotvarkės ir Busano forume, yra bendras visų šalių įsipareigojimas.