KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI pagal 2010 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1210/2010 dėl euro monetų autentiškumo tikrinimo ir apyvartai netinkamų euro monetų tvarkymo 12 straipsnio 5 dalį /* COM/2014/0551 final */





KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI pagal 2010 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1210/2010 dėl euro monetų autentiškumo tikrinimo ir apyvartai netinkamų euro monetų tvarkymo[1] 12 straipsnio 5 dalį 1. Įvadas Pagal 2010 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1210/2010 dėl euro monetų autentiškumo tikrinimo ir apyvartai netinkamų euro monetų tvarkymo (toliau – Reglamentas) 12 straipsnio 5 dalį Komisija iki 2014 m. birželio 30 d. turi pateikti ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai. Šioje ataskaitoje, siekiant įvertinti Reglamento veikimą ir poveikį, pateikiama Reglamento nuostatų įgyvendinimo įvertinimo, atlikto remiantis valstybių narių pateiktomis metinėmis ataskaitomis, apžvalga. 2. Reglamento (ES) Nr. 1210/2010 tikslas 2.1 Bendrosios pastabos Siekiant gerinti eurų apsaugą nuo padirbinėjimo, Tarybos reglamente (EB) Nr. 1338/2001[2] reikalaujama, kad kredito įstaigos ir kiti mokėjimo paslaugų teikėjai, atsižvelgiant į jų mokėjimo paslaugų veiklos apimtį, taip pat visos kitos įstaigos, savo veikla susijusios su banknotų ir monetų tvarkymu ir platinimu visuomenei (toliau – įstaigos), užtikrintų, kad būtų tikrinamas jų gautų ir ketinamų pakartotinai išleisti į apyvartą euro banknotų ir monetų autentiškumas ir kad jų aptikti padirbti pinigai būtų išimti iš apyvartos. Kalbant apie monetas, šis įpareigojimas išsamiau išdėstytas Reglamente (ES) Nr. 1210/2010[3]. Šio reglamento tikslas – užtikrinti veiksmingą ir vienodą euro monetų autentiškumo tikrinimą visoje euro zonoje nustatant privalomas taisykles, pagal kurias būtų taikomos bendros apyvartoje esančių euro monetų autentiškumo tikrinimo procedūros, o nacionalinės institucijos taikytų autentiškumo tikrinimo procedūrų kontrolės mechanizmus. Autentiškumo tikrinimo procedūros paskirtis – patikrinti euro monetų tikrumą ir tinkamumą apyvartai. Reglamente nustatyta, kad autentiškumo tikrinimo įpareigojimas įgyvendinamas naudojant monetų rūšiavimo įrangą arba pasitelkiant kvalifikuotus darbuotojus. Atlikus autentiškumo tikrinimo procedūrą visos, kaip įtariama, padirbtos monetos ir apyvartai netinkamos monetos turi būti siunčiamos į Nacionalinį monetų analizės centrą (NMAC)[4] arba kitą atitinkamos valstybės narės paskirtą instituciją. Reglamente nustatyti monetų rūšiavimo įrangos bandymų reikalavimai, apyvartai netinkamų monetų tvarkymo taisyklės ir kontrolės mechanizmai, kuriuos valstybės narės turi įdiegti siekdamos užtikrinti, kad įstaigos vykdytų autentiškumo tikrinimo įsipareigojimus. Be to, reglamente nustatytos įpareigojimo išimti iš apyvartos netinkamas monetas taisyklės. Komisijos sprendimu 2005/37/EB[5] įsteigtas Europos techninis ir mokslinis centras (ETMC), siekdamas užtikrinti vienodą techninį įgyvendinimą, pagal Reglamento 7 straipsnį nustato šio Reglamento įgyvendinimo gaires (toliau – ETMC gairės). 2.2 Ataskaitos pagal Reglamentą (ES) Nr. 1210/2010 Pagal 12 straipsnio 1 dalį valstybės narės kasmet teikia Komisijai ataskaitas apie savo vykdomą euro monetų autentiškumo tikrinimo veiklą. Šiose ataskaitose pateikiamoje informacijoje nurodomas atliktų patikrinimų ir valstybių narių patikrintos monetų rūšiavimo įrangos vienetų skaičius, bandymų rezultatai, ta įranga išrūšiuotų monetų kiekis, ištirtų, kaip įtariama, padirbtų monetų skaičius ir kompensuotų apyvartai netinkamų euro monetų skaičius, taip pat bet kokios valstybių narių pagal šį reglamentą taikytos nukrypti leidžiančios nuostatos. Komisija pagal 12 straipsnio 4 dalį, remdamasi valstybių narių pateiktų metinių ataskaitų analize, Ekonomikos ir finansų komitetui (EFK) teikia metinę raidos ir rezultatų, susijusių su euro monetų ir apyvartai netinkamų euro monetų autentiškumo tikrinimu, ataskaitą. 2014 m. birželio mėn. Komisija (OLAF) Ekonomikos ir finansų komitetui pateikė pirmąją 2012 m. ataskaitą[6]. Ši ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai teikiama pagal 12 straipsnio 5 dalį, daugiausia dėmesio skiriant Reglamento veikimui ir poveikiui; prireikus kartu pateikiami pasiūlymai dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų. 3. Reglamento ES Nr. 1210/2010 veikimas ir poveikis 3.1 Vertinimo metodas Komisija (OLAF) šią ataskaitą pagrindė šiais informacijos šaltiniais: iš valstybių narių gautomis 2012 ir 2013 metų ataskaitomis; Komisijos Ekonomikos ir finansų komitetui pateikta metine 2012 m. ataskaita; visoms valstybėms narėms nusiųstu klausimynu, kuriuo siekiama išsiaiškinti Reglamento įgyvendinimo lygį[7]. Pagrindinės Autentiškumo tikrinimo reglamento nuostatos taikomos nuo 2012 m. sausio 1 d. Kadangi trūksta šio Reglamento įgyvendinimo patirties, Komisija šią ataskaitą laiko preliminariu vertinimu, atliktu išnagrinėjus metines ataskaitas ir klausimyną. Svarbiausi vertinimo aspektai apibendrinami kitame skyriuje. 3.2 Valstybių narių pranešimų analizė Dauguma valstybių narių reglamentą įgyvendina nuo jo įsigaliojimo 2012 m. sausio mėn., nors Suomija, Liuksemburgas ir Airija dar nėra visiškai įgyvendinusios jo nuostatų. Italija nurodė, kad veiksmingai įgyvendino tik Reglamento III skyrių ir kad rengiamas nacionalinis potvarkis, kuriuo bus sudarytos sąlygos visapusiškai įgyvendinti šio reglamento nuostatas. Remiantis Komisijos Ekonomikos ir finansų komitetui pateikta 2012 m. ataskaita ir valstybių narių 2013 m. pateiktais pranešimais, galima nustatyti toliau išvardytas tendencijas. Autentiškumo požiūriu patikrinama vis daugiau monetų (2013 m. patikrintas daugiau kaip 10 mlrd. monetų autentiškumas[8]). 2013 m. 6 proc. padidėjo išrūšiuotų trijų didžiausio nominalo monetų skaičius[9]. Padaugėjo valstybių narių atliktų patikrinimų, taip pat patikrintos monetų rūšiavimo įrangos[10]. Be to, taip pat padaugėjo reikalavimus atitinkančios monetų rūšiavimo įrangos (sėkmingai išlaikiusios monetų atpažinimo bandymus, kaip nurodyta 4 straipsnio 1 dalyje); taigi sumažėjo reikalavimų neatitinkančios monetų rūšiavimo įrangos. 3.2.1 3 straipsnis dėl euro monetų autentiškumo tikrinimo 3 straipsnyje nustatytas pagrindinis įstaigų įpareigojimas tikrinti autentiškumą naudojantis monetų rūšiavimo įranga arba pasitelkiant kvalifikuotus darbuotojus. Dauguma valstybių narių pranešė, kad įstaigos daugiausia autentiškumą tikrina naudodamosi monetų rūšiavimo įranga ir retesniais atvejais – pasitelkdamos kvalifikuotus darbuotojus. Slovakijoje, Nyderlanduose, Portugalijoje, Maltoje, Airijoje ir Austrijoje autentiškumas tikrinamas vien naudojantis monetų rūšiavimo įranga[11]. Dauguma valstybių narių patvirtino, kad, kaip įtariama, padirbtos monetos siunčiamos į Nacionalinius monetų analizės centrus. 3.2.2 4 straipsnis dėl bandymo reikalavimų ir 5 straipsnis dėl monetų rūšiavimo įrangos sureguliavimo 4 straipsnyje nustatyti autentiškumui tikrinti naudojamos monetų rūšiavimo įrangos bandymo reikalavimai. Užtikrinant, kad euro zonoje autentiškumui tikrinti būtų galima naudoti tik padirbtus eurus gebančią atpažinti įrangą, ETMC[12] atlieka svarbų vaidmenį. ETMC reglamento 5 straipsnio 2 dalyje nurodytoje Komisijos (OLAF) interneto svetainėje skelbia monetų atpažinimo bandymą išlaikiusios įrangos sąrašą. Komisijos (OLAF) interneto svetainėje išvardyta visų valstybių narių, išskyrus Graikiją[13], įstaigų naudojama monetų rūšiavimo įranga. Pagal 5 straipsnio nuostatas monetų rūšiavimo įrangos bandymus turi atlikti paskirtos nacionalinės institucijos. Dauguma valstybių narių monetų atpažinimo bandymams atlikti paskyrė Nacionalinius monetų analizės centrus. Siekiant nustatyti naujas padirbtų pinigų klases, įrangą reikia sureguliuoti. Todėl ETMC, bendradarbiaudamas su atitinkamais suinteresuotaisiais subjektais, nuolat peržiūri bandymo rinkinį, skirtą monetų rūšiavimo įrangos atpažinimo pajėgumams palaikyti. 3.2.3 6 straipsnis dėl valstybių narių kontrolės 6 straipsnyje nustatomas reikalavimas, kad valstybės narės kasmet atliktų įstaigų kontrolę vietoje ir nurodoma, kaip tai turėtų būti daroma. Dauguma valstybių narių pranešė, kad kontrolė vietoje atliekama pagal Reglamento 6 straipsnio reikalavimus, o Italija, Liuksemburgas, Graikija, Malta ir Suomija[14] pranešė, kad dar neatliko jokios kontrolės. Remiantis gauta informacija, atrodo, kad valstybės narės gali patikrinti tiek monetų rūšiavimo įrangos, kokia jos procentinė dalis nurodyta 6 straipsnio 3 dalyje. Remdamosi atlikta kontrole vietoje, dauguma valstybių narių atsakė, kad viena iš pagrindinių reglamento reikalavimų pažeidimų priežasčių yra monetų atpažinimo bandymo neišlaikymas[15]. Pavyzdžiui, buvo atvejų, kai monetų rūšiavimo įranga neatmetė žinomų padirbtų euro monetų ir apyvartai netinkamų euro monetų rūšių. Kitos valstybių narių nurodytos pažeidimų priežastys buvo, be kitų dalykų, vidaus kontrolės procedūrų trūkumas[16] ir kvalifikuotų darbuotojų stoka[17]. 3.2.4 8 straipsnis dėl apyvartai netinkamų euro monetų išėmimo ir kompensavimo Reglamento 8 straipsnyje reikalaujama, kad apyvartai netinkamos euro monetos būtų išimtos iš apyvartos ir sunaikintos jas fiziškai ir visam laikui deformuojant. Visos valstybės narės pranešė, kad atpažintos apyvartai netinkamos monetos išimamos iš apyvartos laikantis 8 straipsnio 1 dalies nuostatų ir kompensuojamos pagal 8 straipsnio 2 dalies nuostatas. Dauguma valstybių narių, išskyrus Slovėniją ir Estiją[18], nurodė, kad apyvartai netinkamos monetos sunaikinamos. Komisija, siekdama padėti valstybėms narėms veiksmingai įgyvendinti reglamento nuostatas, susijusias su iš apyvartos išimtų netinkamų monetų sunaikinimu, paprašė Monetų kalyklų direktorių darbo grupės (MKDDG)[19] atlikti tyrimą netinkamų monetų išėmimo iš apyvartos srities geriausios patirties pavyzdžiams nustatyti[20]. 3.2.5 9 straipsnis dėl tvarkymo mokesčių ir 10 straipsnis dėl apyvartai netinkamų euro monetų pakavimo Reglamento 9 straipsnyje nustatyta lanksti tvarkymo mokesčių, susijusių su apyvartai netinkamų euro monetų kompensavimu ir keitimu, sistema. Dauguma valstybių narių už netinkamų monetų kompensavimą ar keitimą netaiko tvarkymo mokesčių, o keletas valstybių narių nusprendė kompensuojant netinkamas monetas išskaičiuoti tvarkymo mokestį pagal 9 straipsnio 1 dalies nuostatas[21]. Reglamento 10 straipsnio 1 dalyje nustatyti kompensavimui arba keitimui perduodamų apyvartai netinkamų monetų pakavimo reikalavimai. Dauguma valstybių narių[22] pranešė, kad perduodant apyvartai netinkamas monetas kompensavimui taikomi standartizuoti pakavimo reikalavimai. Keletas valstybių narių[23] pranešė, kad taiko 10 straipsnio 2 dalyje nustatytą nukrypti leidžiančią nuostatą ir pagal ją – nacionalinėse taisyklėse nustatytus kitokius pakavimo reikalavimus. 3.2.6 11 straipsnis dėl apyvartai netinkamų euro monetų tikrinimo 11 straipsnyje nustatytos perduotų apyvartai netinkamų euro monetų tikrinimo gairės, o valstybėms narėms suteikiamos galimybės tvirtinti kitas priemones. Dauguma valstybių narių nurodė, kad taiko pagal Reglamento 11 straipsnio 1 dalį nustatytas nacionalines apyvartai netinkamų euro monetų tikrinimo procedūras[24]. Vis dėlto keletas valstybių narių[25], siekdamos apsaugoti įstaigų, dalyvaujančių tikrinant netinkamas naudoti monetas, darbuotojų sveikatą, patvirtino kitas monetų perdavimo priemones, taikomas 11 straipsnio 3 dalyje nurodytais atvejais. 3.2.7 12 straipsnis dėl ataskaitų teikimo, ryšių ir vertinimo 12 straipsnyje nustatytos įstaigų, valstybių narių ir Komisijos ataskaitų teikimo taisyklės. Valstybės narės nevisiškai laikosi Reglamento 12 straipsnio 1 dalyje ir ETMC gairėse nustatyto įpareigojimo teikti ataskaitas. Komisija savo 2012 m. ataskaitoje Ekonomikos ir finansų komitetui padarė išvadą, jog būtina toliau derinti valstybių narių įpareigojimus teikti ataskaitas, kad ji galėtų susidaryti išsamų valstybėse narėse taikomų autentiškumo tikrinimo procedūrų vaizdą. Valstybių narių teikiamų ataskaitų punktualumas, išsamumas ar vienodumas dar nėra norimo lygio. Dauguma valstybių narių, išskyrus Estiją ir Italiją[26], pranešė, kad įstaigos patenkinamai laikosi 12 straipsnio 2 dalyje nustatyto reikalavimo. Dauguma valstybių narių[27] pranešė, kad laikosi 12 straipsnio 3 dalyje nustatyto reikalavimo interneto svetainėse ar kituose atitinkamuose leidiniuose skelbti informaciją apie paskirtas euro monetų kompensavimo arba keitimo institucijas. 3.2.8 13 straipsnis dėl sankcijų 13 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės nustatytų veiksmingų, proporcingų ir atgrasančių priemonių, būtinų Reglamento nuostatoms įgyvendinti, taikymo taisykles. Dauguma valstybių narių[28] nurodė, kad už Reglamento nuostatų pažeidimus skyrė administracines sankcijas, įskaitant baudas ar kitas administracines priemones, pavyzdžiui, panaikino monetų tvarkymo licencijas. 4. išvada 4.1 Bendrosios pastabos Remiantis valstybių narių pateikta informacija, daugumos euro zonos valstybių narių įstaigose taikomos autentiškumo tikrinimo procedūros. Kiekvienoje valstybėje narėje nustatytos paskirtos nacionalinės institucijos, kaip nurodyta 2 straipsnio c punkte ir 3 straipsnio 2 dalyje. Monetų rūšiavimo įranga autentiškumo tikrinimo procese atlieka svarbų vaidmenį ir sureguliuojama laikantis reglamento reikalavimų. Dauguma euro zonos valstybių narių kontroliuoja, ar įstaigos tinkamai laikosi autentiškumo tikrinimo įpareigojimo. Visos euro zonos valstybės narės laikosi reikalavimo išimti apyvartai netinkamas monetas. Būtų galima svarstyti keletą patobulinimų, susijusių su valstybių narių iš apyvartos išimtų netinkamų monetų tvarkymu. 4.2 Galimo Reglamento (ES) Nr. 1210/2010 pakeitimo vertinimas Atsižvelgiant į tai, kad iki šiol nesukaupta daug šio reglamento įgyvendinimo patirties, šiuo metu dar yra pernelyg anksti numatyti galimybę teikti pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto[29]. Kad Komisija galėtų susidaryti išsamų valstybėse narėse taikomų autentiškumo tikrinimo procedūrų vaizdą, būtina toliau derinti valstybių narių įpareigojimus teikti ataskaitas. Todėl Komisija (OLAF) turės išsamiau įvertinti galimo šio reglamento pakeitimo tinkamumą. Vis dėlto keletas valstybių narių jau nurodė kelias tobulintinas sritis, kurios apibendrinamos toliau[30]. 3 straipsnis Pasiūlyta pakeisti Reglamento 3 straipsnio 1 dalį ir nustatyti papildomą įrangos, kuria, be nurodytosios 3 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose, galėtų būti naudojamasi autentiškumo tikrinimo įpareigojimui įvykdyti, kategoriją[31]. 6 straipsnis Pasiūlyta vertinant, ar laikomasi 6 straipsnio 3 dalyje nustatytos 25 proc. dalies reikalavimo, atsižvelgti į nacionalinių institucijų centrinių bankų, kurie šiuo metu nelaikomi įstaigomis, patalpose išrūšiuotų monetų skaičių. Taip pat pasiūlyta metinį reikalavimų laikymosi vertinimą susieti ne su patikrintos monetų rūšiavimo įrangos vienetų, o su patikrintų įstaigų skaičiumi[32]. Kita vertus, pasiūlyta nustatyti mažiau išsamias kasmetinės kontrolės vietoje planavimo ir atlikimo taisykles. 8 straipsnis Pasiūlyta, atsižvelgiant į skirtingą valstybių narių praktiką, išnagrinėti galimybę toliau derinti Reglamento 8 straipsnio 2 dalyje nustatytas netinkamų monetų kompensavimo sąlygas. 4.3 Tolesni veiksmai Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, Komisija (OLAF) atliks išsamesnį vertinimą. Remdamasi savo vertinimu, ji kartu su suinteresuotaisiais subjektais aptars tolesnius veiksmus. Tolesni veiksmai galėtų būti, be kita ko, Reglamento pakeitimas arba ETMC gairių išaiškinimas. Šis vertinimas bus grindžiamas diskusijomis, kurios vyks, pavyzdžiui, Komisijos ekspertų grupėje (padirbtų monetų tyrimo ekspertų grupėje (PMTEG)[33]). Komisija ateityje pagal 12 straipsnio 4 dalį teiks metines ataskaitas ir taip praneš apie padarytą pažangą. [1] OL L 339, 2010 12 22, p. 5. [2] OL L 181, 2001 7 4, p. 6. [3] Kita vertus, kiek tai sietina su euro banknotais, šis įpareigojimas išsamiau išdėstytas Europos Centrinio Banko sprendime ECB/2010/14, OL L 267, 2010 10 9, p. 1. [4] Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1338/2001 5 straipsnio 1 dalį Nacionalinius monetų analizės centrus įsteigia arba paskiria valstybės narės. [5] 2004 m. spalio 29 d. Komisijos sprendimas, įsteigiantis Europos techninį ir mokslinį centrą (ETMC) ir užtikrinantis jo funkcionavimą bei techninių institucijų veiklos koordinavimą siekiant apsaugoti euro monetas nuo padirbinėjimo, OL L 19, 2005 1 21, p. 73. [6] COM(2014) 0277. [7] I priedas. [8] II priedo 1 diagrama. [9] Tačiau sumažėjo naudojantis valstybių narių patikrinta monetų rūšiavimo įranga išrūšiuotų monetų kiekis, o tai galima paaiškinti tuo, kad priimant sprendimą dėl monetų rūšiavimo įrangos tikrinimo, taikomas rotacijos principas, kaip nustatyta 6 straipsnio 3 dalyje. [10] II priedo 2 diagrama. [11] Remiantis valstybių narių atsakymais į klausimyno klausimus. Italija, Prancūzija ir Suomija jokių pastabų šiuo konkrečiu klausimu nepateikė. [12] ETMC yra Komisijoje, Briuselyje, prie OLAF įsteigta įstaiga (Komisijos sprendimo 2005/37/EB, OL L 19, 2005 1 21, p. 73, 1 straipsnis). [13] Graikija pranešė, kad nuo tada, kai pagal 4 straipsnio 2 dalį pradėta taikyti speciali nukrypti leidžianti nuostata, Komisijos (OLAF) interneto svetainėje nenurodytas nė vienas naudojamos įrangos vienetas. [14] Suomija dar nepateikė 2012 m. ataskaitos, kaip to reikalaujama 12 straipsnio 1 dalyje. [15] DE, CY, EE, NL, PT, BE, FR ir IE. [16] NL, FR, SP ir IE. [17] CY. [18] Slovėnija ir Estija į klausimyno klausimą atsakė, kad apyvartai netinkamas monetas saugo. Taip yra todėl, kad abiejose valstybėse narėse esama palyginti nedaug apyvartai netinkamų monetų. [19] Monetų kalyklų direktorių darbo grupė (MKDDG) – tai neoficialus ES valstybių narių Monetų kalyklų tikrųjų narių susirinkimas, veikiantis pagal Ekonomikos ir finansų komiteto Euro monetų pakomitečio įgaliojimus. [20] MKDDG patvirtino šio tyrimo rezultatus, įskaitant rekomendaciją dėl nustatytų geriausios patirties pavyzdžių. [21] CY, SK, HR, BE, LU, MT, IE ir AT taiko tvarkymo mokestį, kuris išskaičiuojamas iš netinkamų monetų kompensacijos. [22] Išskyrus FI, DK, SK, EE ir FR. [23] DE, CY, NL ir SP nurodė, kad taiko nukrypti leidžiančias nuostatas, kaip nurodyta Reglamento 10 straipsnio 2 dalyje. [24] DK, NL, FR, LU ir MT nurodė, kad neturi apyvartai netinkamų euro monetų tikrinimo procedūrų. [25] DE, BE, IT ir LU. [26] Italijoje rengiamas nacionalinis potvarkis, kuriuo bus nustatytos įstaigoms privalomos ataskaitų teikimo ir ryšių palaikymo taisyklės. [27] Išskyrus EE, LV ir FI. [28] Išskyrus FI, DK, EE, IE ir LU. [29] Prireikus prie ataskaitos gali būti pridedami pasiūlymai dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų, kuriais išsamiau įgyvendinamas arba iš dalies keičiamas šis reglamentas, ypač kiek tai sietina su 6 ir 8 straipsniais, kaip nurodyta Reglamento 12 straipsnio 5 dalyje. [30] Šie pasiūlymai pateikti pildant Nacionalinių monetų analizės centrų pateiktą klausimyną. [31] Pasiūlytas toks tekstas: „c) monetų keitimo ir monetų įmokėjimo įranga, kuri pašalintų padirbtas, įtartinas ir apyvartai netinkamas monetas ir jų negrąžintų naudotojui.“ [32] Pasiūlytas toks tekstas: „Monetų rūšiavimo vietų, kurios kasmet turi būti patikrintos kiekvienoje valstybėje narėje, skaičius turi būti toks, kad tais metais tose vietose mechaniškai išrūšiuotų euro monetų kiekis sudarytų bent 25 proc. bendro toje valstybėje narėje nuo euro įvedimo iki praėjusių metų pabaigos išleistų monetų kiekio; išrūšiuotų euro monetų kiekis, naudojamas apskaičiuoti, ar tais metais laikomasi nustatyto 25 proc. dalies reikalavimo, gali būti realūs ankstesnių metų duomenys arba įstaigų pateiktais duomenimis apie pirmąjį metų pusmetį grindžiamas vertinimas.“ [33] Padirbtų monetų tyrimo ekspertų grupė (PMTEG) paprastai susitinka du kartus per metus, kad aptartų su euro monetų padirbinėjimu susijusius techninius klausimus. Kiti darbotvarkės klausimai yra euro monetų padirbinėjimo padėtis ir Nacionalinių monetų analizės centrų veikla valstybėse narėse, medalių ar žetonų panašumas į euro monetas ir monetų autentiškumo tikrinimo procedūrų taikymas. 1 diagrama 2 diagrama Klausimynas dėl 2010 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1210/2010 įgyvendinimo Žvaigždute (*) pažymėti laukai yra privalomi. Šio klausimyno paskirtis – stebėti ir įvertinti 2010 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1210/2010 dėl euro monetų autentiškumo tikrinimo ir apyvartai netinkamų euro monetų tvarkymo įgyvendinimą. Identifikavimo laukai Šalis* Organizacija* Kontaktiniai duomenys (e. pašto adresas ir telefono numeris)* Klausimynas Ar Reglamentas (ES) Nr. 1210/ 2010 įgyvendintas jūsų šalyje?* Taip Ne Kada? Prašom nurodyti nacionalinės teisės aktų šaltinį (jeigu toks yra).* Jei ne, kada Reglamentas (ES) Nr. 1210/2010 bus įgyvendintas?* Kiek procentų autentiškumo tikrinimo proceso atliekama naudojantis monetų rūšiavimo įranga ir kiek – pasitelkiant kvalifikuotus darbuotojus? (3 straipsnio 1 dalis)* Ar, kaip įtariama, padirbtos monetos siunčiamos paskirtoms nacionalinėms institucijoms? (3 straipsnio 2 dalis)* Taip Ne Ar įstaigų naudojama įranga nurodyta 5 straipsnio 2 dalyje nurodytoje interneto svetainėje? (4 straipsnis)* Taip Ne Jei ne, kiek procentų įrangos į sąrašą neįtraukta?* Kiek procentų įrangos nuo 2015 m. sausio 1 d. nebeatitiks reikalavimų, nes baigs galioti nukrypti leidžianti nuostata? (4 straipsnio 2 dalis)* Kalbant apie monetų rūšiavimo įrangos sureguliavimą, kur atliekamas monetų atpažinimo bandymas? (5 straipsnis)* NMAC patalpose; gamintojo patalpose; kitose vietose. Prašom nurodyti.* Ar jūsų šalyje atliekama kontrolė vietoje? (6 straipsnis)* Taip Ne Jei ne, dėl kokių pagrindinių priežasčių neatliekama kontrolė vietoje? (6 straipsnio 2 dalis)* Ar kyla kokių nors klausimų ir (arba) problemų, susijusių su monetų rūšiavimo įrangos, kuri turi būti patikrinta dėl ja išrūšiuojamų euro monetų kiekio, skaičiumi? (6 straipsnio 3 dalis)* Kalbant apie kontrolės vietoje rezultatus, kokios yra pagrindinės pažeidimų priežastys? (6 straipsnio 6 dalis)* trūksta raštu išdėstytos politikos, pagal kurią būtų nustatomos instrukcijos; neskirta pakankamai žmogiškųjų išteklių; trūksta raštu išdėstytos politikos apie padirbtų ir (arba) netinkamų monetų pateikimą; trūksta vidaus kontrolės procedūrų; neišlaikytas monetų atpažinimo bandymas; kitos priežastys. Prašom nurodyti.* Ar netinkamos monetos išimamos iš apyvartos? (8 straipsnis)* Taip Ne Kaip tai daroma? Kokios procedūros taikomos? (8 straipsnio 2 dalis)* Kiek netinkamų monetų išimta iš apyvartos 2013 m.? Prašom nurodyti skaičius.* Ar netinkamos monetos kompensuojamos?* Taip Ne Prašom nurodyti skaičius.* Ar netinkamos monetos naikinamos?* Taip Ne Prašom pateikti informaciją apie naikinimo procesą ir metodiką (8 straipsnio 3 dalis).* Ar iš netinkamų monetų kompensacijos išskaičiuojami tvarkymo mokesčiai? (9 straipsnis)* Taip Ne Kaip šis procesas įgyvendinamas?* Ar taikomos kokios nors išimtys? Prašom nurodyti.* Koks yra didžiausias kompensavimo mokestis (jeigu toks taikomas)?* Ar apyvartai netinkamas monetas perduodant kompensavimui taikomi standartizuoti pakavimo reikalavimai? (10 straipsnio 1 dalis)* Taip Ne Kokios pakavimo procedūros taikomos kompensuojant netinkamas monetas? Prašom nurodyti.* Ar taikomos 10 straipsnio 2 dalyje nurodytos nukrypti leidžiančios nuostatos?* Ar taikoma apyvartai netinkamų monetų tikrinimo procedūra? (11 straipsnio 1 dalis)* Taip Ne Kokie reikalavimai nustatyti šia procedūra?* Ar patvirtintos priemonės, kurios būtų taikomos perduodant monetas 11 straipsnio 3 dalyje nurodytais atvejais?* Kuri institucija atsakinga už ataskaitų teikimą Europos Komisijai? (12 straipsnis)* Ar institucijos patenkinamai laikosi šio reikalavimo? (12 straipsnio 2 dalis) Ar buvo skirtos sankcijos už Reglamento (ES) Nr. 1210/2010 nuostatų pažeidimus? (13 straipsnis)* Taip Ne Kurios institucijos atsakingos už sankcijų taikymą?* Kokių rūšių sankcijos taikomos?*