PLD nustatyti administraciniai reikalavimai laivams ir jų saugos reikalavimai. Administraciniai reikalavimai, be kita ko, susiję su ženklinimu CE ženklu ir gamintojo lentelės pritvirtinimu, taip pat techninių dokumentų, naudojimo vadovo ir ES atitikties deklaracijos pateikimu. Direktyvoje taip pat nustatyti tipo bandymų ir kokybės kontrolės procedūrų reikalavimai.

Valstybių narių taip pat buvo klausiama, ar, jų nuomone, galimas laivų registravimo taisyklių suderinimas visose ES ir EEE valstybėse narėse padėtų pasiekti Direktyvos tikslus. Šiuo klausimu nuomonės buvo įvairios. Apskritai dauguma valstybių narių (taip pat Islandija ir Norvegija) šiai idėjai neprieštaravo. Nepaisant to, jos nurodė, kad galutinė pozicija turėtų būti nurodyta remiantis konkrečiu Komisijos pasiūlymu po išsamių diskusijų su kitomis valstybėmis narėmis. Penkios valstybės narės (Austrija, Belgija, Kipras, Vokietija ir Malta) padarė išvadą, kad suderinimas nėra būtinas ir juo nebus padedama pasiekti Direktyvos tikslų. Šie respondentai nurodė, kad laivų registravimo taisyklių suderinimas turėtų įtakos kai kuriems mokesčių ir nuosavybės teisės aspektams, kuriems Direktyva netaikoma, nes jie nėra susiję su gaminių sauga.

Visos į klausimyną atsakančios valstybės narės mano, kad vykdymo užtikrinimo veiksmai jų šalyse iš esmės yra veiksmingi. Jos mano, kad jų valdžios institucijos turi galimybę taikyti tinkamas sankcijas bei teisių gynimo priemones ir kad reikalavimų laikomasi labai gerai. Tačiau penkios valstybės narės pabrėžė, kad šiame sektoriuje trūksta išteklių rinkos priežiūrai, todėl Direktyva negali būti visapusiškai įgyvendinama. Be to, dvi valstybės narės (Italija ir Airija) nurodė, kad specifinės sektoriaus charakteristikos (pvz., maži šeimos verslai, laivai – vienintelis įmonėse gaminamas produktas) yra kliūtis, siekiant vienodo požiūrio į vykdymo užtikrinimą, ir dėl jų kyla sunkumų siekiant užtikrinti, kad Direktyva būtų visiškai suprantama ir įgyvendinta. Kitos trys valstybės narės (Italija, Ispanija ir Belgija) nurodė, kad veiksmingiausia vykdymo užtikrinimo priemonė yra griežtas laivų registravimo metodas.

2017 m. sausio mėn. Komisija, remdamasi Direktyvos 49 straipsnio 1 dalies c punktu, priėmė Įgyvendinimo reglamentą (ES) 2017/1. Jame pateiktos išsamios laivų identifikavimo procedūros, numatytos PLD I priedo A dalies 2.1 punkte, įskaitant terminologijos išaiškinimą (t. y. gamintojo šalies kodo ir unikalaus gamintojo kodo išaiškinimą), ir nustatytos gamintojo kodų, suteikiamų ne ES įsisteigusiems gamintojams, suteikimo ir administravimo procedūros. Jame taip pat nurodyta, kad kiti laivo identifikavimo numerio elementai (pvz., jo sandara ir išdėstymas) reglamentuojami atitinkamais darniaisiais standartais.

Iki šiol prieš valstybes nares nebuvo pradėta pažeidimų nagrinėjimo procedūrų dėl PLD pažeidimo, netinkamo perkėlimo į nacionalinę teisę ar taikymo, remiantis perkėlimo į nacionalinę teisę ex officio patikrinimu arba Komisijos gautais skundais dėl PLD taikymo.

Dauguma šalių nepranešė apie jokius sunkumus, susijusius su 2 straipsnio 1 ir 2 dalių, kuriose apibrėžiama taikymo sritis ir išimtys, aiškumu ir taikymu. Keletas respondentų pripažino, kad dauguma klausimų dėl Direktyvos aiškinimo nagrinėjami PLD gairėse arba į juos buvo atsakyta per PLD ABG ir PSG posėdžius.

Tačiau septynios valstybės narės nurodė, kad kartais sunku nustatyti, ar rinkoje atsirandantys nauji laivai patenka į PLD taikymo sritį. Todėl, atrodo, siūloma, kad naujų technologijų produktų atsiradimo faktas turėtų būti geriau atspindėtas taikymo srityje. Penkios valstybės narės pranešė, kad neaiškus dviejų apibrėžčių – „esminiai variklio pakeitimai“ ir „laivo perdarymas iš esmės“ – praktinis taikymas. Kitos keturios valstybės narės pranešė, kad neaišku, kaip praktiškai taikyti 2 straipsnio 2 dalyje nustatytą išimtį laivams su povandeniniais sparnais, ir kad šiuo atveju reikėtų papildomų gairių arba įtraukti laivus su povandeniniais sparnais į PLD taikymo sritį.

Dauguma valstybių narių nepranešė turinčios didelių sunkumų taikant nebaigto statyti laivo apibrėžtį, nurodytą Direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje ir 15 straipsnio 5 dalyje, kartu su III priedu (dėl nebaigto statyti laivo deklaracijos turinio). Iš respondentų atsiliepimų matyti, kad šis klausimas buvo pakankamai plačiai aptartas PLD gairėse.

Tačiau trys valstybės narės (Prancūzija, Latvija ir Italija) nurodė, kad praktiškai prie nebaigto statyti laivo tik retais atvejais pridedama III priede nurodyta deklaracija, nes jų statytojai neturi pakankamai žinių apie šį reikalavimą. Šie statytojai paprastai atlieka tam tikrą darbą galutinio gamintojo vardu ir remiasi gamintojo išduota ES atitikties deklaracija dėl rinkai pateikto galutinio gaminio. Viena valstybė narė (Švedija), taip pat Norvegija pasiūlė taikyti griežtesnes taisykles nebaigto statyti laivo statytojams, kurias taikant PLD turėtų būti pateikta aiški nebaigto statyti laivo apibrėžtis, o visi techniniai dokumentai turėtų būti pridėti prie III priede nurodytos deklaracijos laivo statybos etape.

Taikant nuostatas dėl laivuose montuojamų variklių (Direktyvos 6 straipsnio 4 dalies antra pastraipa), dauguma valstybių narių, turinčių patirties šioje srityje, nenurodė, kad susidurta su problemomis aiškinant teisės nuostatas ir užtikrinant jų vykdymą. Kelios valstybės narės paaiškino, kad jų rinkos priežiūros institucijos negali patikrinti, ar įrengus arba pritaikius variklius laikomasi nustatytų variklio išmetamų teršalų ribinių verčių. Jiems trūksta išteklių ir tinkamų nešiojamųjų priemonių tokiems patikrinimams atlikti. Negalėdamos atlikti patikrinimų, jos remiasi notifikuotųjų įstaigų atliktais dokumentų patikrinimais ir vertinimais. Švedija pasiūlė, kad pritaikyti variklius turėtų būti leidžiama tik variklių gamintojams. Kitos dvi valstybės narės pranešė apie kai kurias aiškinimo problemas, susijusias su pirminio gamintojo ir variklius pritaikančio asmens santykiais.

Dauguma valstybių narių mano, kad Direktyvos 12 straipsnyje nurodytos privačių importuotojų prievolės yra aiškios ir tinkamos. Trys valstybės narės mano, kad būtų naudinga apibrėžti sąvoką „nekomercinė veikla“, kai ji taikoma privačių importuotojų atveju.

Vienuolika valstybių narių nurodė, kad privačiai importuojami laivai tik retais atvejais turi techninius dokumentus. Atrodo, kad privatiems importuotojams taikoma techninių dokumentų, kurių reikalaujama pagal Direktyvos IX priedą, rengimo procedūra yra sudėtinga ir brangi. Jos mano, kad reikalavimas pateikti turimas techninės dokumentacijos bylas būtų lengviau įgyvendinamas, palyginti su reikalavimu pateikti išsamius dokumentus. Be to, skirtingai aiškinama, kas yra PLD 12 straipsnio 2 dalyje nurodyta atitinkamų ekspertų pagalba. Šioje nuostatoje nurodyta, kad, gamintojui nepateikus techninių dokumentų, privatus importuotojas, pasitelkdamas atitinkamų ekspertų pagalbą, pasirūpina, kad techniniai dokumentai būtų parengti. Nors valstybės narės iš esmės pripažįsta, kad notifikuotosios įstaigos turi patirties, reikalingos atitinkamiems techniniams dokumentams rengti, penkiose valstybėse narėse šiam darbui atlikti samdomi tik laivo konstruktoriai ir kvalifikuoti jūrų laivininkystės inspektoriai. To priežastis – galimas interesų konfliktas notifikuotosioms įstaigoms rengiant atitinkamus techninius dokumentus ir taip pat atliekant atitikties vertinimus.

Atitikties vertinimo modulių pasirinkimas ir aprašymas daugumai valstybių narių yra aiškūs. Konkrečiau, Italija nurodė, kad dažniausiai naudojami A ir A1 moduliai, o D, E, H moduliai laivams taikomi retai. Norvegija pridūrė, kad kai kurie smulkūs gamintojai klaidingai supranta A1 modulį manydami, kad jį taikant vertinami visi esminiai reikalavimai, o ne konkrečiai su laivo stabilumu, plūdrumu ir skleidžiamu triukšmu susiję esminiai reikalavimai. Tačiau trys respondentai pažymėjo, kad mažosioms įmonėms trūksta žinių ir supratimo apie modulių skirtumus.

Dauguma valstybių narių nepranešė, kad susidūrė su problemomis, susijusiomis su įvertinimo po statybos aiškinimu ir vykdymo užtikrinimu 19 straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse aprašytais atvejais. Keletas respondentų nurodo nesusipratimus tais atvejais, kai įvertinimo po statybos procedūrą taiko privatūs importuotojai (19 straipsnio 2 dalis) ir asmenys, keičiantys ar pertvarkantys laivą (19 straipsnio 3 dalis). Kai kurios valstybės narės praneša apie problemas, su kuriomis susiduriama siekiant nustatyti, ar laivas perdarytas iš esmės ir ar variklio pakeitimai yra esminiai, ir paprašė Direktyvoje pateikti išsamesnį aprašymą. Nuomonės šiais klausimais skiriasi. Norvegija teigia, kad beveik visi pakeitimai gali būti laikomi laivo perdarymu iš esmės, jei dėl šių pakeitimų nesilaikoma esminių reikalavimų, o Italijos nuomone, laivas perdaromas iš esmės, kai pakeičiamos pagrindinės gaminio techninės savybės (matmenys, pajėgumas, galia ir t. t.). Prancūzija ir Ispanija šiuo klausimu paskelbė vidaus gaires.

Dvi valstybės narės teigia, kad neturi procedūrų ir patirties, kurių reikia, kad galėtų patikrinti, ar laivą keičiantis asmuo laivą perdaro iš esmės. Kitos valstybės narės praneša, kad kai kurie galutiniai naudotojai yra linkę nurodyti, kad laivų keitimas nėra esminis, siekdami išvengti išlaidų dėl įvertinimo po statybos.

Dauguma valstybių narių nepraneša susiduriančios su problemomis nustatant, ar laivas pastatytas asmeniniam naudojimui. Kai kurios valstybės narės teigia, kad privaloma laivų registracija yra labai svarbi siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi šios taisyklės. Kai kurios kitos šalys parengė kontrolinius sąrašus, kuriuos taikant galima nustatyti, ar laivas pastatytas asmeniniam naudojimai.

Keturios valstybės narės aiškiai nurodo, kad įvertinimas po statybos būtų tinkamas sprendimas tuo atveju, kai norima įteisinti naudotus ES ir trečiųjų valstybių laivus, kurie nepaženklinti CE ženklu, neturi ES atitikties deklaracijos ar techninių dokumentų. Iš trečiųjų valstybių importuojamais naudotais laivais naudojasi privatūs asmenys, kurie dažnai neturi žinių apie jiems teisės aktuose nustatytas prievoles, taikomus standartus ir administracinius reikalavimus. Dėl šių asmenų informavimo apie jų prievoles valstybių narių institucijos pasikliauna notifikuotosiomis įstaigomis.

Septynios valstybės narės teigė, kad notifikuotosios įstaigos, atlikdamos įvertinimą po statybos, dažnai neturi išsamių techninių dokumentų ir istorinių navigacijos duomenų, kurių reikia, kad galėtų nustatyti laivo projektavimo kategoriją. Italija ir Ispanija nurodė, kad tam reikia daugiau laboratorijų arba konsultantų atliekamų bandymų ir skaičiavimų. Notifikuotosios įstaigos vertina brėžinius, atlieka skaičiavimus ir neardomuosius bandymus (patikrinimus rentgenu ir ultragarsu), kad parodytų, jog atliko darbą. Daroma prielaida, kad stabilumo bandymas būtinas visais atvejais, o kiti bandymai (manevravimo, garso matavimo bandymai) atliekami priklausomai nuo atvejo. Kad vertinimo procesas būtų skaidrus, Italijoje reikalaujama, kad notifikuotosios įstaigos savo vertinimą pagrįstų vaizdo įrašais ir nuotraukomis.

Remiantis devynių valstybių narių, kurios Komisijai yra pranešusios apie atitikties PLD vertinimo įstaigas, duomenimis, susijusiais su PLD 40 straipsnio 1 dalyje aprašytomis notifikuotųjų įstaigų prievolėmis teikti ataskaitas, notifikuotosios įstaigos ir notifikuojančiosios institucijos labai sėkmingai bendradarbiauja ir palaiko ryšius. Šie respondentai teigė, kad notifikuotosios įstaigos notifikuojančiosioms institucijoms reguliariai (paprastai kasmet) teikia vertinimo ataskaitas ir privalo dalyvauti PSG posėdžiuose.

Taikant Direktyvos I priedo A dalies 2.1 punkte nustatytus esminius bendruosius reikalavimus, kelios valstybės narės nepranešė susidūrusios su konkrečiomis problemomis, susijusiomis su atitinkamų PLD nuostatų aiškinimu ir įgyvendinimu. Tačiau kiti respondentai susidūrė su tam tikrais sunkumais naudodami modelio metų sąvoką laivo identifikavimo procese. Dvi valstybės narės pranešė, kad susidūrė su tam tikrais sunkumais dėl esminio reikalavimo, nustatyto PLD I priedo A dalies 2.3 punkte (apsauga nuo iškritimo už borto ir įlipimas atgal į laivą) ir susijusių darniųjų standartų. Keli respondentai atkreipė dėmesį į praktines problemas, kylančias dėl to, kad nenurodyta, kokia kalba turi būti pateiktas Direktyvos I priedo A dalies 2.5 punkte nurodytas naudojimo vadovas. Kitos dvi valstybės narės pranešė apie vykstančias rinkos priežiūros institucijų diskusijas dėl PLD I priedo A dalies 2.4 punkte pateikto esminio reikalavimo (matomumas iš pagrindinės vairavietės) aiškinimo.

Sprendžiant klausimus, susijusius su esminiais varomųjų variklių išmetamų teršalų reikalavimais (Direktyvos I priedo B dalis), nė viena valstybė narė nepranešė apie problemas, susijusias su Direktyvos I priedo B dalies 2.1 ir 2.2 punktuose nustatytų variklio išmetamų teršalų ribinių verčių aiškumu ar laikymosi užtikrinimu.

Užtikrinant reikalavimų, susijusių su taikomais bandymų ciklais ir bandomaisiais degalais, nurodytais Direktyvos I priedo B dalies 2.3 ir 2.5 punktuose, laikymąsi, valstybės narės taip pat nepranešė apie jokias konkrečias problemas. Tačiau, siekdama nustatyti hibridinių variklių įrenginiams (vidaus degimo variklio, elektros generatoriaus ir elektros variklio deriniui) taikomus bandymų ciklus, Švedija konkrečiai nurodė, kad joks bandymų ciklas kol kas netaikomas konkrečiai hibridinėms sistemoms; ir apskritai hibridinėse varomosiose sistemose naudojami varikliai sertifikuojami atliekant esamus bandymų ciklus.

Respondentai nepranešė apie jokius klausimus, kylančius dėl Direktyvos I priedo B dalies 3 punkte nustatytų patvarumo kriterijų aiškumo ir jų laikymosi užtikrinimo. Laikantis esminių su skleidžiamu triukšmu susijusių reikalavimų (Direktyvos I priedo C dalis), valstybės narės, atsakiusios į šį klausimą, nenurodė jokių sunkumų, susijusių su Direktyvos I priedo C dalies 1.1 punkte nustatytų skleidžiamo triukšmo ribinių verčių aiškumu arba laikymosi užtikrinimu. Jos taip pat nepranešė apie problemas, susijusias su Direktyvos I priedo C dalies 1.2 ir 1.3 punktuose nurodytos alternatyvos garso matavimo bandymams aiškumu ar taikymo užtikrinimu. Kai kurios valstybės narės teigė neturinčios tiesiogiai su tokiais matavimais susijusios patirties, poreikio ar galimybės juos atlikti arba kad jos rėmėsi atitikties deklaracijos turiniu ir notifikuotųjų įstaigų arba pramonės atliktais vertinimais.

5. Išvados ir tolesni veiksmai