1 langelis. Užimtumo ir socialinės tendencijos 2018 m., nepaisant ekonominės veiklos sulėtėjimo antrąjį pusmetį, padėtis ES darbo rinkose toliau gerėjo. Europos Sąjungoje užimtumas toliau augo ir buvo pasiektas naujas dirbančiųjų skaičiaus rekordas. Nedarbas mažėjo visose ES valstybėse narėse, ypač tose, kuriose jis yra didelis, ir tai padėjo sumažinti šalių tarpusavio skirtumus, nors kai kuriose jų nedarbo lygis tebėra aukštas. 2019 m. pirmąjį pusmetį pagerėjimas sulėtėjo, galbūt ir dėl mažesnių likusių darbo jėgos rezervų. Dėl atsigavimo pagerėjo ir daugelis skurdo rodiklių, tačiau kai kuriose valstybėse narėse socialinė padėtis tebekelia susirūpinimą. Nuo 2008 m. skurdo ir socialinės atskirties rizika sumažėjo daugumoje ES šalių (7 mln. žmonių mažiau nei 2008 m.; apie 13 mln., palyginti su 2012 m.), taip pat ir didelis materialinis nepriteklius, ypač Vidurio ir Rytų Europos šalyse, kuriose pradinis lygis buvo aukštas. Tačiau santykinio skurdo rizika daugelyje valstybių narių vis dar viršija prieš krizę buvusį lygį. Apskritai, didelio makroekonominio nestabilumo panaikinimas turėjo įtakos užimtumo ir socialinei padėčiai atitinkamose šalyse. Visų pirma valstybėms narėms, kuriose susidaręs perviršinis disbalansas, ir toliau būdinga silpnesnė užimtumo padėtis ir mažesni socialiniai pokyčiai; šalių, kuriose nustatytas disbalansas, padėtis šiek tiek įvairesnė, be kita ko, atsižvelgiant į skirtingą disbalanso pobūdį ir jo mastą. 2018 m. nedarbo lygis toliau mažėjo visose valstybėse narėse, tačiau kai kuriose iš jų tebėra aukštas. Padėtis labiausiai pagerėjo šalyse, kurių nedarbo lygio rodikliai buvo dideli (Graikijoje, Kipre ir Kroatijoje nedarbo lygis sumažėjo daugiau nei 2 procentiniais punktais). Visgi penkių valstybių narių (Graikijos, Ispanijos, Italijos, Kipro ir Kroatijos) rodikliai 2018 m. toliau viršijo MDP rezultatų suvestinės rodiklių ribą, kuri per pastaruosius trejus metus siekė vidutiniškai 10 %. 2018 m. nedarbo lygis buvo gerokai mažesnis už 2013 m. pasiektą aukščiausią lygį (maždaug 4 procentiniais punktais), tačiau maždaug pusėje valstybių narių jis vis dar viršijo 2008 m. rodiklius. 2019 m. pirmąjį pusmetį nedarbo lygis toliau mažėjo ir 2019 m. trečiąjį ketvirtį jis ES nukrito iki 6,3 %, o euro zonoje – iki 7,5 %. Užimtumo lygis toliau augo visose valstybėse narėse. 2018 m. užfiksuotas aukščiausias ES užimtumo lygis (20–64 metų amžiaus asmenų) – 73,2 % (72,0 % euro zonoje), o antrąjį 2019 m. ketvirtį jis toliau didėjo iki rekordinio 73,9 % lygio ir gerokai viršijo 2008 m. užfiksuotą aukščiausią iki krizės buvusį lygį – 70,2 %. Didžiausias darbuotojų skaičiumi išreikštas užimtumo padidėjimas, palyginti su 2017 m., užfiksuotas Maltoje (5,4 %), Kipre (4,1 %), Liuksemburge (3,7 %) ir Airijoje (3,2 %), o mažiausias padidėjimas užfiksuotas Lenkijoje (0,3 %), Rumunijoje (0,2 %) ir Italijoje (0,9 %). Beveik visoje ES aktyvumo lygis toliau didėjo. Per pastaruosius trejus metus aktyvumo lygis (15–64 metų amžiaus asmenų) sumažėjo tik dviejose šalyse: Kroatijoje ir Ispanijoje. Abiem atvejais jis viršijo rezultatų suvestinės ribą, kuri yra −0,2 (abiem atvejais – −0,6 procentinio punkto). Apskritai, 2018 m. ES ir euro zonos aktyvumo lygis buvo rekordiškai aukštas – atitinkamai 73,7 % ir 73,4 %, t. y. maždaug 3,5 ir 2,5 procentinio punkto didesnis už prieš krizę buvusį lygį, ir šį padidėjimą daugiausia lėmė tai, kad darbo rinkoje aktyviau dalyvauja vyresnio amžiaus darbuotojai ir moterys. Ilgalaikio ir jaunimo nedarbo lygio rodikliai pagerėjo labiau nei kitų darbo rinkos segmentų, tačiau keliose ES šalyse šis lygis tebėra aukštas. 2018 m. ilgalaikio nedarbo lygis sumažėjo visose valstybėse narėse ir visose šalyse jis buvo mažesnis nei prieš trejus metus. Didžiausias ilgalaikio nedarbo lygis buvo Graikijoje (13,6 %), Ispanijoje (6,4 %), Italijoje (6,2 %) ir Slovakijoje (4 %), tačiau visose šalyse, išskyrus Italiją, jis labai sumažėjo, palyginti su 2015 m. (Ispanijoje – maždaug 5 procentiniais punktais, Graikijoje – 4,6 procentinio punkto, Slovakijoje – 3,6 procentinio punkto). Jaunimo nedarbo lygis visose ES šalyse mažėjo trejus metus iki 2018 m. Tuo laikotarpiu jaunimo nedarbo lygis Ispanijoje, Kipre, Kroatijoje, Portugalijoje ir Slovakijoje sumažėjo 10 ar daugiau procentinių punktų. Tačiau Graikijoje, Ispanijoje ir Italijoje jaunimo nedarbo lygis vis dar viršija 30 %. Be to, 2018 m. Europos Sąjungoje nedirbo, nesimokė ir nedalyvavo mokymuose 9,6 % jaunuolių (15–24 metų amžiaus). Be to, kelių valstybių narių (Bulgarijos, Graikijos, Ispanijos, Italijos, Kipro, Kroatijos ir Rumunijos) rodikliai viršija 12 %. Skurdas ir socialinė atskirtis toliau mažėjo, tačiau kai kuriose valstybėse narėse šie rodikliai tebėra dideli. Žmonių, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, procentinė dalis 2018 m. ES toliau mažėjo ir pasiekė 21,9 %. Šis dydis yra maždaug 3 procentiniais punktais mažesnis už 2012 m. užfiksuotą aukščiausią dydį. Nepaisant to, kad per trejus metus iki 2018 m. daugumoje šalių užfiksuotas sumažėjimas, Estijoje, Liuksemburge, Jungtinėje Karalystėje ir Nyderlanduose užfiksuotas padidėjimas, nors kai kuriais atvejais (Nyderlanduose ir Liuksemburge) nuo palyginti žemo lygio. Nepaisant labai sumažėjusio skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygio (nuo beveik 39 % iki 32,8 %), Bulgarijoje šis lygis tebėra aukščiausias ES, po jos rikiuojasi Rumunija ir Graikija (abiejose šalyse jis viršija 30 %), o Latvijoje ir Lietuvoje jis tik šiek tiek mažesnis. Mažiausias skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygis nustatytas Čekijoje (12,2 %), Slovėnijoje (16,2 %), Slovakijoje (16,3 %), Suomijoje (16,5 %) ir Nyderlanduose (16,8 %). Nepaisant šių iš esmės teigiamų skurdo ir socialinės atskirties rizikos lygio pokyčių, kai kurie jo sudėtiniai elementai kito skirtingai, o tai kelia susirūpinimą kai kuriose ES šalyse, visų pirma: ·žmonių, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, procentinė dalis pastaraisiais metais išaugo trečdalyje valstybių narių: didžiausias padidėjimas trejų metų laikotarpiu užfiksuotas Liuksemburge (3 procentiniai punktai), Jungtinėje Karalystėje (2,3 procentinio punkto), Nyderlanduose (1,7 procentinio punkto) ir Belgijoje (1,5 procentinio punkto), o didžiausias sumažėjimas – Graikijoje, Lenkijoje, Portugalijoje ir Vengrijoje (visų jų maždaug 2–3 procentiniais punktais). ·Didelis materialinis nepriteklius per pastaruosius trejus metus (taip pat ir 2018 m.) sumažėjo beveik visose ES valstybėse narėse, per trejus metus jis sumažėjo daugiau kaip 13 procentinių punktų Bulgarijoje, o Graikijoje, Kipre, Kroatijoje, Latvijoje, Maltoje, Rumunijoje ir Vengrijoje jis sumažėjo 5 procentiniais punktais ar daugiau. ·Galiausiai, dėl ekonomikos atsigavimo žmonių (iki 60 metų), gyvenančių labai mažo užimtumo namų ūkiuose, procentinė dalis beveik visose ES šalyse sumažėjo, išskyrus Liuksemburgą ir Švediją, kur ši dalis padidėjo, ir Suomiją, kur ji išliko stabili per trejus metus iki 2018 m. Tuo pačiu metu dirbančiųjų skurdas visoje ES šiek tiek padidėjo – iki 9,5 % 2018 m. ir šis rodiklis tebėra artimas aukščiausiam, 2016 m. užfiksuotam, dydžiui (9,6 %).