Pokyčiai taip pat gali vykti pagal principą „iš apačios į viršų“ Amsterdamo paktu, plataus masto partneryste, dėl kurios 2016 m. gegužės mėn. susitarė didelis skaičius suinteresuotųjų subjektų ir institucijų, įskaitant miestų savivaldos institucijas, siekiama subalansuoto, tvaraus ir integruoto požiūrio miestų problemoms spręsti. Viešieji pirkimai yra viena iš pagrindinių priemonių, kuriomis galima to pasiekti, be kita ko, vykdant inovatyvius, žaliuosius ir atsakingus viešuosius pirkimus. Tokie pavyzdžiai galėtų įkvėpti kitus sekti panašiu keliu, atsižvelgiant į jų ypatumus.

Nors į nacionalinę teisę direktyvos buvo perkeliamos ilgai, atnaujinta teisinė sistema jau priimta didžiojoje daugumoje valstybių narių. Tačiau įgyvendinant Europos semestrą nustatyta daug konkrečių sričių, kuriose pagerinus nacionalines viešųjų pirkimų nuostatas būtų reikšmingai padidintas konkurencingumas ir veiksmingumas. Be to, valstybės narės visapusiškai neišnaudoja viešųjų pirkimų kaip strateginės priemonės tvariems socialinės politikos tikslams ir inovacijoms remti. Todėl tai tinkamas metas susitelkti į pažangų naujų taisyklių taikymą praktikoje.

Viešojo sektoriaus institucijoms viešieji pirkimai yra veiksminga priemonė efektyviai, tvariai ir strategiškai panaudoti viešąsias lėšas, visų pirma nacionalinių biudžetų suvaržymo laikotarpiu. Viešiesiems pirkimams kasmet išleidžiama 2 000 mlrd. EUR, todėl geresnis jų valdymas galėtų padėti sutaupyti daug valstybės biudžetų lėšų ir padidinti investicijas. Pavyzdžiui, padidinus veiksmingumą 10 proc., būtų galima sutaupyti net 200 mlrd. EUR per metus, nemažinant europiečiams teikiamų paslaugų lygio. Viešieji pirkimai taip pat daro didelį poveikį ES struktūriniams ir investicijų fondams, kurių beveik pusė lėšų išleidžiama sudarant viešojo pirkimo sutartis. Tinkamas sutarčių sudarymas padeda kuo veiksmingiau panaudoti šių ES fondų lėšas.

Šiame komunikate pristatoma viešųjų pirkimų strategija, kurioje nustatyta bendra politikos sistema ir apibrėžti aiškūs prioritetai siekiant pagerinti viešųjų pirkimų praktiką ir remti investicijas visoje ES. Kartu su šia strategija pristatomos trys konkrečios iniciatyvos. Komisija pristato komunikatą dėl didelių infrastruktūros projektų mechanizmo, kuriuo viešojo sektoriaus institucijoms suteikiama aiškumo ir pateikiama rekomendacijų viešųjų pirkimų srityje. Taip pat ji siūlo Rekomendaciją, kuria siekiama didinti viešųjų pirkėjų profesionalumą, nes kvalifikuota darbo jėga vaidina lemiamą vaidmenį užtikrinant efektyvų įgyvendinimą. Be to, siekiant skatinti visuomenei reikalingus naujus ir tvaresnius sprendimus, tuo pačiu metu pradedamos tikslinės konsultacijos dėl inovacijų viešųjų pirkimų gairių projekto.

Didelė viešųjų investicijų dalis mūsų ekonomikoje išleidžiama viešųjų pirkimų būdu (14 proc. ES BVP), todėl jie yra esminis investicijų ekosistemos elementas. Viešojo sektoriaus institucijos gali strategiškiau pasinaudoti šiuo svertu, kad gautų geresnę vertę už kiekvieną išleistą viešąjį eurą ir prisidėtų prie novatoriškesnės, tvaresnės, įtraukesnės ir konkurencingesnės ekonomikos. Be to, viešųjų pirkimų gerinimas padeda stiprinti bendrąją rinką, ko siekti 2017 m. pranešime apie Sąjungos padėtį paragino Pirmininkas J.-C. Junckeris.

ES išgyvenant esminių pokyčių laikotarpį ir atsinaujinus diskusijoms dėl jos tolesnės krypties, akivaizdu, kad europiečiai nusipelno ES, kuri duotų konkrečių rezultatų, ir jie vis garsiau to reikalauja. Veiksmai ES lygmeniu turėtų lemti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, tvarumą, solidarumą ir saugumą. Kaip išdėstyta Investicijų plane Europai, siekiant šių rezultatų labai svarbu skatinti investicijas, kurios bendrojoje rinkoje padėtų sukurti daugiau darbo vietų ir užtikrinti tvarų augimą.

Siekiant ekonomiškai naudingiausiu būdu panaudoti viešuosius išteklius, viešieji pirkimai grindžiami atviru konkursu. Ši konkurencinė procedūra nebenaudojama arba naudojama vis mažiau. 5 proc. TED paskelbtų sutarčių paskiriamos po derybų, neskelbiant konkurso. 2006–2016 m. konkursų, kuriuose pateikiamas tik vienas pasiūlymas, padaugėjo nuo 17 proc. iki 30 proc. Per tą patį laikotarpį vidutinis pasiūlymų skaičius konkurse sumažėjo nuo penkių iki trijų. Tai rodo, kad įmonėms sunkiau patekti į viešųjų pirkimų rinkas, ypač tarpvalstybiniu mastu. MVĮ laimi tik 45 proc. viešųjų pirkimų sutarčių, kurios viršija nustatytą ES ribą, vertės. Tai akivaizdžiai mažiau nei jų dalis ekonomikoje.

Dažnai viešieji pirkimai vis dar laikomi paprasta administracine procedūra, kurią taikydamos valstybės institucijos perka pagrindinius produktus, paslaugas ar darbus, kurių reikia jų veiklai. Tai matyti iš fakto, kad aiškių ir konsoliduotų viešųjų pirkimų duomenų dažnai nėra. Nėra ES mastu bendro sutarimo dėl to, kuriuos duomenis reikia rinkti ir kokiu tikslu. Daugelyje valstybių narių centrinės valdžios institucijos negali nurodyti tikslių išlaidų viešiesiems pirkimams savo šalyje, nepaisant to, kad sumos labai didelės. Tokiais atvejais visuomenės kontrolė beveik nevyksta, nėra galimybės formuoti duomenimis grindžiamos politikos ir apsunkinama net biudžeto kontrolė.

Taip pat lėtai vyksta skaitmeninė viešųjų pirkimų pertvarka. 2016 m. tyrimo duomenimis tik keturios valstybės narės naudojasi skaitmeninėmis technologijomis visais pagrindiniais pirkimo proceso etapais. Valstybės narės naujų technologijų atsiradimo dar neišnaudoja kaip galimybės supaprastinti ir paspartinti viešųjų pirkimų procedūras.

Perkančiosios organizacijos retai perka kartu, nes tik 11 proc. procedūrų sudaro bendradarbiavimu grindžiamos viešųjų pirkimų procedūros. Perkant urmu dažnai galima gauti geresnes kainas, taip pat keistis praktine patirtimi ir pasiekti geresnę kokybę. Nors ne visų rūšių pirkimus galima vykdyti kartu, iš esmės nedidelis kartu vykdomų pirkimų skaičius rodo prarastas galimybes.

Teigiama, kad viešųjų pirkimų procedūros yra pernelyg sudėtingos ir užkrauna pernelyg didelę administracinę naštą, net ir po esminės pirmiau minėtos ES taisyklių reformos ir supaprastinimo 2014 m. Tarpvalstybiniai infrastruktūros projektai dar sudėtingesni – jie iš esmės nėra standartiniai, nes yra susiję su įvairiais veiksmais, kurie turi būti įgyvendinti skirtingose valstybėse narėse. Sudėtingumo laipsnis taip pat priklauso nuo to, kaip taisyklės taikomos praktikoje ir kokiu mastu naudojamos naujos priemonės. Viešieji pirkimai gali būti dar labiau supaprastinti standartizuojant procesus, institucijoms dalijantis geriausios praktikos pavyzdžiais ir didinant viešųjų pirkimų specializaciją.

3.Tolesni veiksmai. Plati partnerystė bendrai sėkmei

Siekiant didinti viešųjų pirkimų strateginės reikšmės pripažinimą ir gerinti viešuosius pirkimus praktikoje, būtina prisiimti stiprią ir plačią politinę atsakomybę visais valdymo lygmenimis. Šią sritį galima gerokai patobulinti, jei valdžios institucijos įsipareigos rimtai to siekti. Užuot laikius viešuosius pirkimus administracine prievole, daug daugiau būtų galima pasiekti taikant iniciatyvumu grindžiamą politiką.

Be nusistovėjusio teisinio bendradarbiavimo ir paramos, Komisija taip pat pasirengusi bendradarbiauti su valstybėmis narėmis ir suinteresuotaisiais subjektais dėl jiems iškylančių sunkumų srityse, kuriose ES masto veiksmai ir parama gali suteikti akivaizdžios naudos. Kad atliktų reikiamus patobulinimus, Komisija siūlo plačią bendradarbiavimo partnerystę, kuri padės pereiti prie veiksmingos, skaidrios, skaitmeninės, pažangios viešųjų pirkimų sistemos, visiškai pritaikytos spręsti šiandieninės besikeičiančios aplinkos iššūkius. Kiekvienas partneris atliks savo vaidmenį, tačiau įsipareigojimai turėtų stiprinti vienas kitą. Keli vienalaikiai ir koordinuoti patobulinimai gali duoti didesnės bendros naudos nei paprasta visų pavienių pastangų suma, nes pasijus didinamasis sverto poveikis.

Partnerystė galėtų apimti šiuos suinteresuotuosius subjektus ir aspektus:

-Nacionalinės valdžios institucijos galėtų pagerinti viešųjų pirkimų organizavimą parengdamos aiškias nacionalines viešųjų pirkimų strategijas, užtikrindamos veiksmingesnį koordinavimą nacionaliniu ir regionų lygmeniu, parengdamos aiškias nacionalines taisykles ir praktines gaires, keisdamosi gerąja patirtimi, steigdamos kompetencijų paramos centrus ir centrines perkančiąsias organizacijas, didindamos skaidrumą ir užtikrindamos sparčias, nepriklausomas ir nešališkas peržiūros procedūras.

-Regionų ir vietos valdžios institucijos galėtų daugiau bendradarbiauti ir naudoti grupinius pirkimus, skatinti strateginius ir skaitmeninius viešuosius pirkimus ir didinti viešųjų pirkėjų profesionalumą.

-Komisija įsipareigotų bendradarbiauti ir toliau plėtoti įvairias pagalbines priemones, įskaitant įvairių pagrindinių sričių gaires ir gerosios patirties pavyzdžius, siekiant viešuosius pirkimus padaryti kuo paprastesnius ir veiksmingesnius. Tuo pačiu metu ji toliau vykdys savo vykdymo užtikrinimo politiką ir strategiškai naudosis savo diskrecija, daugiausia dėmesio skirdama svarbiausiems ES teisės pažeidimams, kurie kenkia piliečių ir įmonių interesams.

-Įmonės, pramonė ir įmonių asociacijos galėtų, pavyzdžiui, paskatinti aktyvesnį dalyvavimą viešųjų pirkimų rinkose, taip pat už savo šalies ribų, parengdamos vertinimo modelius, skirtus objektyviai palyginti skirtingus sprendimus. Peržiūros procedūros turėtų būti naudojamos atsakingai. Išankstinės rinkos konsultacijos yra svarbus etapas siekiant pagerinti viešųjų pirkimų patirtį ir jose taip pat turėtų dalyvauti MVĮ.

-Suinteresuotieji subjektai. Daugelyje miestų ir bendruomenių vis daugiau dėmesio skiriama dalyvaujamajam biudžeto metodui, pagal kurį daugiau dėmesio galėtų būti skiriama strateginiams vietos grupių remiamiems kriterijams. Žurnalistai ir visuomenė turėtų naudotis turimais duomenimis ir vykdyti pirkimų visuomenės kontrolę ir reikalauti viešųjų pirkėjų atsakomybės. Mokslininkai ir akademinės bendruomenės nariai atlieka svarbų vaidmenį, be kita ko, atlikdami analizę ir kurdami duomenų modelius.

ES lygmeniu atitinkami Europos Parlamento komitetai ir Konkurencingumo taryba galėtų tapti nuolatinių politinių diskusijų forumu viešųjų pirkimų klausimais valstybėse narėse. Partnerystė taip pat galėtų vykti per savanoriškus struktūrinius dialogus viešųjų pirkimų klausimais, kurie, prireikus, būtų visiškai suderinti su Europos semestru. Šie dialogai būtų įgyvendinami bendradarbiaujant Komisijai ir valstybėms narėms. Be to, tai leidžia taikyti diferencijuotą metodą: kai reikia, pagrindinį dėmesį skiriant struktūrinių reformų įgyvendinimui ir atitikties užtikrinimui, o kitais atvejais – labiau pažengusios pagalbos teikimui. Panašūs procesai taip pat gali būti sukuriami nacionaliniu lygmeniu, į veiksmingą bendradarbiavimo procesą įtraukiant atitinkamus suinteresuotuosius subjektus. Kadangi šiuo metu 70 proc. ES gyventojų gyvena miestuose, Komisijos pasiūlyta miestų darbotvarkė, kuria sukuriama visos Europos platforma daugelio lygmenų suinteresuotųjų subjektų įtraukimui, atlieka svarbų vaidmenį.

Pažangių viešųjų pirkimų sistemų, pritaikytų XXI amžiui, įgyvendinimui būtinas įsipareigojimas ir pasiryžimas modernizuoti, skaitmeninti ir didinti profesionalumą. Būtinas aiškus susitarimas kaip turi būti matuojama sėkmė, kartu nustatant aiškius etapus ir pažangos stebėseną. Visų lygmenų valdžios institucijos ir suinteresuotieji subjektai – atsižvelgiant į nevienalytes viešųjų pirkimų sistemas ir skirtingą brandos ir pažangos lygį įvairiose valstybėse narėse – gali geriausiai nustatyti savo įsipareigojimų turinį ir lygį.