Komisijos darbo dokumentas dėl Bendrijos 2006-2010 m. gyvūnų apsaugos ir gerovės veiksmų plano - Strateginis siūlomų veiksmų pagrindas {SEC(2006) 65} /* KOM/2006/0014 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 23.01.2006 KOM(2006) 14 galutinis KOMISIJOS DARBO DOKUMENTAS dėl Bendrijos 2006–2010 m. gyvūnų apsaugos ir gerovės veiksmų plano Strateginis siūlomų veiksmų pagrindas {SEC(2006) 65} TURINYS 1. 1 VEIKSMAS. galiojančių minimalių gyvūnų apsaugos ir gerovės standartų atnaujinimas 3 1.1. Aplinkybės 3 1.2. Gyvūnų gerovė – Kertinis Bendrijos politikos akmuo 4 1.3. Svarbus gyvūnų gerovės vaidmuo reformuotoje bendroje žemės ūkio politikoje (BŽŪP) 5 2. 2 VEIKSMAS. Didelės svarbos suteikimas su nustatyta politika suderintiems moksliniams tyrimams gyvūnų apsaugos ir gerovės srityje ir „3R“ principo taikymui 6 2.1. Aplinkybės 6 2.2. Europos gyvūnų apsaugos ir gerovės centras arba laboratorija 8 2.3. Naujų praktinių priemonių taikymas gyvūnų gerovei užtikrinti 8 2.4. „3R“ principų taikymas bandymams naudojamiems gyvūnams 8 3. 3 VEIKSMAS. Standartizuotų gyvūnų gerovės rodiklių nustatymas 10 3.1. Aplinkybės – integruotas požiūris 10 3.2. ES gyvūnų gerovės ženklas – gamybos sistemų klasifikavimas pagal taikomus gerovės reikalavimus 10 4. 4 VEIKSMAS. Užtikrinti, kad gyvūnų laikytojai ir (arba) prižiūrėtojai bei visuomenė aktyviau dalyvautų taikant galiojančius gyvūnų apsaugos ir gerovės standartus, būtų geriau apie juos informuoti ir gerai suprastų savo vaidmenį skatinant gyvūnų apsaugą ir gerovę 11 4.1. Aplinkybės – pasikeitęs visuomenės požiūris 11 4.2. Nuveikti darbai 12 4.3. Kompetentingas gyvūnų prižiūrėtojas (laikytojas) ir plačioji visuomenė – geriausi gyvūnų gerovės gynėjai 12 5. 5 VEIKSMAS. Toliau remti ir inicijuoti naujas tarptautines iniciatyvas, kuriomis siekiama gerinti supratimą apie gyvūnų gerovę ir sutarimo gyvūnų gerovės klausimais 13 5.1. Aplinkybės 13 5.2. Bendradarbiavimas su Pasaulio gyvūnų sveikatos organizacija (OIE) 14 5.3. Gyvūnų gerovės skatinimas plėtojant ES daugiašalius ir dvišalius santykius 14 5.4. Supratimo apie gyvūnų gerovę didinimas besivystančiose šalyse ir prekybos galimybių sudarymas 15 1. 1 VEIKSMAS. GALIOJANčIų MINIMALIų GYVūNų APSAUGOS IR GEROVėS STANDARTų ATNAUJINIMAS 1.1. Aplinkybės Nepaisant to, kad didžiausia pažanga gyvūnų gerovės srityje padaryta visai neseniai, jau daugelį amžių visuomenė pripažino savo pareigą rūpintis gyvūnais, o daugelyje šalių nuo seno galioja teisės aktai, reglamentuojantys gyvūnų apsaugą ir draudžiantys žiaurų elgesį su gyvūnais. EB lygiu pirmasis gyvūnų gerovę reglamentuojantis teisės aktas, priimtas 1974 m., buvo susijęs su skerdžiamų gyvūnų apsauga[1]. Šios direktyvos konstatuojamosios dalys atspindi svarbą, kuri jau tuo metu buvo teikiama gyvūnų gerovei ir papildomų kančių prevencijai: „Kadangi Bendrija taip pat turėtų imtis veiksmų, skirtų užkirsti kelią apskritai visoms žiauraus elgesio su gyvūnais formoms; kadangi, atrodo, pageidautina, kad pirmiausia šių veiksmų būtų imtasi nustatant sąlygas, pavyzdžiui, skirtas išvengti visų skerdžiamų gyvūnų papildomų kančių.“ Vėliau buvo priimama vis daugiau gyvūnų apsaugą reglamentuojančių Bendrijos teisės aktų. Komisijai tenka svarbi pareiga užtikrinti, kad naujieji gyvūnų gerovės standartus reglamentuojantys teisės aktai būtų pagrįsti naujausiomis mokslo ir profesinėmis žiniomis bei praktine patirtimi. Komisija, atlikdama EB sutarčių sergėtojos vaidmenį, taip pat privalo užtikrinti, kad Bendrijos teisės aktai būtų tinkamai įgyvendinami bei užtikrinamas jų vykdymas, o Komisijos kontrolės tarnyba (Maisto ir veterinarijos tarnyba arba MVT) atlieka svarbų vaidmenį įgyvendinant šią užduotį. Prie mokslinio minėtos politikos pagrindo savo veikla taip pat prisidėjo šios patariamosios institucijos: Veterinarijos mokslinis komitetas[2], Gyvūnų sveikatos ir gyvūnų gerovės mokslinis komitetas[3], Patarėjų biotechnologijų etikos klausimais grupė ir neseniai įkurta Europos maisto saugos tarnyba[4]. Iki šiol priimtais teisės aktais daugiausia nustatomos būtiniausios ūkiuose auginamų gyvūnų apsaugos taisyklės. Išsamesnės taisyklės nustatytos tik kelių rūšių gyvūnų (veršelių, kiaulių ir vištų dedeklių) auginimui, o kitų rūšių gyvūnų, pavyzdžiui, galvijų arba melžiamų karvių, avių, kalakutų, ančių ir kt. auginimui nustatyti tik bendro pobūdžio reikalavimai. Atsižvelgiant į turimus mokslinius įrodymus ir pažangą, padarytą šiuos klausimus sprendžiant tarptautiniuose forumuose (pavyzdžiui, Europos Taryboje[5]), sunku pateisinti tai, kad iki šiol daugumai ūkiuose auginamų gyvūnų rūšių dar nėra nustatyti konkretūs gyvūnų gerovės standartai. Vis daugiau informacijos gaunama apie žuvų jautrumą, ir šį klausimą jau svarstė Europos Taryba, o Pasaulio gyvūnų sveikatos organizacija (OIE) tai pat rengia rekomendacijas dėl ūkiuose auginamų žuvų gerovės. Nuo devintojo dešimtmečio ES aplinkos politika apėmė teisės aktus, kuriais ne tik siekta derinti vieną bendrą rinką, bet ir gerinti su gyvūnų gerove susijusią padėtį. Įtraukus 175 straipsnį, Bendrijos teisės aktuose buvo galima spręsti ir kitus gyvūnų apsaugos bei gerovės klausimus. Komisijos aplinkos politika apima tokius klausimus, kaip: humaniško gyvūnų gaudymo spąstais standartai, prekyba laukiniais gyvūnais, gyvūnų laikymas zoologijos soduose, tam tikrų ruonių jauniklių kailių importas ir kt. ES 2001–2010 m. aplinkos veiksmų programoje „Aplinka 2010: mūsų ateitis, mūsų pasirinkimas“ taip pat numatyta siekti konkretaus tikslo – saugoti natūralias buveines ir augaliją bei gyvūniją. Tarptautiniu mastu, pavyzdžiui, Bendrija sudarė susitarimą su Kanada ir Rusijos Federacija dėl tarptautinių humaniško gyvūnų gaudymo spąstais standartų; labai panašus susitarimas suderinto protokolo forma buvo sudarytas ir su JAV. Bandymams naudojamų gyvūnų apsaugos srityje Komisija dar 1985 m. pateikė direktyvos dėl bandymams ir kitiems mokslo tikslams naudojamų gyvūnų apsaugos pasiūlymą. Be to, Tarybos sprendimu 1999/575/EB Bendrija tapo Europos Tarybos konvencijos ETS 123 dėl eksperimentiniais ir kitais mokslo tikslais naudojamų stuburinių gyvūnų apsaugos šalis. Tai dar labiau sustiprina įsipareigojimą dėti pastangas siekiant rasti kuo pakeisti bandymams naudojamus gyvūnus ir pagerinti padėtį tų gyvūnų, kurie vis dar naudojami šiems tikslams. Kasmet ES moksliniams tyrimams ir bandymams naudojama maždaug 10 milijonų gyvūnų; beveik 25 % bandymų laikomi reglamentuojamais bandymais – tai, pavyzdžiui, su sauga susiję bandymai, maisto produktų bandymai ir vaistų kontrolė. Pramonės ir mokslinių tyrimų sektoriuose gyvūnai bandymams yra naudojami vis rečiau pirmiausia dėl to, kad buvo atrastos naujos cheminės medžiagos ir pasikeitė mokslinių tyrimų metodai, o ne dėl to, kad atliekant reglamentuojamus bandymus buvo rasti gyvūnų naudojimui alternatyvūs sprendimai. 1.2. Gyvūnų gerovė – Kertinis Bendrijos politikos akmuo Amsterdamo sutartimi prie EB sutarties pridėtame Protokole dėl gyvūnų apsaugos ir gerovės nurodomos pagrindinės veiklos sritys, kuriose Bendrija ir valstybės narės, formuodamos ir įgyvendindamos politikos kryptis, turi atsižvelgti į visų gyvūnų gerovės reikalavimus. Įvairūs tyrimai rodo, kad ES piliečiams vis svarbesni aukšti gyvūnų gerovės standartai, kurie daro tiesioginį ir netiesioginį poveikį maisto saugai ir kokybei. Todėl svarbu, kad prie tokių raidos krypčių prisitaikytų ir žemės ūkio reguliavimo bei paramos sistemos. Ryšį tarp maisto saugos ir gyvūnų gerovės Komisija pripažino Baltojoje knygoje dėl maisto saugos, taip pat užtikrindama integruotą požiūrį į gyvūnų sveikatos, gerovės ir maisto saugos kontrolę visoje maisto grandinėje, pirmiausia Reglamentu (EB) Nr. 882/2004[6]. Šiame reglamente taip pat numatyta organizuoti mokymo kursus valstybių narių kompetentingų institucijų darbuotojams siekiant darnesnio požiūrio į valstybėse narėse atliekamą oficialią kontrolę. Tačiau šį mokymą galima laikyti tik papildoma priemone, kuri negali pakeisti pačių valstybių narių organizuojamo mokymo. Be to, gali būti sukurtas forumas, kuriame valstybės narės galėtų keistis informacija apie patirtį, įgytą įgyvendinant gyvūnų gerovei skatinti skirtas priemones, ir taip palengvinti informacijos apie geriausią praktiką sklaidą. Siekiant sumažinti informacijos perdavimo išlaidas, išvengti dvigubo darbo ir padidinti administracinį veiksmingumą, būtina apsvarstyti galimybę naudotis šiuolaikinėmis technologijomis ir pasitelkti e. vyriausybės sprendimus keičiantis ir tvarkant informaciją, kuria numatoma keistis. Tarybos sprendime 90/424/EEB dėl išlaidų veterinarijos srityje nustatyta, kad Bendrija turi prisidėti finansuojant informavimo apie gyvūnų apsaugą politikos kūrimą, ir numatyta finansuoti tyrimus, būtinus gyvūnų apsaugos teisės aktams rengti ir tobulinti. Taip pat reikėtų numatyti galimybę pasitelkti Tarybos sprendime 90/424 numatytas priemones siekiant finansiškai paremti prie šio darbo dokumento pridėtame veiksmų plane išdėstytas pagrindines iniciatyvas. Bendrija turi svarbių įsipareigojimų šiose srityse: bandymams auginamų gyvūnų apsauga, bandymams su gyvūnais alternatyvių bandymo metodų tvirtinimas, laukinių gyvūnų gaudymas spąstais, zoologijos soduose laikomų gyvūnų gerovė, prekyba laukiniais ir nykstančių rūšių gyvūnais. Kitose srityse, kaip antai nykstančių rūšių apsauga, biologinės ir genetinės įvairovės išsaugojimas ir pažanga biotechnologijų, pirmiausia gyvūnų klonavimo, srityje, būtina gerai įvertinti galimas pasekmes gyvūnų gerovei. Pagal bendrą žuvininkystės politiką Komisijos parengtoje Tvaraus Europos akvakultūros vystymosi strategijoje[7] pabrėžiama būtinybė gerinti ūkiuose auginamų žuvų gerovę ir rengiant konkrečius ūkiuose auginamų žuvų apsaugos teisės aktus atkreipti dėmesį į tokių organizacijų kaip Europos Taryba parengtas rekomendacijas. Dėl bandymams naudojamų gyvūnų apsaugos Komisija šiuo metu rengia Direktyvos 86/609/EEB pakeitimus. Ši direktyva keičiama siekiant pagerinti gyvūnų naudojimą bandymams Europos Sąjungoje reglamentuojančius teisės aktus ir užtikrinti, kad su gyvūnais, kurie vis dar naudojami bandymams, būtų elgiamasi tinkamai ir humaniškai. Pirmiausia bus nustatyti reikalavimai dėl leidimo bandymams, personalui ir įmonėms suteikimo, taip pat dėl įmonių, kurios veisia, tiekia arba naudoja laboratorinius gyvūnus, tikrinimo ir įvesta etinio vertinimo procedūra. Įvairių Komisijos generalinių direktoratų, atsakingų už gyvūnų apsaugą, bendras darbas labai palengvins Komisijos užduotį įgyvendinti Sutarties protokolo reikalavimus. Siekiant užtikrinti tinkamą ilgesnės trukmės strategijų įgyvendinimo priežiūrą ir reaguoti į vis didėjantį ES piliečių reikalavimą nustatyti pažangesnius gyvūnų apsaugos standartus, reikėtų sistemingiau kurti kompetencijos tinklus. 1.3. Svarbus gyvūnų gerovės vaidmuo reformuotoje bendroje žemės ūkio politikoje (BŽŪP) Taikant neseniai priimtas BŽŪP reformos priemones įvestas principas, pagal kurį tiesioginių išmokų gavėjai nuo 2007 m. turės laikytis įvairiose srityse nustatytų standartų, įskaitant gyvūnų gerovės standartus. Nustačius pažeidimą, bus taikomos sankcijos, t. y. sumažinamos arba nebemokamos subsidijos; sankcijų taikymo sistema bus parengta taip, kad taikoma sankcija būtų proporcinga pažeidimo dydžiui. Tačiau dar svarbesnės gyvūnų gerovės požiūriu yra naujosios priemonės, numatytos pagal kaimo plėtros politiką. Siekiant pagerinti gyvūnų gerovę, gali būti remiamos investicijos į žemės ūkio valdas arba žemės ūkio produktų perdirbimas ir prekyba jais. Be to, taikant ekologiško ūkininkavimo priemones būtų galima nustatyti gyvūnų gerovę reglamentuojančių teisės aktų laikymosi sąlygą, kurią turėtų patenkinti paramos gavėjai, o šio reikalavimo įvykdymą užtikrintų valstybės narės. Taip pat buvo nustatytos šios papildomos priemonės: - ekologiško ūkininkavimo skyrius papildytas priemone, skirta remti ūkininkus, kurių gyvulininkystės praktika yra pažangesnė už gerą gyvulininkystės praktiką; - pagal skyriuje „standartų atitikimas“ nustatytas priemones numatoma skirti finansinę pagalbą ūkininkų veiklos išlaidoms finansuoti, siekiant padėti jiems prisitaikyti prie griežtų standartų, nustatytų pagal Bendrijos teisės aktus, tokiose srityse, kaip antai: aplinka, visuomenės, gyvūnų ir augalų sveikata bei gyvūnų gerovė. Be to, gali būti remiamos ūkininkų konsultavimo paslaugos, padėsiančios ūkininkams laikytis standartų; - skyriuje „Maisto kokybė“ paramą numatoma teikti maisto kokybės programų (įskaitant programas, pagrįstas aukštais gyvūnų gerovės standartais) dalyviams ir gamintojų grupėms, teikiančioms informaciją apie remiamas kokybės programas, skatinančioms ir reklamuojančioms jas, įskaitant programas, pagrįstas patobulintomis gyvūnų gerovės nuostatomis. Taigi akivaizdu, kad pagal naująją pertvarkytos BŽŪP sistemą valstybės narės ir Komisija turi galimybę naudotis įvairesnėmis priemonėmis, kad patenkintų visuomenės reikalavimą užtikrinti tvaresnę gamybą ir sugriežtinti gyvūnų gerovės standartus. Pavyzdžiui, Europos veiksmų plane dėl ekologiškų maisto produktų ir ekologinio ūkininkavimo[8] Komisija pabrėžė, kad ekologinis ūkininkavimas atlieka visuomenei svarbų dvejopą vaidmenį – padeda saugoti aplinką ir gyvūnų gerovę bei tenkinti vartotojų poreikius; šiai nuostatai vėliau pritarė ir Taryba[9]. Šiame veiksmų plane Komisija pasiryžo įrodyti ekologinio ūkininkavimo naudą visuomenei nustatydama, kad aukštas gyvūnų gerovės apsaugos lygis yra vienas iš ekologinio ūkininkavimo tikslų. Šis konkretus tikslas buvo įgyvendintas pateikus (naujojo) Tarybos reglamento dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo pasiūlymą. Šiame pasiūlyme numatyta, kad ekologiniam ūkininkavimui taikomas aukščiausių gyvūnų gerovės reikalavimų laikymosi principas. 2. 2 VEIKSMAS. DIDELėS SVARBOS SUTEIKIMAS SU NUSTATYTA POLITIKA SUDERINTIEMS MOKSLINIAMS TYRIMAMS GYVūNų APSAUGOS IR GEROVėS SRITYJE IR „3R“ PRINCIPO TAIKYMUI 2.1. Aplinkybės Atsižvelgiant į įsipareigojimus pagal EB sutarties protokolą, Bendrijos finansuojamoje mokslinių tyrimų politikoje nustatytas konkretus reikalavimas, kad įgyvendinant mokslinių tyrimų politiką būtina atsižvelgti į gyvūnų gerovės ir etinius klausimus. Vertinant etinius naujų technologijų aspektus svarbu, kad nauji reikalavimai gyvūnų gerovės srityje būtų pagrįsti svariomis mokslinėmis žiniomis. Šis principas turėtų būti taikomas tais atvejais, kai naujosios biotechnologijos (pvz., gyvūnų klonavimas) gali turėti poveikio gyvūnų gerovei; tačiau jo taikymas yra svarbus ir kuriant tam tikras šiuolaikinio ūkininkavimo, pavyzdžiui, ekstensyviosios arba ekologinės gamybos, sistemas. Todėl formuojant su gyvūnų gerove susijusią politiką ir rengiant rekomendacijas reikėtų atsižvelgti į naujausią mokslinę informaciją. O tais atvejais, kai nėra objektyvios informacijos tinkamai politikai ir rekomendacijoms parengti, į šį faktą reikėtų atsižvelgti nustatant mokslinių tyrimų prioritetus. Komisija parėmė kelis mokslinių tyrimų projektus, atliktus ūkiuose auginamų gyvūnų gerovės srityje[10]. Tai buvo projektai, apėmę įvairias tyrimų sritis – nuo sociologinių vartotojų elgesio studijų iki gyvūnų gerovės paukštienos ir veršienos gamybos ūkiuose studijų[11]; įgyvendindama teminį „Maisto kokybės ir saugos“ prioritetą, šiuo metu Komisija remia integruotą projektą, pavadintą „Gyvūnų gerovės aspekto integravimas į maisto kokybės grandinę: nuo visuomenės susirūpinimo iki didesnės gerovės ir skaidrios kokybės“[12]. Taip pat buvo paremti keli projektai, susiję su ūkiuose auginamų gyvūnų veislininkystės ir veisimo (taip pat naujų veisimo technologijų, pvz., klonavimo) etiniais, teisiniais ir socialiniais aspektais. Be to, moksliniai tyrimai yra finansuojami pagal prioritetinę teminę sritį „Globalūs pokyčiai ir ekosistemos“ pažangių cheminių medžiagų bandymo strategijų srityje, o pagal prioritetinę teminę sritį „Genomikos ir biotechnologijų taikymas sveikatos priežiūrai“ – in vitro bandymų, leidžiančių numatyti cheminių medžiagų poveikį žmogui, strategijų srityje; taip pat remiami konkretūs projektai toksikologijos ir endokrinus ardančių cheminių medžiagų srityje. Šiuo metu rengiama Septintoji mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros pagrindų programa[13], kuri turėtų būti taikoma nuo 2007 m. iki 2013 m. Pagal siūlomą programą gyvūnų gerovė, susijusi su ūkiuose auginamais gyvūnais pagal bendradarbiavimo programos 2 teminę sritį „Maisto produktai, žemės ūkis ir biotechnologijos“, sudaro strategijos, skirtos sukurti žiniomis pagrįstą bioekonomiką, dalį. Pagal pagrindų programas atliekamais moksliniais tyrimais siekiama pagerinti Europos konkurencingumą, o juos atliekant būtina atsižvelgti į svarbiausias Europos politikos kryptis. Į pagrindų programą buvo įtraukti konkretūs moksliniai tyrimai, kuriais siekiama paremti politikos kryptis, ir sukurta konsultacijų struktūra, skirta nustatyti tokių mokslinių tyrimų prioritetus tariantis su generaliniais direktoratais, atsakingais už konkrečias politikos sritis. Konsultuojamasi bus siekiant nustatyti atitinkamų mokslinių tyrimų gyvūnų gerovės srityje prioritetus įgyvendinant Septintąją pagrindų programą. „3R“ veikla bus remiama 4 prioritetinėse teminėse srityse iš 9: 1. Sveikata, 2. Maisto produktai, žemės ūkis ir biotechnologijos, 4. Nanomokslai, nanotechnologijos, medžiagos ir naujos gamybos technologijos ir 6. Aplinka (įskaitant klimato kaitą). Be to, technologijų platformos tokiose srityse kaip visuotinė gyvūnų sveikata ir ūkiuose auginamų gyvūnų auginimas bei veisimas taip pat svariai prisidės prie gyvūnų gerovės. 2.2. Europos gyvūnų apsaugos ir gerovės centras arba laboratorija Atsižvelgiant į tai, kad gyvūnų gerovė tapo visuotinai pripažinta mokslo disciplina, bus apsvarstyta galimybė įsteigti Europos gyvūnų apsaugos ir gerovės centrą arba laboratoriją. Europos centrui (laboratorijai) būtų galima pavesti tam tikras svarbias užduotis, susijusias su šio veiksmų plano įgyvendinimu. Konkrečiai, šis centras galėtų dalyvauti naujų gerovės rodiklių standartizavimo ir (arba) sertifikavimo procese įgyvendinant 3 veiksmą (standartizuotų gyvūnų gerovės rodiklių nustatymas). Be to, centras galėtų koordinuoti ir skatinti mokslinius tyrimus, kuriais siekiama atnaujinti šiuo metu galiojančius standartus, ir skatinti išsamesnius neatsiejamų ryšių tarp gyvūnų sveikatos ir gerovės bei atitinkamai sąsajų su maisto produktų sauga ir kokybe tyrimus. Šis aspektas svarbus šiuo metu Europos Sąjungoje ir tarptautiniu lygiu vykstančioms ir būsimoms diskusijoms dėl gyvūnų gerovės. Šis centras taip pat galėtų būti „kompetencijos centru“, kuris skatintų aktyvius informacijos mainus visose su gyvūnų gerove susijusiose srityse. Informacijos mainai gali vykti įvairiai: keičiamasi svarbiausiomis žiniomis, gautomis atlikus tikslinius mokslinius gyvūnų gerovės tyrimus, įgyvendinant mainų programas, skatinant bandymams su gyvūnais alternatyvius metodus arba sukuriant formalesnę platformą ar informacijos punktą, skirtą keistis informacija ir rinkti žinias apie geriausią praktiką ir ją skatinti. Be to, šis centras galėtų dalyvauti kuriant Europos gyvūnų gerovės ženklą (žr. 3.2 skyrių) nustatydamas suderintus ir mokslo žiniomis pagrįstus Europos lyginamuosius kriterijus. Jis taip pat galėtų dalyvauti rengiant socialines ir ekonomines studijas bei atliekant poveikio vertinimą, kurie yra būtini įgyvendinant svarbiausias naujas priemones gyvūnų gerovės srityje. 2.3. Naujų praktinių priemonių taikymas gyvūnų gerovei užtikrinti Atliekant mokslinius tyrimus vis didesnis dėmesys turėtų būti skiriamas gyvūnų gerovės reikalavimų laikymosi priežiūros sistemų kūrimui, kad oficialūs patikrinimai būtų atliekami veiksmingiau ir iniciatyviau. Pirmiausia, vežamų gyvūnų gerovės sąlygos turėtų būti tikrinamos siekiant užkirsti kelią netinkamoms transportavimo sąlygoms, o ne taikyti administracines sankcijas, numatytas už EB teisės aktų pažeidimus, kurie dažnai nustatomi kelionei jau pasibaigus. Šio požiūrio laikomasi ir neseniai priimtuose teisės aktuose (Reglamentas (EB) Nr. 1/2005). Tačiau kad šios taisyklės būtų įgyvendintos, reikės didesnių valstybių narių kompetentingų institucijų pastangų. Todėl reikėtų geriau įvertinti galimybes pasitelkti ir integruoti naująsias technologijas (sekimo sistemas, ryšių priemones ir elektroninio identifikavimo sistemas) siekiant nustatyti būdus, kaip kompetentingoms institucijoms padėti atlikti joms pavestas užduotis. 2.4. „3R“ principų taikymas bandymams naudojamiems gyvūnams Gyvūnų naudojimo bandymams srityje Direktyva 86/609/EEB paskatino ieškoti alternatyvų bandymams, kuriuose naudojami gyvūnai, ir 1991 m. buvo įsteigtas Europos alternatyvių bandymų metodų tvirtinimo centras. Šis centras tiesiogiai prisideda prie gyvūnų gerovės taikydamas „3R“ principą ( Replacement, Reduction and Refinement – keitimas, mažinimas ir tobulinimas) ir tvirtindamas alternatyvius metodus. Taip teikiama horizontali parama įvairių sričių politikai (vartotojų apsaugos ir su sauga susijusių bandymų, kaip antai: cheminių medžiagų, kosmetikos, biocidų, maisto produktų, biologinių medžiagų ir medicinos prietaisų) įgyvendinti ir jos įgyvendinimui prižiūrėti. Bandymams su gyvūnais alternatyvių metodų vaidmuo įgyvendinant tam tikrus teisės aktus darosi vis svarbesnis, nors visuomenės ir politikų spaudimas, taip pat galimybė naudotis tais alternatyviais metodais įvairiuose sektoriuose labai skiriasi. Alternatyvūs metodai yra naudingi ne tik gyvūnų gerovės požiūriu – juos taikant galima gauti svarbios informacijos, nes naudojami moderniausi bandymai, kurių kokybė tikrinama ir kuriuos atlikti galima greičiau ir pigiau nei įprastinius bandymus, kuriems naudojami gyvūnai. Pavyzdžiui, buvo nustatyta, kad bandymų pagal REACH poreikis (išlaidos ir gyvūnai)[14] galėtų būti sumažintas 70 %, jei būtų taikomos pažangios bandymų strategijos: turima ir būsima informacija, kiekybinis struktūros-aktyvumo sąryšis (QSAR), grupavimas, nuorodos ir kt. (šaltinis: Europos cheminių medžiagų biuras ir Vokietijos federalinis rizikos vertinimo institutas) ir dėl to nenukentėtų mokslinė gautų duomenų kokybė. Atsižvelgiant į tai, svarbu pažymėti, kad „3R“ sąvoka jau yra neatsiejama Bendrijos požiūrio į gyvūnų naudojimą bandymams dalis. Galutinis tikslas – bandymus su gyvūnais pakeisti metodais, kuriuos taikant gyvūnai nenaudojami. Atliekant bandymus, kuriems vis dar būtini gyvi gyvūnai, siekiama sumažinti naudojamų gyvūnų skaičių ir patobulinti taikomus metodus taip, kad per bandymus gyvūnai patirtų mažiau skausmo, kančių ir nerimo. Siekiant sumažinti bandymuose naudojamų gyvūnų skaičių, reikės imtis ir kitų priemonių, skirtų tam, kad visose srityse, kuriose naudojami gyvūnai, būtų iki galo įgyvendintas „3R“ principas, užtikrintas Direktyvos 86/609/EEB ir teisės aktų, kuriuose numatyti bandymai su gyvūnais, nuostatų nuoseklumas ir geriau įvertinta abipusio duomenų ir abipusio pripažinimo susitarimų pripažinimo galimybė. Įkūrus Bendrijos alternatyvių bandymų metodų tvirtinimo etaloninę laboratoriją, turėtų dar labiau pagerėti alternatyvių bandymų metodų kokybė ir pagreitėti tvirtinimo procesas. Įgyvendindami naująją iniciatyvą, Komisijos pirmininko pavaduotojas Günter Verheugen ir Komisijos narys Janez Potočnik 2005 m. lapkričio 7 d. Briuselyje surengė konferenciją „Bandymams su gyvūnais alternatyvūs metodai“, kurią galima laikyti Komisijos ir pramonės atstovų partnerystės, kuria siekiama skatinti bandymams su gyvūnais alternatyvius metodus, pradžia. Įgyvendindamos šią partnerystę, Europos chemijos pramonės taryba (CEFIC), Europos pasėlių apsaugos asociacija (ECPA), Europos biotechnologijos pramonės įmonių asociacija (EuropaBio), Europos kosmetikos, asmens higienos priemonių ir parfumerijos gamintojų asociacija (COLIPA), Tarptautinė Europos muilo, ploviklių ir buitinės chemijos produktų gamintojų asociacija (A.I.S.E.) ir Europos farmacijos pramonės ir asociacijų federacija (EFPIA) pritarė vadinamajai „3R Briuselio deklaracijai“. Remiantis šia deklaracija bus sukurta suinteresuotųjų šalių darbo grupė, per 2006 m. pirmąjį ketvirtį perengsianti veiksmų programą, kurioje bus nustatyti konkretūs veiksmai, kuriuos numatoma įgyvendinti artimiausiu metu ir per vidutinės trukmės bei ilgą laikotarpį. Joje bus siekiama nustatyti kliūtis pažangai ir pasiūlyti tinkami sprendimai, kaip skatinti alternatyvių metodų kūrimą, tvirtinimą ir teisinį pripažinimą, pavyzdžiui: ( mokslinių tyrimų veiklos ir dabartinės strategijos identifikavimas; ( bendradarbiavimas mokslinių tyrimų srityje siekiant sustiprinti ir plėsti veiklą, kurią šiuo metu vykdo partneriai ir kiti svarbūs suinteresuotieji asmenys; ( alternatyvių metodų kūrimas, įskaitant pažangias bandymų strategijas; ( praktiniai mechanizmai, skirti pagerinti tvirtinimo procesą pasitelkiant turimas žinias; ( praktiniai mechanizmai, palengvinantys teisinio alternatyvių metodų pripažinimo procesą. Tarybai, Europos Parlamentui ir kitoms suinteresuotosioms šalims bus pateikta metinė partnerystės veiksmų programos įgyvendinimo ataskaita. Pirmoji ataskaita turėtų būti paskelbta iki 2006 m. gruodžio mėn. 3. 3 VEIKSMAS. STANDARTIZUOTų GYVūNų GEROVėS RODIKLIų NUSTATYMAS 3.1. Aplinkybės – integruotas požiūris Šiandien Europos vartotojai gyvulininkystę vertina jau ne kaip paprastą maisto produktų gamybos priemonę. Pripažįstamas jos vaidmuo siekiant kitų svarbių socialinių tikslų, susijusių pavyzdžiui, su maisto sauga ir kokybe, aplinkos apsauga, tvarumu ir tinkamu elgesiu su gyvūnais. Ryšys tarp gyvūnų gerovės, gyvūnų sveikatos ir maisto saugos pripažintas ir tarptautiniu mastu[15]. Labai svarbu tinkamai ir vienodai užtikrinti gyvūnų gerovės teisės aktų vykdymą, o tikslūs ir išmatuojami gyvūnų gerovės rodikliai palengvins šią užduotį ir padidins vykdomos kontrolės ir taikomų standartų veiksmingumą. Šiuo metu stebimos dvi konkrečios raidos kryptys: pirma, vienu metu taikomi privalomi ir neprivalomi standartai, kurie yra griežtesni nei ES teisės aktuose nustatyti minimalūs standartai; antra, rinkos tendencijos patvirtina, kad visame pasaulyje vis daugiau parduodama produktų, pagamintų taikant tvarius gamybos metodus. Akivaizdu, kad abi šios raidos kryptys sudaro sąlygas toliau gerinti gyvūnų gerovę, nors reikia, kad vartotojams būtų teikiama daugiau informacijos, kuri jiems padėtų geriau suprasti pridėtinę vertę, kurią kiekvienam produktui sukuria gyvūnų gerovės standartų taikymas, ir palengvintų pasirinkimą perkant. 3.2. ES gyvūnų gerovės ženklas – gamybos sistemų klasifikavimas pagal taikomus gerovės reikalavimus Mažmeninės prekybos įmonės ir gamintojai vis dažniau gyvūnų gerovę laiko esminiu prekės įvaizdžio ir kokybės aspektu; dėl to būtinos patikimos gyvūnų gerovės padėties stebėjimo ūkiuose sistemos ir tinkamų gamybos sąlygų garantijos. Vis dažniau ne tik ES, bet ir už jos ribų taikomos nepriklausomo gyvūnų gerovės audito programos, kurias remia perdirbimo ir mažmeninės prekybos įmonės bei daugiašalės korporacijos. Įvairiose valstybėse narėse jau taikomos neprivalomos produktų ženklinimo etiketėmis programos, pagrįstos įvairių kriterijų, įskaitant gyvūnų gerovės standartų, laikymusi. Pagal ES prekybos kiaušiniais ir paukštiena reikalavimus jau taikomos įvairios taisyklės, reglamentuojančios su gyvūnų gerove susijusį ženklinimą. Pavyzdžiui, nuo 2004 m. sausio 1 d. valgomieji kiaušiniai turi būti ženklinami unikaliu kodu, kuris inter alia žymi dėsliųjų naminių paukščių auginimo metodą. Siekiant informuoti vartotoją, šio kodo paaiškinimas privalo būti pateiktas ant kiaušinių pakuotės, jei kiaušiniai parduodami pakuotėse, arba ant atskiro lapelio nesupakuotų kiaušinių atveju. Valstybės narės pradėjo informavimo kampanijas, skirtas vartotojų supratimui apie kodo reikšmę skatinti, prie kurių finansavimo prisideda ir Europos Komisija. Be to, Komisijos reglamente (EB) Nr. 2295/2003 numatyta, kad „ant kiaušinių pažymėti ženklai, susiję su pakavimu, turi būti aiškiai matomi ir įskaitomi, kaip nurodyta Reglamento (EEB) Nr. 1907/90 7 ir 10 straipsniuose“. Iš trečiųjų šalių, kurios su EB nėra sudariusios atitikties susitarimo, importuojami valgomieji kiaušiniai kilmės šalyje turi būti aiškiai ir įskaitomai ženklinami kilmės šalies ISO kodu ir nuoroda „ ne ES standartai “. ES gyvūnų gerovės ženklo sukūrimas – tai galimybė, kurią reikia artimiausiu metu apsvarstyti ir kuri gali sudaryti sąlygas skatinti produktus, pagamintus laikantis aukštų gyvūnų gerovės standartų, ir taip palengvinti vartotojų pasirinkimą perkant produktus, pagamintus taikant bazinius gerovės standartus (ES teisės aktuose nustatytus minimalius standartus), arba tuos, kurie pagaminti taikant aukštesnius standartus (numatytus neprivalomuose praktikos kodeksuose arba valstybių narių teisės aktuose, kuriuose nustatyti griežtesni standartai nei ES minimalios taisyklės). Aiškus gerovės lygį nurodantis ženklas galėtų būti veiksminga prekybos priemonė, kaip ta, kuri šiuo metu naudojama tam tikriems žemės ūkio produktams, turintiems ypatingų regioninių savybių, identifikuoti. Siekiant palengvinti prekybą šiais produktais, minėta klasifikavimo sistema turės būti pagrįsta ES ir tarptautiniu mastu pripažintais standartizuotais moksliniais rodikliais ir moksliniais tyrimais. Siekiant atsižvelgti į vartotojų norą rinktis remiantis objektyvia ir moksliškai pagrįsta informacija, ir atsižvelgiant į tai, kad jau dabar naudojama labai daug ženklų ir reikalavimų, kurie kartais yra nesuderinti arba net klaidinantys, reikėtų, remiantis šiuo metu vykdomais moksliniais tyrimais, sukurti konkretų Europos kokybės standartą. 4. 4 VEIKSMAS. UžTIKRINTI, KAD GYVūNų LAIKYTOJAI IR (ARBA) PRIžIūRėTOJAI BEI VISUOMENė AKTYVIAU DALYVAUTų TAIKANT GALIOJANčIUS GYVūNų APSAUGOS IR GEROVėS STANDARTUS, BūTų GERIAU APIE JUOS INFORMUOTI IR GERAI SUPRASTų SAVO VAIDMENį SKATINANT GYVūNų APSAUGą IR GEROVę 4.1. Aplinkybės – pasikeitęs visuomenės požiūris Pastaraisiais dešimtmečiais aiškiai pasikeitė visuomenės požiūris į gyvūnus ir elgesys su jais. Geras šio pasikeitusio mąstymo pavyzdys yra Europos vartotojai, kurie vis daugiau dėmesio skiria ekologiškiems gamybos metodams ir kuriems vis svarbesnė potenciali naujoviškų gamybos sistemų, pavyzdžiui, ganyklinio arba ekologinio ūkininkavimo nauda maisto kokybės, saugos ir gyvūnų sveikatos požiūriu. Vartotojų ir gamintojų požiūris labai pasikeitė – iš pradžių buvo siekiama tik užkirsti kelią žiauriam elgesiui su gyvūnais ir papildomoms jų kančioms, o dabar dėmesys nukrypo į gerovės sąlygų gerinimą ir esminių poreikių tenkinimą. 4.2. Nuveikti darbai Imtasi įvairių iniciatyvų, skirtų paskatinti labiau integruotą ir konsultatyvų gyvūnų gerovės politikos formavimo metodą. Įgyvendinant šias iniciatyvas buvo užsakyti konkretūs mokslinių tyrimų projektai ir apklausos, kuriais siekta išsiaiškinti vartotojų požiūrį į gyvūnų gerovę. Bandymams naudojamų gyvūnų apsaugos srityje buvo suburtos techninės ekspertų darbo grupės, kurių darbe dalyvavo daug suinteresuotųjų šalių (mokslininkai, nevyriausybinės organizacijos, pramonės, vyriausybių atstovai ir kt.). Be to, rengiant kitus Komisijos pasiūlymus, pavyzdžiui, dėl broilerių apsaugos, buvo organizuojami konkretūs konsultacijų su suinteresuotosiomis šalimis susitikimai. Dėl ūkiuose auginamų gyvūnų – neseniai įkurta Patarėjų maisto grandinės ir gyvūnų bei augalų sveikatos klausimais grupė bus forumas, kuriame dar ankstyvame etape bus galima su suinteresuotosiomis šalimis aptarti būsimas politikos kryptis. Be to, internete buvo surengtos viešos konsultacijos klausimais, susijusiais su ūkiuose auginamų gyvūnų (pvz., vežamų gyvūnų) gerove ir būsima Europos politika cheminių medžiagų ir gyvūnų naudojimo bandymams srityje (REACH). Šios iniciatyvos parodė atviro dialogo su suinteresuotosiomis šalimis naudą. Tokios konsultavimosi iniciatyvos visiškai atitinka Baltojoje knygoje dėl Europos valdymo nustatytus principus. Siekiant patenkinti vartotojų reikalavimus, gyvūnų gerovė dabar visiškai integruojama į ES žemės ūkio politiką įgyvendinant ES BŽŪP reformas. 4.3. Kompetentingas gyvūnų prižiūrėtojas (laikytojas) ir plačioji visuomenė – geriausi gyvūnų gerovės gynėjai Vartotojų ir visuomenės požiūris bei reikalavimas sugriežtinti gyvūnų gerovės standartus – tai svarbus atramos taškas formuojant gyvūnų gerovės politiką. Tačiau vartotojai taip pat turi suprasti, kad griežtesnių gyvūnų gerovės standartų įgyvendinimas yra susijęs su didesnėmis gamintojų išlaidomis ir atitinkamai potencialiai didesnėmis jų produkcijos kainomis. Atliktos studijos rodo, kad daug vartotojų pasirengę mokėti didesnę kainą už produktą, pagamintą taikant gyvūnų gerovės požiūriu pažangesnę gamybos sistemą[16]. Šiuo požiūriu labai svarbu tinkamai ženklinti prekes ir vartotojams teikti informaciją. Tai patvirtino ir Europoje atlikta sociologinė studija, parodžiusi, kad ženklų, nurodančių produktui pagaminti naudotus metodus, nebuvimas sutrukdė vartotojams pradėti rinktis šiuos produktus[17]. Būtina ir toliau svarstyti vartotojų susirūpinimo ir produktų ženklinimo klausimą bei didinti visuomenės supratimą apie ūkiuose auginamiems gyvūnams naudojamus gamybos metodus, alternatyvas, leidžiančias taikyti griežtesnius gyvūnų gerovės standartus, ir jų pasekmes ūkininkavimo veiklos ekonominiam gyvybingumui. Reikėtų atsižvelgti ir į konkurencinį spaudimą, su kuriuo susiduria ES gamintojai dalyvaudami vis labiau globalizuotoje prekyboje žemės ūkio produktais. Komisija, remiama valstybių narių ir suinteresuotųjų šalių, turėtų kuo skubiau nustatyti tinkamą piliečių informavimo gyvūnų apsaugos ir gerovės klausimais strategiją. Komisija taip pat apsvarstys galimybę sukurti konkrečią informavimo apie gyvūnų gerovę programą, kad svarbiausios suinteresuotosios šalys galėtų ir toliau palaikyti dialogą bei keistis patirtimi. Kalbant, pavyzdžiui, apie ūkiuose auginamus gyvūnus, tokia iniciatyva, kartu su geresnio vartotojų informavimo ir aiškesnio parduodamų produktų ženklinimo priemonėmis, gali sukurti „uždarą ratą“, kai vartotojai, rinkdamiesi produktus, pagamintus naudojant gyvūnų gerovės požiūriu pažangesnius metodus, sukuria paklausą, darančią poveikį visai tiekimo grandinei ir, galiausiai, pirminiam gamintojui, kuris dėl to turi galimybę parduoti savo prekes už didesnę kainą ir taip kompensuoti dalį dėl naudoto metodo padidėjusių gamybos išlaidų. 5. 5 VEIKSMAS. TOLIAU REMTI IR INICIJUOTI NAUJAS TARPTAUTINES INICIATYVAS, KURIOMIS SIEKIAMA GERINTI SUPRATIMą APIE GYVūNų GEROVę IR SUTARIMO GYVūNų GEROVėS KLAUSIMAIS 5.1. Aplinkybės Šiuo metu tarptautiniu mastu nėra tikro sutarimo dėl gyvūnų gerovei teikiamos svarbos, ir ES taikomų priemonių negalima lengvai palyginti su trečiosiose šalyse galiojančiais standartais. Be to, reikia atsižvelgti į įvairių šalių kultūrinius veiksnius ir tradicijas, o etiniai aspektai neabejotinai daro didelę įtaką gyvulininkystei ir gyvūnų laikymui. ES aktyviai dalyvauja įvairiuose tarptautiniuose forumuose, kad didintų supratimą apie gyvūnų gerovės svarbą ir siektų sutarimo šiuo klausimu. Nuo 1960 m. Europos Taryba aktyviai dirbo gyvūnų apsaugos srityje priimdama įvairias konvencijas[18]. Bendrija yra kelių Europos Tarybos konvencijų, kuriomis siekiama pagerinti gyvūnų gerovę tokiose srityse kaip, pavyzdžiui, gyvūnų naudojimas bandymams, jų vežimas, auginimas ir skerdimas, šalis (arba stebėtoja). Bendrija aktyviai dalyvauja kai kuriose Europos Tarybos veiklos srityse. Be to, dėmesį reikėtų skirti ir neseniai įvykusios ES plėtros ir būsimųjų plėtros etapų poveikiui Bendrijos gyvūnų gerovės politikai. Šiuo klausimu būtinas dialogas su Bulgarija, Rumunija, Turkija ir Kroatija, taip pat su kitomis Vakarų Balkanų šalimis ir tomis šalimis, kurioms, pavyzdžiui, taikoma Europos kaimynystės politika. Taikomos įvairios priemonės, skirtos padėti stojančiosioms šalims įgyvendinti Bendrijos taisykles (pvz., rengiami TAIEX‘o seminarai, skirti techninei paramai teikti ir informacijos, patirties ir žinių mainams palengvinti). Pagrindinis klausimas, į kurį siekta atsakyti 2002 m. Komisijos komunikate dėl gyvūnų gerovę reglamentuojančių teisės aktų ir padėties trečiosiose šalyse[19], – ar gyvūnų gerovės srityje taikomų priemonių skirtumai gali nulemti nevienodą konkurencinę padėtį. Tame dokumente iš pradžių daroma prielaida, kad skirtingų standartų nulemtas konkurencijos iškraipymas (neatsižvelgiant į tai, ar jis kenkia ES gamintojams, ar ne) gali sutrukdyti taikyti aukštesnius gyvūnų gerovės standartus, vėliau nagrinėjamos kelios galimybės, kaip užkirsti kelią tokiai įvykių raidai: rinkos mechanizmai, dialogas tarptautiniu lygiu, gyvūnų gerovės standartų skatinimas tarptautiniuose prekybos susitarimuose, ženklinimo tvarkos tobulinimas, gyvūnų gerovės pozicijų stiprinimas formuojant ES žemės ūkio politiką ir kt. ES padarė didelę pažangą įgyvendindama komunikate nustatytas priemones, kurios davė konkrečių rezultatų ir vis dar yra tinkamas supratimo apie gyvūnų gerovę didinimo tarptautiniu lygiu ir griežtesnių gyvūnų gerovės standartų taikymo Europos Sąjungoje lengvinimo būdas. Aišku, kad reikalinga stebėsenos priemonė, kuri leistų palyginti ES taikomus privalomuosius gyvūnų gerovės standartus su trečiosiose šalyse galiojančiais standartais ir taip įvertinti galimą poveikį rinkai. Kyla pavojus, kad dėl kai kuriose šalyse taikomų labai griežtų gyvūnų gerovės standartų įmonės veiklą perkels į žemesnius standartus taikančias šalis arba kad tokios šalys atsidurs konkurencijos požiūriu nelygiavertėje padėtyje. 5.2. Bendradarbiavimas su Pasaulio gyvūnų sveikatos organizacija (OIE) Atsižvelgiant į tai, kad OIE narės yra 167 pasaulio šalys, į jos ilgą patirtį kuriant gyvūnų sveikatos standartus ir į pamatinius gyvūnų sveikatos bei gerovės ryšius, ši organizacija turi puikias galimybes siekti tarptautinio sutarimo gyvūnų gerovės klausimu. OIE šalys narės paragino OIE parengti visapusišką gyvūnų gerovės viziją ir strategiją, o 2002 m. gegužės mėn. priėmė specialią rezoliuciją, įgaliojančią OIE parengti mokslo žiniomis pagrįstas rekomendacijas ir standartus. Svarbūs pastarojo meto pasiekimai – 2004 m. vasario mėn. surengta pirmoji pasaulinė OIE konferencija gyvūnų gerovės klausimais, 2004 m. gegužės mėn. patvirtinti pagrindiniai gyvūnų gerovės principai ir 2005 m. gegužės mėn. priimtos konkrečios gyvūnų gerovės gairės. Kaip pripažįstama 2002 m. gruodžio mėn. Žemės ūkio Ministrų Tarybos priimtoje rezoliucijoje, OIE atlieka svarbų vaidmenį kuriant tarptautinius standartus ir gaires gyvūnų gerovės srityje, o Bendrija nori aktyviai skatinti tarptautinių gyvūnų gerovės standartų ir gairių kūrimą. Be to, priėmusi 2004 m. Rezoliuciją Nr. XVII, OIE įsteigė Pasaulinį gyvūnų sveikatos ir gerovės fondą, kurio tikslas – įgyvendinti veiksmus, vykdyti mokslinius tyrimus ir organizuoti mokymų programas, seminarus, konferencijas ir pratybas, kurti informacijos priemones ir remti OIE strateginius planus bei besivystančių šalių veiklą OIE kompetencijos srityje, įskaitant gyvūnų gerovės skatinimą. 5.3. Gyvūnų gerovės skatinimas plėtojant ES daugiašalius ir dvišalius santykius Prekybos ir išorės santykių srityje Komisija rėmė ES poziciją dėl gyvūnų gerovės svarbos, pirmiausia Pasaulio prekybos organizacijai pateikdama konkretų pasiūlymą dėl gyvūnų gerovės ir prekybos žemės ūkio produktais[20]. Gyvūnų gerovė konkrečiai neminima nei 1994 m. GATT, nei kituose PPO susitarimuose; pagal ginčų sprendimo procedūrą taip pat iki šiol nepriimtas nė vienas sprendimas, kuris patikslintų PPO poziciją dėl gyvūnų gerovės. Be kitų dalykų, ES pareiškime teigta, kad „ PPO derybose keldama gyvūnų gerovės klausimą, EB nesiekia sukurti pagrindo naujų rūšių tarifų kliūtims “; jos tikslas – „ skatinti taikyti aukštus gyvūnų gerovės standartus, teikti aiškią informaciją vartotojams ir tuo pat metu išlaikyti EB žemės ūkio sektoriaus ir maisto pramonės konkurencingumą “. Komunikate pabrėžiama, kad reikėtų vengti prekybos protekcionizmo ir kartu užtikrinti, kad prekyba nekenktų ES pastangoms savo teritorijoje skatinti gyvūnų gerovę. Jeigu Sanitarijos ir fitosanitarijos susitarime (SPS) daugiausia dėmesio skiriama gyvūnų ir augalų ligų plitimui bei maisto saugos klausimams, tai Techninių prekybos kliūčių susitarime (TBT) pateikiamas tikslų, į kuriuos būtina atsižvelgti taikant priemones, sąrašas. Tačiau taikant šiuos susitarimus sunku atsižvelgti į gyvūnų gerovę, išskyrus atvejus, kai galima aiškiai nustatyti ryšį tarp nepatenkinamos gyvūnų gerovės ir dėl to atsirandančio pavojaus gyvūnų sveikatos būklei šalyje importuotojoje. Taip pat reikia įvertinti gyvūnų gerovės svarbą taikant GATT XX straipsnį. Reikėtų, kad atliekant visų pasiūlymų dėl veiksmų šioje srityje poveikio vertinimą būtų atlikta ir trečiosiose šalyse galiojančių gyvūnų gerovės standartų bei taikomos praktikos analizė, ypač kai yra pavojus, kad galimybei patekti į rinką gali trukdyti griežti gyvūnų gerovės standartai. Bendras principas aiškus: PPO narė gali savo teritorijoje imtis veiksmų, kuriais siekiama apsaugoti gyvūnus, bet paprastai ji neturi reikalauti, kad tokios pačios gyvūnų gerovės taisyklės būtų taikomos ir šalių eksportuotojų teritorijoje arba jos teritorinei jurisdikcijai nepriklausančiose šalyse. PPO Dohos raundo derybose ES numato iškelti gyvūnų gerovės klausimą pagal „vidaus paramos“ ramstį. Be to, ES Reglamente (EB) Nr. 1257/99 dėl kaimo plėtros su pakeitimais, padarytais 2003 m. Reglamentu (EB) Nr. 1783/2003 pagal BŽŪP reformą, numatyta galimybė mokėti išmokas aukštesnius standartus atitinkantiems ūkininkams, ir jis gali būti taikomas nuo 2005 m. arba 2006 m. Visi tokie mokėjimai ūkininkams turi būti skiriami laikantis PPO nustatytų tarptautinės prekybos taisyklių. Šalia OIE iniciatyvos, Bendrija pradėjo derybas dėl gyvūnų gerovės standartų įtraukimo į dvišalius ES ir trečiųjų šalių (pvz., Čilės ir Kanados) gyvūnų ir gyvūninės kilmės produktų tiekėjų susitarimus. ES taip pat aktyviai skatino atsižvelgti į gyvūnų gerovę veterinarijos susitarimuose su kitais trečiųjų šalių prekybos partneriais. OIE gyvūnų gerovės gairės, dėl kurių susitarta tarptautiniu mastu, – puikus diskusijų su šiais prekybos partneriais ir sutarimo pagrindas. Pavyzdžiui, įgyvendinant EB ir Čilės SPS susitarimą jau įkurta speciali gyvūnų gerovės darbo grupė, padėsianti susitarti dėl gyvūnų gerovės standartų taikymo, skleisti informaciją ir keistis mokslo žiniomis. Šiuo tikslu buvo surengti keli mokslo seminarai, taip pat planuojama imtis naujų iniciatyvų, susijusių su žinių skleidimu ir (arba) mokymu bei naujomis veterinarinio švietimo, įskaitant e. mokymą, strategijomis. 5.4. Supratimo apie gyvūnų gerovę didinimas besivystančiose šalyse ir prekybos galimybių sudarymas Neseniai įvairios gyvūnų apsaugos organizacijos surengė seminarą, kuris vyko kaip Komisijos inicijuoto pilietinės visuomenės dialogo dalis ir kurio tema buvo „ Tvari žemės ūkio gamyba ir gera gyvūnų gerovės praktika: besivystančių šalių prekybos galimybės “ [21] . Remiantis seminaro išvadomis ir rekomendacijomis, ekstensyvios ir tvarios žemės ūkio sistemos, kurias taikant laikomasi pakankamų gyvūnų gerovės standartų, – tai daugelyje besivystančių šalių vis dar labiausiai paplitusi gyvulininkystės forma. Bendrija turi išsamiau išnagrinėti dialogo su kitomis šalimis, taikančiomis aukštus gyvūnų gerovės standartus, palaikymo iniciatyvas, kad būtų sukurtos veiksmingos partnerystės su atitinkamomis vyriausybėmis ir suinteresuotosiomis šalimis. Reglamente (EB) Nr. 882/2004 numatyta, kad į mokymo kursus, rengiamus valstybių narių kompetentingoms institucijoms, kurioms pavesta įgyvendinti Bendrijos gyvūnų gerovės taisykles, reikia pakviesti dalyvauti ir besivystančių šalių atstovus. Beveik visuose PPO susitarimuose yra specialios nuostatos, pagal kurias numatoma galimybė besivystančioms ir mažiausiai išsivysčiusioms šalims taikyti specialų ir diferencijuotą režimą nustatant ilgesnį terminą, per kurį turi būti įgyvendintos naujosios sanitarinės ir fitosanitarinės priemonės, darančios poveikį produktams, kuriais yra suinteresuotos tos šalys. Tam tikrais atvejais minėtas režimas taikomas nustatant konkrečias išimtis dėl terminų, susijusių su susitarimuose nustatytų įsipareigojimų vykdymu, ir teikiant su prekyba susijusią techninę paramą (TRTA), kuria pirmiausia siekiama išlaikyti ir padidinti tų šalių eksportuojamų prekių pateikimo į rinką galimybes. Komisija dalyvauja besivystančioms šalims skirtuose TRTA projektuose ir padeda besivystančių šalių ekspertams dalyvauti įvairių tarptautinių standartus nustatančių organizacijų, kurias oficialiai yra pripažinusi PPO (OIE, kurią PPO laiko kompetentinga tarptautine gyvūnų sveikatos organizacija, neseniai parengė gyvūnų gerovės gaires), susitikimuose, taip pat siųsdama valstybių narių technikos ekspertus į besivystančias šalis. Reikėtų ir toliau skatinti tokį bendradarbiavimą ir mokymų, kuriuose gali dalyvauti ir besivystančių šalių technikos ekspertai, organizavimą. [1] Tarybos direktyva 74/577/EEB. [2] http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/oldcomm4/previous_en.html [3] http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scah/index_en.html [4] http://www.efsa.eu.int/ [5] http://www.coe.int/T/E/Legal_affairs/Legal_co-operation/Biological_safety,_use_of_animals/ [6] Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių. [7] KOM(2002) 511 galutinis. [8] Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui dėl Europos veiksmų plano, skirto ekologiškiems maisto produktams ir ekologiniam ūkininkavimui (KOM(2004) 415 galutinis). [9] 2004 m. spalio mėn. Tarybos išvados dėl Komunikato (2004) 415 galutinis. [10] Informaciją apie visus su žemės ūkiu susijusius mokslinius tyrimus rasite adresu http://europa.eu.int/comm/research/agriculture/index_en.html . [11] Šių studijų apžvalgą rasite adresu http://europa.eu.int/comm/research/quality-of-life/animal-welfare/seminars/pdf/animal-welfare_en.pdf. [12] FOOD-CT-2004-506508, „Gerovės kokybė“, žr. www.welfarequality.net. [13] http://europa.eu.int/comm/research/future/index_en.cfm [14] Cheminių medžiagų registravimas, vertinimas, leidimų suteikimas ir naudojimo apribojimų nustatymas. [15] OIE – 2005 m. sausumos gyvūnų sveikatos kodeksas – 3.7.1 priedėlis – Pagrindiniai gyvūnų gerovės principai. [16] http://europa.eu.int/comm/food/animal/welfare/euro_barometer25_en.pdf [17] „ Consumer concerns about animal welfare and the impact on food choice (Vartotojų susirūpinimas gyvūnų gerove ir jo poveikis renkantis maisto produktus)“. EU FAIR-CT36-3678. Dr. Spencer Henson ir Dr. Gemma Harper, Reading universitetas. [18] Europos konvencijos dėl namuose laikomų gyvūnų apsaugos, eksperimentiniais tikslais naudojamų gyvūnų apsaugos, gyvūnų, laikomų ūkininkavimo tikslams, apsaugos, gyvūnų apsaugos vežimo metu ir skerdžiamų gyvūnų apsaugos. [19] http://europa.eu.int/comm/food/animal/welfare/references/2002_0626_en.pdf [20] KOM(2002) 626 galutinis; žr. priedą. [21] http://trade-info.cec.eu.int/civilsoc/meetdetails.cfm?meet=11116#parts