LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 255/87

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Komisijos komunikato Europos Parlamentui, Tarybai ir Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Siekiant tikslingesnio paramos skyrimo ūkininkams, vykdantiems veiklą gamtinių kliūčių turinčiose vietovėse“

(COM(2009) 161 galutinis)

(2010/C 255/16)

Pranešėja Ludmilla TODOROVA

Europos Komisija, vadovaudamasi Europos bendrijos steigimo sutarties 262 straipsniu, 2009 m. balandžio 21 d. nusprendė pasikonsultuoti su Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu dėl

Komisijos komunikato Europos Parlamentui, Tarybai ir Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Siekiant tikslingesnio paramos skyrimo ūkininkams, vykdantiems veiklą gamtinių kliūčių turinčiose vietovėse“

COM(2009) 161 galutinis.

Žemės ūkio, kaimo plėtros ir aplinkos skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2009 m. lapkričio 11 d. priėmė savo nuomonę. Pranešėja L. Todorova.

458-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2009 m. gruodžio 16–17 d. (gruodžio 17 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 81 nariui balsavus už, 1 – prieš ir 4 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 EESRK kelete savo nuomonių (1) pabrėžė ypatingą tinkamos kompensacijos kaip būtinos kultūrinio kraštovaizdžio ir žemės ūkio išsaugojimo priemonės svarbą. Paramos schema mažiau palankioms ūkininkauti vietovėms (MPŪV) yra pirmaeilės svarbos norint užtikrinti žemės ūkio gamybą, palaikyti kaimo vietovių gyvybingumą ir išvengti dirbamos žemės dirvonavimo bei gyventojų skaičiaus mažėjimo gamtinių kliūčių turinčiose vietovėse.

1.2 MPŪV taikoma schema taip pat turėtų padėti išsaugoti maisto gamybos pajėgumus, kurių svarba gali išaugti, jei dėl klimato kaitos kitose vietovėse sumažėtų gamybos pajėgumai. Todėl schema turėtų būti taikoma vadovaujantis principu, kad reikia užtikrinti viešuosius interesus skatinant išsaugoti ūkininkų veiklą nepalankiose ūkininkauti vietovėse, kuriose priešingu atveju dirbama žemė būtų palikta dirvonuoti.

1.3 MPŪV paramos schema neturėtų būti painiojama su savanoriškais įsipareigojimais agrarinės aplinkosaugos srityje. Pagal MPŪV taikomą schemą iš esmės turi būti skiriama kompensacija ūkininkams, kurie savo veiklą vykdo sudėtingesnėmis sąlygomis ir kuriems ypač sunku užsidirbti kompensaciją rinkoje, nors būtent jie labiausiai padeda išsaugoti kraštovaizdį.

1.4 Siūlomi aštuoni biofiziniai kriterijai galėtų būti tinkamas pagrindas MPŪV riboms nustatyti, tačiau labai svarbu disponuoti duomenimis ir pasirinkti teisingas ribines vertes. Todėl EESRK rekomenduoja valstybėms narėms atlikti nuodugnią siūlomų kriterijų poveikio analizę ir pateikti detalius žemėlapius.

1.5 Komunikate siūloma vietovę laikyti MPŪV, jei 66 % jos ploto yra klasifikuojama pagal bent vieną iš aštuonių kriterijų. EESRK išanalizuotų MPŪV ribų nustatymo rezultatus ir parengtų nuomonę apie šias ribines vertes.

1.6 Ypač tikslinga nevienalytėms vietovėms, vienu metu patiriančioms keletą gamtinių kliūčių, taikyti mokslinėmis išvadomis grindžiamus suvestinius kriterijus, nes taip galima praktiškai atsižvelgti į daugelio veiksnių sąveiką. Be to, siūlomus vietovių nustatymo kriterijus būtų galima išplėsti įtraukiant papildomą atokumo kriterijų, kuris taip pat gali būti laikomas gamtine kliūtimi.

1.7 Nustačius MPŪV pagal bendruosius biofizinius kriterijus gali prireikti tam tikro tikslinimo. EESRK nuomone, tokiu atveju tinkamiausias rodiklis būtų su gamyba susietas rodiklis, kuris atspindėtų ūkininko realią ekonominę padėtį, įskaitant šeimos narių darbo ir nuosavybės alternatyviąsias sąnaudas. Komisija užtikrins, kad valstybių narių taikomi kriterijai būtų objektyvūs ir nediskriminuojantys bei atitiktų schemos tikslus.

1.8 EESRK ragina atitinkamai įvertinti nepalankiose ūkininkauti vietovėse ūkininkams tenkantį papildomą darbą bei didesnes investicijas ir į tai atsižvelgti taikant naują Reglamentu 1698/2005 nustatytą mokėjimo formulę.

1.9 Turi būti nustatytas tinkamas laipsniško panaikinimo laikotarpis, kad ūkininkai galėtų prisitaikyti prie naujos MPŪV taikomos paramos tvarkos.

2. Pagrindas rengti nuomonę

2.1 Nuo 1975 m. mokamos išmokos MPŪV, kurios dabar vadinamos gamtinių kliūčių išmokomis (GKI), suteikia galimybę tęsti ūkininkavimą kalnuotose vietovėse, mažiau palankiose ūkininkauti nekalnuotose vietovėse (vadinamosiose tarpinėse MPŪV, kurios nagrinėjamos šiame komunikate) ir vietovėse, turinčiose specifinių kliūčių (pvz., salos ir priekrančių teritorijos, kurios sudaro 9 % žemės ūkio paskirties žemės). Europos Sąjungos kalnuotos vietovės sudaro beveik 16 % žemės ūkio paskirties žemės; jos klasifikuojamos pagal aukštį virš jūros lygio, nuolydį arba abu šiuos veiksnius. Į šiaurę nuo 62 lygiagretės esančios vietovės taip pat laikomos kalnuotomis vietovėmis. Remiantis daugiau nei 100 skirtingų kriterijų, dėl kurių įvairovės Europos Sąjungoje, kaip nustatė Europos Audito Rūmai, galbūt ir taikomos nevienodos sąlygos, apytiksliai 31 % ES žemės ūkio paskirties žemės klasifikuojamas kaip tarpinės MPŪV (2). Ne visi šiose vietovėse esantys ūkiai gauna MPŪV skirtą išmoką.

2.2 EŽŪFKP Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 (3) 50 straipsnio 3 dalies a punkte pateikiama nauja vietovių su gamtinėmis kliūtimis, išskyrus kalnuotas vietoves ir specifinių kliūčių turinčias vietoves, apibrėžtis: „plotai, įtakojami didelių gamtinių kliūčių, ypač mažo dirvos derlingumo arba prastų klimato sąlygų, ir kai žemės valdymui svarbu išlaikyti ekstensyvų ūkininkavimą“, o 37 straipsniu keičiama išmokų apskaičiavimo tvarka. Tačiau 2005 m. Taryba nepasiekė susitarimo dėl galimos visoje Bendrijoje taikomos šių vietovių klasifikavimo sistemos. Todėl buvo nuspręsta ribotam laikotarpiui palikti galioti ankstesnę sistemą, o Komisijos buvo paprašyta atlikti MPŪV skirtos schemos peržiūrą. Tikėtina, kad nauja vietovių ribų nustatymo sistema bus sukurta 2014 m.

2.3 Dabartinis tarpinių MPŪV klasifikavimas pagrįstas trimis EŽŪFKP Reglamento (EB) Nr. 1257/99 (4) 19 straipsnyje nurodytų rodiklių tipais: mažas žemės derlingumas, gamyba yra žymiai mažesnė už pagrindinių žemės ūkio ekonominės veiklos rodiklių vidurkį, mažas arba mažėjantis gyventojų, daugiausiai priklausančių nuo žemės ūkio veiklos, skaičius. Klasifikacija iš dalies pagrįsta socialiniais ir ekonominiais kriterijais, kurie, Komisijos nuomone, nebeatspindi pagrindinių GKI tikslų. Be to, nebuvo atsižvelgta į pasikeitusius demografinius ir ekonominius duomenis, kad būtų atnaujintas vietovių nustatymas. Be to, vietovės buvo nustatytos remiantis įvairiais nacionaliniais kriterijais, kurių dažnai Europos lygmeniu negalima palyginti.

2.4 Informacija, kurios reikia siekiant išsamiai įvertinti naujo vietovių ribų nustatymo metodo taikymo rezultatus (pvz., savivaldybė, statistikai naudojamas Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūros LAU 2 lygis), gali būti surinkta tik nacionaliniu lygmeniu. Komisija siūlo valstybėms narėms savo teritorijose atlikti komunikate nurodytų aštuonių biofizinių kriterijų taikymo moduliavimą (žema temperatūra, karščio bangos, žemės nusausinimas, dirvožemio struktūra ir akmeningumas, šaknijimosi gylis, dirvožemio cheminės savybės, dirvožemio drėgmės pusiausvyra ir nuolydis) ir parengti vietovių, kurios atliekant tokį moduliavimą atitiktų šiuos kriterijus, žemėlapius. Laikoma, kad vietovė turi didelių gamtinių kliūčių, jei 66 % jos žemės ūkio naudmenų atitinka bent vieno nurodyto kriterijaus ribinę vertę.

2.5 Šiuo metu 13 valstybių narių taiko keletą rodiklių apskaičiuojant indeksą, kuris naudojamas vietovėms klasifikuoti pagal specialias ribines vertes arba kategorijas. Kai kuriais atvejais rodiklių sistemos yra tobulesnės už biofizinius kriterijus, todėl leidžia geriau nustatyti, ar vietovėje yra kliūčių. Tačiau, Komisijos nuomone, siekiant bendros indeksų sistemos, kurią būtų galima nuosekliai taikyti visose valstybėse narėse, reikėtų didelių pastangų kuriant jos struktūrą, renkant duomenis, atliekant analizę ir įgyvendinant pačią sistemą. Todėl kurti europinę rodiklių sistemą, kad būtų galima tinkamai nustatyti gamtinių kliūčių buvimą, būtų nei tikslinga, nei realistiška.

2.6 Be to, Komisijos nuomone, tais atvejais, kai gamtinės kliūtys gali būti įveiktos, būtina patikslinti vietovės ribų nustatymą taikant biofizinius kriterijus kartu su atitinkamais su gamyba susietais rodikliais.

2.7 Komunikate teigiama, kad ūkių lygmeniui skirtos atitinkamos tinkamumo paramai gauti taisyklės yra naudinga priemonė neapsiribojant vietovių ribų nustatymu tikslingai skirti paramą. Komisijos teigimu, šiuo metu įvairiose valstybėse narėse taikoma apie 150 skirtingų tinkamumo paramai gauti kriterijų ūkių lygmeniu ir dėl kai kurių gali kilti keblumų dėl atitikimo PPO reikalavimams, nes pagal juos tam tikriems gamybos sektoriams ar žemės ūkio veiklos rūšims parama neskiriama. Kai kuriose valstybėse narėse ne visą dieną dirbantys ūkininkai negali gauti paramos, nors šie ūkininkai padeda siekti priemonės tikslo.

2.8 2008 m. gegužės 22 d. viešosioms konsultacijoms buvo pateikti keturi MPŪV skirtos paramos sistemos peržiūros variantai:

— 1 variantas – status quo+. Pagal šį scenarijų valstybės narės būtų paragintos atsisakyti MPŪV nustatymui šiuo metu taikomų socialinių ir ekonominių rodiklių ir apibrėžti kriterijus, kurie, jų manymu, labiausiai tinka nustatyti gamtines kliūtis, trukdančias vykdyti žemės ūkio veiklą.

— 2 variantas – bendri kriterijai MPŪV būtų nustatomos taikant bendruosius biofizinius kriterijus.

— 3 variantas – tinkamumo taisyklės Bendrijos teisės aktais būtų nustatytas tinkamumo kriterijų pagrindas ir nurodyti principai ir kriterijų tipai, taikomi siekiant išskirti intensyvaus ūkininkavimo sistemas (pvz., didžiausias galvijų tankumas, vidutinis derlingumas, bendrasis standartinis gamybinis pelnas).

— 4 variantas – didelė gamtinė vertė Šis variantas reikštų tikslingesnį vietovių ribų nustatymą. Tik tos teritorijos, kurios yra priskirtos didelės gamtinės vertės dirbamajai žemei, esančiai gamtinių kliūčių turinčioje vietovėje, būtų laikomos MPŪV.

3. EESRK pozicija

3.1 Žemės ūkis yra svarbiausias ES ekonomikos sektorius, sukuriantis darbo vietas beveik 30 milijonų žmonių. Europinio žemės ūkio modelio išsaugojimas, apsirūpinimo kokybišku maistu užtikrinimas ir įsidarbinimo galimybės yra labai svarbios ne tik, kad kaimo vietovėse būtų išsaugotos socialinės struktūros, bet ir kad žemės ūkiui tektų didesnė atsakomybė už žemės valdymą. Be to, tai padės išsaugoti dabartinę didelę maisto, vietos tradicijų ir amatų įvairovę. Tvarus žemės ūkis ne vienai sričiai daro netiesioginį teigiamą poveikį, kadangi padeda užtikrinti viešąsias gėrybes išsaugant bioįvairovę ir laukinių gyvūnų buveines, patrauklų ir gerai prižiūrimą kraštovaizdį.

3.2 Nekalnuotos MPŪV sudaro 30 proc. žemės ūkio valdų, 39 proc. žemės ūkio naudmenų, 31 proc. žemės ūkio darbo jėgos ir 26 proc. ekonominio potencialo, išreikšto ekonominiu dydžiu. Visoje Europoje mažėja kaimo vietovių gyventojų skaičius, o MPŪV yra pažeidžiamiausi regionai. Toks procesas gali turėti labai destruktyvų poveikį. Taigi paramos schema MPŪV yra labai svarbi užtikrinant žemės ūkio gamybos tęstinumą ir palaikant kaimo vietovių gyvybingumą bei užkertant kelią žemės ūkio paskirties žemės dirvonavimui ir gyventojų skaičiaus mažėjimui gamtinių kliūčių turinčiose vietovėse.

3.3 EESRK jau pažymėjo kelete nuomonių sunkumus, su kuriais susiduria MPŪV ūkininkai, ir pabrėžė esminę deramo kompensavimo svarbą užtikrinant tolesnį žemės naudojimą žemės ūkio gamybai. EESRK kompensacines išmokas laiko būtina priemone išsaugant kultūrinį kraštovaizdį ir žemės ūkį vietovėse, kurios ekologiniu, ekonominiu ir socialiniu požiūriu yra itin pažeidžiamos. EESRK ypatingą dėmesį skiria ES šiaurinių regionų problemoms.

3.4 Komunikate Komisija siekia nustatyti (kartografavimo būdu) teritorijas, kurios yra ypač nepalankios žemės ūkio gamybai. Siūlomi kriterijai pirmajame etape gali būti tinkamas gamtinių kliūčių ES įvertinimo pagrindas. Tačiau turint omenyje gerai veikiančios MPŪV paramos schemos svarbą BŽŪP ateičiai, būtina šiuos kriterijus atidžiai išanalizuoti. Todėl Komitetas palankiai vertina Komisijos ir Tarybos bendradarbiavimą šioje srityje (5).

3.5 Norint aiškiai ir objektyviai apibrėžti ir klasifikuoti tarpines žemės ūkio vietoves, būtini duomenys, susiję su aštuoniais biofiziniais kriterijais. Todėl valstybėms narėms labai svarbu atlikti nuodugnią siūlomų kriterijų poveikio analizę ir sudaryti detalius žemėlapius. Be to, tai, kad valstybės narės turi galimybę pateikti Komisijai papildomų kriterijų ir skirtingų ribinių verčių taikymo moduliavimą, taip pat padės geriau aptarti konkrečius kiekvienos valstybės narės ypatumus. MPŪV ribų nustatymas savivaldybės lygiu (LAU 2) galėtų būti laikomas pakankamai tiksliu.

3.6 Komunikate siūloma vietovę priskirti MPŪV, jei 66 % jos žemės ūkio paskirties žemės atitinka bent vieną iš aštuonių kriterijų. Tai reiškia papildomumą, t.y. norint apskaičiuoti visą klasifikuojamą žemę duotajame regione, galėtų būti sudedamos aštuonios skirtingos tarpinės sumos (o į galimą sanklotą neatsižvelgiama). Nors pagrindinis zonavimo tikslas ir yra paramos nukreipimas toms vietovėms, kuriose ji yra būtina žemės ūkio išlikimui, manoma, jog siūloma riba yra per aukšta, be to, nuogąstaujama, kad dėl šios ribos kai kurios dabartinės MPŪV gali būti pašalintos iš paramos schemos. EESRK laikosi nuomonės, kad neturint modeliavimo rezultatų, reikia atsargiai vertinti 66 proc. ribą ir dėl jos būtų galima toliau diskutuoti tik po to, kai bus gauti modeliavimo rezultatai ir sudaryti žemėlapiai.

3.7 Ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas moksliniais įrodymais grindžiamų suvestinių kriterijų taikymui nevienalytėms vietovėms, vienu metu patiriančioms keletą gamtinių trūkumų. Anksčiau taikytų sistemų, kurios daugeliu atvejų buvo rodiklių sistemos, privalumas buvo tai, kad jos apėmė keletą kriterijų ir todėl kaip priemonės buvo konkretesnės ir suprantamesnės. Jos kur kas geriau atspindėjo vietovės sąlygas ir jų sąveiką. Sudėtinio rodiklio, apimančio keletą kriterijų, grindžiamų objektyviais, moksliniais įrodymais, taikymas leistų vietovę klasifikuoti kaip MPŪV net ir tuo atveju, jei ji netenkintų atskirų šiai klasifikacijai taikomų kriterijų. Tokia sistema taikoma kai kuriose valstybėse narėse, pvz., klasifikuojant kalnuotas vietoves. Tai vertos dėmesio priemonės, kuriomis galima praktiškai išspręsti daugelio įtaką darančių veiksnių sąveiką.

3.8 Tais atvejais, kai gamtinės kliūtys yra įveiktos technine pažanga ar kitomis intervencijos priemonėmis (pvz., melioracija), Komisija siūlo tikslinimą, kuris turėtų būti taikomas tik tam, kad vietovės prarastų MPŪV statusą, kurios kitu atveju šį statusą išlaikytų, o ne tam, kad į šią kategoriją būtų įtrauktos papildomos vietovės. Tačiau problema iškyla tose zonose, kurioms turėtų būti netaikomas ribų nustatymas, kadangi jos įveikė gamtines kliūtis pakeisdamos ūkininkavimo praktiką. Reikėtų pažymėti, kad negalima nepalankių gamtinių sąlygų laikyti visiškai pašalintomis, nepaisant tam tikros intervencijos. Taip pat reikėtų turėti omenyje investicijų, kurios beveik visada yra didelės, naštą ir priežiūros sąnaudas. Be to, reikėtų gerai pagalvoti apie tai, kad daugeliu atvejų visoms šioms prisitaikymo priemonėms (pvz., nusausinimo ir drėkinimo būdams) būtinos papildomos lėšos.

3.9 Ankstesnėje nuomonėje EESRK jau ragino užtikrinti tinkamą pusiausvyrą tarp ES taisyklių ir lankstumo nacionaliniu bei regionų lygmeniu detalizuojant šias priemones (6). Įgyvendinat biofizinius kriterijus, gali iškilti būtinybė tikslinti nustatytas mažiau palankias ūkininkauti vietoves. EESRK laikosi nuomonės, kad susidarius tokiai padėčiai, tai turėtų būti leista padaryti valstybei narei ir valstybės narės lygiu. EESRK nuomone, tinkamiausias rodiklis, kurį reikėtų taikyti šio antrinio proceso metu, būtų su gamyba susietas rodiklis, kuris atspindėtų ūkininko realią ekonominę padėtį, įskaitant šeimos narių darbo ir nuosavybės alternatyviąsias sąnaudas. Komisija užtikrins, kad valstybių narių taikomi kriterijai būtų objektyvūs ir nediskriminuojantys bei atitiktų schemos tikslus. Šis alternatyvus metodas pagerins mažų ir vidutinių ūkių galimybę gauti paramą, be to, nebus baudžiami ūkininkai, investuojantys į gamtinių kliūčių šalinimą. Siekiant išvengti ūkininkų padėties neužtikrintumo, paramos schema jiems turėtų būti taikoma bent jau visą programavimo laikotarpį.

3.10 Verta pabrėžti, kad pasiūlyme visiškai neminimos geografinės kliūtys (atokumas, didelis atstumas iki vartojimo, sprendimų priėmimo centrų ir paslaugų, ir pan.), kurios vis dėlto yra vienas iš didesnių suvaržymų, su kuriuo susiduria MPŪV esantys ūkiai. Be to, galėtų būti leidžiamos prisitaikymo priemonės, kurių reikėtų imtis dėl ūkių išsibarstymo, prieigos prie rinkos ar transporto galimybių regione.

3.11 Siūlomi vietovių nustatymo kriterijai galėtų būti išplėsti. Vienas papildomų kriterijų galėtų būti „lauko pajėgumo dienos“, pripažįstant šlapių nedirbamų dirvožemių trūkumus ir taip atsižvelgiant į dirvožemio tipo ir klimato sąveikos veiksnį, pvz. jūrinio klimato sąlygomis. Be to, siekiant nustatyti tikrąsias sąlygas būtina atidžiai išanalizuoti kai kurias siūlomas ribines vertes. Vienas pavyzdžių yra Komisijos siūloma 15 proc. vertė, taikoma nuolydžio kriterijui. Komitetas jau ragino atsižvelgti ir į neigiamų temperatūrų sumą žiemos metu (7).

3.12 Turint omenyje tai, kad taikant naujus kriterijus kai kurios vietovės, kurios dabartiniu metu tenkina tinkamumo paramai gauti kriterijus, gali prarasti remtinos vietovės statusą, galima tikėtis labai rimtų pasekmių ūkiams. EESRK nuomone turi būti nustatytas tinkamas laipsniško panaikinimo laikotarpis, kad ūkininkai galėtų prisitaikyti prie naujo MPŪV paramos režimo. Į šį procesą turėtų būti įtrauktas ir politikos koregavimas atsižvelgiant į būsimą BŽŪP.

3.13 MPŪV taikomos schemos tikslas – nukreipti paramą ūkiams, esantiems gamtinių kliūčių turinčiose vietovėse, ir yra sudėtinė kaimo plėtros politikos dalis, vadinamasis antrasis BŽŪP ramstis. MPŪV taikoma schema taip pat turėtų padėti išsaugoti maisto gamybos pajėgumus, kurių svarba gali išaugti, jei dėl klimato kaitos kitose vietovėse sumažėtų gamybos pajėgumai. Todėl schema turėtų būti taikoma vadovaujantis principu, kad reikia užtikrinti viešuosius interesus skatinant išsaugoti ūkininkų veiklą nepalankiose ūkininkauti vietovėse, kuriose kitu atveju dirbama žemė bus palikta dirvonuoti.

3.14 MPŪV taikoma schema neturėtų būti painiojama su savanoriškais įsipareigojimais agrarinės aplinkosaugos srityje. Abi schemos turi būti laikomos viena kitą papildančiomis, o ne tarpusavyje nesuderinamomis. Paramos suteikimas mažiau palankioms ūkininkauti vietovėms neturėtų būti siejamas su papildomais aplinkosaugos įsipareigojimais, kurie nėra įtraukti į kompleksinio paramos susiejimo taisykles. Priešingai pirmajam BŽŪP ramsčiui (tiesioginės išmokos ir paramos rinkai priemonės), pagal MPŪV taikomą schemą iš esmės turi būti skiriama kompensacija ūkininkams, kurie savo veiklą vykdo sudėtingesnėmis sąlygomis ir kuriems ypač sunku užsidirbti kompensaciją rinkoje, nors būtent jie labiausiai padeda saugoti kraštovaizdį.

3.15 Valstybės narės turės apskaičiuoti MPŪV išmokas pagal naują mokėjimo formulę, nustatytą Reglamente 1698/2005, kuriame numatyta, kad išmokos turėtų padengti patirtas sąnaudas ir prarastas pajamas. Todėl EESRK ragina atitinkamai įvertinti nepalankiose ūkininkauti vietovėse ūkininkams tenkantį papildomą darbą bei didesnes investicijas ir veiklos sąnaudas ir į tai atsižvelgti skiriant kompensacines išmokas.

3.16 Naujoji mokėjimo sistema turėtų užtikrinti didesnį skaidrumą. Tačiau ir toliau MPŪV išmokų dydis bus nevienodas tiek tarp valstybių narių, tiek pačiose valstybėse narėse. Tai neišvengiama, kadangi atskiros kompetentingos institucijos turi galimybę savo nuožiūra naudoti iš EŽŪFKP gaunamą finansavimą kaimo plėtrai, įskaitant laisvę apskritai netaikyti MPŪV schemos.

3.17 Daugelis valstybių narių nepakankamai remia savo MPŪV. EESRK ragina valstybes nares pripažinti didžiulę MPŪV paramos svarbą ir kaimo plėtrai skirtame „nacionaliniame krepšelyje“ palikti MPŪV schemai skirtą dalį, nepaisant šiuo metu vykdomo MPŪV ribų nustatymo rezultatų.

2009 m. gruodžio 17 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Mario SEPI

(1) OL C 318, 2006 12 23, p. 93; OL C 44, 2008 2 16, p. 56; OL C 318, 2009 12 23, p. 35.

(2) OL C 151, 2003 6 27.

(3) OL L 277, 2005 10 21, p. 1.

(4) OL L 160, 1999 6 26, p. 80.

(5) 2009 m. birželio 22–23 d. Tarybos išvados.

(6) OL C 44, 2008 2 16, p. 56.

(7) OL C 318, 2009 12 23, p. 35., 1.7 punktas.