ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(32)

Sudarius sandorį, jungtinis subjektas ir toliau bus varžomas įvairių kitų veiksmingų galimybių, kuriomis ir toliau galės naudotis lydyti ir rafinuoti skirto vario laužo tiekėjai. Visų pirma, tai kitos EEE veikiančios vario rafinavimo įmonės – artimiausios šalių konkurentės. Be to, lydyti ir rafinuoti skirto vario laužo medžiagos yra labai paklausios tarp ne EEE įsisteigusių vario rafinavimo įmonių ir kitų ne EEE esančių pirkėjų. EEE įsisteigę tiekėjai eksportuoja 40–50 % visos savo lydyti ir rafinuoti skirto vario laužo produkcijos. Taigi, jei Europos ekonominėje erdvėje kaina sumažėtų, eksportas būtų svarbi alternatyva tiekėjams ir labai ribotų šalių perkamąją galią. Be to, tam tikras lydyti ir rafinuoti skirto vario laužo medžiagas taip pat perka luitų gamintojai, pusgaminių gamintojai ir ne vario lydyklos. Galiausiai atrodo, kad tiekėjai gali sumažinti šalių perkamąją galią taikydami tokią praktiką, kaip lydyti ir rafinuoti skirto vario laužo perdirbimas į kitus, vertingesnius produktus arba lydyti ir rafinuoti skirto vario laužo sandėliavimas ir atsargų mažinimas siekiant geresnių kainų.
26.

Komisija nustatė, kad sandoriu nebus sukelta didelių kliūčių konkurencijai dėl vertikaliojo nekoordinuojamo poveikio valcuotų produktų rinkai. Komisija laikėsi nuomonės, jog nėra rizikos, kad bus ribojama galimybė naudotis ištekliais, nes po sandorio susijungęs subjektas negalės neleisti konkurentams patekti į rinką dėl to, kad neturės įtakos pradinės grandies rinkoje, ir dėl to, kad bus kitų alternatyvių tiekėjų. Be to, nebuvo įrodymų, kad įmonė MKM anksčiau būtų bandžiusi riboti konkurencines galimybes.
(18)

Komisija mano, kad bendrovė GE dėl aplaidumo pateikė neteisingą informaciją pranešime apie sandorį. Šiuo atžvilgiu Komisija pažymi, kad MTTP klausimai yra standartiniai klausimai, pateikti atitinkamuose CO formos šablono skyriuose, ir yra savaime aiškūs. Be to, bendrovė GE yra patyrusi įmonė, pateikusi Komisijai daug pranešimų, ir yra susipažinusi su CO forma. Tą patvirtina faktas, kad bendrovė GE tuose skyriuose pateikė išsamią informaciją apie konkurentų plėtojamus produktus.
Galutinė bylas nagrinėjančio pareigūno ataskaita (1)

(M.8677 – Siemens / Alstom)

(2019/C 300/06)

2018 m. liepos 13 d. Komisija priėmė sprendimą pradėti procedūrą pagal Susijungimų reglamento (2) 6 straipsnio 1 dalies c punktą (toliau – sprendimas pagal 6 straipsnio 1 dalies c punktą). Tame sprendime Komisija nurodė, kad sandoris yra Sąjungos masto, todėl patenka į Susijungimų reglamento taikymo sritį, ir kad kyla rimtų abejonių dėl jo suderinamumo su vidaus rinka ir EEE susitarimo veikimu.

2018 m. rugpjūčio 6 d. šalys pateikė rašytines pastabas dėl sprendimo pagal 6 straipsnio 1 dalies c punktą, kuriose jos ginčijo Komisijos vertinimą, pateiktą sprendime pagal 6 straipsnio 1 dalies c punktą.

11.

2019 m. sausio 23 d. Komisija išsiuntė faktų pranešimą pranešančiajai šaliai (toliau – faktų pranešimas). 2019 m. sausio 28 d. atsakyme į faktų pranešimą pateiktos bendrosios pastabos dėl to, kad šalims buvo skirta nepakankamai laiko ir nurodytos nepakankamos bylos aplinkybės, kad jos galėtų veiksmingai pareikšti nuomonę. Šiuo atžvilgiu jokių tiesioginių šalių prašymų ar skundų negavau. Be to, pažymiu, kad atsakyme į faktų pranešimą pateikti išsamūs argumentai dėl kiekvieno faktų pranešimo skirsnio ir apie tai buvo tinkamai informuotas Patariamasis komitetas. Nemanau, kad šiuo atžvilgiu buvo pažeista šalių teisė būti išklausytoms.
(17)

Komisija mano, kad, atsižvelgiant į jos sprendimų priėmimo praktiką, judriojo ryšio paslaugų rinka ir fiksuotojo ryšio paslaugų rinka yra atskiros rinkos. Be to, Komisija mano, kad belaidžio ryšio paslaugos negali pakeisti judriojo ryšio paslaugų, nes visų pirma, belaidžio ryšio kokybė visoje Nyderlandų teritorijoje nėra vienoda. Komisija taip pat mano, kad judriojo ryšio paslaugomis negalima pakeisti turinio paskirstymo internetu paslaugų (angl. over the top services arba OTT) ir atvirkščiai, nes, norint naudotis OTT tikralaikių pokalbių ir skambučių paslaugomis, būtina bent judriojo ryšio duomenų perdavimo jungtis.
4.

Antrajame tyrimo etape Komisija šalims išsiuntė keletą prašymų pateikti informacijos pagal Susijungimų reglamento 11 straipsnio 2 dalį. 2017 m. birželio 28 d. Komisija priėmė sprendimą pagal Susijungimų reglamento 11 straipsnio 3 dalį, kuriuo nurodė įmonei Qualcomm pateikti tam tikrą informaciją, kurios Komisija buvo paprašiusi 2017 m. birželio 14 d. pagal Susijungimų reglamento 11 straipsnio 2 dalį ir kurios per nustatytą terminą įmonė Qualcomm jai nepateikė. Be to, šiuo sprendimu Susijungimų reglamento 10 straipsnio 3 dalyje nustatytas terminas sustabdytas iki dienos, kurią Komisija gaus prašomą informaciją, pabaigos. Įmonei Qualcomm pateikus Komisijos prašomą informaciją, 2017 m. rugpjūčio 16 d. terminas pradėtas skaičiuoti toliau.
Kalbant apie duomenų apsaugą, pagal 4 galimybę ES platformoje būtų nustatyta vienoda duomenų tvarkymo praktika, kuri būtų taikoma visoms valstybėms narėms. Taip asmens duomenys būtų rečiau atskleidžiami išorės paslaugų teikėjams, nes pakartotinai keliaujantys asmenys galėtų tiesiogiai teikti prašymus per ES prašymų išduoti vizą portalą. Vis dėlto, EDAPP teigimu, skaitmeninimui būdinga tam tikra rizika duomenų apsaugai. Todėl reikės griežtai laikytis „tikslų apribojimo“ ir „duomenų kiekio mažinimo“ principų. Trečiųjų šalių piliečių, kurie turi menkas galimybes naudotis IT ir kurių raštingumas šioje srityje yra žemo lygio, teisė į nediskriminavimą nebūtų pažeista, nes išorės paslaugų teikėjai ir kelionių operatoriai teiktų pagalbą. Kalbant apie neįgaliųjų teises, klausos ir (arba) regos negalią turintys asmenys gautų mažiau pagalbos asmeniškai, tačiau jiems galėtų būti padedama didinant internetinių taikomųjų programų priemonių prieinamumą, laikantis pripažintų žiniatinklio prieinamumo gairių. Išorės paslaugų teikėjai taip pat galėtų konsultuoti neįgaliuosius arba asmenis, kurių raštingumas IT srityje yra žemo lygio. Riboto judumo asmenų padėtis pagerėtų, nes tam tikromis aplinkybėmis jiems nebereikėtų apsilankyti prašymų išduoti vizą centre arba konsulate.
Prognozuojamos akcijų ir obligacijų konsoliduotos informacinės juostos teikėjo veiklos sąnaudos įvertintos taip: Nuosavo kapitalo priemonių informacinės juostos sąnaudos (metinės) Obligacijų arba išvestinių finansinių priemonių informacinės juostos sąnaudos (metinės) Sukūrimo išlaidos – 0,8–2,4 mln. EUR per metus Sukūrimo išlaidos – 0,16–1,4 mln. EUR per metus Veiklos išlaidos – 1,4–5,5 mln. EUR per metus Veiklos išlaidos – 1,3–4 mln. EUR per metus Iš viso – 2,2–7,8 mln. EUR per metus Iš viso – 1,46–5,4 mln. EUR per metus Informacinė juosta veiktų pagal pajamų iš naudotojų modelį, pagal kurį informacinės juostos teikėjas iš kiekvieno profesionalaus naudotojo imtų 100 EUR per mėnesį mokestį už metinį abonementą. Neprofesionalūs naudotojai mokesčio nemokėtų arba mokėtų ne daugiau kaip 1 EUR per mėnesį. Perviršinis pelnas būtų perskirstytas duomenų teikėjams. Apskaičiuota, kad nuosavo kapitalo priemonių informacinės juostos metinės pajamos iš viso sudarytų maždaug 200 mln. EUR, priklausomai nuo konkrečių informacinės juostos ypatybių. Tai reikštų, kad atėmus vidutines metines veiklos sąnaudasduomenų teikėjams iš viso galėtų būti paskirstyta 100–150 mln. EUR pajamų (obligacijų ir išvestinių finansinių priemonių atveju priklausomybė nuo pajamų iš duomenų yra mažesnė, todėl šios informacinės juostos pajamų modeliavimas nebuvo atliktas).
Atsižvelgiant į nuolatinę ES paramą ir dalyvavimą derybose, po kurių 2019 m. buvo priimta Konvencija, taip pat į pagrindinių ES interesų šiame procese išsaugojimą, į galimybę neprisijungti prie Konvencijos buvo iš esmės atsižvelgta kaip į kriterijų vertinant kelias politikos galimybes, susijusias su prisijungimu. Šios galimybės buvo susijusios su ES prisijungimu prie Teismo sprendimų konvencijos be jokios deklaracijos arba pateikiant deklaraciją pagal Konvencijos 18 straipsnį, kuriuo ji netaikoma tam tikroms byloms (vartotojų, darbo ar draudimo byloms, taip pat nekilnojamojo turto komercinei nuomai) arba teismo sprendimams civilinėse ar komercinėse bylose, kuriose dalyvauja valstybės ar valstybiniai subjektai, pagal Konvencijos 19 straipsnį. Buvo apsvarstyta ir dar viena galimybė prisijungti prie Konvencijos, t. y. pateikti abi deklaracijas pagal 18 ir 19 straipsnius. Tinkamiausia galimybė – prisijungti prie Konvencijos pateikiant ribotos taikymo srities tikslinę deklaraciją, kuria būtų nustatoma netaikyti trečiųjų šalių teismų sprendimų dėl ES esančio nekilnojamojo turto komercinės nuomos pripažinimo ir vykdymo ES teismuose. Laikoma, kad deklaracija, kuria būtų išskiriami kiti svarstyti klausimai, yra nereikalinga, nes Konvencija užtikrina tinkamą silpnesnių šalių apsaugą, nors ir kitaip nei ES acquis, be to, kitaip nei pasirinkus tinkamiausią galimybę, platesnės deklaracijos galėtų trukdyti visapusiškai pasiekti šios iniciatyvos tikslus. Tinkamiausia galimybe suteikiama daugiau galimybių kreiptis į teismą ir siekiama skatinti tarptautinę prekybą ir investicijas, be to, ja padidinamas ginčų nagrinėjimo tarptautiniuose teismuose teisinis tikrumas ir numatomumas, sumažinama nagrinėjimo trukmė ir išlaidos, be to, ji visiškai atitinka ES acquis šiuo klausimu, tai yra, Reglamentą „Briuselis Ia“ (Reglamentą (ES) Nr. 1215/2012). Pagal šį reglamentą ES teismai turi išimtinę jurisdikciją spręsti ginčus, susijusius su ES esančio nekilnojamojo turto komercine nuoma.
Kai kurie šią problemą lemiantys veiksniai yra bendri abiem sistemoms, visų pirma: naudojimosi kolektyvinėmis derybomis mažėjimo tendencija ir atitikties galiojančioms nacionalinėms nuostatoms trūkumas. Be to, kai kurie veiksniai yra konkrečiai susiję su minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo teisės aktais sistema, visų pirma: nėra aiškių ir pastovių kriterijų minimaliajam darbo užmokesčiui nustatyti ir atnaujinti, socialiniai partneriai šiame procese dalyvauja nepakankamai, konkrečioms grupėms taikomi mažesni tarifai (svyravimai), taikomas mažinimas, grindžiamas įrangos verte ar kitomis sąnaudomis (atskaitymai), ir taikomos išimtys.

Tačiau daug darbuotojų ES šiuo metu yra neužtikrinama deramo minimaliojo darbo užmokesčio apsauga. Daugelyje valstybių narių, kuriose įvestas nacionalinis nustatytasis minimalusis darbo užmokestis, šis darbo užmokestis yra per mažas, palyginti su kitu darbo užmokesčiu ir (arba) kad užtikrintų orų gyvenimą. Tai galima iliustruoti remiantis bendrai naudojamomis pamatinėmis vertėmis: i) nacionalinis nustatytasis minimalusis darbo užmokestis yra mažesnis nei 60 proc. darbo užmokesčio medianos arba 50 proc. vidutinio darbo užmokesčio beveik visose valstybėse narėse. Be to, konkrečioms darbuotojų grupėms nacionalinio nustatytojo minimaliojo darbo užmokesčio apsauga neužtikrinama. Valstybėse narėse, kuriose taikomos kolektyvinės derybos, kai kuriems darbuotojams neužtikrinama kolektyvinėmis sutartimis nustatyta minimaliojo darbo užmokesčio apsauga. Į aprėptį nepatenkančių darbuotojų dalis keturiose šalyse yra 10–20 proc., ir vienoje šalyje – 55 proc.

ES veiksmais siekiama suteikti būtiną postūmį reformuojant minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo sistemas. Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymas yra nacionalinė kompetencija, o ES sistema užtikrintų, kad pažanga nebūtų dalinė ar netolygi, būtų remiamas aukštynkryptės socialinės konvergencijos procesas, kuris būtų naudingas visai ES ekonomikai. Galiojančios ES priemonės, visų pirma Europos semestras, nebuvo pakankamos siekiant spręsti nacionalinių minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo sistemų trūkumus. Jei nebus imtasi tolesnių ES lygmens veiksmų, tikėtina, kad daugiau šalių susidurs su šia problema. Be to, atskiros valstybės narės gali būti nelabai linkusios tobulinti minimaliojo darbo užmokesčio nustatymą, kadangi vyrauja suvokimas, jog tai gali neigiamai paveikti jų išorės sąnaudų konkurencingumą. ES veiksmais bus užtikrintos vienodos sąlygos įmonėms ir darbuotojams bendrojoje rinkoje remiant sąžiningą konkurenciją, grindžiamą inovacijomis ir našumu, ir sudarant jai sąlygas, kartu laikantis deramų socialinių standartų. Šio tikslo valstybės narės vienos negali pasiekti.
Palyginti su įprastos veiklos scenarijumi, 2030 m. dėl peržiūrėtų reglamentų galėtų būti: i) sutaupoma 39 TWh elektros energijos per metus, ii) 13 Mton CO2 ekvivalentu per metus sumažintas išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis, iii) 15 mlrd. EUR per metus sumažintos vartotojų išlaidos ir 2 mlrd. EUR sumažintos administravimo subjektų bei paslaugų ir (arba) verslo sektorių išlaidos. Šios sutaupytos lėšos papildytų lėšas, sutaupytas dėl rinkos jėgų veikimo ir galiojančių teisės aktų. Be to, numatoma, kad reglamentais būtų išlaikyta ta pati verslo apyvarta ir 2030 m. tiek pat darbo vietų prekybos, pramonės ir montavimo sektoriuose, kiek ir pagal įprastinės veiklos scenarijų.
Europos inovacijų ir technologijos instituto (EIT) paskirtis – spręsti svarbiausius visuomenei kylančius iššūkius didinant ES inovacijų našumą per aukštojo mokslo, mokslinių tyrimų ir inovacijų žinių trikampio integraciją. EIT įsteigtas 2008 m. Reglamentu (EB) Nr. 294/2008 (toliau – EIT reglamentas) . EIT reglamente nustatyta EIT misija, tikslai ir EIT skiriamas biudžetas, todėl jis turi derėti su taikytina bendrąja mokslinių tyrimų ir inovacijų programa. Komisijos pasiūlyme, kuriuo sukuriama mokslinių tyrimų ir inovacijų programa (2021–2027 m.) „Europos horizontas“, nurodomas siūlomas EIT biudžetas kitam laikotarpiui, taip pat jo pagrindimas, įskaitant Europos pridėtinę vertę, intervencijos sritis, bendras veiklos kryptis ir veiklos rodiklius. Šiame pasiūlyme EIT yra viena pagrindinių veiklos srities „Novatoriška Europa“ sudedamųjų dalių. Pats pasiūlymas dėl „Europos horizonto“ nesuteikia teisinio pagrindo tęsti EIT veiklą po 2020 m. Todėl EIT reglamentą reikia iš dalies pakeisti. Be to, pagal EIT reglamento 17 straipsnį Komisija kas septynerius metus Europos Parlamentui ir Tarybai turi pateikti pasiūlymą dėl strateginės inovacijų darbotvarkės, kurioje išdėstomi EIT strateginiai ilgalaikiai prioritetai bei finansiniai poreikiai ir kuri turi derėti su taikytina bendrąja mokslinių tyrimų ir inovacijų programa. Dabartinė strateginė inovacijų darbotvarkė apima 2014–2020 m. Todėl kartu su pasiūlymu dėl EIT reglamento peržiūros reikia pateikti pasiūlymą dėl EIT 2021–2027 m. strateginės inovacijų darbotvarkės. Dabartine iniciatyva siekiama iš dalies pakeisti EIT reglamentą taikant išdėstymo nauja redakcija procedūrą ir suderinti SID su programa „Europos horizontas“. Ji apima naujas prioritetines EIT sritis bei jo finansinius poreikius. Ja taip pat siekiama patobulinti EIT veikimą, atsižvelgiant į patirtį, įgytą per pastaruosius metus. Pagal iniciatyvą daugiausiai dėmesio teikiama trijų pagrindinių sričių uždaviniams. Pirma, bus sprendžiami uždaviniai, susiję su EIT finansavimo modeliu, antra, bus siūlomi sprendimai, kaip sustiprinti EIT švietimo priemonių poveikį, t. y. padidinti EIT žyma pažymėtų švietimo programų žinomumą ir paremti aukštojo mokslo institucijų verslumo ir inovacinius pajėgumus bei įgūdžius. Galų gale, iniciatyva padės padidinti EIT regioninę veiklą dėl geresnės ŽIB integracijos į vietos inovacijų ekosistemas. Pagal iniciatyvą taip pat bus išdėstytos būsimos ŽIB prioritetinės sritys. Be to, tam, kad padidėtų EIT veiklos veiksmingumas, efektyvumas ir suderinamumas, pagal šią iniciatyvą bus sprendžiami kai kurie techniniai klausimai. Tai ŽIB atvirumas ir skaidrumas, EIT valdymas ir EIT darbuotojams taikomos sutartinės nuostatos. Nustatyti klausimai bus sprendžiami daliniais EIT reglamento pakeitimais ir priimant EIT 2021–2027 m. strateginę inovacijų darbotvarkę. Dabartinis poveikio vertinimas grindžiamas programos „Europos Horizontas“ poveikio vertinimu.
Europos Komisija priėmė 2021–2027 m. daugiametės finansinės programos pasiūlymus. Siekdama pašalinti dabartinį skaitmeninių investicijų deficitą, Komisija pasiūlė naują Skaitmeninės Europos programą, kuri suteiktų pavidalą Europos visuomenės ir ekonomikos skaitmeninei transformacijai ir prie jos prisidėtų.

Viešoji intervencija ES lygmeniu yra svarbus pirmas žingsnis siekiant įgyti vadinamąjį bendrą turtą ir pajėgumų ir sudaryti palankias jų naudojimo sąlygas. Taip būtų sprendžiami visuomenės uždaviniai, skatinamos inovacijos ir konkurencingumas. Intervencija tikslinga tose srityse, kuriose reikalingas finansavimas yra tokio masto, kad jokia valstybė narė negalėtų laiku veikti pati viena, taip pat srityse, kuriose reikia sujungti įvairiose Europos vietose esančius išteklius, ir srityse, kuriose, siekiant užtikrinti visos Europos paslaugų teikimą, nepaprastai svarbus sąveikumas.

Europoje pastebimas pradinės grandies investicijų deficitas, kurį sąlygoja augančios naujausių technologijų paklausos ir pasiūlos neatitikimas. Siekiant gerinti skaitmeninius pajėgumus, reikalingos investicijos įsigyti reikiamas technologijas, užtikrinti tinkamą ir sąveikų jų naudojimą visoje Europoje bei vystyti plataus masto jų naudojimui reikalingus aukšto lygio skaitmeninius įgūdžius. Tai papildo dabartines ES programas, apimančias svarbius skaitmeninės ekonomikos aspektus, ypač mokslinius tyrimus ir inovacijas („Europos horizontas“) ir fizines jungtis („CEF2“).

Investicijų į skaitmeninius gebėjimus ir platesnį jų naudojimą didinimui plačiai pritaria suinteresuotieji subjektai ir ekspertai; jis taip pat remiamas aukščiausiu politiniu lygmeniu.

Bendras programos tikslas – remti skaitmeninę Europos visuomenės ir ekonomikos transformaciją piliečių ir įmonių labui. Šia programa bus stiprinami Europos gebėjimai pagrindinėse skaitmeninių technologijų srityse, o šios technologijos bus plačiau skleidžiamos ir diegiamos viešojo intereso srityse ir viešajame sektoriuje.

Programa bus siekiama penkių tikslų, susijusių su: i) itin našiu skaičiavimu, ii) dirbtiniu intelektu, iii) kibernetiniu saugumu ir pasitikėjimu, iv) aukšto lygio skaitmeniniais įgūdžiais ir v) diegimu, geriausiu skaitmeninių gebėjimų panaudojimu ir sąveikumu. Šie tikslai atspindėti programos struktūroje, kuri suskirstyta į penkias tarpusavyje susijusias sritis.

Programa bus įgyvendinama tiesiogiai, laikantis Finansinio reglamento, arba netiesiogiai per atitinkamus subjektus ar institucijas. Pasinaudojant dabartiniu skaitmeninės ekonomikos ir visuomenės indeksu (orientacinė priemonė, kuria matuojama skaitmeninimo ES pažanga), bus sukurtas rodiklių rinkinys. Be to, siekiant gauti išsamios grįžtamosios informacijos apie Skaitmeninės Europos programos poveikį, bus sukurti nauji rodikliai.

Šis poveikio vertinimas pridedamas prie pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl Skaitmeninės Europos programos.
Pasirinkta priemonė – būtiniausias derinimas, grindžiamas nacionalinėmis sistemomis. 2 priemone pagrįstomis sąnaudomis pasiekiama daugiausia iniciatyvos tikslų. Be to, jai, kaip dera, vienodai būdingas tiek lankstumas, reikalingas siekiant atsižvelgti į specifines valstybių narių ypatybes, tiek vienodumas, būtinas darnai ES lygmeniu pasiekti. Greičiausiai ji veiksmingiausiai padės siekti tikslų patiriant kuo mažiau trikdymo ir pereinamojo laikotarpio sąnaudų. Palyginti su svarstytomis priemonėmis, reglamentavimo požiūriu tai viena iš plačiausio užmojo priemonių, kartu sulaukusi didžiausio suinteresuotųjų šalių palaikymo.

Įgyvendinus šią priemonę būtų paskatintas padengtųjų obligacijų rinkų kūrimas ten, kur jų nėra arba jos yra neišsivysčiusios, tad emisijų padaugėtų iki 50–75 % lyginamojo standarto (342 mlrd. EUR). Be to, tai sumažintų emitentų finansavimo išlaidas. Apibendrintai finansavimo išlaidų būtų sutaupyta 50–75 % lyginamojo standarto (2,2–2,7 mlrd. per metus). Ši priemonė padėtų diversifikuoti investuotojų gretas (60 % investuotojų sudarytų ne bankai), pagerinti sąlygas tarpvalstybinėms investicijoms ir pritraukti investuotojus iš trečiųjų valstybių (16,5 % investicijų iš trečiųjų valstybių, t. y. papildomi 80 mlrd. EUR per metus iš ES nepriklausančių šalių). Apskritai jį padėtų realiajai ekonomikai skolinimosi išlaidų sutaupyti 50–75 % lyginamojo standarto (1,5–1,9 mlrd. per metus). Ši priemonė padėtų spręsti prudencines problemas, be kita ko, susijusias su rinkos inovacijomis, ir užtikrintų prudencinę naudą, nes produkto struktūrinės ypatybės būtų suderintos taip, kad būtų taikomas lengvatinis prudencinis vertinimas ES lygmeniu. Galiausiai ji taip pat pagerintų investuotojų apsaugą ir sumažintų investuotojų patiriamas išsamaus patikrinimo išlaidas.
Tarp šiai iniciatyvai svarstomų priemonių yra Tarybos rekomendacija, direktyva ir didesnis dėmesys socialinei apsaugai pasinaudojant esamomis priemonėmis, visų pirma Europos semestru ir atvirojo koordinavimo metodu socialinėje srityje (AKM). Tinkamiausia priemonė yra Tarybos rekomendacija, nes šiuo metu ji laikoma veiksmingiausia ir proporcingiausia priemone. Pagrindinė rekomendacijos pridėtinė vertė šiame etape yra galimybė suteikti postūmį nacionalinių diskusijų bei reformų rėmimui ir papildymui, nukreipiant valstybių narių pastangas į konvergencijos stiprinimą. Atsižvelgiant į kintantį problemos pobūdį, kai kuriose valstybėse narėse vykdomas reformas ir statistinius apribojimus, Tarybos rekomendacija yra proporcingesnė priemonė nei direktyva. Nors griežtai ekonominiu požiūriu direktyva gali būti veiksmingesnė siekiant šios iniciatyvos tikslų, konsultacijos reiškia, kad ji gali nesulaukti visų valstybių narių paramos, todėl galiausiai taptų mažiau veiksminga priemone. Be pagrindinio scenarijaus (A priemonių rinkinys), vertinami du alternatyvūs politikos priemonių rinkiniai, kurių kiekvienas turi priemonių, kaip pasiekti tris konkrečius iniciatyvos tikslus. B priemonių rinkinio tikslas yra: i) privaloma tvarka išplėsti formalią aprėptį nestandartiniams darbuotojams ir savanoriška tvarka – savarankiškai dirbantiems asmenims, ii) suderinti socialinės apsaugos sistemų laiko ribas ir užtikrinti teisių į išmokas išsaugojimą, perkeliamumą ir sumavimą tais atvejais, kai asmenys keičia darbą arba darbo statusą, iii) užtikrinti, kad minėtoms grupėms būtų teikiama bendroji ir asmeninėms reikmėms pritaikyta informacija apie teises į socialinę apsaugą ir pareigas. C priemonių rinkiniu siekiama: i) privaloma tvarka išplėsti oficialią apsaugą nestandartiniams darbuotojams ir savarankiškai dirbantiems asmenims, ii) suderinti socialinės apsaugos sistemų laiko ribas ir įvesti asmenines sąskaitas, siejant socialinės apsaugos teises su asmenimis, o ne sutartimis, iii) užtikrinti, kad minėtoms grupėms būtų teikiama bendroji ir asmeninėms reikmėms pritaikyta informacija apie teises į socialinę apsaugą ir pareigas. Tinkamiausia galimybė (B priemonių rinkinys) suteikia daugiau lankstumo savarankiškai dirbantiems asmenims pritaikyti formalios aprėpties pasirinkimo galimybes, atsižvelgiant į šios grupės ypatybes ir nevienalytiškumą. Be to, nėra suinteresuotųjų subjektų, ypač savarankiškai dirbančių asmenų atstovų, aiškaus sutarimo dėl savarankiškai dirbančių asmenų formalios aprėpties. Todėl B priemonių rinkinys yra geras kompromisas tarp per konsultacijas išreikštų nuomonių ir ES iniciatyvai nustatytų politinių tikslų.
Su vakarų Viduržemio jūros demersinių išteklių žvejyba siejamos dvi pagrindinės problemos: didelis žvejybos išteklių pereikvojimas ir neveiksminga reguliavimo sistema. Nustatyta, kad pagrindinė išteklių pereikvojimo priežastis – per didelis žvejybos pajėgumų naudojimas (t. y. didelis laivų ir žvejybos pastangų kiekis). Be to, dabartinė reguliavimo sistema yra neveiksminga, nes jos taikymo sritis ribota, įgyvendinimas – lėtas ir nepakankamas, stinga suinteresuotųjų subjektų atsakomybės. Šios dvi problemos tiesiogiai ar netiesiogiai nulėmė nerimą keliančią demersinių išteklių būklę (daugiau kaip 80 proc. vertintų išteklių yra pereikvojami, kai kurių iš jų biomasė yra labai nedidelė – tai rodo didelę tų išteklių išnykimo tikimybę), žvejų bei žvejybos sektoriuje juntamą socialinį bei ekonominį poveikį ir poveikį jūrų aplinkai. Su apibūdintomis problemomis visų pirma susiduria vakarų Viduržemio jūros demersinius išteklius žvejojantys ES priklausančių Italijos, Prancūzijos ir Ispanijos laivynų žvejai. Remiantis per ES žuvininkystės duomenų rinkimo sistemą pateiktais duomenimis, šios iniciatyvos poveikį pajustų apie 13 000 laivų.