Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl koncesijos sutarčių skyrimo /* KOM/2011/0897 galutinis - 2011/0437 (COD) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS Ketinimą priimti su koncesija susijusią teisėkūros iniciatyvą Komisija paskelbė 2011 m. balandžio 13 d. komunikate „Bendrosios rinkos aktas. Dvylika svertų augimui skatinti ir pasitikėjimui stiprinti“. Darbų koncesijos sutarčių skyrimui šiuo metu taikomas tam tikras skaičius antrinės teisės nuostatų, o paslaugų koncesijai – tik Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo bendrieji principai. Dėl šios spragos atsiranda esminių iškreipimų vidaus rinkoje, visų pirma ribojama Europos įmonių, ypač mažųjų ir vidutinių, galimybė pasinaudoti koncesijos sutarčių teikiamomis ekonominėmis galimybėmis. Teisinio tikrumo stoka lemia ir neveiksmingumą. Šios iniciatyvos tikslas – sumažinti netikrumą, susijusį su koncesijos sutarčių skyrimu, taip siekiant naudos valdžios institucijoms ir ūkio subjektams. Pagal ES teisę perkančiosios organizacijos ar perkančiojo subjekto laisvė atlikti jai (jam) priklausančias viešojo intereso užduotis naudojantis savais ištekliais nevaržoma, tačiau kai perkančioji organizacija nusprendžia kreiptis į nepriklausomą subjektą, kad jis atliktų tokias užduotis, veiksminga galimybė patekti į rinką turi būti užtikrinta visiems ES ūkio subjektams. Atsižvelgiant į didelius biudžeto apribojimus ir ekonominius sunkumus daugelyje ES valstybių narių, efektyviai paskirstyti viešąsias lėšas ypač svarbu. Tinkama koncesijos sutarčių sudarymo teisinė sistema būtų palanki viešosioms ir privačiosioms investicijoms į infrastruktūrą ir padėtų teikti kokybiškiausias strategines paslaugas už tinkamiausią kainą. Galimybės naudojantis su koncesijos sutartimis susijusia teisėkūros iniciatyva sukurti ES sistemą, kuria būtų skatinama viešojo ir privačiojo sektorių partnerystė, pabrėžtos 2009 m. Komisijos komunikate „Privačiųjų ir viešųjų investicijų telkimas ekonomikai gaivinti ir ilgalaikiams struktūriniams pokyčiams skatinti. Viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės plėtojimas“. Šis projektas teikiamas lygiagrečiai su viešųjų pirkimų direktyvų persvarstymu[1]. Taip bus priimta atskira teisinė priemonė, reglamentuojanti koncesijos sutarčių skyrimą, kuria, kartu su dviem pasiūlymais dėl esamų viešųjų pirkimų direktyvų (2004/17/EB ir 2004/18/EB) persvarstymo, siekiama sukurti šiuolaikišką viešųjų pirkimų teisinę sistemą. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI Nuo 2010 m. gegužės 12 iki liepos 9 d. Komisija surengė plačiajai visuomenei skirtas viešąsias konsultacijas internetu. Nuo 2010 m. rugpjūčio 5 iki rugsėjo 30 d. surengtos kitos viešosios konsultacijos, skirtos verslo bendruomenei, socialiniams partneriams ir perkantiesiems subjektams. Konsultacijų rezultatai patvirtino, kad teisinio tikrumo stoka kelia problemų, ir atskleidė, kokių kliūčių kyla bendrovėms norint patekti į rinką. Taip pat nurodyta, kad reikėtų imtis tinkamų ES veiksmų. Rezultatai pateikti interneto svetainėje adresu http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2010/concessions_en.htm. Šios išvados patvirtintos daugelyje dvišalių susitikimų su valstybių narių, vietos lygmens, taip pat atitinkamuose sektoriuose veiklą vykdančių įmonių ir pramonės asociacijų atstovais. Per konsultacijas surinkta informacija remtasi rengiant poveikio vertinimo ataskaitą, kurią Poveikio vertinimo valdyba išnagrinėjo ir patvirtino 2011 m. kovo 21 d. Poveikio vertinimo valdyba pateikė rekomendacijų, visų pirma susijusių su papildomu problemų masto pagrindimu, nustatyto iškraipymo pasekmėmis, skirtingu požiūriu į viešojo pirkimo sutartis ir koncesijas, taip pat su dar nuodugnesne poveikio analize ir galimybių palyginimu. Į šias rekomendacijas atsižvelgta pakartotinai pateiktoje poveikio vertinimo ataskaitos versijoje. Poveikio vertinimo valdybos nuomonės dėl ataskaitos paskelbtos kartu su šiuo pasiūlymu, galutine poveikio vertinimo ataskaita bei jos santrauka. Ataskaitoje patvirtinama, kad reikia naujo teisės akto. Joje nustatyta, kad ūkio subjektams sudaromos nevienodos sąlygos, todėl jie dažnai netenka verslo galimybių. Dėl to didėja sąnaudos, taip pat tokia padėtis žalinga kitose valstybėse narėse įsikūrusiems konkurentams, perkančiosioms organizacijoms, perkantiesiems subjektams ir vartotojams. Be to, ir koncesijos apibrėžtis, ir iš Sutarties kylančių įpareigojimų užtikrinti skaidrumą ir nediskriminavimą tikslus turinys tebėra neaiškūs. Dėl šių priežasčių nulemtos teisinio tikrumo stokos padidėja rizika, kad neteisėtai skirtos sutartys bus panaikintos arba pirma laiko nutrauktos, ir valdžios institucijos galiausiai praranda norą naudotis koncesija, nors tokios rūšies sutartis galėtų būti geras sprendimas. Net jei valstybės narės priimtų teisės aktus siekdamos sukurti Sutarties principais pagrįstą teisinę sistemą, teisinis netikrumas, susijęs su tuo, kaip tuos principus aiškina nacionaliniai teisės kūrėjai, ir dideli atskirų valstybių narių teisės skirtumai nedingtų. Nurodyta, jog tam tikrais atvejais dėl to, kad nacionalinių teisės aktų apskritai nėra, sutartys skiriamos tiesiogiai, o su tuo susijusi piktnaudžiavimo ar net korupcijos rizika. Nustatyta, kad optimalus sprendimas būtų tinkamai pakoreguoti ir tam tikromis konkrečiomis nuostatomis papildyti teisės aktai, grindžiami viešajai darbų koncesijai šiuo metu taikomomis nuostatomis. Griežtesnis sprendimas būtų koncesijai pradėti taikyti viešojo pirkimo sutartims taikomas nuostatas. Nuspręsta, kad šis sprendimas duotų priešingų rezultatų, nes jis galėtų perkančiąsias organizacijas atgrasyti nuo naudojimosi koncesija. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI · Teisinis pagrindas Pasiūlymas grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 53 straipsnio 1 dalimi, 62 ir 114 straipsniais. · Subsidiarumo principas Subsidiarumo principas taikomas, jeigu pasiūlymas nepriskiriamas išimtinei ES kompetencijai. Valstybės narės pasiūlymo tikslų negali tinkamai pasiekti dėl toliau nurodytos priežasties. Tam tikras ribines vertes viršijančių viešųjų pirkimų procedūrų koordinavimas yra svarbi vidaus rinkos papildymo priemonė viešųjų pirkimų srityje, užtikrinanti veiksmingas ir lygias visos bendrosios rinkos ūkio subjektų galimybes sudaryti koncesijos sutartis. Visos Europos pirkimų procedūros užtikrina viešųjų pirkimų skaidrumą ir objektyvumą, todėl sutaupoma daug lėšų ir gerėja pirkimų rezultatai – tai naudinga valstybių narių valdžios institucijoms ir galiausiai Europos mokesčių mokėtojams. Šio tikslo negalima tinkamai pasiekti valstybių narių veiksmais, nes neišvengiamai imtų skirtis reikalavimai ir galbūt procedūrinė tvarka, dėl to reguliavimas taptų tik sudėtingesnis ir atsirastų nepageidaujamų kliūčių tarpvalstybinei veiklai. Iš tikrųjų iki šiol daugelis valstybių narių Sutartyje nustatytus skaidrumo ir vienodo požiūrio principus aiškino, tikslino ar įgyvendino ne taip, kad koncesijos sutartys būtų skiriamos tinkamai. Dėl to atsirandančios teisinio tikrumo stokos ir galimybių patekti į rinkas suvaržymo tikriausiai nepavyks įveikti neįsikišus tinkamu lygmeniu. Todėl, siekiant įveikti esamas ES masto koncesijos rinkos sukūrimo kliūtis, taip pat užtikrinti konvergenciją ir vienodas sąlygas ir taip galiausiai garantuoti laisvą prekių ir paslaugų judėjimą visose 27 valstybėse narėse, ES įsikišimas yra būtinas. Taigi pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą. · Proporcingumo principas Pasiūlymas atitinka proporcingumo principą, nes neviršija to, kas būtina pasiekti tikslui užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą nustatant ribotas koncesijos sutarčių skyrimo taisykles. Remiantis poveikio vertinimu nustatyta įvairių sprendimų. Tada išnagrinėta, ar jie tinkami siekiant teisės akto tikslų. Išnagrinėjus paaiškėjo, kad taikant pažeidimų nagrinėjimo politiką ar kitas su teisėkūra nesusijusias priemones, pavyzdžiui, privalomosios teisinės galios neturinčius teisės aktus, šių tikslų pasiekti neįmanoma. Taip pat nustatyta, kad šiuo metu viešajai darbų koncesijai taikomas pačių elementariausių nuostatų rinkinys yra netinkamas, nes juo neužtikrinamas pakankamas teisinis tikrumas ir Sutarties principų atitikimas. Kita vertus, nuspręsta, kad išsamesni teisės aktai, panašūs į galiojančias viešojo pirkimo sutarčių sudarymo taisykles, viršytų tai, kas būtina siekiant tikslų. · Pasirinkta priemonė Kadangi pasiūlymas yra grindžiamas SESV 53 straipsnio 1 dalimi, 62 ir 114 straipsniais, kaip teisės aktą, taikomą ir prekių, ir paslaugų pirkimui, naudoti reglamentą nebūtų galima pagal Sutartį. Todėl siūlomas teisės aktas – direktyva. Dėl poveikio vertinime išsamiai nurodytų priežasčių buvo atmestos su teisėkūra nesusijusios priemonės. 4. POVEIKIS BIUDŽETUI Pasiūlymas neturi poveikio biudžetui. 5. Papildoma informacija · Persvarstymo, keitimo, laikino galiojimo sąlyga Pasiūlyme yra persvarstymo nuostata, susijusi su 5 straipsnyje nustatytų ribinių sumų ekonominiu poveikiu vidaus rinkai taikymu. · Išsamus pasiūlymo paaiškinimas Numatoma, kad siūloma direktyva užtikrins skaidrumą, sąžiningumą ir teisinį tikrumą skiriant koncesijos sutartis ir taip padės pagerinti investavimo galimybes ir pasiekti, kad būtų teikiama daugiau ir kokybiškesnių darbų bei paslaugų. Ji bus taikoma koncesijoms, suteiktoms po jos įsigaliojimo, Ši nuostata atitinka Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimus dėl sutarčių keitimo (nepažeidžiant laikinųjų priemonių, kurios gali būti būtinos paslaugų teikimo tęstinumui užtikrinti iki naujos koncesijos sutarties skyrimo). Minėtą naudą tikimasi gauti nustačius tam tikrus procedūrinius reikalavimus ir išaiškinus koncesijų skyrimo procesą siekiant dviejų pagrindinių tikslų: padidinti teisinį tikrumą ir užtikrinti, kad visos Europos įmonės galėtų patekti į koncesijų rinką. Teisinis tikrumas Pagrindinis šios direktyvos tikslas – išaiškinti koncesijų skyrimo teisinę sistemą, o dar vienas – aiškiai apriboti šios sistemos taikymo sritį. Specialiais koncesijų srities įpareigojimais bus padidintas teisinis tikrumas: perkančiosioms organizacijoms ir perkantiesiems subjektams bus aiškiai sukonkretinti koncesijų skyrimui taikomi Sutarties principai, o ūkio subjektams suteiktos tam tikros esminės su skyrimo procedūra susijusios garantijos. Apibrėžtis. Šiame direktyvos dėl koncesijos sutarčių skyrimo pasiūlyme pateikiama tikslesnė koncesijos sutarčių apibrėžtis, kuri siejama su operacinės rizikos sąvoka. Paaiškinama, kokių rūšių rizika laikoma operacine ir kaip apibrėžiama reikšminga rizika. Jame taip pat pateikiamos nuorodos į ilgiausią koncesijos trukmę. Sutarties įpareigojimų inkorporavimas į antrinę teisę. Pagal pasiūlymą dauguma įpareigojimų, kurie šiuo metu taikomi skiriant viešosios darbų koncesijos sutartis, būtų pradėta taikyti visoms paslaugų koncesijoms. Jame taip pat nustatomi tam tikri konkretūs ir tikslesni skirtingais skyrimo proceso etapais taikytini reikalavimai, pagrįsti Sutarties principais, kurie išaiškinti Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktikoje. Be to, pagal šį pasiūlymą antrinė teisė būtų taikoma ir komunalinių paslaugų sektoriaus koncesijos sutartims (jų skyrimui šiuo metu netaikomi jokie šios teisės aktai). Viešojo sektoriaus subjektų tarpusavio bendradarbiavimas. Esama didelio teisinio netikrumo dėl to, kiek plačiai viešųjų pirkimų taisyklės turėtų būti taikomos valdžios institucijų bendradarbiavimui. Šiuo klausimu aktualią Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktiką valstybės narės ir netgi pačios perkančiosios organizacijos aiškina skirtingai. Todėl šiuo pasiūlymu išaiškinami atvejai, kai tarp perkančiųjų organizacijų sudarytoms koncesijos sutartims netaikomos koncesijų skyrimo taisyklės. Toks išaiškinimas pagrįstas atitinkamoje Teisingumo Teismo praktikoje nustatytais principais. Pakeitimai. Vis daugiau svarbių klausimų ir problemų praktikams kelia koncesijų keitimas jų galiojimo laikotarpiu. Specialia nuostata dėl koncesijų keitimo perkeliami svarbiausi teismų praktikoje nustatyti sprendimai ir pragmatiškai išsprendžiamas klausimas dėl nenumatytų aplinkybių, dėl kurių koncesijas reikia keisti jų galiojimo laikotarpiu. Geresnės galimybės patekti į koncesijų rinkas Pasiūlymu iš esmės pagerinamos ūkio subjektų galimybės patekti į koncesijų rinką. Nuostatos pirmiausia skirtos skyrimo procedūrų skaidrumui ir sąžiningumui didinti ribojant perkančiųjų organizacijų ir perkančiųjų subjektų savavališkus sprendimus, susijusius su etapais prieš paskelbimą ir po jo, procedūrinėmis apsaugos priemonėmis ir atrankos bei skyrimo kriterijais arba konkurso dalyviams nustatomais terminais. Be to, jomis suteikiamos geresnės galimybės pasinaudoti teise kreiptis į teismą, kad būtų išvengta šių nuostatų pažeidimų arba jie pašalinti. Skelbimas Oficialiajame leidinyje. Siekiant užtikrinti skaidrumą ir vienodą požiūrį į visus ūkio subjektus, šiame pasiūlyme numatyta, kad 5 000 000 eurų arba šią sumą viršijančios vertės koncesijos sutartis privaloma skelbti. Ši darbų koncesijai jau taikoma ribinė vertė, atsižvelgiant į viešąsias konsultacijas ir į rengiant šį pasiūlymą Komisijos atliktus tyrimus, dabar būtų taikoma ir paslaugų koncesijai. Taip siekiama, kad papildoma administracinė našta ir sąnaudos liktų proporcingos sutarties vertei ir kad daugiausia dėmesio būtų skiriama aiškaus tarpvalstybinio intereso sutartims. Ribinė vertė taikoma tokių sutarčių vertei, apskaičiuotai pagal sutartyje nustatytą metodiką. Paslaugų koncesijos atveju ši vertė atitinka numatomą bendrą visų koncesininko per visą koncesijos laikotarpį suteikiamų paslaugų vertę. Naujomis taisyklėmis taip pat apibrėžiama minimali galimiems konkurso dalyviams pateiktinos informacijos apimtis. Terminai. Be to, šiame pasiūlyme nustatoma minimali susidomėjimo bet kuria skiriama koncesijos sutartimi pareiškimo trukmė, tai yra 52 dienos, kaip ir viešosios darbų koncesijos atveju šiuo metu taikoma trukmė. Nuspręsta koncesijoms numatyti ilgesnę trukmę nei viešojo pirkimo sutartims taikoma trukmė, nes koncesijos sutartys paprastai būna sudėtingesnės. Atrankos ir atmetimo kriterijai. Pasiūlymu nustatomi įpareigojimai, susiję su skyrimo kriterijais, kuriuos skirdamos koncesijos sutartis turi taikyti perkančiosios organizacijos ar perkantieji subjektai. Šios taisyklės yra ne tokios griežtos, kaip viešojo pirkimo sutartims šiuo metu taikomos panašios nuostatos. Vis dėlto atrankos kriterijai jomis apribojami iki pasiūlymo teikėjo ekonominių, finansinių ir techninių pajėgumo, o priimtinų atmetimo kriterijų taikymo sritis apibrėžiama. Skyrimo kriterijai. Pasiūlymu numatomas įpareigojimas taikyti objektyvius su koncesijos sutarties dalyku susijusius kriterijus, kuriais užtikrinamas skaidrumo, nediskriminavimo bei vienodo požiūrio taikymo principų laikymasis ir garantuojamas pasiūlymų svarstymas veiksmingos konkurencijos sąlygomis, kad perkančioji organizacija arba perkantysis subjektas galėtų nustatyti bendrą ekonominę naudą. Šie kriterijai turėtų užkirsti kelią perkančiųjų organizacijų ar perkančiųjų subjektų savavališkiems sprendimams, jie turi būti skelbiami iš anksto ir išvardijami mažėjančios svarbos tvarka. Valstybės narės arba perkančiosios organizacijos ar perkantieji subjektai, kurie to pageidauja, koncesijos sutarčių skyrimui taip pat gali numatyti arba taikyti ekonomiškai naudingiausio pasiūlymo kriterijų. Procedūrinės garantijos. Siūlomomis taisyklėmis, kitaip nei viešųjų pirkimų direktyvų atveju, nenustatomas ribotas skyrimo procedūrų sąrašas. Taip perkančiosioms organizacijoms ir perkantiesiems subjektams sudaromos sąlygos koncesijos sutarčių skyrimui taikyti lankstesnes procedūras, visų pirma atitinkančias nacionalinės teisės tradicijas ir sudarančias sąlygas kuo veiksmingiau organizuoti skyrimo procesą. Tačiau pasiūlymu nustatomos tam tikros aiškios procedūrinės apsaugos priemonės, kurias reikia taikyti koncesijos sutarčių skyrimui, visų pirma derybų etapu. Šiomis apsaugos priemonėmis siekiama užtikrinti šio proceso sąžiningumą ir skaidrumą. Teisių gynimo priemonės. Šiuo pasiūlymu išplečiama teisių gynimo priemonių direktyvų (direktyvų 89/665/EEB ir 92/13/EB su pakeitimais, padarytais Direktyva 2007/66/EB) taikymo sritis, kad jos būtų taikomos visoms ribinę vertę viršijančioms koncesijos sutartims, taip siekiant užtikrinti veiksmingus sprendimo dėl sutarties skyrimo ginčijimo teisme kanalus ir nustatyti būtinuosius teisminius standartus, kurių privalo laikytis perkančiosios organizacijos ar perkantieji subjektai. 2011/0437 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl koncesijos sutarčių skyrimo (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 53 straipsnio 1 dalį, 62 ir 114 straipsnius, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą, teisės akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[2], atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[3], laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1) kai nėra aiškių Sąjungos lygmens taisyklių, reglamentuojančių koncesijos sutarčių skyrimą, atsiranda teisinis netikrumas, kyla kliūčių laisvai teikti paslaugas ir iškraipomas vidaus rinkos veikimas. Dėl to ūkio subjektai, ypač mažosios ir vidutinės įmonės (MVĮ), netenka savo teisių vidaus rinkoje ir negali pasinaudoti reikšmingomis verslo galimybėmis, o valdžios institucijos gali neįstengti optimaliai naudoti viešųjų išteklių, kad ES piliečiai galėtų naudotis kokybiškomis paslaugomis už priimtiniausią kainą. Tinkama koncesijų suteikimo teisinė sistema užtikrintų, kad visiems Sąjungos ūkio subjektams būtų užtikrintos veiksmingos ir nediskriminacinės galimybės patekti į rinką ir teisinis tikrumas, taip pat sudarytos palankios sąlygos įgyvendinti viešąsias investicijas į infrastruktūrą ir piliečiams teikti strategines paslaugas; (2) strategijoje „Europa 2020“[4] viešiesiems pirkimams tenka esminis vaidmuo kaip vienai iš rinkos priemonių, naudojamų siekiant pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo kartu užtikrinant efektyviausią viešųjų lėšų naudojimą. Darbų koncesijų suteikimui šiuo metu taikomos 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo nustatytos pagrindinės taisyklės, o tarptautinį susidomėjimą traukiančių paslaugų koncesijų suteikimui taikomi Sutarties principai, visų pirma laisvo prekių judėjimo, įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas principai, taip pat iš jų kylantys principai, tokie kaip vienodo požiūrio, nediskriminavimo, tarpusavio pripažinimo, proporcingumo ir skaidrumo. Esama rizikos, kad atsiras teisinis netikrumas, susijęs su tuo, jog nacionalinių teisės aktų leidėjai Sutarties principus aiškina skirtingai, taip pat kad valstybių narių teisės aktai labai skirsis. Kad esama tokios rizikos, patvirtinta gausioje Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktikoje, kurioje tik iš dalies nagrinėti tam tikri koncesijos sutarčių skyrimo aspektai. Taigi, siekiant pašalinti įsigalėjusius vidaus rinkos iškraipymus, būtina Sąjungos lygmeniu visose valstybėse narėse vienodai sukonkretinti Sutarties principus ir pašalinti iš to kylančius jų supratimo neatitikimus; (3) ši direktyva neturėtų jokiu būdu paveikti valstybių narių ar valdžios institucijų laisvės nuspręsti darbus atlikti ar paslaugas visuomenei teikti tiesiogiai arba dėl jų sudaryti rangos sutartį su trečiosiomis šalimis. Kad pasiektų savo viešosios politikos tikslus, valstybės narės ar valdžios institucijos turėtų ir toliau turėti galimybę laisvai apibrėžti teiktinos paslaugos ypatybes, įskaitant bet kokias su paslaugų kokybe ar kaina susijusias sąlygas; (4) siekiant užtikrinti atvirą konkurenciją dėl koncesijos ir pakankamą teisinį tikrumą tikslinga numatyti tam tikrą vertę viršijančių koncesijos sutarčių skyrimo nacionalinių procedūrų minimalų koordinavimą, grindžiamą Sutarties principais. Tokios koordinavimo nuostatos neturėtų viršyti to, kas būtina siekiant minėtųjų tikslų. Tačiau valstybės narės turėtų turėti galimybę tokias nuostatas pildyti ir plėtoti, jei mano, kad tai tikslinga visų pirma siekiant patikimiau užtikrinti minėtųjų principų atitikimą; (5) tam tikros koordinavimo nuostatos taip pat turėtų būti pradėtos taikyti suteikiant darbų ir paslaugų koncesijas vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, turint omenyje tai, kad nacionalinės institucijos gali turėti įtakos tuose sektoriuose veiklą vykdančių subjektų veikimui, ir atsižvelgiant į rinkų, kuriose jie vykdo veiklą, uždarumą dėl valstybių narių suteikiamų specialiųjų ar išimtinių teisių, susijusių su tinklų, naudojamų atitinkamoms paslaugoms teikti, aprūpinimu, užtikrinimu ar eksploatavimu; (6) koncesija yra siekiant piniginės naudos tarp vieno ar kelių ūkio subjektų ir vienos ar kelių perkančiųjų organizacijų ar perkančiųjų subjektų sudaryta sutartis, kurios objektas – darbų ar paslaugų įgijimas, už tai paprastai atlyginant teise eksploatuoti darbus ar paslaugas, kurie yra sutarties dalykas. Tokių darbų atlikimui ar paslaugų teikimui taikomi perkančiosios organizacijos ar perkančiojo subjekto apibrėžti konkretūs privalomi įpareigojimai, kurių vykdymas užtikrinamas teisiškai. Tačiau tam tikri valstybės aktai, tokie kaip leidimai ar licencijos, kuriais valstybė ar valdžios institucija nustato ekonominės veiklos vykdymo sąlygas, neturėtų būti laikomi koncesija. Tai taikoma ir tam tikriems susitarimams, kurių objektas – ūkio subjekto teisė eksploatuoti tam tikras viešąsias valdas ar išteklius, pavyzdžiui, žemės nuomos sutartims, ir kuriuose valstybė arba perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas nustato tik bendrąsias naudojimo sąlygas ir neįgyja konkrečių darbų ar paslaugų; (7) dėl sunkumų, susijusių su koncesijos ir viešojo pirkimo sutarties sąvokų aiškinimu, suinteresuotosios šalys nuolat patirdavo teisinį netikrumą, o Europos Sąjungos Teisingumo Teismas priėmė nemažai sprendimų dėl šio dalyko. Todėl koncesija turėtų būti apibrėžta aiškiau, visų pirma nurodant reikšmingos operacinės rizikos sąvoką. Pagrindinė koncesijos ypatybė – teisė eksploatuoti darbus ar paslaugas – visada reiškia, kad koncesininkui perkeliama ekonominė rizika, įskaitant tai, kad jis gali nesusigrąžinti įdėtų investicijų ir darbų ar paslaugų, dėl kurių skirta sutartis, vykdymo sąnaudų. Taikyti koncesijų suteikimą reglamentuojančias konkrečias taisykles būtų nepagrįsta, jeigu perkančioji organizacija ar subjektas apsaugotų rangovą nuo galimų nuostolių užtikrindamas minimalias pajamas, atitinkančias arba viršijančias sąnaudas, kurias rangovui tektų patirti vykdant sutartį. Kartu turėtų būti aiškiai nustatyta, kad tam tikri susitarimai, kuriuos visiškai apmoka perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas, turėtų būti laikomi koncesija, jeigu investicijų ir subjektui tenkančių darbo atlikimo ar paslaugos teikimo sąnaudų susigrąžinimas priklauso nuo paslaugos ar turto faktinės paklausos ar prieinamumo; (8) jeigu pagal konkretaus sektoriaus taisykles koncesininkui suteikiama garantija, kad jis, atsižvelgiant į investicijas ir sutarties vykdymo sąnaudas, negaus pelno, bet ir nepatirs nuostolių, pagal šią direktyvą tokia sutartis neturėtų būti laikoma koncesija; (9) apibrėžiant šios direktyvos taikymo sritį labai svarbi specialiųjų ar išimtinių teisių samprata, nes subjektams, kurie nėra nei perkantieji subjektai pagal 4 straipsnio 1 dalies 1 punktą, nei valstybinės įmonės, šios direktyvos nuostatos galioja tik tokiu mastu, kiek jie vykdo tokiomis teisėmis grindžiamą vienos iš nurodytų rūšių veiklą. Todėl reikia aiškiai nustatyti, kad teisės, suteiktos laikantis tvarkos pagal Sąjungos teisės aktais nustatytus objektyvius kriterijus ir užtikrinant pakankamą viešumą, nėra laikomos specialiosiomis ar išimtinėmis teisėmis taikant šią direktyvą. Tarp teisės aktų, į kuriuos reikia atsižvelgti, yra 1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/30/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrų taisyklių[5], 1996 m. gruodžio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/92/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių[6], 1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrųjų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo[7], 1994 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/22/EB dėl leidimų žvalgyti, tirti ir išgauti angliavandenilius išdavimo ir naudojimosi jais sąlygų[8] ir 2007 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1370/2007 dėl keleivinio geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų ir panaikinantis Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 1191/69 ir (EEB) Nr. 1107/70[9]. Dėl vis labiau įvairėjančių viešųjų veiksmų formų atsirado poreikis aiškiau apibrėžti pačių pirkimų sąvoką. Pagal Sąjungos taisykles dėl koncesijų kalbama apie darbų ar paslaugų įsigijimą už atlygį, kurį sudaro tų darbų ar paslaugų eksploatavimas. Įsigijimo sąvoką reikėtų suprasti plačiai kaip naudos iš atitinkamų darbų ar paslaugų gavimą ir tam perkančiosioms organizacijoms arba perkantiesiems subjektams nebūtina perduoti nuosavybės teisę. Be to, vien veiklos finansavimui, dažnai susijusiam su pareiga grąžinti gautas sumas, jeigu jos nepanaudojamos numatytiems tikslams, ši direktyva paprastai netaikoma; (10) be to, paaiškėjo, jog būtina aiškiau reglamentuoti, kas laikytina vienu pirkimu, t. y. reikia atsižvelgti į bendrą šio pirkimo tikslu sudarytų koncesijos sutarčių vertę, turint omenyje šioje direktyvoje nustatytas ribas, ir skelbti apie visą pirkimą, galbūt padalytą į dalis. Vieno pirkimo sąvoka apima visas prekes, darbus ir paslaugas, reikalingas konkrečiam projektui įvykdyti. Kad yra vienas bendras projektas, gali, pvz., rodyti tokie požymiai kaip perkančiosios organizacijos atliekamas bendras išankstinis planavimas ir koncepcija, tai, kad įsigyjami skirtingi elementai atlieka vieną ekonominę ir techninę funkciją ar kad jie yra kitaip logiškai tarpusavyje susiję; (11) siekiant tikro rinkos atvėrimo ir tinkamo koncesijų suteikimo taisyklių taikymo vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose pusiausvyros, reikia, kad subjektai, kuriems taikytinos šios direktyvos nuostatos, būtų identifikuojami pagal kitus požymius, o ne pagal juridinį statusą. Todėl reikia užtikrinti, kad būtų išlaikytas vienodas požiūris į viešajame ir privačiajame sektoriuose veiklą vykdančius perkančiuosius subjektus. Taip pat pagal Sutarties 345 straipsnį reikia užtikrinti, kad nebūtų pažeidžiamos valstybėse narėse galiojančios turto nuosavybės sistemą reglamentuojančios taisyklės; (12) perkantieji subjektai gali suteikti koncesijas kelių veiklos rūšių, kurioms gali būti taikoma skirtinga teisės aktais nustatyta tvarka, reikalavimams vykdyti. Todėl turėtų būti aiškiai nustatyta, kad jeigu viena koncesija siekiama aprėpti keletą veiklos rūšių, jai turi būti taikoma tvarka, atitinkanti jos pagrindinei veiklai taikomas taisykles. Koncesijos pagrindinę veiklą galima nustatyti išanalizavus konkrečiai koncesijai keliamus reikalavimus, o tyrimą nustatydamas koncesijos vertę ir rengdamas pirkimo dokumentus atlieka perkantysis subjektas. Kartais gali būti neįmanoma objektyviai nustatyti koncesijos pagrindinės veiklos. Todėl reikėtų nustatyti tokiems atvejams taikomas taisykles; (13) tikslinga šios direktyvos netaikyti tam tikroms paslaugų koncesijoms, suteiktoms ūkio subjektui, kuris pats yra perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas, remiantis išimtine teise, kurią tas subjektas turi pagal paskelbtą nacionalinį įstatymą ar kitą administracinį aktą ir kuri suteikta pagal Sutartį ir atskiro sektoriaus Sąjungos teisės aktą dėl tinklų infrastruktūros, susijusios su III priede nustatyta veikla, valdymo, nes dėl tokios išimtinės teisės neįmanoma koncesijos suteikti konkurso būdu. Nukrypstant nuo šios direktyvos bendrojo netaikymo teisinių pasekmių ir joms nedarant įtakos, koncesijai, kaip apibrėžta 8 straipsnio 1 dalyje, turėtų būti taikomas įpareigojimas skelbti skelbimą apie koncesijos suteikimą, kad būtų užtikrintas elementarus skaidrumas, nebent tokio skaidrumo sąlygos yra numatytos atskiro sektoriaus teisės aktais; (14) direktyvos nuostatų galima netaikyti tam tikroms paslaugų ir darbų koncesijoms, suteikiamoms su perkančiaisiais subjektais susijusiai įmonei, jei šios įmonės pagrindinė veikla yra minimų paslaugų ar darbų teikimas grupei, kuriai ji priklauso, o ne jų siūlymas rinkai. Taip pat direktyvos nuostatų galima netaikyti tam tikroms paslaugų ar darbų koncesijoms, perkančiojo subjekto suteikiamoms bendrajai įmonei, jei tą bendrąją įmonę šios direktyvos taikymo sričiai priklausančiai veiklai vykdyti sudaro perkantieji subjektai ir pirmiau minėtas ūkio subjektas yra vienas iš jų. Tačiau reikia užtikrinti, kad dėl tokio išimčių taikymo nebūtų iškraipoma konkurencija su perkančiuoju subjektu susijusių įmonių ar bendrųjų įmonių naudai; tikslinga nustatyti tinkamą taisyklių rinkinį, visų pirma dėl didžiausių leistinų ribų, kurių neperžengdamos įmonės gali didinti savo apyvartos dalį iš rinkos ir kurias viršijus, jos prarastų galimybę gauti koncesijas neskelbiant kvietimo dalyvauti konkurse, taip pat dėl bendrųjų įmonių sudėties ir tų bendrųjų įmonių ir perkančiųjų subjektų, iš kurių tos įmonės yra sudarytos, ryšių stabilumo; (15) ši direktyva neturėtų būti taikoma perkančiųjų subjektų suteikiamoms koncesijoms, suteikiančioms teisę vykdyti III priede nurodytą veiklą, jeigu valstybėje narėje, kurioje ši veikla vykdoma, patekimas į atitinkamas rinkas neribojamas ir jose veikia tiesioginė konkurencija, kaip numatyta šiuo tikslu taikytinoje procedūroje pagal Direktyvos [dabar – 2004/17/EB] 27 ir 28 straipsnius. Ši procedūra turėtų suteikti suinteresuotiesiems subjektams teisinio tikrumo, taip pat užtikrinti tinkamą sprendimų priėmimą ir per trumpą laiką – vienodą Sąjungos teisės taikymą šioje srityje; (16) ši direktyva netaikoma tarptautinių organizacijų vardu ir sąskaita vykdomų koncesijų suteikimui. Tačiau reikia patikslinti, kiek direktyva turėtų būti taikoma koncesijų suteikimui, kuris reglamentuojamas specialių tarptautinių taisyklių; (17) yra didelis teisinis netikrumas dėl to, kiek plačiai koncesijų suteikimo taisyklės turėtų būti taikomos valdžios institucijų bendradarbiavimui. Šiuo klausimu aktualią Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktiką valstybės narės ir netgi pačios perkančiosios organizacijos ar tam tikri perkantieji subjektai aiškina skirtingai. Todėl reikia tiksliau reglamentuoti, kokiais atvejais tarp perkančiųjų organizacijų sudarytoms koncesijos sutartims netaikomos viešosios koncesijos sutarčių skyrimo taisyklės. Tikslinant šį reglamentavimą reikėtų vadovautis atitinkamoje Teisingumo Teismo praktikoje nustatytais principais. Vien aplinkybė, jog abi susitarimo šalys pačios yra perkančiosios organizacijos arba perkantieji subjektai (4 straipsnio 1 dalies 1 punktas), savaime nereiškia, kad koncesijos sutarčių skyrimo taisyklės netaikomos. Tačiau taikant koncesijos sutarčių skyrimo taisykles neturėtų būti ribojama valdžios institucijų laisvė spręsti, kaip organizuoti jų teikiamų viešųjų paslaugų uždavinių vykdymą. Todėl, jeigu yra tenkinamos šioje direktyvoje nustatytos sąlygos, koncesijos sutarčių skyrimo taisyklių nereikėtų taikyti koncesijoms, suteiktoms kontroliuojamiems subjektams, arba dalyvaujančių perkančiųjų organizacijų ar subjektų bendradarbiavimui siekiant bendrai vykdyti viešųjų paslaugų uždavinius. Direktyvos normomis siekiama užtikrinti, kad dėl valdžios institucijų tarpusavio bendradarbiavimo, kuriam koncesijos sutarčių skyrimo taisyklės netaikomos, nebūtų iškreipta konkurencija privačių ūkio subjektų atžvilgiu. Be to, konkurencija neturėtų būti iškreipiama ir dėl perkančiosios organizacijos, kaip konkurso dalyvės, dalyvavimo viešojo pirkimo sutarties skyrimo procedūroje; (18) siekiant užtikrinti tinkamą perkančiųjų organizacijų ir perkančiųjų subjektų suteiktų darbų ir paslaugų koncesijų, kurių vertė viršija tam tikrą sumą, viešumą, prieš skiriant tokias sutartis Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje turėtų būti privalomai publikuojamas koncesijos skelbimas. Vertės ribos turėtų atspindėti aiškų koncesijų tarpvalstybinės prekybos interesą iš kitų valstybių narių ūkio subjektų pusės. Apskaičiuojant paslaugų koncesijos vertę, reikia atsižvelgti į numatomą visų paslaugų, kurias turi teikti koncesininkas, vertę galimų konkurso dalyvių atžvilgiu; (19) atsižvelgiant į neigiamą poveikį konkurencijai, koncesijų suteikimas neskelbiant kvietimo dalyvauti konkurse turėtų būti vykdomas tik tam tikromis išskirtinėmis aplinkybėmis. Ši išimtis turėtų būti taikoma tik tuomet, kai yra aišku, kad koncesijos skelbimas neturės įtakos konkurencijos augimui, visų pirma todėl, kad yra tik vienas ūkio subjektas, kuris atitinka koncesijos reikalavimus. Koncesiją neskelbiant kvietimo dalyvauti konkurse ūkio subjektui galima suteikti tik objektyviai išimtiniais atvejais, jei pati perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas siekdami, kad jiems būtų suteikta koncesija, tikslingai nesukūrė tokių atvejų ir, jei nėra lygiaverčių pakaitalų, kurių prieinamumas turėtų būti kruopščiai įvertintas; (20) Komisijos atlikta vadinamųjų prioritetinių ir neprioritetinių paslaugų (A ir B paslaugų) apžvalga atskleidė, kad visiško pirkimų teisės taikymo tam tikrai paslaugų grupei apribojimas nėra pateisinamas. Todėl ši direktyva turėtų būti taikoma paslaugoms, pvz., viešojo maitinimo ar vandens tiekimo paslaugoms, kurios turi tarpvalstybinės prekybos potencialą; (21) atsižvelgiant į Komisijos atlikto viešųjų pirkimų taisyklių reformos vertinimo rezultatus, būtų galima nevisiškai taikyti šią direktyvą tik toms paslaugoms, kurių tarpvalstybinės prekybos mastai yra riboti, t. y. paslaugoms asmenims, tokioms kaip tam tikros socialinės, sveikatos ir švietimo paslaugos. Šios paslaugos teikiamos konkrečiomis aplinkybėmis, kurios valstybėse narėse dėl skirtingų kultūrinių tradicijų labai skiriasi. Todėl reikėtų sukurti specialią tokių paslaugų koncesijos tvarką, atsižvelgiant į faktą, kad jos bus reguliuojamos pagal naujas nuostatas. Tačiau įpareigojimas skelbti bet kokios koncesijos, kurios vertė lygi ar viršija šioje direktyvoje nustatytas ribas, išankstinį informacinį skelbimą ir skelbimą apie koncesijos suteikimą yra tinkamas būdas galimiems konkurso dalyviams suteikti informacijos apie verslo galimybes ir visoms suinteresuotosioms šalims – apie skirtų sutarčių skaičių ir rūšį. Be to, valstybės narės turėtų nustatyti atitinkamas šių paslaugų koncesijos sutarčių skyrimo priemones, užtikrinančias atitiktį skaidrumo ir vienodo požiūrio į ūkio subjektus principams ir leidžiančias perkančiosioms organizacijoms ir perkantiesiems subjektams atsižvelgti į atitinkamų paslaugų specifiškumą. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai galėtų atsižvelgti į poreikį užtikrinti paslaugų kokybę, tęstinumą, prieinamumą, galimybę jas gauti ir išsamumą, įvairių naudotojų kategorijų konkrečius poreikius, naudotojų dalyvavimą ir teisių jiems suteikimą bei inovacijų diegimą; (22) atsižvelgiant į tų paslaugų kultūrinio konteksto reikšmę ir jų subtilų pobūdį, valstybėms narėms turėtų būti suteikta plati diskrecija organizuoti paslaugų teikėjų pasirinkimą taip, kaip joms atrodo tinkamiausia. Šios direktyvos taisyklėmis valstybėms narėms netrukdoma paslaugų teikėjų pasirinkimui taikyti konkrečius kokybės kriterijus, pvz., Europos Sąjungos socialinės apsaugos komiteto savanoriškoje Europos socialinių paslaugų kokybės sistemoje nustatytus kriterijus. Valstybės narės ir (arba) perkančiosios organizacijos gali teikti tas paslaugas pačios arba organizuoti socialines paslaugas taip, kad nereikėtų sudaryti koncesijos sutarčių, pvz., vien finansuodami tokias paslaugas arba suteikdami licencijas arba leidimus visiems ūkio subjektams, atitinkantiems perkančiosios organizacijos ar perkančiojo subjekto iš anksto nustatytas sąlygas, netaikant jokių apribojimų ar kvotų, jeigu tik tokia sistema užtikrina pakankamą reklamą ir atitinka skaidrumo bei nediskriminavimo principus; (23) siekiant, kad visi suinteresuotieji subjektai pateiktų paraiškas ir pasiūlymus, perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai turėtų būti įpareigoti taikyti minimalų šių paraiškų priėmimo laikotarpį; (24) proporcingų, nediskriminuojančių ir teisingų ūkio subjektų atrankos kriterijų pasirinkimas ir taikymas yra esminis dalykas, siekiant užtikrinti jiems galimybę veiksmingai dalyvauti koncesijų veikloje. Ypač galimybė kandidatui naudotis kitų subjektų pajėgumu gali būti lemiamas mažųjų ir vidutinių įmonių dalyvavimo veiksnys. Todėl reikia nustatyti, kad atrankos kriterijai turėtų būti grindžiami tik techninėmis, finansinėmis ir ekonominėmis subjektų galimybėmis, turėtų būti paskelbti koncesijos skelbime ir negalėtų apriboti ūkio subjektų galimybės naudotis kitų subjektų pajėgumu, neatsižvelgiant į teisinių jų ryšių su šiais subjektais pobūdį, jei pastarieji įrodo perkančiajai organizacijai ar subjektui, kad turi reikiamus išteklius; (25) siekiant užtikrinti skaidrumą ir vienodą požiūrį, koncesijų suteikimo kriterijai visada turėtų atitikti keletą bendrųjų standartų. Jie turėtų būti iš anksto paskelbti visiems galimiems konkurso dalyviams, turėtų būti susiję su sutarties dalyku ir neturėtų suteikti perkančiajai organizacijai ar perkančiajam subjektui neribotos pasirinkimo laisvės. Jais turėtų būti užtikrinta veiksmingos konkurencijos galimybė ir jie pateikiami kartu su reikalavimais, pagal kuriuos galima veiksmingai patikrinti konkurso dalyvių pateiktą informaciją. Siekdamos laikytis šių standartų ir padidinti teisinį tikrumą, valstybės narės gali nurodyti taikyti ekonomiškai naudingiausio pasiūlymo kriterijų; (26) jei perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai nusprendžia suteikti koncesiją ekonomiškai naudingiausio pasiūlymo teikėjui, jie turi nustatyti ekonominius ir kokybės kriterijus, kuriais remdamiesi vertins pasiūlymus, kad būtų nustatytas pasiūlymas, pagal kurį siūlomas geriausias kainos ir kokybės santykis. Šių kriterijų nustatymas priklauso nuo koncesijos dalyko, nes pagal juos turi būti įmanoma įvertinti kiekvieno konkurso dalyvio siūlomą sutarties įvykdymo lygį, atsižvelgus į koncesijos dalyką, apibrėžtą techninėse specifikacijose, ir nustatyti kiekvieno pasiūlymo kainos ir kokybės santykį; (27) koncesijos įprastai yra ilgalaikiai kompleksiniai susitarimai, kai rangovas prisiima atsakomybę ir riziką, kuri tradiciškai tenka perkančiosioms organizacijoms ir perkantiesiems subjektams ir paprastai priklauso jų kompetencijai. Dėl šios priežasties perkančiosios organizacijos ar perkantieji subjektai, organizuodami koncesijos suteikimo procesą, turėtų būti lankstūs ir neatmesti derybų su kandidatais dėl sutarties turinio galimybės. Tačiau, siekiant užtikrinti vienodą požiūrį ir skaidrumą visame koncesijos suteikimo procese, reikėtų nurodyti laikytis tam tikrų koncesijos suteikimo proceso struktūros reikalavimų, įskaitant derybas, informacijos skleidimą ir rašytinių įrodymų laikymą. Taip pat būtina numatyti, kad negali būti nukrypstama nuo pradinių koncesijos skelbimo sąlygų, ir taip išvengti nesąžiningo požiūrio į bet kurį galimą kandidatą; (28) perkančiųjų organizacijų ir perkančiųjų subjektų parengtos techninės specifikacijos turėtų suteikti galimybę atverti koncesijų suteikimą konkurencijai. Šiuo tikslu turi būti galima teikti pasiūlymus, kuriais būtų atspindėta techninių sprendinių įvairovė, kad būtų užtikrintas pakankamas konkurencijos lygis. Todėl technines specifikacijas reikėtų parengti taip, kad būtų išvengta dirbtino konkurencijos susiaurinimo, taikant konkrečiam ūkio subjektui palankius reikalavimus, išreiškiančius svarbiausias prekių, paslaugų ar darbų, kuriuos šis ūkio subjektas paprastai siūlo, savybes. Paprastai šis tikslas kuo geriausiai pasiekiamas, taip pat skatinamos inovacijos technines specifikacijas parengus pagal funkcinius ir veiksmingumo reikalavimus. Jeigu daroma nuoroda į Europos standartą arba, jo nesant, nacionalinį standartą, perkančiosios organizacijos ar perkantieji subjektai turėtų vertinti pasiūlymus, grindžiamus lygiavertėmis priemonėmis. Lygiavertiškumui įrodyti konkurso dalyvių gali būti reikalaujama pateikti trečiojo asmens patikrintus įrodymus; tačiau turėtų būti leidžiamos ir kitos tinkamos įrodinėjimo priemonės, pvz., gamintojo techniniai dokumentai, jeigu atitinkamas ūkio subjektas neturi galimybės gauti tokių pažymėjimų ar tyrimų ataskaitų arba negali jų gauti per atitinkamą laiką; (29) techninėse specifikacijose ir sutarties skyrimo kriterijuose perkančiosioms organizacijoms ir perkantiesiems subjektams turėtų būti leidžiama nurodyti konkretų gamybos procesą, konkretų paslaugų teikimo būdą ar konkretų bet kurio kito produkto ar paslaugos gyvavimo ciklo etapo procesą, jei tai susiję su koncesijos dalyku. Siekiant socialinius motyvus geriau integruoti į koncesijos sutarčių skyrimą, turėtų būti leidžiama perkančiosioms organizacijoms į skyrimo kriterijus įtraukti ypatybes, susijusias su darbo sąlygomis. Tačiau jei perkančiosios organizacijos ar perkantieji subjektai naudoja ekonomiškai naudingiausio pasiūlymo kriterijų, tokie kriterijai gali apimti tik asmenų, tiesiogiai dalyvaujančių vykdant gamybą arba atitinkamą tiekimą, darbo sąlygomis. Tos ypatybės gali būti susijusios tik su gamybos procese dalyvaujančių darbuotojų sveikatos apsauga arba palankių nepalankioje padėtyje esančių asmenų arba pažeidžiamų grupių atstovų, kurie priskirti sutarčiai vykdyti, socialinės integracijos sąlygų, įskaitant prieinamumą neįgaliems asmenims, sudarymu. Tokiu atveju visi tokias ypatybes apimantys sutarties skyrimo kriterijai turėtų bet kuriuo atveju apimti tik tokias ypatybes, kurios turi tiesioginį poveikį darbuotojams jų darbo aplinkoje. Jie turėtų būti taikomi pagal 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje[10] ir taip, kad nebūtų tiesiogiai arba netiesiogiai diskriminuojami ūkio subjektai iš kitų valstybių narių ar trečiųjų šalių, pasirašiusių Sutartį dėl viešųjų pirkimų arba laisvosios prekybos susitarimus su Sąjunga. Perkančiosioms organizacijoms ir perkantiesiems subjektams (taip pat tada, kai jie taiko ekonomiškai naudingiausio pasiūlymo kriterijų) turėtų būti leidžiama kaip sutarties skyrimo kriterijų naudoti darbuotojų, paskirtų vykdyti atitinkamos koncesijos, darbo organizavimą, kvalifikaciją ir patirtį, nes tai gali turėti įtakos koncesijos vykdymo kokybei ir pasiūlymo ekonominei vertei; (30) elektroninės informacinės ir ryšių priemonės gali labai supaprastinti sutarčių skelbimą ir padidinti koncesijų suteikimo procedūrų efektyvumą bei skaidrumą. Tai turėtų tapti standartine ryšių ir informacijos mainų priemone koncesijos suteikimo procedūrose. Be to, naudojant elektronines priemones taupomas laikas. Todėl reikėtų sutrumpinti būtinuosius terminus, jeigu naudojamos elektroninės priemonės, tačiau su sąlyga, kad jos atitiks Sąjungos lygmeniu numatytą konkretų perdavimo būdą. Be to, elektroninės informacinės ir ryšių priemonės su tinkamomis funkcijomis perkančiosioms organizacijoms ir perkantiesiems subjektams sudarytų sąlygas išvengti pirkimo procedūrose atsitinkančių klaidų, jas aptikti ir ištaisyti; (31) įvairių valstybių narių perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai gali būti suinteresuoti bendradarbiavimu ir bendru viešųjų koncesijos sutarčių skyrimu, kad gautų maksimalią vidaus rinkos teikiamų galimybių naudą masto ekonomijos ir rizikos bei naudos pasidalijimo požiūriu, ypač novatoriškų projektų, susijusių su didesne rizika, nei jos pagrįstai tektų vienai perkančiajai organizacijai ar perkančiajam subjektui. Todėl reikėtų nustatyti naujas taisykles dėl bendrų tarptautinių koncesijų skyrimo ir jose nurodyti taikytiną teisę, kad būtų lengviau bendrai skirti tarpvalstybines viešosios koncesijos sutartis. Be to, perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai iš skirtingų valstybių narių gali steigti bendrus juridinius subjektus pagal nacionalinę arba Sąjungos teisę. Reikėtų nustatyti konkrečias tokio bendro koncesijų suteikimo taisykles; (32) darbo sąlygų ir darbo saugos sričių įstatymai, kiti teisės aktai ir kolektyvinės sutartys nacionaliniu ir Sąjungos lygmeniu vykdant koncesiją taikomi su sąlyga, kad tokios taisyklės ir jų taikymas atitinka Sąjungos teisę. Tarptautiniais atvejais, jeigu vienos valstybės narės darbuotojai, vykdydami koncesiją, teikia paslaugas kitoje valstybėje narėje, taikomos 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje[11] nustatytos būtiniausios sąlygos, kurių privalo paisyti priimančioji šalis tokių komandiruotų darbuotojų atžvilgiu; (33) koncesijos neturėtų būti suteikiamos ūkio subjektams, dalyvavusiems nusikalstamoje organizacijoje ar pripažintiems kaltais už korupcijos, sukčiavimo, padariusio žalos Sąjungos finansiniams interesams, ar pinigų plovimo nusikaltimus. Už mokesčių ar socialinio draudimo įmokų nemokėjimą irgi turėtų būti baudžiama neleidžiant dalyvauti pirkimuose Sąjungos lygmeniu. Be to, perkančiosioms organizacijoms ir perkantiesiems subjektams reikėtų suteikti galimybę atmesti kandidatus ar konkurso dalyvius už rimtus Sąjungos ar nacionalinės teisės, susijusios su Sutartį atitinkančio viešojo intereso apsauga, pažeidimus ar už ūkio subjekto reikšmingus ar nuolatinius trūkumus, susijusius su ankstesnės koncesijos ar panašaus pobūdžio koncesijų su ta pačia perkančiąja organizacija ar perkančiuoju subjektu vykdymu; (34) reikia patikslinti sąlygas, kada dėl koncesijos keitimo jos vykdymo laikotarpiu reikalinga nauja skyrimo procedūra, atsižvelgiant į atitinkamą Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktiką. Nauja suteikimo procedūra reikalinga, jeigu daromi esminiai pradinės koncesijos pakeitimai, rodantys šalių ketinimą iš naujo derėtis dėl esminių tos koncesijos sąlygų. Visų pirma taip yra tuo atveju, jeigu iš dalies pakeistos sąlygos būtų turėjusios įtaką procedūros baigčiai, jei būtų buvusios įtrauktos į pradinę procedūrą. Išimtinis ir laikinas koncesijos trukmės pratęsimas, skirtas vien paslaugos teikimo tęstinumui užtikrinti iki naujos koncesijos suteikimo, paprastai neturėtų būti laikomas reikšmingu pradinės koncesijos pakeitimu; (35) perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai gali susidurti su išorinėmis aplinkybėmis, kurių negalėjo numatyti suteikdami koncesiją. Tokiu atveju reikės tam tikro lankstumo, kad koncesiją būtų galima pritaikyti prie aplinkybių nevykdant naujos skyrimo procedūros. Aplinkybės, kurių apdairi perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas negalėjo numatyti, reiškia aplinkybes, kurių nebuvo įmanoma nuspėti, nepaisant to, kad perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas pagrįstai apdairiai rengėsi pradiniam sutarties skyrimui, atsižvelgiant į visas turimas priemones, konkretaus projekto pobūdį ir ypatybes, atitinkamos srities gerąją patirtį ir poreikį užtikrinti atitinkamą rengiantis sutarties skyrimui panaudotų išteklių ir numatomos jos vertės santykį. Tačiau tai negali būti taikoma, jeigu dėl pakeitimo pasikeistų viso pirkimo pobūdis, pvz., jeigu darbai, prekės ar paslaugos, kurias numatoma pirkti, pakeičiamos skirtingais dalykais arba jeigu iš esmės pakeičiama pirkimo rūšis, nes tokiu atveju galima hipotetiškai preziumuoti rezultatų įtakojimą; (36) laikantis vienodo požiūrio ir skaidrumo principų, laimėjęs konkurso dalyvis neturėtų būti pakeistas kitu ūkio subjektu be konkurso. Tačiau koncesijos vykdymo laikotarpiu gali įvykti tam tikrų koncesiją vykdančio konkursą laimėjusio dalyvio struktūrinių pokyčių, pvz., išimtinai vidinis reorganizavimas, susijungimai, įsigijimai ar nemokumas, arba jis gali būti pakeistas, remiantis visiems konkurso dalyviams žinoma sutarties sąlyga ir laikantis vienodo požiūrio bei skaidrumo principų. Tokie struktūriniai pakeitimai neturėtų automatiškai lemti naujos koncesijos skyrimo procedūros reikalavimo visoms šios įmonės vykdomoms koncesijoms; (37) perkančiosios organizacijos ar perkantieji subjektai pačioje koncesijos sutartyje turėtų turėti galimybę numatyti koncesijos pakeitimus taikant persvarstymo nuostatas, tačiau pagal jas neturėtų būti suteikiama neribota diskrecija. Todėl šioje direktyvoje turėtų būti nurodyta, kiek pakeitimų galima numatyti pradinėje koncesijoje; (38) siekiant prisitaikyti prie sparčių techninių ir ekonominių pokyčių, pagal Sutarties 290 straipsnį Komisijai reikėtų suteikti įgaliojimus priimti aktus dėl tam tikrų neesminių šios direktyvos elementų. Elektroninio gavimo prietaisų techninė informacija ir charakteristikos turėtų būti nuolat atnaujinamos atsižvelgiant į technologinius pokyčius ir administracinius poreikius; be to, reikia įgalioti Komisiją tam tikrus elektroninių ryšių techninius standartus paskelbti privalomais, siekiant užtikrinti koncesijos suteikimo procedūrų techninio formato, procesų ir bendravimo naudojant elektronines ryšių priemones suderinamumą pagal technologinius pokyčius ir administracinius poreikius. Siekiant įtraukti atskiruose sektoriuose patvirtintas priemones, taip pat reikėtų sparčiai pritaikyti Sąjungos teisės aktų, kuriais nustatoma bendra gyvavimo ciklo sąnaudų skaičiavimo metodika, sąrašą. Kad būtų patenkinti šie poreikiai, Komisijai reikėtų suteikti įgaliojimus nuolat atnaujinti teisės aktų, įskaitant LCC metodiką, sąrašą; (39) siekiant užtikrinti tinkamą kandidatų ir konkurso dalyvių teisminę apsaugą koncesijos suteikimo procese ir šios direktyvos nuostatų bei Sutarties principų vykdymą, paslaugų koncesijoms ir darbų koncesijoms, kurias suteikė perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai, turėtų būti taikomos Tarybos direktyvos 89/665/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo[12] nuostatos ir Tarybos direktyvos 92/13/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių Bendrijos taisyklių taikymą viešųjų pirkimų tvarkai vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, suderinimo[13] nuostatos. Todėl direktyvos 89/665/EEB ir 92/13/EEB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistos; (40) asmens duomenų tvarkymas pagal šią direktyvą turėtų būti atliekamas laikantis 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo[14]; (41) Sąjungos viešųjų pirkimų teisė reikalauja, kad valstybės narės nuolat ir sistemingai stebėtų tų taisyklių įgyvendinimą ir veikimą, kad būtų užtikrintas veiksmingas ir vienodas Sąjungos teisės taikymas. Taigi, kai valstybės narės paskiria vieną nacionalinę instituciją, atsakingą už viešųjų pirkimų stebėjimą, įgyvendinimą ir kontrolę, ta institucija gali turėti tas pačias pareigas koncesijų atžvilgiu. Viena plačias funkcijas turinti įstaiga turėtų užtikrinti svarbiausių įgyvendinimo sunkumų priežiūrą ir siūlyti atitinkamas priemones, kaip spręsti labiau struktūrines problemas. Be to, ta įstaiga gali iš karto teikti grįžtamąją informaciją apie politikos veikimą ir galimus nacionalinės teisės aktų ir praktikos trūkumus ir taip padėti greitai nustatyti sprendimus bei pagerinti koncesijų suteikimo procedūras; (42) labai svarbu, kad Komisija, atlikdama parengiamuosius darbus, rengtų atitinkamas konsultacijas, taip pat su ekspertais. Rengdama deleguotuosius aktus, Komisija turėtų užtikrinti, kad tuo pačiu metu, laiku ir tinkamai atitinkami dokumentai būtų perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai; (43) siekiant užtikrinti vienodas šios direktyvos įgyvendinimo sąlygas, skelbimų parengimo ir perdavimo, taip pat IV–VI prieduose nurodytų duomenų siuntimo ir skelbimo, ribinių verčių pakeitimo įgyvendinimo įgaliojimai turėtų būti suteikti Komisijai. Šie įgaliojimai turėtų būti įgyvendinami pagal 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai[15]. Įgyvendinimo aktams, neturintiems poveikio nei finansiniu požiūriu, nei iš šios direktyvos kylančių įpareigojimų pobūdžiui ar aprėpčiai, priimti turėtų būti taikoma patariamoji procedūra. Kita vertus, tiems aktams būdingas vien administracinis tikslas ir jais siekiama palengvinti šioje direktyvoje nustatytų taisyklių taikymą; (44) pagal [data] bendrą valstybių narių ir Komisijos politinį pareiškimą dėl aiškinamųjų dokumentų valstybės narės įsipareigojo pagrįstais atvejais prie pranešimo apie perkėlimo į nacionalinę teisę priemones pridėti vieną ar kelis aiškinamuosius dokumentus, kuriuose būtų paaiškintas direktyvos nuostatų ir atitinkamų perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių ryšys. Sąjungos teisės aktų leidėjo nuomone, tokių su šia direktyva susijusių dokumentų siuntimas yra pagrįstas, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: Direktyva dėl koncesijos sutarčių Turinys I ANTRAŠTINĖ DALIS. Apibrėžtys, bendrieji principai ir taikymo sritis I SKYRIUS. Apibrėžtys, bendrieji principai ir taikymo sritis 1 SKIRSNIS. Apibrėžtys ir taikymo sritis 1 straipsnis. Dalykas ir taikymo sritis 2 straipsnis. Apibrėžtys 3 straipsnis. Perkančiosios organizacijos 4 straipsnis. Perkantieji subjektai 5 straipsnis. Vertės ribos 6 straipsnis. Numatomos koncesijos vertės skaičiavimo metodai 7 straipsnis. Bendrieji principai II SKIRSNIS. IŠIMTYS 8 straipsnis. Išimtys, taikomos perkančiųjų organizacijų ir perkančiųjų subjektų suteiktoms koncesijoms 9 straipsnis. Specialios išimtys elektroninių ryšių srityje 10 straipsnis. Išimtys, taikomos perkančiųjų subjektų suteikiamoms koncesijoms 11 straipsnis. Susijusioms įmonėms suteikiamos koncesijos 12 straipsnis. Bendrosioms įmonėms arba bendrosioms įmonėms priklausantiems perkantiesiems subjektams suteikiamos koncesijos 13 straipsnis. Informacijos pateikimas 14 straipsnis. Išimtys, taikomos tiesioginės konkurencijos veikiamoms veiklos rūšims 15 straipsnis. Valdžios institucijų santykiai III SKIRSNIS. Bendrosios nuostatos 16 straipsnis. Koncesijos trukmė 17 straipsnis. Socialinės ir kitos specifinės paslaugos 18 straipsnis. Mišriosios koncesijos 19 straipsnis. Kelioms veiklos rūšims taikomos koncesijos IV SKIRSNIS. Ypatingi atvejai 20 straipsnis. Rezervuotos koncesijos 21 straipsnis. Mokslinių tyrimų ir plėtros paslaugos II SKYRIUS. Principai 22 straipsnis. Ūkio subjektai 23 straipsnis. Nomenklatūra 24 straipsnis. Konfidencialumas 25 straipsnis. Bendravimui taikomos taisyklės II ANTRAŠTINĖ DALIS. KONCESIJŲ TAISYKLĖS I SKYRIUS. Skelbimas ir skaidrumas 26 straipsnis. Koncesijos skelbimai 27 straipsnis. Skelbimai apie koncesijos suteikimą 28 straipsnis. Skelbimų forma ir paskelbimo būdas 29 straipsnis. Skelbimas nacionaliniu lygmeniu 30 straipsnis. Galimybė gauti koncesijos dokumentus elektronine forma II SKYRIUS. Procedūros vykdymas 1 SKIRSNIS. BENDROS KONCESIJOS, TERMINAI IR TECHNINĖS SPECIFIKACIJOS 31 straipsnis. Skirtingų valstybių narių perkančiųjų organizacijų ar perkančiųjų subjektų vykdomos bendros koncesijos 32 straipsnis. Techninės specifikacijos 33 straipsnis. Bandymo ataskaitos, sertifikavimas ir kitos įrodinėjimo priemonės II SKIRSNIS. DALYVIŲ PASIRINKIMAS IR KONCESIJŲ SUTEIKIMAS 34 straipsnis. Bendrieji principai 35 straipsnis. Procedūrinės garantijos 36 straipsnis. Kandidatų atranka ir kokybinis vertinimas 37 straipsnis. Terminų nustatymas 38 straipsnis. Paraiškų dėl koncesijos priėmimo terminai 39 straipsnis. Koncesijos suteikimo kriterijai 40 straipsnis. Gyvavimo ciklas ir gyvavimo ciklo sąnaudos III ANTRAŠTINĖ DALIS. Koncesijos vykdymo taisyklės 41 straipsnis. Subranga 42 straipsnis. Koncesijos keitimas galiojimo laikotarpiu 43 straipsnis. Koncesijų nutraukimas IV ANTRAŠTINĖ DALIS. DIREKTYVŲ DĖL TAISOMŲJŲ PRIEMONIŲ VIEŠOJO PIRKIMO SRITYJE PAKEITIMAI 44 straipsnis. Direktyvos 89/665/EEB pakeitimai 45 straipsnis. Direktyvos 92/13/EEB pakeitimai V ANTRAŠTINĖ DALIS. DELEGUOTIEJI ĮGALIOJIMAI, ĮGYVENDINIMO ĮGALIOJIMAI IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS 46 straipsnis. Įgaliojimų delegavimas 47 straipsnis. Skubos procedūra 48 straipsnis. Komiteto procedūra 49 straipsnis. Perkėlimas į nacionalinę teisę 50 straipsnis. Pereinamojo laikotarpio nuostatos 51 straipsnis. Persvarstymas 52 straipsnis. Įsigaliojimas 53 straipsnis. Adresatai PRIEDAI I PRIEDAS. 2 STRAIPSNIO 5 PUNKTE NURODYTŲ VEIKLOS RŪŠIŲ SĄRAŠAS II PRIEDAS. 40 STRAIPSNIO 4 DALYJE NURODYTŲ SĄJUNGOS TEISĖS AKTŲ SĄRAŠAS III PRIEDAS. PERKANČIŲJŲ SUBJEKTŲ VYKDOMA VEIKLA, NURODYTA 4 STRAIPSNYJE IV PRIEDAS. INFORMACIJA, KURIĄ REIKALAUJAMA ĮTRAUKTI Į KONCESIJOS SKELBIMĄ V PRIEDAS. INFORMACIJA, KURIĄ REIKALAUJAMA ĮTRAUKTI Į SKELBIMĄ APIE KONCESIJOS SUTEIKIMĄ VI PRIEDAS. INFORMACIJA, KURIĄ REIKALAUJAMA ĮTRAUKTI Į SKELBIMĄ APIE SOCIALINIŲ IR KITŲ SPECIFINIŲ PASLAUGŲ KONCESIJOS SUTEIKIMĄ (27 STRAIPSNIO 1 DALIS) VII PRIEDAS. INFORMACIJA, KURIĄ REIKALAUJAMA ĮTRAUKTI Į SKELBIMĄ APIE KONCESIJOS PAKEITIMUS JOS GALIOJIMO LAIKOTARPIU PAGAL 42 STRAIPSNĮ VIII PRIEDAS. TAM TIKRŲ TECHNINIŲ SPECIFIKACIJŲ APIBRĖŽIMAS IX PRIEDAS. SKELBIMO YPATYBĖS X PRIEDAS. 7 STRAIPSNYJE NURODYTOS PASLAUGOS XI PRIEDAS. EUROPOS SĄJUNGOS TEISĖS AKTŲ, NURODYTŲ 4 STRAIPSNIO 2 DALYJE, SĄRAŠAS XII PRIEDAS. PASIŪLYMŲ IR PARAIŠKŲ GAVIMO ELEKTRONINIU BŪDU PRIETAISAMS KELIAMI REIKALAVIMAI XIII PRIEDAS. INFORMACIJA, KURIĄ REIKALAUJAMA ĮTRAUKTI Į išankstinį informacinį SKELBIMĄ APIE SOCIALINIŲ IR KITŲ SPECIFINIŲ PASLAUGŲ KONCESIJĄ I ANTRAŠTINĖ DALIS APIBRĖŽTYS, BENDRIEJI PRINCIPAI IR TAIKYMO SRITIS I SKYRIUS Apibrėžtys, bendrieji principai ir taikymo sritis I skirsnis Apibrėžtys ir taikymo sritis 1 straipsnis Dalykas ir taikymo sritis 1. Šia direktyva nustatomos perkančiųjų organizacijų ir perkančiųjų subjektų vykdomų pirkimų, susijusių su koncesijomis, kurių numatoma vertė ne mažesnė nei 5 straipsnyje nustatytos ribos, taisyklės. 2. Ši direktyva taikoma darbų ar paslaugų, įskaitant papildomų prekių, susijusių su koncesijos dalyku, pirkimui iš ūkio subjektų, kuriuos pasirinko: a) perkančiosios organizacijos, nepriklausomai nuo to, ar darbai arba paslaugos, įskaitant susijusių prekių tiekimą, yra skirti viešajam tikslui; b) perkantieji subjektai, jei darbai ar paslaugos, įskaitant susijusių prekių tiekimą, skirti bet kurios iš III priede nurodytų rūšių veiklai vykdyti. 2 straipsnis Apibrėžtys 1. Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys: (1) koncesija – viešoji darbų koncesija, darbų koncesija ar paslaugų koncesija; (2) viešoji darbų koncesija – raštu tarp vieno ar daugiau ūkio subjektų ir vienos ar daugiau perkančiųjų organizacijų sudaryta piniginės naudos sutartis, kurios objektas yra darbų vykdymas, kai atlygis už vykdomus darbus yra tik teisė eksploatuoti darbus, kurie yra sutarties dalykas, arba tokia teisė kartu su mokėjimu; (3) „rašytinis“ arba „raštu“ – bet kokia išraiška žodžiais ar skaičiais, kuriuos galima perskaityti, atgaminti ir paskui perduoti. Ši sąvoka gali apimti elektroninėmis priemonėmis perduodamą ir saugomą informaciją; (4) darbų koncesija – raštu tarp vieno ar daugiau ūkio subjektų ir vienos ar daugiau perkančiųjų subjektų sudaryta piniginės naudos sutartis, kurios objektas yra darbų vykdymas, kai atlygis už vykdomus darbus yra tik teisė eksploatuoti darbus, kurie yra sutarties dalykas, arba tokia teisė kartu su mokėjimu; (5) darbų vykdymas – darbų, susijusių su viena iš I priede nurodytų veiklos rūšių, vykdymas arba ir projektavimas, ir vykdymas arba darbų, atitinkančių reikalavimus, kuriuos nustato perkančioji organizacija, turinti lemiamą įtaką tų darbų pobūdžiui ar projektavimui, vykdymas visomis priemonėmis; (6) darbas – statybos ar civilinės inžinerijos darbų visumos rezultatas, kurio savaime pakanka ekonominei ar techninei funkcijai atlikti; (7) paslaugų koncesija – raštu tarp vieno ar daugiau ūkio subjektų ir vienos ar daugiau perkančiųjų organizacijų ar perkančiųjų subjektų sudaryta piniginės naudos sutartis, kurios objektas yra paslaugų, nepaminėtų 2 ir 4 punktuose, teikimas, kai atlygis už teikiamas paslaugas yra tik teisė eksploatuoti paslaugas, kurios yra sutarties dalykas, arba tokia teisė kartu su mokėjimu; (8) kandidatas – ūkio subjektas, siekiantis būti pakviestas arba pakviestas dalyvauti koncesijos suteikimo procedūroje; (9) koncesininkas – ūkio subjektas, kuriam suteikiama koncesija; (10) ūkio subjektas – kiekvienas fizinis ar juridinis asmuo arba viešojo sektoriaus subjektas, arba tokių asmenų ir (arba) subjektų grupė, kurie rinkoje siūlo darbų vykdymą ir (arba) darbo vykdymą, prekių tiekimą arba paslaugų teikimą; (11) konkurso dalyvis – pasiūlymą pateikęs ūkio subjektas; (12) elektroninės priemonės – elektroninė įranga, naudojama duomenims, perduodamiems ir gaunamiems laidinėmis, radijo, optinėmis ar kitomis elektromagnetinėmis priemonėmis, tvarkyti (įskaitant skaitmeninį suspaudimą) ir saugoti; (13) koncesijos dokumentai – visi dokumentai, kuriuos pateikė arba nurodė perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas ir kuriais apibrėžiami ar nustatomi pirkimo ar procedūros elementai, įskaitant skelbimą apie sutartį, technines specifikacijas, siūlomas sutarties sąlygas, kandidatų ir konkurso dalyvių dokumentų pateikimo formas, informaciją apie bendrai taikomus įsipareigojimus ir kitus papildomus dokumentus; (14) gyvavimo ciklas – visi vienas po kito einantys ir (arba) tarpusavyje susiję prekių tiekimo, darbų atlikimo ar paslaugų teikimo etapai, įskaitant gamybą, gabenimą, naudojimą ir priežiūrą, nuo žaliavų įsigijimo ar išteklių gavimo iki išėmimo iš apyvartos, sunaikinimo ir užbaigimo. 2. Teisė eksploatuoti darbus ar paslaugas, kaip nurodyta pirmos pastraipos 2, 4 ir 7 punktuose, reiškia, kad esminė operacinė rizika perduodama koncesininkui. Laikoma, kad koncesininkas prisiima esminę operacinę riziką, jei nėra garantijos atgauti investicijas ar išlaidas, susijusias su darbų ar paslaugų vykdymu pagal koncesijos sutartį. Ši ekonominė rizika gali būti: a) rizika, susijusi su darbų naudojimu arba paslaugų poreikiu; arba b) rizika, susijusi su infrastruktūra, kurią teikia koncesininkas arba kuri naudojama paslaugoms vartotojams teikti. 3 straipsnis Perkančiosios organizacijos 1. Šioje direktyvoje „perkančiosios organizacijos“ – valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijos, viešosios teisės reglamentuojamos organizacijos, iš vienos ar daugiau tokių institucijų ar viešosios teisės reglamentuojamų organizacijų sudarytos asociacijos, kurios nesuteikia koncesijos III priede nurodytai veiklai vykdyti. 2. Regionų valdžios institucijos – visos administracinių vienetų, klasifikuojamų NUTS 1 ir 2, kaip nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1059/2003[16], institucijos. 3. Vietos valdžios institucijos – visos administracinių vienetų, klasifikuojamų NUTS 3, ir mažesnių administracinių vienetų, kaip nurodyta Reglamente Nr. 1059/2003, institucijos. 4. Viešosios teisės reglamentuojamos organizacijos – organizacijos, turinčios visas toliau nurodytas ypatybes: a) jos yra įsteigtos konkrečiam tikslui – tenkinti bendrojo intereso poreikius arba siekiančios tokio tikslo ir nesančios pramoninio ar komercinio pobūdžio; b) jos turi teisinį subjektiškumą; c) jos yra iš esmės finansuojamos valstybės, regionų arba vietos valdžios institucijų ar kitų viešosios teisės reglamentuojamų organizacijų arba prižiūrimos šių organizacijų administracijos arba turi administracinį, valdymo ar priežiūros organą, kurio daugiau kaip pusę narių skiria valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijos arba kitos viešosios teisės reglamentuojamos organizacijos. Taikant pirmos pastraipos a punktą, organizacija, kuri veikia įprastomis rinkos sąlygomis, siekia pelno ir kuriai tenka su savo veiklos vykdymu susiję nuostoliai, neturi tikslo tenkinti bendrojo intereso poreikių, nors ir nėra pramoninio ar komercinio pobūdžio. 4 straipsnis Perkantieji subjektai 1. Šioje direktyvoje „perkantieji subjektai“ yra vieni iš šių subjektų: (1) valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijos, viešosios teisės reglamentuojamos organizacijos, iš vienos ar daugiau tokių institucijų ar viešosios teisės reglamentuojamų organizacijų sudarytos asociacijos, kaip apibrėžta 3 straipsnio 2–4 dalyse; (2) valstybinės įmonės, kaip apibrėžta šio straipsnio 2 dalyje; (3) subjektai, kurie nėra perkančiosios organizacijos arba valstybinės įmonės ir kurie veikia pagal specialiąsias ar išimtines teises, kurias suteikė valstybės narės atitinkama valdžios institucija; kai jie suteikia koncesiją III priede nurodytai veiklai vykdyti. 2. Valstybinė įmonė – įmonė, kuriai perkančioji organizacija gali tiesiogiai ar netiesiogiai daryti lemiamą įtaką, nes įmonė priklauso perkančiajai organizacijai, perkančioji organizacija dalyvauja valdant jos kapitalą arba ji yra reglamentuojama atitinkamų taisyklių. Laikoma, kad perkančiosios organizacijos turi lemiamą įtaką, kai šios organizacijos įmonėje tiesiogiai ar netiesiogiai: a) valdo didžiąją įmonės pasirašytojo kapitalo dalį arba b) kontroliuoja daugumą balsų, kuriuos suteikia įmonės išleistos akcijos; arba c) gali skirti daugiau kaip pusę įmonės administracinio, valdymo ar priežiūros organų narių. 3. Specialiosios ar išimtinės teisės – teisės, kurias kompetentinga valstybės narės valdžios institucija suteikė įstatymais ar kitais teisės aktais ir kurių tikslas – III priede apibrėžtų rūšių veiklą leisti vykdyti tik vienam ar daugiau subjektų, taip darant esminį poveikį kitų subjektų galimybėms vykdyti tokią veiklą. Teisės, suteiktos laikantis pakankamą viešumą užtikrinančios procedūros ir remiantis objektyviais kriterijais, nėra laikomos specialiosiomis ar išimtinėmis teisėmis, kaip apibrėžta šioje direktyvoje. Ši procedūra apima: a) pirkimo procedūras skelbiant kvietimą dalyvauti konkurse pagal Direktyvą [2004/18/EB arba 2004/17/EB] ar šią direktyvą; b) procedūras, vykdomas laikantis kitų XI priede išvardytų Sąjungos teisės aktų ir užtikrinant skaidrų, objektyviais kriterijais grindžiamą leidimų išdavimą. Komisija pagal 46 straipsnį įgaliojama priimti deleguotuosius aktus dėl XI priede pateikto Sąjungos teisės aktų sąrašo keitimo, jei tų teisės aktų pakeitimai būtini dėl naujų Sąjungos teisės aktų priėmimo arba Sąjungos teisės aktų panaikinimo. 5 straipsnis Vertės ribos 1. Ši direktyva taikoma šioms koncesijos sutartims, kurių vertė – 5 000 000 eurų ar daugiau: a) perkančiųjų subjektų sudarytoms koncesijos sutartims III priede nurodytai veiklai vykdyti; b) perkančiųjų organizacijų sudarytoms koncesijos sutartims. 2. Paslaugų koncesijos sutarčių, kurių vertė – 2 500 000 eurų ar daugiau, tačiau nesiekia 5 000 000 eurų, ir pagal kurias nėra teikiamos socialinės paslaugos ar kitos specifinės paslaugos, atveju skelbiama apie koncesijos suteikimą pagal 27 ir 28 straipsnius. 6 straipsnis Numatomos koncesijos vertės skaičiavimo metodai 1. Numatomos koncesijos vertės skaičiavimas grindžiamas visa mokėtina suma be PVM, kurią yra apskaičiavusi perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas, įskaitant bet kokią opciono formą ir bet kokį koncesijos pratęsimą. 2. Numatoma koncesijos vertė apskaičiuojama kaip visų darbų ar paslaugų vertė, net jei jie buvo perkami pagal skirtingas sutartis, jeigu tos sutartys yra vieno bendro projekto dalis. Požymiai, rodantys, kad yra vienas bendras projektas – perkančiosios organizacijos ar perkančiojo subjekto vykdomas bendras išankstinis planavimas ir koncepcija, tai, kad perkami skirtingi elementai atlieka vieną bendrą ekonominę ir techninę funkciją arba yra kitaip logiškai tarpusavyje susiję. Jeigu perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas yra numatę prizus ar mokėjimus kandidatams ar konkurso dalyviams, jie į juos atsižvelgia apskaičiuodami numatomą koncesijos vertę. 3. Numatomos koncesijos vertės skaičiavimo metodas nėra pasirenkamas taip, kad jam būtų galima išvengti šios direktyvos taikymo. Todėl darbų projekto ar paslaugų visuma neskaidoma į dalis, siekiant išvengti šios direktyvos taikymo, nebent tai yra pateisinama dėl objektyvių priežasčių. 4. Toks skaičiavimas galioja koncesijos skelbimo išsiuntimo momentu, o jeigu toks skelbimas nenumatytas, tuo momentu, kai perkančioji organizacija arba perkantysis subjektas pradeda koncesijos suteikimo procedūrą, visų pirma apibrėždami esmines numatomos koncesijos ypatybes. 5. Numatoma viešųjų darbų koncesijų ir darbų koncesijų vertė apskaičiuojama atsižvelgiant tiek į darbų sąnaudas, tiek į bendrą numatomą prekių ir paslaugų, kurias rangovui siūlo perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas, jei jos yra būtinos darbams įvykdyti, vertę. 6. Jeigu dėl siūlomo darbo ar paslaugų pirkimo koncesijos gali būti vienu metu suteikiamos pagal atskiras dalis, atsižvelgiama į visą numatomą visų šių dalių vertę. 7. Jeigu bendra dalių vertė yra lygi 5 straipsnyje nurodytai ribai arba ją viršija, ši direktyva taikoma kiekvienos dalies skyrimui. 8. Perkančiosios organizacijos arba perkantieji subjektai gali suteikti koncesijas pagal atskiras dalis, netaikydamos šioje direktyvoje numatytų suteikimo nuostatų, jeigu numatoma atitinkamos dalies vertė be PVM yra mažesnė kaip 1 mln. EUR. Tačiau netaikant šios direktyvos šitaip paskirtų dalių bendra vertė neviršija 20 proc. visų dalių, į kurias yra suskaidytas siūlomas darbas ar siūlomas paslaugų pirkimas, bendros vertės. 9. Paslaugų koncesijų vertė yra pagal objektyvius metodus, nurodytus koncesijos skelbime ar koncesijos dokumentuose, apskaičiuota bendra koncesininko teikiamų paslaugų viso koncesijos galiojimo laikotarpiu vertė. Numatoma koncesijos vertė apskaičiuojama, jei reikia, remiantis: a) draudimo paslaugų – mokėtinomis įmokomis ir kitų formų atlygiu; b) bankininkystės ir kitų finansinių paslaugų – mokesčiais, komisiniais, palūkanomis ir kitų formų atlygiu; c) projektavimo paslaugų – mokesčiais, mokėtinais komisiniais ir kitų formų atlygiu. 10. Koncesijų vertė apima numatoma iš trečiųjų asmenų gautas pajamas ir sumas, kurias turi sumokėti perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas. 7 straipsnis Bendrieji principai Perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai ūkio subjektus vertina vienodai ir veikia skaidriai bei vadovaujasi proporcingumo principu. Koncesijos suteikimo procedūra negali būti parengta siekiant išvengti šios direktyvos taikymo arba dirbtinai sumažinti konkurenciją. II skirsnis Išimtys 8 straipsnis Išimtys, taikomos perkančiųjų organizacijų ir perkančiųjų subjektų suteiktoms koncesijoms 1. Ši direktyva netaikoma paslaugų koncesijoms, kurias perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas suteikia ūkio subjektui, kuris pats yra perkantysis subjektas arba jų asociacija, remdamiesi išimtine teise, kuria ūkio subjektas naudojasi pagal taikomą ir paskelbtą nacionalinį įstatymą ar kitą teisės aktą ir kuri pagal Sutartį ir atskiro sektoriaus Sąjungos teisės aktą dėl tinklų infrastruktūros, susijusios su III priede nustatyta veikla, valdymo. 2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, kai šio straipsnio 1 dalyje nurodytuose atskirų sektorių teisės aktuose nenumatyta atskiriems sektoriams taikomų skaidrumo įpareigojimų, yra taikomi 27 straipsnio 1 ir 3 dalių reikalavimai. 3. Ši direktyva netaikoma koncesijoms, kurias perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas privalo suteikti ar organizuoti vadovaudamiesi pirkimų procedūromis, nustatytomis: a) tarptautiniu susitarimu, vadovaujantis Sutartimi sudarytu tarp valstybės narės ir vienos ar kelių trečiųjų šalių dėl darbų, prekių ar paslaugų, skirtų pasirašiusiųjų valstybių projektui bendrai įgyvendinti arba bendrai naudoti; b) sudarytu tarptautiniu susitarimu dėl karinių dalinių dislokavimo, kuris susijęs su valstybės narės ar trečiosios šalies įmonėmis; c) pagal konkrečią tarptautinės organizacijos procedūrą; d) jeigu koncesijos sutartys yra visiškai finansuojamos tarptautinės organizacijos arba tarptautinės finansų institucijos. Apie visus pirmos pastraipos a punkte nurodytus susitarimus pranešama Komisijai, o ši gali konsultuotis su 48 straipsnyje nurodytu Patariamuoju viešųjų sutarčių komitetu. Taikant pirmos pastraipos d punktą, jeigu didelę koncesijos dalį bendrai finansuoja tarptautinė organizacija arba tarptautinė finansų institucija, šalys priima sprendimą dėl taikytinų koncesijos suteikimo procedūrų, kurios atitinka Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo nuostatas. 4. Atsižvelgiant į Sutarties 346 straipsnį, ši direktyva netaikoma koncesijų suteikimui gynybos ir saugumo srityse, jei šios direktyvos taisyklės negali užtikrinti svarbiausių valstybės narės saugumo interesų apsaugos. 5. Ši direktyva netaikoma paslaugų koncesijoms: a) dėl žemės, esamų pastatų ar kito nekilnojamojo turto arba teisių į juos įsigijimo ar nuomos bet kokiomis finansinėmis priemonėmis; tačiau ši direktyva taikoma finansinių paslaugų koncesijoms, bet kuria forma suteiktoms tuo pačiu metu, prieš arba po įsigijimo ar nuomos sutarčių sudarymo; b) transliuotojams skiriamoms koncesijoms dėl programų medžiagos, skirtos transliuoti (tai apibūdinama kaip perdavimas ir platinimas naudojant bet kurią elektroninio tinklo formą), įsigijimo, kūrimo, gaminimo ar bendro gaminimo, taip pat koncesijoms dėl transliacijos laiko; c) dėl arbitražo ir taikinimo paslaugų; d) dėl finansinių paslaugų, susijusių su vertybinių popierių ar kitų finansinių priemonių emisija, pardavimu, pirkimu ar perleidimu, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/39/EB, dėl centrinio banko paslaugų ir operacijų, atliekamų su Europos finansinio stabilumo fondu; e) dėl darbo sutarčių; f) dėl oro susisiekimo paslaugų pagal suteiktą veiklos licenciją, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente[17] (EB) 1008/2008[18]; g) dėl viešojo transporto paslaugų, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1370/2007[19]. Pirmos pastraipos b punkte nurodytu transliavimu laikomas bet koks signalų visų rūšių elektroniniame tinkle perdavimas ir sklaida. 9 straipsnis Specialios išimtys elektroninių ryšių srityje Ši direktyva netaikoma koncesijoms, kurių pagrindinis tikslas – leisti perkančiosioms organizacijoms teikti arba naudoti viešuosius ryšių tinklus arba teikti visuomenei vieną ar daugiau elektroninių ryšių paslaugų. Šiame straipsnyje: (a) viešasis ryšių tinklas – elektroninių ryšių tinklas, naudojamas vien tik ar didžiąja dalimi viešai prieinamoms elektroninių ryšių paslaugoms teikti, kuriuo informaciją galima perduoti iš vieno galinio taško į kitą; (b) elektroninių ryšių tinklas – perdavimo sistemos ir atitinkamais atvejais komutavimo ar maršruto parinkimo įranga bei kiti ištekliai, įskaitant neaktyvius tinklo elementus, kurie leidžia perduoti signalus laidais, radijo, optinėmis ar kitomis elektromagnetinėmis priemonėmis, įskaitant palydovinius tinklus, fiksuoto (linijų ir paketų perjungiamojo, įskaitant internetą) ir judriojo ryšio antžeminius tinklus, elektros perdavimo kabelines sistemas, tokiu mastu, kokiu jos yra naudojamos signalams perduoti, radijo ir televizijos programoms transliuoti naudojami tinklai ir kabelinės televizijos tinklai, neatsižvelgiant į perduodamos informacijos pobūdį; (c) tinklo galinis taškas (NTP) – fizinis taškas, kuriame abonento įranga prijungiama prie viešojo ryšių tinklo; tinkluose, kuriose atliekamas perjungimas ar maršruto parinkimas, NTP įvardijamas konkrečiu tinklo adresu, kuris gali būti susietas su abonento numeriu ar pavadinimu; (d) elektroninių ryšių paslauga – paslauga, paprastai teikiama už atlygį, kuri visa ar didžiąja dalimi susideda iš signalų perdavimo elektroninių ryšių tinklais, įskaitant telekomunikacijų paslaugas ir perdavimo paslaugas tinklais, naudojamais transliavimui, išskyrus elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis perduodamo turinio teikimo ar redakcinės jo kontrolės paslaugas; į šią paslaugą neįeina informacinės visuomenės paslaugos, apibrėžtos Direktyvos 98/34/EB 1 straipsnyje, kurios visos ar didžiąja dalimi susideda iš signalų perdavimo elektroninių ryšių tinklais. 10 straipsnis Išimtys, taikomos perkančiųjų subjektų suteikiamoms koncesijoms 1. Ši direktyva netaikoma koncesijoms, kurias perkantieji subjektai suteikia kitokiais tikslais nei veiklai, apibūdintai III priede, vykdyti arba tokiai veiklai vykdyti trečiojoje šalyje sąlygomis, nesusijusiomis su fiziniu tinklo ar geografinės teritorijos panaudojimu Sąjungoje. 2. Jei Komisija arba nacionalinė priežiūros įstaiga pareikalauja, perkantieji subjektai jai praneša apie visas veiklos rūšis, kurioms, jų nuomone, taikoma išimtis. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje informaciniais tikslais gali reguliariai skelbti veiklos kategorijų, kurioms, jos nuomone, taikoma ši išimtis, sąrašus. Tai darydama Komisija atsižvelgia į visus jautrius komercinius aspektus, kuriuos, perduodami informaciją, gali nurodyti perkantieji subjektai. 11 straipsnis Susijusioms įmonėms suteikiamos koncesijos 1. Šiame straipsnyje „susijusi įmonė“ – įmonė, kurios metinės finansinės ataskaitos yra konsoliduojamos su perkančiojo subjekto metinėmis finansinėmis ataskaitomis laikantis Septintosios Tarybos direktyvos 83/349/EEB[20] reikalavimų. 2. Jei subjektams minėtoji direktyva netaikoma, susijusi įmonė – įmonė: a) kuriai perkantysis subjektas gali turėti tiesioginę ar netiesioginę lemiamą įtaką, kaip apibrėžta šios direktyvos 4 straipsnio antroje dalyje; b) kuri gali turėti lemiamą įtaką perkančiajam subjektui; c) kuriai, kartu su perkančiuoju subjektu, lemiamą įtaką gali daryti kita įmonė dėl turimos nuosavybės, finansinio dalyvavimo ar ją reglamentuojančių taisyklių. 3. Nepaisant 15 straipsnio nuostatų ir jei yra tenkinamos 4 dalyje nurodytos sąlygos, ši direktyva netaikoma šioms koncesijoms: a) koncesijoms, kurias perkantysis subjektas suteikia susijusiai įmonei; b) koncesijoms, kurias suteikia bendroji įmonė, sudaryta išimtinai tik iš perkančiųjų subjektų, siekianti vykdyti veiklą, apibrėžtą III priede, įmonei, susijusiai su vienu iš šių perkančiųjų subjektų. 4. 3 dalis taikoma: a) paslaugų koncesijoms, jei bent 80 proc. susijusios įmonės visos vidutinės paslaugų teikimo apyvartos per ankstesniuosius trejus metus sudarė tokių paslaugų teikimas įmonėms, su kuriomis ji yra susijusi; b) darbų koncesijoms, jei bent 80 proc. susijusios įmonės visos vidutinės darbų apyvartos per ankstesniuosius trejus metus sudarė tokių darbų atlikimas įmonėms, su kuriomis ji yra susijusi. 5. Kai dėl susijusios įmonės įsteigimo datos ar datos, kurią ji pradėjo veiklą, apyvartos per ankstesniuosius trejus metus duomenų nėra, tokiai įmonei pakanka įrodyti, kad 4 dalies a arba b punkte nurodyta apyvarta yra tikėtina, visų pirma atsižvelgiant į verslo planus. 6. Kai ne viena, o kelios su perkančiuoju subjektu susijusios įmonės teikia tas pačias ar panašias paslaugas, tiekia tas pačias ar panašias prekes ar vykdo tuos pačius ar panašius darbus, 4 dalyje nurodyti procentiniai dydžiai apskaičiuojami atsižvelgiant į visą apyvartą, kurią sudaro atitinkamai tų susijusių įmonių paslaugų teikimas, prekių tiekimas ir darbų vykdymas. 12 straipsnis Bendrosioms įmonėms arba bendrosioms įmonėms priklausantiems perkantiesiems subjektams suteikiamos koncesijos Nepaisant 15 straipsnio ir su sąlyga, kad bendroji įmonė yra įsteigta atitinkamai veiklai vykdyti bent trejus metus ir jos steigimo dokumentuose nurodyta, jog perkantieji subjektai, kurie tą įmonę sudaro, bus jos dalis bent jau tokios pat trukmės laikotarpiu, ši direktyva netaikoma koncesijoms, kurias suteikia: a) bendroji įmonė, sudaryta išimtinai iš kelių perkančiųjų subjektų, siekianti vykdyti III priede nurodytų rūšių veiklą, vienam iš tų perkančiųjų subjektų; arba b) perkantysis subjektas bendrajai įmonei, kuriai jis priklauso. 13 straipsnis Perkančiųjų subjektų informacijos pateikimas Komisijai ar nacionalinei priežiūros įstaigai pareikalavus perkantieji subjektai pateikia toliau nurodytą informaciją dėl 11 ir 12 straipsnių 2 ir 3 dalių taikymo: a) atitinkamų įmonių ar bendrųjų įmonių pavadinimus; b) atitinkamų koncesijų pobūdį ir vertę; c) Komisijos ar nacionalinės priežiūros įstaigos nuomone, būtinus įrodymus, kad įmonės ar bendrosios įmonės, kuriai suteikta koncesija, santykis su perkančiuoju subjektu atitinka 11 straipsnio arba 12 straipsnio reikalavimus. 14 straipsnis Išimtys, taikomos tiesioginės konkurencijos veikiamoms veiklos rūšims Ši direktyva netaikoma koncesijoms, suteiktoms perkančiųjų subjektų, jei valstybėje narėje, kurioje vykdomos tokios koncesijos, tokią veiklą veikia tiesioginė konkurencija pagal Direktyvos [kuria pakeičiama Direktyva 2004/17/EB] 27 ir 28 straipsnius. 15 straipsnis Valdžios institucijų santykiai 1. Ši direktyva netaikoma perkančiosios organizacijos ar perkančiojo subjekto, kaip apibrėžta 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, kitam juridiniam asmeniui suteiktai koncesijai, jeigu yra įvykdytos toliau nurodytos kumuliacinės sąlygos: a) tokia organizacija ar subjektas atitinkamą juridinį asmenį kontroliuoja panašiai kaip ir savo skyrius; b) bent 90 proc. to juridinio asmens veiklos vykdoma kontroliuojančiajai perkančiajai organizacijai ar subjektui arba kitiems tos pačios perkančiosios organizacijos ar subjekto kontroliuojamiems juridiniams asmenims; c) kontroliuojamasis juridinis asmuo neturi privataus kapitalo. Perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas, kaip apibrėžta 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, laikomi kontroliuojančiais juridinį asmenį panašiai kaip ir savo skyrius pagal pirmos pastraipos a punktą, jeigu jie daro lemiamą įtaką kontroliuojamojo juridinio asmens strateginiams tikslams ir reikšmingiems sprendimams. 2. 1 dalis taikoma ir tuo atveju, kai kontroliuojamasis subjektas, kuris yra perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas, kaip apibrėžta 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, suteikia koncesiją savo kontroliuojančiajam subjektui ar kitam tos pačios perkančiosios organizacijos kontroliuojamam juridiniam asmeniui, jeigu tik juridinis asmuo, kuriam suteikiama viešoji koncesija, neturi privataus kapitalo. 3. Perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas, kaip apibrėžta 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, kurie nekontroliuoja juridinio asmens pagal 1 dalį, vis tiek gali suteikti koncesiją netaikydami šios direktyvos nuostatų juridiniam asmeniui, kurį jie kontroliuoja kartu su kitomis tokiomis perkančiosiomis organizacijomis ar subjektais, jeigu yra įvykdytos šios sąlygos: a) perkančiosios organizacijos ar perkantieji subjektai, kaip apibrėžta 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, kartu kontroliuoja juridinį asmenį panašiai kaip savo pačių skyrius; b) bent 90 proc. to juridinio asmens veiklos vykdoma kontroliuojančiosioms perkančiosioms organizacijoms ar perkantiesiems subjektams, kaip apibrėžta 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, arba kitiems tų pačių perkančiųjų organizacijų ar subjektų kontroliuojamiems juridiniams asmenims; c) kontroliuojamasis juridinis asmuo neturi privataus kapitalo. Taikant a punktą, perkančiosios organizacijos ar perkantieji subjektai, kaip apibrėžta 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, laikomi bendrai kontroliuojančiais juridinį asmenį, jei yra įvykdytos tokios kumuliacinės sąlygos: a) kontroliuojamojo juridinio asmens sprendimų priėmimo organus sudaro visų dalyvaujančių perkančiųjų organizacijų ar perkančiųjų subjektų, kaip apibrėžta 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, atstovai; b) perkančiosios organizacijos ar perkantieji subjektai, kaip apibrėžta 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, gali kartu daryti lemiamą įtaką kontroliuojamojo juridinio asmens strateginiams tikslams ir reikšmingiems sprendimams; c) kontroliuojamasis juridinis asmuo nesiekia jokių interesų, kurie skirtųsi nuo su juo susijusių valdžios institucijų interesų; d) kontroliuojamasis juridinis asmuo negauna jokios kitos naudos nei pagal viešojo pirkimo sutartis su perkančiosiomis organizacijomis patiriamų faktinių sąnaudų kompensavimas. 4. Dviejų ar daugiau perkančiųjų organizacijų ar perkančiųjų subjektų, kaip apibrėžta 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, sudarytas susitarimas nelaikomas koncesija pagal šios direktyvos 2 straipsnio 1 dalies 1 punktą, jeigu yra įvykdytos tokios kumuliacinės sąlygos: a) susitarimu nustatomas tikras dalyvaujančių perkančiųjų organizacijų ar subjektų bendradarbiavimas siekiant bendrai atlikti savo viešųjų paslaugų funkcijas ir jis apima šalių savitarpio teises ir pareigas; b) susitarimui taikomi tik su viešuoju interesu susiję motyvai; c) dalyvaujančios perkančiosios organizacijos ar subjektai neveikia atviroje rinkoje daugiau nei 10 proc., vertinant pagal veiklos, turinčios reikšmės pagal susitarimą, apyvartą; d) susitarimas neapima jokių finansinių pervedimų tarp dalyvaujančių perkančiųjų organizacijų ar subjektų, išskyrus darbų, paslaugų ar prekių faktinių sąnaudų kompensavimą; e) nė vienoje iš dalyvaujančių perkančiųjų organizacijų ar subjektų nėra privataus kapitalo. 5. Privataus kapitalo nebuvimas, nurodytas 1–4 dalyse, tikrinamas suteikiant koncesiją arba sudarant susitarimą. Šiame straipsnyje numatytos išimtys nebetaikomos nuo to momento, kai atsiranda privatus kapitalas ir dėl to tebevykdomos koncesijos turi būti atvertos konkurencijai taikant įprastas koncesijų suteikimo procedūras. III skirsnis Bendrosios nuostatos 16 straipsnis Koncesijos trukmė Koncesijos trukmė yra numatomas laikotarpis, per kurį koncesininkui atsipirks darbų ar paslaugų vykdymo investicijos kartu gaunant pagrįstą pelną už investuotą kapitalą. 17 straipsnis Socialinės ir kitos specifinės paslaugos X priede išvardytų socialinių ir kitų specifinių paslaugų koncesijoms, kurioms taikoma ši direktyva, taikomi 26 straipsnio 3 dalies ir 27 straipsnio 1 dalies įpareigojimai. 18 straipsnis Mišriosios koncesijos 1. Sutartys, kurių objektas yra ir paslaugos, ir prekių tiekimas, skiriamos pagal šią direktyvą, jei pagrindinis sutarties objektas yra paslaugos ir jei tos sutartys yra koncesijos, kaip apibrėžta 2 straipsnio pirmos dalies 1 punkte. 2. Koncesijos, kurių objektas yra ir paslaugos, kaip apibrėžta 17 straipsnyje, ir kitos paslaugos, yra suteikiamos laikantis nuostatų, taikomų paslaugų, kurios yra pagrindinis sutarties objektas, rūšiai. 3. Mišriųjų sutarčių, nurodytų 1 ir 2 dalyse, pagrindinis objektas nustatomas lyginant atitinkamų paslaugų ar prekių vertes. 4. Jei sutarčių objektas yra koncesijos, kurioms taikoma ši direktyva, ir pirkimai ar kiti elementai, kuriems netaikoma nei ši direktyva, nei direktyvos [kuriomis pakeičiamos direktyvos 2004/17/EB ir 2004/18] arba 2009/81/EB, sutarties dalis, kurią sudaro koncesija, kuriai ši direktyva taikoma, yra skiriama laikantis šios direktyvos. Tačiau kai skirtingos sutarties dalys negali būti objektyviai atskiriamos, sprendimas dėl šios direktyvos taikymo priimamas atsižvelgiant į pagrindinį tos sutarties dalyką. 5. Jei koncesijai taikoma ši direktyva, o sutarčiai – [Direktyva 2004/18/EB arba 2004/17/EB] arba 2009/81/EB[21], sutarties dalis, kuri yra koncesija, kuriai taikoma ši direktyva, yra skiriama pagal jos nuostatas. Kai skirtingos tokių sutarčių dalys negali būti objektyviai atskiriamos, sprendimas dėl šios direktyvos taikymo priimamas atsižvelgiant į pagrindinį tos sutarties dalyką. 19 straipsnis Kelioms veiklos rūšims taikomos koncesijos 1. Kelioms veiklos rūšims taikomai koncesijai galioja taisyklės, taikomos pagrindinei veiklai. Tačiau sprendimas, ar suteikti vieną, ar kelias atskiras koncesijas, negali būti priimamas siekiant išvengti šios direktyvos taikymo. 2. Jei viena iš veiklos rūšių, kuriai vykdyti suteikiama koncesija, kuriai taikoma ši direktyva, yra nurodyta III priede, o kita ten nenurodyta, ir jei objektyviai neįmanoma nustatyti, kuri iš koncesijos apimamų veiklos rūšių yra pagrindinė, koncesija suteikiama laikantis nuostatų, taikomų perkančiųjų organizacijų suteikiamoms koncesijoms. 3. Jei vienai iš sutarties ar koncesijos veiklos rūšių taikoma ši direktyva, o kitai netaikoma nei ši direktyva, nei [Direktyva 2004/18/EB arba 2004/17/EB] arba 2009/81/EB[22], ir jei neįmanoma objektyviai nustatyti, kuri sutarties ar koncesijos veiklos rūšis yra pagrindinė, sutartis ar koncesija sudaroma laikantis šios direktyvos. IV skirsnis Ypatingi atvejai 20 straipsnis Rezervuotos koncesijos Valstybės narės gali rezervuoti teisę dalyvauti koncesijų suteikimo procedūrose socialinio pobūdžio įmonėms ir ūkio subjektams, kurių pagrindinis tikslas yra socialinė ir profesinė neįgaliųjų ar nepalankioje padėtyje esančių darbuotojų integracija, arba numatyti, kad tokios koncesijos gali būti vykdomos pagal socialinio pobūdžio įdarbinimo programas, jeigu daugiau kaip 30 proc. tokių įmonių, ūkio subjektų ar programų darbuotojų yra neįgalūs ar nepalankioje padėtyje esantys asmenys. Koncesijos skelbime daroma nuoroda į šią nuostatą. 21 straipsnis Mokslinių tyrimų ir plėtros paslaugos 1. Ši direktyva taikoma paslaugų koncesijoms dėl mokslinių tyrimų ir plėtros paslaugų, kurių CPV kodai yra nuo 73000000-2 iki 73436000-7, išskyrus 73200000-4, 73210000-7 arba 73220000-0, jei įvykdomos abi toliau nurodytos sąlygos: a) naudą gauna tik perkančioji organizacija arba perkantysis subjektas vykdydami savo veiklą; b) už teikiamą paslaugą visiškai atlygina perkančioji organizacija arba perkantysis subjektas. 2. Ši direktyva netaikoma viešosioms paslaugų koncesijoms dėl mokslinių tyrimų ir plėtros paslaugų, kurių CPV kodai yra nuo 73000000-2 iki 73436000-7, išskyrus 73200000-4, 73210000-7 arba 73220000-0, jeigu nėra įvykdyta kuri nors iš pirmiau išvardytų sąlygų. 3. Komisija įgaliojama priimti deleguotuosius aktus pagal 46 straipsnį dėl šiame straipsnyje pateikiamų nuorodos numerių pakeitimo, jeigu Bendrojo viešųjų pirkimų žodyno nomenklatūros pakeitimai turi būti atspindėti šioje direktyvoje ir jeigu jie nereiškia šios direktyvos taikymo srities pasikeitimo. II SKYRIUS Principai 22 straipsnis Ūkio subjektai 1. Ūkio subjektai, pagal valstybės narės, kurioje jie įsteigti, teisę turintys teisę teikti atitinkamą paslaugą, neatmetami remiantis vien tik tuo, kad pagal valstybės narės, kurioje suteikiama koncesija, teisę reikalaujama, kad jie turi būti fiziniai arba juridiniai asmenys. 2. Tačiau iš juridinių asmenų gali būti reikalaujama pasiūlyme arba paraiškoje nurodyti darbuotojų, atsakingų už atitinkamos koncesijos vykdymą, pavardes ir atitinkamą profesinę kvalifikaciją. 3. Teikti pasiūlymus arba siūlytis būti kandidatais gali ūkio subjektų grupės. 4. Perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai nenustato specialių tokių grupių dalyvavimo koncesijos suteikimo procedūrose sąlygų, kurios nėra nustatytos atskiriems kandidatams. Jei šios grupės nori pateikti pasiūlymą arba parašką, perkančiosios organizacijos ar perkantieji subjektai iš šių grupių nereikalauja įgyti tam tikrą teisinį statusą. Perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai grupei gali nustatyti specialias koncesijos vykdymo sąlygas, jei tos sąlygos pagrįstos objektyviomis priežastimis ir proporcingos. Visų pirma iš grupės, kuriai skirta sutartis, gali būti reikalaujama įgyti konkrečią teisinę formą, jeigu toks pokytis yra būtinas koncesijai tinkamai įvykdyti. 23 straipsnis Nomenklatūra 1. Visos nuorodos į nomenklatūrą koncesijų suteikimo srityje pateikiamos naudojant Reglamente (EB) Nr. 2195/2002[23] nustatytą Bendrąjį viešųjų pirkimų žodyną (CPV). 2. Komisija įgaliojama priimti deleguotuosius aktus pagal 46 straipsnį dėl I ir X prieduose pateikiamų nuorodos numerių keitimo, jeigu Bendro viešųjų pirkimų žodyno nomenklatūros pakeitimai turi būti atspindėti šioje direktyvoje ir jeigu jie nereiškia šios direktyvos taikymo srities pasikeitimo. 24 straipsnis Konfidencialumas 1. Jei šioje direktyvoje arba galimybę gauti informaciją reglamentuojančiuose nacionaliniuose teisės aktuose nenurodyta kitaip ir nepažeidžiamos nuostatos dėl įpareigojimų, susijusių su paskirtų sutarčių skelbimu ir informacijos teikimu kandidatams ir konkurso dalyviams, kaip nurodyta šios direktyvos 27 ir 35 straipsniuose, perkančioji organizacija neatskleidžia ūkio subjektų jai atsiųstos informacijos, kurią jie pažymėjo kaip konfidencialią, įskaitant (bet neapsiribojant) technikos ar prekybos paslaptis ir konfidencialius pasiūlymų aspektus. 2. Perkančiosios organizacijos arba perkantieji subjektai gali nustatyti ūkio subjektams reikalavimus, kuriais siekiama apsaugoti konfidencialų informacijos, perkančiosios organizacijos arba perkančiojo subjekto teikiamos vykstant koncesijos suteikimo procedūrai, pobūdį. 25 straipsnis Bendravimui taikomos taisyklės 1. Išskyrus atvejus, kai pagal šios direktyvos 28 straipsnio 2 dalį ir 30 straipsnį privalomas elektroninių priemonių naudojimas, bet kokiam bendravimui ir keitimuisi informacija perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai gali pasirinkti toliau nurodytas bendravimo priemones: a) elektronines priemones pagal 3, 4 ir 5 dalis; b) paštą arba faksą; c) telefoną 6 dalyje nurodytais atvejais ir aplinkybėmis; arba d) išvardytų priemonių derinį. Valstybės narės gali nustatyti, kad elektroninių ryšių priemonių naudojimas privalomas koncesijoms, nustatydamos didesnius įpareigojimus nei nustatytieji šios direktyvos 28 straipsnio 2 dalyje ir 30 straipsnyje. 2. Pasirinktos bendravimo priemonės turi būti visuotinai prieinamos ir nevaržyti ūkio subjektų galimybės dalyvauti koncesijos suteikimo procedūroje. Bendraudamos, keisdamosi informacija ir ją saugodamos, perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai užtikrina, kad būtų išsaugomas duomenų vientisumas ir pasiūlymų ir paraiškų konfidencialumas. Jos nagrinėja pasiūlymų ir paraiškų turinį tik pasibaigus galutiniam pateikimo terminui. 3. Priemonės, naudojamos bendraujant elektroniniu būdu, taip pat jų techninės charakteristikos yra nediskriminuojančios, visuotinai prieinamos, suderintos su visuotinai naudojamais informacinių ir ryšių technologijų produktais ir neriboja ūkio subjektų galimybės dalyvauti koncesijų suteikimo procedūroje. Elektroninio gavimo prietaisų techninė informacija ir charakteristikos, kurios turi atitikti šios dalies pirmos pastraipos reikalavimus, pateikiamos XII priede. Komisija įgaliojama priimti deleguotuosius aktus pagal 46 straipsnį dėl XII priede nurodytos techninės informacijos ir charakteristikų pakeitimo, jei to reikia dėl techninių pokyčių ar administracinių priežasčių. Siekiant užtikrinti techninio formato, taip pat proceso ir pranešimų standartų suderinamumą, visų pirma dėl tarptautinėmis aplinkybėmis, Komisija įgaliojama pagal 46 straipsnį priimti deleguotuosius aktus, kuriuose nustatytų, kad privaloma naudoti konkrečius techninius standartus, susijusius bent jau su e. pasiūlymų teikimu, elektroninių katalogų naudojimu ir elektroninio autentifikavimo priemonėmis. 4. Prireikus perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai gali reikalauti naudoti priemones, kurios nėra visuotinai prieinamos, jeigu tik suteikia alternatyvias prieigos galimybes. Perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai laikomi siūlančiais tinkamas alternatyvias prieigos priemones, jeigu jie: (a) suteikia neribotą ir visišką tiesioginę prieigą elektroniniu būdu prie šių priemonių nuo skelbimo paskelbimo dienos pagal IX priedą arba kvietimo patvirtinti susidomėjimą išsiuntimo dienos; skelbimo arba kvietimo patvirtinti susidomėjimą tekste nurodomas interneto adresas, kuriuo tokios priemonės yra prieinamos; (b) užtikrina, kad kitose valstybėse narėse nei perkančiosios organizacijos valstybė narė įsteigti konkurso dalyviai galėtų dalyvauti koncesijos suteikimo procedūroje naudodami laikinus prisijungimo kodus, internete pateikiamus nemokamai; (c) jos suteikia alternatyvų pasiūlymų teikimo elektroninėmis priemonėmis kanalą. 5. Elektroniniams prietaisams, skirtiems pasiūlymams perduoti ir priimti, ir elektroniniams prietaisams, skirtiems paraiškoms perduoti ir priimti, taikomos šios taisyklės: a) suinteresuotosioms šalims prieinama informacija apie elektroninio pasiūlymų ir prašymų dalyvauti pirkime teikimo specifikacijas, įskaitant kodavimą ir laiko žymėjimą; b) autentifikavimo ir elektroninio parašo prietaisai ir metodai atitinka XII priedo reikalavimus; c) perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai nurodo elektroninėms ryšių priemonėms įvairiais koncesijos suteikimo procedūros etapais reikalaujamo saugumo lygį. Šis lygis yra proporcingas susijusiai rizikai; d) jeigu reikalaujama saugaus elektroninio parašo, apibrėžto Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 1999/93/EB[24], perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai taip pat pripažįsta galiojančius parašus, pagrįstus kvalifikuotu elektroniniu sertifikatu, nurodytu Europos Komisijos sprendime 2009/767/EB[25] pateiktame patikimame sąraše, ir sukurtus naudojant saugų parašo sukūrimo įrenginį arba jo nenaudojant, jei įvykdomos toliau nurodytos sąlygos: i) remdamiesi Komisijos sprendime 2011/130/ES[26] nurodytais formatais, jie turi nustatyti reikalaujamą saugaus elektroninio parašo formatą ir parengia reikiamas priemones, kad galėtų techniškai šiuos formatus tvarkyti; ii) jei pasiūlymas yra patvirtintas parašu, pagrįstu į patikimą sąrašą įtrauktu kvalifikuotu sertifikatu, jie nekelia papildomų reikalavimų, kurie galėtų kliudyti konkurso dalyviams naudoti tokius parašus. 6. Perduodant paraiškas dalyvauti taikomos šios taisyklės: (a) paraiška dalyvauti koncesijos suteikimo procedūroje gali būti pateikta raštu arba telefonu; kai paraiška pateikiama telefonu, turi būti atsiųstas raštiškas patvirtinimas dar nepasibaigus nustatytam paraiškų priėmimo terminui; (b) perkančiosios organizacijos ar perkantieji subjektai gali reikalauti, kad paraiška dalyvauti, perduota faksu, būtų patvirtinta paštu arba elektroninėmis priemonėmis, kai tai reikalinga kaip teisinis įrodymas. Taikant b punktą, perkančiosios organizacijos arba perkantieji subjektai koncesijos skelbime arba kvietime patvirtinti susidomėjimą nurodo, kad jie reikalauja faksu atsiųstas paraiškas dalyvauti patvirtinti paštu arba elektroninėmis priemonėmis, ir nustato tokių patvirtinimų atsiuntimo terminą. 7. Valstybės narės užtikrina, kad ne vėliau kaip po 5 metų nuo 49 straipsnio 1 dalyje nurodytos dienos visos koncesijų suteikimo procedūros pagal šią direktyvą būtų atliekamos naudojant elektronines ryšių priemones, visų pirma elektroninę pasiūlymų teikimo sistemą, laikantis šio straipsnio reikalavimų. Ši pareiga netaikoma, jeigu norint naudoti elektronines priemones reikėtų specializuotų priemonių arba rinkmenų formato, kurie paprastai nėra prieinami visose valstybėse narėse, kaip apibrėžta 3 dalyje. Perkančiosios organizacijos arba perkantieji subjektai, pasiūlymams teikti naudojantys kitokias ryšių priemones, koncesijos dokumentuose turi įrodyti, kad elektroninėms priemonėms naudoti dėl ypatingo informacijos, kuria numatoma keistis su ūkio subjektais, pobūdžio reikėtų specializuotų priemonių arba rinkmenų formato, kurie paprastai nėra prieinami visose valstybėse narėse. Perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai laikomi turinčiais pagrįstų priežasčių neprašyti elektroninių ryšių priemonių naudojimo pasiūlymų pateikimo procese, jeigu taikomos tokios aplinkybės: (a) dėl specializuoto koncesijos suteikimo pobūdžio techninių specifikacijų negalima aprašyti naudojant rinkmenų formatus, kuriuos paprastai gali apdoroti įprastai naudojamos programos; (b) programinei įrangai, kuria gali būti tvarkomi techninių specifikacijų aprašui tinkami rinkmenų formatai, taikomos patento teisės ir perkančioji organizacija negali sudaryti sąlygų tą įrangą atsisiųsti arba naudoti nuotoliniu būdu; (c) programinėje įrangoje, kuria gali būti tvarkomi techninių specifikacijų aprašui tinkami rinkmenų formatai, naudojami tokie rinkmenų formatai, kurių negalima tvarkyti jokiomis kitomis atvirosiomis programomis arba programomis, kurias galima atsisiųsti. 8. Plėtodamos atitinkamas priemones perkančiosios organizacijos viešojo pirkimo procedūrose gali naudotis elektroniniu būdu tvarkomais duomenimis siekdamos kiekviename etape išvengti klaidų, jas aptikti ir ištaisyti. II ANTRAŠTINĖ DALIS KONCESIJŲ SUTEIKIMO TAISYKLĖS I SKYRIUS Skelbimas ir skaidrumas 26 straipsnis Koncesijos skelbimai 1. Perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai, planuojantys suteikti koncesiją, savo ketinimus gali paskelbti koncesijos skelbime. 2. Tokiuose koncesijos skelbimuose pateikiama IV priedo dalyje nurodyta informacija ir, jei reikia, bet kokia kita informacija, kurią perkančioji organizacija ar perkantysis subjektas laiko reikalinga ir pateikiama pagal standartinę formą.