Ši metinė apžvalga skirta 2015-iesiems kalendoriniams metams. Joje apžvelgiama eksporto kreditų veikla pagal Reglamentą (ES) Nr. 1233/2011, t. y. vidutinės trukmės ir ilgalaikiai sandoriai, kurių grąžinimo terminas ne trumpesnis kaip dveji metai. Apžvalga neapima nei trumpalaikių eksporto kreditų sandorių, nei tam tikrų eksporto kreditų agentūrų (toliau – EKA) veiklos, nesusijusios su eksporto kreditais (pvz., investicijų draudimo). Be to, privalu pažymėti, kad kai kuriose valstybėse narėse eksporto kreditų agentūros funkcijas vykdo draudimo bendrovė, veikianti pagal viešuosius įgaliojimus. Tokiais atvejais viešosios eksporto kreditų programos valdymas griežtai atskiriamas nuo kitos privačiojo sektoriaus veiklos (žinoma, pastaroji šioje apžvalgoje nenagrinėjama).

Pastaraisiais metais atitikties lygis išaugo, nes į EBPO susitarimą dėl oficialiai remiamų eksporto kreditų įtrauktas platus klausimų spektras. Nepaisant to, reikėtų atsižvelgti į toliau nurodytus skirtumus, nes dėl jų sunku pateikti visavertį palyginimą, kuris padėtų susidaryti išsamų vaizdą. Pirma, valstybės narės yra sukūrusios labai daug įvairių eksporto kreditų programų (priklausančių ankstesnėje pastraipoje nurodytoms bendroms eksporto kreditų rūšims). Be to, nors tam tikras produktas gali būti bendras kelioms EKA, su juo susijusios sąlygos gali skirtis. Antra, eksporto kreditų programos poveikis akivaizdžiai priklauso ir nuo nacionalinės ekonomikos ypatybių bei privačiojo finansų sektoriaus pajėgumų.

Be informacijos, kuri jau nurodyta 3 skirsnio a ir b poskirsniuose, iš 21 metinės veiklos ataskaitos taip pat matyti, kad valstybės narės yra parengusios eksporto kreditų politiką, platesne prasme susijusią su aplinka, kova su kyšininkavimu ir tvariu skolinimu mažas pajamas gaunančioms šalims. Svarbus, nors ir ne išskirtinis, vaidmuo tenka trims susijusioms EBPO rekomendacijoms. Šias priemones taiko arba iš esmės ketina taikyti net ir tos valstybės narės, kurios nėra EBPO narės. Tačiau akivaizdu, kad EBPO gairės ir principai, kuriais siekiama skatinti tvarų skolinimą, negali būti taikomi eksporto kreditų teikėjams, kurie visai neskolina mažas pajamas gaunančioms šalims.

Daugelis valstybių narių visų pirma nurodo, kad bendrųjų principų taikymo sritis yra platesnė, nei apibrėžta EBPO. Kai kuriais atvejais atitinkamos EKA pačios parengė susijusias priemones. Vienas pavyzdžių – įmonių socialinės atsakomybės politika, kurią įgyvendinant paprastai imamasi veiksmų ne tik vidaus lygmeniu, bet ir vykdomas glaudus dialogas su EKA klientais.

Kaip ir teikdamos ankstesnes ataskaitas, daugelis valstybių narių pabrėžia ypatingą žmogaus teisių svarbą. Iš esmės visose ataskaitose ir toliau matyti parama žmogaus teisių matmens stiprinimui pagal naujus bendruosius principus. Kai kuriais atvejais ši tema tiesiogiai susieta su darbuotojų teisėmis. Kai kurios narės taip pat nurodo kitus tarptautinius standartus, kaip antai Jungtinių Tautų verslo ir žmogaus teisių pagrindinius principus ir Tarptautinės finansų korporacijos veiklos rezultatų standartus.

Apskritai su EKA susijusi valstybių narių politika beveik suvienodėjo. Vienas pavyzdžių – kovos su kyšininkavimu priemonės. Daugelis valstybių narių dabar ne tik reikalauja susijusių trečiųjų asmenų pasirašyti deklaraciją dėl nekyšininkavimo, tačiau taip pat aktyviai skatina bankus ir eksportuotojus kurti savo kovos su kyšininkavimu priemones. Be to, kai kurios valstybės narės, be to, kad laikosi bendrųjų principų, pačios sukūrė konkrečias kovos su kyšininkavimu ir korupcija priemones, pvz., etikos kodeksą arba informavimo apie pažeidimą priemones. Pirmenybė dažnai teikiama ir kovos su pinigų plovimu priemonėms.

Panašiai konvergencija matoma iš to, kad griežtai laikomasi Pasaulio banko ir Tarptautinio valiutos fondo reikalavimų, kuriuos, kalbant apie tvaraus skolinimo praktiką mažas pajamas gaunančioms šalims, nurodo daugelis valstybių narių.

Valstybės narės taip pat kruopščiai stengiasi užtikrinti, kad EKA veiktų kuo skaidriau, bet tuo pat metu laikytųsi konfidencialumo, kuris gali būti būtinas komerciniams sandoriams. Kai kurios valstybės narės 2015 m. metinėse veiklos ataskaitose šiam klausimui skyrė ypač daug dėmesio. Kitos sritys, kurioms valstybės narės skiria vis daugiau dėmesio, apima siekį supaprastinti dialogą su suinteresuotaisiais subjektais ir pilietine visuomene, prisidėti prie darnaus vystymosi ir skatinti laikytis EBPO rekomendacijų daugiašalėms įmonėms.

Tuomet aišku, kad EBPO bendrieji principai buvo visapusiškai įtraukti į valstybės narės eksporto kreditų politiką. Be to, iš įvairių pirmiau pateiktų aplinkybių matyti, kad bendrieji principai vis dažniau tampa minimaliuoju standartu. Daugelyje sričių valstybės narės taiko savo papildomas priemones, kad užtikrintų, kad eksporto kreditų parama būtų teikiama tik tiems sandoriams, kurie atitinka griežtą standartų (pradedant susijusiais su aplinka ir baigiant socialiniais) rinkinį.

d) EKA atitiktis Sąjungos tikslams ir įsipareigojimams

Siekiant sustiprinti skaidrumą ES lygmeniu, valstybės narės parengia Komisijai metinę veiklos ataskaitą pagal nacionalinę teisės aktų sistemą ir pateikia tam tikrą finansinę ir veiklos informaciją apie savo eksporto kreditų veiklą, taip pat ir informaciją apie tai, kaip sprendžiami pavojaus aplinkai klausimai.

Pagal I priedo 3 punktą: „Komisija, remdamasi šia informacija, parengia Europos Parlamentui metinę apžvalgą, įskaitant vertinimą, kuriame būtų nurodyta, ar EKA atitinka Sąjungos tikslus ir įsipareigojimus“.

Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 3 straipsnyje išvardyti bendrieji Sąjungos tikslai, o 21 straipsnyje – Sąjungos išorės veiksmų principai ir tikslai.

Dėl bendros ES prekybos politikos, nuoroda į Sąjungos išorės veiksmų principus ir tikslus pateikta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 206 straipsnyje ir 207 straipsnio pirmoje pastraipoje.