Pasiūlymas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl keleivių vežėjų jūra ir vidaus vandenimis atsakomybės nelaimingų atsitikimų atveju {SEK(2005) 1516} /* KOM/2005/0592 galutinis - COD 2005/0241 */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 23.11.2005 KOM(2005) 592 galutinis 2005/0241 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl keleivių vežėjų jūra ir vidaus vandenimis atsakomybės nelaimingų atsitikimų atveju (pateikta Komisijos) {SEK(2005) 1516} AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS PASIūLYMO APLINKYBėS | Pasiūlymo pagrindas ir tikslai 2001 m. paskelbusi Baltąją knygą, skirtą transporto politikai (KOM(2001) 370), 2002 m. Komisija pateikė „Komunikatą dėl Bendrijos keleivinių laivų padidintos saugos“ (KOM(2002) 158), kuriame ji pateikė savo nuomonę apie tam tikrų svarbiausių elementų, kurie turėtų tapti veikiančios atsakomybės už laivų keleivius režimo, Europos Sąjungoje įgyvendintino artimiausioje ateityje, dalimi. Svarbiausi elementai yra šie: Atsakomybė be kaltės iki pakankamai aukštos ribos ir padidinta atsakomybė kaltės arba neatsargumo atveju. Atsakomybe be kaltės siekiama pagerinti ieškovų padėtį, nes atsakomybė nepriklauso nuo vežėjo kaltės arba neatsargumo. Privalomasis draudimas. Kad atsakomybės režimas veiktų efektyviai, jį reikia susieti su griežtais draudimo reikalavimais. Teisė į tiesioginius veiksmus. Galimybė ieškovui pateikti savo reikalavimus tiesiogiai draudėjui yra labai svarbi laivyboje, nes kartais gali būti sunku nustatyti vežėją ir (arba) jis gali būti nepajėgus visiškai įvykdyti savo finansinių įsipareigojimų. Vidaus vežimas. EB atsakomybės režimas turėtų būti taikomas visoms vežimo rūšims Bendrijoje, įskaitant vežimą vienoje valstybėje narėje. 2002 m. komunikato paskelbimas sutapo su keleivių vežėjų jūra atsakomybės tarptautinių taisyklių, t.y. su 1974 m. Atėnų konvencija dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra, peržiūra, atliekama vadovaujant Tarptautinei jūrų organizacijai (IMO). Savo komunikate Komisija pareiškė, kad minėtieji trys pirmieji elementai yra nepakankamai reglamentuoti Atėnų konvencijoje. Tačiau, ji teigė, kad jei peržiūrėtos tarptautinės taisyklės atitiks visus tuos svarbiausius elementus, būtų pageidautina ES režimą įgyvendinti šiame tarptautiniame kontekste. 1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra 2002 m. protokolas buvo priimtas 2002 m. lapkričio 1 d. Komisijos nuomone jis patenkina minėtuosius tris pirmuosius reikalavimus, nustatytus 2002 m. komunikate. Šio protokolo 10 ir 11 straipsniuose pateikiamos jurisdikcijos ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo taisyklės pagal protokolą. 2000 m. gruodžio 22 d. priėmus Reglamentą (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo, tie klausimai priklauso išimtinei Bendrijos kompetencijai. Šis reglamentas yra privalomas visoms valstybėms narėms, išskyrus Daniją. Protokolo 10 ir 11 straipsniai yra susiję su Reglamento (EB) Nr. 44/2001 nuostatomis. Taigi valstybės narės negali už Bendrijos institucijų ribų prisiimti su tais straipsniais susijusių įsipareigojimų trečiosioms šalims. Todėl 2003 m. birželio 24 d. Komisija pateikė Tarybos sprendimo pasiūlymą, Europos bendrijai sudaryti 1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra (KOM(2003) 375) 2002 m. protokolą. Komisija pasiūlė, kad Bendrija protokolo susitariančiąja šalimi taptų kaip galima anksčiau, o valstybės narės susitariančiomis šalimis taptų prieš 2005 m. pabaigą. Komisija apgailestauja, kad dėl šio pasiūlymo Taryboje nebuvo padaryta pažangos nuo 2003 m. gruodžio mėn. Siekiant įgyvendinti vieningą ir adekvatų keleivių atsakomybės režimą Bendrijoje, Bendrija turi sudaryti ne tik protokolą, bet ir priimti reglamentą, šio protokolo nuostatas perkeliantį į Bendrijos teisę. Be to, Komisija patvirtino savo ketinimą šį pasiūlymą pateikti Komunikate dėl keleivių teisių Europos Sąjungoje stiprinimo (KOM(2005) 46). | Bendras kontekstas 1974 m. Atėnų konvencijos ir jos vėlesnių protokolų istorinis pagrindas nurodomas 2002 m. Komisijos komunikate dėl Bendrijos keleivinių laivų padidintos saugos. Šiame pasiūlyme 1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra 2002 m. protokolas toliau vadinamas 2002 m. Atėnų konvencija. 2002 m. Atėnų konvencijos pagrindiniai ypatumai yra šie: Taikymo sritis 2002 m. Atėnų konvencija taikoma visiems jūrų laivams, išskyrus laivus su oro pagalve. Ši Konvencija yra taikoma „bet kuriam tarptautiniam vežimui, jei: a) laivas plaukioja su valstybės, šios Konvencijos Šalies, vėliava ar yra joje įregistruotas, arba b) vežimo sutartis yra sudaryta valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, arba c) išvykimo arba paskirties vieta pagal vežimo sutartį yra valstybėje, šios Konvencijos Šalyje.“ Pagal konvenciją tik laivai, turintys leidimą vežti daugiau nei dvyliką keleivių, privalo turėti draudimo liudijimą. Atsakomybė be kaltės 1974 m. Atėnų konvencijoje nustatyta kalte grindžiama atsakomybė, pagal kurią vežėjas gali apriboti savo atsakomybę iki 53 665 eurų (46 666 SST) už keleivį mirties arba asmens sužalojimo atveju. 2002 m. Atėnų konvencijoje skiriamos dvi reikalavimų formos. Kai žala padaroma eksploatuojant laivą ir kai keleivio galimybė valdyti aplinkybes yra labai ribota (laivybos įvykis), yra taikoma atsakomybė be kaltės, o jei asmeniui laive padaroma kitos rūšies žala, taikoma neatsargumu grindžiama atsakomybės sistema. Pakankamos atsakomybės ribos 2002 m. Konvencijoje nustatomos dviejų rūšių ribos: 287 500 eurų (250 000 SST) atsakomybei be kaltės ir 460 000 eurų (400 000) kalte grindžiamai atsakomybė. Tai yra žymus padidėjimas, anksčiau 1974 m. Atėnų konvencijoje taikomą 53 665 eurų (46 666 SST) ribą palyginus su 201 250 eurų (175 000 SST) riba, nustatyta paskesniame Atėnų konvencijos pakeitime (Atėnų konvencijos 1990 m. protokolas) ir Konvencijos dėl atsakomybės apribojimo jūrinėms skoloms (AAJS) 1996 m. protokole. Padidinta atsakomybė kaltės ar neatsargumo atveju 1974 m. Atėnų konvencijoje nustatyta kalte grindžiama atsakomybė, kurios riba 53 665 eurų (46 666 SST). Vežėjo teisė apriboti savo atsakomybę gali būti panaikinama didelio aplaidumo atveju. Tiek 1974 m. pagal Atėnų konvenciją, tiek pagal AAJS režimą vežėjas praranda apribojimo teisę, jei jis veikė „siekdamas padaryti žalos arba neatsargumo ir žinodamas, kad tokia žala tikriausiai bus padaryta.“ Šiuos kriterijus atitinkančios aplinkybės keleiviniuose laivuose gali susiklostyti labai retai, todėl apribojimo teisė šiuo metu praktiškai gali būti laikoma nepanaikinama. 2002 m. Atėnų konvencijoje nustatomi dviejų rūšių režimai: Laivybos įvykių klausimu sukuriama dviejų etapų schema. Pirmoji 287 500 eurų (250 000 SST) riba, taikoma atsakomybei be kaltės, ir didesnis apribojimas iki 460 000 eurų (400 000 SST), „jei vežėjas įrodo, kad tas nuostolius sukėlęs įvykis įvyko ne dėl vežėjo kaltės ar neatsargumo“. Ne laivybos įvykių atvejais vežėjas atsako iki 460 000 eurų (400 000 SST), „jei įvykis, dėl kurio buvo patirti nuostoliai, įvyko dėl vežėjo kaltės ar aplaidumo. Kaltės ar neatsargumo įrodinėjimo pareiga tenka ieškovui.“ 2002 m. Atėnų konvencijos 13 straipsnis papildomas taip: „Vežėjas neturi teisės naudotis [tomis] atsakomybės ribomis (...), jei įrodoma, kad žala buvo padaryta dėl vežėjo veikimo ar neveikimo, siekiant padaryti žalos, arba neatsargumo ir žinant, kad tokia žala tikriausiai bus padaryta.“ Tvarka, taikoma bagažo praradimo ar sugadinimo atveju 2002 m. Atėnų konvencijoje nustatomas dvejopas režimas: „Už nuostolius, patirtus dėl rankinio bagažo praradimo ar sugadinimo, vežėjas atsako, jei įvykis, dėl kurio buvo patirti nuostoliai, įvyko dėl vežėjo kaltės ar neatsargumo“. Vežėjo kaltė ar neatsargumas preziumuojami dėl laivybos įvykio padarytos žalos. „Už nuostolius, patirtus dėl kito bagažo, išskyrus rankinį, praradimo ar sugadinimo, vežėjas atsako, jei vežėjas neįrodo, kad tas nuostolius sukėlęs įvykis įvyko ne dėl vežėjo kaltės ar neatsargumo“. Konvencijoje nustatoma daugelis ribų, pvz.: už rankinio bagažo praradimą ar sugadinimą atsakomybė jokiu atveju neviršija 2 587 eurų (2 250 SST) vienam keleiviui vienam vežimui. Privalomasis draudimas 2002 m. Atėnų konvencijoje nustatomas naujas reikalavimas vežėjams deramai apsidrausti. Keleivių vežėjų nebuvo reikalaujama draudimo, o tai neatitiko rizikos, atsirandančios laivu vežant šimtus ar tūkstančius keleivių. Nors dauguma keleivinių laivų ir yra finansiškai apsaugoti, paprastai jų savininkams įstojus į abipusės apsaugos ir kompensacijų klubus (Protection & Indemnity (P&I) Clubs), formalių draudimo standartų reikalavimų nebuvimas negali būti pateisinamas. Tiesioginiai veiksmai (pro memoria). Procesinė teisė 2002 m. Atėnų konvencijoje nurodomos civilinio proceso taisyklės, pavyzdžiui, dvejų metų ieškinių senaties terminas. Jame taip pat pateikiamos jurisdikcijos ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo taisyklės. Reikėtų pabrėžti, kad tokios taisyklės jau yra reglamentuojamos 2000 m. gruodžio 22 d. Reglamente (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo. Atėnų konvencijos derybos sudarė sąlygas ir toliau taikyti šį reglamentą ES valstybėse narėse (konvencijos 17a straipsnio 3 dalis), tačiau tik teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo srityje. Todėl Konvencijoje nustatytoms jurisdikcijos taisyklėms bus teikiama pirmenybė prieš Bendrijos reglamentuose nustatytas taisykles. | Pasiūlymo srityje egzistuojančios nuostatos Pasiūlymo srityje nėra jokių galiojančių nuostatų. | Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos kryptimis ir tikslais Šis pasiūlymas yra vienas iš ES politikos elementų, padedančių mažinti riziką, su kuria kasdienybėje susiduria piliečiai. Be to, vienodų atsakomybės taisyklių sukūrimas visoje ES padeda sukurti darnią ir keleivių vežėjams palankią aplinką. Pirmiau pateikti pasvarstymai yra tarp strateginių tikslų, kuriuos Komisija apibrėžė savo 2005 m. sausio 26 d. Komunikate „2005–2009 m. strateginiai tikslai – Europa 2010: Europos atsinaujinimas – gerovė, solidarumas ir saugumas“ (KOM(2005)12). | KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOMIS šALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMAS | Konsultacijos su suinteresuotomis šalimis | Konsultacijos metodai, pagrindiniai analizuoti sektoriai ir bendras respondentų aprašymas Komisijos konsultavimasis su valstybėmis narėmis ir susitariančiomis šalimis pagrindiniais būsimo pasiūlymo, kaip viso trečiojo jūrų saugumo teisės aktų paketo konsultacijų proceso dalies, klausimais vyko dviem etapais 2004 m. gegužės mėn. ir 2005 m. vasario mėn. | Atsakymų santrauka ir kaip į juos buvo atsižvelgta Komisijos iniciatyvą Atėnų konvenciją įtraukti į Bendrijos teisę palankiai priėmė visi respondentai. Tačiau laivų savininkų atstovai pareiškė savo susirūpinimą dėl to, kad į taikymo sritį bus įtrauktas ir vidaus vežimas bei vežimas vidaus vandenimis. Vertindama pasiūlymo poveikį, Komisija atsižvelgė į tuos prieštaravimus. Tačiau Komisija padarė išvadą, kad toks įtraukimas yra pagrįstas dėl esamų atitinkamų keleiviams taikomų atsakomybės režimo skirtumų, kaip pabrėžta tame poveikio vertinimo tyrime. Be to, įtraukimas yra pagrįstas, nes Atėnų konvencijoje nustatyta draudimo sistema netaikoma mažiems laivams, neturintiems leidimo vežti daugiau nei 12 keleivių. Tiems laivams ir toliau bus taikomi nacionaliniai teisės aktai. Pramonės atstovai (laivų savininkai ir P&I klubai) taip pat pareiškė susirūpinimą dėl 2002 m. Atėnų konvencijos, o ypač jos 3 straipsnio 1 dalies dėl atsakomybės terorizmo atveju, įgyvendinimo. Komisija atkreipė dėmesį, kad šie susirūpinimą keliantys klausimai jau yra nagrinėjami tarptautiniu mastu TJO ir šiame etape neturėtų būti sprendžiami regioniniu mastu. Pranešta, kad sprendimas bus rastas 2006 m. pavasarį vyksiančiame TJO teisės komiteto susitikime, prie Konvencijos prisijungiančioms šalims įsipareigojant paskelbti tam tikrą išlygą. | Tiriamųjų duomenų kaupimas ir naudojimas | Nepriklausomo tyrimo neprireikė. | Poveikio vertinimas 1 atvejis: tik Atėnų konvencijos įgyvendinimas. Tai bus pasiekta Taryboje priėmus 2003 m. birželio mėn. Komisijos pasiūlymą dėl Bendrijos ir jos valstybių narių prisijungimo prie Atėnų konvencijos. Schema bus taikoma tik tarptautiniam vežimui. 2 atvejis: Konvencijos įtraukimas be pritaikymo. Pagrindinis šios procedūros privalumas yra tas, kad jis užtikrina vienodą Konvencijos aiškinimą Teisingumo teisme. Poveikis bus panašus į 1 atveju minėtą poveikį. 3 atvejis: Konvencijos su pritaikymu įtraukimas, pavyzdžiui, vidaus vežimo ir vežimo vidaus vandenimis įtraukimas į taikymo sritį. Šiuo atveju visi keleiviai galės pasinaudoti nauja Konvencijos schema ir visiems Europos vežėjams bus taikomas tas pats atsakomybės režimas. | Komisija parengė poveikio vertinimą, pateiktą darbo programoje, kurios ataskaita yra SEK(2005) 1516. | TEISINIAI PASIūLYMO ASPEKTAI | Siūlomų veiksmų santrauka Pasiūlymu siekiama perkelti Atėnų konvenciją į EB teisę, ir jis yra suderinamas taip: vidaus vežimas įtraukiamas į taikymo sritį; vežimas vidaus vandenimis įtraukiamas į taikymo sritį; valstybėms narėms panaikinama galimybė pagal 2002 m. Atėnų konvenciją nustatyti aukštesnes atsakomybės ribas, nei tos, kurios nustatytos Konvencijoje; jei prarandama arba sugadinama judėjimui skirta įranga ir (arba) medicininė įranga, priklausanti keleiviui su judėjimo negalia, maksimalus kompensacijos dydis yra lygus naujos įrangos vertei; išankstiniai mokėjimai, kaip numatyta oro ir geležinkelio transporto sektoriuose; prieš kelionę teikiama informacija. | Teisinis pagrindas EB sutarties 71 straipsnio 2 dalis ir 80 straipsnio 2 dalis. | Subsidiarumo principas Subsidiarumo principas taikomas tik tuomet, jeigu pasiūlymas nepriklauso išskirtinei Bendrijos kompetencijai. | Valstybės narės negali tinkamai pasiekti pasiūlymo tikslų dėl toliau pateikiamos (-ų) priežasties (-čių). | Iš pramonės šakos ir keleivių perspektyvos yra tik nežymus skirtumas tarp vidaus vežimo ir vežimo vidaus vandenimis Bendrijoje. Visos susijusios šalys yra suinteresuotos turėti vienodą ir aiškų režimą, taikomą keleivių vežimui Bendrijoje. | Kyla pavojus, kad dėl nacionalinių standartų skirtumų tarp vidaus vežėjų atsirastų nesąžininga konkurencija ir nevienodas požiūris į skirtingų valstybių narių piliečius, jiems keliaujant Bendrijoje. | Bendrijos veiksmais bus galima geriau pasiekti pasiūlymo tikslus dėl šios(-ių) priežasties(-čių). | Šioje srityje Bendrijos priemonė užtikrins vienodą taisyklių, reglamentuojančių atsakomybę už visas keliones, neatsižvelgiant į tai, ar jos vyksta tarptautiniais, Bendrijos ar vidaus keliais, rinkinį. | Be to, ši ES iniciatyva užtikrins, kad Atėnų konvencija bus vienodai įgyvendinama ir aiškinama valstybėse narėse. | Keleivių apsauga yra vienas iš Bendrijos transporto politikos tikslų. Dėl pirmiau pateiktų priežasčių su vežėjo atsakomybe ir keleivių teisėmis nelaimingo atsitikimo atveju susiję klausimai geriau sprendžiami ES lygiu. | Todėl pasiūlyme laikomasi subsidiarumo principo. | Proporcingumo principas Pasiūlymas atitinka proporcingumo principą dėl šios(šių) priežasties(-čių). | Reglamentu padaryti Konvencijos suderinimai, pavyzdžiui, prieš kelionę teikiama informacija, tapo savaime suprantama Konvencijos schemos sudedamąja dalimi. | Pagrindinė finansinė ir administracinė našta atiteks nacionalinėms valdžios institucijoms, kurios turės išduoti draudimo sertifikatus ne tik tarptautines keliones vykdantiems vežėjams (Atėnų konvencijos padarinys), bet ir vežėjams, vykdantiems vidaus keliones ir keliones vidaus vandenimis. | Priemonės pasirinkimas | Siūlomos priemonės: reglamentas. | Kitos priemonės nebūtų tinkamos dėl toliau pateikiamos (-ų) priežasties (-čių). Šiuo atveju Komisija taiko tą pačią procedūrą, kuri taikoma į Bendrijos teisę įtraukiant taikomas tarptautines konvencijas dėl oro vežėjų ir geležinkelių įmonių atsakomybės. | POVEIKIS BIUDžETUI | Pasiūlymas neturi poveikio Bendrijos biudžetui. | PAPILDOMA INFORMACIJA | Persvarstymas, pakeitimas, laikino galiojimo išlyga | Pasiūlyme numatyta persvarstymo išlyga. | Pasiūlyme pateikiama laikino pakeitimo išlyga. | Europos ekonominė erdvė Siūlomas aktas yra susijęs su EEE, ir todėl turėtų būti jai taikomas. | Išsamus pasiūlymo paaiškinimas 1 straipsnis Komisija siūlo naują Bendrijos teisės aktą, visiškai užtikrinantį vienodą ir vienalaikį 2002 m. Atėnų konvencijos nuostatų taikymą visiems laivų keleiviams, neatsižvelgiant į tai, ar kelionė jūra ar vidaus vandenimis vyksta tarptautiniais, Bendrijos ar vidaus keliais. 2 straipsnis Pasiūlyto reglamento taikymo sritis yra platesnė nei 2002 m. Atėnų konvencijos. Ji apima Atėnų konvencijos taikymo sritį (siekiant, kad visa Konvencija būtų visiškai vykdoma EB), ir į ją įtraukiama: a) vežimas vienoje valstybėje narėje, ir b) vežimas vidaus vandenimis. 2 straipsnyje nustatytos trys sąlygos, kurios atitinka Atėnų konvencijos sąlygas, užtikrina platų reglamento taikymą, siekiant aprėpti ES gyventojų daugumą, netgi keliaujančius kruiziniais laivais užsienyje. 3 straipsnis Pasiūlytas reglamento projektas buvo parengtas taip, kad būtų užtikrintas tikslus derinimas su 2002 m. Atėnų konvencija, darant nuorodą į atitinkamas Konvencijos nuostatas. Šis metodas buvo pasirinktas ir Monrealio konvenciją perkeliant į Bendrijos teisę (Reglamentas (EB) Nr. 889/2002). 4 straipsnis Pasiūlytu reglamentu siekiamas visiškas vienodumas ES, nes juo panaikinama galimybė valstybėms narėms pagal 2002 m. Atėnų konvenciją nustatyti aukštesnes nei Konvencijoje nustatytas atsakomybės ribas. 2 dalyje nurodytai priemonei įtakos turėjo Komisijos reglamento pasiūlymo dėl geležinkelio transporto keleivių teisių ir pareigų dalinis pakeitimas Europos Parlamente. 5 straipsnis Manoma, kad į EB režimą reikėtų įtraukti papildomą priemonę, kuri nenumatyta 2002 m. Atėnų konvencijoje, t. y. išankstinius mokėjimus, kaip nurodoma oro ir geležinkelio transporto sektoriuose. 6 straipsnis Ši informacijos keleiviams nuostata taip pat yra Konvencijos suderinimas. 7 straipsnis Siekdama įvertinti reglamento veiksmingumą ir suderinimo poreikį, Komisija pateiks jo taikymo ataskaitą. 2002 m. lapkričio 5 d. Reglamentu 2099/2002 įsteigto Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komiteto (COSS) įtraukimas į darbą palengvins inter alia reglamento atnaujinimą, jei 2002 m. Atėnų konvencija bus iš dalies keičiama tarptautiniu mastu. 8 straipsnis Komisija tikrai norėtų, kad reglamentas įsigaliotų kaip galima anksčiau; įsigaliojimo data turėtų būti suderinta su Bendrijos teisės aktų leidimo procesu ir būtinu pramonės šakos prisiderinimu. Kadangi Bendrija ir valstybės narės turi tapti 2002 m. Atėnų konvencijos susitariančiosiomis šalimis, Komisija mano, kad būtų tinkama, kad 2002 m. Atėnų konvencija ir EB reglamentas įsigaliotų vienu metu. Priedas 2002 m. Atėnų konvencijos nuorašas yra pridedamas prie šio pasiūlymo tik kaip nuoroda. Kaip nurodyta 1 straipsnyje, Atėnų konvencija gali būti keičiama ateityje. Visi pakeitimai bus įtraukti į EB teisės aktus, išskyrus atvejį kai Komisija, padedama Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komiteto (COSS), pagal 7 straipsnį, nusprendžia jo neįtraukti į reglamento taikymo sritį. | 1. 2005/0241 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl keleivių vežėjų jūra ir vidaus vandenimis atsakomybės nelaimingų atsitikimų atveju (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 71 straipsnio 1 dalį ir į 80 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą[1], atsižvelgdami į Europos ekonominių ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[2], atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[3], laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos[4], kadangi: 2. Pagal bendrąją transporto politiką turi būti priimtos tolesnės priemonės, siekiant sustiprinti jūros ir vidaus vandenų transporto saugumą. Tos priemonės apima atsakomybės už keleiviams padarytą žalą taisykles, nes yra svarbu vežimo jūra ir vidaus vandenimis metu nelaimingus atsitikimus patyrusiems keleiviams užtikrinti deramą kompensacijos lygį. 3. 1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra 2002 m. protokolas buvo priimtas 2002 m. lapkričio 1 d. vadovaujant Tarptautinei jūrų organizacijai. [Bendrija prisijungė prie šio protokolo[5]]. 4. 1974 m. Atėnų konvencija dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra su pakeitimais, padarytais 2002 m. protokolu (toliau ( 2002 m. Atėnų konvencija), yra taikoma tik tarptautiniam transportui. Vidaus jūrų rinkoje skirtumas tarp vidaus ir tarptautinio transporto buvo panaikintas, todėl Bendrijoje reikia užtikrinti vienodą atsakomybės lygį ir pobūdį tiek vidaus, tiek tarptautinio transporto srityje. 2002 m. Atėnų konvencija turi būti taikoma ir vidaus vandenų transportui. 5. Reikėtų vežėją įpareigoti išmokėti išankstinį mokėjimą keleivio mirties arba sužalojimo atveju. 6. Prieš kelionę keleiviams turėtų būti suteikiama tinkama informacija apie naujas keleivių teises. 7. Bet koks Konvencijos pakeitimas bus įtrauktas į Bendrijos teisės aktus, išskyrus atvejį kai toks pakeitimas yra neįtrauktinas laikantis tvarkos, numatytos 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS) ir iš dalies keičiančio saugios laivybos ir teršimo iš laivų prevencijos reglamentus[6], 5 straipsnio 2 dalyje. 8. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1406/20027 įsteigta Europos jūrų saugumo agentūra (EMSA) padeda Komisijai rengti ir sudaryti pažangos įgyvendinant naujas taisykles ataskaitą bei siūlyti 2002 m. Atėnų konvencijos pakeitimus. 9. Kadangi siūlomo veiksmo tikslų, tai yra sukurti bendrą taisyklių, reglamentuojančių vežėjų ir jų keleivių teises nelaimingo atsitikimo atveju, rinkinį, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi reikia užtikrinti vienodas atsakomybės ribas visose valstybėse narėse, tų tikslų būtų geriau siekti Bendrijos lygmeniu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: 1 straipsnis Reglamentavimo dalykas Šiame reglamente nustatomas Bendrijos vienodos atsakomybės vežant keleivius jūra ir vidaus vandenimis režimas. Todėl į šį reglamentą įtraukiamos atitinkamos 1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir bagažo vežimo jūra su pakeitimais, padarytais 2002 m. protokolu, (toliau – 2002 m. Atėnų konvencija) nuostatos, ir tos nuostatos pradedamos taikyti vežimui jūra vienos valstybės narės teritorijoje bei tarptautiniam ir vidaus vežimui vidaus keliais. 2 straipsnis Taikymo sritis Reglamentas taikomas bet kokiam tarptautiniam arba vidaus vežimui jūra arba vidaus vandenimis, jei: a) laivas, plaukioja su valstybės narės vėliava; b) vežimo sutartis yra sudaryta valstybėje narėje, arba c) išvykimo arba paskirties vieta pagal vežimo sutartį yra valstybėje narėje. 3 straipsnis Vežėjo atsakomybė Vežėjo ir vykdomojo vežėjo atsakomybę už keleivius ir jų bagažą reglamentuoja visos su tokia atsakomybe susijusios 2002 m. Atėnų konvencijos nuostatos. „Vežėjo“ ir „vykdomojo vežėjo“ sąvokos suprantamos pagal 2002 m. Atėnų konvencijos 2 straipsnyje pateiktus sąvokų apibrėžimus. 4 straipsnis Atsakomybės ribos 2002 m. Atėnų konvencijos 7 straipsnio 2 dalis netaikoma keleivių vežimui, įtrauktam į šio reglamento taikymo sritį, išskyrus jei visos valstybės narės dėl tokio taikymo susitaria iš dalies keičiant šį reglamentą. Jei judėjimui skirta įranga arba medicininė įranga, priklausanti keleiviui su judėjimo negalia, yra sugadinama arba prarandama, kompensacijos dydis gali būti lygus naujos įrangos vertei, bet negali jos viršyti. 5 straipsnis Išankstinis mokėjimas Keleivio mirties ar sužeidimo atveju, vežėjas per 15 dienų po to, kai buvo nustatyta asmens, turinčio teisę gauti kompensaciją, tapatybė, turi išmokėti išankstinį mokėjimą, koks gali būti reikalingas neatidėliotinoms ekonominėms reikmėms tenkinti. Mirties atveju sumokama ne mažiau nei 21 000 eurų. 6 straipsnis Informacija keleiviams Vežėjas, vykdomasis vežėjas ir (arba) kelionių organizavimo paslaugų teikėjas keleiviams, prieš jų kelionę, pateikia informaciją apie jų teises pagal šį reglamentą, visų pirma informaciją apie kompensacijos apribojimus mirties, asmens sužalojimo, bagažo praradimo arba sugadinimo atveju, apie jų teisę į tiesioginius veiksmus prieš draudiką arba finansinę garantiją suteikiantį asmenį ir apie jų teisę į išankstinį mokėjimą. Ši informacija pateikiama tinkamiausia forma. 7 straipsnis 2002 m. Atėnų konvencijos ataskaita ir pakeitimai Ne vėliau kaip praėjus trejiems metams nuo šio reglamento įsigaliojimo Komisija parengia ataskaitą apie šio reglamento taikymą, kurioje, inter alia , atsižvelgiama į ekonominius pokyčius ir pokyčius tarptautiniuose forumuose. Ta ataskaita gali būti pateikta kartu su pasiūlymu dėl šio reglamento pakeitimo arba su pasiūlymu dėl Europos bendrijos pareiškimo pateikimo atitinkamiems forumams. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal reglamento (EB) Nr. 2099/2002 3 straipsnio nuostatas. 2002 m. Atėnų konvencijos pakeitimai gali būti pašalinti iš šio reglamento taikymo srities, vadovaujantis Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 5 straipsnio 2 dalimi. 8 straipsnis Įsigaliojimas Šis reglamentas įsigalioja [...] dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . Jis taikomas [nuo jo įsigaliojimo dienos arba nuo Atėnų konvencijos įsigaliojimo Bendrijai dienos, atsižvelgiant į tai, kuris iš šių dokumentų įsigalios vėliau]. Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje, [...] Europos Parlamento vardu Tarybos vardu Pirmininkas Pirmininkas [...] [...] PRIED ĖLIS 2002 M. ATĖNŲ KONVENCIJA DĖL KELEIVIŲ IR JŲ BAGAŽO VEŽIMO JŪRA (1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra ir 2002 m. Konvencijos protokolo konsoliduotas tekstas) 1 STRAIPSNIS Sąvokos Šioje Konvencijoje nurodyti terminai naudojami čia jiems priskiriama reikšme: 1. a) „vežėjas“ – tai asmuo, kuris yra sudaręs vežimo sutartį arba kurio vardu yra sudaryta vežimo sutartis, nepaisant to, ar faktiškai veža jis pats, ar vykdomasis vežėjas; b) „vykdomasis vežėjas“ – tai laivo savininkas, frachtuotojas ar kitas teisėtas laivo valdytojas, išskyrus vežėją, kuris faktiškai vykdo vežimą arba jo dalį; c) „vežėjas, kuris faktiškai vykdo vežimą arba jo dalį“ – tai vykdomasis vežėjas arba, jei vežėjas faktiškai vykdo vežimą, vežėjas; 2. „vežimo sutartis“ – tai vežėjo arba jo vardu sudaryta sutartis vežti jūra keleivį arba keleivį ir jo bagažą atitinkamai; 3. „laivas“ – tik jūrų laivas, išskyrus laivą su oro pagalve; 4. „keleivis“ – bet kuris laivu vežamas asmuo: a) pagal vežimo sutartį arba b) kuris vežėjo sutikimu lydi automobilį ar gyvus gyvūnus, esančius krovinių vežimo sutarties, nereglamentuojamos šia Konvencija, objektu; 5. „bagažas“ – kiekvienas daiktas ar automobilis, vežėjo vežami pagal vežimo sutartį, išskyrus: a) daiktus ir automobilius, vežamus pagal frachtavimo sutartį (čarterį), konosamentą arba kitą sutartį, ypač susijusią su krovinių vežimu, ir b) gyvus gyvūnus; 6. „rankinis bagažas“ – keleivio kajutėje esantis bagažas arba kitokiu būdu keleivio valdomas, saugomas ar prižiūrimas bagažas. Išskyrus šio straipsnio 8 dalyje ir 8 straipsnyje nustatytus atvejus, rankiniam bagažui priskiriamas ir bagažas, kurį keleivis laiko automobilyje ar ant jo; 7. „bagažo praradimas ar sužalojimas“ apima materialinius nuostolius, kuriuos patiria keleivis dėl to, kad bagažas nebuvo jam per pagrįstą laiką atiduotas atvykus laivui, kuriame bagažas buvo vežamas arba turėjo būti vežamas, bet neapima bagažo užlaikymo dėl darbo konfliktų; 8. „vežimas“ apima šiuos laikotarpius a) keleiviui ir jo rankiniam bagažui keleivio ir (arba) rankinio bagažo buvimo laive arba įlipimo į laivą ar išlipimo iš laivo laikotarpį, taip pat laikotarpį, per kurį keleivis ir jo rankinis bagažas vandens keliu yra pervežami nuo kranto į laivą ir atgal, jeigu mokestis už pervežimą įtrauktas į bilieto kainą arba jeigu laivą, naudojamą šiam pagalbiniam vežimui, keleiviui suteikė vežėjas. Tačiau vežimas keleiviui neapima laikotarpio, kurį keleivis praleidžia jūrų terminale arba stotyje ar ant krantinės arba kuriame nors kitame uosto įrenginyje; b) rankiniam vežimui taip pat laikotarpį, kurį keleivis praleidžia jūrų terminale arba stotyje ar ant krantinės arba kuriame nors kitame uosto įrenginyje, jeigu tuo metu rankinis bagažas buvo priimtas vežėjo arba jo darbuotojo ar įgalioto asmens žinion ir nebuvo išduotas keleiviui; c) ne rankiniam bagažui laikotarpį nuo bagažo priėmimo krante ar laive vežėjo arba jo darbuotojo ar jo įgalioto asmens žinion iki momento, kai vežėjas arba jo darbuotojas ar įgaliotas asmuo jį išduoda; 9. „tarptautinis vežimas“ bet kuris vežimas pagal vežimo sutartį, kai išvykimo vieta ir paskirties vieta yra dviejuose skirtingose valstybėse arba vienoje valstybėje, jei pagal vežimo sutartį arba numatytą maršrutą tarpinis įplaukimo uostas yra kitoje valstybėje; 10. „Organizacija“ – Tarptautinė jūrų organizacija. 11. „Generalinis sekretorius“ ( Organizacijos generalinis sekretorius. 1a STRAIPSNIS Priedas Šios Konvencijos protokolas yra neatsiejama Konvencijos dalis. 2 STRAIPSNIS Taikymas 1. Ši Konvencija yra taikoma bet kuriam tarptautiniam vežimui, jei: a) laivas plaukioja su Valstybės, šios Konvencijos Šalies, vėliava ar yra joje įregistruotas, arba b) vežimo sutartis yra sudaryta Valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, arba c) išvykimo arba paskirties vieta pagal vežimo sutartį yra Valstybėje, šios Konvencijos Šalyje. 2. Nepaisant šio straipsnio 1 dalies nuostatų, ši Konvencija netaikoma, kai pagal kurią nors kitą tarptautinę konvenciją dėl keleivių ar bagažo vežimo kitokia transporto rūšimi yra taikomas civilinės atsakomybės režimas, grindžiamas tokios konvencijos nuostatomis, jei tos nuostatos yra privalomos vežimui jūra. 3 STRAIPSNIS Vežėjo atsakomybė 1. Už nuostolius, patirtus dėl laivybos įvykio sukeltos keleivio mirties ar kūno sužalojimo, vežėjas atsako tokiu mastu, kad tokie nuostoliai tam keleiviui kiekvienu atskiru atveju neviršija 250 000 atsiskaitymo vienetų, jeigu vežėjas neįrodo, kad įvykis a) įvyko dėl karo veiksmų, priešiškų veiksmų, pilietinio karo, sukilimo ar išskirtinio, neišvengiamo ir neįveikiamo gamtos reiškinio; arba b) įvyko tik dėl trečiosios šalies veiksmo ar neveikimo tyčia siekiant, kad tas įvykis įvyktų. Vežėjas atsako ir už nuostolius, viršijančius aukščiau nustatytą ribą, jei neįrodo, kad tas nuostolius sukėlęs įvykis įvyko ne dėl jo kaltės ar aplaidumo. 2. Už nuostolius, patirtus dėl keleivio mirties ar kūno sužalojimo, ne dėl laivybos įvykio, vežėjas atsako, jei įvykis, dėl kurio buvo patirti nuostoliai, įvyko dėl vežėjo kaltės ar aplaidumo. Kaltės ar aplaidumo įrodinėjimo pareiga tenka ieškovui. 3. Už nuostolius, patirtus dėl rankinio bagažo praradimo ar sužalojimo, vežėjas atsako, jei įvykis, dėl kurio buvo patirti nuostoliai, įvyko dėl vežėjo kaltės ar aplaidumo. Vežėjo kaltė ar aplaidumas preziumuojami dėl laivybos įvykio padarytos žalos. 4. Už nuostolius, patirtus dėl kito bagažo, išskyrus rankinį, praradimo ar sužalojimo, vežėjas atsako, jei vežėjas neįrodo, kad tas nuostolius sukėlęs įvykis įvyko ne dėl vežėjo kaltės ar aplaidumo. 5. Šiame straipsnyje: a) „laivybos įvykis“ – tai laivo sudužimas, apsivertimas, susidūrimas ar užplaukimas ant seklumos, sprogimas ar gaisras laive arba gedimas laive; b) „vežėjo kaltė ar aplaidumas“ apima ir vežėjo darbuotojų, veikiančių einant tarnybos pareigas, kaltę ar aplaidumą; c) „laivo gedimas“ –− bet kuris laivo veikimo sutrikimas, bet kuriai laivo daliai ar jo įrangai taikytinų saugos nuostatų nesilaikymas, kai jos naudojamos keleiviams gelbėti, evakuoti, įlaipinti ar išlaipinti; arba naudojamos laivo eigai, valdymui užtikrinti, saugiai laivybai, švartuotis, inkarui nuleisti ar pakelti, atvykti į prieplauką ar inkaravimo vietą arba išvykti iš jos, ar gelbėti laivo užliejimo atveju; arba kai jos naudojamos žmonių gelbėjimo priemonėms ant vandens nuleisti; bei d) „nuostoliai“ neapima žalos, susijusios su baudų sumokėjimu. 6. Vežėjo atsakomybė pagal šį straipsnį yra susijusi tik su nuostoliais, atsirandančiais dėl įvykių, įvykusių vežimo metu. Įrodinėjimo, kad įvykis, dėl kurio padaryta žala, įvyko vežimo metu, ir įrodinėjimo dėl nuostolių dydžio pareiga tenka ieškovui. 7. Jokia šios Konvencijos nuostata neapriboja vežėjo teisės pareikšti atgręžtinį reikalavimą trečiajai šaliai arba gynybos argumentuojant paties nukentėjusiojo neatsargumu pagal šios Konvencijos 6 straipsnį. Jokia šio straipsnio nuostata nepažeidžia apribojimo teisės pagal šios Konvencijos 7 ar 8 straipsnį. 8. Šalies kaltės ar aplaidumo prezumpcijos arba įrodinėjimo pareigos priskyrimas šaliai neužkerta kelio nagrinėti įrodymus tos šalies naudai. 4 STRAIPSNIS Vykdomasis vežėjas 1. Jei vežimas ar jo dalis buvo patikėti vykdomajam vežėjui, vežėjas vis tiek atsako už visą vežimą pagal šios Konvencijos nuostatas. Be to, šios Konvencijos nuostatos yra taikomos vykdomajam vežėjui už jo vykdomo vežimo dalį. 2. Vežėjas, kiek tai susiję su vykdomojo vežėjo atliekamu vežimu, atsako už vykdomojo vežėjo, jo darbuotojų bei įgaliotų asmenų, veikiančių einant tarnybos pareigas, veiksmus ir neveikimą. 3. Bet kuris specialus susitarimas, pagal kurį vežėjas prisiima šia Konvencija nenustatytus įsipareigojimus, arba atsisako šia Konvencija suteiktų teisių, turi įtakos vykdomajam vežėjui, jei šis susitarimas buvo jo aiškiai išreikštas raštu. 4. Tais atvejais ir tokiu mastu, kokiu jie atsako, vežėjas ir vykdomasis vežėjas atsako solidariai 5. Jokia šio straipsnio nuostata neapriboja vežėjo ir vykdomojo vežėjo teisės pareikšti vienas kitam atgręžtinį reikalavimą. 4a STRAIPSNIS Privalomasis draudimas 1. Kai keleiviai vežami valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, įregistruotu laivu, kuris pagal licenciją gali vežti daugiau kaip dvylika keleivių, ir taikoma ši Konvencija, kiekvienas vežėjas, kuris faktiškai vykdo vežimą arba jo dalį, turi turėti draudimą arba kitą finansinę garantiją, tokią kaip banko ar panašios finansų įstaigos garantija, atsakomybei pagal šią Konvenciją dėl keleivių mirties ir kūno sužalojimo apdrausti. Privalomojo draudimo arba kitos finansinės garantijos riba yra ne mažesnė kaip 250 000 atsiskaitymo vienetų vienam keleiviui kiekvienu atskiru atveju. 2. Liudijimas, patvirtinantis, kad pagal šios Konvencijos nuostatas draudimas ar kita finansinė garantija galioja, yra išduodamas kiekvienam laivui, kai valstybės, šios Konvencijos Šalies, atitinkama institucija nustato, kad yra laikomasi 1 dalies reikalavimų. Valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, įregistruotam laivui tokį liudijimą išduoda arba patvirtina atitinkama laivo registracijos valstybės valdžios institucija; valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, neįregistruotam laivui jį gali išduoti ar patvirtinti bet kurios valstybės, šios Konvencijos Šalies, atitinkama valdžios institucija. Šio liudijimo pavyzdys yra pateiktas šios Konvencijos priede, ir jame nurodomi šie duomenys: a) laivo pavadinimas, skiriamasis numeris ar šaukinys ir įregistravimo uostas b) vežėjo, kuris faktiškai vykdo vežimą arba jo dalį, pavadinimas ir pagrindinės verslo vietos adresas; c) laivo TJO numeris; d) garantijos rūšis ir trukmė; e) draudiko ar kito asmens, teikiančio finansinę garantiją, pavadinimas ir pagrindinė verslo vieta ir, jei reikia, verslo vieta, kurioje buvo apdrausta arba kurioje buvo suteikta kita finansinė garantija; bei f) liudijimo galiojimo terminas, kuris neturi būti ilgesnis negu draudimo ar kitos finansinės garantijos galiojimo terminas. 3. a) Valstybė, šios Konvencijos Šalis, šį liudijimą išduoti gali įgalioti savo pripažintą instituciją ar organizaciją. Tokia institucija ar organizacija informuoja tą valstybę apie kiekvieno liudijimo išdavimą. Visais atvejais valstybė, šios Konvencijos Šalis, visiškai garantuoja, kad tokia tvarka išduotas liudijimas yra išsamus bei tikslus, ir įsipareigoja užtikrinti reikiamas priemones, kad šios prievolės būtų laikomasi. b) Valstybė, šios Konvencijos Šalis, generaliniam sekretoriui praneša apie: i) konkrečias savo pripažintai institucijai ar organizacijai suteiktas pareigas ir įgaliojimų suteikimo sąlygas; ii) tokių įgaliojimų atšaukimą ; ir iii) datą, nuo kurios tokie įgaliojimai ar tokių įgaliojimų atšaukimas įsigalioja. Suteikti įgaliojimai neįsigalioja anksčiau kaip praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kai pranešimas apie tai pateikiamas generaliniam sekretoriui. c) Institucija ar organizacija, įgaliota išduoti liudijimus pagal šią straipsnio dalį, įgaliojama bent jau atšaukti šiuos liudijimus, jei nesilaikoma reikalavimų, pagal kuriuos jie buvo išduoti. Visais atvejais ta institucija ar organizacija apie tokį atšaukimą praneša valstybei, kurios vardu liudijimas buvo išduotas. 4. Liudijimas išrašomas išduodančios valstybės oficialiąja kalba arba kalbomis. Jei vartojama ne anglų, prancūzų ar ispanų kalba, tekstą sudaro ir vertimas į vieną iš šių kalbų, o tais atvejais, kai valstybė taip nusprendžia, − valstybės oficialioji kalba gali būti ir nevartojama. 5. Liudijimas laikomas laive, o jo kopija perduodama saugoti valdžios institucijai, tvarkančiai laivų registrą, arba, jei laivas yra neįregistruotas valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, liudijimą išdavusios ar patvirtinusios valstybės institucijai. 6. Draudimas ar kita finansinė garantija neatitinka šio straipsnio reikalavimų, jei jis gali nutrūkti dėl kitų priežasčių, negu liudijime nurodyto draudimo ar kitos garantijos termino pabaiga, nepraėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kai pranešimas apie jo pabaigą yra pateiktas 5 dalyje nurodytoms institucijoms, jeigu šioms institucijoms neperduodamas liudijimas arba per minėtą terminą nebuvo išduotas naujas liudijimas. Pirmiau nurodytos nuostatos panašiai taikomos bet kuriam pakeitimui, dėl kurio draudimas ar kita finansinė garantija jau nebeatitinka šio straipsnio reikalavimų. 7. Laivo registracijos valstybė pagal šio straipsnio nuostatas nustato liudijimo išdavimo ir galiojimo sąlygas. 8. Jokia šios Konvencijos nuostata negali būti aiškinama kaip neleidžianti valstybei, šios Konvencijos Šaliai, pasitikėti informacija, gauta iš kitų valstybių ar Organizacijos arba kitų tarptautinių organizacijų, apie draudimo ar kitos finansinės garantijos šios Konvencijos tikslais teikėjų finansinę būklę. Tokiais atvejais valstybė, šios Konvencijos Šalis, pasitikinti tokia informacija, neatleidžiama nuo jos, kaip liudijimą išduodančios valstybės, atsakomybės. 9. Valstybei, šios Konvencijos Šaliai, kontroliuojant, išduotus ar patvirtintus liudijimus šios Konvencijos tikslais priima kitos valstybės, šios Konvencijos Šalys, ir kitos valstybės, šios Konvencijos Šalys, juos laiko turinčiais tą pačią galią kaip jų pačių išduoti ar patvirtinti liudijimai net, jeigu jie yra išduoti ar patvirtinti laivui, neįregistruotam kurioje nors valstybėje, šios Konvencijos Šalyje. Valstybė, šios Konvencijos Šalis, gali bet kada prašyti konsultacijos su liudijimą išdavusia ar patvirtinusia valstybe, jeigu ji mano, kad draudimo liudijime įvardytas draudikas ar garantas yra finansiškai nepajėgus įvykdyti šios Konvencijos nustatytų prievolių. 10. Bet kuris reikalavimas dėl kompensacijos, kuriai taikomas draudimas ar kita finansinė garantija pagal šį straipsnį, gali būti pateikiamas tiesiai draudikui ar kitam asmeniui, teikiančiam garantiją. Tokiu atveju 1 dalyje nustatyta suma taikoma kaip draudiko ar kito asmens, teikiančio finansinę garantiją, atsakomybės riba, net jeigu vežėjas ar vykdomasis vežėjas neturi teisės į atsakomybės ribojimą. Atsakovas dar gali remtis gynyba (tik ne bankrotu ar likvidavimu), kuria remtis 1 dalyje nurodytas vežėjas būtų turėjęs teisę pagal šią Konvenciją. Be to, atsakovas gali remtis gynyba argumentuodamas, kad žala buvo padaryta dėl draudėjo tyčinio aplaidumo, bet atsakovas nesiremia jokia kita gynyba, kuria atsakovas būtų galėjęs turėti teisę remtis draudėjo iškeltoje byloje atsakovui. Atsakovas bet kuriuo atveju turi teisę reikalauti, kad vežėjas ir vykdomasis vežėjas būtų įtraukti kaip bylos šalys. 11. Visos pagal 1 dalį taikomo draudimo ar kitos finansinės garantijos teikiamos sumos yra skiriamos tik reikalavimams pagal šią Konvenciją tenkinti ir visos tokių sumų išmokos atleidžia nuo atsakomybės, atsirandančios pagal šią Konvenciją, tokiu mastu, kokiu tos sumos yra išmokėtos. 12. Valstybė, šios Konvencijos Šalis, draudžia eksploatuoti su savo vėliava plaukiojantį laivą, kuriam taikomas šis straipsnis, jei pagal šio straipsnio 2 arba 15 dalis nėra išduotas liudijimas. 13. Atsižvelgdama į šio straipsnio nuostatas, kiekviena valstybė, šios Konvencijos Šalis, pagal savo nacionalinės teisės aktus užtikrina, kad draudimas ar kita finansinė garantija tokiu mastu, koks nurodytas 1 dalyje, galiotų kiekvienam laivui, turinčiam licenciją vežti daugiau kaip dvylika keleivių, kur jis bebūtų įregistruotas, įplaukiančiam į valstybės, šios Konvencijos šalies teritorijoje esantį uostą arba iš jo išplaukiančiam, tiek, kiek taikoma ši Konvencija. 14. Nepaisydama 5 dalies nuostatų, valstybė, šios Konvencijos Šalis, generaliniam sekretoriui gali pranešti, jog 13 dalies tikslais nereikalaujama, kad į jos teritorijoje esančius uostus atplaukiantys ar iš jų išplaukiantys laivai turėtų arba pateiktų pagal 2 dalį reikalaujamą liudijimą, jei liudijimą išdavusi valstybė, šios Konvencijos Šalis, generaliniam sekretoriui yra pranešusi, kad tvarko dokumentus elektronine forma, prieinama visoms valstybėms, šios Konvencijos Šalims, patvirtinančius liudijimo buvimą ir leidžiančius valstybėms, šios Konvencijos Šalims, vykdyti savo įsipareigojimus pagal 13 dalį. 15. Jei draudimo ar kita finansinė garantija nėra suteikta valstybei, šios Konvencijos Šaliai, priklausančiam laivui, šio straipsnio nuostatos nėra taikomos tokiam laivui, bet tas laivas turi turėti laivo registracijos valstybės atitinkamų institucijų išduotą liudijimą, kuriame nurodoma, kad laivas priklauso tai valstybei ir kad atsakomybė yra apdrausta 1 dalyje nustatyta suma. Toks liudijimas kiek įmanoma atitinka 2 dalyje nustatytą pavyzdį. 5 STRAIPSNIS Vertingi daiktai Vežėjas neatsako už pinigų, vertybinių popierių, aukso, sidabro, juvelyrinių dirbinių, papuošalų, meno kūrinių ar kitų vertingų daiktų praradimą ar sužalojimą, išskyrus atvejį, kai šie vertingi daiktai buvo atiduoti vežėjui saugoti jo sutikimu. Tokiu atveju vežėjas atsako iki 8 straipsnio 3 dalyje nustatytos ribos, jeigu nėra sutarta dėl aukštesnės ribos pagal 10 straipsnio 1 dalį. 6 STRAIPSNIS Nukentėjusiojo kaltė Jei vežėjas įrodo, kad keleivio mirtis ar kūno sužalojimas arba jo bagažo praradimas ar sužalojimas visiškai ar iš dalies įvyko dėl keleivio kaltės ar neatsargumo, bylą nagrinėjantis teismas gali visiškai ar iš dalies atleisti vežėją nuo atsakomybės pagal to teismo teisės nuostatas. 7 STRAIPSNIS Atsakomybės už mirtį ir kūno sužalojimą riba 1. Vežėjo atsakomybė už keleivio mirtį ar kūno sužalojimą pagal 3 straipsnį jokiu atveju neviršija 400 000 atsiskaitymo vienetų vienam keleiviui kiekvienu atskiru atveju. Tais atvejais, kai pagal bylą nagrinėjančio teismo teisę žala atlyginama mokant periodines išmokas, lygiavertė bendra tų išmokų vertė neviršija pirmiau nustatytos ribos. 2. Valstybė, šios Konvencijos Šalis, konkrečiomis nacionalinės teisės aktų nuostatomis gali reglamentuoti 1 dalyje nustatytą atsakomybės ribą, jeigu ji yra nustatyta, taip, kad ji nebūtų mažesnė už 1 dalyje nustatytą ribą. Valstybė, šios Konvencijos Šalis, besinaudojanti šioje dalyje numatytu pasirinkimu, generaliniam sekretoriui praneša apie priimtą atsakomybės ribą arba apie tai, kad tokia riba nenustatyta. 8 STRAIPSNIS Atsakomybės už bagažo ir automobilių praradimą ar sužalojimą riba 1. Vežėjo atsakomybė už rankinio bagažo praradimą ar sužalojimą jokiu atveju neviršija 2250 atsiskaitymo vienetų vienam keleiviui vienam vežimui. 2. Vežėjo atsakomybė už transporto priemonių praradimą ar sužalojimą, įskaitant visą toje transporto priemonėje laikomą ar ja vežamą bagažą, jokiu atveju neviršija 12 700 atsiskaitymo vienetų už vieną kelių transporto priemonę vienam vežimui. 3. Vežėjo atsakomybė už kito bagažo, negu tas, kuris nurodytas 1 ir 2 dalyse, praradimą ar sugadinimą jokiu atveju neviršija 3375 atsiskaitymo vienetų vienam keleiviui vienam vežimui. 4. Vežėjas ir keleivis gali susitarti, kad vežėjo atsakomybei yra taikoma išskaitytina suma, neviršijanti 330 atsiskaitymo vienetų kelių transporto priemonės sužalojimo atveju ir neviršijanti 149 atsiskaitymo vienetų vienam keleiviui kito bagažo praradimo ar sužalojimo atveju, šią sumą atskaitant iš nuostolių ar žalos atlyginimo sumos. 9 STRAIPSNIS Piniginis vienetas ir konvertavimas 1. Šioje Konvencijoje minėtas atsiskaitymo vienetas yra Tarptautinio valiutos fondo nustatyta specialioji skolinimosi teisė. 3 straipsnio 1 dalyje, 4a straipsnio 1 dalyje, 7 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnyje nurodyti dydžiai yra konvertuojami į bylą nagrinėjančio teismo valstybės nacionalinę valiutą pagal tos valiutos vertės ir specialiosios skolinimosi teisės santykį teismo nutarties priėmimo dieną arba bylos šalių sutartą dieną. Valstybės, šios Konvencijos Šalies, kuri yra Tarptautinio valiutos fondo dalyvė, nacionalinės valiutos vertės ir specialiosios skolinimosi teisės santykis yra apskaičiuojamas pagal įvertinimo metodą, kurį Tarptautinės valiutos fondas taiko atitinkamą savo operacijų ir sandorių dieną. Valstybės, šios Konvencijos Šalies, kuri nėra Tarptautinio valiutos fondo narė, nacionalinės valiutos vertės ir specialiosios skolinimosi teisės santykis yra apskaičiuojamas tos valstybės, šios Konvencijos Šalies, nustatytu būdu. 2. Tačiau valstybė, kuri nėra Tarptautinio valiutos fondo narė ir kurios įstatymai neleidžia taikyti 1 dalies nuostatų, šios Konvencijos ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo prie jos metu arba bet kuriuo metu vėliau gali pareikšti, kad 1 dalyje nurodytas atsiskaitymo vienetas yra lygus 15 aukso frankų. Šioje dalyje minėtas aukso frankas atitinka šešiasdešimt penkis su puse miligramų devynių šimtų promilių prabos aukso. Aukso frankas į nacionalinę valiutą konvertuojamas pagal atitinkamos valstybės įstatymus. 3. 1 dalies paskutiniame sakinyje nurodytas skaičiavimas ir 2 dalyje nurodytas konvertavimas yra atliekami taip, kad valstybių, šios Konvencijos Šalių, nacionalinė valiuta, kiek įmanoma, išreikštų tą pačią 3 straipsnio 1 dalyje, 4a straipsnio 1 dalyje, 7 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnyje nurodytų dydžių, kurie būtų gauti taikant 1 dalies pirmuosius tris sakinius, vertę. Valstybės praneša generaliniam sekretoriui apie skaičiavimo metodą pagal 1 dalį arba apie konvertavimo rezultatą 2 dalyje atitinkamais atvejais, deponuodamos šios Konvencijos ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo prie jos dokumentą ir kiekvieną kartą kurį nors iš jų keisdamos. 10 STRAIPSNIS Papildomos nuostatos dėl atsakomybės ribų 1. Vežėjas ir keleivis aiškiai išreikštu raštišku susitarimu, gali nustatyti aukštesnes atsakomybės ribas, negu tos, kurios yra nustatytos 7 ir 8 straipsniuose. 2. Atlyginamos žalos palūkanos ir teismo išlaidos į 7 ir 8 straipsniuose nustatytas atsakomybės ribas neįtraukiamos. 11 STRAIPSNIS Gynybos argumentai ir ribos vežėjo darbuotojams Jei ieškinys dėl žalos, kuriai taikoma ši Konvencija, yra pareiškiamas vežėjo arba vykdomojo vežėjo darbuotojui ar įgaliotam asmeniui, šis darbuotojas ar įgaliotas asmuo, jeigu jis įrodo, kad veikė eidamas tarnybos pareigas, turi teisę naudotis gynybos argumentais ir atsakomybės ribomis, kuriais remtis pagal šią Konvenciją turi teisę vežėjas arba vykdomasis vežėjas. 12 STRAIPSNIS Reikalavimų sujungimas 1. Tais atvejais, kai yra pagrindo pagal 7 ir 8 straipsnius riboti atsakomybę, atsakomybės ribojimas taikomas bendrai reikalavimų, tenkintinų pagal visus reikalavimus dėl bet kurio keleivio mirties, kūno sužalojimo arba jo bagažo praradimo ar sužalojimo, sumai. 2. Vykdomojo vežėjo atlikto vežimo atžvilgiu, bendra reikalavimų, tenkintinų iš vežėjo ir vykdomojo vežėjo ir iš jų darbuotojų ir įgaliotų asmenų, veikiančių einant tarnybos pareigas, suma, neturi viršyti didžiausios sumos, kuri galėtų būti priteisiama iš vežėjo arba vykdomojo vežėjo pagal šią Konvenciją, bet nė vienas iš nurodytų asmenų neatsako suma, viršijančią jam taikomą atsakomybės ribą. 3. Bet kuriuo atveju, kai vežėjo ar vykdomojo vežėjo darbuotojas ar įgaliotas asmuo turi teisę pagal šios Konvencijos 11 straipsnį naudotis 7 ir 8 straipsniuose nustatytomis atsakomybės ribomis, bendra reikalavimų, tenkintinų iš vežėjo ar vykdomojo vežėjo atitinkamai ir iš to darbuotojo ar įgalioto asmens, suma neturi viršyti nustatytų ribų. 13 STRAIPSNIS Teisės į atsakomybės ribojimą praradimas 1. Vežėjas neturi teisės naudotis 7 ir 8 straipsniuose ir 10 straipsnio 1 dalyje nustatytomis atsakomybės ribomis, jei įrodoma, kad žala atsirado dėl vežėjo veikimo ar neveikimo, siekiant padaryti žalos, arba neatsargumo ir žinant, kad tokia žala tikriausiai bus padaryta. 2. Vežėjo ar faktiškojo vežėjo darbuotojas ar įgaliotas asmuo neturi teisės naudotis tomis ribomis, jei įrodoma, kad žala atsirado dėl to darbuotojo ar įgalioto asmens veikimo ar neveikimo, siekiant padaryti žalos, arba neatsargumo ir žinant, kad tokia žala tikriausia bus padaryta. 14 STRAIPSNIS Reikalavimų pagrindas Joks reikalavimas dėl žalos atlyginimo už keleivio mirtį ar kūno sužalojimą arba bagažo praradimą ar sužalojimą negali būti pareikštas vežėjui ar faktiškajam vežėjui kitaip negu pagal šią Konvenciją. 15 STRAIPSNIS Pranešimas apie bagažo praradimą ar sužalojimą 1. Keleivis vežėjui ar jo įgaliotam asmeniui turi pateikti rašytinį pranešimą: a) bagažo akivaizdaus sužalojimo atveju: i) dėl rankinio bagažo iki arba keleivio išlaipinimo metu; ii) dėl viso kito bagažo iki arba jo išdavimo metu; b) bagažo neakivaizdaus sužalojimo arba jo praradimo atveju per penkiolika dienų nuo išlaipinimo ar bagažo išdavimo dienos arba nuo to momento, kai jis turėjo būti išduotas. 2. Jei keleivis nesilaiko šio straipsnio nuostatų, preziumuojama, jeigu neįrodyta kitaip, kad jis yra gavęs nesužalotą bagažą. 3. Rašytinis pranešimas nereikalingas tuo atveju, jei bagažo būklė jo gavimo metu buvo nustatyta bendra apžiūra ar patikrinimu. 16 STRAIPSNIS Ieškinių senatis 1. Bet kuris ieškinys dėl žalos atlyginimo, atsirandantis dėl keleivio mirties ar kūno sužalojimo arba bagažo praradimo ar sužalojimo, gali būti pareiškiamas dvejų metų laikotarpiu. 2. Senaties terminas skaičiuojamas taip: a) kūno sužalojimo atveju nuo keleivio išlaipinimo iš laivo dienos; b) mirties, įvykusios vežimo metu, atveju nuo tos dienos, kada keleivis turėjo išlipti iš laivo, ir kūno sužalojimo atveju, kuris įvyko vežimo metu ir dėl kurio keleivis mirė išlipęs iš laivo, nuo mirties dienos, jeigu šis laikotarpis neviršija trejų metų nuo išlaipinimo iš laivo dienos; c) bagažo praradimo ar sužalojimo atveju nuo išlaipinimo iš laivo dienos arba nuo tos dienos, kurią išlaipinimas iš laivo turėjo įvykti, atsižvelgiant į tai, kuri iš tų dienų yra vėlesnė. 3. Senaties terminų sustabdymo ir nutraukimo pagrindus reglamentuoja bylą nagrinėjančio teismo valstybės teisė, bet jokiu atveju ieškinys pagal šią Konvenciją negali būti pareiškiamas praėjus vienam iš šių terminų: a) penkeriems metams, skaičiuojant nuo keleivio išlaipinimo iš laivo dienos arba nuo tos dienos, kurią išlaipinimas iš laivo turėjo įvykti, atsižvelgiant į tai, kuri iš tų dienų yra vėlesnė; arba, jei ankstesnė; b) trejiems metams, skaičiuojant nuo tos dienos, kai ieškovas sužinojo arba pagrįstai turėjo sužinoti apie įvykio sukeltą sužeidimą, nuostolius ar žalą. 4. Nepaisant šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalių nuostatų, senaties terminas, atsiradus pagrindui kreiptis į teismą, vežėjo pareiškimu arba šalių susitarimu gali būti pratęstas. Pareiškimas ar susitarimas turi būti rašytiniai. 17 STRAIPSNIS Teismingumas 1. Pagal šios Konvencijos 3 ir 4 straipsnius pareikštas ieškinys ieškovo pasirinkimu yra pareiškiamas viename iš toliau išvardytų teismų, jeigu tas teismas yra valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, ir atsižvelgiant į kiekvienos valstybės, šios Konvencijos Šalies, vidaus teisės reikalavimus, reglamentuojančius bylos nagrinėjimo vietą tose valstybėse esant daugeliui galimų vietų: a) atsakovo nuolatinės gyvenamosios vietos ar pagrindinės verslo vietos valstybės teisme arba b) išvykimo arba paskirties vietos pagal vežimo sutartį valstybės teisme, arba c) ieškovo gyvenamosios vietos ar nuolatinės gyvenamosios vietos valstybės teisme, jei atsakovas toje valstybėje turi verslo vietą ir jam taikoma tos valstybės jurisdikcija, arba d) valstybės, kurioje buvo sudaryta vežimo sutartis, teisme, jei atsakovas toje valstybėje turi verslo vietą ir jam taikoma tos valstybės jurisdikcija. 2. Ieškiniai pagal šios Konvencijos 4a straipsnį ieškovo pasirinkimu yra pareiškiami viename iš teismų, kuriuose ieškinys galėtų būti pareikštas vežėjui ar vykdomajam vežėjui pagal 1 dalį. 3. Įvykus žalą padariusiam įvykiui, šalys gali susitarti, kad reikalavimas dėl žalos atlyginimo yra pateikiamas bet kuriam teismui ar arbitražui. 17a STRAIPSNIS Teismo nutarčių pripažinimas ir vykdymas 1. Kiekviena valstybė, šios Konvencijos Šalis, pripažįsta kiekvieną pagal 17 straipsnį jurisdikciją turinčio teismo priimtą nutartį, vykdytiną kilmės valstybėje, kurioje jis jau negali būti peržiūrėtas įprasta tvarka, išskyrus: a) tuos atvejus, kai teismo nutartis buvo priimta pasiremiant apgaule, arba b) tuos atvejus, kai atsakovui nebuvo pranešta prideramai iš anksto ir nesuteikta objektyvi galimybė pateikti savo argumentus. 2. Pagal 1 dalį pripažintas teismo nutartis yra vykdytina kiekvienoje valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, kai tik atliekami toje valstybėje reikalaujami formalumai. Tie formalumai neleidžia dar kartą pradėti nagrinėti bylą iš esmės. 3. Valstybė, šio Protokolo Šalis, gali taikyti kitas teismo nutarčių pripažinimo ir vykdymo taisykles, jei jų veikimas užtikrina, kad teismo nutartys yra pripažįstamos ir vykdomos bent tokiu pačiu mastu kaip pagal 1 ir 2 dalis. 18 STRAIPSNIS Sutarties sąlygų negaliojimas Bet kuri sutarties sąlyga, nustatyta prieš įvykstant įvykiui, sukėlusiam keleivio mirtį ar kūno sužalojimą arba jo bagažo praradimą ar sužalojimą, kuria siekiama atleisti vežėją nuo atsakomybės keleiviui ar kuria nustatoma žemesnė atsakomybės riba, negu nustatyta šioje Konvencijoje, išskyrus tą, kuri numatyta 8 straipsnio 4 dalyje, ir bet kuri tokia sąlyga, kuria siekiama perkelti vežėjui ar vykdomajam vežėjui priklausančią įrodinėjimo pareigą ar apriboti 17 straipsnio 1 ar 2 dalyje nurodytą pasirinkimą, yra negaliojanti, bet tos sąlygos negaliojimas savaime nepadaro vežimo sutarties, kuriai ir toliau yra taikomos šios Konvencijos nuostatos, negaliojančia. 19 STRAIPSNIS Kitos konvencijos dėl atsakomybės ribojimo Ši Konvencija nekeičia vežėjo, faktiškojo vežėjo ir jų darbuotojų ar įgaliotų asmenų teisių ar pareigų, nustatytų pagal kitas tarptautines konvencijas, susijusias su jūrų laivų savininkų civilinės atsakomybės ribojimu. 20 STRAIPSNIS Branduolinė žala Jokia atsakomybė pagal šią Konvenciją neatsiranda dėl branduolinio įvykio padarytos žalos: a) jei branduolinio įrenginio operatorius už tokią žalą atsako arba pagal 1960 m. liepos 29 d. Paryžiaus konvenciją dėl trečiosios šalies atsakomybės branduolinės energijos srityje su pakeitimais, padarytais 1964 m. sausio 28 d. papildomuoju protokolu, arba pagal 1963 m. gegužės 21 d. Vienos konvenciją dėl civilinės atsakomybės už branduolinę žalą, arba pagal kokį nors galiojantį jų pakeitimą ar protokolą; arba b) jei branduolinio įrenginio operatorius už tokią žalą atsako pagal tokią žalą reglamentuojantį nacionalinį įstatymą, jei toks įstatymas žalą patyrusiems asmenims yra visais atžvilgiais tiek pat palankus kaip arba Paryžiaus, arba Vienos konvencija, arba koks nors galiojantis jų pakeitimas ar protokolas. 21 STRAIPSNIS Valstybinės valdžios institucijų vykdomas komercinis vežimas Ši Konvencija taikoma komerciniam vežimui, kurio pagal vežimo sutartis, kaip apibūdinta 1 straipsnyje, imasi valstybės arba valstybinės valdžios institucijos. 22 STRAIPSNIS Pareiškimas dėl netaikymo 1. Kiekviena Šalis šią Konvenciją pasirašydama, ratifikuodama, priimdama, patvirtindama ar prisijungdama prie jos gali raštu pareikšti, kad ji netaikys šios Konvencijos tai atvejais, kai keleivis ir vežėjas yra tos Šalies subjektai ar piliečiai. 2. Kiekvienas pagal šio straipsnio 1 dalį padarytas pareiškimas bet kuriuo metu rašytiniu pranešimu Generaliniam sekretoriui gali būti atšauktas. 22A STRAIPSNIS Konvencijos baigiamosios nuostatos Šios Konvencijos baigiamosios nuostatos yra 1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir bagažo vežimo jūra 2002 m. protokolo 17(25 straipsniai. Nuorodos šioje Konvencijoje į valstybes, šios Konvencijos Šalis, reiškia nuorodas į valstybes, to Protokolo Šalis. BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS [1974 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir bagažo vežimo jūra 2002 m. protokolo 17-25 straipsniai.] 17 STRAIPSNIS Pasirašymas, ratifikavimas, priėmimas, patvirtinimas ir prisijungimas 1. Šį Protokolą galima pasirašyti Organizacijos būstinėje nuo 2003 m. gegužės 1 d. iki 2004 m. balandžio 30 d., o vėliau galima prie jo prisijungti. 2. Valstybės gali pareikšti savo sutikimą būti šio Protokolo saistomos: a) pasirašydamos jį be ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo išlygos, arba b) pasirašydamos jį su ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo išlyga, vėliau jį ratifikuodamos, priimdamos ar patvirtindamos; arba c) prie jo prisijungdamos. 3. Ratifikuojama, priimama, patvirtinama ar prisijungiama deponuojant generaliniam sekretoriui atitinkamą dokumentą. 4. Kiekvienas ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentas, deponuotas įsigaliojus kokiam nors šio Protokolo pakeitimui visoms esamoms valstybėms, Protokolo Šalims, arba atlikus visas priemones, reikalingas tam pakeitimui įsigalioti toms valstybėms, Protokolo Šalims, yra laikomas taikomu Protokolui su tais padarytais pakeitimais. 5. Valstybė nepareiškia savo sutikimo būti šio Protokolo saistoma, jei ji, būdama jų Šalis, nedenonsuoja: a) 1974 m. gruodžio 13 d. Atėnuose priimtos Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra; b) 1976 m. lapkričio 19 d. Londone priimto Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra protokolo; ir c) 1990 m. kovo 29 d. Londone priimto 1990 m. protokolo, skirto Atėnų konvencijai dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra pataisyti; kad denonsavimas įsigaliotų nuo tos dienos, kai tai valstybei pagal 20 straipsnį įsigalioja šis Protokolas. 18 STRAIPSNIS Daugiau kaip vieną teisės sistemą turinčios valstybės 1. Jei valstybė turi du ar daugiau teritorijos vienetų, kuriuose yra taikomos skirtingos su šiame Protokole aptariamais dalykais susijusios teisės sistemos, pasirašydama, priimdama, patvirtindama ar prie jo prisijungdama ji gali pareikšti, kad šis Protokolas taikomas visiems jos teritorijos vienetams arba tik vienam iš jų ar daugiau, ir gali pakeisti šį pareiškimą bet kada pateikdama kitą pareiškimą. 2. Apie kiekvieną tokį pareiškimą pranešama generaliniam sekretoriui ir aiškiai nurodomi teritorijos vienetai, kuriuose šis Protokolas taikomas. 3. Valstybės, šio Protokolo Šalies, padariusios tokį pareiškimą, dėl: a) nuorodos į laivo registracijos valstybę ir, siejant su privalomojo draudimo liudijimu, į jį išdavusią ar patvirtinusią valstybę yra aiškinamos atitinkamai kaip nuorodos į teritorijos vienetą, kuriame laivas yra įregistruotas ir kuris tą liudijimą išduoda ar patvirtina; b) nuorodos į nacionalinės teisės reikalavimus, nacionalinę atsakomybės ribą ir nacionalinę valiutą yra aiškinamos atitinkamai kaip nuorodos į atitinkamo teritorijos vieneto teisės reikalavimus, atsakomybės ribą ir valiutą; ir c) nuorodos į teismus ir teismo nutartis, kurias turi pripažinti valstybės, šio Protokolo Šalys, yra aiškinamos atitinkamai kaip nuorodos į atitinkamo teritorijos vieneto teismus ir teismo nutartis, kurios juose turi būti pripažįstamos. 19 STRAIPSNIS Regioninės ekonominės integracijos organizacijos 1. Regioninė ekonominės integracijos organizacija, kurią sudaro suverenios valstybės, perdavusios tai organizacijai kompetenciją tam tikrais šio Protokolo reglamentuojamais klausimais, gali pasirašyti, ratifikuoti, priimti, patvirtinti šį Protokolą ar prie jo prisijungti. Regioninė ekonominės integracijos organizacija, kuri yra šio Protokolo Šalis, turi valstybės, šio Protokolo Šalies, teises ir pareigas tiek, kiek ta regioninė ekonominės integracijos organizacija turi kompetencijos šio Protokolo reglamentuojamais klausimais. 2. Tais atvejais, kai regioninė ekonominės integracijos organizacija naudojasi savo balsavimo teise savo kompetencijos klausimais, ji turi tiek balsų, kiek yra jos valstybių narių, kurios yra šio Protokolo Šalys ir kurios yra perdavusios jai kompetenciją atitinkamu klausimu. Regioninė ekonominės integracijos organizacija nesinaudoja balsavimo teise, jei jos valstybės narės naudojasi savo balsavimo teisėmis, ir atvirkščiai. 3. Tais atvejais, kai valstybių, šio Protokolo Šalių, skaičius yra svarbus šiame Protokole, įskaitant šio Protokolo 20 ir 23 straipsnius, bet jais neapsiribojant, regioninė ekonominės integracijos organizacija yra nelaikoma atskira valstybe, šio Protokolo Šalimi, papildančia jos valstybes nares, kurios yra valstybės, šio Protokolo Šalys. 4. Pasirašymo, ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo metu regioninė ekonominės integracijos organizacija pateikia generaliniam sekretoriui pareiškimą, nurodydama šio Protokolo reglamentuojamus klausimus, dėl kurių jos valstybės narės, kurios pasirašė šį Protokolą arba kurios yra jo Šalys, yra perdavusios kompetenciją tai organizacijai, ir bet kuriuos svarbius tos kompetencijos apribojimus. Regioninė ekonominės integracijos organizacija nedelsdama generaliniam sekretoriui praneša apie pareiškime pagal šią straipsnio dalį nurodytos kompetencijos pasiskirstymo pakeitimus, įskaitant naujus kompetencijos perdavimus. Apie visus tokius pareiškimus generalinis sekretorius praneša pagal šio Protokolo 24 straipsnį. 5. Daroma prielaida, kad valstybės, šio Protokolo Šalys, kurios yra regioninės ekonominės integracijos organizacijos, kuri yra šio Protokolo Šalis, valstybės narės, turi kompetenciją visais šio Protokolo reglamentuojamais klausimais, dėl kurių apie kompetencijos perdavimus tai organizacijai nebuvo aiškiai pareikšta ar pranešta pagal 4 dalį. 20 STRAIPSNIS Įsigaliojimas 1. Šis Protokolas įsigalioja praėjus dvylikai mėnesių nuo tos dienos, kai 10 valstybių arba pasirašo jį be ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo išlygos, arba generaliniam sekretoriui deponuoja ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentus.. 2. Valstybei, kuri šį Protokolą ratifikuoja, priima, patvirtina ar prie jo prisijungia jau įvykdžius 1 dalyje nustatytas įsigaliojimo sąlygas, šis Protokolas įsigalioja praėjus trims mėnesiams nuo tokios valstybės atitinkamo dokumento deponavimo dienos, bet ne anksčiau, negu šis Protokolas įsigaliojo pagal 1 dalį. 21 STRAIPSNIS Denonsavimas 1. Šį Protokolą kiekviena valstybė, jo Šalis, gali denonsuoti bet kuriuo metu, kai šis Protokolas įsigalioja tai valstybei. 2. Denonsuojama deponuojant denonsavimo dokumentą generaliniam sekretoriui. 3. Denonsavimas įsigalioja praėjus dvylikai mėnesių nuo denonsavimo dokumento deponavimo generaliniam sekretoriui arba ilgesniam laikotarpiui, jei toks laikotarpis nurodytas denonsavimo dokumente. 4. Tarp valstybių, šio Protokolo Šalių, tai, kad kuri nors iš jų denonsavo Konvenciją pagal jos 25 straipsnį, jokiu būdu negali būti aiškinama kaip Konvencijos su šiuo Protokolu padarytais pakeitimais denonsavimas 22 STRAIPSNIS Peržiūrėjimas ir keitimas 1. Organizacija gali sušaukti konferenciją šiam Protokolui peržiūrėti ar pakeisti. 2. Organizacija sušaukia valstybių, šio Protokolo Šalių, konferenciją šiam Protokolui peržiūrėti ar pakeisti, jei to prašo ne mažiau kaip vienas trečdalis valstybių, šio Protokolo Šalių. 23 STRAIPSNIS Atsakomybės ribų keitimas 1. Nepažeidžiant 22 straipsnio nuostatų, šiame straipsnyje nustatyta speciali procedūra yra taikoma tik keičiant Konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, 3 straipsnio 1 dalyje, 4a straipsnio 1 dalyje, 7 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnyje nustatytas ribas. 2. Ne mažiau kaip pusės, bet visais atvejais ne mažiau kaip šešių valstybių, šio Protokolo Šalių, prašymu kiekvieną pasiūlymą keisti Konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, 3 straipsnio 1 dalyje, 4a straipsnio 1 dalyje, 7 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnyje nustatytas ribas, įskaitant išskaičiuotinus dydžius, generalinis sekretorius išplatina visoms Organizacijos narėms ir visoms valstybėms, šio Protokolo Šalims. 3. Kiekvienas taip, kaip pirmiau apibūdinta, pasiūlytas ir išplatintas pakeitimas pateikiamas Organizacijos Teisės komitetui (toliau ( Teisės komitetas) apsvarstyti ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo jo išplatinimo dienos. 4. Visos valstybės, Konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, Šalys, Organizacijos narės ir nesančios narėmis, turi teisę dalyvauti Teisės komiteto posėdžiuose, kai svarstomi ir tvirtinami pakeitimai. 5. Pakeitimai patvirtinami Teisės komitete, išplėstame, kaip nustatyta 4 dalyje, dviejų trečdalių dalyvaujančių ir balsuojančių valstybių, Konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, Šalių, balsų dauguma, jei balsavimo metu dalyvauja ne mažiau kaip pusė valstybių, Konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, Šalių. 6. Remdamasis pasiūlymu keisti ribas, Teisės komitetas atsižvelgia į įvykių patirtį, ypač į jų padarytos žalos dydį, piniginių verčių pokyčius ir pasiūlyto pakeitimo poveikį draudimo išlaidoms. 7. a) Joks ribų pakeitimas pagal šį straipsnį negali būti svarstomas praėjus mažiau kaip penkeriems metams nuo tos dienos, kai buvo galima pasirašyti šį Protokolą, arba mažiau kaip penkeriems metams nuo ankstesnio pagal šį straipsnį priimto pakeitimo įsigaliojimo. b) Jokia riba negali būti padidinta taip, kad viršytų Konvencijoje su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, nustatytą ribą atitinkantį dydį, padidintą šešiais procentais per metus, apskaičiuotą remiantis nuo tos dienos, kai buvo galima pasirašyti šį Protokolą, priskaičiuotu pamatiniu dydžiu. c) Jokia riba negali būti padidinta taip, kad viršytų Konvencijoje su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, nustatytą ribą atitinkantį dydį, padaugintą iš trijų. 8. Apie kiekvieną pagal 5 dalį patvirtintą pakeitimą Organizacija praneša visoms valstybėms, šio Protokolo Šalims. Pakeitimas yra laikomas priimtu pasibaigus aštuoniolikos mėnesių nuo pranešimo dienos laikotarpiui, nebent per tą laikotarpį ne mažiau kaip vienas ketvirtadalis valstybių, kurios pakeitimo patvirtinimo metu buvo valstybės, šio Protokolo Šalys, būtų pranešusios generaliniam sekretoriui, kad jos nepriima pakeitimo, o tuo atveju pakeitimas yra atmetamas ir netenka galios. 9. Kiekvienas pakeitimas, laikomas priimtu pagal 8 dalį, įsigalioja praėjus aštuoniolikai mėnesių nuo jo priėmimo. 10. Pakeitimas yra privalomas visoms valstybėms, šio Protokolo Šalims, jei jos nedenonsuoja šio Protokolo pagal 21 straipsnio 1 ir 2 dalis ne mažiau kaip prieš šešis mėnesius iki pakeitimo įsigaliojimo. Toks denonsavimas įsigalioja įsigaliojus pakeitimui. 11. Kai pakeitimas yra patvirtintas, bet dar nesibaigęs jos priėmimui skirtas aštuoniolikos mėnesių laikotarpis; valstybė, kuri tuo laikotarpiu tampa valstybe, šio Protokolo Šalimi, yra to pakeitimo saistoma, jei jis įsigalioja. Valstybė, kuri tampa valstybe, šio Protokolo Šalimi, pasibaigus tam laikotarpiui, yra saistoma bet kurio pakeitimo, priimto pagal 8 dalį. Šioje straipsnio dalyje nurodytais atvejais valstybė tampa pakeitimo saistoma, kai tas pakeitimas įsigalioja arba kai tai valstybei įsigalioja šis Protokolas, jei jis įsigalioja vėliau. 24 STRAIPSNIS Depozitaras 1. Šis protokolas ir jo pakeitimai pagal 23 straipsnį yra deponuojami Generaliniam Sekretoriui. 2. Generalinis sekretorius a) praneša visoms šį protokolą pasirašiusioms ar prie jo prisijungusioms valstybėms apie: i) kiekvieną naują pasirašymą ir kiekvieną ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumento deponavimą, nurodydamas jo datą ii) kiekvieną pareiškimą ir pranešimą pagal Konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, 9 straipsnio 2 ir 3 dalis, 18 straipsnio 1 dalį ir 19 straipsnio 4 dalį; iii) šio protokolo įsigaliojimą datą; iv) kiekvieną pasiūlymą keisti ribas, padarytą pagal šio Protokolo 23 straipsnio 2 dalį; (v) kiekvieną pakeitimą, kuris buvo priimtas pagal šio Protokolo 23 straipsnio 5 dalį; (vi) kiekvieną pakeitimą, laikomą priimtu pagal šio Protokolo 23 straipsnio 8 dalį, nurodydamas to pakeitimo įsigaliojimo datą pagal to straipsnio 9 ir 10 dalis; (vii) kiekvieno šio Protokolo denonsavimo dokumento deponavimą, nurodydamas jo įsigaliojimo datą; (viii) kiekvieną pranešimą, reikalingą pagal bet kurį šio Protokolo straipsnį; (b) perduoda oficialiai patvirtintas šio Protokolo kopijas visoms šį Protokolą pasirašiusioms ar prie jo prisijungusioms valstybėms. 3. Kai tik šis protokolas įsigalioja, depozitaras jo tekstą perduoda Jungtinių Tautų Organizacijos Generaliniam Sekretoriui, kad ji būtų įregistruota ir paskelbta pagal Jungtinių Tautų Chartijos 102 straipsnį. 25 STRAIPSNIS Kalbos Šio protokolo vienintelis originalas yra sudarytas arabų, kinų, anglų, prancūzų, rusų ir ispanų kalbomis, visi tekstai yra autentiški. PRIIMTA du tūkstančiai antrų metų lapkričio pirmą dieną Londone. TAI PATVIRTINDAMI, savo atitinkamų Vyriausybių tinkamai šiam tikslui įgalioti asmenys pasirašė šį Protokolą. ATĖNŲ KONVENCIJOS PRIEDAS DRAUDIMO AR KITOS FINANSINĖS GARANTIJOS LIUDIJIMAS DĖL ATSAKOMYBĖS UŽ KELEIVIŲ MIRTĮ IR KŪNO SUŽALOJIMĄ Išduotas pagal 2002 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažo vežimo jūra 4bis straipsnio nuostatas Laivo pavadinimas | Skiriamasis numeris arba šaukinys | TJO numeris | Įregistravimo uostas | Vežėjo, kuris faktiškai vykdo vežimą, pavadinimas ir visas pagrindinės verslo vietos adresas | Pažymima, kad pirmiau nurodytam laivui galioja draudimo polisas arba kita finansinė garantija, atitinkanti 2002 m. Atėnų konvencijos dėl keleivių ir bagažo vežimo jūra 4 bis straipsnio reikalavimus. Garantijos rūšis ........................................................................................................................... Garantijos trukmė ........................................................................................................................ Draudiko (-ų) ir (arba) garanto (-ų) pavadinimas ir adresas Pavadinimas ................................................................................................................................ Adresas ........................................................................................................................................ ...................................................................................................................................................... Šis liudijimas galioja iki .............................................................................................................. Išdavė ar patvirtino ...................................................................................................................... ...................................................................................................................... Vyriausybė (Visas valstybės pavadinimas) ARBA Šis tekstas turėtų būti vartojamas, kai valstybė, šio Protokolo Šalis, naudojasi 4 bis straipsnio 3 dalimi: Šį liudijimą kontroliuojant ............................................................... (visas valstybės pavadinimas) Vyriausybei išdavė .............................................................................. (institucijos ar organizacijos pavadinimas) (vieta) ........................................................................................ (data) ............................................... (išduodančio ar patvirtinančio pareigūno parašas ir pareigos) ............................................................................................................................................................... Pastabos: 1. Jei pageidaujama, prie valstybės pavadinimo gali būti pridedama nuoroda į šalies, kurioje liudijimas yra išduotas, kompetentingą valdžios instituciją. 2. Jei bendrą garantijos sumą sudaro garantijos ne iš vieno šaltinio, turėtų būti nurodomas kiekvienos iš jų dydis. 3. Jei garantija yra kelių formų, jos turėtų būti išvardijamos. 4. Grafoje „Garantijos trukmė“ turi būti nurodyta data, nuo kurios tokia garantija galioja. 5. Grafoje draudiko (-ų) ir (arba) garanto (-ų) „Adresas“ turi būti nurodoma draudiko (-ų) ir (arba) garanto (-ų) pagrindinė verslo vieta. Jei reikia, nurodoma verslo vieta, kur draudimas ar kita garantija yra sudaryti. TEISINĘ GALIĄ TURINTI FINANSINĖ PAŽYMA 1. PASIŪLYMO PAVADINIMAS: Pasiūlymas Europos Parlamento ir tarybos reglamentas dėl keleivių vežėjų jūra ir vidaus vandenimis atsakomybės nelaimingų atsitikimų atveju. 2. VEIKLA PAGRĮSTO VALDYMO IR BIUDŽETO SUDARYMO PAGAL VEIKLOS RŪŠIS SISTEMA Politikos sritis: Energetika ir transportas Veiklos sritys: Jūrų ir upių transportas, intermodalumas. 3. BIUDŽETO EILUTĖS 3.1 Biudžeto eilutės (veiklos eilutės ir atitinkamos techninės ir administracinės pagalbos eilutės (buvusios BA eilutės)), įskaitant pavadinimus: Netaikoma 3.2 Priemonės ir jos finansinio poveikio trukmė: netaikoma 3.3 Biudžetinės charakteristikos (jei reikia, įterpti eilučių): netaikoma Biudžeto eilutė | Išlaidų rūšis | Nauja | ELPA įnašas | Šalių kandidačių finansavimas | FP antraštė | PI/ NPI | DIF[7]/ NDIF[8] | TAIP/NE | TAIP/NE | TAIP/NE | Nr. […] | PI/ NPI | DIF/ NDIF | TAIP/NE | TAIP/NE | TAIP/NE | Nr. […] | 4. IŠTEKLIŲ APŽVALGA 4.1 Finansiniai ištekliai 4.1.1 Įsipareigojimų asignavimų (ĮA) ir mokėjimų asignavimų (MA) suvestinė mln. EUR (trijų dešimtųjų tikslumu) Išlaidų rūšis | Skirsnio Nr. | n metai | n +1 | n + 2 | n +3 | n +4 | n + 5 ir vėliau | Iš viso | Veiklos išlaidos[9] | Įsipareigojimų asignavimai (ĮA) | 8.1 | a | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | nėra | Mokėjimų asignavimai (MA) | b | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | nėra | Administracinės išlaidos, neviršijančios orientacinės sumos[10] | Techninė ir administracinė pagalba – NDIF- (NDA) | 8.2.4 | c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | nėra | BENDRA ORIENTACINĖ SUMA | Įsipareigojimų asignavimai | a+c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Nėra | Mokėjimų asignavimai | b+c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Nėra | Orientacinę sumą viršijančios administracinės išlaidos5 | Žmogiškieji ištekliai ir susijusios išlaidos (NDIF) | 8.2.5 | d | 0.054 | 0.054 | 0.054 | 0.054 | 0.054 | 0.054 | 0.324 | Administravimo išlaidos, nepriskiriamos žmogiškiesiems ištekliams ir susijusioms išlaidoms, neįskaičiuotos į orientacinę sumą (NDIF) | 8.2.6 | e | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Bendra orientacinė priemonės finansinių išlaidų suma Iš viso ĮA, įskaitant išlaidas žmogiškiesiems ištekliams | a+c+d+e | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Iš viso MA, įskaitant išlaidas žmogiškiesiems ištekliams | b+c+d+e | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Išsami informacija apie bendrą finansavimą Teisės akto pasiūlyme bendro finansavimo iš valstybių narių biudžeto numatyta nėra. Mln. EUR (trijų dešimtųjų tikslumu) Bendrą finansavimą teikianti įstaiga | n metai | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | n+5 ir vėliau | Iš viso | …………………… | f | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Iš viso ĮA, įskaitant bendrą finansavimą | a+c+d+e+f | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4.1.2 Suderinamumas su finansinėmis programomis Pasiūlymas atitinka esamas finansines programas. ( Atsižvelgiant į pasiūlymą, teks pakeisti atitinkamų finansinės perspektyvos išlaidų kategorijų programas. ( Įgyvendinant pasiūlymą gali tekti taikyti tarpinstitucinio susitarimo nuostatas6 (t. y. panaudoti lankstumo priemonę arba pertvarkyti finansinę perspektyvą). 4.1.3 Finansinis poveikis pajamoms: Pasiūlymas neturi finansinio poveikio pajamoms ( Pasiūlymas turi finansinį poveikį, poveikis pajamoms yra toks: Pastaba: Visa išsami su įtakos pajamoms skaičiavimo metodais susijusi informacija ir pastabos turėtų būti pateikti atskirame priede. Mln. EUR (trijų dešimtųjų tikslumu) Prieš veiklos pradžią [n-1 metai] | Padėtis, įgyvendinus priemonę | Iš viso žmogiškųjų išteklių | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5. CHARAKTERISTIKOS IR TIKSLAI 5.1 Trumpalaikiai ir ilgalaikiai darbai Reglamentas turi būti įgyvendintas per trumpą laikotarpį, kad keleiviams būtų galima suteikti tinkamą apsaugą. Naudojamas dviejų etapų metodas : pirma, valstybės narės ir Bendrija tampa 2002 m. Atėnų konvencijos susitariančiosiomis šalimis. Antra, Bendrija 2002 m. Atėnų konvenciją įtraukia į Bendrijos teisę. Tačiau akivaizdu, kad atsakomybės sistemų suderinimas yra labai plataus užmojo siekis. Šiuo klausimu reikia remtis 2002 m. Atėnų konvencija įdiegta sistema. Tačiau tą sistemą patobulinti būtina. 5.2 Bendrijai dalyvaujant sukurta pridėtinė vertė, pasiūlymo derėjimas su kitomis finansinėmis priemonėmis ir galima sinergija. Bendrijai tapus 2002 m. Atėnų konvencijos susitariančiąja šalimi Teisingumo teismui bus suteikta galimybė vienodai aiškinti šį protokolą– tarptautinė viešoji teisė tokios galimybės nesuteikia. 2002 m. Atėnų konvencijos įtraukimas acquis tai pat suteiks galimybę pasinaudoti palankiomis jos nuostatomis visų valstybių narių vidaus transporto ir vidaus vandenų transporto sektoriuje. Toks pat metodas buvo pritaikytas ir oro transporto srityje į acquis įtraukiant Monrealio konvenciją8. Pasinaudodama tokiu įtraukimo proga, Komisija pateikia keletą 2002 m. Atėnų konvencija įgyvendintą sistemą patobulinančių pakeitimų: tinkamas įrangos, skirtos asmenims su ribotomis judėjimo galimybėmis, kompensavimas, išankstinis mokėjimas už visus keleivius ir prievolė teikti informaciją visiems keleiviams. 5.3 Pasiūlymo tikslai, numatomi rezultatai ir susiję rodikliai veikla pagrįsto valdymo sistemos atžvilgiu (ABM) Tikslas – Europos Sąjungos lygmeniu sukurti vienodus teisinius civilinę atsakomybę reglamentuojančius pagrindus, aiškiau apibrėžiančius keleivių ir vežėjų teises ir pareigas. 5.4 Įgyvendinimo metodai (preliminarūs) Toliau pateikti metodą(-us), pasirinktą (-us) priemonei įgyvendinti9. ( Centralizuotas valdymas Tiesioginis Komisijos ( Netiesioginis, deleguojant : ( vykdomosioms agentūroms, ( Bendrijų įkurtoms įstaigoms, nurodytoms Finansinio reglamento 185 str. ( nacionalinė viešojo sektoriaus įstaiga(-os), teikianti(-čios) visuomenines paslaugas. ( Pasidalijamas arba decentralizuotas valdymas ( kartu su valstybėmis narėmis ( su trečiosiomis šalimis ( Bendras valdymas su tarptautinėmis organizacijomis (patikslinti) Atitinkami komentarai: Netaikoma. 6. STEBĖJIMAS IR VERTINIMAS Prireikus reglamentą įgyvendins nacionaliniai teismai. Europos saugios jūrų laivybos agentūra prisidės prie valstybių narių atliekamo reglamento įgyvendinimo priežiūros. 6.1 Įvertinimas 6.1.1 Ex-ante vertinimas Galimas priemonės poveikis: Poveikis keleiviams: Savaime suprantama, kad šio reglamento priėmimas naudingiausias bus keleiviams. Reikia pažymėti, kad iš daugelio diskusijų su šio verslo atstovais negalima padaryti išvados, kad dėl didesnių nei dabar kompensacijų mokėjimo neišvengiamai didės kelionių kainos. Poveikis verslui: Pavienių jūros transporto verslo veikėjų interesai sutampa, nes vežėjai (sudarantys sutartis su keleiviais) dažniausiai yra ir laivų savininkai, o pastarieji dažniausiai yra papildomo draudimo įstaigų (P&I clubs) steigėjai. Reikia pabrėžti, kad įgyvendinus Atėnų konvenciją net be jokių pakeitimų, poveikis verslui bus padarytas. Todėl verslo atstovai pareiškė susirūpinimą dėl jų nuomone pernelyg didelių Konvencijoje numatytų sumų. Be to, verslo atstovai pareikalavo, kad Konvencija būtų iš naujo persvarstyta, atsižvelgiant į specifinę terorizmo keliamą riziką. Poveikis institucijoms : Valstybėms, su kurių vėliava plaukioja laivas, ir uostus turinčioms valstybėms bus padarytas poveikis, nes jos privalės įdiegti finansinių garantijų pažymų išdavimo ir kontrolės sistemą. Tokia administracinė prievolė jau yra privaloma įgyvendinant Konvenciją, tačiau ji bus daug sudėtingesnė, kai bus priimti Komisijos siūlomi pakeitimai. 6.1.2 Priemonės, kurių buvo imtasi atlikus tarpinį arba ex-post vertinimą (panašios ankstesnės veiklos patirtis) Netaikoma. 6.1.3 Būsimų vertinimų sąlygos ir dažnumas Netaikoma. 7. PRIEMONĖS KOVAI SU SUKČIAVIMU Netaikoma 8. IŠSAMI INFORMACIJA APIE IŠTEKLIUS 8.1 Pasiūlymo tikslai, vertinant pagal jų finansines išlaidas : netaikoma Įsipareigojimų asignavimai mln. EUR (trijų dešimtųjų tikslumu) n metai | n+1 metai | n+2 metai | n+3 metai | n+4 metai | n+5 metai | Pareigūnai arba laikinas personalas[11] (06 01 01) | A*/AD | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | B*, C*/AST | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Personalas, finansuojamas[12] pagal XX 01 02 str. | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Kitas personalas, finansuojamas[13] pagal XX 01 04/05 str. | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | IŠ VISO | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8.2.2 Užduočių, susijusių su priemone, aprašymas. užduotys Netaikoma 8.2.3 Žmogiškųjų išteklių (numatytų teisės aktais) šaltiniai ( Šiuo metu programos valdymui skirtos pareigybės gali būti pakeistos arba joms skirtas laikas pratęstas. ( Pareigybės, preliminariai skirtos n metų MPS/PBP vykdyti. ( Pareigybės, kurių bus prašoma kitos MPS/PBP procedūros metu. ( Pareigybės, kurios bus perskirstytos, naudojant valdymo tarnybos išteklius (vidinis perskirstymas). ( Pareigybės, reikalingos n metams, tačiau nenumatytos tų metų MPS/PBP. 8.2.4 Kitos administracinės išlaidos, įskaičiuotos į orientacinę sumą (XX 01 04/05 – Administracinio valdymo išlaidos) mln. EUR (trijų dešimtųjų tikslumu) Biudžeto eilutė (numeris ir pavadinimas) | n metai | n+1 metai | n+2 metai | n+3 metai | n+4 metai | n+5 metai ir vėliau | IŠ VISO | 1. Techninė ir administracinė pagalba (įskaitant atitinkamas išlaidas personalui) | 0 | Vykdomosios agentūros[14] | 0 | Kita techninė ir administracinė pagalba | 0 | - intra muros | 0 | - extra muros | 0 | Iš viso techninei ir administracinei pagalbai | 0 | 8.2.5 Finansinės išlaidos žmogiškiesiems ištekliams ir susijusios išlaidos, neįskaičiuotos į orientacinę sumą mln. EUR (trijų dešimtųjų tikslumu) Žmogiškųjų išteklių rūšis | n metai | n+1 metai | n+2 metai | n+3 metai | n+4 metai | n+5 metai ir vėliau | Pareigūnai ir laikinas personalas (06 01 01) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Personalas, finansuojamas pagal XX 01 02 str. (pagalbinis personalas, deleguotieji nacionaliniai ekspertai, personalas, dirbantis pagal sutartis ir kt.) (nurodyti biudžeto eilutę) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Iš viso žmogiškiesiems ištekliams ir susijusioms išlaidoms (NEĮSKAIČIUOTOMS į orientacinę sumą) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Apskaičiuota – Pareigūnai ir laikinieji tarnautojai Netaikoma Apskaičiuota – Personalas, finansuojamas pagal XX 01 02 str. Netaikoma 8.2.6 Kitos administracinės išlaidos, neįskaičiuotos į orientacinę sumą mln. EUR (trijų dešimtųjų tikslumu) Metai n | n+1 metai | n+2 metai | n+3 metai | n+4 metai | n+5 metai ir vėliau | IŠ VISO | XX 01 02 11 01 – Misijos | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0* | XX 01 02 11 02 – Susitikimai ir konferencijos | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 06 01 02 11 03 – Komitetai[15] | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | XX 01 02 11 04 – Tyrimai ir konsultacijos | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | XX 01 02 11 05 – Informacinės sistemos | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2. Iš viso kitų administracinių išlaidų (XX 01 02 11) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3. Kitos administravimui priskiriamos išlaidos (patikslinti, nurodant biudžeto eilutę) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Iš viso administracinių išlaidų, nepriskiriamų žmogiškiesiems ištekliams ir susijusioms išlaidoms, (NEĮSKAIČIUOTOS į orientacinę sumą) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | * nedaro poveikio dabartiniam misijų biudžetui Apskaičiuota – Kitos administracinės išlaidos, neįskaičiuotos į orientacinę sumą Privalomosios išlaidos Netaikoma [1] OL C […], […], p. […]. [2] OL C […], […], p. […]. [3] OL C […], […], p. […]. [4] OL C […], […], p. […]. [5] Įterpti priimto Tarybos sprendimo paskelbimo nuorodą. [6] OL L 324, 2002 11 29, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Komisijos Reglamentu (EB) Nr. 415/2004 (OL L 68, 2004 3 6, p. 10). 7 OL L 208, 2002 8 5, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 724/2004 (OL L 129, 2004 4 29, p. 1). [7] Diferencijuoti asignavimai. [8] Nediferencijuoti asignavimai. [9] Išlaidos, nepriklausančios atitinkamos xx antraštinės dalies xx 01 skyriui. [10] Išlaidos pagal xx antraštinės dalies xx 01 04 straipsnį. 5 Į xx 01 skyrių įtrauktos išlaidos, išskyrus xx 01 04 ir xx 01 05 straipsnius. 6 Žr. tarpinstitucinio susitarimo 19 ir 24 punktus. 7 Jei būtina, t. y. jei veikla vykdoma ilgiau nei 6 metus, reikėtų pridėti papildomų skilčių. 8 Pirmiau minėtas Reglamentas (EB) Nr. 889/2002 9 Jei nurodomas daugiau nei vienas metodas, papildomą išsamią informaciją pateikti šio punkto atitinkamų komentarų skiltyje. 10 Kaip apibūdinta 5.3 skirsnyje. [11] Kurių išlaidos NEĮSKAIČIUOTOS į orientacinę sumą. [12] Kurių išlaidos NEĮSKAIČIUOTOS į orientacinę sumą. [13] Kurių išlaidos įskaičiuotos į orientacinę sumą. [14] Prie atitinkamos(-ų) vykdomosios(-ų) agentūros(-ų) reikėtų pateikti nuorodą į konkrečią teisinę galią turinčią finansinę pažymą. [15] Nurodyti komiteto tipą ir kuriai grupei jis priklauso.