LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 176/21

Pakeitimo paraiškos paskelbimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemų 50 straipsnio 2 dalies a punktą

(2016/C 176/08)

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą paraiškai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51 straipsnį.

PRODUKTO SU SAUGOMA KILMĖS VIETOS NUORODA ARBA SAUGOMA GEOGRAFINE NUORODA SPECIFIKACIJOS REIKŠMINGO PAKEITIMO PARAIŠKA

Paraiška dėl pakeitimo patvirtinimo pagal Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 53 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą

„MAROILLES“/„MAROLLES“

ES Nr. FR-PDO-0217–01378–28.9.2015

SKVN ( X ) SGN ( )

1. Pareiškėjų grupė ir teisėtas interesas

Syndicat du Maroilles 148, avenue du Général de Gaulle 02 260 La Capelle FRANCE Tel. +33 323975757, faks. +33 323975758 El. paštas: sfam@uriane.com

Grupę sudaro pieno gamintojai, ūkininkai, perdirbėjai ir „Maroilles“/„Marolles“ brandintojai. Todėl ji teisėtai gali pateikti pakeitimo paraišką.

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Prancūzija

3. Keičiamos produkto specifikacijos dalys

— ☐ Produkto pavadinimas — ☒ Produkto aprašymas — ☐ Geografinė vietovė — ☒ Kilmės įrodymas — ☒ Gamybos būdas — ☐ Ryšys su geografine vietove — ☒ Ženklinimas etiketėmis — ☒ Kita: duomenys apie kontrolės įstaigas, nacionaliniai reikalavimai

4. Pakeitimo (-ų) rūšis

— ☒ Produkto su registruota SKVN arba SGN specifikacijos pakeitimas, kuris nėra laikytinas nereikšmingu pagal Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 53 straipsnio 2 dalies trečią pastraipą. — ☐ Produkto su registruota SKVN arba SGN, kurio bendrasis (arba lygiavertis) dokumentas nepaskelbtas, specifikacijos pakeitimas, kuris negali būti laikomas nereikšmingu pagal Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 53 straipsnio 2 dalies trečią pastraipą

5. Pakeitimas (-ai)

Dalis „Produkto aprašymas“

Šioje dalyje nurodytas žaliavos pobūdis (gaminama tik iš karvės pieno), nes manoma, kad tai yra sudedamoji produkto aprašymo dalis. Todėl šis punktas iš dalies „Gamybos būdas“ perkeltas į dalį „Produkto aprašymas“.

Siekiant geriau identifikuoti produktą, nurodyta daugiau deskriptorių.

— Produkto išvaizda: šiek tiek netaisyklinga forma, ant paviršiaus gali matytis brandinimo indų žymės;

— Žievės išvaizda: vienodos spalvos ir daugiau ar mažiau drėgna;

— Įcentrinis brandinimas (iš išorės į vidų);

— Minkštimo išvaizda: žodžiai „aliejingas ir riebus“ ir „vienalytis“ išbraukiami, nes yra nekonkretūs ir netikslūs. Patikslinta leistina spalva (minkštimo spalva gali būti nuo baltos iki kreminės). Minkštime esama nedidelių mechaniškai ir dėl brandinimo susidariusių plyšių; liečiant jis lankstus, jo vidurys kietesnis, tačiau ilgai brandinant minkštėja;

— Jusliniai kriterijai: stiprus, šiek tiek amoniaku dvelkiantis, brandinimo rūsio, drėgnų plytų ir medžio kvapas; kiek sūrus pieniškas ir rūgusio pieno, riešutų ir svogūninių augalų skonis, šiek tiek rūgštokas ir kartokas minkštimas (pasibaigus minimaliam brandinimo laikotarpiui). Brandinant ilgiau, skonis tampa intensyvesnis ir tipiškas.

Patikslinti analitiniai kriterijai (riebalai ir sausoji medžiaga): riebalų kiekis išreikštas gramais (o ne procentine dalimi) 100 g visiškai išdžiūvusio sūrio, aprašytas sausųjų medžiagų kiekis: 100 gramų „Maroilles“/„Marolles“ sūrio yra ne mažiau kaip 50 gramų sausųjų medžiagų. Taip pat pažymima, kad 100 gramų „Maroilles“/„Marolles“ sūrio yra ne mažiau kaip 22,5 gramų riebalų.

Kadangi brandinimo laikas skiriasi priklausomai nuo dydžio, buvo nuspręsta, kad tai yra produkto aprašymo duomenys. Todėl šie duomenys iš dalies „Gamybos būdas“ perkelti į dalį „Produkto aprašymas“. Be to, ištaisyta klaida (tos klaidos santraukoje ir net įregistruotos specifikacijos santraukoje nebuvo), susijusi su nacionalinio teksto, susieto su ankstesne įregistruota specifikacija, perrašymu: minimalus „Maroilles“/„Marolles“ brandinimo laikotarpis yra ne 4, o 5 savaitės, arba 35 dienos. Be to, atsižvelgiant į praktiką, 7 dienomis pailgintas Mignon ir Quart dydžių sūrių brandinimas; dabar jo laikas yra atitinkamai 28 dienos ir 21 diena. Toks brandinimo laikas leidžia produktui geriau atskleisti savo juslines ir aromatines savybes.

Siekiant patikslinti įvairių dydžių sūrių aprašą, kiekvienas dydis, be vidinių formos matmenų, apibrėžiamas ir bendru sausųjų medžiagų svoriu ir brandinimo laiku (kuris, siekiant didesnio tikslumo, skaičiuojamas nuo šliužo fermento įdėjimo dienos ir išreiškiamas nebe savaitėmis, o dienomis):

— „Maroilles“/„Marolles“ – 360 g, 35 d.,

— „Maroilles“/„Marolles“, Sorbais – 270 g, 28 d.,

— „Maroilles“/„Marolles“, Mignon – 180 g, 28 d.,

— „Maroilles“/„Marolles“, Quart – 90 g, 21 d.

Be to, norint, kad patikrinimai būtų objektyvūs, sūrio matmenys nuo šiol pateikiami kaip vidiniai formų matmenys. Sūrių matmenų patikrinimas gali pasirodyti netikslus dėl sūrių deformacijos.

Dalis „Duomenys, kad produktas yra kilęs iš geografinės vietovės“

Patikslinti veiklos vykdytojų ataskaitų teikimo įpareigojimai. Šie pakeitimai yra susiję su nacionalinių teisės aktų ir taisyklių pasikeitimais. Visų pirma, numatyta veiklos vykdytojų identifikacija siekiant pripažinti jų gebėjimą laikytis produkto specifikacijos reikalavimų; taip pat numatytos deklaracijos, reikalingos saugoma kilmės vietos nuoroda žymimiems produktams, skirtiems parduoti, identifikuoti ir prižiūrėti.

Dalis „Gamybos būdo aprašymas“

Pieno gamyba. Pieninių karvių pašaras

Apibrėžtas terminas „pieninės karvės“ (pieningos ir užtrūkusios karvės). Tokia apibrėžtimi siekiama aiškiai nustatyti, apie kokius gyvulius kalbama, kai toliau specifikacijoje vartojama sąvoka „pieninės karvės“, taip išvengiant painiavos ir palengvinant patikrinimus.

— Gyvūnų ganymas

Nustatant minimalų metinį 170 dienų ganymo laikotarpį, patvirtinta pagrindinė ganymo vieta, kuri laikoma esminiu ryšio su geografine vietove elementu.

Minimalus vienai melžiamai karvei skirtas plotas yra 30 arų, iš kurių ne mažiau kaip 15 arų tinka ganymui, o papildomi 15 arų tinka ganymui arba žaliųjų pašarų tiekimui. Šiais su plotu susijusiais reikalavimais užtikrinama, kad didelę pieninių karvių pašarų dalį sudarytų žolė, ir atsižvelgiama į sklypų formą, išsidėstymą ir bandos dydį, nes galimų naudoti plotų ne visada pakanka, kad vienai pieninei karvei tektų 30 arų.

Siekiant atsižvelgti į pievose augančių augalų įvairovės poveikį produkto aromatų gausai, patvirtinama geografinės vietovės ūkių, gaminančių „Maroilles“/„Marolles“ gamybai skirtą pieną, savybė – krūmingumas:

— 90 linijinių metrų gyvatvorės viename pagrindinio pašarų ploto hektare; gyvatvore laikomas daugiausia iš lapuočių sudarytas darinys. Iš tiesų, gyvatvorių vaidmuo svarbus apsaugant pievas ir izoliuojant žolynus, juos saugant nuo staigių temperatūros pokyčių, išlaikant drėgmę ir skatinant augmenijos įvairovę, nuo kurios priklauso pieno kokybė. Gyvatvorės pienines karves taip pat saugo nuo vėjo ir saulės.

— minimalus 0,65 santykis tarp daugiamečių ganyklų ir laikinų ganyklų plotų sumos ir pagrindinio pašarų ploto siekiant užtikrinti, kad ne mažiau kaip du trečdalius pagrindinio pašarų ploto sudarytų daugiametės ar laikinos ganyklos. Kai kuriems veiklos vykdytojams, pareiškusiems prieštaravimą dėl vienos iš šių nuostatų (15 arų ganyklos vienai pieninei karvei, 90 linijinių metrų gyvatvorės viename hektare, minimalaus 0,65 santykio) per nacionalinę prieštaravimo procedūrą ir atitinkantiems Reglamento Nr. 1151/2012 15 straipsnio 4 dalyje numatytas sąlygas, suteiktas pereinamasis laikotarpis, kuris baigiasi 2020 m. birželio 30 d.

— Pieninių karvių racionas

Siekiant įtvirtinti nuostatą, kad pašarą sudaro daugiausia žoliniai augalai, nustatyta, kad žolės dalis (apskaičiuota pagal stambiųjų pašarų sausąsias medžiagas) racione vidutiniškai yra ne mažesnė kaip 65 % ganymo laikotarpiu ir niekada negali būti mažesnė kaip 25 %. Patikslinama, kad šią žolės dalį gali sudaryti ganyklų žolė, žalieji pašarai ar šienas, kuriame sausųjų medžiagų yra daugiau kaip 35 %.

Sudarytas leidžiamų naudoti stambiųjų pašarų sąrašas. Tai yra tradiciškai toje geografinėje vietovėje vartojami pašarai, jie sudaro ne mažiau kaip 60 % viso paros raciono sausųjų medžiagų.

Koncentruotų pašarų kiekis negali viršyti 1 800 kg sausųjų medžiagų vienai pieninei karvei per metus. Specifikacijoje pateikiamas šiuose pašaruose leidžiamų naudoti komponentų sąrašas.

— Apsirūpinimo pašarais autonomija

Siekiant stiprinti ryšį su geografine vietove, patikslinta, kad ne mažiau kaip 80 % stambiuosiuose pašaruose esančių sausųjų medžiagų, kurias suvartoja viena pieninė karvė per metus, yra iš geografinės vietovės.

Sūrio gamyba

Ši dalis yra iš esmės papildyta – apibūdintas technologinis „Maroilles“/„Marolles“ gamybos procesas. Joje siekiama patikslinti, kokia veikla atspindi praktinę gamintojų patirtį ir nustatomos tikslinės vertės, kuriomis užtikrinamos produkto ypatybės.

— Naudojamas pienas

Siekiant išvengti kitokios pieno perdirbimo praktikos naudojimo, patikslinti pieno perdirbimo būdai: žalias, apdorotas termiškai, pasterizuotas. Apdoroti leidžiama tik termiškai.

Saugant tradicinį gamybos būdą, ypač žievės spalvą, kuri išgaunama naudojant brevibacterium linens (raudonos spalvos fermentą), naudoti dažiklius draudžiama. Taip pat patikslinta, kad nugriebti pieną leidžiama, tačiau standartizuoti baltymais draudžiama: pieno sudėties koregavimas apsiriboja nugriebimu.

— Perdirbimas

Siekiant išvengti pieno kokybės pablogėjimo, nustatomas 72 val. laikotarpis nuo seniausio melžimo iki gamybos pradžios (fermentų sėja).

Technologinis procesas prieš šliužo fermento įdėjimą aprašytas laikantis faktinės praktikos: išankstinis rūgštinimo etapas su pieno fermentais, kurių dauguma yra mezofiliniai, ir galimybė piene pasėti specifinių brandinimo bakterijų.

Nustatytos siektinos vertės fermentavimo metu (rūgštingumas – nuo 18 iki 24 °D, pieno temperatūra – nuo 32 iki 38 °C), nes dėl jų įmanoma aprašyti technologinį produkto procesą.

Patikslintas šliužo fermento pobūdis. Jis gaunamas iš veršelių šliužo fermento, todėl draudžiama naudoti augalinius ar mikrobinius šliužo fermentus. Taip pat nustatytos naudojama dozė: 18–30 ml šliužo fermento 100 l pieno, 520 g/l chimozino šliužo ekstraktui.

Žodžiai „rūgpienis padalijamas ir neplaunamas“ išbraukiami ir pakeičiami tikslesniais:

— terminas „neplaunamas“ pakeičiamas technine sąvoka „laktozę pašalinti draudžiama“;

— terminas „padalijamas“ pakeičiamas terminu „pašalinama sutrauka“ – taip tiksliau aprašomas gamintojų naudojamas būdas, atsižvelgiant į praktiką. Taip pat nurodoma, kad „sutraukos pašalinimas“ atliekamas „prieš formavimą“.

Žodis „savaiminis“, kuriuo apibūdinamas nuvarvinimas, išbraukiamas ir pakeičiamas tikslesniais žodžiais „nuvarvinimas formoje (…)“. Minimalus laikotarpis nuo formavimo iki išėmimo iš formų yra 16 valandų, per kurias sūris apverčiamas ne mažiau kaip 3 kartus patalpoje, kurios temperatūra ne žemesnė kaip 16 °C. Šios siektinos vertės atitinka dabartinę praktiką, susijusią su nuvarvinimu.

Taip pat patikslintas sūdymo etapas:

— žodžiai „sausa druska“ išbraukiami ir pakeičiami tą pačią prasmę turinčiais žodžiais „sausas sūdymas“ – taip pabrėžiama sūdymo technika, o ne druskos ypatybė;

— Skaitant įregistruotos specifikacijos tekstą galima buvo pagalvoti, kad sūdymo etapas apima du periodus, nes gamintojai taiko skirtingus metodus – „sausą sūdymą, sausą sūdymą ir sūrymą arba tik sūrymą.“

Baigiant technologinio proceso aprašą iki brandinimo, nustatoma minimali nuvarvinimo (levuration) etapo trukmė – 48 val.; jam pasibaigus sūris patalpinamas į brandinimo rūsį. Remiantis nusistovėjusia praktika patikslinama, kad šis etapas vyksta specialioje, tam tikslui skirtoje patalpoje, siekiant kontroliuoti pirmąjį rūgštingumo sumažinimo etapą auginant mieles ir pelėsį; tai lemia sėkmingą antrojo brandinimo etapo sėkmę – raudonojo fermento susidarymą.

Brandinimas

Norint susisteminti brandinimo sąlygas, dėl kurių produktas įgauna specifinių savybių,

— aprašytos brandinimo rūsių dangos – plikos plytos ir akmenys ar higieniniu požiūriu inertiškos medžiagos;

— remiantis faktine praktika, nustatytos brandinimo sąlygos: minimali 90 % drėgmė ir 9–16 °C temperatūra;

— aprašytos su sūriais atliekamos operacijos: bent jau valymas, po to, priklausomai nuo produkto brandos, valymas ir (arba) plovimas sūriame tirpale, kuriame gali būti pasėta paviršiaus pelėsio kultūrų, kurias daugiausia sudaro brevibacterium linens. Išbraukta nuostata „Žievė keletą kartų plaunama sūdytu vandeniu“, nes su sūrio paviršiumi atliekamos operacijos aprašytos tiksliau.

Išbraukta nuostata „Sūrio brandinimo laikas priklauso nuo sūrio dydžio ir yra ne mažiau kaip dvi savaitės mažų sūrių atveju ir ne mažiau kaip keturios savaitės“, nes brandinimo laikas kiekvienam sūrių dydžiui nurodytas 2 dalyje „Produkto aprašymas“.

Išbraukta nuostata „Brandinimo metu atsiradęs oranžinis atspalvis yra susijęs tik su natūraliais raudonaisiais fermentais“, nes punkte „Sūrio gamyba – naudojamas pienas“ patikslinama, kad dažiklius naudoti draudžiama ir paaiškinama, kas yra „natūralus raudonasis fermentas“ – brevibacterium linens.

Dalis „Ženklinimas etiketėmis“

Išbraukta nuoroda į INAO logotipą; ji pakeista reikalavimu nurodyti Europos Sąjungos AOP (SKVN) simbolį.

Patikslinta, kad be visų sūrių žymėjimui taikomų įstatymais numatytų įrašų naudoti bet kokius apibūdinamuosius žodžius ar kitus įrašus šalia kilmės nuorodos pavadinimo draudžiama; leidžiama naudoti tik prekės ženklus arba papildomą informaciją, kuri turi būti naudojama laikantis sąlygų, nustatytų dalyje „Produkto aprašymas“.

Dalis „Kita“

Kontrolės įstaigų duomenys: atnaujinti oficialių įstaigų pavadinimai ir adresai.

Nacionaliniai reikalavimai: remiantis minėta nacionaline kilmės vietos nuorodų kontrolės sistemos reforma, įterpta lentelė, kurioje nurodyti pagrindiniai kontroliuotini specifikacijos punktai ir jų vertinimo metodai.

BENDRASIS DOKUMENTAS

„MAROILLES“/„MAROLLES“

ES Nr. FR-PDO-0217–01378–28.9.2015

SKVN ( X ) SGN ( )

1. Pavadinimai

„Maroilles“/„Marolles“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Prancūzija

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas

3.1. Produkto rūšis

1.3 klasė. Sūriai

3.2. Produkto, kurio pavadinimas nurodytas 1 punkte, aprašymas

„Maroilles“/„Marolles“ yra tik iš karvės pieno pagamintas kvadratinis minkštas sūris su nuplauta vienalyte raudonai oranžinės spalvos žieve, jis gali būti šiek tiek netaisyklingos formos. Ant paviršiaus matomos brandinimo indų žymės. Minkštimo spalva yra nuo baltos iki kreminės, jame esama nedidelių mechaniškai ar dėl brandinimo susidariusių plyšių, liečiant minkštimas yra lankstus.

„Maroilles“/„Marolles“ yra kvadrato, kurio kraštinės ilgis – 12,5–13 cm (vidiniai formų matmenys), formos ir įvairių dydžių su papildomais pavadinimais: Sorbais – 12–12,5 cm; Mignon – 11–11,5 cm ir Quart – 8–8,5 cm.

Minimalus brandinimo laikotarpis, skaičiuojamas nuo šliužo fermento įdėjimo dienos, yra:

— 35 dienos „Maroilles“/„Marolles“ atveju,

— 28 dienos „Maroilles“/„Marolles“Sorbais ir Mignon atveju,

— 21 diena „Maroilles“/„Marolles“Quart atveju.

100 g visiškai išdžiūvusio sūrio yra ne mažiau kaip 45 g riebalų ir ne mažiau kaip 50 gramų sausųjų medžiagų, arba 100 g sūrio yra ne mažiau kaip 22,5 g riebalų.

„Maroilles“/„Marolles“ pasižymi stipriu, šiek tiek amoniaku dvelkiančiu, brandinimo rūsio, drėgnų plytų ir medžio kvapu, kiek sūriu pienišku ir rūgusio pieno, riešutų ir svogūninių augalų skoniu, šiek tiek rūgštoku ir kartoku minkštimu (pasibaigus minimaliam brandinimo laikotarpiui). Brandinant ilgiau, sūrio skonis tampa intensyvesnis ir tipiškas.

3.3. Pašarai (taikoma tik gyvūniniams produktams) ir žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams)

Pieninės karvės ganyklose turi ganytis ne mažiau kaip 170 dienų per metus, kiekvienai karvei skiriama ne mažiau kaip 30 arų ploto, iš jų bent 15 arų tinka ganymui; šienas gali būti duodamas kaip papildomi pašarai.

Ganymo laikotarpiu žolė vidutiniškai sudaro bent 65 % sausosios stambiųjų pašarų medžiagos. Per metus žolės dalis dienos racione negali sudaryti mažiau kaip 25 % sausosios stambiųjų pašarų medžiagos.

Papildomas koncentruotų pašarų kiekis negali viršyti 1 800 kg sausųjų medžiagų vienai pieninei karvei per metus.

Ne mažiau kaip 80 % sausosios stambiųjų pašarų medžiagos gaunama iš geografinės vietovės. Kitos pieninių karvių pašarams skirtos žaliavos taip pat gali būti auginamos geografinėje vietovėje, ypač kai ūkyje auga kultūros. Tačiau dėl gana nedidelio geografinės vietovės ploto ir dėl to, kad ūkiai gamina ne visas šias žaliavas, nereikalaujama, kad koncentruoti pašarai būtų auginami geografinėje vietovėje. Apskaičiuoto 7 000 kg sausųjų medžiagų vienai pieninei karvei, iš kurių 1 800 kg koncentruotų pašarų, suvartojimo atveju geografinėje vietovėje išaugintų pašarų dalis sudaro ne mažiau kaip 59 %.

3.4. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje

Bendrojo dokumento 4 dalyje aprašytoje geografinėje vietovėje gaminamas pienas, gaminami ir brandinami sūriai.

3.5. Specialios produkto, kurio pavadinimas nurodytas, pjaustymo, trynimo, pakavimo ir kt. taisyklės

—

3.6. Specialios produkto registruotu pavadinimu ženklinimo etiketėmis taisyklės

Etiketėje pateikiamas nuorodos pavadinimas, užrašomas raidėmis, kurių dydis sudaro bent jau du trečdalius didžiausių ant etiketės esančių raidžių, ir Europos Sąjungos SKVN simbolis.

Jei yra papildomų duomenų, jie pateikiami prie kilmės vietos nuorodos pavadinimo.

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas

Šiaurės departamentas: Aibes, Anor, Aulnoye-Aymeries, Avesnelles, Avesnes-sur-Helpe, Bachant, Baives, Bas-Lieu, Bazuel, Beaufort, Beaurepaire-sur-Sambre, Beaurieux, Bérelles, Berlaimont, Beugnies, Boulogne-sur-Helpe, Bousignies-sur-Roc, Cartignies, Catillon-sur-Sambre, Choisies, Clairfayts, Cousolre, Damousies, Dimechaux, Dimont, Dompierre-sur-Helpe, Dourlers, Eccles, Eclaibes, Ecuélin, Eppe-Sauvage, Étroeungt, Felleries, Féron, Flaumont-, Floursies, Floyon, Fontaine-au-Bois, Fourmies, Glageon, Grand-Fayt, Haut-Lieu, Hecq, Hestrud, La Groise, Landrecies, Larouillies, Le Favril, Leval, Lez-Fontaine, Limont-Fontaine, Liessies, Locquignol, Marbaix, Maroilles, Monceau-Saint-Waast, Moustier-en-Fagne, Noyelles-Sur-Sambre, Obrechies, Ohain, Ors, Petit-Fayt, Pommereuil, Pont-sur-Sambre, Preux-aux-Bois, Prisches, Quievelon, Rainsars, Ramousies, Rejet-de-Beaulieu, Robersart, Solre-le-Château, Solrinnes, Trélon, Saint-Aubin, Sains-du-Nord, Saint-Hilaire-sur-Helpe, Saint-Rémy-Chaussée, Sars-Poteries, Sassegnies, Sémeries, Semousies, Taisnières-en-Thiérache, Wallers-en-Fagne, Wattignies-la-Victoire, Waudrechies, Wignehies, Willies.

Eno departamentas: Any-Martin-Rieux, Archon, Aubenton, Autreppes, Bancigny, Barzy-en-Thiérache, Beaumé, Bergues-sur-Sambre, Besmont, Brunehamel, Boué, Bucilly, Buire, Burelles, Buironfosse, Braye-en-Thiérache, Chigny, Clairfontaine, Coingt, Cuiry-lès-Iviers, Crupilly, Dagny-Lambercy, Dohis, Dorengt, Englancourt, Effry, Éparcy, Erloy, Esquéhéries, Étréaupont, Etreux, Fesmy-le-Sart, Flavigny-le-Grand-et-Beaurain, Fontaine-lès-Vervins, Fontenelle, Froidestrées, Gercy, Gergny, Grandrieux, Gronard, Guise, Harcigny, Hary, Haution, Hirson, Houry, Iron, Iviers, Jeantes, La Bouteille, La Capelle, La Flamengrie, La Hérie, Laigny, Landouzy-la-Cour, Landouzy-la-Ville, La Neuville-lès-Dorengt, La-Vallée-au-Blé, Lavaqueresse, Lemé, Le-Nouvion-en-Thiérache, Lerzy, Les Autels, Leschelles, Le-Sourd, Leuze, Logny-lès-Aubenton, Lugny, Luzoir, Malzy, Marly-Gomont, Martigny, Monceau-sur-Oise, Mondrepuis, Mont-Saint-Jean, Morgny-en-Tiérache, Nampcelles-la-Cour, Neuve-Maison, Ohis, Oisy, Origny-en-Thiérache, Papleux, Parfondeval, Plomion, Prisces, Proizy, Résigny, Rocquigny, Rogny, Romery, Sommeron, Sorbais, Saint-Algis, Saint-Clément, Saint-Michel, Thenailles, Vervins, Villers-lès-Guise Voulpaix, Watigny, Wiège-Faty, Wimy.

5. Ryšys su geografine vietove

Geografinės vietovės ypatumai

„Maroilles“/„Marolles“ geografinė vietovė sutampa su Tjerašo kraštu, esančiu į pietus nuo Aveno rajono (Šiaurės departamente) ir į šiaurę nuo Verveno rajono (Eno departamente). Kraštovaizdis labai savitas, tai tikra krūmokšnių tėvonija, esanti tarp Šiaurės lygumos ir kreidinės Pikardijos plynaukštės. Tjerašui ypač būdingi su gyvatvorėmis susimaišę žolynai.

Tjerašas pasižymi vidutiniu reljefu – stačiais ir trumpais žole ir medžiais (daugiausia uosiais ir skroblais) apaugusiais šlaitais ir gausiais krituliais (daugiau nei 900 mm per metus). Geologiniai dariniai – kreidos periodo mergelis ir molingos lioso sąnašos – palaiko santykinai pastovią drėgmę ir temperatūrą. Šioje molingoje, riebioje ir vandeniui nepralaidžioje dirvoje gausiai suvešėjo įvairiausi augalai.

Atvirame gausius kritulius atnešantiems vakarų vėjams Tjeraše drėgna dar ir dėl vandeniui nelaidaus dirvožemio; tai palanki sąlyga žolei augti. Tačiau tokio augimo tempas nėra pastovus ir derlius būna nevienodas.

1930 m. Albertas Ledantas pieno pramonės nacionaliniame kongrese atkreipė dėmesį į „gamtines Tjerašo savybes – visų pirma į jo dirvožemį ir drėgną klimatą, kurį reguliuoja miškai, žoliniai augalai ir gausios užuovėją suteikiančios gyvatvorės.“

Kalbant apie žmogiškuosius veiksnius, „Maroilles“/„Marolles“ yra neginčijamai susijęs su VII a. įkurta Saint-Humbert de Maroilles abatija, kurios turtas buvo sukauptas daugiausia dabartinėse Aveno ir Verveno teritorijose.

XIX a. Tjeraše suklesti gyvulių auginimas, imamos intensyviau naudoti ganyklos, jomis paverčiant kultūrų plotus, iš dalies apsuptus gyvatvorėmis. Kadangi šieno iš ganyklų atsargos būdavo nepastovaus dydžio, Tjerašo žemdirbiai, vadinami herbagers, naudodavo kitus vietoje pagamintus pašarus (šiaudus, vėliau – kukurūzus) ir iš šalutinių žemės ūkio gamybos produktų – žlaugtų, cikorijų šaknų, runkelių masės – gautus pašarus. Šiandien pieninių karvių, kurių pienas naudojamas gaminant „Maroilles“/„Marolles“, auginimas vis dar atitinka tuos kriterijus.

„Maroilles“/„Marolles“ iš pradžių buvo gaminamas tik ūkiuose. Ūkiuose būdavo į pietvakarius orientuoti, drėgni, gerai vėdinami nuosaikių temperatūrų rūsiai, iškloti plytomis, kartais Belgijos akmeniu. Šios sąlygos buvo palankios raudonos spalvos fermentui ant ūkyje pagaminto sūrio atsirasti. Nuo XIX a. pabaigos sūrių brandintojai nebrandintus sūrius perka vietiniuose turguose ar ūkiuose ir juos brandina savo rūsiuose. Šiandien rūsiuose išlaikytos tokios pačios sąlygos arba jos sukuriamos modernesniuose įrenginiuose. Brandintojai sūrius nuolat prižiūri, priklausomai nuo jų brandinimo stadijos valo ir (arba) plauna (daugiau ar mažiau sūriu vandeniu su fermentais ar be jų), kad kuo greičiau užsiveistų ir imtų daugintis fermentai ir kad ant paviršiaus neliktų pelėsio (daugiausia mėlynojo).

Produkto ypatumai

„Maroilles“/„Marolles“ yra minkštas, fermentinis kvadrato formos sūris su nuplauta žieve, kraštinės ilgis – 12,5–13 cm. Jis taip pat parduodamas mažesniais dydžiais – Sorbais, Mignon ir Quart.

„Maroilles“/„Marolles“ pasižymi:

— vienalyte raudonai oranžine žieve,

— minkštu minkštimu,

— intensyviu ir savitu kvapu, šiek tiek primenančiu amoniako kvapą,

— kiek sūriu pienišku ir rūgusio pieno, riešutų ir svogūninių augalų skoniu, šiek tiek rūgštoku ir kartoku minkštimu (pasibaigus minimaliam brandinimo laikotarpiui). Ilgėjant brandinimo laikotarpiui, šios savybės tampa vis labiau ir labiau ryškesnės ir tipinės.

Priežastinis ryšys

Būdingomis geografinės vietovės aplinkos savybėmis paaiškinamas ne tik ganymas net vasaros laikotarpiu, bet ir žemės pažliugimas ir sunkumai tam tikrais laikotarpiais išleisti gyvulius į ganyklas. Dėl gausių kritulių pjauti žolę ir sandėliuoti šieną yra sudėtinga. Nepaisant šių nepatogumų, Tjerašas yra pieno gamybos regionas. Gaminant kitus vietinius pašarus užtikrinama, kad karvės turėtų pašaro tuo metu, kai ganyklos žolė yra neprieinama ar kai jos neužtenka. Krūmynai puikiai tinka pašarų gamybai ir gyvulių ganymui. Gyvatvorės saugo nuo staigių temperatūros pokyčių ir leidžia palaikyti drėgmės lygį. Be to, jos atlieka svarbų vaidmenį kalbant apie augmenijos įvairumą, todėl turi įtakos sūrio kokybei.

Būdinga „Maroilles“/„Marolles“ kvadrato forma atsiranda naudojant tradicines kvadratines formas, kurios buvo gaminamos naudojant kietą medieną iš geografinės vietovės (buką, uosį); tokią medieną sunku sulenkti – kitaip, nei medieną, naudotą kituose sūrio gamybos regionuose, kur buvo gaminami apvalūs sūriai.

Dėl drėgno geografinės vietovės klimato, leidžiančio brandinimo rūsiuose palaikyti tam tikras sąlygas, ir sūrių brandintojų kompetencijos išgaunama vienalytė raudonai oranžinės spalvos žievė, atsiradusi dėl raudonojo fermento; ji daro įtaką būdingam „Maroilles“/„Marolles“ skoniui ir kvapui.

Taigi „Maroilles“/„Marolles“ iš tiesų yra su savo gamybos vietove susijęs sūris, kaip matyti iš 1955 m. liepos 17 d.Château-Thierry Pirmosios instancijos teismo sprendimo pagrindimo: „šiame regione pagaminto sūrio vertė kyla iš to, kad naudojamas žalias pienas, regionui būdinga mikroflora ir ypatingi brandinimo rūsiai, kuriuose sūris įgyja tokią išvaizdą ir tokį ypatingą skonį, kurių negalima išgauti kituose regionuose.“

Nuoroda į paskelbtą specifikaciją

(Šio reglamento 6 straipsnio 1 dalies antra pastraipa)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-d2d8b040-611d-4631-94ed-6dc1141858c6/telechargement

(1) OL L 343, 2012 12 14, p. 1.