LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 311/38

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl vartotojų apsaugos ir tinkamo labai didelio įsiskolinimo problemos sprendimo siekiant užkirsti kelią socialinei atskirčiai (tiriamoji nuomonė)

2014/C 311/06

Pranešėja Reine-Claude Mader

2013 m. gruodžio 6 d. raštu, vadovaudamasis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 304 straipsniu, Graikijos nuolatinis atstovas Europos Sąjungoje Theodoros Sotiropoulos paprašė Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto parengti tiriamąją nuomonę dėl

Vartotojų apsaugos ir tinkamo labai didelio įsiskolinimo problemos sprendimo siekiant užkirsti kelią socialinei atskirčiai.

Kadangi darbas skubus, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas savo 498-ojoje plenarinėje sesijoje, kuri įvyko 2014 m. balandžio 29–30 d. (2014 m. balandžio 29 d. posėdis), pagrindine pranešėja paskyrė Reine-Claude Mader ir priėmė šią nuomonę 164 nariams balsavus už, 12 – prieš ir 4 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 EESRK skiria ypač didelį dėmesį labai didelio įsiskolinimo problemai, kuri dėl finansų krizės, padidėjusių pragyvenimo išlaidų ir naudojimosi grynųjų pinigų paskolomis dar labiau išaugo. Komitetas kelete nuomonių jau nurodė, kad būtina imtis veiksmų Europos lygmeniu.

1.2 Jis pažymėjo, kad nors reiškinio priežastys nustatytos, nėra parengta jokios bendros labai didelio įsiskolinimo sąvokos apibrėžties ir nėra būdų susidaryti tikslų vaizdą apie padėtį valstybėse narėse. Todėl Komitetas prašo priimti bendrą apibrėžtį.

1.3 Ją turėtų sudaryti šios dalys: i) namų ūkis – svarbus matavimo vienetas labai dideliam įsiskolinimui apskaičiuoti; ii) finansiniai įsipareigojimai; iii) neformalūs įsipareigojimai šeimoje arba bendruomenėje; iv) neišgalėjimas mokėti; v) labai didelis struktūrinis įsiskolinimas; vi) deramas gyvenimo lygis ir vii) nemokumas.

1.4 EESRK pabrėžia, kad vartotojų apsaugos klausimas turi būti įtrauktas į visas vidaus rinkos kūrimui skirtas priemones.

1.5 Labai didelio įsiskolinimo problema turi būti sprendžiama užtikrinant švietimą, prevenciją, taikant specialias procedūras, kurios padėtų įsiskolinusįjį vėl integruoti į normalų ekonominį gyvenimą.

1.6 Todėl reikia turėti išsamią informaciją apie labai didelio namų ūkių įsiskolinimo problemą ir įgyvendinti veiksmingas priemones.

1.7 Finansinis švietimas visų pirma turėtų vykti mokyklose, taip pat turėtų būti prieinamas bet kada ir bet kokiai auditorijai. Todėl EESRK remia informavimo kampanijas, kuriose turėtų dalyvauti visi suinteresuotieji subjektai, kad būtų galima užtikrinti patirties papildomumą. Jis pabrėžia, kad vartotojų ir šeimų asociacijos atlieka ypač svarbų vaidmenį skleidžiant informaciją ir suteikiant pagalbą jos prašantiems.

1.8 Kai kuriose valstybėse narėse imtasi priemonių labai didelio įsiskolinimo prevencijai ir problemoms spręsti, tačiau jos skiriasi. EESRK mano, kad visose valstybėse narėse turi būti nustatyta atitinkama vienoda procedūra, grindžiama Pagrindinių teisių chartijos 38 straipsniu, SESV 114 arba netgi SESV 81 straipsniu ir remiantis Komisijos pasiūlyme dėl direktyvos pateiktais bendraisiais principais. Tai konkrečiai parodytų Parlamento siekį spręsti Europos piliečių problemas.

1.9 Šie principai turi nustatyti greitas ir nemokamas procedūras, sustabdyti persekiojimą, kai pradėta procedūra siekiant užkirsti kelią labai dideliam įsiskolinimui, patikrinti skolas, išsaugoti pagrindinę gyvenamąją vietą, taikyti vienodas sąlygas užtikrinimo priemonių neturintiems kreditoriams, numatyti galimybę nurašyti skolas pačiais sudėtingiausiais įsiskolinimo atvejais ir prievolę palikti pakankamai lėšų labai įsiskolinusiam asmeniui, kad jis galėtų deramai tenkinti kasdienius savo poreikius siekiant kuo greičiau vėl integruoti vartotoją į ekonominį ir socialinį gyvenimą.

1.10 Komitetas taip pat primena, kad didelę reikšmę teikia naudojimuisi bankininkystės paslaugomis, kuris turi būti paliktas įsiskolinusiems asmenims, kad būtų išvengta bet kokios socialinės atskirties.

1.11 Siekiant kovoti su labai dideliu įsiskolinimu taip pat reikia nustatyti Europos kovos su piktnaudžiavimu didelėmis palūkanų normomis sistemą.

1.12 Tačiau vien tik įvedus labai didelio įsiskolinimo problemos sprendimo priemones nepavyks sumažinti didelio įsiskolinimo atvejų skaičiaus. Kartu turi būti numatytos priemonės namų ūkių ir finansiniam švietimui gerinti, o tam būtina skirti reikiamų lėšų.

1.13 Galiausiai Komitetas atkreipia dėmesį į tai, kad labai didelio įsiskolinimo negalima valdyti nesilaikant teisės aktų. Todėl primena, kad remia „atsakingo skolinimo“ koncepciją, kuri reiškia, kad tiek paslaugos teikėjai, tiek ir gavėjai elgiasi sąžiningai ir etiškai.

2. Įžanga

2.1 2013 m. savo socialinių investicijų dokumentų rinkinyje (1) Komisija konstatavo, kad nuo krizės pradžios labai padaugėjo gyventojų iškraustymo atvejų ir benamių, ir kad labai didelis įsiskolinimas yra viena iš tokios padėties priežasčių.

2.2 Labai didelio įsiskolinimo reiškinys paplito devintojo dešimtmečio pradžioje apimdamas vis daugiau gyventojų, neaplenkdamas jokios socialinės ir profesinės kategorijos.

2.3 Didelio įsiskolinimo nebegalima laikyti „impulso ir aistros“ apimto asmens problema. Šis reiškinys – tai dabartinės socialinės ir visuomeninės krizės išraiška.

2.4 2013 m. Europos centrinis bankas konstatavo, kad daugiau negu pusė euro zonos gyventojų buvo įsiskolinę finansų įstaigoms (2).

2.5 Šio tyrimo duomenimis, labai didelis įsiskolinimas dažniausiai susidaro netikėtai praradus pajamas, ypač netekus darbo, susirgus, išsituokus ar netgi pradėjus pernelyg daug vartoti (3).

2.6 Po Danijos, kuri 1984 m. įvedė kompleksinę priemonę labai didelio fizinių asmenų įsiskolinimo problemoms spręsti, Prancūzija buvo antroji valstybė Europoje, kuri ėmėsi panašių priemonių 1989 m. gruodžio 31 d. išleidusi įstatymą dėl fizinių asmenų ir namų ūkių sunkumų, susijusių su labai dideliu įsiskolinimu, prevencijos ir sprendimo (4).

2.7 Didelis įsiskolinimas būdingas visoms valstybėms narėms, skiriasi tik mastas, kuris, prasidėjus daugelio šalių ekonomiką destabilizavusiai finansų krizei, dar labiau išaugo. Svarbu spręsti šią problemą, kadangi visi ekonominės veiklos vykdytojai patiria finansines šio reiškinio pasekmes; įmonės, ypač MVĮ, nusilpo dėl nemokiais tapusių klientų nesumokėtų skolų.

2.8 Ši problema šiuo metu kelia dar didesnį nerimą, kadangi ji užklumpa skurdžius dirbančiuosius, bedarbius, kurie yra sukaupę nesumokėtų sąskaitų už būtinas paslaugas, pavyzdžiui, energiją, vandenį, draudimą ir telefono ryšį arba vėluoja mokėti nuomos mokestį, viduriniosios klasės gyventojus dėl kokio nors įvykio jų gyvenime, taip pat pensininkus, kurių pensijos sumažintos dėl vykdomos taupymo politikos arba kurie finansiškai remia savo artimuosius (5). Labai didelio įsiskolinimo priežastys nustatytos. Tai nedarbas, mažų garantijų darbas, tam tikros šeiminės aplinkybės. Akivaizdu, kad sunkiausia nepilnų šeimų padėtis. Ją tam tikrais atvejais gali lemti gyvenimo aplinkybės, skyrybos, separacija, mirtis, liga arba negalia, susijusi su didelėmis sveikatos priežiūros išlaidomis. Kai kuriose valstybėse narėse labai didelis registracijos į universitetus mokestis taip pat yra viena iš didelio jaunimo įsiskolinimo priežasčių.

2.9 Neseniai išaugęs labai didelis įsiskolinimas apima ir kitą sociologinę kategoriją – viduriniosios klasės asmenis, kurie neteko darbo ir privalo mokėti didelius nekilnojamojo turto mokesčius už būstą, neturėdami perspektyvos greitu metu rasti naują darbą.

2.10 Taigi, tarp įsiskolinusių asmenų kategorijų ir pačiose kategorijose didelio įsiskolinimo priežastys ir pasekmės labai skiriasi.

2.11 Didelio įsiskolinimo pavojų sustiprina asimetrija tarp pajamų didėjimo ir pragyvenimo išlaidų augimo. Pastarąjį lemia gyvenimo būdo pokyčiai, nacionalinės griežto taupymo priemonės, kylančios kainos už kasdienes paslaugas, pavyzdžiui, energiją, būstą, elektroninius ryšius, telefono paslaugas, transportą, taip pat finansinės išlaidos.

2.12 Pertekliaus visuomenėje labai didelį įsiskolinimą dažnai taip pat lemia kreditai siekiant kompensuoti pajamų trūkumą, įsigyti prekių ir paslaugų. Jais naudotis skatina agresyvios ir klaidinančios reklamos kampanijos. Todėl reikėtų pažymėti, kad blogiausia yra įsiskolinusių pažeidžiamųjų asmenų padėtis, kadangi būdami nepakankamai mokūs jei negali naudotis visomis kredito formomis. Šios visuomenės grupės raginamos naudotis brangiausiomis grynųjų pinigų paskolų tipo formulėmis, kurios dažna susietos su įvairių veiklos vykdytojų už labai dideles palūkanas išduodamomis kortelėmis.

2.13 Dažnai tokio pobūdžio kredito kortelės paštu atsiunčiamos į namus su prierašu, pavyzdžiui, sveikiname laimėjus paskolą be palūkanų, nesilaikant vartotojo informavimo ir apsaugos taisyklių. EESRK prašo griežtai reglamentuoti tokių kortelių galiojimo trukmę ir didžiausią naudojimo sumą (6).

2.14 Ypatingą dėmesį derėtų skirti nekilnojamojo turto ir vartojimo kredito palūkanoms. Kai kurios paskolos suteikiamos už kintamas, neribotas palūkanas, kurios dėl padėties rinkoje gali labai smarkiai pasikeisti.

2.15 Kartais, teisinantis tuo, kad siekiama užtikrinti namų ūkių mokumą, pasitaiko, kad kai kurios paskolos teikiamos už progresyviai didėjančias palūkanas, tikintis, kad didės ir pajamos, kurios dėl tam tikrose šalyse atlyginimams taikomų viršutinių ribų ar net atlyginimų mažinimo krizės sąlygomis taip ir nepadidėjo.

2.16 Be to, kadangi ši sritis nesuderinta Europos lygmeniu, kai kuriose valstybėse narėse palūkanų dydis nėra reguliuojamas.

2.17 Tam tikriems labai įsiskolinusiems namų ūkiams, turintiems nesumokėtų skolų ar grąžintinų paskolų, gresia didesnis socialinės atskirties pavojus. Jiems gali būti nutrauktas pagrindinių paslaugų teikimas, jie gali būti iškraustyti iš būsto, dėl šio neužtikrintumo jiems gali iškilti kliūčių prireikus sveikatos priežiūros paslaugų. Pavyzdžiui, 2012 m. Ispanijoje buvo daugiau nei 75 000 labai įsiskolinusių gyventojų, t. y. 16,7 proc. daugiau nei 2011 m. (7)

2.18 Nors labai didelio įsiskolinimo priežastys valstybėse narėse skiriasi, iš principo galima sutarti dėl pagrindinių šio reiškinio priežasčių. Tik nėra būdų deramai tiksliai įvertinti padėtį Europos lygmeniu, kaip pabrėžta ankstesnėse Komiteto nuomonėse (8). Iš tiesų nėra jokios informacijos Europos mastu. Be to, visų pirma reikėtų susitarti, kas vadinama „labai dideliu įsiskolinimu“ ir kokiais kriterijais bei metodais jį vertinti.

2.19 Komitetas jau atkreipė į tai dėmesį ir rekomendavo parengti žaliąją knygą pateikiant veiklos sprendimų ir pradėti e. konsultacijas.

2.20 Todėl EESRK pageidautų, kad Europos lygmeniu būtų parengta bendra darbinė labai didelio įsiskolinimo apibrėžtis ir kad ji būtų grindžiama faktu, jog vartotojas negali susidoroti su visomis savo skolomis, koks bebūtų jų ir įsipareigojimų pobūdis. Nesant apibrėžties, kuri padėtų tiksliai įvertinti šį įvairialypį reiškinį, valstybių veiksmai gali būti beprasmiai.

2.21 Komitetas remia pasiūlymą nepanaudojant papildomų biudžeto lėšų įsteigti Europos labai didelio įsiskolinimo observatoriją, kuri apjungtų jau sukauptą ir veiksmingą nacionalinio lygmens praktiką.

2.22 Galiausiai EESRK mano, kad šią problemą reikėtų spręsti iš anksto, užtikrinant finansinį švietimą, kadangi tai būtina priemonė atsakingam ir kontroliuojamam vartojimui ugdyti.

3. Bendra darbinė labai didelio įsiskolinimo apibrėžtis

3.1 Remiantis 2008 m. vasario mėn. paskelbtu tyrimu (9), kuriame pateikiama apibrėžčių ir priemonių, priimtų labai didelio įsiskolinimo problemoms spręsti aštuoniolikoje valstybių narių ir vienoje Europos laisvosios prekybos asociacijos šalyje (10), bendra apžvalga, nėra bendro sutarimo dėl labai didelio įsiskolinimo apibrėžties, kadangi šis reiškinys suprantamas skirtingai.

3.2 Europos Komisijos Sveikatos ir vartotojų reikalų generalinio direktorato prašymu parengtoje 2013 m. statistinėje analizėje pabrėžiama, kad labai didelis įsiskolinimas yra sudėtingas, įvairialypis ir kintantis reiškinys (11).

3.3 Europos Taryba (12) taip pat yra atkreipusi dėmesį į tai, kad šis reiškinys gali būti susijęs su paskolos grąžinimu ir nuolatinėmis problemomis apmokėti sąskaitas.

3.4 Iš įvairių šaltinių matyti, kad daugeliu atvejų matavimo vienetas – namų ūkis. Beveik pusė nacionalinių apibrėžčių siejama su įsiskolinimo trukme arba jo struktūriniu pobūdžiu. Daugumoje jų nurodomas gebėjimas laikytis sutartinių įsipareigojimų.

3.5 Taigi kai kurie iš šių bendrų veiksnių gali būti bendru pagrindu.

3.6 EESRK mano, kad bendroje darbinėje labai didelio įsiskolinimo apibrėžtyje turi būti atsižvelgta į šiuos veiksnius: — namų ūkį, kaip svarbų labai didelio įsiskolinimo matavimo vienetą (13), — sutartinius finansinius įsipareigojimus. Jie apima būsto, vartojimo kreditą, sąskaitas už telefono ir skaitmeninį ryšį, pagrindines paslaugas (vanduo, šildymas, elektra, sveikatos priežiūra ir pan.), būsto nuomą, einamąsias išlaidas (maisto produktai, transportas, mokslas), — neformalūs įsipareigojimai šeimai arba bendruomenei. EESRK pabrėžia, kad labai svarbu atsižvelgti į šį kriterijų, kadangi kalbant apie labai didelio įsiskolinimo reiškinį jis tampa vis svarbesnis. — negalėjimą mokėti. Labai įsiskolinęs namų ūkis neturi lėšų einamosioms išlaidoms ir negali vykdyti savo sutartinių ir neformalių įsipareigojimų, — struktūrinį įsiskolinimą. Tai laiko kriterijus, skirtas spręsti turimas nuolatines finansines problemas. — deramą gyvenimo lygį. Namų ūkis turi būti pajėgus laikytis savo sutartinių ir neformalių finansinių įsipareigojimų nemažindamas minimalių gyvenimo išlaidų, kad išlaikytų savo gyvenimo lygį, — nemokumą. Namų ūkis negali pagerinti savo finansinės padėties pasitelkdamas savo finansinį ir nefinansinį turtą.

4. Labai didelio įsiskolinimo prevencija

4.1 Finansinis švietimas ir atsakingas vartojimas

4.1.1 Vien tik įvedus teisinę priemonę labai didelio įsiskolinimo problemoms spręsti nepavyks sumažinti didelio įsiskolinimo atvejų. Būtina laikytis kompleksinio požiūrio. Turi būti įgyvendinamos prevencinės priemonės siekiant kiek įmanoma išvengti didelio įsiskolinimo.

4.1.2 Poreikis užtikrinti finansinį švietimą – dažna finansinių įstaigų diskusijų tema, tačiau tam neskiriami reikiami ištekliai. Norint tuo įsitikinti, pakanka palyginti reklamai ir finansiniam švietimui skiriamas sumas.

4.1.3 Tarp rekomenduojamų priemonių EESRK jau yra nurodęs poreikį vykdyti švietimą apie tvarų vartojimą (14). Komitetas mano, kad finansinis švietimas yra būtinas, kadangi jis padeda tinkamai valdyti asmeninį biudžetą ir išvengti didelio įsiskolinimo.

4.1.4 EESRK pabrėžia, kad nei vienoje iš pirmiau minėtų aštuoniolikos valstybių narių prevencinio švietimo nevykdo vienas paslaugų teikėjas. Komitetas norėtų, kad Europos Sąjunga įdiegtų skelbiamus tikslus atitinkančią švietimo sistemą.

4.1.5 Jis prašo finansinį švietimą įtraukti į mokyklų mokymo programas. Šiuo požiūriu atkreipia dėmesį į tai, kad mokymas turi būti pritaikomas atsižvelgiant į adresatų amžių ir žinias, kad atitiktų jų poreikius.

4.1.6 Komisija taip pat turėtų skatinti valstybes nares numatyti nacionalines finansinio švietimo programas, kurias vykdytų mokytojai arba viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės subjektai, ir geriau informuoti apie Europos lygmeniu esamas priemones.

4.1.7 EESRK mano, kad būtina stiprinti informavimo ir viešinimo kampanijas finansų tema, kad švietimas pasiektų visas visuomenės grupes. Tokias kampanijas, Komiteto manymu, turi organizuoti įvairūs socialiniai ir ekonominiai dalyviai, valdžios institucijos, NVO, profesinės federacijos, vartotojų federacijos. Siekiant bendro intereso iš esmės reikia pasinaudoti įvairių informacijos šaltinių papildomumu. Beje, kai kurios piliečiams prieinamas programas parengusios šalys pripažįsta tokios informacijos poreikį.

4.1.8 Komiteto manymu, taip pat svarbu, kad asmenys, norintys nuolat lengvai gauti informaciją, patarimus, pagalbą valdyti biudžetą arba spręsti problemas, su kuriomis jie gali susidurti savo kredito įstaigoje ar bendraudami su paslaugų teikėju ar administracija, turėtų tokią galimybę. Šiuo požiūriu Komitetas mano, kad būtina remti gerai piliečių poreikius išmanančių ir jiems padedančių vartotojų asociacijų jau atliktą darbą tiek organizuojant informacinius susitikimus, tiek nemokamai bendraujant su susijusiais asmenimis ir jiems padedant, bei šia patirtimi pasinaudoti.

4.1.9 Galiausiai įsiskolinimo negalima valdyti nesilaikant teisės aktų dėl vartojimo, būsto kredito ir nesąžiningos komercinės veiklos (nesąžiningos sąlygos, klaidinanti reklama, agresyvi rinkodara) (15) nuostatų formos ir turinio.

4.2 Užkirsti kelią labai dideliam įsiskolinimui skatinant atsakingą skolinimą ir taikant atgrasančias sankcijas sektoriaus darbuotojams už įpareigojimų teikti informaciją pažeidimą

4.2.1 Sektoriaus darbuotojai turi atsakingai elgtis jau skelbdami pasiūlymus ir reklamos tekstus, taip pat teikdami patarimus ir paaiškinimus paskolos sutartis sudarantiems vartotojams. Būtina atsižvelgti į kiekvieno asmens individualius poreikius ir tenka apgailestauti, kad iki šiol tokia elgsena netapo įprasta praktika nepaisant galiojančių teisės aktų ir daugelyje šalių priimtų elgesio kodeksų. Kalbant apie paskolas užsienio valiuta, susijusią riziką, taip pat apie paskolą laiduojantį asmenį ar sutuoktinį, kurie netiesiogiai prisiima įsipareigojimus, finansinių produktų skaidrumas ir informacijos aiškumas turi tapti taisykle neatsižvelgiant į tai, kokia priemonė bus naudojama.

4.2.2 EESRK pritaria sąvokai „atsakingas skolinimas“, kadangi pagal ją atsakomybė tenka visoms sutartį sudarančioms šalims (16). Registrais užtikrinama paskolų teikimo kontrolė taip pat prisideda prie atsakingo skolinimo įtvirtinimo.

4.2.3 Susiklosčius sudėtingoms aplinkybėms, EESRK mano, kad ypatingas dėmesys turi būti skiriamas asmens duomenų tvarkymui.

4.3 Apsaugoti nuo labai didelio įsiskolinimo nustatant taisykles kredito sutartims ir ypač kredito sektoriaus darbuotojams

4.3.1 Direktyvoje 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių (17) valstybės narės įpareigojamos taikyti reikalavimą kreditoriams ar kredito tarpininkams savo reklamos skelbimuose teikti aiškią informaciją vartotojui, kad jis galėtų palyginti pasiūlymus; direktyvoje taip pat nurodoma, kokius svarbiausius finansinius duomenis būtina įtraukti į sutartį.

4.3.2 Šios direktyvos, kuria siekiama užtikrinti vartotojo informavimą, nepakanka siekiant užkirsti kelią per dideliems įsiskolinimams.

4.3.3 Veiksminguose šią sritį reglamentuojančiuose teisės aktuose turi būti numatytos sektoriaus darbuotojų ir vartotojų švietimo priemonės.

4.3.4 Kai kurios valstybės narės taiko daugiau priemonių, nei numatyta minėtoje direktyvoje, pavyzdžiui, reikalavimą vartojimo kredito sutartyje įspėti vartotoją dėl tam tikrų piktnaudžiavimo atvejų ar jam priminti teisę gauti išsamią amortizavimo lentelę.

4.3.5 EESRK prašo parengti griežtesnius ir platesni užmojo reikalavimus nustatantį teisės aktą nei Direktyva 2006/114/EB dėl klaidinančios ir lyginamosios reklamos (18) ir uždrausti tam tikros formos klaidinančią ar neteisingą reklamą, visų pirma kai ja kreipiamasi į pažeidžiamus ar jau nepajėgiančius grąžint skolų vartotojus (19).

4.4 Kovoti su piktnaudžiavimu aukštomis palūkanų normomis

4.4.1 Europos vartotojai būtų geriau apsaugoti, jei būtų nustatyta Europos palūkanų normų sistema. Svarbiausia kovos su piktnaudžiavimu palūkanų normomis priemonė – tai nustatyti maksimalią procentinę bendros kredito sumos dalį, apimančią visas palūkanas ir su sutartimi susijusias išlaidas taikant žinomą metodą, pagal kurį skaičiuojama bendra kredito kainos metinė norma, kuri priklauso nuo kredito tipo ir paskolos sumos.

4.4.2 Šioje srityje padėtis Europos valstybėse labai skirtinga (20).

4.4.3 Paprastai fiziniams asmenims taikomos kredito apsaugos priemonės, tačiau kai kuriose šalyse kreditų įmonėms palūkanų normų nustatymo sistemos visiškai liberalizuotos. Tik Prancūzijoje ir Italijoje šios sistemos yra kontroliuojamos.

4.4.4 Daugelyje valstybių palūkanų normų nustatymo kontrolė vykdoma remiantis ne teisės normomis, o teismų praktika. Tai pasakytina apie Didžiąją Britaniją ir Ispaniją.

4.4.5 Vokietijoje teismai piktnaudžiavimo aukštomis palūkanų normomis atvejus vertina remdamiesi kiekvieną mėnesį Vokietijos banko skelbiamu palūkanų normos rinkoje vidurkiu. Skirtumas laikomas labai dideliu, jei palūkanų norma dvigubai viršija rinkos vidurkį.

4.4.6 Italijoje, kaip ir Prancūzijoje, palūkanų normos reguliuojamos įstatymu. Maksimali palūkanų norma peržiūrima kiekvieną ketvirtį. Tačiau palūkanų norma laikoma perviršyta, jei ji yra daugiau kaip 50 proc. didesnė už bankų taikomą palūkanų normos vidurkį.

5. Labai didelio įsiskolinimo problemos sprendimas

5.1 Daugelyje valstybių narių sukurtos teisinės procedūros labai dideliam įsiskolinimui suvaldyti. Nors ir nėra palyginamųjų ar statistinių 28 valstybių narių teisės aktų tyrimų, remiantis turimais duomenimis galima daryti išvadą, kad bendras labai didelio įsiskolinimo problemos sprendimo tikslas – padėti namų ūkiams išvengti socialinės atskirties ir sutekti jiems galimybę, kai tai įmanoma, mokėti skolas pagal savo pajėgumus. Kai kuriose sistemose numatytas dalinis arba visiškas skolos nurašymas, kai labai daug įsiskolinusio asmens padėtis yra nepataisoma. Taip jam suteikiama dar viena galimybė.

5.2 Įmonių bankroto teisėje, dėl kurios EESRK yra parengęs nuomonę, numatytas įdomus šio problemos sprendimo būdas (21).

5.3 Daugumoje Europos valstybių sukurtos labai didelio įsiskolinimo atvejams taikomos teisminės procedūros, kurios skiriasi pagal skolų pobūdį ir paskolų suteikimo sąlygas.

5.3.1 Pagal šias procedūras teisėjas gali įpareigoti labai daug įsiskolinusius asmenis laikytis skolos mokėjimo skolintojams plano. Prieš priimant sprendimą paprastai vyksta „draugiškos“ derybos, kurių metu įvairios šalys bando susitarti dėl preliminaraus skolos mokėjimo plano ir, jei pavyksta sutarimą pasiekti, planas pateikiamas teisėjui patvirtinti (22).

5.3.2 Be teisėjo sprendimo, pagal šias procedūras gali būti numatyta skirti teismo tarpininką (Belgijoje – skolų susigrąžinimo tarpininkas, Nyderlanduose – teismo administratorius), kuriam pavesta surinkti skolinių įsipareigojimų dokumentus, juos patikrinti, surinkti informaciją apie įsiskolinusių asmenų gyvenimo sąlygas ir turtą, prireikus nustatyti, kokios pajamos būtinos šių asmenų einamosioms išlaidoms, užtikrinti, kad likusi pajamų dalis bus skirta atsiskaitymui su kreditoriais, parduoti dalį turto, parengti skolos mokėjimo planą, kontroliuoti jo vykdymą ir stebėti, ar įsiskolinusieji asmenys jį sąžiningai vykdo (23).

5.3.3 Šiuo klausimu EESRK pabrėžia, kad Europoje reikėtų laikytis nuostatos: gyvybiškai svarbus turtas negali būti areštuojamas ir parduodamas už mažą kainą.

5.3.4 Daugeliu atveju prasidėjus procedūrai užtikrinimo priemonių neturintis kreditorius negali tęsti turto ar pajamų išieškojimo iš skolininkų, dėl kurių pradėta procedūra. Skolininkai, suprantama, negali dar labiau įsiskolinti, nes gali prarasti galimybę pasinaudoti skolų sureguliavimo procedūra.

5.3.5 Komitetas mano, kad šių procedūrų suvienodinimas padėtų apsaugoti vartotojus nuo socialinės atskirties pavojaus, tačiau šios procedūros turi būti greitos, paprastos ir nemokamos įsiskolinusiems asmenims, kurių padėtis ir taip jau sudėtinga.

5.3.6 Be to, prasidėjus procedūrai turėtų būti sustabdytas teismo bylos nagrinėjimas, kad kreditoriai negalėtų daryti spaudimo.

5.3.7 EESRK atkreipia dėmesį, kad būtina numatyti laiko skoloms patikrinti siekiant užtikrinti įvairių šalių teises.

5.3.8 Komitetas pabrėžia, kad kai kuriose šalyse su pagrindine gyvenamąja vieta susijusių skolų atvejai nagrinėjami atskira tvarka, kad būtų išvengta šeimų iškeldinimo iš jų būsto. Jis pritaria tokiai tvarkai ir mano, kad ji turėtų būti taikoma sistemingai siekiant išvengti šeimų socialinės atskirties, nes tai yra vienas svarbiausių visuomenės interesų.

5.3.9 Komitetas siūlo ypač sudėtingais įsiskolinimo atvejais, siekiant išvengti socialinės atskirties pavojaus, numatyti dalinį arba visišką skolos nurašymą.

5.3.10 EESRK mano, kad vykdant labai didelio įsiskolinimo atvejams taikomą procedūrą neturėtų būti sustabdomos galimybės naudotis būtiniausiomis banko paslaugomis, kadangi jos būtinos ekonominiam ir socialiniam gyvenimui.

5.3.11 Komitetas pabrėžia, kad turi būti skiriama pakankamai išteklių šioms priemonėms įgyvendinti, kad kiekvieną atvejį būtų galima nagrinėti individualiai. Todėl mano, kad būtų naudinga sukurti pagalbos sistemą ir padėti žmonėms, kuriems reikia pagalbos.

6. Užtikrinti aukštą vartotojų apsaugos lygį siekiant prisidėti prie bendrosios rinkos stiprinimo

6.1 EESRK mano, kad siekiant šio tikslo ir dar stipresnės bendrosios rinkos visose valstybėse narėse turi būti nustatyta vienoda procedūra, grindžiama Pagrindinių teisių chartija, SESV 114 ir netgi SESV 81 straipsniu ir remiantis svarbiausiais principais, kuriuos Komisija galėtų apibrėžti direktyvoje atsižvelgdama į toliau pateikiamas pastabas.

6.2 Komitetas pabrėžia, kad dalis pasiūlytų veiksmų jau įgyvendinama kai kuriose valstybėse ir kad reikėtų juos įgyvendinti platesniu mastu.

6.3 Pagalbos priemonės labai daug įsiskolinusiems asmenims

6.3.1 Konsultavimas finansinių paslaugų ir vartojimo klausimais, bankų ir kredito įstaigų įpareigojimas teikti konsultacijas, taip pat pagalba biudžeto valdymo klausimais dažnai yra nepakankamos ar įsiskolinusių asmenų poreikių neatitinkančios priemonės. Nacionalinės valdžios institucijos turėtų sunkumų turintiems asmenims teikti socialinės pagalbos paslaugas; tai leistų skubiai padėti ar užtikrinti nemokamą teisinę pagalbą jos prašantiems asmenims. Valstybės narės galėtų paremti vartotojų apsaugos asociacijų teikiamą teisinę pagalbą ir oficialiai ją įteisinti.

6.3.2 Būtų galima numatyti teikti socialinę pagalbą ypač sudėtingais didelio įsiskolinimo atvejais, kad asmuo galėtų sumokėti už suvartotą elektros energiją ir dujas, būstą, maitintis, naudotis sveikatos paslaugomis, išmokėti kreditoriams skolas ar bent jau jų dalį.

6.3.3 Be to, turėtų būti sukurtas mechanizmas, kuris leistų įvertinti konkrečią įsiskolinusių asmenų padėtį, patikrinti, ar sumos, kurias reikalaujama sumokėti, yra nustatytos teisėtai, derėtis su kreditoriais dėl skolos išmokėjimo plano ar padėtų spręsti kitus klausimus, pavyzdžiui, pasirengti teismo procedūroms, informuoti piliečius apie jų teises ir pareigas.

7. Labai didelių įsiskolinimų observatorija

7.1 EESRK siūlo įsteigti Europos labai didelių įsiskolinimų observatoriją nepanaudojant papildomų biudžeto lėšų. Ši observatorija veiklą vykdytų remdamasi jau veikiančiomis nacionalinėmis sistemomis ir padėtų išspręsti patikimų šiuo metu trūkstamų statistinių duomenų problemą, taip pat išsamiai ištirti labai didelio įsiskolinimo priežastis, nustatyti su šia problema susiduriančių asmenų kategorijas, palyginti padėtį ir šios problemos sprendimo priemones valstybėse narėse, įvertinti šio reiškinio raidą.

7.2 Observatorijos veiklą galėtų papildyti tinklas, kuriame galėtų dalyvauti ir keistis gerąją patirtimi visi suinteresuotieji subjektai.

7.3 Siekiant spręsti labai didelio vartotojų įsiskolinimo problemą ir užkirsti kelią socialiniai atskirčiai būtinas kompleksinis požiūris. Neįmanoma veiksmingai spręsti šios problemos atskirais ir Europos lygmeniu nesuderintais veiksmais. Būtinas dar glaudesnis vartotojų, viešosios valdžios institucijų ir įmonių bendradarbiavimas, kad būtų sukurti daugiau galimybių suteikiantys ir veiksmingesni problemos sprendimo metodai.

7.4 Observatoriją galėtų sudaryti už atskirus klausimus – duomenų rinkimą, esamas teisines sistemas, informavimą ir švietimą – atsakingi padaliniai.

7.5 Observatorijos nariais galėtų būti viešojo ir privataus sektorių atstovai. Privačiajam sektoriui galėtų atstovauti nacionalinių ir Europos profesinių ir vartotojų asociacijų nariai, dirbantys įvairiuose ekonominės veiklos sektoriuose ir įvairiose geografinėse vietovėse, dalyvaujantis sprendžiant labai didelio įsiskolinimo problemas. Jie aktyviai dalyvautų observatorijos padalinių veikloje, pavyzdžiui, konkrečius klausimus sprendžiančiose darbo grupėse.

7.6 Viešajam sektoriui atstovautų valstybių narių paskirti nacionaliniai ekspertai, palaikantys ryšius su privačiuoju sektoriumi ir turintys patirties didelio įsiskolinimo klausimais bei vartotojų apsaugos srityje. Nacionaliniai atstovai taip pat turėtų būti įgiję patirties visuomenės informavimo srityje.

2014 m. balandžio 29 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Henri MALOSSE

(1) COM(2013) 83 final; EESRK nuomonė „Socialinių investicijų dokumentų rinkinys“, pranešėjas O. Röpke (OL C 271, 2013 9 19, p. 91).

(2) Europos centrinis bankas, 2013 m. Eurosistemos tyrimas dėl namų ūkių finansų ir vartojimo: pirmosios bangos rezultatai, Statistics Paper Series, 2013 m. balandžio mėn., p. 57–71.

(3) Europos gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimo fondas, 2013 m. Labai didelis namų ūkių įsiskolinimas ES: neoficialių paskolų vaidmuo, Europos Sąjungos leidinių biuras, Liuksemburgas.

(4) Senato dokumentas „Didelio įsiskolinimo problemos sprendimas“. Europos reikalų skyrius. 1998 m. balandžio mėn.

(5) Europos gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimo fondas, 2013 m, op. cit.

(6) EESRK nuomonė savo iniciatyva dėl vartotojų ir namų ūkių galimybės gauti kreditą. Piktnaudžiavimo atvejai (OL C 18, 2011 1 19, p. 24).

(7) L'Expansion.com (AFP), 2013 3 22.

(8) EESRK nuomonė savo iniciatyva „Kreditai ir socialinė atskirtis pasiturinčioje visuomenėje“, pranešėjas J. Pegado Liz (OL C 44, 2008 2 16, p. 74).

(9) Towards a common operational European definition of over-indebtedness, Europos Komisijos Užimtumo, socialinių reikalų ir lygių galimybių generalinio direktorato prašymu tyrimą atliko OEE (angl. European Savings Institute)), CEPS (Europos politikos studijų centras) ir FRC (Personal Finance Research Centee, University of Bristol).

(10) Vokietija, Austrija, Belgija, Bulgarija, Ispanija, Suomija, Prancūzija, Graikija, Airija, Italija, Lietuva, Liuksemburgas, Nyderlandai, Lenkija, Portugalija, Čekijos Respublika, Jungtinė Karalystė, Švedija ir Norvegija.

(11) The over-indebtedness of European households: updated mapping of the situation, nature and causes, effects and initiatives for alleviating its impact. Civic Consulting of the Consumer Policy Evaluation Consortium (CPEC), 2013 1 17.

(12) Ministrų Tarybos rekomendacija Rec(2007)8 valstybėms narėms dėl teisinių skolos problemų sprendimų. Europos Taryba, 2007 6 20.

(13) Ši apibrėžtis pateikta Europos sąskaitų sistemos ESA 95 metodologijoje.

(14) EESRK nuomonė dėl Finansinio švietimo ir atsakingo finansinių produktų vartojimo, pranešėjas Trias Pinto (OL C 318, 2011 10 29, p. 24).

(15) Šie klausimai nagrinėjami Direktyvoje 2011/83/ES dėl vartotojų teisių (OL L 304, 2011 11 22, p. 64).

(16) OL C 44, 2008 2 16, p. 74 ir OL C 318, 2011 10 29, p. 24.

(17) OL L 133, 2008 5 22, p. 66.

(18) OL L 376, 2006 12 27, p. 21.

(19) Reklamos, siūlančios „paskolas be palūkanų“, paskolas net „vykstant bylinėjimusi“ ar „net jei esi nacionalinio banko registre“, reklamos, kuriomis klaidinančiai siūloma „sugrupuoti“ jau sudarytas kredito sutartis ar kuriomis bandoma suvilioti greitai ir lengvai suteikiamais kreditais.

(20) Vartotojų kodekso L313-3 straipsnis. Prancūzijoje piktnaudžiavimas aukštomis palūkanų normomis yra nusikaltimas, už kurį gali būti skiriama laisvės atėmimo iki dvejų metų bausmė ir 45 000 eurų bauda arba viena iš šių dviejų sankcijų. Be to, permoka turi būti grąžinama ir pridedama prie grąžintinos kredito sumos. Jei kreditas tuo laikotarpiu buvo išmokėtas, skolintojas turi grąžinti neteisėtai gautų pinigų sumą su palūkanomis. Kiekvienai finansavimo kategorijai yra maksimali palūkanų norma. Kiekvieną metų ketvirtį Prancūzijos bankas nustato maksimalią palūkanų normą, kuri skelbiama oficialiame leidinyje.

(21) EESRK nuomonė „Bankroto bylos“, pranešėjas Pedro Augusto Almeida Freire (OL C 271, 2013 9 19, p. 55).

(22) Tokia galimybė įtraukta į teisminę procedūrą ir taikoma atsižvelgiant į teismo sprendimą dėl leidimo ją taikyti (Prancūzijoje, Belgijoje) arba yra atskira privaloma išankstinė procedūra ir nėra teisminės procedūros dalis (Nyderlanduose).

(23) Kartais tokios funkcijos nėra aiškiai apibrėžtos, tačiau dalį jų vykdo viena iš administracijos struktūrų (pvz., Prancūzijoje viena iš departamento komisijų).