Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Filipinų Respublikos pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo pasirašymo /* KOM/2010/0460 galutinis - NLE 2010/0241 */





[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.9.6 KOM(2010) 460 galutinis 2010/0241 (NLE) Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Filipinų Respublikos pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo pasirašymo AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 2004 m. lapkričio mėn. Taryba įgaliojo Komisiją derėtis dėl atskirų pagrindų susitarimų dėl partnerystės ir bendradarbiavimo (PBS) su Tailandu, Indonezija, Singapūru, Filipinais, Malaizija ir Brunėjumi. Derybos su Filipinais pradėtos 2009 m. vasario mėn. ir užbaigtos 2010 m. birželio mėn. Abi šalys PBS parafavo 2010 m. birželio 25 d., po to, kai jį patvirtino Nuolatinių atstovų komitetas (COREPER). PBS su Filipinais yra antras tokio pobūdžio susitarimas Pietryčių Azijoje; pirmas PBS pasirašytas su Indonezija 2009 m. lapkričio mėn. Tai pirmas dvišalis susitarimas su Filipinais, kuriuo pakeičiama 1980 m. Europos ekonominės bendrijos ir Pietryčių Azijos valstybių asociacijos (ASEAN) bendradarbiavimo susitarimu sukurta dabartinė teisinė sistema. PBS nustatyti teisiškai privalomi ir ES užsienio politikai labai svarbūs įpareigojimai, įskaitant nuostatas dėl žmogaus teisių, ginklų neplatinimo, kovos su terorizmu, Tarptautinio baudžiamojo teismo, migracijos ir mokesčių. Jis taip pat apima šiuo metu svarbias sritis, pavyzdžiui, taikos procesą ir nelaimių rizikos valdymą. PBS labai išplečiama tarpusavio veiksmų apimtis ekonomikos ir prekybos, taip pat teisingumo ir vidaus reikalų srityse. Juo sukuriamos galimybės bendradarbiauti tokiose srityse kaip aplinka ir klimato kaita, energetika, mokslas ir technologijos ir jūrų bei oro transportas. Susitarimas taip pat apima pinigų plovimo, teroristų finansavimo, neteisėtų narkotikų, organizuoto nusikalstamumo ir korupcijos klausimus. Jame labai svarbus vystymosi aspektas, be kita ko, pirmą kartą įtrauktos griežtos nuostatos dėl ES finansinių interesų apsaugos. PBS taip pat įtrauktas svarbus skyrius dėl bendradarbiavimo prekybos srityje, dėl kurio turėtų būti paprasčiau vadovaujantis ES politika vesti derybas dėl laisvosios prekybos susitarimo siekiant sudaryti laisvosios prekybos susitarimus su ASEAN valstybėmis. Politiniu požiūriu PBS su Filipinais yra svarbus žingsnis stiprinant ES vaidmenį Pietryčių Azijoje, vadovaujantis bendromis visuotinėmis vertybėmis, kaip antai demokratija ir žmogaus teisės. Juo sudaromos sąlygos stiprinti tų pačių tikslų siekiančių dviejų partnerių politinį, regioninį ir pasaulinį bendradarbiavimą. Įgyvendintas PBS bus politiškai naudingas abiem šalims, jis bus pagrindas ES platesnio masto politiniams ir ekonominiams interesams skatinti. Tai labai svarbu regione, kuris tradiciškai orientuotas į Kiniją ir Jungtines Amerikos Valstijas. 2010/0241 (NLE) Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS [data] dėl Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Filipinų Respublikos pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo pasirašymo EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 ir 209 straipsnius kartu su 218 straipsnio 5 dalimi, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą[1], kadangi: 1. 2004 m. lapkričio 25 d. Taryba įgaliojo Komisiją derėtis dėl Pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo (toliau – susitarimas) su Filipinų Respublika. 2. Susitarimas turėtų būti pasirašytas su sąlyga, kad jis gali būti sudarytas vėliau, NUSPRENDĖ: 1 straipsnis Sąjungos vardu patvirtinamas Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Filipinų Respublikos pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo pasirašymas su sąlyga, kad bus priimtas Tarybos sprendimas dėl minėto susitarimo sudarymo. Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo. 2 straipsnis Vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai ir Komisijos pirmininko pavaduotojas įgaliojamas pasirašyti šį susitarimą Sąjungos vardu. 3 straipsnis Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo priėmimo. Priimta Briuselyje […] Tarybos vardu Pirmininkas […] PRIEDAS EUROPOS SĄJUNGOS BEI JOS VALSTYBIŲ NARIŲ IR FILIPINŲ RESPUBLIKOS PAGRINDŲ SUSITARIMAS DĖL PARTNERYSTĖS IR BENDRADARBIAVIMO EUROPOS SĄJUNGA, toliau – Sąjunga ir BELGIJOS KARALYSTĖ, BULGARIJOS RESPUBLIKA, ČEKIJOS RESPUBLIKA, DANIJOS KARALYSTĖ, VOKIETIJOS FEDERACINĖ RESPUBLIKA, ESTIJOS RESPUBLIKA, GRAIKIJOS RESPUBLIKA, ISPANIJOS KARALYSTĖ, PRANCŪZIJOS RESPUBLIKA, AIRIJA, ITALIJOS RESPUBLIKA, KIPRO RESPUBLIKA, LATVIJOS RESPUBLIKA, LIETUVOS RESPUBLIKA, LIUKSEMBURGO DIDŽIOJI HERCOGYSTĖ, VENGRIJOS RESPUBLIKA, MALTOS RESPUBLIKA, NYDERLANDŲ KARALYSTĖ, AUSTRIJOS RESPUBLIKA, LENKIJOS RESPUBLIKA, PORTUGALIJOS RESPUBLIKA, RUMUNIJA, SLOVĖNIJOS RESPUBLIKA, SLOVAKIJOS RESPUBLIKA, SUOMIJOS RESPUBLIKA, ŠVEDIJOS KARALYSTĖ, JUNGTINĖ DIDŽIOSIOS BRITANIJOS IR ŠIAURĖS AIRIJOS KARALYSTĖ, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo susitariančiosios šalys, toliau – valstybės narės, viena šalis ir FILIPINŲ RESPUBLIKA toliau – Filipinai, kita šalis, (toliau – šalys) ATSIŽVELGDAMOS į tradicinius šalių draugystės ryšius ir glaudžius istorinius, politinius bei ekonominius jas vienijančius santykius, KADANGI šalys ypač daug dėmesio skiria savo tarpusavio santykių visapusiškam pobūdžiui, KADANGI šalys mano, kad šis susitarimas yra jų platesnio masto santykių, kurie, be kita ko, išplečiami susitarimais, kuriuos yra pasirašiusios abi šalys, dalis, PATVIRTINDAMOS įsipareigojimą gerbti demokratijos principus ir žmogaus teises, kaip nustatyta Jungtinių Tautų visuotinėje žmogaus teisių deklaracijoje ir kituose susijusiuose tarptautiniuose žmogaus teisių dokumentuose, kurių šalys jos yra, PATVIRTINDAMOS įsipareigojimą laikytis teisinės valstybės ir gero valdymo principų ir norą skatinti savo tautų ekonominę ir socialinę pažangą, PATVIRTINDAMOS norą stiprinti bendradarbiavimą tarptautinio stabilumo, teisingumo ir saugumo srityse, siekiant skatinti tvarų socialinį ir ekonominį vystymąsi, mažinti skurdą ir siekti Tūkstantmečio vystymosi tikslų, KADANGI abi šalys terorizmą laiko grėsme pasaulio saugumui ir nori stiprinti tarpusavio dialogą ir bendradarbiavimą kovos su terorizmu srityje, visiškai atsižvelgdamos į 2006 m. JT pasaulinės kovos su terorizmu strategiją ir susijusius JT Saugumo Tarybos dokumentus, ypač JTST rezoliucijas Nr. 1373, Nr. 1267, Nr. 1822 ir Nr. 1904, IŠREIKŠDAMOS visapusišką įsipareigojimą užkirsti kelią visų formų terorizmui ir kovoti su juo, taip pat sukurti veiksmingas tarptautines priemones, kuriomis būtų užtikrintas terorizmo išnaikinimas, KADANGI šalys patvirtina, kad veiksmingos kovos su terorizmu priemonės ir žmogaus teisių apsauga turėtų būti vienas kitą papildantys ir stiprinantys tikslai, PRIPAŽINDAMOS poreikį stiprinti ir plėtoti bendradarbiavimą kovos su piktnaudžiavimu ir prekyba narkotikais srityse ir atsižvelgdamos į didelę dėl narkotikų kylančią grėsmę tarptautinei taikai, saugumui, stabilumui ir ekonominei plėtrai, PRIPAŽINDAMOS, kad sunkiausių tarptautinio masto nusikaltimų, susijusių su tarptautine humanitarine teise, genocidu ir kitais nusikaltimais žmogiškumui, kaltininkai neturėtų likti nenubausti ir kad turėtų būti užtikrintas baudžiamasis persekiojimas už šiuos nusikaltimus, siekiant stiprinti tarptautinę taiką ir teisingumą, KADANGI šalys laikosi nuomonės, kad masinio naikinimo ginklų ir jų siuntimo į taikinį priemonių platinimas kelia didelį pavojų tarptautiniam saugumui, ir siekia stiprinti tarpusavio dialogą bei bendradarbiavimą šioje srityje. Bendru sutarimu priėmus JTST rezoliuciją Nr. 1540, pabrėžiamas visos tarptautinės bendruomenės įsipareigojimas kovoti su masinio naikinimo ginklų platinimu, PRIPAŽINDAMOS, kad neteisėta prekyba šaulių ir lengvaisiais ginklais, įskaitant šaudmenis, netinkamas tvarkymas, nepakankama atsargų apsauga ir nekontroliuojamas plitimas toliau kelia didelę grėsmę tarptautinei taikai, saugumui ir vystymuisi,PRIPAŽINDAMOS 1980 m. kovo 7 d. Europos ekonominės bendrijos ir Pietryčių Azijos tautų asociacijos (ASEAN) narių bendradarbiavimo susitarimo ir vėlesnių prisijungimo protokolų svarbą, PRIPAŽINDAMOS esamų šalių santykių stiprinimo svarbą, siekdamos stiprinti bendradarbiavimą ir bendru noru sutvirtinti, pagilinti ir įvairinti tarpusavio santykius bendro intereso srityse, laikantis lygybės, nediskriminavimo, natūralios gamtinės aplinkos saugojimo ir abipusės naudos principų, PRIPAŽINDAMOS Pietryčių Azijos tautų asociacijos (ASEAN) ir Europos Sąjungos dialogo ir bendradarbiavimo svarbą, IŠREIKŠDAMOS visapusišką įsipareigojimą skatinti tvarų vystymąsi, įskaitant aplinkos apsaugą ir veiksmingą bendradarbiavimą kovojant su klimato kaita, PABRĖŽDAMOS glaudesnio bendradarbiavimo teisingumo ir saugumo srityje svarbą, PRIPAŽINDAMOS įsipareigojimą vesti visapusišką dialogą ir bendradarbiauti skatinant migraciją ir vystymąsi, taip pat veiksmingai skatinti laikytis tarptautiniu mastu pripažintų darbo ir socialinių standartų ir juos įgyvendinti, PAŽYMĖDAMOS, kad susitarimo nuostatos, patenkančios į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo V antraštinės dalies III dalies taikymo sritį, yra privalomos Jungtinei Karalystei ir Airijai, kaip atskiroms susitariančiosioms šalims, arba kaip Europos Sąjungos daliai, kaip nurodyta prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėtame Protokole dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės. Tas pats galioja ir Danijai pagal prie minėtų Sutarčių pridedamą protokolą dėl Danijos pozicijos, PRIPAŽINDAMOS svarbą, kurią šalys teikia tarptautinę prekybą reglamentuojantiems principams ir taisyklėms, kurie visų pirma nustatyti Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) steigimo susitarime, ir poreikį juos taikyti skaidriai ir nediskriminuojant, PATVIRTINDAMOS savo norą stiprinti šalių bendradarbiavimą, pagrįstą bendromis vertybėmis ir abipuse nauda ir visiškai atitinkantį vykdomą regioninę veiklą, SUSITARĖ: I antraštinė dalis POBŪDIS IR TAIKYMO SRITIS 1 straipsnis Bendrieji principai 1. Abiejų šalių vidaus bei tarptautinė politika grindžiama pagarba demokratijos principams ir žmogaus teisėms, nustatytoms Visuotinėje žmogaus teisių deklaracijoje ir kituose susijusiuose tarptautiniuose žmogaus teisių dokumentuose, kurių susitariančiosiomis šalimis jos yra, taip pat pagarba teisinės valstybės principui, kuri yra esminis šio susitarimo elementas. 2. Šalys puoselėja Jungtinių Tautų Chartijoje išdėstytas bendras vertybes. 3. Šalys patvirtina įsipareigojimą skatinti tvarų vystymąsi, bendradarbiauti sprendžiant su klimato kaita susijusias problemas ir prisidėti siekiant vystymosi tikslų, dėl kurių sutarta tarptautiniu mastu, įskaitant Tūkstantmečio vystymosi tikslus. 4. Šalys patvirtina įsipareigojimą laikytis gero valdymo principo. 5. Šalys susitaria, kad pagal šį susitarimą bendradarbiaus laikydamosi atitinkamų nacionalinių įstatymų ir kitų teisės aktų. 2 straipsnis Bendradarbiavimo tikslai Siekdamos stiprinti dvišalę partnerystę, šalys įsipareigoja plėtoti visapusišką dialogą ir skatinti tolesnį bendradarbiavimą visuose bendro intereso sektoriuose, kaip numatyta šiame susitarime. Jos visų pirma stengiasi: a) pradėti bendradarbiauti politiniais, socialiniais ir ekonominiais klausimais visuose svarbiuose regioniniuose ir tarptautiniuose forumuose ir organizacijose; b) pradėti bendradarbiauti kovos su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu srityse; c) pradėti bendradarbiauti žmogaus teisių srityje ir pradėti dialogą dėl kovos su sunkiais tarptautinio masto nusikaltimais; d) pradėti bendradarbiauti kovos su masinio naikinimo ginklų, šaulių ir lengvųjų ginklų platinimu srityje, taip pat taikos proceso skatinimo ir konfliktų prevencijos srityse; e) pradėti bendradarbiauti visose bendro intereso prekybos ir investicijų srityse, kad būtų skatinami prekybos bei investicijų srautai ir, laikantis PPO ir esamų bei būsimų regioninių ES−ASEAN iniciatyvų principų, pašalintos kliūtys prekybai ir investicijoms; f) pradėti bendradarbiauti teisingumo ir saugumo, įskaitant teisinį bendradarbiavimą, neteisėtų narkotikų, pinigų plovimo, kovos su organizuotu nusikalstamumu ir korupcija, duomenų apsaugos ir pabėgėlių bei šalies viduje perkeltų asmenų srityse; g) pradėti bendradarbiauti migracijos ir darbo jūroje srityse, h) pradėti bendradarbiauti visuose kituose bendro intereso sektoriuose, būtent: įdarbinimo ir socialinių reikalų, vystomojo bendradarbiavimo, ekonominės politikos, finansinių paslaugų, gero valdymo mokesčių srityje, pramonės politikos ir MVĮ, informacinių ir ryšių technologijų, garso ir vaizdo, medijų ir įvairialypės informacijos, mokslo ir technologijų, transporto, turizmo, švietimo, kultūros, kultūrų ir religijų dialogo, energetikos, aplinkos ir gamtos išteklių, įskaitant klimato kaitą, žemės ūkio, žuvininkystės ir kaimo plėtros, regioninės plėtros, sveikatos, statistikos, nelaimių rizikos valdymo ir viešojo administravimo; i) didinti abiejų šalių dalyvavimą subregioninėse ir regioninėse bendradarbiavimo programose, kuriose gali dalyvauti kita šalis; j) didinti Filipinų ir Europos Sąjungos vaidmenį ir matomumą, k) skatinti žmonių tarpusavio supratimą, veiksmingą dialogą ir glaudžius ryšius su organizuota pilietine visuomene. 3 straipsnis Bendradarbiavimas regioninėse ir tarptautinėse organizacijose Šalys toliau keičiasi nuomonėmis ir bendradarbiauja regioniniuose ir tarptautiniuose forumuose ir organizacijose, pavyzdžiui, Jungtinėse Tautose ir atitinkamose Jungtinių Tautų agentūrose bei įstaigose, pvz., Jungtinių Tautų prekybos ir vystymosi konferencijoje (UNCTAD), ASEAN ir ES dialoge, ASEAN regioniniame forume (ARF), Azijos ir Europos susitikime (ASEM), Pasaulio prekybos organizacijoje (PPO), Tarptautinėje migracijos organizacijoje (TMO) ir Pasaulinėje intelektinės nuosavybės organizacijoje (PINO). 4 straipsnis Regionų ir dvišalis bendradarbiavimas Visuose sektoriuose, kuriuose pagal šį susitarimą vedamas dialogas ir bendradarbiaujama, abi šalys, pabrėždamos ES ir Filipinų bendradarbiavimui svarbius klausimus, taip pat gali, bendru sutarimu, kartu dirbti vykdydamos regioninio lygmens veiklą arba derinti darbą pagal abi sistemas, atsižvelgdamos į atitinkamos regioninės grupės regioniniu lygmeniu taikomas sprendimų priėmimo procedūras. Pasirinkdamos tinkamą sistemą šalys siekia kuo didesnio poveikio visoms suinteresuotosioms šalims ir aktyvesnio jų dalyvavimo, kartu kuo veiksmingiau naudojasi esamais ištekliais ir užtikrina kitos veiklos nuoseklumą. II antraštinė dalis POLITINIS DIALOGAS IR BENDRADARBIAVIMAS 5 straipsnis Taikos procesas ir konfliktų prevencija Šalys susitaria tęsti bendradarbiavimą, kuriuo siekiama skatinti konfliktų prevenciją ir ugdyti taikos kultūrą, be kita ko, propaguojant taiką ir vykdant taiką skatinančias švietimo programas. 6 straipsnis Bendradarbiavimas žmogaus teisių srityje 1. Šalys susitaria bendradarbiauti remiant visas žmogaus teises ir veiksmingą jų apsaugą, be kita ko, taikydamos tarptautinius žmogaus teisų dokumentus, kurių šalys jos yra. 2. Šalys bendradarbiauja vykdydamos veiklą, dėl kurios jos abi susitarė, be kita ko: a) remia nacionalinių veiksmų planų dėl žmogaus teisių rengimą ir įgyvendinimą; b) skatina sąmoningumą ir švietimą žmogaus teisių klausimais; c) stiprina nacionalines žmogaus teisių srityje veikiančias institucijas; d) kiek įmanoma, padeda skatinti regioninių žmogaus teisių institucijų žinomumą; e) pradeda reikšmingą šalių dialogą žmogaus teisių klausimais ir f) bendradarbiauja su žmogaus teisėmis susijusiose JT institucijose. 7 straipsnis Sunkūs tarptautinio masto nusikaltimai 1. Šalys pripažįsta, kad sunkiausių tarptautinį susirūpinimą keliančių nusikaltimų, susijusių su tarptautine humanitarine teise, genocidu ir kitais nusikaltimais žmonijai, kaltininkai neturėtų likti nenubausti ir kad baudžiamasis persekiojimas už šiuos nusikaltimus turėtų būti užtikrintas imantis, jeigu reikia, priemonių nacionaliniu arba tarptautiniu lygmeniu, taip pat kreipiantis į Tarptautinį baudžiamąjį teismą, atsižvelgiant į šalių nacionalinę teisę. 2. Šalys susitaria vesti naudingą dialogą dėl visuotinio Romos statuto laikymosi, atsižvelgdamos į savo nacionalinę teisę, įskaitant dėl pagalbos gebėjimams stiprinti teikimo. 8 straipsnis Kova su masinio naikinimo ginklų ir jų siuntimo į taikinį priemonių platinimu 1. Šalys mano, kad masinio naikinimo ginklų ir jų siuntimo į taikinį priemonių platinimas tiek valstybiniams, tiek nevalstybiniams dalyviams kelia vieną iš rimčiausių pavojų tarptautiniam stabilumui ir saugumui. 2. Todėl šalys susitaria bendradarbiauti ir prisidėti kovojant su masinio naikinimo ginklų ir jų siuntimo į taikinį priemonių platinimu visapusiškai laikydamosi prisiimtų įsipareigojimų pagal tarptautines nusiginklavimo ir ginklų neplatinimo sutartis ir susitarimus, taip pat laikydamosi kitų susijusių tarptautinių įsipareigojimų, pavyzdžiui, JT Saugumo Tarybos rezoliucijos Nr. 1540, ir juos įgyvendindamos nacionaliniu lygmeniu. Šalys susitaria, kad ši nuostata yra esminis šio susitarimo elementas. 3. Šalys taip pat susitaria: - imtis tinkamų veiksmų, siekdamos pasirašyti ir, visapusiškai laikydamosi šalių taikomos ratifikavimo tvarkos, ratifikuoti atitinkamus šalių įsipareigojimus, kurie nustatyti kituose susijusiuose tarptautiniuose dokumentuose, įskaitant JT Saugumo Tarybos rezoliucijas, arba, jeigu reikia, prie jų prisijungti ir juos įgyvendinti; - sukurti veiksmingą nacionalinės eksporto kontrolės sistemą, kuria būtų kontroliuojamas su masinio naikinimo ginklais susijusių prekių eksportas ir tranzitas, įskaitant galutinės masinio naikinimo ginklų paskirties dvejopo panaudojimo technologijų kontrolę, ir užtikrinamos veiksmingos sankcijos už eksporto kontrolės taisyklių pažeidimus. Šalys pripažįsta, kad eksporto kontrolė neturėtų trukdyti vykdyti tarptautinio bendradarbiavimo taikiems tikslams skirtų medžiagų, įrangos ir technologijų srityje, o naudojimu taikiems tikslams neturėtų būti prisidengiama, siekiant nuslėpti platinimą. 4. Šalys susitaria pradėti nuolatinį politinį dialogą, kuris papildys ir įtvirtins šias nuostatas. Šalys taip pat galėtų siekti dialogo regioniniu lygmeniu. 9 straipsnis Šaulių ir lengvieji ginklai 1. Šalys pripažįsta, kad neteisėta prekyba šaulių ir lengvaisiais ginklais, įskaitant šaudmenis, pernelyg didelių jų kiekių kaupimas, netinkamas tvarkymas, nepakankama atsargų apsauga ir nekontroliuojamas plitimas toliau kelia didelę grėsmę taikai ir tarptautiniam saugumui. 2. Šalys susitaria vykdyti ir visapusiškai įgyvendinti atitinkamus įsipareigojimus spręsti neteisėtos prekybos šaulių ir lengvaisiais ginklais problemą pagal galiojančius tarptautinius susitarimus ir JT Saugumo Tarybos rezoliucijas, taip pat vykdyti ir įgyvendinti įsipareigojimus pagal kitus šioje srityje taikytinus tarptautinius dokumentus, pavyzdžiui, JT veiksmų programą dėl neteisėtos prekybos šaulių ir lengvaisiais ginklais prevencijos, kovos su ja ir jos panaikinimo visais aspektais. 3. Šalys įsipareigoja pradėti nuolatinį politinį dialogą, siekdamos keistis nuomonėmis ir informacija ir vienodai suprasti klausimus bei problemas, susijusius su neteisėta prekyba šaulių ir lengvaisiais ginklais, taip pat stiprinti šalių gebėjimus vykdyti tokios prekybos prevenciją, kovoti su šia prekyba ir ją išnaikinti. 10 straipsnis Bendradarbiavimas kovos su terorizmu srityje 1. Šalys dar kartą patvirtina, kad svarbu vykdyti terorizmo prevenciją ir su juo kovoti, laikantis atitinkamų nacionalinių įstatymų bei kitų teisės aktų, be kita ko, gerbiant teisinės valstybės principus, tarptautinę teisę, visų pirma JT Chartiją ir susijusias JT Saugumo Tarybos rezoliucijas, žmogaus teisių teisę, pabėgėlių teisę ir tarptautinę humanitarinę teisę, taip pat tarptautines konvencijas, kurių šalys jos yra, JT pasaulinės kovos su terorizmu strategiją, išdėstytą 2006 m. rugsėjo 8 d. JT Generalinės Asamblėjos rezoliucijoje Nr. 60/28, ir 2003 m. sausio 28 m. Bendroje ES ir ASEAN deklaracijoje dėl bendradarbiavimo kovojant su terorizmu. 2. Siekdamos šių tikslų šalys susitaria taip bendradarbiauti: a) skatinti susijusių JT Saugumo Tarybos rezoliucijų, pavyzdžiui, Nr. 1373, Nr. 1267, Nr. 1822 ir Nr. 1904, ir susijusių tarptautinių konvencijų bei dokumentų įgyvendinimą; b) skatinti JT valstybes nares bendradarbiauti, kad būtų veiksmingai įgyvendinta JT pasaulinė kovos su terorizmu strategija; c) keistis informacija ir stiprinti bendradarbiavimą ir koordinavimą teisėsaugos srityje, naudojantis veikiančiais Interpolo nacionaliniais centriniais biurais per Interpolo pasaulinę komunikacijos sistemą arba I-24/7; d) pagal tarptautinę ir nacionalinę teisę keistis informacija apie teroristų grupes ir jų paramos tinklus; e) keistis nuomonėmis apie kovos su terorizmu priemones ir būdus, įskaitant techninių sričių ir mokymo priemones, ir keistis patirtimi terorizmo prevencijos ir deradikalizavimo srityse; f) bendradarbiauti, kad būtų sustiprintas tarptautinis sutarimas dėl kovos su terorizmu ir terorizmo finansavimu, ir siekti skubiai susitarti dėl Susitarimo dėl Bendrosios konvencijos dėl tarptautinio terorizmo, siekiant papildyti galiojančius JT kovos su terorizmu dokumentus; g) kovojant su terorizmu, keistis geriausia praktika žmogaus teisių apsaugos srityje; h) skatinti įgyvendinimą ir glaudesnį bendradarbiavimą kovos su terorizmu srityje, atsižvelgiant į ASEM bei ES ir ASEAN kontekstą. 11 straipsnis Bendradarbiavimas viešojo administravimo srityje Šalys susitaria bendradarbiauti, siekdamos stiprinti gebėjimus viešojo administravimo srityje. Bendradarbiavimas šioje srityje gali apimti keitimąsi nuomonėmis dėl geriausios praktikos, susijusios su valdymo būdais, paslaugų teikimu, institucinių gebėjimų stiprinimu ir skaidrumo klausimais. III antraštinė dalis PREKYBA IR INVESTICIJOS 12 straipsnis Bendrieji principai 1. Šalys užmezga dialogą dvišalės ir daugiašalės prekybos ir su prekyba susijusiais klausimais, kad sustiprintų dvišalius prekybos santykius ir didintų daugiašalės prekybos sistemos vaidmenį skatinant augimą ir vystymąsi. 2. Šalys įsipareigoja kuo labiau skatinti tarpusavio prekybinių mainų plėtojimą ir įvairovę, siekdamos abipusės naudos. Jos įsipareigoja pagerinti patekimo į rinką sąlygas, šalindamos kliūtis prekybai, pirmiausia panaikindamos netarifines kliūtis, ir imdamosi priemonių skaidrumui didinti, atsižvelgdamos į šioje srityje tarptautinių organizacijų atliktą darbą. 3. Pripažindamos, kad prekyba yra būtina vystymuisi ir kad prekybos preferencijų schemų pavidalu teikiama pagalba yra naudinga besivystančioms šalims, šalys deda pastangas, kad sustiprintų savo konsultacijas dėl tokios pagalbos visiškai laikydamosi PPO teisės aktų. 4. Šalys praneša viena kitai apie prekybos politikos ir su prekyba susijusios politikos, pavyzdžiui, žemės ūkio, maisto saugos, vartotojų apsaugos ir aplinkos, įskaitant atliekų tvarkymo politiką, raidą. 5. Šalys skatina dialogą ir bendradarbiavimą, siekdamos plėtoti tarpusavio santykius prekybos ir investicijų srityse, taip pat spręsti prekybos problemas ir kitas 13−19 straipsniuose išvardytose srityse kylančias su prekyba susijusias problemas. 13 straipsnis Sanitarijos ir fitosanitarijos klausimai 1. Šalys bendradarbiauja maisto saugos ir sanitarijos bei fitosanitarijos klausimais, siekdamos šalių teritorijoje apsaugoti žmonių, gyvūnų arba augalų gyvybę ar sveikatą. 2. Šalys diskutuoja ir keičiasi informacija apie atitinkamas nacionalines priemones, kaip apibrėžta PPO susitarime dėl sanitarinių ir fitosanitarinių priemonių ir Tarptautinėje augalų apsaugos konvencijoje, ir kaip apibrėžia Pasaulio gyvūnų sveikatos organizacija ir Maisto kodekso komisija, pavyzdžiui, įstatymus ir kitus teisės aktus, sertifikavimą, patikrinimus ir stebėsenos procedūras, įskaitant įsisteigimo tvirtinimo ir zonų nustatymo principų įgyvendinimo procedūras. 3. Šalys susitaria bendradarbiauti stiprinant gebėjimus sanitarijos ir fitosanitarijos srityje ir, kai reikia, gyvūnų gerovės srityje. 4. Šalys laiku užmezga dialogą sanitarijos ir fitosanitarijos klausimais, kuriai nors šaliai paprašius apsvarstyti su sanitarija ir fitosanitarija susijusius klausimus ir kitus skubius šiame straipsnyje nurodytus klausimus. 5. Šalys paskiria kontaktinius centrus, per kuriuos perduodama informacija, susijusi su šiame straipsnyje nurodytais klausimais. 14 straipsnis Techninės prekybos kliūtys 1. Šalys susitaria, kad bendradarbiavimas standartų, techninių reglamentų ir atitikties vertinimų klausimais yra svarbus tikslas plėtojant prekybą. 2. Šalys skatina taikyti tarptautinius standartus ir bendradarbiauja ir keičiasi informacija apie standartus, atitikties vertinimo procedūras ir techninius reglamentus, ypač pagal PPO susitarimą dėl techninių prekybos kliūčių. Todėl šalys susitaria laiku užmegzti dialogą techninių prekybos kliūčių klausimais, kuriai nors šaliai paprašius, ir paskirti kontaktinius centrus, per kuriuos perduodama informacija, susijusi su šiame straipsnyje nurodytais klausimais. 3. Bendradarbiauti techninių kliūčių prekybai klausimais galima, be kita ko, vedant dialogą, vykdant bendrus projektus, techninės pagalbos ir gebėjimų stiprinimo programas. 15 straipsnis Muitinė ir palankių sąlygų prekybai sudarymas 1. Šalys dalijasi patirtimi ir nagrinėja galimybes supaprastinti importo, eksporto ir kitas muitinės procedūras, užtikrinti muitų ir prekybos reglamentavimo skaidrumą, plėtoti muitinių bendradarbiavimą ir veiksmingus tarpusavio administracinės pagalbos mechanizmus, taip pat siekti suderinti nuomones ir bendrus veiksmus įgyvendinant susijusias tarptautines iniciatyvas, įskaitant palankių sąlygų prekybai sudarymą. Šalys ypatingą dėmesį skiria tarptautinės prekybos saugumo ir patikimumo didinimui, veiksmingam muitinės vykdomam intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimui, taip pat darnaus požiūrio į palankių sąlygų prekybai sudarymą ir kovą su sukčiavimu bei pažeidimais užtikrinimui. 2. Neatmesdamos galimybės bendradarbiauti kitais šiame susitarime numatytais būdais, šalys patvirtina, kad yra suinteresuotos apsvarstyti galimybę sudaryti protokolus dėl muitinių bendradarbiavimo ir dėl savitarpio pagalbos, laikydamosi šiame susitarime nustatytos institucinės struktūros. 3. Šalys abipusiu sutarimu toliau telkia techninės pagalbos išteklius, siekdamos paremti bendradarbiavimą muitinių klausimais ir nustatyti palankesnes sąlygas prekybai pagal šį susitarimą. 16 straipsnis Investicijos Šalys skatina didesnius investicijų srautus plėtodamos tarpusavio investicijoms palankią ir stabilią aplinką, vesdamos nuolatinį dialogą, kuriuo siekiama nustatyti pastovias, skaidrias, atviras ir nediskriminacines investuotojams taikomas taisykles, nagrinėti administracinius mechanizmus, kuriais sudaromos palankesnės sąlygos investicijų srautams pagal šalių nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus. 17 straipsnis Konkurencijos politika 1. Šalys siekia nustatyti konkurencijos taisykles ir paskirti už šių taisyklių įgyvendinimą atsakingas institucijas ir jas išlaikyti. Jos remia veiksmingą, nediskriminacinį ir skaidrų šių taisyklių taikymą, siekdamos didinti teisinį tikrumą savo atitinkamose teritorijose. 2. Todėl šalys imasi gebėjimų stiprinimo veiksmų konkurencijos politikos srityje, atsižvelgdamos į tai, kiek lėšų tokiai veiklai gali būti skirta pagal šalių bendradarbiavimo priemones ir programas. 18 straipsnis Paslaugos 1. Šalys susitaria vesti nuolatinį dialogą, kuriuo visų pirma siekiama keistis informacija apie atitinkamus nacionalinės teisės aktus, skatinti patekimą į viena kitos rinkas, įskaitant elektroninės prekybos rinką, skatinti galimybę naudotis kapitalo ištekliais ir technologijomis, taip pat skatinti prekybą paslaugomis tarp šalių ir trečiųjų šalių rinkose. 2. Pripažindamos atitinkamų savo paslaugų sektorių konkurencingumą, šalys pradeda diskusijas dėl galimybių išnaudoti paslaugų teikimo viena kitos rinkose galimybes. 19 straipsnis Intelektinės nuosavybės teisės 1. Šalys dar kartą patvirtina, kad joms labai svarbi intelektinės nuosavybės teisių apsauga, ir įsipareigoja nustatyti tinkamas priemones, kuriomis būtų užtikrinta tinkama ir veiksminga tokių teisių apsauga ir jų laikymasis, taip pat užtikrina, kad tokios priemonės būtų suderintos su geriausia praktika ir tarptautiniais standartais, kurių šalys yra įsipareigojusios laikytis. 2. Šalys viena kitai padeda nustatyti ir įgyvendinti su intelektine nuosavybe susijusias programas, kuriomis bus prisidėta prie technologinių naujovių skatinimo, savanoriško technologijų perdavimo ir žmogiškųjų išteklių mokymo; šalys taip pat bendradarbiauja įgyvendindamos Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos (PINO) plėtros darbotvarkę. 3. Šalys susitaria stiprinti bendradarbiavimą geografinių nuorodų srityje, įskaitant jų apsaugą, taip pat augalų veislių apsaugos srityje, prireikus atsižvelgdamos, be kita ko, į Tarptautinės naujų augalų veislių apsaugos sąjungos (TNAVAS) vaidmenį. 4. Šalys keičiasi informacija ir patirtimi, susijusia su intelektinės nuosavybės praktika ir intelektinės nuosavybės teisių pažeidimo prevencija (pirmiausia kova su klastojimu ir piratavimu), visų pirma vykdydamos muitinių bendradarbiavimą ir įgyvendindamos kitas tinkamas bendradarbiavimo formas, taip pat įsteigdamos ir stiprindamos tokių teisių kontrolės ir apsaugos organizacijas. IV antraštinė dalis BENDRADARBIAVIMAS TEISINGUMO IR SAUGUMO SRITYJE 20 straipsnis Teisinis bendradarbiavimas 1. Šalys pripažįsta ypatingą teisinės valstybės ir visų susijusių institucijų stiprinimo svarbą. 2. Bendradarbiaudamos šalys taip pat gali tarpusavyje keistis informacija apie geriausią praktiką, susijusią su teisinėmis sistemomis ir teisės aktais. 21 straipsnis Bendradarbiavimas kovos su neteisėtais narkotikais srityje 1. Šalys bendradarbiauja, siekdamos užtikrinti suderintą požiūrį, pagrįstą veiksmingu koordinavimu, vykdomu kompetentingų institucijų, įskaitant pagrindinę kovos su narkotikais tarnybą, taip pat sveikatos, teisingumo, švietimo, jaunimo, socialinės gerovės, muitinės ir vidaus reikalų sektorių, kitų susijusių sektorių ir suinteresuotųjų šalių institucijas, kuriuo siekiama mažinti neteisėtų narkotikų pasiūlą ir paklausą, jų poveikį narkotikų vartotojams, jų šeimoms ir plačiajai visuomenei, taip pat užtikrinti veiksmingesnę prekursorių kontrolę. 2. Šalys susitaria dėl bendradarbiavimo priemonių šiems tikslams pasiekti. Veiksmai grindžiami bendrai priimtais principais, suderintais su atitinkamomis tarptautinėmis konvencijomis, prie kurių šalys prisijungusios, politine deklaracija ir Specialiąja deklaracija dėl narkotikų paklausos mažinimo gairių, patvirtintų 1998 m. birželio mėn. 20-ojoje Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos specialiojoje sesijoje dėl narkotikų, taip pat 2009 m. kovo mėn. 52-osios JT narkotinių medžiagų komisijos sesijos aukšto lygio susitikime patvirtintais politine deklaracija ir veiksmų planu. 3. Šalių bendradarbiavimas apima techninę ir administracinę pagalbą, visų pirma šiose srityse: nacionalinės teisės aktų ir nacionalinės politikos rengimo, nacionalinių institucijų ir informacijos centrų steigimo, paramos pilietinės visuomenės pastangoms narkotikų srityje ir pastangoms mažinti narkotikų paklausą ir jų žalą, darbuotojų mokymo, vykdymo užtikrinimo ir keitimosi informacija stiprinimo pagal nacionalinės teisės aktus, su narkotikais susijusių mokslinių tyrimų, narkotikų profiliavimo ir pavojingų ir (arba) narkotinių medžiagų gamybos ir neteisėto kontroliuojamų prekursorių, visų pirma medžiagų, kurios būtinos neteisėtai narkotikų gamybai, pasisavinimo prevencijos. Šalys gali susitarti įtraukti kitas sritis. 22 straipsnis Bendradarbiavimas kovojant su pinigų plovimu ir terorizmo finansavimu 1. Šalys susitaria, kad reikia dirbti ir bendradarbiauti, kad būtų užkirstas kelias pinigų, gautų iš nusikalstamos veikos, pvz., nusikaltimų, prekybos narkotikais ir korupcijos, plovimui. 2. Abi šalys susitaria skatinti teikti teisinę, techninę ir administracinę pagalbą, kuria siekiama padėti rengti ir įgyvendinti teisės aktus, taip pat užtikrinti veiksmingą kovos su pinigų plovimu ir terorizmo finansavimu mechanizmų veikimą. Bendradarbiaujant visų pirma sudaromos sąlygos pagal atitinkamus teisės aktus keistis susijusia informacija ir priimti tinkamus kovos su pinigų plovimu ir terorizmo finansavimu standartus, kurie būtų lygiaverčiai Sąjungos ir šioje srityje veikiančių tarptautinių organizacijų, pvz., Finansinių veiksmų darbo grupės (FATF), taikomiems standartams. 3. Abi šalys skatina bendradarbiavimą kovojant su pinigų plovimu ir terorizmo finansavimu, pavyzdžiui, vykdo gebėjimų stiprinimo projektus. 23 straipsnis Kova su organizuotu nusikalstamumu ir korupcija 1. Šalys susitaria bendradarbiauti kovodamos su organizuotu nusikalstamumu ir korupcija, kaip apibrėžta JT konvencijoje prieš organizuotą nusikalstamumą ir ją papildančiuosiuose protokoluose, taip pat JT konvencijoje prieš korupciją. Taip bendradarbiaudamos šalys siekia skatinti ir įgyvendinti šias konvencijas ir kitus taikytinus dokumentus, kurių šalys jos yra. 2. Jeigu yra pakankamai išteklių, toks bendradarbiavimas apima gebėjimų stiprinimo priemones ir projektus. 3. Šalys susitaria dėl jų teisėsaugos institucijų, agentūrų ir tarnybų bendradarbiavimo, taip pat susitaria padėti išaiškinti ir, atsižvelgdamos į atitinkamus nacionalinės teisės aktus, pašalinti abiem šalims kylančias bendras tarptautinio nusikalstamumo grėsmes. Teisėsaugos institucijų, agentūrų ir tarnybų bendradarbiavimas gali apimti: bendrą pagalbą atliekant tyrimus, keitimąsi informacija apie tyrimų atlikimo techniką, bendrą teisėsaugos pareigūnų švietimą ir mokymus ir bet kokią kitą bendrą veiklą ir pagalbą, įskaitant veikiančius Interpolo nacionalinius centrinius biurus per Interpolo pasaulinę komunikacijos sistemą arba I-24/7 arba panašią keitimosi informacija sistemą, dėl kurių šalys gali susitarti tarpusavyje. 24 straipsnis Asmens duomenų apsauga 1. Šalys susitaria bendradarbiauti siekdamos gerinti asmens duomenų apsaugos lygį, kad jis atitiktų griežčiausius tarptautinius standartus, pavyzdžiui, JT kompiuterinių asmens duomenų bylų tvarkymo gairėse (1990 m. gruodžio 14 d. JT Generalinės Asamblėjos rezoliucija Nr. 45/95) nustatytus standartus. 2. Duomenų apsaugos stiprinimas aktyviau bendradarbiaujant asmens duomenų apsaugos srityje gali, be kita ko, apimti techninę pagalbą, teikiamą keičiantis informacija ir profesine patirtimi, kuri gali apimti šiuos veiksmus, jais neapsiribojant: a) dalijimąsi ir keitimąsi su duomenų apsauga susijusia informacija, tyrimais, moksliniais tyrimais, politika, procedūromis ir geriausia praktika; b) bendrų mokymų, švietimo programų, dialogų ir konferencijų, kuriais didinamas abiejų šalių informuotumas apie duomenų apsaugą, rengimą ir (arba) dalyvavimą juose; c) specialistų ir ekspertų, kurie nagrinėja duomenų apsaugos politiką, mainus. 25 straipsnis Pabėgėliai ir šalies viduje perkelti asmenys Šalys siekia toliau tinkamais atvejais bendradarbiauti spręsdamos klausimus, susijusius su pabėgėlių ir šalies viduje perkeltų asmenų gerove, atsižvelgdamos į jau padarytą darbą ir suteiktą pagalbą, taip pat ieškodamos ilgalaikių sprendimų. V antraštinė dalis BENDRADARBIAVIMAS MIGRACIJOS IR DARBO JŪROJE SRITYSE 26 straipsnis Bendradarbiavimas migracijos ir vystymosi srityse Šalys dar kartą patvirtina bendro migracijos srautų tarp jų teritorijų valdymo svarbą. Siekdamos stiprinti bendradarbiavimą šalys sukuria išsamaus dialogo ir konsultacijų visais su migracija susijusiais klausimais mechanizmą. Su migracija susiję rūpimi klausimai įtraukiami į nacionalines strategijas ir (arba) nacionalines vystymosi programas, skirtas kilmės, tranzito ir tikslo šalių ekonominiam ir socialiniam vystymuisi. Šalių bendradarbiavimas grindžiamas specialių poreikių vertinimu, atliktu šalims tarpusavyje konsultuojantis ir susitarus, ir įgyvendinamas vadovaujantis atitinkamais galiojančiais Sąjungos ir šalių teisės aktais. Bendradarbiaujant daugiausia dėmesio skiriama: a) emigraciją ir imigraciją skatinantiems veiksniams; b) nacionalinės teisės aktų ir praktikos, susijusių su migrantų apsauga ir teisėmis, rengimui ir įgyvendinimui, siekiant laikytis taikytinų tarptautinių dokumentų, kuriais užtikrinama pagarba migrantų teisėms, nuostatų; c) nacionalinės teisės aktų ir praktikos, susijusių su tarptautine apsauga, rengimui ir įgyvendinimui, siekiant laikytis 1951 m. Ženevos konvencijos dėl pabėgėlių statuso ir jos 1967 m. protokolo, taip pat kitų susijusių tarptautinių dokumentų nuostatų ir užtikrinti negrąžinimo principo laikymąsi; d) leidimo atvykti į šalį taisyklėms, taip pat į šalį įleistų asmenų teisėms ir statusui, vienodam požiūriui į teisėtai šalyje gyvenančius asmenis, kurie nėra tos šalies piliečiai, jų integracijai, švietimui ir mokymui, taip pat kovos su rasizmu, diskriminacija ir ksenofobija priemonėms; e) veiksmingos prevencinės politikos nustatymui, siekiant spręsti kitos šalies piliečio, neatitinkančio arba nebeatitinkančio atvykimo, buvimo ar gyvenimo šalyje sąlygų, buvimo kitos atitinkamos šalies teritorijoje problemą, taip pat neteisėto žmonių įvežimo, prekybos žmonėmis problemas, įskaitant kovos su neteisėtą žmonių įvežimą vykdančiais tinklais būdus ir tokios veiklos aukų apsaugą; f) asmenų grąžinimui, kaip apibrėžta šio straipsnio 2 dalies e punkte, žmoniškomis ir oriomis sąlygomis, taip pat jų savanoriškam ir galutiniam grąžinimui į kilmės šalis ir tokių asmenų priėmimui ir (arba) readmisijai pagal šio straipsnio 3 dalį. Sprendžiant, ar asmenį grąžinti, tinkamai atsižvelgiama į šalių teisę suteikti leidimus gyventi arba leidimus būti šalyje dėl asmeninių arba humanitarinių priežasčių ir laikantis negrąžinimo principo; g) abiem šalims svarbiems vizų, kelionės dokumentų saugumo ir sienų valdymo klausimams; h) migracijos ir vystymosi klausimams, įskaitant žmogiškųjų išteklių vystymą, socialinę apsaugą, su migracija susijusios naudos didinimą, lyčių lygybės klausimus ir vystymąsi, etinį įdarbinimą, apykaitinę migraciją ir migrantų integraciją; 3. Siekdamos bendradarbiauti šioje srityje ir neatmesdamos poreikio apsaugoti prekybos žmonėmis aukas, šalys taip pat susitaria: a) Filipinai nedelsdami priima atgal visus savo piliečius, kaip apibrėžta šio straipsnio 2 dalies e punkte, esančius valstybės narės teritorijoje pastarajai paprašius, iš karto, kai tik nustatoma asmenų pilietybė ir valstybėje narėje užbaigiamos atitinkamos procedūros. b) Kiekviena valstybė narė nedelsdama priima atgal visus savo piliečius, kaip apibrėžta šio straipsnio 2 dalies e punkte, esančius Filipinų teritorijoje pastariesiems paprašius, iš karto, kai tik nustatoma asmenų pilietybė ir Filipinuose užbaigiamos atitinkamos procedūros. c) Valstybės narės ir Filipinai suteikia savo piliečiams šiam tikslui reikalingus dokumentus. Prašančioji šalis visus priėmimo arba readmisijos prašymus perduoda kompetentingai prašomosios valstybės institucijai. Jeigu atitinkamas asmuo neturi jokių tinkamų tapatybės dokumentų arba kitų jo pilietybę patvirtinančių įrodymų, Filipinai arba valstybė narė nedelsdama paprašo kompetentingos diplomatinės arba konsulinės tarnybos patvirtinti asmens pilietybę, jei reikia, surengus pokalbį; kai tik patvirtinama, kad asmuo yra Filipinų arba valstybės narės pilietis, kompetentingos Filipinų arba valstybės narės institucijos išduoda tinkamus dokumentus. 4. Šalys susitaria kuo greičiau sudaryti susitarimą dėl jų piliečių priėmimo ir (arba) readmisijos, kuriame būtų nuostata dėl kitų šalių piliečių arba asmenų be pilietybės readmisijos. 27 straipsnis Darbas jūroje, mokymas ir rengimas 1. Šalys susitaria bendradarbiauti darbo jūroje srityje, siekdamos skatinti ir puoselėti tinkamas jūrininkų gyvenimo ir darbo sąlygas, jūrininkų asmeninį saugumą ir apsaugą, darbo saugos ir sveikatos priežiūros politiką bei programas. 2. Šalys taip pat susitaria bendradarbiauti jūrininkų mokymo, rengimo ir atestavimo srityje, siekdamos užtikrinti saugias ir veiksmingas jūrų operacijas, taip pat žalos aplinkai prevenciją, be kita ko, didindamos įgulos narių kompetenciją, kad jie galėtų prisitaikyti prie kintančių laivybos pramonės reikalavimų ir technikos pažangos. 3. Šalys gerbia principus ir nuostatas, įtvirtintus 1982 m. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijoje, visų pirma susijusius su kiekvienos šalies pareigomis ir įsipareigojimais dėl darbo sąlygų, įgulos ir socialinių reikalų su jos vėliava plaukiojančiuose laivuose, Tarptautinėje konvencijoje dėl jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo normatyvų su pakeitimais, kiek tai susiję su jūrininkų rengimo ir kompetencijos reikalavimais, ir susijusiuose tarptautiniuose dokumentuose, kurių šalys jos yra, ir jų laikosi. 4. Bendradarbiavimas šioje srityje grindžiamas tarpusavio konsultacijomis ir šalių dialogu, daugiausia dėmesio, be kita ko, skiriant: a) jūrininkų mokymui ir rengimui; b) keitimuisi su laivyba susijusia informacija ir parama; c) pritaikytiems mokymosi metodams ir geriausiai su rengimu susijusiai patirčiai; d) kovos su piratavimu ir terorizmu jūroje programoms; e) jūrininkų teisėms į saugią ir saugos standartus atitinkančią darbo vietą, deramoms darbo ir gyvenimo sąlygoms laive, taip pat sveikatos apsaugai, medicininei priežiūrai, gerovės priemonėms ir kitoms socialinės apsaugos formoms. VI antraštinė dalis EKONOMIKA, VYSTOMASIS BENDRADARBIAVIMAS IR KITI SEKTORIAI 28 straipsnis Užimtumas ir socialiniai reikalai 1. Šalys susitaria stiprinti bendradarbiavimą užimtumo ir socialinių reikalų srityje, įskaitant bendradarbiavimą siekiant regioninės ir socialinės sanglaudos, remdamosi 26 straipsnio 2 dalies b punktu, taip pat sveikatą ir saugą darbo vietoje, gebėjimų ugdymą, lyčių lygybę ir deramą darbą, kad būtų stiprinamas socialinis globalizacijos aspektas. 2. Šalys dar kartą patvirtina, kad reikia remti visiems naudingą globalizacijos procesą ir kaip esminę tvaraus vystymosi ir skurdo mažinimo prielaidą skatinti visišką bei našų užimtumą ir geras darbo sąlygas, kaip patvirtinta 2005 m. spalio 24 d. JT Generalinės Asamblėjos rezoliucijoje Nr. 60/1 (Pasaulio aukščiausio lygio susitikimo rezultatai) ir 2006 m. liepos mėn. JT Ekonomikos ir socialinių reikalų tarybos priimtoje ministrų deklaracijoje (JT Ekonomikos ir socialinių reikalų taryba E/2006/L.8, 2006 m. liepos 5 d.). Šalys atsižvelgia į jų ekonominės ir socialinės padėties skirtumus ir atitinkamas savybes. 3. Dar kartą patvirtindamos savo įsipareigojimus laikytis tarptautiniu mastu pripažintų darbo ir socialinių standartų, juos remti ir įgyvendinti visų pirma taip, kaip nustatyta Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) pagrindinių darbo teisių ir principų deklaracijoje ir TDO konvencijose, prie kurių jos yra prisijungusios, šalys susitaria bendradarbiauti vykdydamos konkrečias techninės pagalbos programas ir projektus, dėl kurių jos tarpusavyje susitaria. Šalys taip pat susitaria pradėti dialogą, pradėti bendradarbiauti ir imtis iniciatyvų bendro intereso klausimais dvišaliu arba daugiašaliu lygmeniu, pavyzdžiui, Jungtinėse Tautose, Tarptautinėje migracijos organizacijoje, Tarptautinėje darbo organizacijoje, ASEM bei ES ir ASEAN. 29 straipsnis Vystomasis bendradarbiavimas 1. Svarbiausias vystomojo bendradarbiavimo tikslas – skatinti tvarų vystymąsi, kuriuo prisidedama prie skurdo mažinimo ir padedama siekti vystymosi tikslų, dėl kurių susitarta tarptautiniu lygmeniu, įskaitant Tūkstantmečio vystymosi tikslus. Šalys pradeda nuolatinį dialogą vystomojo bendradarbiavimo klausimais, laikydamosi atitinkamų savo prioritetų, taip pat bendro intereso srityse. 2. Vystomojo bendradarbiavimo dialogu, be kita ko, siekiama: a) skatinti asmeninį ir socialinį vystymąsi; b) siekti tvaraus ir įtraukaus ekonomikos augimo; c) skatinti aplinkos tvarumą ir patikimą gamtos išteklių valdymą, taip pat skatinti geriausią praktiką; d) mažinti klimato kaitos poveikį ir valdyti jos padarinius; e) didinti gebėjimus siekti tvirtesnės integracijos į pasaulio ekonomiką ir tarptautinę prekybos sistemą; f) skatinti viešojo sektoriaus reformą, visų pirma valstybės finansų valdymo srityje, siekiant gerinti socialinių paslaugų teikimą; g) nustatyti Paryžiaus deklaracijos dėl pagalbos veiksmingumo bei Akros veiksmų darbotvarkės principų ir kitų tarptautinių įsipareigojimų, kuriais siekiama gerinti pagalbos teikimą ir veiksmingumą, laikymosi tvarką. 30 straipsnis Dialogas ekonominės politikos klausimais Šalys susitaria bendradarbiauti, skatindamos keistis informacija apie atitinkamas savo ekonomines tendencijas ir politiką, taip pat dalytis ekonominės politikos koordinavimo patirtimi, atsižvelgiant į regionų ekonominį bendradarbiavimą ir integraciją. Šalys stengiasi stiprinti jų valdžios institucijų dialogą ekonominiais klausimais, kurie šalių susitarimu gali apimti tokias sritis, kaip pinigų politika, fiskalinė politika (įskaitant verslo apmokestinimą), valstybės finansai, makroekonominis stabilizavimas ir užsienio skola. 31 straipsnis Pilietinė visuomenė Šalys pripažįsta, kad organizuota pilietinė visuomenė gali prisidėti vykdant demokratinį valdymą, ir susitaria skatinti veiksmingą dialogą ir glaudžius ryšius su pilietine visuomene, laikydamosi atitinkamoje šalyje taikytinų nacionalinės teisės aktų. 32 straipsnis Nelaimių rizikos valdymas Šalys susitaria stiprinti bendradarbiavimą nelaimių rizikos valdymo srityje nuolatos kurdamos ir įgyvendindamos bendruomenėms kylančios rizikos mažinimo ir gaivalinių nelaimių padarinių, turinčių poveikį visiems visuomenėms sluoksniams, valdymo priemones. Daugiau dėmesio turėtų būti skiriama prevenciniams veiksmams ir iniciatyviam požiūriui sprendžiant pavojaus ir rizikos problemas, siekiant mažinti su gaivalinėmis nelaimėmis susijusią riziką ar pažeidžiamumą. Šalys kartu dirba, kad nelaimių rizikos valdymas taptų su gaivalinėmis nelaimėmis susijusių vystymosi planų ir politikos kūrimo procesų sudėtine dalimi. Bendradarbiaujant šioje srityje daugiausia dėmesio skiriama šiems programos elementams: a) nelaimių rizikos mažinimui arba prevencijai ir padarinių švelninimui; b) žinių valdymui, naujovėms, moksliniams tyrimams ir švietimui siekiant sukurti visais lygmenimis saugią ir atsparią aplinką; c) pasirengimui nelaimėms; d) politikai, instituciniams gebėjimams ir pastangoms siekti susitarimo nelaimių valdymo srityje; e) reagavimui į nelaimes; f) nelaimių rizikos vertinimui ir stebėsenai; g) atsigavimui po nelaimių ir rekonstrukcijų planavimui; h) prisitaikymui prie klimato kaitos ir jos padarinių švelninimui. 33 straipsnis Energetika 1. Šalys siekia stiprinti bendradarbiavimą energetikos sektoriuje, siekdamos: a) sukurti palankias sąlygas investicijoms, visų pirma į infrastruktūrą, ir vienodas sąlygas atsinaujinančiajai energijai; b) įvairinti energijos šaltinius, kad būtų galima didinti energetinį saugumą ir vystyti naujus, tvarius, naujoviškus ir atsinaujinančius energijos šaltinius, ir remti tinkamų politikos sistemų įtvirtinimą, kad būtų sukurtos vienodos sąlygos atsinaujinančiųjų išteklių energijai ir jos integravimui į atitinkamas politikos sritis; c) nustatyti suderintus energijos standartus, visų pirma taikytinus biodegalams ir kitokiems alternatyviems degalams, susijusiai įrangai ir praktikai; d) siekti racionaliai vartoti energiją, skatinant energijos vartojimo efektyvumą ir jos tausojimą gamybos, transportavimo, paskirstymo ir galutinio vartojimo etapais; e) skatinti šalių įmonių keitimąsi technologijomis, kuriomis siekiama tvarios energijos gamybos ir tvaraus energijos vartojimo. Tai galėtų būti daroma tinkamai bendradarbiaujant, visų pirma energijos gamybos sektoriaus reformų, energijos išteklių vystymo, naftos produktų transportavimo, perdirbimo ir paskirstymo ir biodegalų vystymo srityse. f) aktyviau didinti gebėjimus visose srityse, kurioms taikomas šis straipsnis, ir skatinti palankias ir patrauklias abipuses investicijas vedant nuolatinį dialogą, kuriuo siekiama nustatyti pastovias, skaidrias, atviras ir nediskriminacines taisykles investuotojams ir nagrinėti administracinius mechanizmus, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos investicijų srautams, atsižvelgiant į šalių nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus. 2. Todėl šalys susitaria skatinti abiem šalims naudingus ryšius ir vykdyti bendrus mokslinius tyrimus, visų pirma taikydamos atitinkamas regionines ir tarptautines sistemas. Atsižvelgdamos į 34 straipsnį ir į 2002 m. Johanesburge įvykusio Pasaulio aukščiausiojo lygio susitikimo dėl tvaraus vystymosi išvadas, šalys pabrėžia, kad reikia spręsti klausimus, susijusius su sąsaja tarp galimybės naudotis prieinamomis energijos paslaugomis ir tvaraus vystymosi. Šią veiklą galima skatinti bendradarbiaujant pagal Europos Sąjungos energetikos iniciatyvą, pradėtą Pasaulio aukščiausiojo lygio susitikime dėl tvaraus vystymosi. 3. Šalys, laikydamosi savo įsipareigojimų spręsti su klimato kaita susijusias problemas pagal JT bendrąją klimato kaitos konvenciją, kurios šalys jos yra, susitaria, pasitelkdamos lanksčius, rinkos mechanizmus, pavyzdžiui, anglies dioksido rinkos mechanizmą, skatinti techninį bendradarbiavimą ir privačiąsias partnerystes vykdant tvarios ir atsinaujinančios energijos, kuro pakeitimo ir energijos vartojimo efektyvumo projektus. 34 straipsnis Aplinka ir gamtos ištekliai 1. Šalys susitaria, kad bendradarbiaudamos šioje srityje skatina saugoti ir gerinti aplinką, siekdamos tvaraus vystymosi. Vykdydamos bet kokią veiklą pagal šį susitarimą, šalys atsižvelgia į Pasaulio aukščiausiojo lygio susitikimo dėl tvaraus vystymosi rezultatus ir į abiejų šalių taikomų atitinkamų daugiašalių aplinkosaugos susitarimų įgyvendinimą. 2. Šalys susitaria, kad reikia tvariu būdu saugoti ir valdyti gamtos išteklius bei biologinę įvairovę, siekiant naudos visoms kartoms ir atsižvelgiant į jų vystymosi poreikius. 3. Šalys susitaria bendradarbiauti, siekdamos stiprinti prekybos ir aplinkos politikos abipusę paramą ir įtraukti aplinkos aspektus į visus bendradarbiavimo sektorius. 4. Šalys siekia tęsti ir stiprinti bendradarbiavimą pagal regionines aplinkos apsaugos programas, pirmiausia: a) didinti su aplinka susijusį informuotumą ir siekti, kad aplinkos apsauga ir tvarios vystymosi pastangos būtų užtikrinamos vietos lygmeniu, įskaitant vietinių kultūrinių bendruomenių ir (arba) senųjų vietinių tautų ir vietos bendruomenių dalyvavimą; b) didinti gebėjimus prisitaikyti prie klimato kaitos, švelninti jos padarinius ir didinti energijos vartojimo efektyvumą; c) didinti gebėjimus dalyvauti sudarant ir įgyvendinant daugiašalius aplinkos susitarimus, įskaitant susitarimus dėl biologinės įvairovės ir biologinės saugos, bet jais neapsiribojant; d) skatinti aplinką tausojančias technologijas, produktus ir paslaugas, be kita ko, naudojantis reglamentavimo ir rinkos priemonėmis; e) gerinti gamtos išteklių, įskaitant miškus, valdymą, kovoti su neteisėta medienos ruoša ir su susijusia prekyba, skatinti tvarų gamtos išteklių, įskaitant miškus, tvarkymą; f) veiksmingai tvarkyti nacionalinius parkus ir saugomas teritorijas, nustatyti ir saugoti biologinės įvairovės ir pažeidžiamų ekosistemų teritorijas, tinkamai atsižvelgiant į vietos bendruomenes ir senąsias vietines tautas, gyvenančias tose teritorijose arba netoli jų; g) užkirsti kelią neteisėtam pavojingų kietųjų ir pavojingų atliekų ir kitokių atliekų vežimui iš vienos valstybės į kitą; h) saugoti pakrančių ir jūrų aplinką ir vykdyti veiksmingą vandens išteklių valdymą; i) užtikrinti dirvožemio apsaugą ir tvarią žemėtvarką, įskaitant uždarytų arba neeksploatuojamų kasyklų atkūrimą; j) skatinti didinti gebėjimus nelaimių ir rizikos valdymo srityje; k) skatinti ekonomikoje naudoti tausaus vartojimo ir gamybos būdus; 5. Šalys skatina viena kitos dalyvavimą šioje srityje vykdomose savo programose jose numatytomis konkrečiomis sąlygomis. 35 straipsnis Žemės ūkis, žuvininkystė ir kaimo plėtra 1. Šalys susitaria skatinti dialogą ir bendradarbiavimą, siekdamos tvaraus vystymosi žemės ūkio, žuvininkystės ir kaimo plėtros srityse. Dialogas gali apimti šias sritis: a) žemės ūkio politiką ir bendrą tarptautinę žemės ūkio padėtį; b) galimybes sudaryti palankesnes sąlygas prekybai augalais, gyvūnais, vandens gyvūnais ir jų produktais, atsižvelgiant į atitinkamas tarptautines konvencijas, pavyzdžiui, be kitų, Tarptautinę augalų apsaugos ir Pasaulinės gyvūnų sveikatos organizacijos konvencijas, prie kurių šalys prisijungusios; c) gyvūnų gerovę; d) plėtros kaimo vietovėse politiką; e) augalų, gyvūnų ir akvakultūros produktų kokybės politiką, ypač geografines nuorodas; f) tvaraus ir ekologiško žemės ūkio, žemės ūkio pramonės, biodegalų ir biotechnologijų perdavimo vystymą; g) augalų įvairovės apsaugą, sėklų technologijas, pasėlių produktyvumo didinimą, alternatyvias pasėlių technologijas, įskaitant žemės ūkio biotechnologijas; h) žemės ūkio, žuvininkystės ir kaimo plėtros duomenų bazių kūrimą; i) žmogiškųjų išteklių žemės ūkio, veterinarijos ir žuvininkystės srityje stiprinimą; j) paramą tvariai ir atsakingai ilgalaikei jūrų aplinkos ir žuvininkystės politikai, įskaitant žuvininkystės technologijas, pakrančių ir atvirosios jūros išteklių apsaugą ir valdymą; k) neteisėtos, nedeklaruojamos ir nereglamentuojamos žvejybos ir susijusios prekybos prevencijos skatinimą; l) priemones, susijusias su keitimusi patirtimi ir partnerystėmis, bendrų įmonių ir vietos dalyvių bei ekonominės veiklos vykdytojų bendradarbiavimo tinklų kūrimą, įskaitant priemones, kuriomis siekiama gerinti galimybes gauti finansavimą, pavyzdžiui, mokslinių tyrimų ir technologijų perdavimo srityse; m) gamintojų asociacijų ir prekybos skatinimo veiklos stiprinimą. 36 straipsnis Regionų vystymasis ir bendradarbiavimas 1. Šalys skatina savitarpio supratimą ir dvišalį bendradarbiavimą regioninės politikos srityje. 2. Jos skatina ir stiprina keitimąsi informacija ir bendradarbiavimą regioninės politikos klausimais, ypatingą dėmesį skirdamos nepalankiose sąlygose esančių vietovių vystymuisi, miesto ir kaimo saitams ir kaimo plėtrai. 3. Regioninės politikos srityje bendradarbiauti galima tokiais būdais: a) taikant regioninės politikos formavimo ir įgyvendinimo metodus; b) vykdant daugiapakopį valdymą ir partnerystes; c) plėtojant miesto ir kaimo saitus; d) vykdant kaimo plėtrą, be kita ko, iniciatyvas, kuriomis sudaromos palankesnės sąlygos gauti finansavimą ir siekti tvaraus vystymosi; e) statistiką. 37 straipsnis Pramonės politika ir MVĮ bendradarbiavimas Atsižvelgdamos į savo ekonominę politiką ir tikslus, šalys susitaria skatinti su pramonės politika susijusį bendradarbiavimą visose tam tinkamose srityse, siekdamos sukurti palankesnes ekonominės plėtros sąlygas ir gerinti pramonės, visų pirma mažųjų ir vidutinių įmonių (MVĮ), konkurencingumą, be kita ko, šiais būdais: a) skatindamos ekonominės veiklos vykdytojų, visų pirma mažųjų ir vidutinių įmonių, tinklų kūrimą, kad būtų keičiamasi informacija ir patirtimi nustatant galimybes bendro intereso sektoriuose, perduodant technologijas ir skatinant prekybą bei investicijas; b) keisdamosi informacija ir patirtimi, kaip sukurti pagrindines sąlygas verslui, visų pirma mažosioms ir vidutinėms įmonėms, kad būtų galima gerinti jo konkurencingumą; c) skatindamos abiejų šalių dalyvavimą bandomuosiuose projektuose ir specialiose programose jose nustatytomis konkrečiomis sąlygomis; d) remdamos investicijas ir bendrų įmonių kūrimą, kad būtų skatinamas technologijų perdavimas, naujovės, modernizavimas, diversifikavimas ir kokybiškos iniciatyvos; e) teikdamos informaciją, skatindamos naujoves ir keisdamosi geriausia patirtimi, susijusia su galimybėmis gauti finansavimą, visų pirma mažosioms ir vidutinėms įmonėms; f) skatindamos įmonių socialinę atsakomybę bei atskaitomybę ir atsakingą verslo praktiką, įskaitant tausų vartojimą ir gamybą; g) abipusiu sutarimu rengdamos bendrus mokslinių tyrimų projektus pasirinktose pramonės srityse ir bendradarbiaudamos vykdant gebėjimų stiprinimo projektus, susijusius su standartais ir atitikties vertinimo procedūromis bei techniniais reglamentais. 38 straipsnis Transportas Šalys susitaria bendradarbiauti atitinkamose transporto politikos srityse, siekdamos gerinti investavimo galimybes ir prekių bei keleivių judėjimą, skatinti laivybos ir aviacijos patikimumą bei saugumą, spręsti transporto poveikio aplinkai problemą ir didinti savo transporto sistemų efektyvumą. Bendradarbiaudamos šioje srityje šalys siekia skatinti: a) keistis informacija apie atitinkamą savo transporto politiką, susijusius teisės aktus ir praktiką, ypač apie miesto, kaimo, jūrų ir oro transportą, transporto logistiką ir daugiarūšio transporto tinklų sujungimą ir sąveiką, taip pat kelių, geležinkelių, uostų ir oro uostų valdymą; b) keistis nuomonėmis apie Europos palydovinės navigacijos sistemas (visų pirma „Galileo“), daugiausia dėmesio skiriant abiem pusėms naudingiems reguliavimo, pramonės ir rinkos plėtros klausimams; c) tęsti dialogą oro transporto paslaugų srityje, siekiant nedelsiant užtikrinti galiojančių atskirų valstybių narių ir Filipinų dvišalių oro paslaugų susitarimų teisinį tikrumą. d) tęsti dialogą dėl oro transporto infrastruktūros tinklų ir veiklos stiprinimo, siekiant spartaus, veiksmingo, tvaraus, saugaus ir patikimo žmonių ir prekių judėjimo, taip pat skatinti oro transporto pramonėje taikyti konkurencijos teisę ir ekonominį reguliavimą, siekiant remti reguliavimo priemonių suderinimą ir stiprinti verslo veiklą, taip pat išnagrinėti galimybes toliau plėtoti ryšius oro transporto srityje. Turėtų būti toliau skatinama vykdyti bendro intereso bendradarbiavimo oro transporto srityje projektus; e) vesti dialogą jūrų transporto politikos ir paslaugų srityje, siekiant visų pirma skatinti jūrų transporto pramonės vystymąsi, be kita ko, bet neapsiribojant: i. keistis informacija apie įstatymus ir kitus teisės aktus, susijusius su jūrų transportu ir uostais; ii. skatinti neribojamą tarptautinės jūrų transporto paslaugų rinkos ir tarptautinės prekybos prieinamumą komerciniais pagrindais, nenustatyti sąlygų dėl krovinių dalinimo, nustatyti nacionalinį režimą ir didžiausio palankumo statusą (DPS) laivams, kuriuos eksploatuoja kitos šalies piliečiai ar bendrovės, ir spręsti atitinkamus klausimus, susijusius su transporto paslaugų „nuo durų iki durų“ teikimu, kai dalis maršruto driekiasi jūra, atsižvelgiant į šalių nacionalinę teisę; iii. veiksmingai administruoti uostus ir užtikrinti jūrų transporto paslaugų veiksmingumą; ir iv. skatinti bendradarbiavimą jūrų transporto sektoriuje abiem šalims svarbiais klausimais ir darbą jūroje, jūrininkų rengimą ir mokymą, kaip nustatyta 27 straipsnyje. f) vesti dialogą dėl veiksmingo transporto saugumo, patikimumo ir taršos prevencijos standartų laikymosi užtikrinimo, ypač kiek tai susiję su jūrų transportu, visų pirma kova su piratavimu, ir su oro transportu, atsižvelgiant į atitinkamas tarptautines konvencijas, prie kurių šalys prisijungusios, bei standartus, įskaitant bendradarbiavimą atitinkamuose tarptautiniuose forumuose, kuriuose siekiama užtikrinti geresnį tarptautinių teisės aktų vykdymą. Todėl šalys skatina pagalbą ir techninį bendradarbiavimą klausimais, susijusiais su transporto saugumu, patikimumu ir aplinkos aspektais, įskaitant jūrininkų ir pilotų mokymą ir rengimą, paieškos ir gelbėjimo operacijas, taip pat avarijų ir incidentų tyrimą, bet tuo neapsiribojant. Šalys taip pat daug dėmesio skiria ekologiškų transporto priemonių naudojimo skatinimui. 39 straipsnis Mokslinis ir technologinis bendradarbiavimas 1. Šalys susitaria bendradarbiauti mokslo ir technologijų srityje, atsižvelgdamos į atitinkamus savo politikos tikslus. 2. Bendradarbiaujant siekiama: a) skatinti keistis informacija ir dalytis praktine patirtimi, susijusia su mokslu ir technologijomis, visų pirma su politikos ir programų įgyvendinimu ir intelektinės nuosavybės teisėmis mokslinių tyrimų ir vystomojo bendradarbiavimo srityse; b) skatinti nuolatinius šalių mokslo bendruomenių, mokslinių tyrimų centrų, universitetų ir pramonės ryšius ir partnerystes mokslinių tyrimų srityje; c) skatinti mokymą žmogiškųjų išteklių srityje ir technologinių bei mokslinių tyrimų gebėjimų didinimą. 3. Bendradarbiaujama vykdant bendrus mokslinių tyrimų projektus ir mokslininkų mainus, susitikimus ir mokymą pagal tarptautines mokymo ir judumo programas ir mainų programas, siekiant kuo didesnės mokslinių tyrimų rezultatų, žinių ir geriausios praktikos sklaidos. Šalys gali tarpusavyje susitarti dėl kitų bendradarbiavimo būdų. 4. Ši bendradarbiavimo veikla turėtų būti grindžiama abipusiškumo, sąžiningumo ir bendros naudos principais, taip pat užtikrinant atitinkamą intelektinės nuosavybės apsaugą. Prieš tai, kai pradedama bendradarbiavimo veikla, dėl visų su intelektinės nuosavybės teisėmis susijusių klausimų, kurie gali kilti bendradarbiaujant pagal šį susitarimą, gali būti rengiamos atitinkamų agentūrų ar susijusių grupių derybos, kuriose gali būti aptariami tokie klausimai, kaip autorių teisės, prekių ženklai ir patentai, atsižvelgiant į atitinkamus šalių nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus. 5. Šalys skatina dalyvauti atitinkamas savo aukštojo mokslo įstaigas, mokslinių tyrimų centrus ir gamybinius sektorius, įskaitant mažąsias ir vidutines įmones. 6. Šalys susitaria dėti kuo daugiau pastangų, kad visuomenė būtų geriau informuota apie tam tikrų šalių mokslo ir technologinio bendradarbiavimo programų teikiamas galimybes. 40 straipsnis Bendradarbiavimas informacinių ir ryšių technologijų srityje 1. Pripažindamos, kad informacinės ir ryšių technologijos (IRT) yra pagrindinis šiuolaikinio pasaulio elementas ir yra gyvybiškai svarbios ekonominiam ir socialiniam vystymuisi, šalys siekia keistis nuomonėmis apie atitinkamą jų vykdomą šios srities politiką, taip siekdamos skatinti ekonominį vystymąsi. 2. Bendradarbiaujant šioje srityje daugiausia dėmesio, be kita ko, skiriama: a) dalyvavimui visapusiškame regioniniame dialoge dėl įvairių informacinės visuomenės aspektų, visų pirma elektroninių ryšių politikos ir reguliavimo, įskaitant visuotines paslaugas, licencijavimą ir bendrus leidimus, reguliavimo institucijos nepriklausomumą ir veiksmingumą, e. valdžią, mokslinius tyrimus ir IRT grindžiamas paslaugas; b) šalių ir Pietryčių Azijos tinklų (pvz., Trans-Eurazijos informacijos tinklo (TEIN)) ir paslaugų sujungimui bei sąveikai; c) IRT srityje atsirandančių naujų ir kuriamų technologijų standartizacijai ir sklaidai; d) skatinimui bendradarbiauti vykdant mokslinius tyrimus IRT srityje abiem šalims rūpimais klausimais; e) dalijimuisi geriausia praktika, siekiant sumažinti skaitmeninę atskirtį; f) su IRT saugumo aspektais susijusių strategijų ir mechanizmų kūrimui ir įgyvendinimui, taip pat kovai su elektroniniais nusikaltimais; g) dalijimuisi patirtimi, susijusia su skaitmeninės televizijos paslaugų teikimu, taip pat su reguliavimo aspektais, spektro valdymu ir moksliniais tyrimais; h) skatinimui dėti pastangas vystyti žmogiškuosius išteklius ir dalytis su tuo susijusia patirtimi IRT srityje. 41 straipsnis Garsas ir vaizdas, medijos ir įvairialypė informacija Šalys skatina, remia ir palengvina savo atitinkamų institucijų ir agentūrų mainus, bendradarbiavimą ir dialogą garso ir vaizdo, medijų ir įvairialypės informacijos srityse. Šalys susitaria užmegzti nuolatinį politinį dialogą šiose srityse. 42 straipsnis Bendradarbiavimas turizmo srityje 1. Vadovaudamosi Pasaulio turizmo organizacijos Pasauliniu turizmo etikos kodeksu ir tvarumo principais, kurie yra vietinės programos „Darbotvarkė 21“ pagrindas, šalys siekia gerinti keitimąsi informacija ir nustatyti geriausią praktiką, kad būtų užtikrinta darni ir tvari turizmo plėtra. 2. Šalys susitaria užmegzti dialogą, kuriuo siekia palengvinti bendradarbiavimą, įskaitant techninės pagalbos teikimą mokymo žmogiškųjų išteklių srityje bei naujų tikslinių technologijų kūrimo srityje, laikydamosi tvaraus turizmo principų. 3. Šalys susitaria plėtoti bendradarbiavimą, siekdamos apsaugoti ir kuo geriau išnaudoti gamtinio ir kultūrinio paveldo potencialą, mažinti neigiamą turizmo poveikį ir didinti teigiamą turizmo verslo indėlį į tvarų vietos bendruomenių vystymąsi, be kita ko, plėtoti ekologinį turizmą, puoselėti vietos bendruomenių ir senųjų vietinių tautų vientisumą bei interesus ir tobulinti mokymą turizmo pramonės srityje. 43 straipsnis Bendradarbiavimas finansinių paslaugų srityje 1. Šalys susitaria stiprinti bendradarbiavimą, siekdamos labiau suderinti bendras taisykles ir standartus ir gerinti bankininkystės, draudimo ir kitų finansų sektoriaus sričių apskaitos, audito, priežiūros ir reguliavimo sistemas. 2. Šalys pripažįsta techninės pagalbos ir gebėjimų stiprinimo priemonių svarbą siekiant šio tikslo. 44 straipsnis Geras valdymas mokesčių srityje 1. Siekdamos stiprinti ir vystyti ekonominę veiklą ir atsižvelgdamos į tai, kad reikia plėtoti tinkamą reguliavimo sistemą, šalys pripažįsta ir įgyvendina gero valdymo mokesčių srityje principus. Siekdamos šio tikslo ir pagal savo kompetenciją šalys gerina tarptautinį bendradarbiavimą mokesčių srityje, lengvina teisėtų mokestinių pajamų surinkimą ir sukuria veiksmingo minėtųjų principų įgyvendinimo priemones. 2. Šalys susitaria, kad šie principai turi būti įgyvendinami visų pirma laikantis galiojančių arba būsimų dvišalių Filipinų ir valstybių narių susitarimų mokesčių srityje. 45 straipsnis Sveikata 1. Šalys pripažįsta ir patvirtina ypatingą sveikatos svarbą. Todėl jos susitaria bendradarbiauti sveikatos sektoriuje, pavyzdžiui, sveikatos priežiūros sistemų reformų, pagrindinių užkrečiamų ligų ir kitų grėsmių sveikatai, neužkrečiamų ligų, tarptautinių sveikatos srities susitarimų, kuriais siekiama gerinti sveikatingumą ir siekti tvaraus sveikatos sektoriaus vystymosi, srityse, siekdamos abipusės naudos. 2. Bendradarbiaujama taikant šias priemones: a) programas, kurios apima šio straipsnio 1 dalyje išvardytas sritis, įskaitant sveikatos priežiūros sistemų ir sveikatos priežiūros paslaugų teikimo gerinimą, reprodukcinės sveikatos paslaugas neturtingoms ir pažeidžiamoms moterimis bei bendruomenėms, sveikatos srities valdymą, įskaitant geresnį valstybės finansų valdymą, sveikatos priežiūros finansavimą, sveikatos srities infrastruktūrą bei informacines sistemas ir sveikatos priežiūros valdymą; b) bendrą veiklą epidemiologijos ir stebėsenos srityje, įskaitant keitimąsi informacija ir bendradarbiavimą išankstinės grėsmių sveikatai, pavyzdžiui, paukščių bei pandeminio gripo ir kitų pagrindinių užkrečiamų ligų, prevencijos srityje; c) neužkrečiamų ligų prevenciją ir kontrolę, keičiantis informacija ir geriausia praktika, skatinant sveiką gyvenseną, sprendžiant svarbiausius su sveikatos veiksniais, pavyzdžiui, mityba ir priklausomybe nuo narkotikų, alkoholio ir tabako, susijusius klausimus ir rengiant su sveikata susijusias mokslinių tyrimų programas, kaip numatyta 39 straipsnyje ir sveikatos stiprinimo programose; d) skatinimą įgyvendinti tarptautinius susitarimus, pavyzdžiui, Tabako kontrolės pagrindų konvenciją ir Tarptautines sveikatos taisykles, kurių šalys yra įsipareigojusios laikytis; e) kitas programas ir projektus, kuriais siekiama gerinti sveikatos priežiūros paslaugas ir stiprinti sveikatos sistemos žmogiškuosius išteklius ir gerinti sveikatos sąlygų kokybę. 46 straipsnis Švietimas, kultūra, kultūrų ir religijų dialogas 1. Siekdamos didinti tarpusavio supratimą ir geriau supažindinti su savo kultūromis, šalys susitaria skatinti bendradarbiavimą švietimo, sporto, kultūros ir religijų srityse, tinkamai gerbdamos viena kitos skirtumus. Todėl šalys remia ir skatina savo kultūros institutų veiklą. 2. Šalys taip pat susitaria pradėti dialogą bendro intereso klausimais, susijusiais su švietimo sistemų modernizavimu, įskaitant klausimus, susijusius su pagrindiniais įgūdžiais ir vertinimo priemonių, suderintų su Europos standartais, rengimu. 3. Šalys siekia imtis tinkamų priemonių žmonių tarpusavio ryšiams skatinti švietimo, sporto, kultūrinių mainų ir religijų bei kultūrų dialogo srityse ir vykdyti bendras iniciatyvas įvairiose socialinėse ir kultūrinėse srityse, įskaitant bendradarbiavimą paveldo išsaugojimo, atsižvelgiant į kultūrų įvairovę, srityje. Todėl šalys taip pat susitaria toliau remti Azijos ir Europos fondo veiklą ir ASEM religijų dialogą. 4. Siekdamos bendrų tikslų ir skatindamos geriau suprasti ir labiau gerbti kultūrų įvairovę, šalys susitaria konsultuotis ir bendradarbiauti atitinkamuose tarptautiniuose forumuose arba organizacijose, pavyzdžiui, UNESCO. Šalys taip pat susitaria skatinti ratifikuoti ir įgyvendinti 2005 m. spalio 20 d. priimtą UNESCO konvenciją dėl kultūrų raiškos įvairovės apsaugos ir skatinimo. 5. Šalys taip pat pabrėžia, kad svarbu priimti priemones jų atitinkamų institucijų ryšiams stiprinti, skatinant ekspertus, jaunimą ir jaunimo darbuotojus (besimokančius ar pabaigusius mokyklą) keistis informacija ir patirtimi, taip pat kad svarbu dalyvauti atitinkamose jų švietimo ir kultūros programose, pavyzdžiui, „Erasmus Mundus“, ir naudotis abiejų šalių šiose srityse sukaupta patirtimi. 47 straipsnis Statistika Šalys, remdamosi Europos Sąjungos ir ASEAN esamo bendradarbiavimo veikla statistikos srityje, susitaria remti gebėjimų stiprinimą statistikos srityje, statistikos metodų ir praktikos derinimą, įskaitant statistinių duomenų rinkimą ir sklaidą, kad abiem priimtinu būdu galėtų naudotis statistiniais duomenimis, be kita ko, susijusiais su nacionalinėmis sąskaitomis, tiesioginėmis užsienio investicijomis, informacinėmis ir ryšių technologijomis, prekyba prekėmis ir paslaugomis, taip pat bet kuriomis kitomis šiame susitarime numatytomis sritimis, kurių duomenis įmanoma statistiškai apdoroti, rinkti, analizuoti ir skleisti. VII antraštinė dalis INSTITUCINĖ STRUKTŪRA 48 straipsnis Jungtinis komitetas 1. Pagal šį susitarimą šalys susitaria įsteigti iš abiejų šalių aukščiausio lygio atstovų sudarytą Jungtinį komitetą, kurio uždaviniai yra: a) užtikrinti tinkamą šio susitarimo veikimą ir įgyvendinimą; b) nustatyti prioritetus pagal šio susitarimo tikslus; c) teikti rekomendacijas šio susitarimo tikslams remti. 2. Jungtinio komiteto posėdžiai paprastai vyksta ne rečiau kaip kas dveji metai pakaitomis Filipinuose ir Europos Sąjungoje abipusiu sutarimu nustatytą dieną. Šalių sutarimu taip pat gali būti šaukiami neeiliniai Jungtinio komiteto posėdžiai. Jungtiniam komitetui pakaitomis pirmininkauja kiekviena šalis. Jungtinio komiteto posėdžių darbotvarkė nustatoma šalių sutarimu. 3. Jungtinis komitetas įsteigia specializuotus pakomitečius, atsakingus už visas sritis, kurioms taikomas šis susitarimas, kurie padeda komitetui vykdyti uždavinius. Kiekviename Jungtinio komiteto posėdyje šie pakomitečiai jam pateikia išsamias savo veiklos ataskaitas. 4. Šalys susitaria, kad Jungtinio komiteto uždavinys taip pat yra prižiūrėti, kad visi šalių sudaryti arba rengiami sektoriniai susitarimai ar protokolai būtų tinkamai taikomi. 5. Jungtinis komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles. VIII antraštinė dalis BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS 49 straipsnis Galimų būsimų pasikeitimų sąlyga 1. Šalys, siekdamos sustiprinti bendradarbiavimą, abipusiu sutarimu ir Jungtiniam komitetui rekomendavus gali išplėsti šį susitarimą, be kita ko, jį papildydamos susitarimais ar protokolais dėl konkrečių sektorių ar veiklos. 2. Įgyvendindama šį susitarimą bet kuri šalis gali teikti pasiūlymus dėl bendradarbiavimo srities išplėtimo, atsižvelgdama į šio susitarimo taikymo metu įgytą patirtį. 50 straipsnis Bendradarbiavimui skiriami ištekliai 1. Siekdamos įgyvendinti šiame susitarime nustatytus bendradarbiavimo tikslus ir atsižvelgdamos į savo turimus išteklius ir teisės aktus, šalys susitaria skirti atitinkamus išteklius, įskaitant finansinius. 2. Šalys įgyvendina finansinę paramą, laikydamosi patikimo finansų valdymo principų, ir bendradarbiauja, siekdamos apsaugoti savo finansinius interesus. Šalys imasi veiksmingų priemonių, siekdamos užkirsti kelią sukčiavimui, korupcijai ir bet kokiai kitai neteisėtai veikai ir su jomis kovoti, be kita ko, teikia viena kitai pagalbą srityse, kurioms taikomas šis susitarimas, atsižvelgdamos į atitinkamus nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus. Visuose kituose susitarimuose ar finansavimo priemonėse, kurias šalys sudaro, nustatomos konkrečios finansinio bendradarbiavimo sąlygos, pagal kurias numatomos patikros vietoje, patikrinimai, kontrolė ir kovos su sukčiavimu veiksmai, kuriuos, be kita ko, vykdo Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF) ir atitinkamos Filipinų tyrimų institucijos. 3. Šalys ragina Europos investicijų banką (EIB) tęsti veiklą Filipinuose, laikantis savo procedūrų ir finansavimo kriterijų, taip pat pagal EIB ir Filipinų pasirašytą pagrindų susitarimą ir Filipinų nacionalinės teisės aktus. 4. Šalys gali nuspręsti teikti finansinę paramą bendradarbiavimo veiklai srityse, kurioms taikomas šis susitarimas, arba su juo susijusiose srityse, laikydamosi savo atitinkamų finansinių procedūrų ir atsižvelgdamos į išteklius. Bendradarbiavimo veikla gali apimti (bet neturi apsiriboti) gebėjimų stiprinimą, techninio bendradarbiavimo iniciatyvas, ekspertų mainus, tyrimų vykdymą, teisinių, vykdymo užtikrinimo ir reguliavimo sistemų, kuriomis skatinamas skaidrumas ir atskaitomybė, rengimą ir kitą veiklą, dėl kurios šalys susitaria. 51 straipsnis Sąlygų sudarymas Siekdamos palengvinti bendradarbiavimą pagal šį susitarimą, šalys susitaria sudaryti būtinas sąlygas už bendradarbiavimo įgyvendinimą atsakingiems pareigūnams ir ekspertams vykdyti savo funkcijas pagal atitinkamus abiejų šalių nacionalinius įstatymus, vidaus taisykles ir kitus teisės aktus. 52 straipsnis Kiti susitarimai 1. Nepažeidžiant atitinkamų Europos Sąjungos steigimo sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo nuostatų, nei šis susitarimas, nei pagal jį vykdomi veiksmai neturi jokios įtakos šalių galioms pradėti dvišalį bendradarbiavimą arba prireikus sudaryti naujus partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimus, įskaitant Filipinų ir atskirų valstybių narių susitarimus. 2. Šis susitarimas neturi įtakos šalių prisiimtų įsipareigojimų dėl trečiųjų šalių taikymui ar įgyvendinimui. 53 straipsnis Įsipareigojimų vykdymas 1. Šalys imasi visų reikiamų bendrų arba specialių priemonių įsipareigojimams pagal šį susitarimą įgyvendinti. Jos užtikrina, kad šiame susitarime išdėstyti tikslai būtų pasiekti. 2. Kiekviena šalis gali kreiptis į Jungtinį komitetą, kad šis išspręstų ginčą dėl šio susitarimo taikymo ar aiškinimo. 3. Jei kuri nors šalis mano, kad kita šalis nevykdo kurių nors šiuo susitarimu numatytų savo įsipareigojimų, ji gali imtis atitinkamų priemonių. Išskyrus ypatingos skubos atvejus, kaip numatyta šio straipsnio 5 dalyje, prieš imdamasi priemonių ji pateikia Jungtiniam komitetui visą susijusią informaciją, būtiną išsamiai padėties analizei, kad būtų rastas abiem šalims priimtinas sprendimas. 4. Pasirenkant priemones pirmenybė turi būti teikiama toms, kuriomis mažiausiai trukdoma šio susitarimo veikimui. Apie šias priemones nedelsiant pranešama kitai šaliai ir dėl jų konsultuojamasi Jungtiniame komitete, jei kita šalis to prašo. 5. Šalys susitaria, kad šio susitarimo teisingo aiškinimo ir praktinio taikymo tikslais 3 dalyje nurodyti „ypatingos skubos atvejai“ reiškia vienos iš šalių esminį susitarimo pažeidimą. Esminis susitarimo pažeidimas – tai: a) susitarimo anuliavimas, nesankcionuotas bendrosiomis tarptautinės teisės normomis; arba b) esminių susitarimo elementų, nurodytų 1 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnio 2 dalyje, pažeidimas. Prieš pradėdamos taikyti priemones ypatingos skubos atvejais, kiekviena šalis gali paprašyti sušaukti skubų posėdį, kuriame dalyvautų abi šalys. Jeigu toks prašymas pateikiamas, per 15 dienų, nebent šalys susitartų dėl kito laikotarpio, bet ne ilgesnio kaip 21 diena, surengiamas posėdis, kuriame siekiama išnagrinėti susidariusią padėtį ir rasti abiem šalims priimtiną sprendimą. 54 straipsnis Šalių sąvokos apibrėžimas Šiame susitarime „šalys“ − Europos Sąjunga ar jos valstybės narės arba Sąjunga ir jos valstybės narės, atsižvelgiant į atitinkamas jų galias, ir Filipinų Respublika. 55 straipsnis Teritorinis taikymas Šis susitarimas taikomas teritorijoje, kuriai taikoma Europos Sąjungos steigimo sutartis, toje Sutartyje nustatytomis sąlygomis ir Filipinų teritorijoje. 56 straipsnis Pranešimai Pranešimai pagal 57 straipsnį diplomatiniais kanalais teikiami, atitinkamai, Europos Sąjungos Tarybos Generaliniam Sekretoriui ir Filipinų užsienio reikalų departamentui. 57 straipsnis Įsigaliojimas ir trukmė 1. Šis susitarimas įsigalioja pirmąją mėnesio dieną po tos datos, kai šalys viena kitai praneša apie šiuo tikslu būtinų teisinių procedūrų užbaigimą. 2. Šis susitarimas galioja penkerius metus. Jis automatiškai pratęsiamas kitam vienerių metų laikotarpiui, jei šalys ne vėliau nei likus šešiems mėnesiams iki kito vienerių metų laikotarpio pabaigos viena kitai raštu nepraneša apie savo ketinimą nepratęsti šio susitarimo. 3. Šis susitarimas iš dalies keičiamas šalių susitarimu. Visi pakeitimai pagal šio straipsnio 1 dalį įsigalioja tik po to, kai šalys viena kitai praneša, kad atlikti visi būtini formalumai. 4. Šalys gali nutraukti šį susitarimą kitai šaliai pateikdamos rašytinį pranešimą apie pageidavimą nutraukti šį susitarimą. Susitarimo nutraukimas įsigalioja praėjus šešiems mėnesiams po to, kai kita šalis gauna pranešimą. Susitarimo nutraukimas neturi poveikio projektams, dėl kurių susitarta arba kurie pradėti pagal šį susitarimą iki jo nutraukimo. 58 straipsnis Autentiški tekstai Šis susitarimas sudarytas anglų, bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, olandų, portugalų, prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ir vokiečių kalbomis. Visi tekstai yra autentiški. Dėl susitarimo derėtasi anglų k. Visi kalbiniai neatitikimai skirtingų kalbų tekstuose nurodomi Jungtiniam komitetui. Pasirašytas dviem egzemplioriais [vieta], du tūkstančiai [metai] [mėnuo] [diena] Europos Sąjunga | Filipinų Respublikos Vyriausybė | Belgijos Karalystė Bulgarijos Respublika Čekijos Respublika Danijos Karalystė Vokietijos Federacinė Respublika Estijos Respublika Graikijos Respublika Ispanijos Karalystė Prancūzijos Respublika Airija Italijos Respublika Kipro Respublika Latvijos Respublika Lietuvos Respublika Liuksemburgo Didžioji Hercogystė Vengrijos Respublika Maltos Respublika Nyderlandų Karalystė Austrijos Respublika Lenkijos Respublika Portugalijos Respublika Rumunija Slovėnijos Respublika Slovakijos Respublika Suomijos Respublika Švedijos Karalystė Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė [1] OL C […], […], p. […].