AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. ĮžANGA. KODėL REIKIA REFORMOS 1.1. ES finansavimo sistema pasenusi ES finansavimo sistema nuo 1957 m. gerokai pakito. Ji visų pirma buvo grindžiama valstybių narių įnašais. Nuo 1970 m. nustatyta nuosavų išteklių sistema, kuria buvo užtikrintas ES finansavimo savarankiškumas. Pradžioje sistema buvo daugiausiai grindžiama tradiciniais nuosavais ištekliais, susijusiais su ES politikos sritimis, bet dėl laipsniškos PVM ir BNP pagrįstų išteklių raidos finansavimas pakito – jo svarbiausiu pagrindu tapo statistinės suvestinės, nesusijusios su ES politikos prioritetais. Kartu su nuosavų išteklių sudėties raida nustatyta keletas koreguojamųjų mechanizmų, pagrįstų 1984 m. birželio mėn. Fontenblo vykusiame aukščiausiojo lygio susitikime nustatytais principais. Visų pirma „bet kuri valstybė narė, kuriai tenka pernelyg sunki, palyginti su jos santykine gerove, biudžeto našta, turi teisę atitinkamu laiku pasinaudoti korekcija“. Šiuos mechanizmus sudaro keletas skirtingų priemonių, priimtų po nuoseklių derybų, per kurias dažniausia galiojančių korekcijų rinkinys būdavo papildomas naujomis priemonėmis. Iš nuosavų išteklių sistemos veikimo ataskaitos[1] matyti, kad pagal daugumą vertinimo kriterijų dabartinė finansavimo sistema veikia prastai. Finansavimo sistema yra neaiški ir tokia sudėtinga, kad tik keletas specialistų iki galo supranta, kaip ji veika. Tai trukdo demokratinei sistemos priežiūrai. Be to, daugelio valstybių narių nuomone, sistema yra neteisinga. Didžiausius įnašus į biudžetą mokančios valstybės mano, kad jų grynieji įnašai yra per dideli, o keletas valstybių narių, kurios gauna naudos iš perskirstymo politikos (pvz., susijusios su sanglauda), turi mokėti didesnes įmokas į ES biudžetą, kad finansuotų koreguojamuosius mechanizmus. Dar svarbiau yra tai, kad dabartinis ES biudžeto finansavimo būdas (daugelio valstybių narių politikų nuomone, valstybių narių įnašai į ES biudžetą yra vien išlaidos) neišvengiamai kelia įtampą, kuri apsunkina kiekvieną diskusiją dėl ES biudžeto. Laipsniška koreguojamųjų mechanizmų raida yra tik vienas šios problemos požymis. Kitas požymis – spaudimas iš anksto nustatyti įnašų paskirstymą tarp šalių. Vis daugiau dėmesio skiriant siauram apskaitos metodui, kurio pagrindinis tikslas – padidinti grąžą, ne tik kaitina viešąsias diskusijas apie ES išlaidų vertę. Tai taip pat skatina kai kuriuos žmones abejoti narystės ES nauda. Iš dalies sunkumų, su kuriais susidurta XXI amžiuje siekiant sutarimo ES dėl biudžeto klausimų, priežastis – netinkamas ES viešųjų finansų organizavimas. Daugelį metų ES finansavimas daugiausiai buvo laikomas apskaitos mechanizmu, turinčiu du pagrindinius tikslus: užtikrinti pakankamą ES išlaidų finansavimą ir įtraukti vis daugiau koreguojamųjų mechanizmų. Kaip išaiškinta pirmiau, šis metodas pasiekė savo ribą. Atėjo laikas sukurti kitokį ES finansavimo metodą. 1.2. Nauja ES finansavimo paradigma Svarbūs viešųjų finansų ir naujų prioritetų uždaviniai daro poveikį seniai įtvirtintoms su ES biudžetu susijusioms sąvokoms. Kuriama nauja dviem ramsčiais pagrįsta ES finansavimo paradigma. Pirmiausia ES finansavimo sistema galėtų būti svarbi visos Sąjungos biudžeto konsolidavimo pastangų dalis. Apskaičiuota, kad po pasaulinės ekonomikos ir finansų krizės 2010 m. bendras metinis ES-27 valstybių narių deficitas pasiekė 826,9 mlrd. EUR[2]. Kelių didžiausių valstybių narių biudžeto deficitai iš tiesų viršijo visos ES biudžetą. Pastaraisiais mėnesiais paaiškėjo nuolatiniai sunkumai, su kuriais susiduria keletas valstybių narių. Biudžeto konsolidavimo veiklą apsunkins su senėjančia visuomene susijusios sąnaudos[3] ir kiti uždaviniai, pvz., klimato kaita. Šiomis aplinkybėmis penki valstybių ir vyriausybių vadovai pabrėžė, kad „kitos daugiametės finansinės programos pradžia sutaps su neeilinėmis valstybių narių pastangomis sutvarkyti viešuosius finansus“[4]. Tolesnis biudžetinės drausmės stiprinimas ES lygmeniu paveiks visus ES biudžeto aspektus – ne tik ES išlaidas, bet ir ES pajamas. Nuosavų išteklių sistemos plėtojimas padės platesnio masto biudžeto konsolidavimui, kurio ėmėsi valstybės narės. Laipsniškas naujų išteklių įtraukimas leidžia sumažinti, laipsniškai nutraukti kitų išteklių naudojimą arba jų atsisakyti. Dėl to sumažės valstybių narių įnašai į ES biudžetą ir jos galės laisviau valdyti labai ribotus nacionalinius išteklius. Kaip nurodyta ES biudžeto peržiūros dokumente, naujų nuosavų išteklių įtraukimas „nėra diskusijų dėl biudžeto dydžio objektas – tai diskusija apie teisingą išteklių derinį“[5]. Antra, išskyrus tradicinius nuosavus išteklius (daugiausiai muitus, surenkamus pagal muitų sąjungos nuostatas), ES ištekliai šiuo metu beveik visiškai nesusiję su ES politikos tikslais ir nenaudojami jiems pasiekti. Tačiau, kaip nurodyta ES biudžeto peržiūros dokumente, naujų nuosavų išteklių įvedimas „parodytų laipsnišką biudžeto struktūros pokytį priartinant politiką prie ES piliečių ir siekiant užtikrinti Europos viešąsias gėrybes bei didesnę papildomą ES naudą. Jis galėtų paremti svarbios ES arba tarptautinės politikos siekius, pavyzdžiui, vystymosi, kovos su klimato kaita ir finansų rinkų srityse, ir kartu būti glaudžiau su šiais siekiais susietas.“ Nauji pajamų šaltiniai gali būti plėtojami naudojantis viršvalstybiniu metodu, o ES lygmeniu susidarytų kritinė masė. Veiksmai ES lygmeniu gali būti naudingi tais atvejais, kai tam tikrų mokesčių bazių judumas yra per didelis, kad valstybės narės galėtų pačios veiksmingai imtis veiksmų, arba kai dėl vienų valstybių narių ribotų veiksmų, kurių nesiima kitos valstybės narės, suskaidoma vidaus rinka. Šiuo klausimu nepaprastai svarbus finansų sektoriaus apmokestinimas. 2010 m. spalio mėn. komunikate dėl finansų sektoriaus apmokestinimo Komisija nurodė, kad nauji finansų sektoriaus mokesčiai „padėtų sukurti sąlygas darnesniam vystymuisi, kaip numatyta strategijoje „Europa 2020“[6]. Todėl Komisija pranešė, kad rudenį pateiks pasiūlymą dėl ES finansinių sandorių mokesčio. Be to, toliau plėtojant PVM sistemą įvedant naujus nuosavus išteklius taip pat sustiprėtų vidaus rinka ir padidėtų ekonominis našumas. Keičiant ES finansų sistemos pagrindus kils diskusija dėl konkrečių išteklių naudojimo ir bus tolstama nuo apskaitos metodo, kuris apsiriboja grynųjų likučių skaičiavimu. Kartu reikia išsaugoti svarbius dabartinės finansavimo sistemos elementus, pvz., tradiciniai nuosavi ištekliai ir likutiniai BNP pagrįsti nuosavi ištekliai, kuriais užtikrinamas biudžeto stabilumas ir subalansuotas biudžetas. Bet pastarąjį tikslą galima pasiekti naudojant mažesnius likutinius BNP pagrįstus nuosavus išteklius ir iš esmės kitokį išteklių derinį. 1.3. Lisabonos sutartimi sukuriama nauja teisinė sistema Sutartimi dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) pakeista ne tik ES biudžetinė procedūra, bet taip pat ir ES biudžeto finansavimo būdas. Šiomis aplinkybėmis yra svarbios dvi Sutarties nuostatos: 1. SESV 311 straipsnio trečioje pastraipoje dabar nustatyta, kad sprendimu dėl nuosavų išteklių Taryba „gali(...) nustatyti naujas nuosavų išteklių kategorijas arba panaikinti esamą kategoriją“. Tai sudaro galimybes sumažinti esamą nuosavų išteklių skaičių ir sukurti naujų rūšių nuosavus išteklius. 2. SESV 311 straipsnio ketvirtoje pastraipoje yra nauja nuostata, kad „Taryba, priimdama reglamentą pagal specialią teisėkūros procedūrą, patvirtina Sąjungos nuosavų išteklių sistemos įgyvendinimo priemones, jeigu tai numato (...) sprendimas [dėl nuosavų išteklių].“ Šia nuostata nustatoma galimybė apibrėžti specialias įgyvendinimo priemones, susijusias su nuosavų išteklių sistema, įgyvendinimo reglamente, atsižvelgiant į sprendimu dėl nuosavų išteklių nustatytas ribas. Komisijos pasiūlymuose visiškai išnaudojamos šios naujos galimybės ir siūloma panaikinti PVM pagrįstą nuosavų išteklių rūšį, suformuoti naujas nuosavų išteklių rūšis ir pasiūlytas naujas nuosavų išteklių įgyvendinimo priemonių organizavimas. Šia nauja sistema sukurta galimybė panaudota tam, kad sistema būtų pakankamai lanksti taikant sprendimą dėl nuosavų išteklių ir laikantis jo apribojimų: visos praktinės priemonės dėl Sąjungos išteklių, kurie turi būti valdomi naudojant labiau racionalizuotą tvarką, įtraukiamos į įgyvendinimo reglamentą, o ne į patį sprendimą. Į šiuos pasiūlymus įtraukti teisės aktų leidėjo ketinimai, kuriuos išdėstė Konventas dėl Europos ateities ir įtvirtino vėlesnė tarpvyriausybinė konferencija. 2. TRYS PASIūLYMAI – VIENAS SPRENDIMAS Į siūlomą sprendimą dėl nuosavų išteklių įtraukti trys pagrindiniai aspektai: valstybių narių įnašų supaprastinimas, naujų nuosavų išteklių įvedimas ir koreguojamųjų mechanizmų reforma. Komisijos parengtoje nuosavų išteklių sistemos veikimo ataskaitoje akcentuojama, kaip kiekvienas iš šių pasiūlymų tarpusavyje susijęs ir papildo kitus. Kartu šie pasiūlymai sudaro subalansuotą dokumentų rinkinį ir dėl visų jų turi būti priimamas vienas sprendimas. 2.1. Valstybių narių įnašų supaprastinimas Komisija siūlo, kad PVM pagrįsti nuosavi ištekliai būtų panaikinti kartu įvedant naujus nuosavus išteklius. Tai atitinka valstybių narių ir ES institucijų per konsultacijas dėl biudžeto peržiūros išreikštą požiūrį. Esama PVM pagrįstų nuosavų išteklių sistema sudėtinga: norint suderinti bazę reikia daug administracinio darbo, o papildomos naudos, palyginti su BNP pagrįstais ištekliais, nedaug arba visai nėra. Atsisakius šių išteklių gerokai supaprastėtų nacionaliniai įnašai, būtų sumažinta ir Komisijos, ir valstybių narių administracinė našta. Vertinant su šiais nuosavais ištekliais susijusius administracinius sunkumus ir šiuo metu taikomus žemus pareikalavimo tarifus, būtų veiksmingiau šių išteklių sistemos taikymą mažinti ne palaipsniui, bet visiškai nutraukti konkrečią dieną. Todėl siūloma šių išteklių atsisakyti 2013 m. gruodžio 31 d. Jeigu sprendimas įsigaliotų vėliau, ši nuostata būtų taikoma atgaline data, atsižvelgiant į praeityje iš dalies keičiant sprendimus dėl nuosavų išteklių taikytą įprastą praktiką. Nustatant gruodžio 31 d. kaip galutinę datą, nereikės šių išteklių skaičiuoti tų metų daliai. Nutraukus PVM pagrįstų išteklių sistemos taikymą, reikės: tvarkyti metų, ėjusių prieš atsisakant šių išteklių, PVM ataskaitas, apskaičiuoti metinius PVM likučius, atlikti patikrinimus, siekiant įsitikinti skaičiavimų tikslumu, baigti priežiūros ciklą, spręsti klausimus dėl nepanaikintų išlygų, pažeidimų, korekcijų ir apskaitos duomenų sulyginimo. Praeis keleri metai, kol bus baigta su PVM pagrįstais nuosavais ištekliais susijusi veikla. 2.2. Naujų nuosavų išteklių įvedimas ES biudžeto peržiūros dokumente Komisija nustatė šešis galimus nuosavų išteklių šaltinius. Atlikta išsami jų analizė daugiausia remiantis Biudžeto peržiūros dokumente išdėstytais vertinimo kriterijais. Analizė patvirtino šiuos pagrindinius elementus: 3. Naujų įplaukų šaltiniu galėtų būti finansinių sandorių mokestis – taip būtų galima sumažinti dabar valstybių narių mokamas įmokas, valstybių narių vyriausybėms suteikti daugiau veiksmų laisvės ir prisidėti prie bendros biudžeto konsolidavimo veiklos. Nors kai kurios valstybės narės jau tam tikru lygiu apmokestina finansinius sandorius, analizėje taip pat akivaizdžiai parodyta, kad veiksmai ES lygmeniu būtų efektyvesni ir veiksmingesni nei nekoordinuojami valstybių narių veiksmai, atsižvelgiant į aktyvią tarpvalstybinę veiklą ir didelį mokesčių bazių judumą. Be to, šis mokestis galėtų padėti sumažinti esamą vidaus rinkos susiskaidymą. Todėl 2011 m. rudenį Komisija pateiks pasiūlymą dėl ES finansinių sandorių mokesčio. ES lygmeniu renkant finansinių sandorių mokestį bus sumažintos taikant esamą sistemą kylančios problemos dėl juste retour (teisingos grąžos) nuostatos. ES iniciatyva bus pirmas žingsnis siekiant finansinių sandorių mokestį taikyti pasauliniu mastu. 4. Kuriant naują PVM išteklių šaltinį būtų suteiktas naujas akstinas vidaus rinkai vystytis, nes būtų geriau derinamos nacionalinės PVM sistemos. Nauji PVM ištekliai būtų vienas iš esmės peržiūrėtos ES PVM sistemos aspektas, paskelbus Žaliąją knygą dėl PVM ateities. Naująja iniciatyva, be kita ko, bus panaikinta keletas atleidimo nuo PVM arba jo taikymo išimčių nuostatų, kurios kliudo tinkamai veikti vidaus rinkai, ir nustatytos kovos su sukčiavimu PVM srityje ES priemonės. 5. Analizėje patvirtinta, kad po tinkamo techninio pasirengimo laikotarpio šiuos nuosavus išteklius ES lygmeniu galima įvesti 2014–2020 m. Derinti šiuos nuosavus išteklius būtų daug naudingiau, nei įvesti tik vieną naują nuosavų išteklių šaltinį. Taip būtų užtikrinta, kad įvairiose valstybėse narėse teisingai pasiskirstytų poveikis ir susidarytų kritinė masė, kurios reikia, kad būtų iš esmės sumažintos dabar valstybių narių mokamos įmokos į ES biudžetą. Remdamasi savo analize, Komisija siūlo finansinių sandorių mokesčiu pagrįstus nuosavus išteklius įvesti vėliausiai 2018 m. sausio 1 d., o naujus PVM pagrįstus išteklius – vėliausiai 2018 m. sausio 1 d. Šių naujų nuosavų išteklių įvedimo laikas nustatytas atsižvelgiant į teisinio reglamentavimo sistemai pabaigti ir atitinkamiems teisės aktams priimti ir įgyvendinti reikalingą laiką. Iki 2011 m. pabaigos Komisija pagal SESV 322 straipsnio 2 dalį pateiks atitinkamus išsamius reglamentus arba galiojančių teisės aktų dalinio keitimo aktus, taip pat atitinkamus įgyvendinamuosius reglamentus. Lentelėje apibendrintas numatomas poveikis nuosavų išteklių struktūrai. Parodytas perėjimas nuo esamų nacionalinių įnašų prie naujų nuosavų išteklių. Iš naujų nuosavų išteklių būtų padengiama apie 40 % ES išlaidų. Tradiciniai nuosavi ištekliai sudarytų beveik 20 % visų išteklių. BNP pagrįsti nuosavi ištekliai ir toliau būtų vienintelis didžiausias šaltinis, iš kurio būtų finansuojama apie 40 % biudžeto. Numatoma ES finansavimo struktūros raida (2012–2020 m.) 2012 m. biudžeto projektas | 2020 m. | mlrd. EUR | % nuosavų išteklių | mlrd. EUR | % nuosavų išteklių | Tradiciniai nuosavi ištekliai | 19,3 | 14,7 | 30,7 | 18,9 | Esami nacionaliniai įnašai iš jų | 111,8 | 85,3 | 65,6 | 40,3 | PVM pagrįsti nuosavi ištekliai | 14,5 | 11,1 | - | - | BNP pagrįsti nuosavi ištekliai | 97,3 | 74,2 | 65,6 | 40,3 | Nauji nuosavi ištekliai iš jų | - | - | 66,3 | 40,8 | Nauji PVM ištekliai | - | - | 29,4 | 18,1 | ES finansinių sandorių mokestis | - | - | 37,0 | 22,7 | Tradiciniai nuosavi ištekliai | 131,1 | 100,0 | 162,7 | 100,0 | 2.3. Koreguojamųjų mechanizmų reforma 1984 m. Fontenblo Europos Vadovų Taryba nustatė svarbius ES biudžeto teisingumo principo užtikrinimo orientyrus. Ji nurodė, kad „išlaidų politika galiausiai yra pagrindinė priemonė biudžeto disbalanso klausimams išspręsti“. Tačiau ji pripažino, kad „bet kuri valstybė narė, kuriai tenka pernelyg sunki, palyginti su jos santykine gerove, biudžeto našta, turi teisę atitinkamu laiku pasinaudoti korekcija“. Šie principai patvirtinti ir nuolat taikomi paskesniuose sprendimuose dėl nuosavų išteklių. Šiandien koreguojamieji mechanizmai laikinai, iki 2013 m. pabaigos, taikomi keturioms valstybėms narėms. Jungtinei Karalystei (JK) taikoma korekcija ir jos finansavimo permokos grąžinimas keturioms valstybėms narėms (Vokietijai, Nyderlandams, Austrijai ir Švedijai), taip pat paslėptas koreguojamasis mechanizmas, kurį sudaro 25 % valstybių narių tradiciniams nuosaviems ištekliams surinktų lėšų sumos kaip surinkimo išlaidų išlaikymas, bus taikomi, kol įsigalios naujas sprendimas dėl nuosavų išteklių. Nuodugniai peržiūrint ES finansavimo sistemą, būtina iš naujo įvertinti šiuos koreguojamuosius mechanizmus. Atliekant esamos sistemos analizę paaiškėjo du svarbūs dalykai, į kuriuos reikia atsižvelgti. Pirma, daugelio valstybių narių objektyvi padėtis per laiką smarkiai pakito. Tai turi būti tinkamai atspindėta korekcijų sistemoje. Remiantis Fontenblo principais, korekcija JK naudai 1984 m. nustatyta visiškai pagrįstai. Tuo metu JK buvo viena iš neturtingiausių valstybių narių ir viena iš didžiausių įnašų į ES biudžetą, kuris daugiausia buvo skirtas žemės ūkio išlaidoms, grynųjų mokėtojų. Ji palyginti didelę sumą skirdavo ES finansavimo sistemai, labai priklausiusiai nuo išteklių, pagrįstų PVM, kurio bazė JK buvo itin didelė. Nuo 1984 m. labai pasikeitė objektyvios sąlygos, kuriomis grindžiami esami koreguojamieji mechanizmai. BŽŪP skirta ES biudžeto dalis ir PVM pagrįstas finansavimas labai sumažėjo. Svarbiausia, JK dabar yra viena turtingiausių ES valstybių narių. Remiantis šiais aspektais ir JK biudžeto naštos bei santykinės gerovės, palyginti su kitomis valstybėmis narėmis, vertinimu, reikia iš naujo įvertinti JK taikomą korekciją. Pagrindinių rodiklių raida (1984–2011 m.) 1984 m. | 2005 m. | 2011 m. | BŽŪP dalis biudžete (% visos sumos) | 69 % | 50 % | 44 % | PVM pagrįsti įnašai (% visos sumos) | 57 % | 16 % | 11 % | JK gerovė (BNP vienam gyventojui pagal PGS) | 93 % ES-10 | 117 % ES-25 | 111% ES-27 | Šaltinis: Europos Komisija, Biudžeto GD Atsižvelgiant į Komisijos pasiūlytą 2014–2020 m. finansinę programą[7] ir net darant prielaidą, kad visos plėtros išlaidos bus teisingai paskirstytos turtingesnėms valstybėms narėms, atrodytų, kad nedaugelio valstybių narių, tarp jų ir Jungtinės Karalystės, biudžeto našta galėtų būti laikoma pernelyg didele, palyginti su šalies santykine gerove. Todėl į šį sprendimą įtraukiamos Vokietijai, Nyderlandams, Švedijai ir Jungtinei Karalystei laikinai nuo 2014 m. taikytinos korekcijos. Šiomis korekcijomis, inter alia , turi būti parodyti svarbūs šiame sprendime nustatyti ES finansavimo pokyčiai, finansinėje programoje pasiūlytų išlaidų pokyčiai, įskaitant laipsniško išlaidų įvedimo į Sąjungą 2004 ir 2007 m. įstojusiose valstybėse narėse pabaigą, ir atsižvelgta į šių šalių pasiektą aukštą gerovės lygį. Antra, naujoji korekcijų sistema turi būti skaidri ir paprasta, kurią visuomenė ir parlamentai galėtų laisvai patikrinti, nuspėjama ir veiksminga. Be kitų dalykų, ja valstybėms narėms turi būti užtikrintos vienodos sąlygos. Taip, kaip ji šiandien skaičiuojama, JK taikoma korekcija yra labai sudėtingas mechanizmas. Jis apima savaime ydingas ekonomines paskatas, nekalbant jau apie savaiminį ES pagalbos Jungtinei Karalystei nelaimių atvejais, pavyzdžiui, kilus potvyniui, panaikinimą (sumažinant korekciją). Be to, jį taikant Vokietijai, Nyderlandams, Austrijai ir Švedijai grąžinamos JK taikomos korekcijos finansavimo permokos. Atsisakius PVM pagrįstų išteklių, nebebus gaunama duomenų, kurie būtini skaičiuojant JK taikomą korekciją, taigi, vertinant techniniu požiūriu, tai dar labiau paskatina nuodugniai peržiūrėti mechanizmą. Todėl Komisija siūlo įvesti naują koregavimo nustatyta suma sistemą, kuri 2014 m. sausio 1 d. pakeistų visus ankstesnius koreguojamuosius mechanizmus. Esamų koreguojamųjų sistemų pakeitimas BNP pagrįstų mokėjimų sumažinimu bendra nustatyta suma yra akivaizdžiai naudingas, palyginti su bet kokiu kitu metodu, įskaitant 2004 m. Komisijos pasiūlytą bendrą koreguojamąjį mechanizmą[8]. Nustatytos sumos pagrįstos dabartinėmis prielaidomis, neatsižvelgiant į naujų nuosavų išteklių įvedimą. Nuoseklumo ir tęstinumo sumetimais atnaujintos 2010, 2011 ir 2012 m. JK taikomos korekcijos bus tvarkomos pagal senąją sistemą, tačiau 2013 m. JK taikoma korekciją, kuri turi būti įtraukta į 2014 m. biudžetą, pakeis naujoji koregavimo nustatyta suma sistema. Šios korekcijos bus finansuojamos tinkamai ir skaidriai kiekvienai valstybei narei mokant jos santykinę gerovę atitinkantį įnašą (apibrėžtą jos BNP rinkos kainomis). Vadovaudamasi skaidrumo ir teisingumo principais Komisija siūlo panaikinti paslėptą koreguojamąjį mechanizmą, kurį sudaro 25 % valstybių narių tradiciniams nuosaviems ištekliams surinktų lėšų sumos kaip surinkimo išlaidų išlaikymas. Atsižvelgiant į pasiūlymą koreguojamąjį mechanizmą įtraukti į koregavimo nustatyta suma sistemą, išlaikymas turėtų būti apribotas iki 10 % pagal sistemą, kuri galiojo iki 2000 m. 3. NUOSAVų IšTEKLIų DOKUMENTų RINKINYS 3.1. Teisiniai dokumentai Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) pateikta nuostatų, kuriomis grindžiama ES finansavimo sistema, visų pirma jos nuosavi ištekliai. Sutartyje patvirtinta sprendimo dėl nuosavų išteklių, kuriame turi būti išdėstyti pagrindiniai sistemos elementai, svarba. Kitaip nei ankstesnėje Europos bendrijos steigimo sutartyje, kurioje buvo tik viena nuostata, susijusi su sprendimų dėl nuosavų išteklių įgyvendinimu, SESV yra dvi nuostatos: 6. SESV 311 straipsnio ketvirtoje pastraipoje naujai numatyta, kad „Taryba, priimdama reglamentą pagal specialią teisėkūros procedūrą, patvirtina Sąjungos nuosavų išteklių sistemos įgyvendinimo priemones, jeigu tai numato sprendimas [dėl nuosavų išteklių]. Taryba sprendimą priima gavusi Europos Parlamento pritarimą.“ 7. SESV 322 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad „Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu bei pasikonsultavusi su Europos Parlamentu ir Audito Rūmais, nustato būdus ir tvarką, kaip biudžeto pajamos, numatytos pagal susitarimus dėl Sąjungos nuosavų išteklių, tampa prieinamos Komisijai, ir nustato priemones, taikomas prireikus patenkinti grynųjų pinigų poreikį.“ Taigi, nuosavų išteklių sistemos įgyvendinimo priemonės grindžiamos dviem SESV straipsniais ir tvirtinamos pagal skirtingas procedūras – SESV 311 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytoms priemonėms patvirtinti būtinas Europos Parlamento pritarimas, o dėl 322 straipsnio 2 dalyje numatytų priemonių su Europos Parlamentu konsultuojamasi. SESV 311 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nurodytos įgyvendinimo priemonės turi būti numatytos sprendime dėl nuosavų išteklių, o SESV 322 straipsnio 2 dalyje apibrėžta, kad turi būti nustatytos priemonės ES biudžeto pajamoms padaryti prieinamoms ir prireikus jas taikyti grynųjų pinigų poreikiui patenkinti. Kyla klausimas, kurie elementai turi būti apibrėžti pačiame sprendime dėl nuosavų išteklių, ir kurias įgyvendinimo priemones į kuriuos reglamentus reikia įtraukti. Rengdamas Sutartį teisės aktų leidėjas siekė, kad „išteklių sistemoje būtų išskirti du teisiniai pagrindai, kiekvienas su savo atskira procedūra. Pagal vieną nustatoma nuosavų išteklių viršutinė riba ir tuo pačiu Sąjungos biudžeto dydis, taip pat kuriami nauji ištekliai, kurie būtų valdomi pagal sudėtingesnę procedūrą remiantis [Sutartimi] [...]; kitas susijęs su Sąjungos išteklių, kurie būtų valdomi pagal labiau suderintą procedūrą – tvirtinami Tarybos kvalifikuota balsų dauguma [...] su Europos Parlamento sutikimu, praktinėmis procedūromis“[9]. Siūloma nuosavų išteklių sistemos teisinės sistemos struktūra glaudžiai paremta šia logika – sistema nustatoma sprendime dėl nuosavų išteklių, o visi praktiniai aspektai numatomi atitinkamuose įgyvendinimo reglamentuose. 3.2. Sprendimo dėl nuosavų išteklių svarba Sprendimas dėl nuosavų išteklių – pagrindinis teisinis dokumentas, kuriuo grindžiama visa nuosavų išteklių sistema, ir toliau apims pagrindinius sistemos elementus. Kaip nustatyta SESV, jo nebūtina persvarstyti kartu su kiekviena nauja finansine programa. Tai turėtų būti patikimas, stabilus ir ilgalaikis nuosavų išteklių sistemos pagrindas. Valstybės narės sprendimą turi vienbalsiai patvirtinti ir ratifikuoti – taip užtikrinamas griežtas parlamentinis tikrinimas ir pagarba nacionaliniam suverenumui. Pasiūlyme iš esmės išsaugota dabartinio sprendimo dėl nuosavų išteklių struktūra, į jį įtraukta daug esamų nuostatų. Tačiau yra ir kai kurių svarbių pakeitimų: 8. numatyta PVM pagrįstų nuosavų išteklių galiojimo pabaiga 2013 m. gruodžio 31 d. ir į baigiamąsias nuostatas įtraukta nuostata dėl jų laipsniško atsisakymo; 9. naujų nuosavų išteklių sąrašas, kuriame nurodytas jų įvedimo laikas ir atitinkami jų taikymo apribojimai. Visų pirma, sprendime nustatyta naujiems nuosaviems ištekliams taikoma maksimali mokesčių tarifų riba, o 311 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytame įgyvendinimo reglamente nurodomi konkretūs tarifai. Tokiu būdu numatyta ir būtina valstybių narių bei jų atitinkamų parlamentų vykdytina mokesčių tarifų kontrolė, ir nedidelė lankstumo galimybė Europos Parlamentui vykdant demokratinę priežiūrą. Ši lankstumo galimybė bus ypač naudinga pradiniais naujų nuosavų išteklių įgyvendinimo etapais, kai kils daugiausia abejonių dėl tikslaus jų poveikio. Konkretūs finansinių sandorių mokesčių tarifai kartu su konkrečiais teisėkūros pasiūlymais bus teikiami rudenį; 10. nuostatos, susijusios su koreguojamaisiais mechanizmais ir dabar JK taikomos korekcijos galiojimo pabaiga. Sprendime apibrėžtas kiekvienai susijusiai valstybei narei kiekvienais metais priskiriamų BNP mokėjimų sumažinimas nustatyta suma. Į sprendimą įtrauktas straipsnis dėl minėtų korekcijų finansavimo, kuris būtų grindžiamas santykine visų valstybių narių gerove; 11. pašalintos nuostatos dėl BNP apibrėžimo nuosavų išteklių tikslais ir dėl nuosavų išteklių viršutinės ribos perskaičiavimo, kai BNP labai pasikeičia. Tai techninis klausimas, kuris sprendžiamas SESV 311 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytame įgyvendinimo reglamente; 12. įtrauktas naujas straipsnis, kuriame išsamiai apibūdinti elementai, kuriuos reikia įtraukti į SESV 311 straipsnio ketvirtoje pastraipoje ir SESV 322 straipsnio 2 dalyje numatytus įgyvendinimo reglamentus. Palyginti su Sprendimu dėl nuosavų išteklių 2007/436/EB, siūlomas naujasis sprendimas dėl nuosavų išteklių yra skaidresnis ir suprantamesnis ES piliečiams, taip pat ES ir nacionalinių parlamentų nariams. 3.3. Įgyvendinimo reglamentas SESV 311 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytas naujasis įgyvendinimo reglamentas apima visas praktines su Sąjungos ištekliais susijusias priemones, kurios turėtų būti reglamentuojamos labiau suderinta procedūra, kad sistema, atsižvelgiant į sprendime dėl nuosavų išteklių nustatytą tvarką ir apribojimus, būtų pakankamai lanksti, išskyrus tuos nuosavų išteklių sistemos aspektus, kurie susiję su nuosavų išteklių teikimu ir grynųjų pinigų poreikių tenkinimu (žr. 3.4 skirsnį toliau). Į šį įgyvendinimo reglamentą taip pat įtrauktos bendro pobūdžio nuostatos, taikomos visų rūšių nuosaviems ištekliams, kurių tinkama parlamentinė priežiūra ypač svarbi. Visų pirma tai įplaukų kontrolės ir priežiūros aspektai, taip pat susiję Komisijos inspektorių įgaliojimai. Šiame įgyvendinimo reglamente pagal sprendime dėl nuosavų išteklių parengtą sąrašą taip pat atitinkamai išdėstytos toliau išvardytos nuostatos: 13. kiekvienam sprendime nustatytam nuosavam ištekliui taikomi mokesčių tarifai ir pareikalavimo tarifai. Tai suteikia tam tikro lankstumo, atsižvelgiant į sprendime dėl nuosavų išteklių nustatytas ribas. Nesant tokio lankstumo, dėl sudėtingos ir ilgai trunkančios nuosavų išteklių sprendimų priėmimo tvarkos būtų mažiau galimybių laiku atlikti būtinus nuosavų išteklius patikslinimus; 14. orientacinės bendrosios nacionalinės pajamos (BNP) pagal Europos nacionalinių ir regioninių sąskaitų sistemą (ESS) ir nuostatos tais atvejais, kai BNP labai pasikeičia (dėl ESS peržiūros metu patikslintų BNP parametrų gali pasikeisti nuosavų išteklių viršutinės ribos); 15. metinio biudžeto likučio tikslinimas. Bendrasis pertekliaus perkėlimo principas nustatytas sprendime, o įgyvendinimo priemonės nustatytos šiame reglamente; 16. kontrolės ir priežiūros, įskaitant papildomus atsiskaitymo reikalavimus, nuostatos. Dabar daugelis šių priemonių, tiksliau, 3 punkte nurodytos priemonės ir kai kurie 4 punkte nurodyti elementai, daugiausia susiję su pranešimu apie mokėtinas sumas, sukčiavimą ir pažeidimus, taip pat su Nuosavų išteklių patariamuoju komitetu, įtrauktos į Reglamentą 1150/2000. Šie punktai nėra tiesiogiai susiję nei su nuosavų išteklių teikimu, nei su grynųjų pinigų poreikių tenkinimu, todėl logiška, kad jie įtraukti į šį įgyvendinimo reglamentą. Be to, pasinaudota galimybe supaprastinti esamą teisinio reglamentavimo sistemą – perkeltos bei atnaujintos nuostatos, susijusios su Komisijos inspektorių teisėmis ir pareigomis, kurios anksčiau buvo įtrauktos į Tarybos reglamentą 1026/99, kuris patvirtinus šį reglamentą turi būti panaikintas. Drauge su sprendimu dėl nuosavų išteklių šiuo įgyvendinimo reglamentu užtikrinama, kad visus techninius sistemos patikslinimus ne tik tvirtintų nacionalinės teisės aktų leidėjai, bet ir savo pritarimą jiems suteiktų Europos Parlamentas. 3.4. Nuosavų išteklių teikimas Siekiant papildyti sprendimą dėl nuosavų išteklių ir SESV 311 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytą įgyvendinimo reglamentą, į SESV 322 straipsnio 2 dalyje numatytus reglamentus turėtų būti įtraukti elementai, susiję su nuosavų išteklių teikimu, ir priemonės, kuriomis tenkinamas grynųjų pinigų poreikis. Komisija siūlo dviejų pakopų metodą. Pirma, teikdama šį nuosavų išteklių dokumentų rinkinį, į naują Tarybos reglamentą pagal SESV 322 straipsnio 2 dalį ji siūlo įtraukti nuostatas, būtinas būdams ir tvarkai, kaip valstybių narių tradiciniai nuosavi ištekliai (TNI) ir BVP pagrįsti ištekliai teikiami Komisijai, nustatyti. Į šį dokumentą taip pat įtrauktos priemonės, prireikus taikytinos grynųjų pinigų poreikiui patenkinti. Šiomis praktinėmis priemonėmis įgyvendinama sprendime dėl nuosavų išteklių nustatyta TNI nustatymo, patvirtinamųjų dokumentų saugojimo, administracinio bendradarbiavimo, nuosavų išteklių sąskaitų tvarkymo, nuosavų išteklių teikimo laiko ir tikslinimo sistema, ir, prireikus, nuostatos dėl grynųjų pinigų valdymo ir nesusigrąžinamų sumų. Pasiūlymas iš esmės apima Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000[10] nuostatas, išskyrus tas, kurios nėra aiškiai susijusios su TNI ir BNP pagrįstų nuosavų išteklių teikimu arba grynųjų pinigų poreikiais. Todėl, siekiant aiškumo ir racionalumo, taip pat atsižvelgiant į siūlomą nuosavų išteklių dokumentų rinkinį, Reglamentą Nr. 1150/2000 reikėtų išdėstyti nauja redakcija. Esamų nuostatų nereikėtų keisti iš esmės. Tačiau būtini keli reikšmingi pakeitimai, kad būtų perteikta naujausia Komisijos TNI ir BNP pagrįstų išteklių valdymo patirtis. Antra, nuostatose reikės atsižvelgti į siūlomus naujus nuosavus išteklius. Jose, be kita ko, galėtų būti nustatyti tokie elementai: apmokestinimo momento apibrėžtis, mokesčio pareikalavimo momentas, kad apmokestinimo momentas būtų susietas su apskaitos įrašu, Komisijai teiktinos deklaracijos arba ataskaitos forma ir teikimo dažnumas, mokėjimo arba išteklių teikimo mechanizmai, taikytinos sankcijos, aplinkybės, kuriomis galima atlikti korekcijas, ir instrukcijos dėl patvirtinamųjų dokumentų saugojimo trukmės. Reikės numatyti nuostatas, apimančias atitinkamus siūlomų naujų nuosavų išteklių klausimus; šios nuostatos bus deramai įtrauktos į atskirus reglamentus. 2011/0183 (CNS) 2011/0183 (CNS) Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos Sąjungos nuosavų išteklių sistemos (//EB, Euratomas) EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 311 straipsnio trečią pastraipą, kartu su Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartimi, ypač jos 106a straipsniu, atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą, perdavus įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę[11], atsižvelgdama į Audito Rūmų nuomonę[12], atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[13], laikydamasi specialios teisėkūros procedūros, kadangi: 17. Sąjungos nuosavų išteklių sistema turi užtikrinti pakankamus išteklius nuosekliam Sąjungos politikos plėtojimui, laikantis griežtos biudžetinės drausmės. Nuosavų išteklių sistemos plėtojimas gali ir turėtų padėti platesnio masto biudžeto konsolidavimui, kurio ėmėsi valstybės narės, ir kuo labiau prisidėti prie Sąjungos politikos plėtojimo; 18. per viešas konsultacijas, pradėtas rengiant ES biudžeto peržiūrą, pateikta daug nuomonių, susijusių su Sąjungos finansų sistemos veikimu. Jose labai palankiai vertinami tradiciniai nuosavi ištekliai ir tai, kad yra likutinių išteklių biudžeto stabilumui ir subalansuotiems biudžetams užtikrinti. Tačiau labai daug respondentų nurodė, kad reikia panaikinti visus koreguojamuosius mechanizmus ir atsisakyti pridėtinės vertės mokesčiu (PVM) pagrįstų nuosavų išteklių. Per konsultacijas taip pat išryškėjo įvairiausios nuomonės dėl naujų rūšių nuosavų išteklių; 19. 2010 m. spalio 19 d. komunikate dėl ES biudžeto peržiūros[14] Komisija pažymėjo, kad į Sąjungos finansavimo raidos naujo etapo pradžią galėtų būti įtraukti trys glaudžiai susiję aspektai: valstybių narių įnašų supaprastinimas, vieno ar kelių naujų nuosavų išteklių įvedimas ir laipsniškas visų koreguojamųjų mechanizmų atsisakymas. Kadangi jau padaryta pokyčių, reikėtų išlaikyti pagrindinius Sąjungos finansavimo sistemos elementus: stabilų ir pakankamą Sąjungos metinio biudžeto finansavimą, biudžetinės drausmės laikymąsi ir subalansuoto biudžeto užtikrinimo mechanizmą; 20. nuosavų išteklių sistema turėtų būti kuo labiau pagrįsta savarankiškais nuosavais ištekliais pagal Sutartį, o ne valstybių narių finansiniais įnašais, kuriuos dauguma jų laiko nacionalinėmis išlaidomis; 21. Lisabonos sutartimi nustatyti nuostatų, susijusių su nuosavų išteklių sistema, pakeitimai, dėl kurių galima sumažinti esamą nuosavų išteklių skaičių ir sukurti naujų rūšių nuosavus išteklius; 22. sprendimas dėl nuosavų išteklių gali įsigalioti tik tuo atveju, jeigu jį patvirtino visos valstybės narės pagal savo atitinkamus konstitucinius reikalavimus, visiškai laikantis nacionalinio suverenumo principo; 23. palyginti su bendrosiomis nacionalinėmis pajamomis (BNP) pagrįstais nuosavais ištekliais, esamų PVM pagrįstų nuosavų išteklių papildoma nauda nedidelė. Jie nustatomi sudėtingais matematiniais skaičiavimais, dėl to valstybių narių įnašai į biudžetą tampa dar neaiškesni. Dėl suderintos bazės apskaičiavimo ir esamo išlaidų apribojimo mechanizmo tiesiogiai nesusieta valstybės narės faktinė PVM bazė ir valstybės narės įnašas į Sąjungos metinį biudžetą. 2014 m. sausio 1 d. atsisakius esamo pavidalo PVM pagrįstų nuosavų išteklių, įnašų sistema supaprastės; 24. siekiant Sąjungos finansines priemones labiau suderinti su Sąjungos politiniais prioritetais, sumažinti valstybių narių įnašus į Sąjungos metinį biudžetą ir prisidėti prie jų biudžeto konsolidavimo pastangų, šiuo sprendimu turėtų būti nustatyti nauji nuosavi ištekliai: finansinių sandorių mokestis ir naujas PVM pagrįstų išteklių šaltinis; 25. Sąjungos teisinės sistemos pagrindiniai principai, kintamieji ir pritaikymo datos dėl naujų nuosavų išteklių iš finansinių sandorių mokesčio ir naujo PVM pagrįstų išteklių šaltinio turėtų būti nustatyti šiame sprendime; 26. 1984 m. Fontenblo Europos Vadovų Tarybos nurodyta, kad išlaidų politika galiausiai yra pagrindinė priemonė biudžeto disbalanso klausimams išspręsti. Tačiau pripažįstama, kad bet kuri valstybė narė, kuriai tenka pernelyg sunki, palyginti su jos santykine gerove, biudžeto našta, turi teisę atitinkamu laiku pasinaudoti korekcija. Tokie principai turėtų būti patvirtinti ir nuosekliai taikomi; 27. visi koreguojamieji mechanizmai turėtų būti glaudžiai susieti su išlaidų politika, įtvirtina Sutarties 312 straipsnyje nurodytoje daugiametėje finansinėje programoje. Tai, kad koreguojamųjų mechanizmų būta seniau arba kad jie egzistuoja, savaime nėra pagrįsta priežastis juos išlaikyti ateityje. Korekcija turėtų būti skaidri ir lengvai suprantama, jos taikymas turėtų trukti tiek, kiek reikia tikslui pasiekti, kaip apibrėžta pagal Fontenblo principus. Reikėtų vengti kurti bet kokias paskatas netinkamai leisti Sąjungos lėšas. Šiuos tikslus galima geriausiai pasiekti mokėjimų sumažinimo nustatyta suma sistema, kiek tai susiję su BNP pagrįstų nuosavų išteklių mokėjimu; 28. laikui bėgant labai pasikeitė objektyvios sąlygos, kuriomis grindžiami koreguojamieji mechanizmai. Vis dėlto, kai kurioms valstybėms narėms vis dar tenka tokia biudžeto našta, kurią, palyginti su jų santykine gerove, dabar galima laikyti per didele. Todėl į šį sprendimą įtraukiamos laikinos Vokietijai, Nyderlandams, Švedijai ir Jungtinei Karalystei taikytinos korekcijos. Šiomis korekcijomis, inter alia , turėtų būti parodyti svarbūs šiuo sprendimu nustatyto Sąjungos finansavimo pokyčiai, finansinėje programoje pasiūlytų išlaidų pokyčiai, įskaitant laipsniško išlaidų įvedimo į Sąjungą 2004 ir 2007 m. įstojusiose valstybėse narėse pabaigą, ir atsižvelgta į Vokietijos, Nyderlandų, Švedijos ir Jungtinės Karalystės pasiektą didelį gerovės lygį; 29. siekiant užtikrinti reikiamą daugiametės finansinės programos ir koreguojamųjų mechanizmų įgyvendinimo paralelę, nauja mokėjimų sumažinimo nustatyta suma sistema 2014 m. sausio 1 d. turėtų pakeisti visus iki šiol buvusius koreguojamuosius mechanizmus; 30. 25 % valstybių narių tradiciniams nuosaviems ištekliams surinktų lėšų sumos kaip surinkimo išlaidų išlaikymas yra paslėptas koreguojamasis mechanizmas. Atsižvelgiant į pasiūlymą koreguojamuosius mechanizmus įtraukti į nustatytas sumas, išlaikymas turėtų būti apribotas iki 10 % pagal sistemą, kuri galiojo iki 2000 m.; 31. siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi griežtos biudžetinės drausmės, ir atsižvelgiant į 2010 m. balandžio 16 d. Komisijos komunikatą dėl nuosavų išteklių viršutinės ribos ir įsipareigojimų asignavimų viršutinės ribos pritaikymo atsižvelgiant į sprendimą netiesiogiai apskaičiuotas finansinio tarpininkavimo paslaugas (NAFTAP) taikyti nustatant nuosavus išteklius[15], nuosavų išteklių viršutinė riba mokėjimų asignavimams turėtų būti lygi 1,23 % valstybių narių BNP sumos rinkos kainomis, o viršutinė riba įsipareigojimų asignavimams – 1,29 % valstybių narių BNP sumos. Kad finansinių išteklių, kurie perduodami Sąjungai, suma išliktų nepakitusi, derėtų pritaikyti šias viršutines ribas, nurodytas BNP procentine dalimi, jeigu būtų keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas Nr. ... dėl Europos nacionalinių ir regioninių sąskaitų sistemos Europos Sąjungoje[16], dėl kurio BNP dydis žymiai pasikeistų. Toks pritaikymas turėtų būti daromas pagal Sutarties 311 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytą tvarką; 32. siekiant įgyvendinti šį sprendimą, reikia numatyti specialių įgyvendinimo priemonių priėmimą. Į atskirą įgyvendinimo reglamentą taip pat turėtų būti įtrauktos bendro pobūdžio nuostatos, taikomos visų rūšių nuosaviems ištekliams, kurių tinkama parlamentinė priežiūra ypač svarbi. Visų pirma tai metinio biudžeto likučio apskaičiavimo ir įskaitymo į biudžetą tvarka ir pajamų kontrolės bei priežiūros aspektai. Į tą reglamentą taip pat turėtų būti įtraukti kiekvienos sprendime nustatytos rūšies nuosaviems ištekliams taikomi mokesčio tarifai ir pareikalavimo tarifai bei techniniai klausimai, susiję su BNP, kad būtų leidžiamas tam tikras lankstumas, atsižvelgiant į šiame sprendime nustatytus apribojimus; 33. siekiant aiškumo, tęstinumo ir teisinio tikrumo, reikia nustatyti nuostatas, kurios turėtų būti taikomos perėjimui nuo 2007 m. birželio 7 d. Sprendimu 2007/436/EB, Euratomas dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos[17] nustatytos sistemos prie šiuo sprendimu nustatytos sistemos. Be to, atsisakius PVM pagrįstų nuosavų išteklių, Sprendimas 2007/436/EB, Euratomas būtų toliau taikomas apskaičiuojant ir tikslinant pajamas, kaupiamas PVM bazei taikant pareikalavimo tarifą, jų teikimo tvarkai ir patikrinimų priemonėms, priklausomai nuo atitinkamų metų. Be to, Jungtinei Karalystei iki 2012 m. taikoma biudžeto disbalanso korekcija turėtų būti apskaičiuojama pagal Sprendimo 2007/436/EB, Euratomas nuostatas. Jungtinei Karalystei 2013 m. taikoma biudžeto disbalanso korekcija, įskaitytina į 2014 m. biudžetą, turėtų būti 2014 m. pakeista mokėjimų sumažinimu bendra nustatyta suma; 34. Sprendimas 2007/436/EB, Euratomas turėtų būti panaikintas; 35. šiame sprendime visos pinigų sumos turėtų būti nurodytos eurais ir galiojančiomis kainomis; 36. siekiant užtikrinti perėjimą prie naujos nuosavų išteklių sistemos, kuris sutaptų su finansiniais metais, šis sprendimas turėtų būti taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d., PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis Dalykas Šiuo sprendimu nustatomos Sąjungos nuosavų išteklių paskirstymo taisyklės, siekiant užtikrinti Sąjungos metinio biudžeto finansavimą. 2 straipsnis Nuosavų išteklių kategorijos 1. Į Sąjungos biudžetą įskaitomus nuosavus išteklius sudaro toliau nurodytos pajamos: a) tradicinius nuosavus išteklius sudaro rinkliavos, priemokos, papildomos arba kompensacinės sumos, papildomos sumos arba koeficientai, bendrojo muitų tarifo muitai ir kiti muitai, kuriuos Sąjungos institucijos yra nustačiusios arba nustatys prekybai su valstybėmis narėmis nesančiomis valstybėmis, ir muitai už prekes pagal nebegaliojančią Europos anglių ir plieno bendrijos steigimo sutartį, taip pat įnašai ir kiti mokesčiai, numatyti bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo sistemoje; b) finansinių sandorių mokestis, taikytiniems mokesčio tarifams neviršijant ... % pagal [įstatymo galią turintis teisės aktas] (ES) Nr. [.../...]; c) pridėtinės vertės mokesčio (PVM) dalis už parduodamas prekes ir teikiamas paslaugas, Bendrijos viduje įsigytas prekes ir prekių, kurioms taikomas standartinis PVM tarifas kiekvienoje valstybėje narėje pagal Tarybos direktyvą 2006/112/EB[18], importas, pagal Reglamentą (ES) Nr. .../... taikytinam tarifui neviršijant dviejų procentinių punktų standartinio tarifo; d) vienodo tarifo, kuris turi būti nustatytas vykdant biudžetinę procedūrą, atsižvelgiant į bendrą visų kitų pajamų sumą, taikymas visų valstybių narių bendrųjų nacionalinių pajamų (BNP) sumai. 2. Pajamos, gaunamos nustačius naujus mokesčius pagal Sutartyje nustatytą bendros politikos sistemą, jeigu buvo laikomasi Sutarties 311 straipsnyje nustatytos tvarkos, taip pat sudaro nuosavus išteklius, įskaitomus į Sąjungos biudžetą. 3. Valstybės narės surinkimo išlaidoms padengti pasilieka 10 % sumų, nurodytų 1 dalies a punkte. 4. Jeigu finansinių metų pradžioje biudžetas nepatvirtinamas, taikomi ankstesni BNP pareikalavimo tarifai, kol įsigalios nauji tarifai. 3 straipsnis Nuosavų išteklių viršutinė riba 1. Visa nuosavų išteklių suma, skirta Sąjungos metiniams mokėjimų asignavimams padengti, negali viršyti 1,23 % bendros visų valstybių narių BNP sumos. 2. Į Sąjungos biudžetą įskaitytų įsipareigojimų asignavimų bendra metinė suma negali viršyti 1,29 % bendros visų valstybių narių BNP sumos. Turi būti išlaikomas tinkamas įsipareigojimų asignavimų ir mokėjimų asignavimų santykis, siekiant užtikrinti jų suderinamumą ir sudaryti sąlygas, kad 1 dalyje nurodytos viršutinės ribos būtų laikomasi vėlesniais metais. 4 straipsnis Koreguojamieji mechanizmai 1. Pagal 2 straipsnio 1 dalies d punktą nustatytas vienodas tarifas taikomas kiekvienos valstybės narės BNP. 2. 2014–2020 m. laikotarpiu bendra metinio BNP įnašo suma sumažinama šioms valstybėms narėms: - 2 500 mln. EUR Vokietijai, - 1 050 mln. EUR Nyderlandams, - 350 mln. EUR Švedijai, - 3 600 mln. EUR Jungtinei Karalystei. 5 straipsnis Koreguojamųjų mechanizmų finansavimas 4 straipsnyje nurodytų korekcijų išlaidos tenka valstybėms narėms proporcingai kiekvienos valstybės narės 2 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytų mokėjimų daliai. 6 straipsnis Universalumo principas 2 straipsnyje nurodytos pajamos naudojamos visoms į Sąjungos metinį biudžetą įtrauktoms išlaidoms padengti, nei vienų neišskiriant. 7 straipsnis Pertekliaus perkėlimas į kitą laikotarpį Bet koks Sąjungos pajamų perteklius, gautas finansinių metų pajamoms viršijus bendras faktines išlaidas, perkeliamas į kitus finansinius metus. 8 straipsnis Nuosavų išteklių surinkimas ir teikimas arba sumokėjimas Komisijai 1. 2 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytus Sąjungos nuosavus išteklius ir, vėliausiai nuo 2018 m. sausio 1 d., 2 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytus nuosavus išteklius valstybės narės surenka pagal nacionalines įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatas, kurios prireikus patikslinamos, kad atitiktų Sąjungos taisyklių reikalavimus. Komisija nagrinėja valstybių narių jai perduotas nacionalines nuostatas ir pateikia valstybėms narėms patikslinimus, kurie jai atrodo būtini siekiant užtikrinti, kad šios nuostatos atitiktų Sąjungos taisykles, ir prireikus praneša apie tai biudžeto valdymo institucijai. 2. 2 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti Sąjungos nuosavi ištekliai surenkami vėliausiai nuo 2018 m. sausio 1 d. pagal atitinkamus Sąjungos teisės aktus, kurie prireikus papildomi nacionalinėmis įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatomis. Šios nacionalinės nuostatos prireikus patikslinamos, kad atitiktų Sąjungos taisyklių reikalavimus. Komisija nagrinėja valstybių narių jai perduotas nacionalines nuostatas ir pateikia valstybėms narėms patikslinimus, kurie jai atrodo būtini siekiant užtikrinti, kad šios nuostatos atitiktų Sąjungos taisykles, ir prireikus praneša apie tai biudžeto valdymo institucijai. 3. Valstybės narės teikia Komisijai 2 straipsnio 1 dalies a, c ir d punktuose nurodytus išteklius pagal reglamentus, priimtus atsižvelgiant į Sutarties 322 straipsnio 2 dalį. 2 straipsnio 1 dalies b punkte numatyti ištekliai teikiami arba sumokami Komisijai pagal reglamentą, priimtą atsižvelgiant į Sutarties 322 straipsnio 2 dalį. 9 straipsnis Įgyvendinimo priemonės Taryba pagal Sutarties 311 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytą procedūrą nustato šių nuosavų išteklių sistemos elementų įgyvendinimo priemones: a) 2 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose nustatytų nuosavų išteklių mokesčio tarifus ir 2 straipsnio 1 dalies d punkte nustatytų nuosavų išteklių pareikalavimo tarifus; b) orientacines BNP, BNP patikslinimo nuostatas bei mokėjimų ir įsipareigojimų viršutinių ribų perskaičiavimo nuostatas tais atvejais, kai BNP labai pasikeičia, taikant 2 straipsnio 1 dalies d punktą ir 3 straipsnį; c) metinio biudžeto likučio apskaičiavimo ir įskaitymo į biudžetą procedūrą, kaip nustatyta 7 straipsnyje; d) 2 straipsnyje nurodytų pajamų kontrolės ir priežiūros nuostatas ir tvarką, įskaitant visus papildomus atsiskaitymo reikalavimus. 10 straipsnis Baigiamosios ir pereinamojo laikotarpio nuostatos 1. Atsižvelgiant į 2 dalį, Sprendimas 2007/436/EB, Euratomas panaikinamas. Visos nuorodos į 1970 m. balandžio 21 d. Tarybos sprendimą dėl valstybių narių finansinių įnašų pakeitimo Bendrijų nuosavais ištekliais[19], 1985 m. gegužės 7 d. Tarybos sprendimą 85/257/EEB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos[20], 1988 m. birželio 24 d. Tarybos sprendimą 88/376/EEB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos[21], 1994 m. spalio 31 d. Tarybos sprendimą 94/728/EB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos[22], 2000 m. rugsėjo 29 d. Tarybos sprendimą 2000/597/EB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos[23] arba Sprendimą 2007/436/EB, Euratomas laikomos nuorodomis į šį sprendimą ir skaitomos pagal šio sprendimo priede pateiktą atitikmenų lentelę. 2. Sprendimų 94/728/EB, Euratomas, 2000/597/EB, Euratomas ir 2007/436/EB, Euratomas 2, 4, 5 straipsniai ir 8 straipsnio 2 dalis toliau taikomi skaičiuojant ir tikslinant pajamas, kaupiamas taikant pareikalavimo tarifą PVM bazei, kuri nustatoma vienoda tvarka ir priklausomai nuo atitinkamų metų apribojama taip, kad sudarytų 50–55 % kiekvienos valstybės narės bendrojo nacionalinio produkto arba bendrųjų nacionalinių pajamų, ir skaičiuojant Jungtinei Karalystei iki 2012 m. taikomą biudžeto disbalanso korekciją. 3. Pajamų surinkimo išlaidoms padengti valstybės narės ir toliau pasilieka 10 % sumų, nurodytų 2 straipsnio 1 dalies a punkte, kurias iki 2001 m. vasario 28 d. jos turėjo pateikti pagal galiojančias Sąjungos taisykles. Pajamų surinkimo išlaidoms padengti valstybės narės ir toliau pasilieka 25 % sumų, nurodytų 2 straipsnio 1 dalies a punkte, kurias nuo 2001 m. kovo 1 d. iki 2014 m. vasario 28 d. jos turi pateikti pagal galiojančias Sąjungos taisykles. 4. Šiame sprendime visos pinigų sumos nurodytos eurais ir galiojančiomis kainomis. 11 straipsnis Įsigaliojimas Apie šį sprendimą valstybes nares informuoja Tarybos generalinis sekretorius. Valstybės narės nedelsdamos Tarybos generaliniam sekretoriui praneša apie procedūrų šiam sprendimui priimti užbaigimą pagal atitinkamus savo konstitucinius reikalavimus. Šis sprendimas įsigalioja pirmą mėnesio, einančio po antroje pastraipoje nurodyto paskutinio pranešimo gavimo, dieną. Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 dienos. 12 straipsnis Paskelbimas Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas PRIEDAS Atitikmenų lentelė Sprendimas 2007/436/EB | Šis sprendimas | 1 straipsnis | 1 straipsnis | 2 straipsnio 1 dalies a punktas | 2 straipsnio 1 dalies a punktas | 2 straipsnio 1 dalies b punktas | - | 2 straipsnio 1 dalies c punktas | 2 straipsnio 1 dalies c punktas | 2 straipsnio 2 dalis | 2 straipsnio 2 dalis | 2 straipsnio 3 dalis | 2 straipsnio 3 dalis | 2 straipsnio 4 dalis | - | 2 straipsnio 5 dalis | 4 straipsnio 1 dalis | 2 straipsnio 6 dalis | 2 straipsnio 4 dalis | 2 straipsnio 7 dalis | 3 straipsnio 1 dalis | 3 straipsnio 1 dalis | 3 straipsnio 2 dalis | 3 straipsnio 2 dalis | 3 straipsnio 3 dalis | - | 4 straipsnis | - | 5 straipsnio 1 dalis | 5 straipsnio 1 dalis | 5 straipsnio 2 dalis | - | 5 straipsnio 3 dalis | - | 5 straipsnio 4 dalis | - | 6 straipsnis | 6 straipsnis | 7 straipsnis | 7 straipsnis | 8 straipsnio 1 dalis | 8 straipsnis | 8 straipsnio 2 dalis | - | 9 straipsnis | - | 10 straipsnio 1 dalis | 10 straipsnio 1 dalis | 10 straipsnio 2 dalis | 10 straipsnio 2 dalis | 10 straipsnio 3 dalis | 10 straipsnio 3 dalis | 11 straipsnis | 11 straipsnis | 12 straipsnis | 12 straipsnis | [1] Komisijos tarnybų darbinis dokumentas „ES biudžeto finansavimas. Nuosavų išteklių sistemos veikimo ataskaita“, SEC(2011) 876 galutinis, 2011 6 29. [2] Šaltinis: ECFIN 2011 m. pavasario prognozės. [3] Europos Komisijos Ekonomikos ir finansų reikalų GD „2009 m. visuomenės senėjimo ataskaita. Ekonominės ir biudžeto projekcijos 27 ES valstybėms narėms (2008–2060 m.)“, „European Economy“, 2009 m. Nr. 2. [4] 2010 m. gruodžio 18 d. Deivido Kamerono, Angelos Merkel, Nikolia Sarkozi, Marko Rutės ir Mari Kiviniemi raštas Europos Komisijos pirmininkui. [5] COM(2010) 700, 2010 10 19. [6] COM(2010) 549, 2010 10 7. [7] COM(2011) 398 galutinis, 2011 6 29. [8] COM(2004) 505 galutinis, 2004 7 14. [9] Visų pirma žr. Europos konvento nuosavų išteklių diskusijų grupės galutinę ataskaitą, CONV 730/03, 2003 5 8. [10] OL L 130, 2000 5 31, p. 1. [11] Nuomonė pateikta 2011 m. birželio XX d. [12] OL C. [13] OL C. [14] COM(2010) 700, 2010 m. spalio 19 d. [15] COM(2010) 162 galutinis. [16] OL .... [17] OL L 163, 2007 6 23, p. 17. [18] OL L 347, 2006 12 11, p. 1. [19] OL L 94, 1970 4 28, p. 19. [20] OL L 128, 1985 5 14, p. 15. [21] OL L 185, 1988 7 15, p. 24. [22] OL L 293, 1994 11 12, p. 9. [23] OL L 253, 2000 10 7, p. 42.