Komisijos komunikatas Europos parlamentui pagal EB sutarties 251 straipsnio 2 dalies antrąją pastraipą dėl Tarybos bendrosios pozicijos, siekiant priimti Europos parlamento ir Tarybos reglamentą dėl nesutartinėms prievolėms taikytinos teisės („Roma II“) /* KOM/2006/0566 galutinis - COD 2003/0168 */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 27.9.2006 KOM(2006) 566 galutinis 2003/0168 (COD) KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI pagal EB sutarties 251 straipsnio 2 dalies antrąją pastraipą dėl Tarybos bendrosios pozicijos, siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą dėl nesutartinėms prievolėms taikytinos teisės („Roma II“) 2003/0168 (COD) KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI pagal EB sutarties 251 straipsnio 2 dalies antrąją pastraipą dėl Tarybos bendrosios pozicijos, siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą dėl nesutartinėms prievolėms taikytinos teisės („Roma II“) 1. BENDROJI INFORMACIJA Pasiūlymo perdavimo Europos Parlamentui ir Tarybai data (dokumentas COM(2003) 427 galutinis – 2003/0168 (COD)) | 2003 07 22 | Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonės pateikimo data | 2004 06 02 | Europos Parlamento nuomonės pateikimo data, pirmasis svarstymas | 2005 07 06 | Iš dalies pakeisto pasiūlymo perdavimo data | 2006 02 21 | Bendrosios pozicijos priėmimo data (kvalifikuota balsų dauguma) | 2006 09 25 | 2. KOMISIJOS PASIŪLYMO TIKSLAI Reglamentu Nr. 44/2001, kuris taikomas tiek sutartinėms, tiek nesutartinėms prievolėms civilinėse ir komercinėse bylose, reglamentuojama tarptautinė jurisdikcija ir kitoje valstybėje narėje priimtų sprendimų pripažinimas bei vykdymas valstybėje narėje. Dėl taikytinos teisės – sutartims taikomos taisyklės buvo suderintos tarp valstybių narių 1980 m. Romos konvencija dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės . Tačiau bendrų suderintų Bendrijos taisyklių, kuriomis būtų nustatoma kokia teisė yra taikytina nesutartinėms prievolėms, nėra. Šiuo Komisijos pasiūlymu siekiama užpildyti šią spragą. Todėl Komisijos pasiūlymu siekiama suderinti taisykles dėl civilinio ir komercinio pobūdžio nesutartinėms prievolėms (eismo įvykiams, atsakomybei už gaminius su trūkumais, nesąžiningai konkurencijai ir t. t.) taikytinos teisės ir priimti visai ES bendrą taisyklę, reglamentuojančią tokioms prievolėms taikytinos teisės nustatymą. Šių taisyklių suderinimu siekiama užtikrinti didesnį nei iki šiol teisinį tikrumą asmenų ir ūkio subjektų atžvilgiu ir išvengti „palankiausio teismo ieškojimo“ praktikos, dėl kurios, priklausomai nuo to, kuriame teisme byla nagrinėjama, bylos šalys gali pasiekti skirtingų realių rezultatų. 3. PASTABOS APIE BENDRĄJĄ POZICIJĄ 3.1. Bendroji pastaba Tarybos bendrojoje pozicijoje išlieka pagrindinės pradinio Komisijos pasiūlymo, pakeisto pasiūlymu su daliniais pakeitimais, kuriame buvo atsižvelgta į daugelį Europos Parlamento pirmojo svarstymo metu priimtų pakeitimų, nuostatos. Toliau išsamiai paaiškinami esminiai bendrosios pozicijos ir iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo bei Europos Parlamento pakeitimų skirtumai. 3.2. Esminiai skirtumai lyginant su iš dalies pakeistu Komisijos pasiūlymu 1 straipsnio 2 dalies g punkte atsižvelgta į iš dalies pakeistą Komisijos pasiūlymą (1 straipsnio 2 dalies h punktas), kuriame Komisija pasiūlė į taikymo sritį neįtraukti žiniasklaidos padarytų privatumo ir asmens teisių pažeidimų. Tačiau bendroji pozicija šio klausimo atžvilgiu yra išsamesnė. Pagal ją šis reglamentas yra netaikomas ne tik žiniasklaidos prisiimtoms nesutartinėms prievolėms, bet ir visoms tokio pobūdžio nesutartinėms prievolėms. Pagrindinė tokio sprendimo priežastis – nesugebėjimas susitarti dėl žiniasklaidos sąvokos apimties (apibrėžimo) šiame kontekste. Persvarstymo išlygos (30 straipsnis), kurioje nurodoma, kad ši konkreti nesutartinių prievolių sritis turės būti ataskaitos apie būsimojo reglamento taikymą objektu, formuluotė dėl netaikymo srities yra ne tokia griežta. 5 straipsnio dėl atsakomybės už gaminius su trūkumais formuluotė žymiai skiriasi nuo Komisijos pasiūlyme pateiktos formuluotės (iš dalies pakeisto pasiūlymo 6 straipsnis), tačiau šiuo straipsniu siekiama to paties tikslo. Bendrojoje pozicijoje atsižvelgiama į poreikį nustatyti konkrečią taisyklę dėl atsakomybės už gaminius su trūkumais, kuri padėtų išlaikyti tinkamą pusiausvyrą tarp nukentėjusio asmens ir atsakingo asmens interesų. Komisija apgailestauja, kad bendrojoje pozicijoje laikomasi požiūrio, pagal kurį numatoma gana sudėtinga susijusių veiksnių pakopinio taikymo sistema. Ji toliau laikosi nuomonės, kad jos pradiniame pasiūlyme buvo pateiktas tiek pat subalansuotas sprendimas suinteresuotųjų šalių atžvilgiu, be to, jo formuluotė buvo daug paprastesnė. 6 straipsnyje numatoma, kad taisyklė dėl nesąžiningos konkurencijos taikoma ir veiklai, kuria varžoma laisvoji konkurencija, o iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo 7 straipsnis yra taikomas tik nesąžiningai komercinei praktikai. Iš iš dalies pakeisto pasiūlymo aiškinamojo memorandumo (3.4. punktas, 29 pakeitimas) galima daryti išvadą, kad aiški taisyklė, kuri būtų taikoma su konkurencija susijusiose bylose, į iš dalies pakeistą pasiūlymą nebuvo įtraukta, nes tuo metu vyko viešos konsultacijos dėl Komisijos žaliosios knygos dėl „Ieškinių dėl žalos, patirtos pažeidus EB antimonopolines taisykles“. Komisija nenorėjo anksčiau laiko baigti konsultacijas į savo iš dalies pakeistą pasiūlymą įtraukdama taisyklę dėl nesutartinėms prievolėms, atsirandančioms pažeidus konkurencijos taisykles, taikytiną teisę. Tačiau aiškinamajame memorandume Komisija nurodė, kad bendro sprendimo procedūros metu ji gali paremti kitokį sprendimą su konkurencija susijusių bylų atžvilgiu. Komisija pasilieka sau tokią teisę visų pirma siekdama, kad fizinių ir juridinių asmenų teisė siekti kompensacijos už nuostolius, kurie atsiranda pažeidus konkurencijos taisykles, išliktų veiksminga. Atsižvelgdama į Tarybos bendrąją poziciją, Komisija ir toliau laikosi nuomonės, kad bendros sprendimo procedūros metu ji gali paremti kitokį sprendimą su konkurencija susijusių bylų atžvilgiu. 9 straipsnyje nustatyta speciali taisyklė dėl nesutartinėms prievolėms, atsirandančioms dėl kolektyvinių darbuotojų interesų gynimo veiksmų, taikytinos teisės. Ši nuostata buvo viena iš Europos Parlamento pakeitimų, su kuriais nesutiko Komisija, todėl ji nebuvo įtraukta į iš dalies pakeistą Komisijos pasiūlymą. Bendrojoje pozicijoje pateiktos nuostatos tekstas yra nauja formuluotė, kuria siekiama atsižvelgti į pagrindinius diskusijų Taryboje metu Komisijos pateiktus prieštaravimus. Dabar nuostatos taikymo sritis yra apibrėžta tiksliau ir visų pirma yra susijusi su darbdavių, darbuotojų ir (arba) profesinių sąjungų atsakomybe kolektyvinių darbuotojų interesų gynimo veiksmų atveju. Tačiau iš šios formuluotės vis dar nėra aišku, kad nuostata neturėtų būti taikoma trečiųjų šalių atžvilgiu; Komisija apgailestauja dėl aiškumo trūkumo. 16 straipsnis skiriasi nuo iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo 13 straipsnio, kuriame buvo papildoma pastraipa; šioje pastraipoje buvo nurodyta, kad teismas gali taikyti kitos valstybės, nei tos, kurios teisė yra taikytina atsižvelgiant į šio dokumento nuostatas, imperatyviąją teisę. Ši Komisijos pasiūlymo nuostata nebuvo pagrįsta jokiu konkrečiu Bendrijos interesu; ja buvo siekiama nuoseklumo ir ji buvo įtraukta atsižvelgiant į panašią 1980 m. Romos konvencijos dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės nuostatą. Komisija sutiko, kad ši pastraipa būtų išbraukta. 26 straipsnis dėl viešosios tvarkos neatitinka iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo 23 straipsnio, pasiūlyto per anksčiau vykusias diskusijas Taryboje po to, kai pradinis Komisijos pasiūlymas dėl specialaus straipsnio, kuris reglamentuotų nekompensacinio pobūdžio nuostolius, buvo atmestas, formuluotės. Po diskusijų dėl iš dalies pakeisto pasiūlymo minėtame pakeitime pasiūlyta idėja buvo perkelta į konstatuojamąją dalį, o galiausiai, nesusitarus dėl jos turinio, jos buvo visiškai atsisakyta, nors ir yra sutariama, kad viešosios tvarkos išlyga suteikia pakankamas garantijas ir apsaugą nuo galimo neigiamo priteistų pernelyg didelių nekompensacinio pobūdžio nuostolių atlyginimo poveikio. 27 straipsnis skiriasi nuo pradinio Komisijos pasiūlymo 23 straipsnio (iš dalies pakeisto pasiūlymo 3 straipsnis), kuriame buvo nustatyta daug išsamesnė taisyklė, kuria aiškinamas ryšys tarp skirtingų Bendrijos teisės šaltinių (visų pirma ryšys su konkrečiais dokumentais, kuriais siekiama sklandaus vidaus rinkos veikimo). Atsižvelgiant į paskutinius pokyčius, įvykusius Europos Parlamento ir Tarybos derybose dėl kitų pasiūlymų, atrodo, kad tokia specialiai parengta nuostata šiame dokumente daugiau nereikalinga. 28 straipsnis dėl ryšio su kitomis tarptautinėmis konvencijomis nuo iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo skiriasi tuo, kad: a) 1 dalis gali būti taikoma ne tik daugiašalėms konvencijoms ir ne tik toms konvencijoms, kurios sudaromos „ypatingais atvejais“, b) 2 dalyje yra nustatyta speciali taisyklė, pagal kurią reglamentui teikiama pirmenybė prieš konvencijas, sudarytas tik tarp valstybių narių, c) atsižvelgiant į pirmiau paminėtus punktus, nuostatoje numatyta, kad pirmenybė teikiama 1971 m. Hagos konvencijai dėl eismo įvykiams taikytinos teisės ir 1973 m. Hagos konvencijai dėl atsakomybės už gaminius su trūkumais taikytinos teisės net ir tais atvejais, kai visi su konkrečia situacija susiję įvykiai vyksta Bendrijos teritorijoje. Dėl pirmuose dvejuose punktuose paminėtų skirtumų lyginant su iš dalies pakeisto pasiūlymo tekstu Komisijai sunkumų nekyla, tačiau Komisija apgailestauja dėl požiūrio, kurio laikomasi bendrojoje pozicijoje, pagal kurį pirmenybė yra teikiama daugiašalėms konvencijoms, net ir tada, kai visi su konkrečia padėtimi susiję įvykiai vyksta tik Bendrijos teritorijoje. Europos Parlamentas pageidavo, kad susidarius tokioms situacijoms pirmenybė būtų teikiama naujajam reglamentui, o ne Hagos konvencijai dėl eismo įvykiams taikytinos teisės. Požiūris, kurio laikomasi bendrojoje pozicijoje, sumenkina pastangas Bendrijoje priimti suderintus sprendimus. Nors šį aspektą šiek tiek sušvelnina konkreti nuoroda į su eismo įvykiais susijusius klausimus persvarstymo išlygoje (bendrosios pozicijos 30 straipsnis), kuria siekiama ataskaitoje apie reglamento taikymą atkreipti ypatingą dėmesį į su eismo įvykiais susijusius klausimus siekiant įvertinti, kokį poveikį daro tai, jog nėra visiškai suderintų taisyklių dėl eismo įvykiams Bendrijoje taikytinos teisės, Komisijai būtų labiau priimtina jos iš dalies pakeistame pasiūlyme pasiūlyta formuluotė (pasiūlymo 24 straipsnio 2 dalis). Komisija apgailestauja, kad pareiškimas[1], kurį ji padarė paskutinio derybų Taryboje etapo metu, bendrosios pozicijos 33 konstatuojamojoje dalyje yra perteiktas netiksliai. 3.3. Europos Parlamento pakeitimai Apskritai į bendrąją poziciją visiškai arba iš esmės yra įtraukti daugelis Europos Parlamento pasiūlytų pagrindinių pasiūlymo nuostatų pakeitimų, kuriems Komisija pritarė ir į kuriuos atsižvelgė savo iš dalies pakeistame pasiūlyme. Tačiau Europos Parlamento pasiūlytų pakeitimų atžvilgiu tarp iš dalies pakeisto pasiūlymo ir bendrosios pozicijos yra keletas svarbių skirtumų, kurie jau buvo paminėti 3.2 punkte, pavyzdžiui: Bendrosios pozicijos 9 straipsnyje atsižvelgiama į Europos Parlamento 31 pakeitimą, su kuriuo Komisija nesutiko ir kurio neįtraukė į savo iš dalies pakeistą pasiūlymą; Į bendrosios pozicijos 27 straipsnį įtrauktas ne visas iš dalies pakeisto pasiūlymo 3 straipsnis, kuriame buvo atsižvelgta į Europos Parlamento 24 pakeitimą; Bendrosios pozicijos 28 straipsnis , jį lyginant su iš dalies pakeisto pasiūlymo 24 straipsniu, parengtu atsižvelgiant į Europos Parlamento 53 pakeitimą, yra grindžiamas kitokiu požiūriu, visų pirma dėl ryšio su 1971 m. Hagos konvencija dėl eismo įvykiams taikytinos teisės. 3.4. Tarybos įtrauktos naujos nuostatos 2 straipsnio nuostata yra techninio pobūdžio – joje pateikiami tam tikrų sąvokų, vartojamų visame reglamento tekste, apibrėžimai siekiant supaprastinti atskirų reglamento nuostatų rengimą. 12 straipsnyje pateikiamas specialus pasiūlymas dėl nesutartinių prievolių, atsirandančių iki susitarimo sudarymo. Tokia speciali nuostata nebuvo įtraukta į Komisijos pasiūlymą, nors visuomet buvo siekiama, kad šis dokumentas būtų taikomas būtent tokioms prievolėms. Tai atitinka poziciją, kurios laikomasi Europos Teisingumo Teismo praktikoje, atsižvelgiant į 1968 m. Briuselio konvenciją (pakeistą Reglamentu 44/2001), pagal kurią tokio tipo prievolės turi būti laikomos nesutartinėmis[2]. Komisija nuo pradžių siekė, kad iš dalies pakeisto pasiūlymo 5 straipsnio 3 dalyje būtų nustatytas lankstesnis sprendimo būdas, tačiau panašu, jog Taryba pageidautų, kad šiam klausimui būtų taikoma išsamesnė nuostata. Taip suformulavus siūlomąją nuostatą iš esmės būtų pasiekiamas toks pat rezultatas, kokio siekia Komisija, t. y. būtų taikoma tos šalies, kuri yra labiausiai susijusi su nesutartine prievole, teisė. 4. IŠVADA Komisija pritaria bendrajai pozicijai atsižvelgdama į tai, kad į ją įtraukti pagrindiniai elementai, kurie buvo pradiniame Komisijos pasiūlyme, ir Europos Parlamento pakeitimai, įtraukti į jos iš dalies pakeistą pasiūlymą. [1] TVR tarybos susitikime Liuksemburge (2006 m. balandžio 27–28 d.) Komisija pateikė šį pareiškimą: „Komisija yra pasirengusi atitinkamais atvejais svarstyti galimybę teikti Tarybai pasiūlymą, kuriuo valstybėms narėms būtų leidžiama sudaryti tarptautinius susitarimus dėl konkrečių su atskirais sektoriais susijusių klausimų, į kuriuos būtų įtraukiamos nuostatos dėl nesutartinėms prievolėms taikytinos teisės. Tai nepanaikina galimybės Bendrijai derėtis ir sudaryti tokius tarptautinius susitarimus pagal EB sutarties 300 straipsnio nuostatas.“ [2] Remiantis minėtais argumentais tokio tipo prievolės nebuvo įtrauktos į 2005 m. gruodžio 15 d. priimto Komisijos pasiūlymo dėl Reglamento dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės („Roma I“) (COM(2005) 650 galutinis, 2005/0261 (COD)) taikymo sritį.