[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.12.1 KOM(2010) 695 galutinis ŽALIOJI KNYGA PVM ateitis.Paprastesnės, stabilesnės ir veiksmingesnės PVM sistemos kūrimas“ {SEK(2010) 1455 galutinis} TURINYS 1. Įžanga 3 2. Kodėl apie PVM sistemą verta diskutuoti dabar 4 2.1. Dabartinės sistemos sudėtingumas 4 2.2. Priemonės geresniam bendrosios rinkos veikimui užtikrinti 5 2.3. Įplaukų surinkimo tobulinimas ir sistemos apsaugos nuo sukčiavimo didinimas 5 2.4. Technologiniai pokyčiai ir ekonominė aplinka 6 3. Spręstini klausimai 6 4. Tarpvalstybinių sandorių apmokestinimas PVM bendrojoje rinkoje 6 4.1. Galutinių nuostatų, pagrįstų apmokestinimu kilmės vietoje, įgyvendinimas 6 4.2. Alternatyva – apmokestinimas paskirties valstybėje narėje 6 4.3. Kitos galimybės 6 5. Kiti spręstini svarbiausi klausimai 6 5.1. PVM sistemos neutralumo užtikrinimas 6 5.2. Bendrajai rinkai reikalingo suderinimo mastas 6 5.3. Biurokratizmo mažinimas 6 5.4. PVM sistemos stabilumo didinimas 6 5.5. Veiksmingas ir šiuolaikiškas PVM sistemos administravimas 6 5.6. Kiti klausimai 6 6. Išsakykite savo nuomonę 6 ŽALIOJI KNYGA PVM ateitis.Paprastesnės, stabilesnės ir veiksmingesnės PVM sistemos kūrimas“ 1. Įžanga Pridėtinės vertės mokestis (toliau – PVM) Europoje pirmiausia buvo nustatytas Prancūzijoje 1954 m. 1967 m. tuometinei Europos ekonominei bendrijai priklausiusios valstybės narės susitarė savąsias apyvartos mokesčio sistemas pakeisti bendra PVM sistema. Nuo tada PVM nustatytas maždaug 140[1] pasaulio šalių. Nuo 1995 m. iki 2008 m. PVM įplaukos padidėjo 12 proc. – iki 21,4 proc. ES valstybių narių nacionalinių mokesčių pajamų (įskaitant socialinio draudimo įmokas)[2]. Taigi, tai yra svarbus nacionalinių biudžetų įplaukų šaltinis, o daugelyje valstybių narių – pagrindinis. 2008 m. kiekvienoje valstybėje narėje PVM įplaukos vidutiniškai sudarė 7,8 proc. BVP; nuo 1995 m. šis skaičius padidėjo beveik 13 proc. Susidūrus su finansų ir ekonomikos krize, daugeliui valstybių narių kilo didelių sunkumų viešųjų finansų srityje. Atsižvelgiant į ypatingą tiesioginių ir susijusių su nuosavybe mokesčių mažėjimą po pastarosios recesijos, PVM įplaukų dalis, palyginti su bendrosiomis įplaukomis, daugelyje valstybių narių galėjo dar labiau padidėti. Keletas valstybių narių, imdamosi konsolidavimo priemonių dėl krizės arba ruošdamosi ilgalaikiam perėjimui nuo tiesioginio apmokestinimo prie netiesioginio, neseniai padidino PVM tarifus arba ketina juos didinti. Minėtą perėjimą galima pagrįsti santykiniu vartojimo mokesčių veiksmingumu, kadangi vartojimas yra bendresnis ir stabilesnis pagrindas nei pelnas ir pajamos. Didesnė bazė leidžia taikyti mažesnius tarifus, tad mažėja iškraipomasis apmokestinimo poveikis ir teigiamai veikiamas augimas ir užimtumas. Be to, apmokestinimo sistemas reikės keisti atsižvelgiant į visuomenės senėjimo poveikį darbo rinkoms, taupymo ir vartojimo įpročius bei viešąsias išlaidas artimiausioje ateityje. Finansuojant gerovės valstybę, gali tekti mažiau pasikliauti darbo mokesčiais ir mokesčių pajamomis iš kapitalo pajamų (taupymo), taigi daugės argumentų, pagrindžiančių perėjimą prie netiesioginio apmokestinimo. Praėjus maždaug 40 metų, atėjo laikas kritiškai pažvelgti į PVM sistemą, siekiant padidinti minėtos sistemos ir bendrosios rinkos suderinamumą bei PVM sistemos kaip įplaukų šaltinio pajėgumą, didinant jos ekonominį veiksmingumą ir stabilumą bei indėlį įgyvendinant kitų krypčių politiką, tuo pat metu mažinant reikalavimų laikymosi ir surinkimo sąnaudas. Tokiu būdu PVM sistemos reforma, galinti atgaivinti bendrąją rinką ir sustiprinti pažangųjį biudžeto konsolidavimą, gali būti itin svarbi strategijos „Europa 2020“[3] įgyvendinimui ir grįžimui prie ekonominio augimo. Bet kokie patobulinimai neįmanomi, jeigu PVM sistema nebus visapusiška, negalės prisitaikyti prie ekonominės ir technologinės aplinkos pokyčių ir nebus pakankamai stabili, kad atlaikytų pastariesiems metams būdingą sukčiavimo grėsmę. Paprastesnė PVM sistema taip pat reikštų mokesčių mokėtojų ir mokesčių administratorių veiklos sąnaudų sumažinimą ir biudžeto grynosios naudos padidinimą. Be to, reikėtų tinkamai įvertinti įmonių vaidmens renkant PVM svarbą, nes PVM yra vartojimo mokestis, ne įmonėms taikomas mokestis. PVM reikalavimų laikymosi sąnaudos yra didelė našta ES verslui, tad jas sumažinus būtų labai prisidėta prie Europos bendrovių konkurencingumo didinimo. Tai pagrindiniai PVM srities iššūkiai, su kuriais susiduria ES. Be to, juos reikia įveikti ypatingomis bendrosios rinkos, kurioje užtikrinamas laisvas prekių ir paslaugų judėjimas iš vienos valstybės narės į kitą, sąlygomis, kaip nustatyta 1993 m., Europos Sąjungoje panaikinus mokesčių kontrolę prie vidinių ES sienų. Šios žaliosios knygos tikslas – pradėti bendro pobūdžio konsultacijas su suinteresuotosiomis šalimis apie dabartinės PVM sistemos veikimą ir kaip ateityje ją reikėtų keisti. 2. Kodėl apie PVM sistemą verta diskutuoti dabar Pastarąjį dešimtmetį buvo laikomasi požiūrio, kad dabartinę PVM sistemą reikia paprastinti ir modernizuoti palaipsniui. Tai davė teigiamų rezultatų, tačiau šio metodo galimybės išseko. Be to, yra daug veiksnių, rodančių, kad dabar atėjo pats laikas bendresniems svarstymams. 2.1. Dabartinės sistemos sudėtingumas Dėl PVM taisyklių sudėtingumo įmonės patiria administracinių sunkumų. PVM administravimas sudaro beveik 60 proc. visos įvertintos naštos, tenkančios 13 sričių, nurodytų geresnio reglamentavimo darbotvarkėje[4] . Įmonių nuomone, dėl to ES tampa mažiau patraukli investuotojams[5]. Ypatingų problemų kelia tokie svarbūs sistemos aspektai kaip prievolės, atskaita ir tarifai. Jos gali būti ypač aktualios MVĮ, kurios, taikydamos vis sudėtingesnes PVM taisykles, ne visada gali pasinaudoti mokesčių ekspertų žiniomis. 2.2. Priemonės geresniam bendrosios rinkos veikimui užtikrinti Tai, kad, PVM požiūriu, šalių ir ES vidaus[6] sandoriams ir toliau taikoma apmokestinimo PVM tvarka, gali trukdyti bendrajai rinkai geriau veikti. Be to, padėtį apsunkina daugelis pagal ES PVM teisės aktus valstybėms narėms suteiktų alternatyvų ir leidžiančių nukrypti nuostatų, dėl kurių ES taikomos skirtingos taisyklės. Didžiulė tvirtesnės, gilesnės ir platesnės bendrosios rinkos svarba pabrėžta Komisijos komunikate „ 2020 m. Europa. pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija “. Reformuoti PVM taisykles „bendrajai rinkai palankiu būdu“ – viena iš Komisijos pirmininko José Manuelio Barroso prašymu 2010 m. gegužės mėn. prof. Mario Monti pristatytos ataskaitos, kurioje pateikiama išsami bendrosios rinkos atgaivinimo strategija, rekomendacijų[7]. Bendrosios rinkos akte pateiktos kelios iniciatyvos, įskaitant verslui palankios teisinės ir mokesčių aplinkos sukūrimą, siekiant mažinti administracinę naštą ir skatinti tarpvalstybinę prekybą. Šiuo požiūriu itin svarbus yra PVM aspektas[8]. 2.3. Įplaukų surinkimo tobulinimas ir sistemos apsaugos nuo sukčiavimo didinimas Plačios bazės PVM sistema, jei įmanoma, pagrįsta vienu tarifu, galima sakyti atitiktų gryno vartojimo mokesčio idealą, kuris sumažintų reikalavimų laikymosi sąnaudas. Tačiau standartinis tarifas ES taikomas tik maždaug dviem trečiosioms bendro vartojimo, o likusiajam trečdaliui taikomos įvairios atleidimo nuo PVM nuostatos ar lengvatiniai tarifai[9]. ES valstybėse narėse, priklausančiose OECD, faktinėms PVM įplaukoms vidutiniškai priskiriama tik 55 proc. įplaukų, kurios iš esmės būtų surenkamos, jeigu standartiniu tarifu būtų apmokestintas visas galutinis vartojimas. Kitose OECD šalyse, kaip antai Japonija, Pietų Korėja ar Šveicarija, PVM sistema yra veiksmingesnė, ir šis skaičius yra maždaug 73 proc.[10] 2008 m. valstybių narių surinktos bendrosios PVM įplaukos sudarė maždaug 862 mlrd. EUR. Atlikus tyrimą[11], apskaičiuotas PVM skirtumas (skirtumas tarp faktinių PVM įplaukų ir to, ką teoriškai turėtų surinkti valstybės narės, atsižvelgiant į jų ekonomiką) ES sudarė 12 proc. teorinių PVM įplaukų 2006 m., o keliose valstybėse narėse jis viršijo 20 proc. Be mokesčių vengimo ir nuostolių dėl nemokumo, PVM atotrūkis taip pat priklauso nuo sukčiavimo, kurio viena iš priežasčių – dabartinėms nuostatoms būdingi trūkumai, dėl kurių, visų pirma, kitose valstybėse galima nusipirkti prekių ir paslaugų be PVM. 2.4. Technologiniai pokyčiai ir ekonominė aplinka ES PVM sistema formavosi pamažu, palyginti su technologijomis ir ekonomine aplinka, tačiau per tą laiką greitai kito verslo modeliai, didėjo naujų technologijų naudojimas bei paslaugų, dabar sudarančių 70 proc. ekonominės veiklos, svarba ir įvyko bendra ekonomikos globalizacija. Tačiau minėti technologiniai pokyčiai taip pat gali reikšti naujus alternatyvius PVM surinkimo būdus, kuriuos taikant mažėtų verslui tenkanti našta ir PVM nuostoliai. Nuo PVM įvedimo dabartinis rinkimo modelis iš esmės nesikeitė. 3. Spręstini klausimai Diskutuojantieji apie PVM ateitį pasidalijo į dvi dideles grupes. Pirmieji jų svarsto ES vidaus sandoriams taikomus apmokestinimo principus, kuriais turėtų būti pagrįsta prie bendrosios rinkos visiškai pritaikyta ES PVM sistema. Antrieji svarsto klausimus, kuriuos reikia spręsti nepriklausomai nuo to, kaip bus pasirinkta apmokestinti ES vidaus sandorius. Daugelis šiame dokumente iškeltų klausimų ir jų techninių sprendimų išsamiau aptarti Komisijos tarnybų darbiniame dokumente adresu http://ec.europa.eu/taxation_customs/index_en.htm. 4. Tarpvalstybinių sandorių apmokestinimas PVM bendrojoje rinkoje 4.1. Galutinių nuostatų, pagrįstų apmokestinimu kilmės vietoje, įgyvendinimas Susitarus dėl pirmųjų PVM teisės aktų ES lygmeniu, įsipareigota nustatyti prie bendrosios rinkos priderintą PVM sistemą, kuri valstybėse narėse veiktų taip, kaip vienoje šalyje. PVM direktyvoje[12] vis dar nustatyta, kad dabartinės valstybių narių prekybos ir apmokestinimo nuostatos yra pereinamojo laikotarpio ir turi būti pakeistos galutinėmis nuostatomis, pagrįstomis iš esmės tuo, kad prekės ir paslaugos apmokestinamos kilmės valstybėje narėje. Tačiau 1987 m. dėtos pastangos laikytis šio įsipareigojimo, atsižvelgiant į fizinį prekių judėjimą, buvo nesėkmingos. 1996 m. pateiktas alternatyvus pasiūlymas, pagrįstas tiekėjo įsteigimo vieta, taip pat nebuvo sėkmingas. Priežastys, dėl kurių apmokestinimas kilmės vietoje kol kas neatrodo priimtinas: - reikėtų kuo geriau suderinti PVM tarifus, kad tarifų skirtumai neturėtų įtakos ne tik asmenų, bet ir įmonių sprendimams pirkti, kadangi PVM mokėjimas, nors šis mokestis galiausiai ir atskaitomas, veikia pinigų srautus; tačiau reikėtų pažymėti, kad pastaraisiais metais vyko tam tikra standartinių PVM tarifų konvergencija; - reikėtų nustatyti tarpuskaitos sistemą, siekiant užtikrinti, kad PVM įplaukos būtų priskaičiuotos vartojimo valstybei narei; naujos informacinės technologijos, kurių nebuvo ankstesnių diskusijų metu, gali padėti išspręsti šią problemą; - valstybės narės būtų priklausomos viena nuo kitos, kad galėtų surinkti didelę dalį savo PVM įplaukų. 2007 m. birželio mėn., vykstant diskusijoms dėl kovos su PVM sukčiavimu, Taryba paragino Komisiją vėl išanalizuoti PVM sistemą, atsižvelgiant į apmokestinimą prekių išsiuntimo vietoje. Siekiant išvengti skirtingų PVM tarifų, Komisija išanalizavo metodą, kurį taikant ES viduje apmokestinamiesiems asmenims tiekiamos prekės ir teikiamos paslaugos būtų apmokestinamos 15 proc. tarifu, o paskirties valstybė narė turėtų arba surinkti papildomą PVM iš pirkėjų, kad būtų pasiektas taikomas tarifas, arba grąžinti sumokėto PVM perviršį. Tačiau Taryba nesureagavo į Komisijos prašymą teigiamai įvertinti minėtą tvarką prieš pradedant išsamesnę jos analizę. Per tą laiką naujose direktyvose, kuriomis nustatoma tam tikrų sandorių apmokestinimo vieta[13], akivaizdžiai nutolta nuo apmokestinimo kilmės valstybėje narėje principo, nustatant, kad apmokestinimo vieta yra vieta, kurioje vartojamos prekės ar naudojamasi paslaugomis arba kurioje yra įsteigtas pirkėjas. 4.2. Alternatyva – apmokestinimas paskirties valstybėje narėje Pagrindinis apmokestinimo paskirties vietoje požymis – tai, kad PVM įplaukos tiesiogiai priskaičiuojamos vartojimo valstybei narei, atsižvelgiant į šios šalies tarifus ir atleidimo nuo PVM nuostatas ir tokiu būdu išvengiant pagrindinių nesutarimų dėl apmokestinimo kilmės vietoje. Tačiau taikant minėtą sistemą reikia išspręsti svarbia problemą – kad ES viduje ir šalyse tiekiamos prekės ir teikiamos paslaugos būtų apmokestintos nuosekliai. Vienodas apmokestinimas gali būti užtikrintas arba apmokestinant ES viduje tiekiamas prekes ir teikiamas paslaugas, arba panaikinant faktinį šalies sandorių apmokestinimą PVM taikant bendrąją atvirkštinio apmokestinimo tvarką, pagal kurią apmokestinamasis asmuo, kuriam tiekiamos prekės ar teikiamos paslaugos, privalo sumokėti PVM. Tačiau vėlgi kyla klausimas, ar apmokestinimas iš tikrųjų turi būti vienodas, o jeigu ne, tai kiek jis gali skirtis, kad vis dar būtų priimtinas ir nekeltų kliūčių sklandžiam bendrosios rinkos veikimui arba tuo nebūtų naudojamasi sukčiaujant, kai atliekami tarpvalstybiniai sandoriai. 4.2.1. Dabartinės sistemos principų išlaikymas Pagal dabartinę PVM sistemą apmokestinamųjų asmenų tarpusavyje tiekiamos prekės ir teikiamos paslaugos (įmonių tarpusavio arba B2B sandoriai) atskiriamos nuo galutiniams vartotojams tiekiamų prekių ir teikiamų paslaugų (įmonių ir vartotojų arba B2C sandoriai). Bendrasis principas, pagal kurį apmokestinami tarpvalstybiniai įmonių tarpusavio prekių tiekimo ir paslaugų teikimo sandoriai, yra apmokestinimas taikant paskirties valstybės narės (t. y. valstybės narės, į kurią atvežamos prekės arba, jei tai yra paslaugos, kurioje įsteigta pirkėjo įmonė) nustatytus tarifus ir sąlygas, o PVM biudžetui sumoka pirkėjas. Dėl to tiekiamos prekės ir teikiamos paslaugos apmokestinamos skirtingai, priklausomai nuo to, ar jos tiekiamos (teikiamos) šalyje, ar ES viduje. Dėl šio skirtumo sistema tampa sudėtinga ir neapsaugota nuo sukčiavimo. Įmonių ir vartotojų prekių tiekimo sandoriai paprastai apmokestinami valstybėje narėje, kurioje parduodamos prekės arba kurioje yra įsteigtas tiekėjas. Tačiau dėl konkurencijos iškraipymo pavojaus prekių tiekimui ar paslaugų teikimui taikomos specialios apmokestinimo paskirties vietoje nuostatos, kuriomis nustatomos griežtos prievolės tiekėjams (nuotolinės prekybos prekėmis ar tam tikromis paslaugomis) arba pirkėjams (pavyzdžiui, kai perka nuo PVM atleisti apmokestinamieji asmenys, visų pirma mažos įmonės ar neapmokestinamieji juridiniai asmenys, ir kai perkamos naujos transporto priemonės). Vis dėlto, sistema turi privalumų. Valstybėms narėms ji suteikia tam tikrą politikos laisvę ir mokestinį suverenitetą administruojant PVM. Sistema lyg ir nekelia didelių problemų PVM srityje tarpvalstybinius įmonių tarpusavio prekių tiekimo ir paslaugų teikimo sandorius vykdančioms įmonėms ir netgi suteikia tam tikrų privalumų, nes nereikalingas išankstinis PVM finansavimas. Didžiausia našta tenka tiekėjui, kuris savo valstybėje narėje privalo pagrįsti atleidimą nuo PVM (jeigu tiekiamos prekės) arba neapmokestinimą (jeigu teikiamos paslaugos), laikytis tam tikrų papildomų informacijos teikimo prievolių ir vis griežtesnės tvarkos, kuria siekiama kovoti prieš sukčiavimą, nes su tarpvalstybiniais sandoriais susijęs biurokratizmas nuolatos didėja. Be to, mokesčių administratoriai gali neatleisti nuo PVM arba netaikyti neapmokestinimo, jeigu sukčiaujama kitoje prekybos grandyje ir teisėtai veikiančioms įmonėms sunku apsisaugoti nuo tokio pavojaus. Norint išsaugoti svarbiausius dabartinės PVM tvarkos principus, reikėtų nuodugniai persvarstyti ir patobulinti jos taikymą, atsižvelgiant į teisinį tikrumą ir administracinę naštą, susijusią su ES vidaus sandoriais. 4.2.2. Bendras atvirkštinio apmokestinimo tvarkos taikymas Šalių ir ES vidaus sandorių nuoseklumas galėtų būti užtikrintas įmonių tarpusavio sandoriams taikant atvirkštinio apmokestinimo tvarką. Tai pašalintų dabartinei PVM sistemai būdingus apsaugos nuo sukčiavimo trūkumus. Iš kitos pusės, reikėtų papildomai tikrinti šalies vidaus sandorius ir nustatyti papildomas informacijos teikimo prievoles, kad sukčiavimas nepersikeltų į mažmeninės prekybos lygį, nes tai reikštų, kad atsisakoma didžiuliu PVM privalumu laikomo mokėjimo dalimis principo. 2008 m. Komisija išanalizavo sistemą[14]. Padaryta išvada, kad nereikėtų atsisakyti atvirkštinio apmokestinimo tvarkos koncepcijos, tačiau jos taikymo niekada nebūtų įmanoma pagrįsti savanoriškumo principu, nesutrikdant bendrosios rinkos veikimo. Komisija svarstė galimybę įgyvendinti bandomąjį projektą, kuriuo būtų įvertinta privaloma bendroji atvirkštinio apmokestinimo tvarka. Komisija puikiai supranta minėto projekto administracinį ir ekonominį poveikį, tačiau tebesilaiko savo nuomones. 4.2.3. ES viduje tiekiamų prekių ir teikiamų paslaugų apmokestinimas Šalių ir ES vidaus sandorių nuoseklumas taip pat galėtų būti užtikrintas ES vidaus sandorius apmokestinant paskirties valstybės narės taikomais tarifais ir laikantis jos nustatytų taisyklių. Tai padėtų atgaivinti mokėjimo dalimis principą tarpvalstybinių sandorių atveju ir pašalinti dabartinei sistemai būdingus apsaugos nuo sukčiavimo trūkumus. Iš kitos pusės, dėl to labai padaugės sandorių, kurių PVM apmokestinamieji asmenys privalės sumokėti valstybėje narėje, kurioje jie nėra įsteigti. Apmokestinant ES viduje tiekiamas prekes ir teikiamas paslaugas, paskirties vieta gali būti apibrėžta dvejopai: - kaip prekių atvežimo vieta, o tai reikštų, kad vis dar bus atsižvelgiama į fizinį prekių judėjimą, ir kaip paslaugų pirkėjo įsteigimo vieta, o tai dabar ir yra pagrindinė taisyklė; - kaip prekių ir paslaugų pirkėjo įsteigimo vieta. Kadangi PVM už ES viduje tiekiamas prekes ir teikiamas paslaugas būtų priskaičiuotas paskirties valstybei narei, kilmės valstybėje narėje reikėtų nustatyti veiksmingą vieno langelio principu veikiančią tvarką, kad būtų galima vykdyti PVM prievoles valstybėse narėse, kuriose tiekėjas nėra įsteigtas. Toks pasikeitimas turėtų poveikio įmonėms ir mokesčių administratoriams. ES viduje tiekiamų prekių ir teikiamų paslaugų apmokestinimas turėtų įtakos abiejų suinteresuotųjų šalių pinigų srautams; be to, reikėtų iš esmės persvarstyti informacijos teikimo prievoles. Komisija dar neatliko tokios tvarkos išsamios analizės, tačiau yra pasirengusi toliau tirti šias galimybes. 4.3. Kitos galimybės Komisija žino, kad viešai buvo aptartos ir kitos, pirmiau nepaminėtos galimybės. Nesiekiama vengti jas aptarti, tačiau dauguma jų tėra galimybių variantai, tad šiuo etapu jų neverta išsamiai analizuoti. 1 klausimas. Ar manote, kad dabartinė ES vidaus prekybai taikoma PVM tvarka pakankamai tinka bendrajai rinkai, ar ji trukdo siekti kuo didesnės naudos? 2 klausimas. Jeigu trukdo, kokia, jūsų nuomone, turėtų būti tinkamiausia PVM tvarka, taikoma ES viduje tiekiamoms prekėms ir teikiamoms paslaugoms? Visų pirma, ar manote, kad vis dar aktualu ir įmanoma apmokestinti kilmės valstybėje narėje? 5. Kiti spręstini svarbiausi klausimai Šioje dalyje aptariami pagrindiniai klausimai, be ES vidaus sandoriams taikomo apmokestinimo, kuriuos reikia spręsti , kad bendrojoje rinkoje būtų nustatyta stabili, paprastesnė ir veiksmingesnė PVM sistema. Šie klausimai susiję su dabartine sistema. 5.1. PVM sistemos neutralumo užtikrinimas 5.1.1. PVM taikymo sritis Viešosioms organizacijoms taikomos taisyklės, dėl kurių, priklausomai nuo tiekėjo statuso, PVM skirtingai apmokestinama panaši veikla. Valstybėse narėse buvo privatizuojama ir atsisakoma viešajam sektoriui tradiciškai priskirtos veiklos reglamentavimo, todėl didėjo skirtumai. Atsirado naujų valdžios institucijų ir privataus sektoriaus bendradarbiavimo formų (viešojo ir privataus sektorių partnerystė), kurių tikslas – teikti infrastruktūros ir strategiškai svarbias viešąsias paslaugas, kaip antai kelių, geležinkelių, mokyklų, ligoninių, kalėjimų ir vandens bei atliekų tvarkymas. Kai valdžios institucijos atleidžiamos nuo PVM arba nepatenka į jo taikymo sritį, jos turi paskatą riboti užsakomąsias paslaugas, kad išvengtų PVM, kurio jos negali atskaityti, sumokėjimo. Tokiu būdu PVM tampa investavimo ir vartojimo sprendimus įtakojantis veiksnys. Neseniai Komisija pradėjo ekonominio ir socialinio PVM poveikio viešosioms organizacijoms ir galimų sprendimų tyrimą. Vienas jų galėtų būti visų rūšių ekonominės veiklos, kurią vykdo viešosios organizacijos, įtraukimas į PVM taikymo sritį ir veiklos rūšių, kurioms jis netaikomas, sąrašo sudarymas. Kita alternatyva galėtų būti sąlygų, kuriomis viešųjų organizacijų nebegalima atleisti nuo PVM, patikslinimas ir atnaujinimas. Dėl kontroliuojančiųjų bendrovių sandorių, susijusių, visų pirma, su akcijų valdymu ar biudžeto funkcijomis, apmokestinimo PVM Europos Teisingumo Teismas pateikė tam tikras gaires, tačiau jas vis dar sunku taikyti praktikoje. Viena galimybių būtų teisinės padėties patikslinimas PVM direktyvoje. 3 klausimas. Ar manote, kad dabartinės viešosioms organizacijoms ir kontroliuojančiosioms bendrovėms taikomos PVM taisyklės yra priimtinos, visų pirma mokesčių neutralumo požiūriu, o jeigu ne, kodėl? 4 klausimas. Su kokiomis kitomis problemomis, susijusiomis su PVM taikymo sritimi, esate susidūrę? 5 klausimas. Ko reikėtų imtis šioms problemoms išspręsti? 5.1.2. Atleidimas nuo PVM Atleidimas nuo PVM prieštarauja PVM kaip didesnės bazės mokesčio principui. Ilgalaikė daugelio esamų atleidimo nuo PVM nuostatų nauda yra abejotina. Sumažinus atleidimo nuo PVM atvejų skaičių ir išplėtus mokesčio bazę, padidėtų mokesčio veiksmingumas bei neutralumas ir atsirastų pagrįsta alternatyva PVM tarifų didinimui. PVM direktyvoje išskirti atvejai, kai PVM neapmokestinama tam tikra su visuomenės interesais susijusi veikla (pvz., dėl socialinių, švietimo ar kultūrinių priežasčių), ir atvejai, kai neapmokestinama kita veikla, pvz., dėl techninių sunkumų PVM taikant pagrindiniams sandoriams (finansinės paslaugos ir azartiniai lošimai) arba dėl dvigubo apmokestinimo (su nekilnojamuoju turtu susiję sandoriai). Reikia peržiūrėti šias atleidimo nuo PVM nuostatas, atsižvelgiant į ekonominius ir technologinius pokyčius. Tai aktualu taip pat dėl tų atleidimo nuo PVM nuostatų, kurias valstybės narės gali toliau taikyti dėl to, kad jos jas jau taikė 1978 m. sausio 1 d. arba įstodamos į ES. Pavyzdžiui, PVM gali būti ir toliau netaikomas keleivių vežimo paslaugoms, priklausomai nuo naudojamos transporto priemonių rūšies. Vadovaujantis kitomis leidžiančiomis nukrypti nuostatomis, PVM valstybės narės gali apmokestinti sandorius, kuriems jis gali būti ir netaikomas. Tai menkina bendrosios PVM sistemos tikslą. Tebevyksta diskusijos dėl pasiūlyme dėl pašto paslaugų ir pasiūlymuose dėl finansinių ir draudimo paslaugų[15] pateiktų atleidimo nuo PVM nuostatų. Galiausiai, atliekant viešųjų organizacijų tyrimą (žr. 5.1.1 punkto 3 dalį), bus nagrinėjamos ir atleidimo nuo PVM dėl visuomenės interesų nuostatos. 6 klausimas. Kurių iš dabar nustatytųjų atleidimo nuo PVM nuostatų reikėtų atsisakyti? Prašome paaiškinti, kodėl, jūsų nuomone, jos kelia problemų. Ar yra atleidimo nuo PVM nuostatų, kurios turėtų likti? Jeigu taip, kodėl? 7 klausimas. Ar manote, kad mokesčių neutralumo požiūriu ar dėl kitų priežasčių dabartinė keleivių vežimo apmokestinimo sistema kelia problemų? Ar PVM keleivių vežimo paslaugoms turėtų būti taikomas nepriklausomai nuo naudojamos transporto priemonės rūšies? 5 klausimas. Ko reikėtų imtis šioms problemoms išspręsti? 5.1.3. Atskaita Teisė į pirkimo PVM atskaitą yra ypač svarbi siekiant užtikrinti, kad mokestis įmonėms būtų neutralus. Svarbus aspektas – PVM atskaitos dydis, tačiau taip pat svarbu, kada ir kaip PVM reikėtų atskaityti. Siekiant neutralumo, PVM už apmokestinamai ekonominei veiklai naudojamas prekes ir paslaugas turi būti visiškai atskaitomas. Kai prekės ar paslaugos naudojamos įvairiais tikslais (apmokestinamai veiklai, PVM neapmokestinamai veiklai ar ne verslo tikslais) ir kai prekės ar paslaugos ekonominio ciklo metu keičiasi jos naudojimo paskirtis, gali būti sunku tai atlikti ir suteikti įmonėms vienodas sąlygas ES. Teisę į atskaitą būtina riboti tada, kai prekės ar paslaugos taip pat naudojamos ne verslo tikslais (daugiausia privataus vartojimo tikslais). Vienodo dydžio ribojimai gali padėti išspręsti problemą, kai sunku ar kone neįmanoma nustatyti, koks yra verslo ir privataus vartojimo santykis, tačiau minėti ribojimai turi atitikti ekonominę tikrovę ir nebūti vien tik papildomų pajamų šaltiniu. Teisė į atskaitą atsiranda tada, kai prekės yra tiekiamos arba paslaugos yra teikiamos, nesvarbu, ar pirkėjas už jas sumokėjo. Pinigų srautų požiūriu, ši taisyklė, visų pirma, gali būti naudingesnė delsiantiems sumokėti, o našta tenka tiekėjams, paprastai MVĮ. Pinigų srautų požiūriu, visiems neutraliausia būtų mokėjimais (pinigų apskaita) grindžiama PVM sistema, pagal kurią prievolė apskaičiuoti PVM ir teisė į jo atskaitą atsirastų tada, kai atsiskaitoma už prekes ar paslaugas. Nustačius tokią sistemą, taip pat sumažėtų PVM nuostolių dėl pirkėjų nemokumo. Paprastai PVM atskaitomas atskaitytiną PVM išskaičiuojant iš mokėtino PVM. Kai apmokestinamasis asmuo turi teisę susigrąžinti mokesčius, mokesčių administratoriai taiko skirtingus metodus, nes mokesčių susigrąžinimas kelia tam tikrą sukčiavimo riziką. Ši rizika neturėtų būti priežastis nepagrįstai delsti suteikti teisę į atskaitą. Be to, taikant mokesčių grąžinimo kitoje valstybėje narėje įsteigtoms įmonėms tvarką, faktinė PVM atskaita sudėtingėja ir užtrunka. Šią problemą galėtų padėti išspręsti vieno langelio principas, pagal kurį valstybėje narėje sumokėtą pirkimo PVM įmonės galėtų išskaičiuoti iš toje šalyje mokėtino PVM. 9 klausimas. Kokios, jūsų nuomone, yra didžiausios su teise į atskaitą susijusios problemos? 10 klausimas. Ką norėtumėte pakeisti, kad padidėtų teisės į pirkimo PVM atskaitą taisyklių neutralumas ir nešališkumas? 5.1.4. Tarptautinės paslaugos Dėl globalizacijos, reglamentavimo panaikinimo ir ryšių technologijų pažangos didėjanti tarptautinių paslaugų svarba turi akivaizdžios įtakos PVM. Siekiant išvengti dvigubo minėtų paslaugų apmokestinimo ar neapmokestinimo, būtina tarptautiniu mastu suderinti metodus; šioje srityje svarbų darbą dirba OECD. Tačiau reikia ne tik užtikrinti apmokestinimo vartojimo šalyje teisinį tikrumą, bet ir tikrinti, kad PVM būtų teisingai taikomas. Tai ypač svarbu, kai įmonės savo paslaugas vartotojams teikia elektroniniu būdu, pavyzdžiui, platina internetu programinę įrangą arba muziką; minėtoms paslaugoms taikomo PVM surinkimas visų pirma priklauso nuo to, ar ne ES šalių tiekėjai savanoriškai laikosi reikalavimų. Abejotina, ar, žvelgiant į ilgalaikę perspektyvą, neutralumo ir konkurencingumo požiūriu tai yra priimtina ES tiekėjams ir valstybių narių biudžetams. Mokesčių institucijų skatinimas PVM srityje bendradarbiauti tarptautiniu lygiu yra vienas iš nagrinėtinų sprendimų. Kitas, iš pirmo žvilgsnio mažiau patrauklus, sprendimas, tačiau svarstomas kai kuriose ES nepriklausančiose šalyse (kaip antai Kanada) yra būdų, kaip surinkti PVM iš privačių vartotojų, pavyzdžiui, tikrinant mokėjimus internetu, paieška. Taip pat kyla rūpesčių dėl tarpvalstybinių verslo grupių viduje teikiamų paslaugų apmokestinimo, kuris skiriasi priklausomai nuo pasirinktos struktūros (filialas ir pagrindinė buveinė arba kontroliuojančioji bendrovė ir kontroliuojamoji bendrovė), o ne nuo paslaugos pobūdžio, neutralumo ir skaidrumo. 11 klausimas. Kokios didžiausios problemos kyla dėl dabartinių PVM taisyklių, susijusių su tarptautinėmis paslaugomis, konkurencingumo, mokesčių neutralumo ir kitais požiūriais? 5 klausimas. Ko reikėtų imtis šioms problemoms išspręsti? Ar, jūsų nuomone, reikalingas didesnis koordinavimas tarptautiniu lygiu? 5.2. Bendrajai rinkai reikalingo suderinimo mastas Kad ir kaip būtų keičiama PVM sistema, viena vertus, turi būti nustatyta riba, iki kurios reikalingas tolesnis suderinimas, siekiant pagerinti bendrosios rinkos veikimą ir sumažinti verslui taikomų reikalavimų laikymosi sąnaudas, antra vertus, valstybėms narėms turi būti suteiktas reikiamas šiuos tikslus atitinkantis lankstumas. 5.2.1. Teisinė tvarka PVM suderinimo teisinis pagrindas[16] nustato, kad sprendimas turi būti priimtas vieningai, tačiau nenurodomos šiam tikslui skirtos teisinės priemonės. Tarybos direktyvomis valstybėms narėms suteikta tam tikra veikimo laisvė perkelti į nacionalinę teisę PVM reglamentuojančius ES teisės aktus, atsižvelgiant į nacionalinės teisės ypatumus. Tačiau dažnai pasiekiama tik tai, kad skirtingų valstybių narių PVM teisės aktai skiriasi. Tarybos reglamentais, o ne direktyvomis būtų galima užtikrinti didesnį suderinimą, visų pirma sudarant ES sąlygas išvengti dvigubo apmokestinimo ar neapmokestinimo arba nustatyti PVM prievoles neįsisteigusioms įmonėms. Dėl ES priemonių, kuriomis įgyvendinama PVM direktyva, turi būti taip pat susitarta vieningai. Šio naujų PVM direktyvos pakeitimų patikslinimo, prieš pat jiems įsigaliojant, metodo (nustatant Tarybos reglamentą) veiksmingumas nepasitvirtino. Taigi įmonėms dažnai pritrūksta naujų taisyklių taikymo praktikoje gairių. Viena galimybių – leisti Komisijai priimti įgyvendinimo sprendimus, jei tam pritaria dauguma valstybių narių. Komisija jau buvo pateikusi tokį pasiūlymą[17], kuriuo būtų buvęs pakeistas PVM komiteto vaidmuo, tačiau Taryba jo nepalaikė. Šią problemą taip pat būtų galima išspręsti įpareigojus Komisiją pateikti paaiškinimus, kuriais informuojama apie tai, kaip turi būti aiškinami PVM teisės aktų pakeitimai, nors tai nebūtų pati geriausia alternatyva. Aišku, dėl netinkamo PVM direktyvos pakeitimų perkėlimo į nacionalinę teisę galima inicijuoti pažeidimo nagrinėjimo procedūrą. Bet tai ne visada suteikia galimybę priimti skubų praktinių problemų, su kuriomis susiduria įmonės, sprendimą. Naujų taisyklių perkėlimas dar gerokai prieš joms įsigaliojant galėtų neleisti kilti šioms problemoms. Galima numatyti nacionalinės įgyvendinimo tvarkos supaprastinimą ir koordinavimą ES lygiu. 13 klausimas. Kurias ES PVM teisės aktų nuostatas, jeigu jų yra, reikėtų nustatyti ne direktyva, o Tarybos reglamentu? 14 klausimas. Ar, jūsų nuomone, įgyvendinimo taisykles reikėtų nustatyti Komisijos sprendimu? 15 klausimas. Jeigu tai būtų neįmanoma, ar naujų ES PVM teisės aktų gairės būtų naudingos, net jeigu jos nebūtų teisiškai privalomos valstybėms narėms? Ar galėtumėte nurodyti problemas, kurios kiltų paskelbus tokias gaires? 16 klausimas. Ką, bendresne prasme, reikėtų atlikti, kad pagerėtų teisėkūra, jos skaidrumas ir suinteresuotųjų šalių vaidmuo šiame procese nuo pirmosios stadijos (pasiūlymo rengimo) iki paskutinės stadijos (įgyvendinimo valstybėje narėje)? 5.2.2. Leidžiančios nukrypti nuostatos ir ES gebėjimas imtis skubių veiksmų Valstybės narės gali prašyti suteikti individualias leidžiančias nukrypti nuostatas, kad galėtų supaprastinti PVM surinkimo tvarką arba laikinomis ir konkrečiai šalies padėčiai pritaikytomis specialiomis priemonėmis užkirsti kelią tam tikriems mokesčių slėpimo ar vengimo būdams[18]. Tačiau dėl to valstybėse narėse atsirado nepastovių specialių taisyklių kratinys, dėl kurio PVM sistema darosi sudėtingesnė, visų pirma daugiau nei vienoje valstybėje narėje veikiančioms įmonėms, o vienodų sąlygų ES įmonėms koncepcija tampa pažeidžiama. Be to, neseniai įgyta patirtis kovojant su organizuotu sukčiavimu parodė, kad leidžiančių nukrypti nuostatų suteikimo tvarka ne visada yra pakankamai lanksti, kad būtų galima skubiai imtis tinkamų atsakomųjų veiksmų. Šią problemą būtų galima išspręsti suteikiant Komisijai daugiau įgaliojimų, gavus tinkamai pagrįstą valstybės narės prašymą, skubos tvarka priimti sprendimą dėl apsauginių laikinųjų priemonių, kuriomis leidžiama nukrypti siekiant užkirsti kelią sukčiavimui. 17 klausimas. Ar esate susidūrę su sunkumais dėl valstybėms narėms suteiktų leidžiančių nukrypti nuostatų? Apibūdinkite šiuos sunkumus. 18 klausimas. Ar manote, kad dabartinė individualiai suteikiamų leidžiančių nukrypti nuostatų suteikimo tvarka yra priimtina, o jeigu ne, kaip būtų galima ją pagerinti? 5.2.3. PVM tarifai „Galutinės“ PVM sistemos, pagrįstos apmokestinimu kilmės vietoje, PVM tarifų suderinimo lygis turės būti didesnis, palyginti su dabartine sistema, pagrįsta apmokestinimu paskirties vietoje, tad valstybėms narėms suteikia daugiau lankstumo, nepažeidžiant bendrosios rinkos reikalavimų. Teigiama, kad vieno PVM tarifo taikymas visoms prekėms ir paslaugoms būtų idealus sprendimas siekiant didžiausio ekonominio veiksmingumo[19]. Tuo pat metu lengvatinius tarifus dažnai rekomenduojama taikyti kaip politikos priemonę, visų pirma dėl sveikatos, kultūros ir aplinkos apsaugos priežasčių, siekiant sudaryti lygias ir lengvas sąlygas gauti švietimo bei kultūros informaciją ir pagalbą plėtojant išteklių požiūriu veiksmingą augimą, pagrįstą ekologinėmis inovacijomis ir žiniomis[20]. Bendrosios rinkos veikimo netrikdo dabartiniai standartinio tarifo pokyčiai ES ir kai kuriose valstybėse narėse taikomi lengvatiniai tarifai. Iš esmės, tokią padėtį lemia dabartinę PVM sistemą koreguojantys mechanizmai (specialios nuotolinės prekybos prekėmis ar paslaugomis ir naujomis transporto priemonėmis procedūros), tačiau dėl jų sistema dar labiau sudėtingėja. Tačiau dėl tarpvalstybinių sandorių, susijusių su lengvatiniu tarifu apmokestintomis prekėmis ar paslaugomis, įmonės iš tikrųjų patiria reikalavimų laikymosi sąnaudų ir susiduria su teisiniu neapibrėžtumu. Ši problema tampa ypač aktuali, kai įmonės privalo sumokėti PVM valstybėje narėje, kurioje jos nėra įsteigtos. Būtų galima numatyti daugiau skaidrumo ir privalomą lengvatinių tarifų apmokestintų prekių ir paslaugų duomenų bazę internete. Be to, PVM tarifai panašių prekių ar paslaugų rūšims taikomi vis dar nenuosekliai. Pavyzdžiui, valstybės narės gali taikyti lengvatinį PVM tarifą tam tikroms kultūros prekėms, tačiau turi taikyti standartinį tarifą su jomis konkuruojančioms internetinėms paslaugoms, kaip antai el. knygos ir laikraščiai. Europos skaitmeninėje darbotvarkėje[21] nurodyta, kad elektroninės ir fizinės aplinkos konvergencijos klausimai visada turėtų būti sprendžiami persvarstant viešąją politiką, įskaitant mokesčių klausimus. Siekiant išvengti minėtos diskriminacijos, galima imtis dviejų galimybių: išsaugoti standartinį PVM tarifą arba į skaitmeninę aplinką perkelti įprastinėms laikmenoms galiojančius lengvatinius tarifus 19 klausimas. Ar manote, kad dėl dabartinės tarifų sistemos sklandžiam bendrosios rinkos veikimui kyla didelių kliūčių (iškraipoma konkurencija), nevienodai apmokestinamos panašių rūšių prekės ar paslaugos, visų pirma internetinės paslaugos, palyginti su prekėmis ar paslaugomis, kurių turinys yra panašus, ir įmonės patiria daug reikalavimų laikymosi sąnaudų? Jeigu taip, kokiais atvejais? 20 klausimas. Ar jums būtų labiau priimtina, jeigu nebūtų jokių lengvatinių tarifų (arba jų sąrašas būtų labai trumpas) ir dėl to valstybės narės galėtų taikyti mažesnį standartinį PVM tarifą? O gal pritartumėte tam, kad ES būtų sudarytas privalomų ir vieningai taikomų lengvatinių PVM tarifų sąrašas, visų pirma dėl to, kad būtų įgyvendinami specialūs politikos tikslai, nustatyti strategijoje „Europa 2020“? 5.3. Biurokratizmo mažinimas 5.3.1. Komisijos veiksmų programa dėl administracinės naštos mažinimo ir PVM prievolių paprastinimo 2007 m. Europos Vadovų Tarybai patvirtinus[22] Komisijos veiksmų programą[23], kuria siekiama iki 2012 m. administracinę naštą sumažinti 25 proc., 2009 m. Komisija, be kita ko, pateikė planą[24] dėl PVM. Šiame aukšto lygio nepriklausomų suinteresuotųjų šalių grupės administracinei naštai mažinti, kuriai pirmininkauja Edmundas Stoiberis, remiamame plane pateikiama 16 priemonių, kaip antai metinio PVM deklaracijų apibendrinimo arba ES vidaus pirkinių sąrašų sudarymo panaikinimas ir PVM deklaracijų pateikimo dažnumo mažinimas[25]. Šešias priemones Komisija arba jau priėmė, arba pasiūlė priimti. Dėl naujųjų taisyklių dėl paslaugų teikimo vietos vienoje iš paskutiniųjų šios aukšto lygio grupės nuomonių rekomenduota imtis papildomų naštos mažinimo priemonių. PVM direktyvoje pateiktas bendras prievolių sąrašas ir valstybėms narėms suteikta tam tikra veikimo laisvė nuspręsti, kaip jų laikytis. Dėl to atsiranda nacionalinių PVM prievolių, visų pirma PVM deklaracijų, kuriose reikalaujama įvairaus tipo ir apimties informacijos, kratinys. Reikalavimų laikymosi sąnaudas būtų galima sumažinti parengiant visomis kalbomis standartinę ES PVM deklaraciją, kuri būtų privaloma visoms valstybėms narėms, tačiau įmonės galėtų rinktis, pildyti ją ar ne. Be to, valstybės narės gali nustatyti kitas prievoles, kurios, jų nuomone, yra būtinos tinkamam PVM surinkimui ir kovai su mokesčių slėpimu užtikrinti, nenustatant jokio ES reikalavimo prieš tai atlikti jų poveikio vertinimą. Šių papildomų prievolių aprėptis ir sąnaudos pateiktos pagal geresnio reglamentavimo programą Įmonių ir pramonės generalinio direktorato atliktame tyrime[26]. Jeigu požiūris šiuo klausimu būtų vienodesnis, būtų galima lengviau kurti IT priemones, kuriomis užtikrinamas PVM prievolių laikymasis ES ir sumažinama keliose valstybėse narėse veikiančių įmonių našta. Tačiau keičiantis dabartinei tvarkai valstybėse narėse, tiek mokesčių administratoriai, tiek įmonės, įskaitant tas, kurios turi laikytis tik vienoje valstybėje narėje nustatytų prievolių, patirtų sąnaudų. Jeigu netinka visiškas suderinimas, skirtumų galėtų sumažėti ES lygiu nustatant būtiniausių standartinių PVM prievolių, kurias gali nustatyti valstybės narės, sąrašą. Jeigu ribos būtų nustatytos iš anksto, IT sistemos galėtų lengviau apdoroti duomenis. 21 klausimas. Su kokiomis didžiausiomis problemomis susidūrėte taikydami dabartines taisykles dėl PVM prievolių? 22 klausimas. Ką reikėtų atlikti ES lygiu, siekiant išspręsti minėtas problemas? 23 klausimas. Ką manote apie siūlomų priemonių, įskaitant nustatytąsias PVM mažinimo plane (nuo 6–osios iki 15–osios) ir aukšto lygio grupės nuomonėje, galimybes ir aktualumą? 5.3.2. Mažos įmonės „Smulkiojo verslo akte Europai“[27] patvirtinti du esminiai ES principai, kuriais atsižvelgiama į MVĮ poreikius: taisykles rengti pagal principą „pradėk nuo mažo“ ir padėti MVĮ geriau pasinaudoti bendrosios rinkos siūlomomis galimybėmis. MVĮ verslo aplinkos gerinimas taip pat yra dalis vienos iš Komisijos strategijos „Europa 2020“ pavyzdinių iniciatyvų „Globalizacijos erai pritaikyta pramonės politika“. Mažoms įmonėms skirta specialiąja schema pirmiausia siekiama mažinti administracinę naštą, kylančią taikant įprastas PVM taisykles: įmonės, kurių metinė apyvarta neviršija tam tikros ribos, turi teisę į atleidimą nuo PVM. Tačiau ši schema turi keletą trūkumų. Teisinė sistema, pagrįsta daugiausia valstybių narių įstojimo į ES data, nulėmė ribų skirtumus ir valstybių narių veikimo laisvę nustatant ribas. Be to, taikant ribos apskaičiavimo metodą ir schemos aprėptį neatsižvelgiama į bendrąją rinką: pavyzdžiui, schemoje neatsižvelgiama į kitose valstybėse narėse tiekiamas prekes ir teikiamas paslaugas. Be to, atliekant tam tikrus tarpvalstybinius pirkimo sandorius, visų pirma paslaugų, būtina registracija PVM tikslais, PVM deklaracija ir PVM mokėjimai. Valstybės narės gali taikyti kitas supaprastintas PVM apmokestinimo ir surinkimo schemas, kaip antai vienodo dydžio tarifų schema, tačiau minėtos schemos taikomos skirtingai ir tik šalyje vykdomai veiklai. Visos šios schemos tėra nekoordinuota reakcija į tai, kad mažos įmonės patiria santykinai daugiau PVM reikalavimų laikymosi sąnaudų nei didelės bendrovės, ypač kai verslas plėtojamas ES. Akivaizdžiu sprendimu galėtų būti ES masto schema, pagal kurią būtų nustatyta bendra riba ir didesnės galimybės mažinti reikalavimų laikymosi sąnaudas bendrojoje rinkoje ir taip skatinti mažų įmonių augimą. Be mažoms įmonėms skirtų schemų, praėjusio amžiaus šeštajame dešimtmetyje buvo nustatyta speciali schema ūkininkams, patiriantiems sunkumų taikant įprastas taisykles. Svarstytinas šios schemos išsaugojimo pagrįstumas, nes mažoms įmonėms skirtais pagalbos metodais taip pat būtų galima patenkinti mažų ūkininkų poreikius. 24 klausimas. Jeigu mažoms įmonėms skirta dabartinė atleidimo nuo PVM sistema būtų peržiūrima, kokie turėtų būti pagrindiniai tokio pakartotinio vertinimo aspektai? 25 klausimas. Ar reikėtų apsvarstyti papildomus supaprastinimus ir kokie turėtų būti jų svarbiausi aspektai? 26 klausimas. Ar manote, kad mažoms įmonėms skirtose schemose pakankamai atsižvelgiama į mažų ūkininkų poreikius? 5.3.3. Kitos potencialios supaprastinimo iniciatyvos 5.3.3.1. Vieno langelio principas Jeigu įmonės ir vartotojo sandoriui taikomas valstybės narės, kurioje tiekėjas nėra įsteigtas, PVM, ne visada lengva laikytis toje valstybėje narėje nustatytų konkrečių taisyklių. Yra įrodymų, kad dėl sunkumų įmonės tokių sandorių vengia. Kitais atvejais taisyklės ignoruojamos ir PVM apmokestinama valstybėje narėje, kurioje tiekėjas yra įsteigtas, o ne toje vietoje, kurioje iš tikrųjų yra tiekiamos prekės ar teikiamos paslaugos. Planuota, kad tokiais atvejais būtų galima taikyti 2004 m.[28] Komisijos pasiūlytą ir Tarybos vis dar svarstomą vieno langelio schemą. Pagrindinė koncepcija lieka galioti. Egzistuoja siauresnė schema, taikoma elektroninėms paslaugoms, kurias vartotojams teikia ne ES tiekėjai; 2015 m. į šios schemos taikymo sritį bus įtrauktos telekomunikacijų bei transliavimo paslaugos ir ES tiekėjai. Kol PVM bus pagrįstas apmokestinimu paskirties vietoje, vieno langelio principas bus priimtina supaprastinimo priemonė, galinti padidinti atitiktį ir tarpvalstybinę prekybą. PVM reglamentai buvo vieni iš svarbiausių kliūčių, nurodytų Komisijos komunikate dėl tarpvalstybinės įmonių e. prekybos su vartotojais Europos Sąjungoje[29]. Šiandien turbūt tai dar aktualiau, nes daugiau kaip 60 proc. ES gyventojų nuolat naudojasi internetu, o 60 proc. jų internetu perka prekių ar paslaugų. Nuo 2004 m., kai pasiūlymas buvo pirmą kartą pateiktas, šis skaičius padvigubėjo ir gali tik dar labiau didėti, atsižvelgiant į Europos skaitmeninei darbotvarkei[30] skirtą ypatingą dėmesį. 27 klausimas. Ar manote, kad vieno langelio principas yra tinkama supaprastinimo priemonė? Jeigu taip, kokie turėtų būti šio principo elementai? 5.3.3.2. PVM sistemos pritaikymas prie didelių ir europinių įmonių Skirtingose valstybėse narėse ekonominę veiklą vykdančių įmonių teisinė struktūra (kontroliuojančioji bendrovė ir kontroliuojamosios bendrovės arba pagrindinė buveinė ir filialai) turi didelį poveikį minėtos veiklos apmokestinimo PVM nuostatoms. Pavyzdžiui, minėta teisinė struktūra įtakoja tarpvalstybiniams skirtingų įmonės sudedamųjų dalių sandoriams ir į atskaitą traukiamo pirkimo PVM apskaičiavimui taikomas taisykles. Įmonės skundžiasi, kad trūksta nuoseklių ir aiškių PVM taisyklių, pritaikytų prie esamų bendrovių struktūrų. Iš kitos pusės, sudėtingų struktūrų bendrovėse egzistuojančios PVM vengimo galimybės kelia rūpesčių mokesčių institucijoms. Daugelio sandorių ES atveju, PVM reikalavimų laikymosi sąnaudas galėtų sumažinti nuostatos, kuriomis būtų laikoma, kad PVM objektas nėra susijusių bendrovių tarpusavio sandoriai ar prekės, kurias vienas kitam tiekia filialai, arba teritorinės PVM mokėtojų grupės aprėpties išplėtimas. Iš kitos pusės, reikėtų užtikrinti, kad tokiu sprendimu didelėms bendrovėms nebūtų sudaryta palankesnių sąlygų nei mažesnėms įmonėms arba galimybė naujiems sukčiavimo ar mokesčių vengimo būdams. 28 klausimas. Ar manote, kad dabartinės PVM taisyklės kelia sunkumų bendrovės viduje arba įmonių grupės viduje sudaromiems tarpvalstybiniams sandoriams? Kaip šiuos sunkumus būtų galima išspręsti? 5.3.3.3. Derinimas su kitais teisės aktais Imantis pastangų paprastinti muitinės importo procedūras, privaloma atsižvelgti į PVM, kad nauda būtų kuo didesnė. Užtikrinus PVM teisės aktų ir kitų mokesčių srities, visų pirma akcizo, teisės aktų nuoseklumą, įmonės taip pat galėtų lengviau laikytis nustatytų reikalavimų. Neseniai pradėtos konsultacijos dėl PVM surinkimo tvarkos supaprastinimo, atsižvelgiant į centralizuotą muitinį įforminimą, tačiau gali būti ir kitų dėmesio vertų sričių. 29 klausimas. Kuriose PVM teisės aktų srityse reikėtų skatinti derinimą su kitais mokesčių ar muitinės srities teisės aktais? 5.4. PVM sistemos stabilumo didinimas 5.4.1. PVM surinkimo būdo peržiūra Nuo PVM įvedimo ES šio mokesčio surinkimo būdas beveik nepasikeitė; jis vis dar grindžiamas mokesčių mokėtojo parengiamu mokesčio apskaičiavimo dokumentu, kurį vėliau tikrina mokesčių administratorius. 2009 m., vykstant diskusijoms dėl strategijos kovojant su sukčiavimu PVM, kurių metu išreikšta abejonė šio surinkimo metodo veiksmingumu, Komisija pradėjo ekonominio pagrįstumo tyrimą, kaip pagerinti ir supaprastinti PVM surinkimą, naudojant šiuolaikines technologijas ir (arba) pasitelkiant finansų tarpininkus. Nuodugniau ištirti keturi variantai. - Pirkėjas nurodo bankui sumokėti už prekes ar paslaugas, o bankas mokėjimą padalija į tiekėjui sumokamą apmokestinamą sumą ir tiesiogiai mokesčių institucijai pervedamą PVM sumą. Taikant šį metodą, išnyks karuselinis sukčiavimas, tačiau reikės gerokai keisti tvarką, kurią visos įmonės ir mokesčių administratoriai taiko tvarkydami PVM. Toliau reikia tobulinti sandorių, pagal kuriuos sumokama grynaisiais ar kreditinėmis kortelėmis, atlikimo tvarką. - Visi sąskaitų faktūrų duomenys siunčiami realiu laiku centrinei PVM stebėsenos duomenų bazei. Mokesčių institucijos informaciją gautų greičiau nei dabar ir būtų galima panaikinti keletą dabartinių PVM prievolių. Jeigu visiems įmonių tarpusavio sandoriams būtų naudojamos el. sąskaitos faktūros, padidėtų veiksmingumas ir sumažėtų našta. - Apmokestinamasis asmuo nusiunčia iš anksto nustatytus sutarto formato duomenis apie sandorį į apmokestinamojo asmens tvarkomą PVM duomenų bazę, prie kurios mokesčių institucija gali prisijungti tiesiogiai arba beveik iškart, kai to pareikalauja. Kai kurios valstybės narės pasirinko šią galimybę ir tai nesukėlė didelių problemų. Tačiau pasirinkus šį metodą neapsisaugoma nuo karuselinio sukčiavimo; jeigu prekiautojas dingsta, dingsta ir jo PVM duomenų bazė. Tačiau šis metodas leidžia jį greičiau aptikti. - Sertifikuojama apmokestinamojo asmens PVM atitikties procedūra ir vidaus patikrinimai. Kai kurios valstybės narės pasirinko šią galimybę. Šis metodas turėtų padidinti mokesčių institucijų ir mokesčių mokėtojų tarpusavio pasitikėjimą, tačiau sertifikavimas iš mokesčių institucijų atima daug laiko ir jam reikia daug žmogiškųjų išteklių. Tyrimas[31] patvirtina, kad visų keturių variantų ekonominės naudos santykis yra teigiamas. Tačiau skiriasi būtinos pradinių investicijų sąnaudos, o nuo to priklauso laikas, kada šalių biudžetai ims gauti grynąją naudą. Be to, veiksmingesniu sprendimu galėtų būti ir skirtingų metodų derinys. 30 klausimas. Kuris šių modelių, jūsų nuomone, gali duoti daugiau naudos ir kodėl? O gal pasiūlytumėte kitų galimybių? 5.4.2. Sąžiningų prekiautojų apsauga nuo galimo įtraukimo į sukčiavimą PVM Keletas valstybių narių nustatė nacionalines priemones, kuriomis nuostolius dėl karuselinio sukčiavimo siekiama sumažinti bandant susigrąžinti mokesčius iš kitų apmokestinamųjų asmenų, dalyvaujančių tame pačiame sandoryje. Europos Teisingumo Teismas patvirtino, kad mokesčių administratorius, sugebėjęs įrodyti, jog pirkėjas žinojo arba turėjo žinoti, kad jo pirkimas susijęs su sandoriu, kurio PVM slepiamas, gali atsisakyti suteikti pirkėjui teisę į atskaitą. Kiekvienu konkrečiu atveju mokesčių administratoriai turi įrodyti, kad apie tai buvo žinoma. Tai – ilga, brangi ir sudėtinga procedūra. Be to, kyla rizika, kad apmokestinamieji asmenys taps pažeidžiami, visų pirma, sandorių su nauju tiekėju atveju. Jie turės papildomai tikrinti, kaip kiekvienas tiekėjas laikosi reikalavimų. Nepaisant to, sąžiningų įmonių teisei į atskaitą kils rizika, kai jų sandoriuose be jų žinios dalyvaus sukčiautojai. Taikant 5.4.1 punkte minėtą pirmąjį plataus užmojo metodą, kuriuo mokėjimas privalomai padalijamas, pašalinama karuselinio sukčiavimo galimybė. Galėtų būti numatytas ir paprastesnis, savanoriškumo principu pagrįstas metodas. Taikant savanoriškumo principu pagrįstą metodą, pirkėjai galėtų apsisaugoti nuo minėtos rizikos ir išvengti būtinybės tikrinti, kaip tiekėjai laikosi reikalavimų. Taikant šią alternatyvą, pirkėjai PVM mokėtų tiesiogiai mokesčių institucijoms, o grynąją sumą – tiekėjui. Mokesčių institucijos būtų tikros, kad bus surinktas PVM už sandorius, kuriuos patys prekiautojai laiko rizikingais. Be to, jos gautų papildomos informacijos ir perspėjimų apie naujas sukčiavimo tendencijas. Tačiau ši alternatyva gali turėti nepageidaujamo poveikio tiekėjo ir pirkėjo ryšiams, taigi – ir pačiam verslui. Ši alternatyva taip pat gali turėti įtakos tiekėjų pinigų srautams. 31 klausimas. Ką manote apie savanoriško mokėjimo padalijimo galimybę ir aktualumą? 5.5. Veiksmingas ir šiuolaikiškas PVM sistemos administravimas Atsižvelgiant į mokesčių mokėtojų svarbą PVM sistemos veikimui, jų ir mokesčių institucijų ryšių efektyvumas turės didelės įtakos abiejų šalių patiriamoms sistemos administravimo sąnaudoms. Šie ryšiai priklauso ne tik nuo informacijos pranešimo, mokėjimo ar audito prievolių, bet ir mokesčių institucijų pateikiamos informacijos kokybės, patikimumo ir prieigos. Už mokesčių administravimo klausimus pirmiausiai atsako valstybė narė. Tačiau šie klausimai turi įtakos tinkamam bendrosios rinkos veikimui, kaip patvirtinta Audito Rūmų ataskaitoje[32] apie ES nuosavus išteklius. 2008 m. gruodžio mėn. komunikate „Koordinuotoje ES kovos su sukčiavimu PVM strategijoje“ Komisija nurodė , kad šiuos klausimus būtina apsvarstyti[33]. Ji pasiūlė parengti naują metodą, pagrįstą savanorišku reikalavimų laikymusi, rizikos vertinimu ir stebėsena, siekiant sumažinti tiek mokesčių institucijų prievoles, tiek įmonėms tenkančią administracinę naštą. Toliau pateikiamas nebaigtinis galimų numatytinų priemonių sąrašas: - geresnis mokesčių institucijų ir kitų suinteresuotųjų šalių dialogas, pavyzdžiui, sukuriant nuolatinį diskusijų forumą, kuriame ES lygiu mokesčių institucijos ir verslo atstovai galėtų keistis nuomonėmis; - dalijimasis valstybių narių geriausia patirtimi, pavyzdžiui, parengiant administracinės tvarkos paprastinimo ir nereikalingos naštos verslui mažinimo gaires; - pagal specialius susitarimus su suinteresuotosiomis šalimis prie ES PVM sistemos pritaikytų ES politikos priemonių dėl savanoriško reikalavimų laikymosi parengimas, pavyzdžiui, įgyvendinant mokesčių administratorių ir mokesčių mokėtojų partnerystės ir išankstinių sprendimų dėl tam tikrų sandorių apmokestinimo idėjas; - dėmesys IT klausimams, susijusiems su naujųjų PVM taisyklių įgyvendinimu: tinkamo grafiko sudarymas ir susitarimas dėl darbo tvarkos derinant tiek įmonių, tiek mokesčių institucijų IT sistemas, lengvesnių sąlygų kompiuterizuotam mokesčių mokėtojų ir mokesčių institucijų informacijos perdavimui sudarymas, gerinant funkcinį suderinamumą, ir galbūt specialios programinės įrangos, kuri būtų prižiūrima ES lygiu ir kuria galėtų naudotis visos valstybės narės, sukūrimas. 32 klausimas. Ar pritartumėte šiems siūlymams gerinti prekiautojų ir mokesčių institucijų ryšius? Turite kitų pasiūlymų? 5.6. Kiti klausimai Šiame dokumente pateikiamos diskutuotinos temos, tačiau jų sąrašas nėra baigtinis. Tikslas – inicijuoti kuo platesnes diskusijas, taigi suteikiama galimybė pateikti apsvarstyti kitus siūlymus. 33 klausimas. Kokius klausimus, be jau paminėtų, reikėtų aptarti svarstant ES PVM sistemos ateitį? Kokį siūlytumėte sprendimą? 6. Išsakykite savo nuomonę Šios žaliosios knygos tikslas – inicijuoti ir skatinti viešas diskusijas apie ES PVM sistemos ateitį. Komisija kviečia visas suinteresuotąsias šalis iki 2011 m. gegužės 31 d., jei įmanoma, el. pašto adresu TAXUD-VAT-greenpaper@ec.europa.eu Word formatu pateikti savo siūlymus šioje žaliojoje knygoje iškeltais klausimais. Siūlant nebūtina atsakyti į visus šiame dokumente iškeltus klausimus. Siūlymai gali būti susiję tik su jums rūpimais klausimais. Tiksliai nurodykite, su kuriomis temomis susiję jūsų siūlymai ir į kurį klausimą atsakinėjate. Jeigu teikiate siūlymus visais šioje žaliojoje knygoje iškeltais klausimais, nurodykite skirtingų klausimų prioriteto tvarką. Siūlymai bus paskelbti internete. Būtinai perskaitykite http://ec.europa.eu/taxation_customs/index_en.htm svetainėje pateiktą specialų privatumo pareiškimą dėl jūsų asmens duomenų ir atsakymų į klausimus. Minėtoje svetainėje taip pat bus paskelbta ataskaita, kurioje apibendrinamos remiantis atsakymais padarytos išvados. Komisija, remdamasi galimomis šių diskusijų išvadomis, kaip nurodyta jos 2011 m. darbo programoje[34], iki 2011 m. pabaigos pateiks komunikatą ir jame nurodys prioriteto sritis, kuriose reikėtų imtis tolesnių ES lygmens veiksmų. Po minėto komunikato pasirodysiančios iniciatyvos bus grindžiamos nuodugniu poveikio vertinimu. [1] OECD leidinys „Vartojimo mokesčio tendencijos 2008 m. PVM, prekių ir paslaugų mokesčių bei akcizų tarifai, tendencijos ir administraciniai klausimai“, p. 23. [2] 2010 m. leidinio „Europos Sąjungos mokesčių tendencijos“ A priedo 7 ir 8 lentelės. [3] COM(2010) 2020, 2010 3 3, „ Europa 2020 – pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija “. [4] COM(2009) 544, 2009 10 22 „Administracinės naštos mažinimo ES veiksmų programa – Mažinimo sektoriuose planai ir 2009 m. veiksmai“, vertinimo tyrimai adresu http://ec.europa.eu/ enterprise/policies/better-regulation/documents/ab_studies_2009_en.htm. [5] 2009 m. spalio 20 d. Businesseurope nuomonė dėl partnerystės siekiant sąžiningos ir veiksmingos PVM sistemos. [6] Šiame dokumente vartojamas terminas „ES vidaus“, kadangi, įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, PVM teisės aktuose apibrėžtas ir įprastai vartotas terminas „Bendrijos vidaus“ nebeturėtų būti vartojamas. Jo reikšmė yra ta pati. [7] Nauja bendrosios rinkos strategija Europos ekonomikai ir visuomenei, http://ec.europa.eu/bepa/pdf/monti_report_final_10_05_2010_en.pdf. [8] COM(2010) 608, 2010 10 27. [9] Copenhagen Economics tyrimo dėl lengvatinių PVM tarifų taikymo valstybėse narėse prekėms ir paslaugoms Europos Sąjungos valstybėse galutinė ataskaita (2007 m. birželio 21 d.). [10] OECD, op. cit., p. 69. [11] Tyrimas PVM skirtumui 25 ES valstybėse narėse apskaičiuoti ir išanalizuoti, kurį Komisijos vardu atliko „Reckon LLP“. [12] 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos. [13] Elektroninėmis priemonėmis iš trečiųjų šalių privatiems asmenims ES teikiamos paslaugos (Direktyva 2002/38/EB), elektros ir gamtinių dujų tiekimas (Direktyva 2003/92/EB), paslaugų teikimas (Direktyva 2008/8/EB). [14] COM(2008) 109 (2008 2 22) ir SEC(2008) 249 (2008 2 22). [15] COM(2003) 234, 2003 5 5, COM(2007) 746, 2007 11 28. [16] Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 113 straipsnis. [17] COM(97) 325, 1997 6 25. [18] Šiuo metu esančių leidžiančių nukrypti nuostatų sąrašas pateiktas adresuhttp://ec.europa.eu/taxation_customs/ taxation/vat/key_documents/table_derogations/index_en.htm. [19] Copenhagen Economics , op. cit. [20] 2008 m. viešosios konsultacijos „Galiojančių teisės aktų dėl lengvatinių PVM tarifų peržiūra“ rezultatų suvestinė ataskaita pateikta adresu http://ec.europa.eu/taxation_customs/ resources/documents/common/consultations/tax/summary_report_consultation_vat_rates_en.pdf. [21] Komisijos komunikatas „Europos skaitmeninė darbotvarkė“, COM(2010) 245, 2010 5 19, p. 9. [22] Europos Vadovų Tarybos (2007 m. kovo 7 ir 8 d.) pirmininkaujančios valstybės narės išvados, p. 10. [23] COM(2007) 23, 2007 1 21. [24] COM(2009) 544, 2009 10 22 ir priedas. [25] 2009 m. gegužės 28 d. priimta nuomonė, http://ec.europa.eu/enterprise/policies/better-regulation/administrative-burdens/high-level-group/index_en.htm. [26] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/better-regulation/files/abst09_taxlaw_implicit.zip. [27] COM(2008) 394, 2008 6 25. [28] COM(2004) 728, 2004 10 29. [29] COM(2009) 557, 2009 10 22. [30] Op. cit. [31] http://ec.europa.eu/taxation_customs/index_en.htm. [32] Rengdami 2008 m. audito ataskaitą, Audito Rūmai nurodė, kad ataskaitoms renkami duomenys turėtų tapti viena iš priemonių užtikrinti vienodą PVM direktyvos taikymą visose valstybėse narėse ir vienodas sąlygas visiems mokesčių mokėtojams žr. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1553/89 12 straipsnį. [33] COM(2008) 807, 2008 12 1. [34] COM(2010) 623, 2010 10 27, Komisijos 2011 m. darbo programa.