EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2021 10 27 COM(2021) 664 final 2021/0342(COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo iš dalies keičiamos Reglamento (ES) Nr. 575/2013 nuostatos, susijusios su kredito rizikos, kredito vertinimo koregavimo rizikos, operacinės rizikos, rinkos rizikos ir rezultatų apatinės ribos reikalavimais (Tekstas svarbus EEE) {SWD(2021) 320}

{SWD(2021) 321}

{SEC(2021) 380}



AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai Siūlomas Reglamento (ES) Nr. 575/2013 (toliau – Kapitalo reikalavimų reglamentas, arba KRR) pakeitimas yra teisės aktų rinkinio, kuris apima ir Direktyvos 2013/36/ES (toliau – Kapitalo reikalavimų direktyva, arba KRD) pakeitimus, dalis. Reaguodama į 2008–2009 m. didžiąją finansų krizę Sąjunga iš esmės reformavo bankams taikytiną prudencinę sistemą, kad padidintų jų atsparumą ir taip padėtų užkirsti kelią panašios krizės pasikartojimui. Tos reformos buvo grindžiamos daugiausia tarptautiniais standartais, kuriuos po 2010 m. priėmė Bazelio bankų priežiūros komitetas (BBPK). Tie standartai kartu vadinami standartais pagal susitarimą „Bazelis III“, reformomis pagal susitarimą „Bazelis III“ arba sistema „Bazelis III“. BBPK parengti visuotiniai standartai tampa vis svarbesni dėl vis globalesnio ir vis daugiau tarpusavio sąsajų turinčio bankų sektoriaus. Nors globalizuotas bankų sektorius skatina tarptautinę prekybą ir investicijas, jis taip pat kelia sudėtingesnę finansinę riziką. Nesant vienodų visuotinių standartų, bankai galėtų nuspręsti vykdyti savo veiklą tame jurisdikciją turinčiame subjekte, kuriame galioja mažiausiai varžanti reguliavimo ir priežiūros tvarka. Dėl to noras pritraukti bankų veiklą gali baigtis lenktynėmis dėl žemesnių standartų ir kartu padidinti finansinio nestabilumo riziką visame pasaulyje. Tarptautinis visuotinių standartų koordinavimas gerokai apriboja tokio pobūdžio rizikingą konkurenciją ir yra itin svarbus norint išlaikyti finansinį stabilumą globalizuotame pasaulyje. Visuotiniai standartai taip pat palengvina tarptautiniu mastu veiklą vykdančių bankų, tarp kurių daug ES bankų, veikimą, nes tokie standartai užtikrina, kad svarbiausiuose finansų centruose visame pasaulyje būtų taikomos iš esmės panašios taisyklės. ES yra viena iš pagrindinių tarptautinio bendradarbiavimo bankų sektoriaus reguliavimo srityje šalininkių. Pirmas pokrizinių reformų, kurios yra sistemos „Bazelis III“ dalis, rinkinys įgyvendintas dviem etapais: ·2013 m. birželio mėn. priimtas KRR ir KRD IV; ·2019 m. gegužės mėn. priimtas Reglamentas (ES) 2019/876, dar vadinamas KRR II, ir Direktyva (ES) 2019/878, dar vadinama KRD V. Įgyvendinant lig šiol vykdytas reformas, daugiausia buvo siekiama pagerinti reguliuojamojo kapitalo, kurį bankai turi turėti galimiems nuostoliams padengti, kokybę ir jį padidinti. Be to, tomis reformomis buvo siekiama sumažinti susidarantį bankų pernelyg didelį svertą, padidinti įstaigų atsparumą su trumpalaikiu likvidumu susijusiems sukrėtimams, sumažinti jų priklausomybę nuo trumpalaikio finansavimo ir jų koncentracijos riziką, taip pat spręsti problemas, susijusias su tuo, kad kai kurios finansų įstaigos yra pernelyg didelės, kad joms būtų galima leisti žlugti. Dėl to naujosiomis taisyklėmis buvo sugriežtinti reikalavimus atitinkančio reguliuojamojo kapitalo kriterijai, padidinti minimalaus kapitalo reikalavimai ir nustatyti nauji reikalavimai, taikomi kredito vertinimo koregavimo (CVA) rizikai ir pagrindinių sandorio šalių pozicijoms. Be to, nustatytos kelios naujos prudencinės priemonės: minimalaus sverto koeficiento reikalavimas, trumpalaikio likvidumo rodiklis (vadinamasis padengimo likvidžiuoju turtu rodiklis), ilgesnio laikotarpio pastovaus finansavimo rodiklis (vadinamasis grynasis pastovaus finansavimo rodiklis), didelių pozicijų ribos ir makroprudenciniai kapitalo rezervai. Sąjungoje įgyvendinus šį pirmąjį reformų rinkinį, ES bankų sektorius tapo gerokai atsparesnis ekonominiams sukrėtimams ir prasidėjus COVID-19 krizei buvo daug stabilesnis, palyginti su jo būkle didžiosios finansų krizės pradžioje. Be to, prasidėjus COVID-19 krizei priežiūros ir teisėkūros institucijos ėmėsi laikinų pagalbos priemonių. 2020 m. balandžio 28 d. Aiškinamajame komunikate dėl apskaitos ir prudencinių taisyklių sistemų taikymo siekiant ES bankams sudaryti palankesnes skolinimo sąlygas „Parama įmonėms ir namų ūkiams COVID-19 pandemijos metu“ Komisija patvirtino prudencinių ir apskaitos taisyklių lankstumą, kaip akcentavo Europos priežiūros institucijos ir tarptautinės įstaigos. Tuo remdamosi, 2020 m. birželio mėn. teisėkūros institucijos priėmė tikslinius laikinus pakeitimus, susijusius su konkrečiais prudencinės sistemos aspektais – vadinamąjį greito sprendimo KRR pakeitimų dokumentų rinkinį. Kartu su ryžtingomis pinigų ir fiskalinės politikos priemonėmis, tai padėjo įstaigoms toliau skolinti namų ūkiams ir įmonėms pandemijos metu. Tai savo ruožtu padėjo sušvelninti pandemijos sukeltą ekonominį sukrėtimą. Nors dabar bendras vidutinis kapitalo lygis ES bankų sistemoje laikomas patenkinamu, kai kurios iš problemų, nustatytų po didžiosios finansų krizės, dar neišspręstos. Iš Europos bankininkystės institucijos (EBI) ir Europos Centrinio Banko (ECB) atliktų analizių matyti, kad kapitalo reikalavimai, kuriuos naudodamos vidaus modelius apskaičiavo ES įsisteigusios įstaigos, labai skiriasi ir to negalima paaiškinti pagrindinės rizikos skirtumais ir kad tai galiausiai kenkia jų kapitalo pakankamumo koeficientų patikimumui ir palyginamumui. Be to, dėl nepakankamo kapitalo reikalavimų, apskaičiuojamų taikant standartizuotus metodus, jautrumo rizikai kai kuriems finansiniams produktams ar veiklai (taigi ir jais daugiausiai pagrįstiems konkretiems verslo modeliams) nustatomi nepakankami ar nepagrįstai didelį kapitalo reikalavimai. 2017 m. gruodžio mėn. BBPK susitarė dėl paskutinio tarptautinių standartų reformų , kuriomis siekiama išspręsti šias problemas, rinkinio. 2018 m. kovo mėn. G20 finansų ministrai ir centrinių bankų valdytojai palankiai įvertino šias reformas ir dar kartą patvirtino įsipareigojimą jas įgyvendinti visapusiškai, laiku ir nuosekliai. 2019 m. Komisija pranešė apie savo ketinimą pateikti pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto šioms ES prudencinės sistemos reformoms įgyvendinti. Atsižvelgiant į COVID-19 pandemiją šio pasiūlymo parengiamasis darbas buvo atidėtas. Tai buvo numatyta 2020 m. kovo 26 d. BBPK sprendime vienais metais nukelti anksčiau sutartus galutinių reformos pagal susitarimą „Bazelis III“ elementų įgyvendinimo terminus. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, šia teisėkūros iniciatyva siekiama dviejų bendrųjų tikslų: padėti padidinti finansinį stabilumą ir padėti užtikrinti nuolatinį ekonomikos finansavimą ją gaivinant po COVID-19 krizės. Šiuos bendruosius tikslus galima suskaidyti į keturis konkretesnius tikslus: (1)sustiprinti rizika grindžiamo kapitalo sistemą, labai nepadidinant bendrų kapitalo reikalavimų; (2)skirti daugiau dėmesio ASV rizikai prudencinėje sistemoje; (3)dar labiau suderinti priežiūros įgaliojimus ir priemones ir

(4)sumažinti įstaigų administracines išlaidas, susijusias su informacijos viešu atskleidimu, bei gerinti galimybes susipažinti su įstaigų prudenciniais duomenimis. (1)Sustiprinti rizika grindžiamo kapitalo sistemą Laikinai įtemptos ekonominės sąlygos neturėjo įtakos poreikiui įgyvendinti šią struktūrinę reformą. Užbaigti šią reformą yra būtina, kad išspręstume esamas problemas ir toliau didintume ES įsisteigusių įstaigų finansinį patikimumą, kad jos galėtų geriau remti ekonomikos augimą ir atlaikyti galimas krizes ateityje. Neįgyvendintų reformos pagal susitarimą „Bazelis III“ elementų įgyvendinimas taip pat būtinas siekiant suteikti įstaigoms reikiamą reguliavimo tikrumą užbaigiant dešimtmečio trukmės prudencinės sistemos reformą. Galiausiai siekis užbaigti reformą dera su ES įsipareigojimu bendradarbiauti reguliavimo srityje ir konkrečiais veiksmais, kuriuos kai kurie iš jos partnerių paskelbė arba kurių jau ėmėsi, kad įgyvendintų reformą laiku ir tinkamai. (2)Skirti daugiau dėmesio ASV rizikai prudencinėje sistemoje Kita ne mažiau svarbi priežastis, dėl kurios būtina įgyvendinti reformą, yra Komisijos šiuo metu atliekami darbai, susiję su perėjimu prie tvarios ekonomikos. Komisijos komunikate dėl Europos žaliojo kurso (EŽK) ir Komisijos komunikate dėl ES 2030 m. klimato srities tikslo įgyvendinimo (pasirengimo įgyvendinti 55 % tikslą priemonių rinkinys) aiškiai nustatytas Komisijos įsipareigojimas transformuoti ES ekonomiką, kad ji taptų tvari, kartu sumažinant neišvengiamus klimato kaitos padarinius. Ji taip pat paskelbė perėjimo prie tvarios ekonomikos finansavimo strategiją, grindžiamą ankstesnėmis iniciatyvomis ir ataskaitomis, kaip antai tvaraus augimo finansavimo veiksmų planu ir Techninės ekspertų grupės tvarių finansų klausimais ataskaitomis, kartu papildančią Komisijos pastangas šioje srityje, kad jos atitiktų plataus užmojo EŽK tikslus. Bankų tarpininkavimas atliks itin svarbų vaidmenį finansuojant perėjimą prie tvaresnės ekonomikos. Be to, perėjimas prie tvaresnės ekonomikos tikriausiai sukels įstaigoms riziką, kurią jos turės tinkamai valdyti, kad būtų kuo labiau sumažinta rizika finansiniam stabilumui. Būtent šioje srityje yra būtinas ir itin svarbų vaidmenį gali atlikti prudencinis reguliavimas. Perėjimo prie tvarios ekonomikos finansavimo strategijoje tai pripažįstama ir pabrėžiamas poreikis numatyti geresnį aplinkosauginės, socialinės ir valdymo (ASV) rizikos integravimą į ES prudencinę sistemą, nes vien esamų teisinių reikalavimų, kaip manoma, nepakanka sistemingam ir nuosekliam ASV rizikos valdymui įstaigose paskatinti. (3)Dar labiau suderinti priežiūros įgaliojimus ir priemones Kita sritis, į kurią reikėtų sutelkti dėmesį, yra tinkamas prudencinių taisyklių vykdymo užtikrinimas. Priežiūros institucijos turi turėti tam būtinas priemones ir įgaliojimus (pvz., įgaliojimus išduoti įstaigoms veiklos leidimą ir leisti vykdyti veiklą, įgaliojimus tikrinti jų vadovybės tinkamumą arba taikyti joms sankcijas pažeidus taisykles). Nors Sąjungos aktais užtikrinamas minimalus suderinimo lygis, valstybėse narėse taikomi labai skirtingi priežiūros priemonių rinkiniai ir procedūros. Dėl tokių skirtingų valstybių narių reguliavimo sistemos nuostatų apibrėžiant ir taikant tam tikrus įgaliojimus ir priemones, kuriais gali naudotis priežiūros institucijos, sunku užtikrinti vienodas sąlygas bendrojoje rinkoje ir kyla abejonių dėl patikimo ir apdairaus įstaigų valdymo bei jų priežiūros. Ši problema ypač opi įgyvendinant bankų sąjungą. Dėl 21 skirtingos teisės sistemos skirtumų Bendras priežiūros mechanizmas (BPM) negali veiksmingai ir efektyviai atlikti savo priežiūros funkcijų. Be to, sprendžiant tą patį prudencinį klausimą, tarpvalstybinėms bankų grupėms tenka taikyti keletą skirtingų procedūrų, dėl to per daug išauga jų administracinės išlaidos. Po „Brexit’o“ naują aspektą įgijo dar vienas svarbus klausimas – tai, kad nėra patvarios ES sistemos, skirtos trečiųjų valstybių grupėms, teikiančioms banko paslaugas ES. Trečiųjų valstybių filialai steigiami pirmiausia pagal nacionalinės teisės aktus ir tik labai ribotu mastu jų steigimas suderinamas pagal KRD. Iš neseniai paskelbtos EBI ataskaitos matyti, kad tokios skirtingos prudencinės sąlygos atveria trečiųjų valstybių filialams daug reglamentavimo ir priežiūros arbitražo galimybių vykdant bankų veiklą, o, kita vertus, ES nėra užtikrinama pakankama priežiūra ir padidėja rizika finansiniam stabilumui. Priežiūros institucijoms neretai trūksta informacijos ir įgaliojimų, kad jos galėtų pašalinti tokią riziką. Kadangi priežiūros institucijoms nėra teikiamos išsamios ataskaitos ir už trečiųjų valstybių grupės įvairių subjektų ir (arba) veiklos priežiūrą atsakingos institucijos nepakankamai keičiasi informacija, lieka spragų. ES yra vienintelis didelis jurisdikciją turintis subjektas, kurio konsoliduotos priežiūros institucija neturi visos informacijos apie trečiųjų valstybių grupių, veikiančių ir per patronuojamąsias įmones, ir per filialus, veiklą. Šie trūkumai trukdo užtikrinti vienodas sąlygas trečiųjų valstybių grupėms, vykdančioms veiklą įvairiose valstybėse narėse, taip pat palyginti su įstaigomis, kurių buveinės yra ES. (4)Sumažinti įstaigų administracines išlaidas, susijusias su informacijos viešu atskleidimu, bei gerinti galimybes susipažinti su įstaigų prudenciniais duomenimis Šis pasiūlymas taip pat būtinas siekiant dar labiau sustiprinti rinkos drausmę. Tai dar viena svarbi priemonė, kad investuotojai atliktų savo vaidmenį stebint įstaigų elgesį. Tam jiems reikia prieigos prie būtinos informacijos. Dėl dabartinių sunkumų, susijusių su galimybe susipažinti su prudencine informacija, rinkos dalyviai negali gauti jiems reikalingos informacijos apie įstaigų prudencinę padėtį. Dėl to galiausiai sumažėja įstaigų prudencinės sistemos veiksmingumas ir gali kilti abejonių dėl bankų sektoriaus atsparumo, visų pirma nepalankių sąlygų laikotarpiais. Dėl šios priežasties pasiūlymu siekiama centralizuoti prudencinės informacijos atskleidimą, , siekiant padidinti galimybes susipažinti su prudenciniais duomenimis ir padidinti duomenų palyginamumą visame sektoriuje. Informacijos atskleidimo centralizavimu EBI įsteigtame bendrame prieigos punkte taip pat siekiama sumažinti įstaigų, ypač mažų ir nesudėtingų, administracinę naštą. •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis Keli pasiūlymų, kuriais iš dalies keičiamas KRR ir KRD, elementai susiję su tarptautiniu lygmeniu arba EBI vykdomu darbu, o kitos prudencinės sistemos nuostatos buvo pritaikytos dėl to, kad tai buvo būtina, atsižvelgiant į praktinę patirtį, įgytą į nacionalinę teisę perkeliant ir taikant KRD, be kita ko, įgyvendinant BMP. Pasiūlymais daromi esamų teisės aktų pakeitimai visiškai suderinami su galiojančiomis politikos nuostatomis prudencinio reguliavimo ir įstaigų priežiūros srityje. Peržiūrint KRR ir KRD siekiama užbaigti reformos pagal susitarimą „Bazelis III“ įgyvendinimą, taip pat sustiprinti ir suderinti priežiūros priemones ir įgaliojimus. Šios priemonės reikalingos siekiant toliau didinti bankų sektoriaus atsparumą. •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis Praėjo beveik dešimt metų po to, kai Europos valstybių ir vyriausybių vadovai susitarė sukurti bankų sąjungą. Du bankų sąjungos ramsčiai – bendra priežiūra ir bendras pertvarkymas – yra įdiegti ir patikimai pagrįsti visoms ES įstaigoms taikomu bendru taisyklių sąvadu. Pasiūlymų tikslas – užtikrinti nuolatinį bendro taisyklių sąvado taikymą visoms ES įstaigoms, nesvarbu, ar jos priklausytų bankų sąjungai, ar ne. Bendri pirmiau aprašytos iniciatyvos tikslai visiškai atitinka ES pagrindinius tikslus, t. y. skatinti finansinį stabilumą, mažinti mokesčių mokėtojų paramos pertvarkant įstaigą tikimybę bei mastą ir prisidėti prie darnaus ir tvaraus ekonominės veiklos finansavimo, taip skatinant didelį konkurencingumą ir aukšto lygio vartotojų apsaugą. Galiausiai, pripažinus su ASV aspektais susijusią riziką ir įtraukus ASV elementus į prudencinę sistemą, šia iniciatyva papildoma platesnė ES strategija dėl tvaresnės ir atsparesnės finansų sistemos. Tai padės siekti Europos žaliojo kurso tikslo, kad klimato rizika būtų valdoma ir integruojama į finansų sistemą ir į 2021 m. strateginio prognozavimo ataskaitoje nustatytas strategines veiksmų sritis. 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

•Teisinis pagrindas Šiame pasiūlyme svarstomi veiksmai, kuriais siekiama sukurti nuostatų dėl įstaigų veiklos pradėjimo, vykdymo ir priežiūros Sąjungoje sistemą, siekiant užtikrinti bendrosios rinkos stabilumą. Bankų sektorius šiuo metu teikia didžiausią finansavimo dalį bendrojoje rinkoje ir yra viena iš pagrindinių Sąjungos finansų sistemos sudedamųjų dalių. Sąjunga turi aiškius įgaliojimus veikti bendrosios rinkos srityje, o tinkamą teisinį pagrindą sudaro atitinkami Sutarties straipsniai dėl Sąjungos kompetencijos šioje srityje. Siūlomi pakeitimai grindžiami tuo pačiu teisiniu pagrindu kaip ir iš dalies keičiami teisės aktai, t. y. reglamento, kuriuo iš dalies keičiamas KRR, pasiūlymas – SESV 114 straipsniu, o direktyvos, kuria iš dalies keičiama KRD, pasiūlymas – SESV 53 straipsnio 1 dalimi. •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju) Dauguma nagrinėtų veiksmų yra susiję su esamos Sąjungos teisės atnaujinimu ir pakeitimais ir iš esmės apima sritis, kuriose Sąjunga jau naudojasi savo kompetencija ir neketina liautis ja naudotis. Keliais veiksmais (visų pirma, susijusiais su KRD pakeitimu) norima užtikrinti papildomą suderinimą nuosekliai siekiant tos direktyvos nustatytų tikslų. Atsižvelgiant į tai, kad siūlomų priemonių tikslai – papildyti jau esamus Sąjungos teisės aktus, jų siekti geriausia ES lygmeniu, o ne imantis skirtingų nacionalinių iniciatyvų. Nacionalinės priemonės, kuriomis siekiama, pvz., į taikytinus teisės aktus įtraukti taisykles, turinčias neatsiejamą tarptautinio masto poveikį, kaip antai tokį visuotinį standartą, kaip „Bazelis III“, arba kuriomis siekiama veiksmingiau mažinti su ASV aspektais susijusią riziką, būtų ne tokios veiksmingos kaip ES taisyklės užtikrinant finansinį stabilumą. Kalbant apie priežiūros priemones ir įgaliojimus, informacijos atskleidimą ir trečiųjų valstybių filialus, jeigu iniciatyvos teisė bus palikta tik nacionaliniu lygmeniu, dėl to gali sumažėti skaidrumas ir padidėti arbitražo rizika, gali būti iškraipyta konkurencija ir padarytas poveikis kapitalo srautams. Be to, priimti nacionalines priemones būtų sudėtinga teisiniu požiūriu, nes KRR jau reglamentuojami bankų sektoriaus klausimai, įskaitant rizikos koeficientus, ataskaitų teikimą bei atskleidimą ir kitus su KRR susijusius reikalavimus. Taigi manoma, kad geriausias variantas – KRR ir KRD pakeitimai. Taip užtikrinama tinkama pusiausvyra tarp taisyklių suderinimo ir nacionalinio lankstumo išsaugojimo būtinais atvejais, nekenkiant bendram taisyklių sąvadui. Pakeitimais bus toliau skatinamas vienodas prudencinių reikalavimų taikymas ir priežiūros praktikos konvergencija ir užtikrinamos vienodos sąlygos visoje banko paslaugų bendrojoje rinkoje. Tai itin svarbu bankų sektoriuje, kurio daugelis įstaigų veikia visoje ES bendrojoje rinkoje. Siekiant užtikrinti veiksmingą konsoliduotą įstaigų priežiūrą svarbiausia yra visapusiškas bendradarbiavimas ir pasitikėjimas tarp BPM institucijų ir tarp kolegijose dirbančių jam nepriklausančių priežiūros ir kompetentingų institucijų. Šių tikslų nepavyktų pasiekti nacionalinėmis taisyklėmis. •Proporcingumas Proporcingumas – neatskiriama prie pasiūlymo pridedamo poveikio vertinimo dalis. Siūlomi pakeitimai įvairiose reguliuojamose srityse buvo įvertinti atskirai atsižvelgiant į proporcingumo tikslą. Be to, keliose srityse nustatytas nepakankamas esamų taisyklių proporcingumas ir išnagrinėtos konkrečios galimybės sumažinti mažesnių įstaigų administracinę naštą ir reikalavimų laikymosi išlaidas. Tai visų pirma pasakytina apie informacijos atskleidimo srities priemones, kurias įdiegus mažoms ir nesudėtingoms įstaigoms tenkanti reikalavimų laikymosi našta gerokai sumažėtų arba net visai išnyktų. Be to, su ASV rizikos atskleidimu susiję atskleidimo reikalavimai, kuriuos siūloma taikyti visoms įstaigoms (t. y. ne tik dideliems, biržiniams bankams, kuriems esami reikalavimai bus taikomi nuo 2022 m.), bus pritaikyti atsižvelgiant į periodiškumą ir įstaigų dydį bei sudėtingumą, taip laikantis proporcingumo principo. •Priemonės pasirinkimas Priemones įgyvendinti siūloma KRR ir KRD iš dalies pakeičiant atitinkamai reglamentu ir direktyva. Siūlomose priemonėse iš tikrųjų daroma nuoroda į jau esamas nuostatas, įtvirtintas tuose teisės aktuose (t. y. rizika grindžiamų kapitalo reikalavimų, įgaliojimų ir priemonių, kuriomis gali naudotis priežiūros institucijos visoje Sąjungoje, apskaičiavimo sistemą), arba jos toliau plėtojamos. Kai kuriais siūlomais KRD pakeitimais, turinčiais poveikio sankcijų taikymo įgaliojimams, valstybėms narėms bus palikta tam tikro lankstumo juos perkeliant į nacionalinę teisę išlaikyti skirtingas taisykles. 3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Komisija ėmėsi tam tikrų veiksmų ir įvairių iniciatyvų, kad įvertintų, ar dabartinės ES bankams taikomos prudencinės sistemos ir likusių reformos pagal susitarimą „Bazelis III“ elementų įgyvendinimo pakanka siekiant padėti užtikrinti, kad ES bankų sistema būtų stabili ir atspari ekonomikos sukrėtimams ir toliau būtų tvarus pastovaus ES ekonomikos finansavimo šaltinis. Komisija surinko suinteresuotųjų subjektų nuomones konkrečiomis temomis kredito rizikos, operacinės rizikos, rinkos rizikos, CVA rizikos, vertybinių popierių finansavimo sandorių srityse, taip pat dėl rezultatų apatinės ribos. Be šių su susitarimo „Bazelis III“ įgyvendinimu susijusių elementų, Komisija taip pat konsultavosi dėl tam tikrų kitų dalykų, kad visoje Sąjungoje būtų galima užtikrinti priežiūros praktikos darnumą bei nuoseklumą ir palengvinti įstaigų administracinę naštą. Prieš 2019 m. spalio mėn.–2020 m. sausio mėn. pradžioje vykusias viešas konsultacijas 2018 m. pavasarį vyko pirmos tiriamosios konsultacijos, kurių metu siekta surinkti pirmas tikslinės suinteresuotųjų subjektų grupės nuomones dėl tarptautinio susitarimo. Be to, 2019 m. lapkričio mėn. buvo organizuota vieša konferencija, skirta galutinių standartų pagal susitarimą „Bazelis III“ įgyvendinimo poveikiui ir iššūkiams ES aptarti. Poveikio vertinimo 2 priede pateikiamos konsultacijų ir viešos konferencijos santraukos. Komisijos tarnybos taip pat ne kartą konsultavosi su valstybėmis narėmis dėl galutinių reformos pagal susitarimą „Bazelis III“ elementų įgyvendinimo ES ir kitų galimų KRR ir KRD peržiūrų Komisijos bankininkystės, mokėjimų ir draudimo ekspertų grupėje (EGBPI). Galiausiai teisės aktų parengiamajame etape Komisijos tarnybos taip pat surengė šimtus posėdžių (fiziškai ir virtualiai) su bankų sektoriaus atstovais ir kitais suinteresuotaisiais subjektais. Visų pirmiau minėtų iniciatyvų rezultatais buvo vadovaujamasi rengiant teisėkūros iniciatyvą, teikiamą kartu su poveikio vertinimu. Jose pateikiama aiškių įrodymų, kad dabartines taisykles reikia atnaujinti ir papildyti, siekiant i) dar labiau sumažinti riziką bankų sektoriuje ir ii) sustiprinti įstaigų gebėjimus skirti pakankamą finansavimą ekonomikai.

•Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas Komisija pasinaudojo EBI žiniomis, kai rengė poveikio analizę dėl likusių reformos pagal susitarimą „Bazelis III“ elementų įgyvendinimo. Be to, Komisijos tarnybos pasinaudojo ECB žiniomis, kai rengė makroekonominę analizę dėl tų elementų įgyvendinimo poveikio. •Poveikio vertinimas Dėl kiekvienos iš nustatytų problemų poveikio vertinime buvo išnagrinėtos įvairios politikos galimybės, susijusios su keturiais pagrindiniais politikos aspektais, palyginti su pradine padėtimi, jeigu nebūtų imamasi jokių Sąjungos lygmens veiksmų. Kalbant apie susitarimo „Bazelis III“ įgyvendinimą, iš poveikio vertinime pateiktos analizės ir makroekonominio modeliavimo matyti, kad manoma, jog įgyvendinus tinkamiausias galimybes ir atsižvelgus į visas pasiūlyme pateiktas priemones po numatomo pereinamojo laikotarpio įstaigų minimalaus kapitalo reikalavimų svertinis vidurkis ilgainiui (iki 2030 m.) padidės nuo 6,4 % iki 8,4 %. Vidutiniu laikotarpiu (2025 m.) šis padidėjimas turėtų siekti nuo 0,7 % iki 2,7 %. Remiantis EBI pateiktais įverčiais, dėl tokio poveikio kelioms didelėms įstaigoms (10 iš 99 įstaigų, įtrauktų į tyrimo imtį) gali tekti bendrai padidinti papildomo kapitalo sumas mažiau nei 27 mlrd. EUR, kad atitiktų naujus minimalaus kapitalo reikalavimus pagal tinkamiausią galimybę. Vertinant šią sumą iš platesnės perspektyvos, 2019 m. pabaigoje minėtų 99 į tyrimo imtį įtrauktų įstaigų (jų turtas sudaro 75 % viso ES bankų turto) bendra reguliuojamojo kapitalo suma buvo 1 414 mlrd. EUR, o bendras pelnas 2019 m. siekė 99,8 mlrd. EUR. Kalbant bendriau, nors įgyvendindamos siūlomus taisyklių pakeitimus įstaigos patirtų vienkartinių administracinių ir veiklos išlaidų, manoma, kad išlaidos daug nepadidės. Be to, numatoma, kad dėl supaprastinimų, susijusių su keliomis iš tinkamiausių galimybių (pvz., vidaus modeliavimo metodų pašalinimo, centralizuoto informacijos atskleidimo), išlaidos, palyginti su dabartinėmis, sumažės. •Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas Šia iniciatyva siekiama ES baigti įgyvendinti bankams taikytinus tarptautinius prudencinius standartus, dėl kurių BBPK susitarta 2017–2020 m. Šiuo žingsniu būtų baigta ES įgyvendinti reformą pagal susitarimą „Bazelis III“, kurią Bazelio komitetas pradėjo įgyvendinti po didžiosios finansų krizės. Pati reforma – tai prieš didžiąją finansų krizę ir jos laikotarpiu taikytos prudencinės sistemos, būtent susitarimo „Bazelis II“ (ES ši sistema buvo įgyvendinta Direktyva 2006/48/EB, t. y. pradine KRD), išsami peržiūra. Komisija panaudojo BBPK atliktos išsamios prudencinės sistemos peržiūros rezultatus kartu su EBI, ECB ir kitų suinteresuotųjų subjektų nuomonėmis savo įgyvendinimo darbe. Kol ES neįgyvendintos paskutinės reformos pagal susitarimą „Bazelis III“, dar neatlikta nei tinkamumo patikra, nei REFIT procedūra. •Pagrindinės teisės ES yra įsipareigojusi laikytis pagrindinių teisių apsaugos aukštų standartų ir yra įvairių konvencijų dėl žmogaus teisių signatarė. Atsižvelgiant į tai, pasiūlymas neturėtų turėti tiesioginio poveikio šioms teisėms, išvardytoms pagrindinėse JT konvencijose dėl žmogaus teisių, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, kuri yra neatsiejama ES sutarčių ir Europos žmogaus teisių konvencijos dalis. 4.POVEIKIS BIUDŽETUI Pasiūlymas neturi poveikio Sąjungos biudžetui. 5.KITI ELEMENTAI •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka Tikimasi, kad siūlomi pakeitimai įsigalios ne anksčiau kaip 2023 m. Pakeitimai yra glaudžiai susiję su kitomis KRR ir KRD nuostatomis, kurios jau galioja ir yra stebimos nuo 2014 m., o priemonės, nustatytos rizikos mažinimo priemonių rinkinyje, – nuo 2019 m. BBPK ir EBI ir toliau rinks būtinus duomenis pagrindiniams parametrams (kapitalo pakankamumo koeficientams, sverto koeficientams, likvidumo priemonėms) stebėti. Tai leis ateityje įvertinti naujų politikos priemonių poveikį. Be to, stebėti naujų siūlomų priemonių poveikį atitinkamoms įstaigoms ir įvertinti lankstumo ir proporcingumo, numatyto atsižvelgiant į mažesnių įstaigų specifiką, tinkamumą padės reguliariai vykdomas priežiūrinio tikrinimo ir vertinimo procesas ir testavimai nepalankiausiomis sąlygomis. Be to, EBI kartu su BPM ir nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis kuria integruotą ataskaitų teikimo priemonę (EUCLID), kuri, tikimasi, bus naudinga reformų poveikio stebėsenos ir vertinimo priemonė. Galiausiai, Komisijos tarnybos toliau dalyvaus BBPK darbo grupėse ir Europos Centrinio Banko (ECB) bei EBI įsteigtoje bendroje specialios paskirties grupėje, kurios savo ruožtu stebi įstaigų nuosavų lėšų ir likvidumo pozicijų dinamiką atitinkamai pasaulyje ir ES. •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas Sugriežtintos subjektų, kuriems reikia taikyti prudencinį konsolidavimą, apibrėžtys Po pastarojo meto įvykių išryškėjo poreikis patikslinti nuostatas dėl prudencinio konsolidavimo, siekiant užtikrinti, kad finansinėms grupėms, kurioms vadovauja finansinių technologijų bendrovės arba kuriose, be įstaigų, yra kitų subjektų, tiesiogiai ar netiesiogiai dalyvaujančių finansinėje veikloje, būtų taikoma konsoliduota priežiūra. Tuo tikslu iš dalies pakeičiamas 4 straipsnis siekiant patikslinti ir sugriežtinti terminų „papildomas paslaugas teikianti įmonė“, „finansų kontroliuojančioji bendrovė“ ir „finansų įstaiga“, kurie šioje srityje yra pagrindinės sąvokos, apibrėžtis. Papildomas paslaugas teikiančios įmonės turėtų būti laikomos finansų įstaigomis, taigi joms reikėtų taikyti prudencinį konsolidavimą.

Be to, taip pat siūloma atnaujinti terminų „patronuojančioji įmonė“ ir „patronuojamoji įmonė“ apibrėžtis atsižvelgiant į taikytinus apskaitos standartus ir suderinti jas su sąvoka „kontrolė“, jau numatyta KRR, siekiant išvengti nenuoseklaus taisyklių taikymo ir reglamentavimo arbitražo. Nuosavos lėšos Sąvokų „netiesiogiai turima kapitalo dalis“ ir „dirbtinai turima kapitalo dalis“ apibrėžtys Pagal KRR 72e straipsnio 1 dalį įstaigos, kurioms taikomas KRR 92a straipsnis, turi atskaityti tam tikrų tinkamų įsipareigojimų priemonių netiesiogiai ir dirbtinai turimas kapitalo dalis. Tačiau dabartinės terminų „netiesiogiai turima kapitalo dalis“ ir „dirbtinai turima kapitalo dalis“ apibrėžtys atitinkamai apima tik kapitalo priemones. Taigi tos apibrėžtys iš dalies keičiamos taip pat siekiant aprėpti atitinkamus įsipareigojimus (KRR 4 straipsnio 1 dalies 114 ir 126 punktai). Savidraudos įmonių, kooperatinių bendrovių, taupymo įstaigų ar panašių įstaigų išleistos kapitalo priemonės Jungtinei Karalystei išstojus iš ES pagal Europos Sąjungos sutarties 50 straipsnį, KRR 27 straipsnio 1 dalies a punkto v papunktis nebetaikomas Sąjungos įsisteigusioms įstaigoms (jis buvo įtrauktas siekiant atsižvelgti į Jungtinėje Karalystėje įsisteigusių įstaigų poreikius). Todėl ši nuostata išbraukiama. Atskaitymų iš bendro 1 lygio nuosavo kapitalo ribinės išimtys Norėdamos taikyti kai kuriuos su nuosavomis lėšomis susijusius atskaitymus, nustatytus KRR, įstaigos turi apskaičiuoti tam tikras ribas, grindžiamas jų bendro 1 lygio nuosavo kapitalo straipsniais, taikydamos prudencinius filtrus ir daugumą su bendru 1 lygio nuosavu kapitalu susijusių atskaitymų. Siekiant užtikrinti, kad atitinkamų ribų apskaičiavimas išliktų nuoseklus, ir išvengti asimetrijos taikant tam tikrus ribų atskaitymus, kai apskaičiuojami atitinkami bendro 1 lygio nuosavo kapitalo straipsniai, reikia taip pat atsižvelgti į susijusius atskaitymus, numatytus Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) 2019/630 ir Reglamente (ES) 2019/876. Taigi į KRR 46 straipsnio 1 dalį, 48 straipsnio 1 dalį, 60 straipsnio 1 dalį, 70 straipsnio 1 dalį ir 72i straipsnio 1 dalį įtraukiamos nuorodos į KRR 36 straipsnio 1 dalies m ir n punktus. Be to, siekiant atsižvelgti į nuosavybės vertybinių popierių pozicijų atskaitymų pašalinimą pagal vidaus modelių metodą, iš tų nuostatų išbraukiama nuoroda į 36 straipsnio 1 dalies k punkto v papunktį. Mažumos dalys, susijusios su trečiųjų valstybių patronuojamosiomis įmonėmis Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) 2019/2033 (Investicinių įmonių reglamentas) buvo numatyta pakeisti terminus „įstaiga“ ir „investicinė įmonė“ (KRR 4 straipsnio 1 dalies 2 ir 3 punktai). Įtraukiamas naujas 88b straipsnis siekiant užtikrinti, kad į trečiojoje valstybėje esančias patronuojamąsias įmones vis dėlto galėtų būti atsižvelgiama KRR II antraštinės dalies antros dalies tikslais (t. y. mažumos dalims nustatyti), jeigu tokioms patronuojamosioms įmonėms joms įsisteigus Sąjungoje būtų taikomos patikslintos tų terminų apibrėžtys. Kai kurie papildomi pakeitimai dėl trečiųjų valstybių patronuojamųjų įmonių taikomi KRR 84 straipsnio 1 daliai, 85 straipsnio 1 daliai ir 87 straipsnio 1 daliai. Dėl šių pakeitimų esamas mažumos dalių apskaičiavimas nesikeičia, jais siekiama patikslinti teisės aktų tekstą imantis tolesnių veiksmų dėl atsakymų, kuriuos Komisija neseniai pateikė per EBI bendro taisyklių sąvado priemonę. Rezultatų apatinė riba Rezultatų apatinė riba, susijusi su rizika grindžiamais kapitalo reikalavimais, nustatoma darant pakeitimus ir KRR, ir KRD. Ji yra viena iš pagrindinių reformų pagal susitarimą „Bazelis III“ priemonių ir ja siekiama sumažinti pernelyg didelį įstaigų nuosavų lėšų reikalavimų, apskaičiuojamų taikant vidaus modelius, kintamumą ir taip padidinti įstaigų kapitalo pakankamumo koeficientų palyginamumą. Pagal ją nustatoma kapitalo reikalavimų, gautų taikant įstaigų vidaus modelius, apatinė riba – 72,5 % nuosavų lėšų reikalavimų, kurie būtų taikomi remiantis standartizuotais metodais. Sprendimas nustatyti rezultatų apatinę ribą grindžiamas analize, iš kurios matyti, kad dėl įstaigų naudojamų vidaus modelių jos yra linkusios nepakankamai įvertinti riziką ir atitinkamai nuosavų lėšų reikalavimus. Pagal riziką įvertinto turto (RWA) taikant apatinę ribą apskaičiavimas nustatytas KRR 92 straipsnyje. Konkrečiai, 92 straipsnio 3 dalis iš dalies keičiama siekiant patikslinti, kuri bendra rizikos pozicija (TREA) – taikant apatinę ribą arba jos netaikant – turi būti naudojama apskaičiuojant minimalių (vadinamųjų 1-ojo ramsčio) nuosavų lėšų reikalavimus. 92 straipsnio 5 dalyje nustatytą TREA taikant apatinę ribą turi naudoti tik ES patronuojančioji įstaiga, finansų kontroliuojančioji bendrovė arba mišrios veiklos finansų kontroliuojančioji bendrovė bankų grupėje apskaičiuojant grupės mokumo rodiklį aukščiausiu konsolidavimo lygiu ES. Kita vertus, TREA netaikant apatinės ribos toliau taikoma bet kuriam grupės subjektui apskaičiuojant nuosavų lėšų reikalavimus individualiu lygmeniu, kaip toliau patikslinama 92 straipsnio 4 dalyje. Kiekviena patronuojančioji įstaiga, finansų kontroliuojančioji bendrovė arba mišrios veiklos finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje (esanti kitoje vietoj nei ES patronuojančioji bendrovė) turi apskaičiuoti savo TREA taikant apatinę ribą dalį, naudojamą konsoliduotam grupės nuosavų lėšų reikalavimui apskaičiuoti, padaugindama tą konsoliduotą grupės nuosavų lėšų reikalavimą iš dalinai konsoliduoto RWA, priskirtino tam subjektui ir, kai taikytina, jo patronuojamosioms įmonėms toje pačioje valstybėje narėje, dalies. Konsoliduotas grupės RWA, priskirtinas subjektui ir (arba) pogrupiui, turi būti apskaičiuojamas pagal 92 straipsnio 6 dalį, kaip subjekto ir (arba) pogrupio RWA taip, tarsi jo TREA būtų taikoma rezultatų apatinė riba. Taip būtų pripažįstami rizikos diversifikavimo pranašumai visuose įvairių tos pačios bankų grupės subjektų verslo modeliuose. Kita vertus, bet kokį galimą nuosavų lėšų padidėjimą, kaip reikalaujama dėl rezultatų apatinės ribos taikymo konsoliduotu lygmeniu, reikėtų teisingai paskirstyti tarp pogrupių, esančių kitose valstybėse narėse nei patronuojančioji įmonė, atsižvelgiant į jų rizikos profilį. 92 straipsnio 7 dalyje atkartojamos buvusios 92 straipsnio 4 dalies nuostatos patikslinant apskaičiavimo veiksnius, kuriuos reikia taikyti įvairių rūšių rizikai, susijusiai su nuosavų lėšų reikalavimais. Kredito rizikos sistema – standartizuotas metodas

Kredito rizikos standartizuotą metodą (SA-CR) naudoja dauguma įstaigų visoje ES, kai apskaičiuoja nuosavų lėšų reikalavimus savo kredito rizikos pozicijoms padengti. Be to, SA-CR turi būti patikima alternatyva vidaus modelių metodams ir veiksminga jų finansinio stabilumo stiprinimo priemonė. Nustatyta, kad šiuo metu taikomas SA-CR nėra pakankamai jautrus rizikai keliose srityse ir dėl to kredito rizika kartais netiksliai ar netinkamai išmatuojama (yra arba pernelyg didelė, arba pernelyg maža), tad netiksliai ar netinkamai apskaičiuojami nuosavų lėšų reikalavimai. Patikslinus SA-CR padidėja šio metodo jautrumas rizikai dėl kelių pagrindinių aspektų. Nebalansinių straipsnių pozicijos vertė Peržiūrėtame Bazelio taisyklių tekste padaryti keli pakeitimai, kaip įstaigos turi nustatyti nebalansinių straipsnių pozicijos vertę ir nebalansinių straipsnių įsipareigojimus. 5 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant įtraukti termino „įsipareigojimas“ apibrėžtį ir nuostatą, leidžiančią nukrypti nuo sutartimi įformintų susitarimų, atitinkančių konkrečias sąlygas, kuriomis jie nelaikomi įsipareigojimais. 111 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant suderinti kredito perskaičiavimo koeficientus (CCF), taikytinus nebalansinėms pozicijoms, su standartais pagal susitarimą „Bazelis III“, nustatant atitinkamai du naujus 40 % ir 10 % CCF ir panaikinant 0 % CCF. Nebalansinių straipsnių įsipareigojimų vertinimas taip pat patikslinamas dėl CCF, taikytinų siekiant nustatyti jų pozicijos vertę. Pagal 5 straipsnyje numatytą išimtį, remiantis standartais pagal susitarimą „Bazelis III“, įstaigos vis dėlto galės toliau taikyti 0 % CCF konkretiems įmonių, įskaitant MVĮ, sutartimi įformintiems susitarimams, kurie nelaikomi „įsipareigojimais“. Be to, 495d straipsniu iki 2029 m. gruodžio 31 d. nustatomas pereinamasis laikotarpis, kai įstaigoms leidžiama besąlygiškai atšaukiamiems įsipareigojimams taikyti 0 % CCF; po šios datos per kitus trejus metus bus laipsniškai taikoma didėjanti CCF vertė ir šio laikotarpio pabaigoje CCF vertė sieks 10 %. Toks pereinamasis laikotarpis leis EBI įvertinti, ar tiems įsipareigojimams taikomo 10 % CCF poveikis nesukels nepageidaujamų padarinių tam tikrų rūšių įsipareigojantiesiems asmenims, kuriems tie įsipareigojimai yra lankstaus finansavimo šaltinis. Remdamasi tuo vertinimu Komisija turės nuspręsti, ar pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, siekiant iš dalies pakeisti CCF, taikytiną besąlygiškai atšaukiamiems įsipareigojimams. Nebalansinių straipsnių klasifikavimas I priede iš dalies keičiamas pagal peržiūrėtus standartus pagal susitarimą „Bazelis III“, siekiant geriau perteikti tų straipsnių suskirstymą į grupes pagal taikytinus CCF. 111 straipsnis taip pat iš dalies keičiamas siekiant įgalioti EBI nustatyti techninius elementus, pagal kuriuos įstaigos galėtų teisingai priskirti savo nebalansines pozicijas prie I priedo grupių ir atitinkamai teisingai apskaičiuoti šių straipsnių pozicijos vertę. Įstaigų pozicijos Peržiūrėtais standartais pagal susitarimą „Bazelis III“ iš dalies pakeistas esamas įstaigų pozicijų vertinimas, kartu su esamu išorės kredito rizikos vertinimo metodu (ECRA) taikant standartizuotą kredito rizikos vertinimo metodą (SCRA). ECRA grindžiamas išorės kredito rizikos vertinimais (t. y. kredito reitingais), kuriuos teikia reikalavimus atitinkančios išorinės kredito rizikos vertinimo institucijos (ECAI) taikytiniems rizikos koeficientams nustatyti, o pagal SCRA įstaigos turi priskirti savo įstaigų pozicijas prie vienos iš trijų grupių (lygių). 120 straipsnis iš dalies keičiamas pagal standartus pagal susitarimą „Bazelis III“ siekiant sumažinti rizikos koeficientą, taikytiną įstaigų, kurioms paskirtoji ECAI suteikė kredito kokybės 2 žingsnio kredito reitingą, pozicijoms, ir prie trumpalaikių pozicijų priskirti pozicijas, susijusias su prekių judėjimu kertant valstybių sienas, kai pradinis išpirkimo terminas yra šeši mėnesiai ar trumpesnis. 121 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant nustatyti standartuose pagal susitarimą „Bazelis III“ numatytą SCRA, kad jis būtų taikomas įstaigų, kurioms paskirtoji ECAI nėra suteikusi kredito reitingo, pozicijoms. Pagal šį metodą įstaigos turi priskirti šių įstaigų pozicijas prie vieno iš trijų lygių remdamosi keliais kiekybiniais ir kokybiniais kriterijais. Siekiant išvengti mechaniško kriterijų taikymo įstaigoms keliami KRD 79 straipsnyje nustatyti išsamaus patikrinimo reikalavimai, kaip ir įstaigų, kurioms paskirtoji ECAI suteikė kredito reitingą, pozicijoms priskiriant taikytiną rizikos koeficientą. Taip užtikrinama, kad nuosavų lėšų reikalavimai tinkamai ir konservatyviai perteiktų įstaigų sandorio šalių kreditingumą, neatsižvelgiant į tai, ar pozicijos reitinguojamos išoriškai ar ne. Remiantis standartais pagal susitarimą „Bazelis III“, siekiant išardyti ryšį tarp įstaigų ir jų valstybių pašalinama šiuo metu naudojama galimybė įstaigų pozicijas pagal riziką įvertinti remiantis valstybių reitingais. 138 straipsnis iš dalies keičiamas pagal standartus pagal susitarimą „Bazelis III“ siekiant išardyti bankų ir valstybių ryšį taip pat reitinguotų įstaigų atveju, uždraudžiant, kad paskirtajai ECAI nustatant kredito reitingus būtų vadovaujamasi numanomos vyriausybės paramos prielaidomis, išskyrus atvejus, kai reitingai susiję su viešojo sektoriaus institucijomis. Įmonių pozicijos 122 straipsnis iš dalies keičiamas pagal standartus pagal susitarimą „Bazelis III“ siekiant sumažinti rizikos koeficientą, taikytiną įmonių, kurioms paskirtoji ECAI suteikė kredito kokybės 3 žingsnio kredito reitingą, pozicijoms. Taikant rezultatų apatinę ribą, įstaigos, kurios savo nuosavų lėšų reikalavimams apskaičiuoti įmonių pozicijoms taiko vidaus modelius, taip pat turėtų taikyti SA-CR, grindžiamą išorės reitingais, kad nustatytų įmonės skolininkės kredito kokybę. Tačiau dauguma ES įmonių paprastai nesiekia gauti išorės kredito reitingų dėl reitingo nustatymo išlaidų ir kitų veiksnių. Atsižvelgiant į tai, kad pagal SA-CR apskaičiuoti nuosavų lėšų reikalavimai vidutiniškai yra konservatyvesni nereitinguotų įmonių atveju, palyginti su reitinguotomis įmonėmis, taikant rezultatų apatinę ribą galėtų gerokai padidėti vidaus modelius naudojančių įstaigų nuosavų lėšų reikalavimai. Siekiant išvengti neigiamo poveikio bankų skolinimui nereitinguotoms įmonėms ir suteikti pakankamai laiko kurti viešąsias ir (arba) privačiąsias iniciatyvas, kuriomis siekiama padidinti kredito reitingų aprėptį, 465 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant numatyti konkrečią pereinamojo laikotarpio priemonę, taikomą nereitinguotų įmonių pozicijų atveju apskaičiuojant rezultatų apatinę ribą. Pereinamojo laikotarpio metu įstaigoms leidžiama taikyti 65 % lengvatinį rizikos koeficientą išorės reitingo neturinčių įmonių pozicijoms, jeigu tų pozicijų įsipareigojimų neįvykdymo tikimybė yra 0,5 % ar mažesnė (tai atitinka investicinį reitingą). Ši tvarka taikoma visoms nereitinguotoms įmonėms neatsižvelgiant į tai, ar jos yra biržinės ar ne. EBI stebi pereinamojo laikotarpio tvarkos taikymą įmonių pozicijoms ir paskirtųjų ECAI joms suteikiamų kredito reitingų prieinamumą. EBI turės stebėti pereinamojo laikotarpio tvarkos taikymą ir parengti ataskaitą dėl jos kalibravimo tinkamumo. Remdamasi ta ataskaita Komisija turės nuspręsti, ar pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto dėl aukštos kredito kokybės nereitinguotų įmonių pozicijoms taikomos tvarkos. Priemonės, kuriomis siekiama padidinti įmonių išorės reitingų prieinamumą, siūlomos iš dalies pakeičiant 135 straipsnį. Specializuoto skolinimo pozicijų vertinimas Gyvybingų infrastruktūros projektų ir kitų specializuotų projektų skatinimas yra itin svarbus Sąjungos ekonomikos augimui. Įstaigų specializuotas skolinimas taip pat yra lemiama Sąjungos ekonomikos charakteristika, palyginti su kitais jurisdikciją turinčiais subjektais, kurių projektai daugiausia finansuojami kapitalo rinkų. ES įsisteigusios didelės įstaigos yra pagrindiniai specializuotų projektų, objektų ir biržos prekių finansavimo teikėjai Sąjungoje ir visame pasaulyje ir jos yra sukaupusios aukšto lygio patirties tose srityse. Verslo veikla daugiausia vykdoma su specialiosios paskirties subjektais, kurie paprastai yra subjektai skolininkai ir kurių investicijų grąža yra pagrindinis gauto finansavimo grąžinimo šaltinis.

Remiantis standartais pagal susitarimą „Bazelis III“, specializuotų pozicijų klasė, taip pat du bendri požiūriai siekiant nustatyti specializuotoms pozicijoms taikytinus rizikos koeficientus – vienas išoriškai reitinguotoms pozicijoms ir vienas išoriškai nereitinguotoms pozicijoms – pagal SA-CR nustatomi 122a straipsnyje. Projektų, objektų ir biržos prekių finansavimo pozicijų klasės nustatomos pagal SA-CR ir atitinka tas pačias tris pakategores pagal vidaus reitingais pagrįstus (IRB) metodus. Kadangi naujas standartizuotas vertinimas pagal sistemą „Bazelis III“ nereitinguotoms specializuoto skolinimo pozicijoms nėra pakankamai jautrus rizikai, kad atspindėtų išsamaus užtikrinimo priemonių rinkinio poveikį, paprastai siejamą su kai kuriomis objektų finansavimo pozicijomis Sąjungoje, papildomas detalumas užtikrinamas šioms pozicijoms taikant SA-CR. Nereitinguotoms objektų finansavimo pozicijoms, kurioms yra taikomas prudencinis ir konservatyvus susijusios finansinės rizikos valdymas laikantis kriterijų, kuriais galima sumažinti jų rizikos profilį iki „aukštos kokybės“ standarto, taikomas lengvatinis kapitalo vertinimas, palyginti su bendruoju nereitinguotų objektų finansavimo pozicijų vertinimu pagal standartus pagal susitarimą „Bazelis III“. Nustatant, kas yra „aukšta kokybė“ objektų finansavimo atveju, taikomos papildomos specialios sąlygos, kurias nustato EBI parengdama techninių reguliavimo standartų projektą. Toks KRR II numatytas lengvatinis vertinimas siekiant skatinti bankų finansavimą ir privačiąsias investicijas aukštos kokybės infrastruktūros projektuose (infrastruktūros rėmimo koeficientas), kaip numatyta 501a straipsnyje, taip pat išlaikomas taikant ir SA-CR, ir IRB metodus kredito rizikai su tiksliniais patikslinimais, taip infrastruktūros projektams nustatant mažesnius nuosavų lėšų reikalavimus nei taikant specialų vertinimą, numatytą standartuose pagal susitarimą „Bazelis III“. Tačiau naujajame 122a straipsnyje numatytas lengvatinis vertinimas, skirtas „aukštos kokybės“ projektų finansavimo pozicijoms, bus taikomas tik pozicijoms, kurioms įstaigos dar netaiko infrastruktūros rėmimo koeficiento režimo pagal 501a straipsnį, siekiant išvengti nepagrįsto nuosavų lėšų reikalavimų sumažinimo. Mažmeninės pozicijos 123 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant toliau suderinti mažmeninių pozicijų klasifikavimą pagal SA-CR su klasifikavimu pagal IRB metodus, siekiant užtikrinti, kad tam pačiam pozicijų rinkiniui būtų nuosekliai taikomi atitinkami rizikos koeficientai. 123 straipsnis taip pat iš dalies keičiamas siekiant nustatyti 45 % lengvatinį rizikos koeficientą atnaujinamosioms mažmeninėms pozicijoms, tenkinančioms grąžinimo ar panaudojimo sąlygas, kurias taikant galima sumažinti jų rizikos profilį, apibrėžiant jas kaip sandorio dalyvių pozicijas, kaip numatyta standartuose pagal susitarimą „Bazelis III“. Vieno ar daugiau fizinių asmenų pozicijoms, neatitinkančioms visų sąlygų, kad jas būtų galima laikyti mažmeninėmis pozicijomis, reikia taikyti 100 % rizikos koeficientą. Pozicijos su valiutų nesutapimu Įrašomas naujas 123a straipsnis siekiant asmenų neapdraustoms mažmeninėms pozicijoms ir gyvenamojo nekilnojamojo turto pozicijoms, kai paskolos valiuta nesutampa su įsipareigojančiojo asmens pajamų šaltinio valiuta, nustatyti reikalavimą dėl rizikos koeficiento daugiklio. Kaip nustatyta galutiniuose standartuose pagal susitarimą „Bazelis III“, nustatytas daugiklis yra 1,5 ir jam taikoma viršutinė riba, kad galutinis rizikos koeficientas neviršytų 150 %. Jeigu pozicijų valiuta skiriasi nuo įsipareigojančiojo asmens gyvenamosios vietos šalies valiutos, įstaigos gali naudoti visas neapdraustas pozicijas kaip pakaitines. Nekilnojamuoju turtu užtikrintos pozicijos Remiantis galutiniais standartais pagal susitarimą „Bazelis III“, nekilnojamojo turto pozicijų klasei taikomas vertinimas iš dalies keičiamas siekiant dar labiau padidinti detalumą dėl rizikos, būdingos įvairių rūšių nekilnojamojo turto sandoriams ir paskoloms. Taikant naująjį rizikos koeficiento režimą išlaikomas skirtumas tarp gyvenamosios ir komercinės paskirties hipotekos, bet užtikrinamas papildomas detalumas pagal pozicijos finansavimo rūšį (priklauso nuo užstatu užtikrinto turto pajamų srautų ar ne) ir pagal turto būklę (statomas arba jau pastatytas turtas). Viena naujovė yra tai, kad nustatomas specialusis vertinimas, taikomas pajamingoms nekilnojamojo turto (IPRE) hipotekos paskoloms, t. y. hipotekos paskoloms, kurių grąžinimas iš esmės priklauso nuo turto, kuriuo užtikrintos tos paskolos, pinigų srautų. Iš Bazelio komiteto surinktų įrodymų matyti, kad tos paskolos paprastai kelia gerokai didesnę riziką nei hipotekos paskolos, kurių grąžinimas iš esmės priklauso nuo skolininko gebėjimo aptarnauti paskolą. Tačiau pagal esamą SA-CR specialus tokių rizikingesnių pozicijų vertinimas nenumatytas, nors šis priklausomumas nuo turto, kuriuo užtikrinta paskola, pinigų srautų yra svarbus rizikos veiksnys. Dėl specialaus vertinimo netaikymo nuosavų lėšų reikalavimų lygis gali būti nepakankamas netikėtiems nuostoliams, susijusiems su tokios rūšies nekilnojamojo turto pozicijomis, padengti. 4 straipsnyje iš dalies keičiamos ar pakeičiamos kelios apibrėžtys arba įrašomos naujos apibrėžtys siekiant patikslinti įvairių rūšių nekilnojamojo turto hipoteka užtikrintų pozicijų reikšmę, taikant peržiūrėtus III dalies vertinimus (75–75g punktai). 124 straipsnis pakeičiamas siekiant 1–5 dalyse nustatyti bendruosius ir kai kuriuos specialiuosius reikalavimus dėl rizikos koeficientų priskyrimo gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto ir komercinės paskirties nekilnojamojo turto hipoteka užtikrintoms pozicijoms, atitinkamai įskaitant (gyvenamosios ir komercinės paskirties) IPRE hipoteką. 6–10 dalyse išlaikomas dabartinis periodinis standartinių rizikos koeficientų tinkamumo vertinimas ir numatomas procesas, kaip juos didinti paskirtosios institucijos nuožiūra. 125 straipsnis pakeičiamas siekiant gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto hipoteka užtikrintoms pozicijoms taikyti peržiūrėtą vertinimą pagal susitarimą „Bazelis III“. Nors išlaikomas paskolos padalijimo metodas, kai hipotekos pozicijos padalijamos į užtikrintą ir neužtikrintą dalis ir kiekvienai iš tų dviejų dalių priskiriamas atitinkamas rizikos koeficientas, jo kalibravimas koreguojamas taikant standartus pagal susitarimą „Bazelis III“, kai užtikrinai pozicijos daliai, sudarančiai iki 55 % turto vertės, taikomas 20 % rizikos koeficientas. Taip kalibruojant užtikrintos dalies rizikos koeficientą atsižvelgiama į situaciją, kai įstaiga gali patirti papildomų netikėtų nuostolių net viršijant sumą, kuria turto vertė jau buvo sumažinta jį parduodant įsipareigojančiojo asmens įsipareigojimų neįvykdymo atveju. Be to, 125 straipsnyje numatytas rizikai jautresnis atsarginis metodas, priklausantis nuo pozicijos ir vertės santykio gyvenamosios paskirties hipotekos atveju, kai turto paskolos padalyti negalima (pvz., nes jis nėra užbaigtas). Iš dalies pakeistame 125 straipsnyje taip pat nustatytas specialus detalesnis rizikos koeficientų režimas, taikomas gyvenamosios paskirties IPRE pozicijoms, išskyrus atvejus, kai tenkinamas vadinamasis griežtasis testas: kai valstybės narės, kurioje yra hipoteką užtikrinantis turtas, kompetentinga institucija paskelbė įrodymus, iš kurių matyti, kad turto rinka yra gerai išsivysčiusi ir seniai susiformavusi, o jos metiniai nuostolių lygiai neviršija tam tikrų ribų, gyvenamosios paskirties IPRE pozicijoms gali būti taikomi tie patys lengvatiniai rizikos koeficientai, kaip kitoms gyvenamosios paskirties pozicijoms, kai skolininko rizika iš esmės nepriklauso nuo turto rezultatų. 126 straipsnis pakeičiamas siekiant komercinės paskirties nekilnojamojo turto hipoteka užtikrintoms pozicijoms taikyti peržiūrėtą režimą pagal susitarimą „Bazelis III“. Pagal koncepciją jis atitinka gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms taikomą režimą: išlaikomas įsitvirtinęs paskolos padalijimo metodas ir jo kalibravimas koreguojamas remiantis standartais pagal susitarimą „Bazelis III“, kai užtikrintai pozicijos daliai, sudarančiai iki 55 % turto vertės, taikomas 60 % rizikos koeficientas. Be to, 126 straipsnyje numatytas rizikai jautresnis atsarginis metodas, priklausantis nuo pozicijos ir vertės santykio komercinės paskirties hipotekos atveju, kai turto paskolos padalyti negalima. Iš dalies pakeistame 126 straipsnyje taip pat nustatytas specialus detalesnis rizikos koeficientų režimas, taikomas komercinės paskirties IPRE pozicijoms, kartu išlaikant griežtąjį testą, kai įstaigoms leidžiama taikyti vienodus lengvatinius rizikos koeficientus pajamingoms ir kitoms komercinės paskirties nekilnojamojo turto pozicijoms, užtikrintoms turtu rinkose, kuriose metiniai nuostolių lygiai neviršija tam tikrų ribų. Paskolos, kuriomis finansuojamas žemės įsigijimas, vystymas arba gyvenamosios ar komercinės paskirties nekilnojamojo turto statyba (ADC), siejamos su didesne rizika. Tokia didesnė rizika kyla dėl to, kad grąžinimo šaltinis imant paskolą yra arba planuojamas, bet neužtikrintas turto pardavimas, arba iš esmės neužtikrinti pinigų srautai. Šiuo metu taikomas spekuliacinio nekilnojamojo turto finansavimo režimas grindžiamas tik skolininko ketinimu perparduoti turtą už pelną, neatsižvelgiant į tai, kiek užtikrintas iš tikrųjų yra grąžinimas. Taigi 4 straipsnyje pateikiama nauja apibrėžtis ir įterpiamas naujas 126a straipsnis siekiant nustatyti 150 % specialųjį rizikos koeficientą, numatytą standartuose pagal susitarimą „Bazelis III“ įmonėms arba specialiosios paskirties įmonėms suteikiamoms paskoloms, kuriomis finansuojamas gyvenamosios ar komercinės paskirties turto įsigijimas, vystymas arba statyba. Šiuo metu taikomas spekuliacinio nekilnojamojo turto finansavimo 150 % rizikos koeficientas savo ruožtu panaikinamas, nes jis grindžiamas tik skolininko ketinimu perparduoti turtą už pelną, neatsižvelgiant į tai, kiek neužtikrintas iš tikrųjų yra grąžinimas. Remiantis standartais pagal susitarimą „Bazelis III“, pagal 126a straipsnį leidžiama gyvenamosios paskirties ADC pozicijoms taikyti 100 % rizikos koeficientą, jeigu tenkinamos tam tikros rizikos mažinimo sąlygos (susijusios su kreditavimo standartais, ikiprekybinių arba prieš nuomą sudaromų sutarčių dalimi ir nuosavybe, kuriai kyla rizika). Siekiant sumažinti ciklinį poveikį turto, kuriuo užtikrinama paskola, vertinimui ir užtikrinti, kad hipotekos nuosavų lėšų reikalavimai išliktų stabilesni, galutiniuose standartuose pagal susitarimą „Bazelis III“ prudenciniais tikslais pripažįstamo turto vertė ribojama suteikiant paskolą išmatuota verte, išskyrus atvejus, kai dėl pakeitimų turto vertė „nedviprasmiškai“ padidėja. Kita vertus, pagal šiuos standartus bankai nėra įpareigojami stebėti turto verčių raidą. Vietoj to neeilinių įvykių atveju jas reikia tiesiog koreguoti. Kita vertus, pagal dabartinį ES taikytiną SA-CR įstaigos privalo reguliariai stebėti turto, kuris yra įkeistas, vertę. Remdamosi tokia stebėsena įstaigos privalo koreguoti turtą padidindamos ar sumažindamos jo vertę (neatsižvelgiant į turto vertę suteikiant paskolą). 208 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant sumažinti ciklinį poveikį turto, kuriuo užtikrintos paskolos, vertinimui ir užtikrinti, kad hipotekos nuosavų lėšų reikalavimai išliktų stabilesni. Visų pirma, galiojantis dažnos turto verčių stebėsenos reikalavimas išlaikomas ir vertę galima didinti, palyginti su verte suteikiant paskolą (priešingai nei pagal standartus pagal susitarimą „Bazelis III“), bet tik iki vidutinės vertės per pastaruosius trejus metus komercinės paskirties nekilnojamojo turto atveju ir per pastaruosius šešerius metus gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto atveju. Dėl nekilnojamojo turto, kuriuo užtikrinamos padengtosios obligacijos, 129 straipsnyje patikslinama, kad kompetentingos institucijos gali leisti įstaigoms naudoti rinkos vertę arba hipotekinę vertę, neribojant turto vertės padidėjimo atitinkamai pastarųjų trejų ar šešerių metų vidurkiu. Be to, 208 straipsnyje patikslinama, kad turto pakeitimai, dėl kurių pagerėja pastato arba būsto energijos vartojimo efektyvumas, turi būti laikomi nedviprasmiškai padidinančiais jo vertę. Galiausiai įstaigoms leidžiama atlikti turto vertinimą ir pakartotinį vertinimą taikant pažangius statistinius ar kitus matematinius metodus, sukurtus nepriklausomai nuo kreditavimo sprendimų priėmimo proceso, jeigu tenkinamos tam tikros sąlygos pagal EBI gaires dėl paskolų išdavimo ir stebėsenos (EBA/GL/2020/06) ir gavus priežiūros institucijų pritarimą. 465 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant numatyti konkrečią pereinamojo laikotarpio priemonę, apskaičiuojant rezultatų apatinę ribą taikytiną mažos rizikos pozicijoms, užtikrintoms gyvenamosios paskirties turto hipoteka. Per pereinamąjį laikotarpį valstybės narės gali leisti įstaigoms taikyti lengvatinį 10 % rizikos koeficientą užtikrintai pozicijos daliai, sudarančiai iki 55 % turto vertės, ir 45 % rizikos koeficientą – likusiai pozicijos daliai, sudarančiai iki 80 % turto vertės, jeigu tenkinamos tam tikros sąlygos, kuriomis siekiama užtikrinti, kad rizika būtų maža, ir kurias patikrino kompetentinga institucija. EBI turės stebėti pereinamojo laikotarpio tvarkos taikymą ir parengti ataskaitą dėl jos kalibravimo tinkamumo. Remdamasi ta ataskaita Komisija turės nuspręsti, ar pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto dėl mažos rizikos pozicijų, užtikrintų gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto hipoteka.

Subordinuotosios skolos pozicijos 128 straipsnis pakeičiamas siekiant įgyvendinti peržiūrėtą subordinuotosios skolos pozicijoms taikomą režimą, numatytą galutiniuose standartuose pagal susitarimą „Bazelis III“ (t. y. 150 % rizikos koeficientą). Nuosavybės vertybinių popierių pozicijos 133 straipsnis pakeičiamas siekiant įgyvendinti peržiūrėtą nuosavybės vertybinių popierių pozicijoms taikomą režimą, numatytą galutiniuose standartuose pagal susitarimą „Bazelis III“. Nuosavybės vertybinių popierių pozicijų klasės aprėptis patikslinama pateikiant nuosavybės vertybinių popierių pozicijų apibrėžtį ir nurodant, kurios kitos priemonės, apskaičiuojant pagal riziką įvertintą turtą kredito rizikai nustatyti, turi būti laikomos nuosavybės vertybinių popierių pozicijomis. Siekiant padidinti SA-CR jautrumą rizikai, patikslinti rizikos koeficientai atitinka didesnę nuosavybės vertybinių popierių nuostolių riziką, palyginti su skolos pozicijomis, taikant 250 % rizikos koeficientą ir atskiriant ilgalaikes ir rizikingesnes spekuliacinio pobūdžio investicijas, kurioms taikomas 400 % rizikos koeficientas. Siekiant išvengti nereikalingo sudėtingumo, ilgalaikių pozicijų klasifikavimas susijęs su pagrindiniu kriterijumi – įstaigos vyresniosios vadovybės patvirtintu laikymo laikotarpiu. Nuosavybės vertybinių popierių pozicijoms, susidariusioms pagal teisėkūros programas, siekiant skatinti nurodytus ekonomikos sektorius, teikiančius įstaigai dideles subsidijas investicijoms ir susijusius su tam tikra valdžios sektoriaus vykdoma priežiūra, gali būti taikomas 100 % rizikos koeficientas, taikant 10 % įstaigos nuosavų lėšų ribą ir gavus priežiūros institucijos patvirtinimą. Tokias subsidijas kaip bendrąsias garantijas taip pat gali teikti daugiašaliai plėtros bankai, viešosios plėtros kredito įstaigos ir tarptautinės organizacijos. Taip pabrėžiama, kad Europos investicijų banko grupė, daugiašaliai plėtros bankai, viešosios plėtros kredito įstaigos ir valstybės narės rengia tokias teisėkūros programas, neretai grindžiamas bendrosiomis viešosiomis garantijomis ir susijusias su finansinės padėties atkūrimo ir atsparumo didinimo planais, siekiant sutelkti privatųjį kapitalą, be kita ko, strateginės svarbos įmonėms remti. Centrinių bankų nuosavybės vertybinių popierių pozicijoms ir toliau taikomas 100 % rizikos koeficientas. Galiausiai 133 straipsnyje numatyta nuosavybės vertybinių popierių pozicijų, įformintų kaip paskola, bet susidariusių dėl skolos konvertavimo į nuosavybę tvarkingai realizavus arba restruktūrizavus skolą, apatinė riba: remiantis standartu pagal susitarimą „Bazelis III“, taikytinas rizikos koeficientas turi būti ne mažesnis nei rizikos koeficientas, kuris būtų taikomas, jeigu kapitalo dalys liktų skolos portfelyje. Daugelis ES bankų turi finansų ir ne finansų įmonių nuosavybės vertybinių popierių, kurie yra ilgalaikiai ir turi strateginės svarbos. Remiantis standartais pagal susitarimą „Bazelis III“ per 5 metų pereinamąjį laikotarpį rizikos koeficientai padidinami visų rūšių nuosavybės vertybinių popierių pozicijoms nenumatant specialaus režimo strateginės svarbos investicijoms į nuosavą kapitalą. Jeigu konservatyvesnis metodas, įtvirtintas standartuose pagal susitarimą „Bazelis III“, būtų taikomas visiems turimiems nuosavybės vertybiniams popieriams, galėtų kilti pavojus esamų strateginių santykių ekonominiam gyvybingumui. Atsižvelgiant į tai, 49 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant nustatyti 100 % nuosavybės vertybinių popierių pozicijoms taikytiną rizikos koeficientą finansų sektoriaus subjektams, patenkantiems į tą pačią prudencinio konsolidavimo (grupės) aprėptį, arba, jeigu gautas priežiūros institucijos patvirtinimas, įstaigoms, kurioms taikoma ta pati institucinė užtikrinimo sistema, taip išsaugant esamą daugumai atitinkamų subjektų taikomą režimą. Be to, įterpiamas naujas 495a straipsnis siekiant laipsniškai pradėti taikyti naujus nuosavybės vertybinių popierių pozicijoms taikytinus rizikos koeficientus. Be to, naujajame straipsnyje numatoma tęstinumo nuostata dėl esamo režimo, taikomo ankstesnėms ir strateginėms investicijoms į nuosavą kapitalą, kurias įstaiga per pastaruosius dešimt metų turi subjektuose, įskaitant draudimo įmones, kuriems ji turi didelę įtaką. Pozicijos esant įsipareigojimų neįvykdymui 127 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant patikslinti rizikos koeficiento režimą, taikomą įsigyjant diskontuotas neveiksnias pozicijas (NPE), kaip paskelbta Komisijos komunikate „Neveiksnių paskolų problemos sprendimas po COVID-19 pandemijos“. Tuo tikslu pasiūlyme patikslinama, kad įstaigos gali atsižvelgti į įsigyto turto esant įsipareigojimų neįvykdymui diskontą, kai nustato pozicijai esant įsipareigojimų neįvykdymui taikytiną tinkamą rizikos koeficientą. Tuo papildomas EBI vykdomas darbas, kurio tikslas – iš dalies pakeisti TRS dėl kredito rizikos koregavimo. Kitais 127 straipsnio pakeitimais formuluotės suderinamos su peržiūrėtų standartų pagal susitarimą „Bazelis III“ formuluotėmis. Kredito rizikos vertinimų naudojimas išorinėse kredito rizikos vertinimo institucijose ir priskyrimas Siekiant pagrįsti bet kokią ateities iniciatyvą sukurti viešųjų ar privačiųjų reitingų sistemas, 135 straipsnis iš dalies keičiamas, kad Europos priežiūros institucijos (EPI) būtų įgaliotos parengti ataskaitą dėl kliūčių gauti ECAI rengiamus išorės kreditų reitingus, visų pirma įmonėms, ir galimų šių kliūčių pašalinimo priemonių. Kredito rizikos sistema – vidaus reitingais pagrįsti metodai Vidaus reitingais pagrįstų metodų aprėpties sumažinimas Su kredito rizika susiję nuosavų lėšų reikalavimai, pagrįsti įstaigų vidaus modeliais, turi svarbių pranašumų, susijusių su jautrumu rizikai, įstaigų išmanymu apie joms kylančią riziką, taip pat vienodomis sąlygomis įstaigoms visoje Sąjungoje. Tačiau finansų krizė atskleidė svarbių IRB metodų trūkumų. Tarptautiniu ir ES lygmenimis atlikus kelis tyrimus nustatyta, kad esama nepriimtinai didelių įstaigų kapitalo reikalavimų skirtumų, kurių negalima paaiškinti vien įstaigų portfelių rizikingumo skirtumais. Tai trukdo palyginti kapitalo pakankamumo koeficientus ir daro poveikį vienodoms sąlygoms įstaigoms. Be to, krizė atskleidė pavyzdžių, kai įstaigų patirti kai kurių portfelių nuostoliai buvo gerokai didesni, nei prognozuota pagal modelį, ir dėl to atskirų įstaigų turimas kapitalas buvo nepakankamas. Taip atsitiko todėl, kad taikytinoje sistemoje nebuvo tinkamų ribų dėl IRB metodų taikymo pozicijų klasėms, kurias sunku modeliuoti, ir todėl, kad sistema iš esmės vertė įstaigas, ketinusias taikyti IRB metodą kai kurioms iš savo pozicijų, jį taikyti visoms savo pozicijoms.

150 straipsnis ir 151 straipsnio 8 dalis iš dalies keičiami siekiant apriboti pozicijų klases, kurioms apskaičiuojant nuosavų lėšų reikalavimus kredito rizikai padengti galima naudoti vidaus modelius, laikantis standartų pagal susitarimą „Bazelis III“. Konkrečiai, pažangų IRB (A-IRB) metodą, kuriuo galima modeliuoti visus rizikos parametrus, galima taikyti tik toms pozicijų klasėms, kurioms įmanomas patikimas modeliavimas, o kitoms pozicijų klasėms taikytini paprastesni metodai: ·įmonių, kurių konsoliduotas metinis pardavimas viršija 500 mln. EUR arba kurios priklauso grupei, kurios bendras metinis konsoliduotos grupės pardavimas viršija 500 mln. EUR (toliau – didelės įmonės), pozicijoms, įstaigų ir kitų finansų sektoriaus subjektų (įskaitant laikomus įmonėmis), pozicijoms pažangus IRB metodas nebegali būti taikomas – tokioms pozicijoms įstaigos gali taikyti pagrindinį IRB (F-IRB) metodą ir atitinkamai modeliuoti tik įsipareigojimų neįvykdymo tikimybę; ·nuosavybės vertybinių popierių pozicijoms IRB metodas nebegali būti taikomas – tokioms pozicijoms įstaigos privalo taikyti SA-CR. Apribojus pažangių modeliavimo metodų naudojimą tikimasi pašalinti svarbų nepagrįstų RWA skirtumų šaltinį ir taip padidinti nuosavų lėšų reikalavimų palyginamumą. Be to, iš sistemos bus pašalintas nereikalingo sudėtingumo šaltinis. Nauja pozicijų klasė regioninėms bei vietos valdžios institucijoms ir viešojo sektoriaus subjektams Šiuo metu viešojo sektoriaus subjektų (VSS) ir regioninių bei vietos valdžios institucijų (RVVI) pozicijos gali būti laikomos arba centrinės valdžios pozicijomis, arba įstaigų pozicijomis. Pozicijoms, laikomoms įstaigų pozicijomis, reikia pradėti taikyti F-IRB metodą pagal peržiūrėtus standartus pagal susitarimą „Bazelis III“ ir atitinkamai laikytis modeliavimo apribojimų, o centrinės valdžios pozicijomis laikomoms pozicijoms – ne. Siekiant sumažinti nereikalingą sistemos sudėtingumą, užtikrinti nuoseklų VSS ir RVVI pozicijų vertinimą ir išvengti nepageidaujamų skirtumų tarp susijusių nuosavų lėšų reikalavimų, 147 straipsnio 2 dalyje siūloma sukurti naują VSS ir RVVI pozicijų klasę, prie kurios būtų priskiriamos visos tų subjektų pozicijos (neatsižvelgiant į tai, ar jos šiuo metu laikomos valstybės garantija užtikrintų skolų pozicijomis ar įstaigų pozicijomis), ir šiai naujai pozicijų klasei taikyti tas pačias taisykles, kurios taikomos bendrajai įmonių pozicijų klasei, kaip numatyta naujoje 151 straipsnio 11 dalyje. Visų pirma, įmonių pozicijoms taikytinos įvedinių apatinės ribos būtų taip pat taikomos pozicijoms, priklausančioms VSS ir RVVI pozicijų klasei pagal susitarimą „Bazelis III“. Įvedinių apatinės ribos taikant A-IRB metodą 160 straipsnio 1 dalis, 161 straipsnio 4 dalis, 164 straipsnio 4 dalis ir 166 straipsnio 8c dalis iš dalies keičiamos siekiant nustatyti minimalias vertes įstaigų saviems IRB parametrų įverčiams, naudojamiems kaip įvediniai apskaičiuojant RWA (toliau – įvedinių apatinės ribos). Šios įvedinių apatinės ribos naudojamos kaip apsaugos priemonės siekiant užtikrinti, kad nuosavų lėšų reikalavimai netaptų žemesni nei pakankamai apdairaus lygio, sumažinti modelio riziką, matavimo paklaidą bei duomenų apribojimus ir padidinti įstaigų kapitalo pakankamumo koeficientų palyginamumą. Kalbant apie įsipareigojimų neįvykdymo tikimybės rizikos parametrą, esamos įvedinių apatinės ribos šiek tiek padidintos (nuo 0,03 % pagal susitarimą „Bazelis II“ iki 0,05 % pagal susitarimą „Bazelis III“). Kalbant apie nuostolio dėl įsipareigojimų neįvykdymo (LGD) ir CCF rizikos parametrus, įvedinių apatinės ribos yra apdariai sukalibruoti nauji reikalavimai. LGD įvedinių apatinė riba neužtikrintų įmonių pozicijų atveju nustatoma ties 25 %, o neužtikrintų bendrųjų mažmeninių pozicijų atveju – ties 30 %. Numatyta užtikrintoms pozicijoms skirta formulė, įskaitant konservatyvų vertės sumažinimą pagal užtikrinimo priemonės rūšį, o su IRB susijusi CCF įvedinių apatinė riba nustatoma remiantis 50 % CCF pagal taikytiną standartizuotą metodą. Valstybės garantija užtikrintų skolų pozicijų vertinimas Įtraukiamas naujas 159a straipsnis siekiant, remiantis standartais pagal susitarimą „Bazelis III“, patikslinti, kad naujos įvedinių apatinės ribos (aprašytos ankstesniame skirsnyje), taikytinos įstaigų saviems įsipareigojimų neįvykdymo tikimybės, LGD ir CCF įverčiams, nėra taikomos valstybės garantija užtikrintų skolų pozicijoms. „1,06 padidinimo daugiklio“ išbraukimas iš rizikos koeficiento formulės Remiantis standartais pagal susitarimą „Bazelis III“, 153 straipsnio 1 dalis ir 154 straipsnio 1 dalis iš dalies keičiamos siekiant išbraukti „1,06 padidinimo daugiklį“, taikomą pagal riziką įvertintų pozicijų sumoms vertinant kredito riziką pagal IRB metodus, taip supaprastinant apskaičiavimą ir panaikinant 6 % kalibravimo padidėjimą pagal dabartinę sistemą taikomų IRB rizikos koeficientų atveju. „Dvigubo įsipareigojimų neįvykdymo“ režimo panaikinimas 153 straipsnio 3 dalis, 154 straipsnio 2 dalis, 202 ir 217 straipsniai iš dalies keičiami siekiant panaikinti dvigubo įsipareigojimų neįvykdymo metodo taikymą kai kurioms garantuotoms pozicijoms, palikti tik vieną bendrąją formulę rizikos koeficientams apskaičiuoti ir supaprastinti sistemą, kaip numatyta standartuose pagal susitarimą „Bazelis III“. Esant mažiau numatytų galimybių, patikslintu skaičiavimu užtikrinamas didesnis įstaigų RWA palyginamumas ir sumažėja nepagrįstų skirtumų. Pasirengimas taikyti IRB metodus ir nuolatinis dalinis taikymas Remiantis galutiniais standartais pagal susitarimą „Bazelis III“, tai, kad įstaiga vienai pozicijų klasei pradeda taikyti IRB metodus, nebepriklauso nuo to, kad ilgainiui IRB metodas turėtų būti taikomas visoms jos bankinėje knygoje esančių pozicijų klasėms (toliau – pasirengimas taikyti IRB metodus), išskyrus pozicijas, kurioms pagal taisykles ir kompetentingai institucijai pritarus leidžiama nuolat iš dalies taikyti SA-CR. Šis naujas principas įtvirtintas 148 ir 150 straipsniuose, pagal kuriuos įstaigoms leidžiama taikyti IRB metodus pasirinktinai. Siekiant numatyti vienodas sąlygas įstaigoms, kuriose šiuo metu pozicijoms taikomas vienas iš IRB metodų, ir toms, kuriose jis netaikomas, naujame 494d straipsnyje nustatytos pereinamojo laikotarpio priemonės, pagal kurias įstaigos, gavusios kompetentingų institucijų pritarimą, gali vėl taikyti SA-CR trejus metus pagal supaprastintą procedūrą. Patikslintas rizikos parametras taikant pagrindinius IRB metodus 161 straipsnio 1 dalis iš dalies keičiama siekiant taikyti rekalibruotas LGD vertes didesnio prioriteto neužtikrintoms įmonių pozicijoms (40 % LGD vietoj 45 %). Įsigytų įmonių gautinų sumų sumažėjimo rizikos LGD vertė taip pat patikslinama, kad atitiktų režimą pagal Bazelio susitarimą.

Patikslinta savų kredito perskaičiavimo koeficientų įverčių taikymo sritis ir apskaičiavimo metodai 166 straipsnio 8, 8a, 8b ir 8d dalys ir 182 straipsnis iš dalies pakeičiami siekiant patikslinti savų CCF įverčių, naudojamų nebalansinių straipsnių, nesusijusių su išvestinių finansinių priemonių sutartimis, pozicijos vertei nustatyti, taikymo sritį ir apskaičiavimo metodus. Visų pirma, pagal naujas nuostatas reikalaujama, kad būtų taikomas fiksuotas 12 mėnesių laikotarpis iki įsipareigojimų neįvykdymo, siekiant įvertinti savus CCF įverčius, ir leidžiama savus įverčius naudoti tik konkretiems įsipareigojimams, kurių atitinkamas standartizuotas CCF yra mažesnis nei 100 %. Užtikrinimo teikėjų teikiamos garantijos, kurioms taikomas mažiau sudėtingas metodas Standartuose pagal susitarimą „Bazelis III“ iš esmės patikslinamos metodikos, kurias įstaigoms leidžiama naudoti siekiant pripažinti reikalavimus atitinkančių garantijų rizikos sumažinimo poveikį, be kita ko, kad būtų apribotas metodų skaičius ir taip sumažinti nuosavų lėšų reikalavimų skirtumai. Tuo tikslu standartuose pagal susitarimą „Bazelis III“ paprastai numatoma rizikos koeficientą, taikytiną užtikrintai pozicijos daliai, taikyti tai daliai, kuri turėtų būti apskaičiuojama taikant metodą, taikomą panašioms užtikrinimo teikėjo tiesioginėms pozicijoms. Kai poziciją, kuriai taikomas A-IRB metodas, garantuoja garantas, kuriam taikomas F-IRB metodas arba SA-CR, pripažinus tą garantiją garantuotai pozicijai atitinkamai taikomas F-IRB metodas arba SA-CR. Garantijas taikant A-IRB metodą reikės pripažinti vienu iš toliau aprašytų būdų: ·pakeičiant rizikos koeficiento metodą, kai įsipareigojančiojo asmens rizikos koeficientas pakeičiamas garanto rizikos koeficientu, jeigu panašioms garanto tiesioginėms pozicijoms taikomas SA-CR (235a straipsnis); ·pakeičiant rizikos parametrų metodą, kai įsipareigojančiojo asmens rizikos parametrai pakeičiami rizikos parametrais, susijusiais su panašiomis garanto tiesioginėmis pozicijomis, jeigu panašioms garanto tiesioginėms pozicijoms taikomas IRB metodas (236a straipsnis), arba ·pakoreguojant LGD arba ir įsipareigojimų neįvykdymo tikimybės, ir LGD įverčius (183 straipsnis); taikant šį būdą pasiūlyme patikslinama, kad pripažinus garantiją jokiu būdu neturėtų būti nustatytas garantuotai pozicijai taikytinas rizikos koeficientas, kuris yra mažesnis nei panašios garanto tiesioginės pozicijos atveju. Taip ketinama išsaugoti sistemos nuoseklumą rizikos vertinimo požiūriu, išvengiant situacijos, kai tam tikro užtikrinimo teikėjo netiesioginei pozicijai galėtų būti taikomas mažesnis rizikos koeficientas nei panašiai tiesioginei pozicijai, kai tas pats užtikrinimo teikėjas yra įsipareigojantysis asmuo. Specializuoto skolinimo pozicijos taikant A-IRB metodą Nauji modeliavimo apribojimai remiantis standartais pagal susitarimą „Bazelis III“ yra palyginti riboti, kalbant apie specializuoto skolinimo pozicijų, kurioms taikomi IRB metodai, vertinimą. Kai taikomos parametrų apatinės ribos, A-IRB metodas ir toliau gali būti taikomas nepriklausomai nuo įsipareigojančiojo asmens dydžio, priešingai nei kitoms įmonių pozicijoms taikytino vertinimo atveju. Tačiau įmonių pozicijoms taikomos naujos parametrų apatinės ribos taip pat taikomos specializuoto skolinimo pozicijoms nedarant nuorodos į konkrečią skolinimo praktiką, pagal kurią kredito rizikai sumažinti imamasi apsaugos priemonių. Todėl įterpiamas naujas 495b straipsnis siekiant laipsniškai nustatyti naujas apatines ribas, pradedant nuo 50 % diskonto veiksnio, kuris per 5 metų laikotarpį laipsniškai padidinamas iki 100 %. Be to, pagal šį straipsnį EBI įgaliojama įvertinti įsipareigojimų neįvykdymo tikimybės ir LGD įvedinių apatinių ribų, taikytinų specializuoto skolinimo pozicijoms, tinkamumą, o Komisija įgaliojama remiantis EBI vertinimu patikslinti parametrus deleguotuoju aktu. Įgalinamosios išlygos nuomos pozicijoms ir kredito draudimui ES įstaigos nuomos ir kredito draudimo srityse, ypač prekybos finansavimo tikslais, yra sukaupusios daug ekspertinių žinių ir rizikos valdymo patirties. Nesant pakankamų duomenų, vis dar neaišku, ar nauji rizikos parametrai yra tinkamai sukalibruoti, kad perteiktų finansinės nuomos užtikrinimo priemonės poveikį rizikos mažinimui, ir kokių bruožų turi turėti kredito draudimo liudijimai, kad juos būtų galima pripažinti reikalavimus atitinkančiu kredito užtikrinimu. Todėl įterpiamas naujas 495c straipsnis, kuriuo EBI įgaliojama įvertinti nuomos pozicijoms taikytinų parametrų, visų pirma naujo užtikrinimo priemonių vertės sumažinimo (toliau – kintamumo koregavimo) ir užtikrintų LGD reguliuojamųjų verčių, rizikos kalibravimo tinkamumą pagal susitarimą „Bazelis III“. Komisija įgaliojama patikslinti kalibravimą deleguotuoju aktu, jei tinkama, atsižvelgiant į EBI ataskaitą. Be to, naujiems rizikos parametrams pagal A-IRB metodą taikomas 5 metų laipsniško įgyvendinimo laikotarpis. Taip pat įterpiamas naujas 495d straipsnis, kuriuo EBI įgaliojama teikti Komisijai ataskaitą dėl kredito draudimo kaip kredito rizikos mažinimo priemonės tinkamumo bei naudojimo ir tinkamų rizikos parametrų, su kuriais jis turi būti susiejamas taikant SA-CR ir pagrindinį IRB metodą. Remdamasi ta ataskaita Komisija turi, jei tinkama, pateikti pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto dėl kredito draudimo kaip kredito rizikos mažinimo priemonės naudojimo. Kredito rizikos sistema – kredito rizikos mažinimo priemonės 224–230 straipsniai iš dalies keičiami siekiant pagal susitarimą „Bazelis III“ įgyvendinti taisykles ir metodus, kuriais atsižvelgiama į užtikrinimo priemonę ir garantijas taikant ir SA-CR, ir F-IRB metodą. Visų pirma, buvo patikslintas priežiūros institucijų nustatytas vertės sumažinimas, taikomas finansinei užtikrinimo priemonei pagal išsamųjį užtikrinimo priemonės metodą, ir užtikrintų LGD vertės bei užtikrinimo priemonių vertės sumažinimas, taikomi pozicijoms, kurioms taikomas F-IRB metodas. 213 straipsnio 1 dalies c punkto iii papunktis ir 215 straipsnio 2 dalis iš dalies keičiami siekiant patikslinti garantijų ir atitinkamai garantijų, kurios yra suteikiamos pagal abipusės garantijos programas arba kurias suteikia ar netiesiogiai garantuoja kai kurie subjektai, tinkamumo kriterijus. Tais patikslinimais visų pirma turėtų būti užtikrinta daugiau aiškumo dėl tinkamumo kaip kredito rizikos mažinimo priemonės dėl COVID-19 krizės taikomose valstybės garantijų sistemose. Rinkos rizikos sistema 2016 m. BBPK paskelbė pirmąjį peržiūrėtų rinkos rizikos standartų rinkinį; tai esminė prekybos knygos peržiūra (EPKP), kuria siekiama pašalinti prekybos knygos pozicijoms skirtoje rinkos rizikos kapitalo reikalavimų sistemoje nustatytus trūkumus. Stebėdamas EPKP standartų poveikį, BBPK nustatė kelis EPKP standartų trūkumus ir dėl to 2019 m. sausio mėn. paskelbė peržiūrėtus EPKP standartus. 2016 m. lapkričio mėn. Komisija pirmą kartą pasiūlė KRR II nustatyti privalomus nuosavų lėšų reikalavimus pagal EPKP standartus, kad būtų pašalinti rinkos rizikos sistemos trūkumai. Tačiau, atsižvelgiant į paskesnį BBPK sprendimą peržiūrėti tuos standartus nustatant terminus, nesuderinamus su KRR II derybų proceso tarpinėmis reikšmėmis, Europos Parlamentas ir Taryba susitarė KRR II numatyti EPKP standartus tik ataskaitų teikimo tikslais. Nuosavų lėšų reikalavimus remiantis EPKP standartais nuspręsta nustatyti vėliau priimant atskirą pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto.

Siekiant nustatyti privalomus nuosavų lėšų reikalavimus rinkos rizikai padengti pagal peržiūrėtus EPKP standartus, KRR padaryti keli pakeitimai. Dalykas, taikymo sritis ir sąvokų apibrėžtys 4 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant patikslinti sąvokos „prekybos operacijų sąrašas“ apibrėžtį. Nuosavų lėšų sudedamosios dalys 34 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant į jį įtraukti nukrypti leidžiančią nuostatą, pagal kurią įstaigoms leidžiama išskirtinėmis aplinkybėmis, remiantis EBI nuomone, sumažinti bendrus papildomus vertės koregavimus siekiant kovoti su procikliškumu, susijusiu su papildomais vertės koregavimais, atskaitomais iš bendro 1 lygio nuosavo kapitalo. Bendrieji reikalavimai, vertinimas ir ataskaitų teikimas 102 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant numatyti EPKP metodus nuosavų lėšų reikalavimams apskaičiuoti. 104 straipsnis pakeičiamas siekiant peržiūrėti kriterijus, naudojamus priskiriant pozicijas prie prekybos knygos arba ne prekybos knygos (t. y. bankinės knygos); taip pat įtraukiama nukrypti leidžianti nuostata, pagal kurią įstaigai leidžiama prie ne prekybos knygos priskirti konkrečias priemones, kurios antraip būtų priskirtos prie prekybos knygos; nukrypti leidžianti nuostata taikoma laikantis labai griežtų sąlygų ir gavus įstaigos kompetentingos institucijos patvirtinimą. 104a straipsnis iš dalies keičiamas siekiant dar patikslinti sąlygas, kurias reikia taikyti perkeliant priemonę iš vienos knygos į kitą. 104b straipsnis iš dalies keičiamas siekiant numatyti nukrypti leidžiančią nuostatą, pagal kurią įstaigoms leidžiama sudaryti specialius prekybos operacijų sąrašus ir į juos įtraukti tik ne prekybos knygos pozicijas, kurioms kyla valiutos kurso rizika ir biržos prekių kainos rizika. 104c straipsnis įtraukiamas siekiant patikslinti apsidraudimo nuo valiutos kurso rizikos vertinimą atsižvelgiant į kapitalo pakankamumo rodiklius ir taip leisti įstaigoms tam tikromis sąlygomis neįtraukti kai kurių pozicijų apskaičiuojant nuosavų lėšų reikalavimus valiutos kurso rizikai padengti. 106 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant patikslinti esamas nuostatas dėl vidaus rizikos perkėlimo. Bendrosios nuostatos 325 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant nustatyti privalomus nuosavų lėšų reikalavimus dėl rinkos rizikos, remiantis EPKP metodais, nustatytais 1a skyriuje (alternatyvus standartizuotas metodas, arba A-SA), 1b skyriuje (alternatyvus vidaus modelių metodas, arba A-IMA) ir 2–4 skyriuose (supaprastintas standartizuotas metodas, arba SSA), taip pat jų naudojimo sąlygas ir nuosavų lėšų reikalavimų apskaičiavimo dažnį. Taip pat įtraukiama nukrypti leidžianti nuostata, pagal kurią įstaigoms leidžiama neapskaičiuoti nuosavų lėšų reikalavimų pozicijoms, kurioms kyla valiutos kurso rizika ir kurios yra atskaitomos iš nuosavų lėšų. 325a straipsnis iš dalies keičiamas siekiant nustatyti tinkamumo kriterijus dėl SSA taikymo. 325b straipsnyje patikslinamas konsoliduotas nuosavų lėšų reikalavimų rinkos rizikai padengti skaičiavimas. Alternatyvus standartizuotas metodas 325c straipsnis iš dalies keičiamas siekiant nustatyti papildomus kokybinius reikalavimus, susijusius su A-SA patvirtinimu, dokumentavimu ir valdymu. 325j straipsnis iš dalies keičiamas siekiant patikslinti tam tikrus galutinių EPKP standartų elementus, susijusius su investicijų į fondus (t. y. kolektyvinio investavimo subjektus, arba KIS) vertinimu, ir nustatyti tam tikras tikslines korekcijas apskaičiuojant šių pozicijų nuosavų lėšų reikalavimus, siekiant užtikrinti, kad vertinant KIS pagal standartizuotą metodą neproporcingai nepadidėtų apskaičiavimo sudėtingumas ir kad jis būtų palankesnis, atsižvelgiant į tai, kad KIS atlieka itin svarbų vaidmenį padedant kaupti asmenines santaupas didelėms investicijoms arba pensijai. Šių tikslų siekiama nurodant, kad įstaigos turėtų kas mėnesį taikyti peržiūros metodą toms KIS pozicijoms, su kuriomis tas metodas yra susijęs, ir leidžiant įstaigoms konkrečiomis sąlygomis, apskaičiuojant nuosavų lėšų reikalavimus pagal peržiūros metodą, naudoti atitinkamų trečiųjų šalių pateiktus duomenis. Be to, taikant įgaliojimais pagrįstą metodą 325j straipsniu EBI įgaliojama patikslinti techninius elementus, kuriuos įstaigos privalo naudoti formuodamos hipotetinį portfelį nuosavų lėšų reikalavimams apskaičiuoti. 325q straipsnis iš dalies keičiamas siekiant patikslinti valiutos kurso vega rizikos veiksnių vertinimą. 325s straipsnis iš dalies keičiamas siekiant pakoreguoti jautrumo vega rizikai formulę. 325t straipsnis iš dalies keičiamas siekiant dar labiau suderinti nuosavų lėšų reikalavimams apskaičiuoti naudojamus jautrumo veiksnius su įstaigos rizikos valdymui naudojamais veiksniais. Nuostata, susijusi su prekiaujamomis pozicijų, kurios nėra pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijos, kredito ir su nuosavybės vertybiniais popieriais susietomis išvestinėmis finansinėmis priemonėmis, iš 325ab straipsnio perkeliama į aktualesnį 325v straipsnį. 325y, 325am, 325ah ir 325ak straipsniai iš dalies keičiami panašiai, siekiant patikslinti kredito kokybės kategorijų priskyrimą pagal A-SA. 325ae straipsnis pakeičiamas siekiant patikslinti infliacijos rizikos veiksnio ir skirtingų valiutų bazės rizikos veiksnių tvarkymą.

325ah ir 325ak straipsniai iš dalies keičiami siekiant patikslinti (tiek išoriškai reitinguotų, tiek nereitinguotų) padengtųjų obligacijų rizikos koeficientus. 325ai ir 325aj straipsniai iš dalies keičiami siekiant patikslinti koreliacijos parametrų vertę. 325as straipsnis keičiamas siekiant nustatyti mažesnį rizikos koeficientą biržos prekių kainos delta rizikos veiksniui, susijusiam su išmetamo anglies dioksido prekyba. Remiantis galutiniais standartais pagal susitarimą „Bazelis III“ apyvartiniai taršos leidimai sulyginami su elektros energijos tiekimo sutartimis, kurias galima laikyti pernelyg konservatyviomis, atsižvelgiant į ankstesnius duomenis, susijusius su ES apyvartinių taršos leidimų rinka. Iš tikrųjų, 2015 m. Komisijai sukūrus rinkos stabilumo rezervą apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemos (ATLPS) leidimų kainos svyravimas stabilizavosi. Tuo pateisinamas sprendimas sukurti nuo elektros energijos atskirą ATLPS leidimų rizikos kategoriją pagal A-SA, kuriai taikomas mažesnis 40 % rizikos koeficientas, siekiant geriau perteikti faktinį šios ES biržos prekės kainos svyravimą. 325ax straipsnis iš dalies keičiamas siekiant patikslinti rizikos koeficientus, susijusius su jautrumu vega rizikos veiksniams. Alternatyvus vidaus modelio metodas 325az straipsnis iš dalies keičiamas siekiant patikslinti sąlygas, kurių įstaigos privalo laikytis, kad joms būtų suteiktas leidimas, apskaičiuojant nuosavų lėšų reikalavimus rinkos rizikai padengti, naudoti A-IMA. 325ba straipsnis iš dalies keičiamas siekiant nustatyti pagal A-IMA apskaičiuotų nuosavų lėšų reikalavimų sumavimo formulę. 325bc straipsnis iš dalies keičiamas siekiant suteikti EBI įgaliojimus parengti techninius reguliavimo standartus, kuriais siekiama nustatyti duomenų įvedinių naudojimo rizikos vertinimo modelyje kriterijus. 325be straipsnis iš dalies keičiamas siekiant nustatyti naujus kompetentingų institucijų įgaliojimus, susijusius su galimybės A-IMA naudojančioms įstaigoms modeliuoti rizikos veiksnius vertinimu. 325bf straipsnis iš dalies keičiamas siekiant nustatyti naujus kompetentingų institucijų įgaliojimus pašalinti modelių trūkumus ir įgaliojimus, susijusius su A-IMA naudojančių įstaigų grįžtamojo patikrinimo reikalavimais. 325bg straipsnis iš dalies keičiamas siekiant nustatyti privalomus reikalavimus dėl A-IMA naudojančių įstaigų atliekamo pelno ir nuostolių priskyrimo. 325bh straipsnis iš dalies keičiamas siekiant nustatyti koregavimus, taikomus apskaičiuojant nuosavų lėšų reikalavimus rinkos rizikai, susijusiai su KIS pozicijomis pagal A-IMA, visų pirma siekiant užtikrinti, kad taikant šį metodą reikalavimus atitiktų daugiau KIS. Panašiai, kaip pakeičiamas KIS vertinimas pagal A-SA, įstaigoms tam tikromis sąlygomis leidžiama naudoti atitinkamų trečiųjų šalių pateiktus duomenis apskaičiuojant nuosavų lėšų reikalavimus pagal peržiūros metodą ir jos privalo taikyti peržiūros metodą bent kartą per savaitę. 325bi straipsnis iš dalies keičiamas siekiant patikslinti rizikos kontrolės padalinio ir patvirtinimo padalinio pareigas, susijusias su rizikos valdymo sistema. 325bp straipsnis iš dalies keičiamas siekiant išsamiau paaiškinti atvejus, kai įstaigoms leidžiama taikyti IRB modelį vertinant įsipareigojimų neįvykdymo tikimybes ir nuostolius dėl įsipareigojimų neįvykdymo siekiant apskaičiuoti nuosavų lėšų reikalavimus įsipareigojimų neįvykdymo rizikai padengti. 337, 338, 352 ir 361 straipsniai iš dalies keičiami siekiant pakeisti arba pašalinti nuostatas, kurios nebėra svarbios SSA taikymui. Vidaus modelių taikymas nuosavų lėšų reikalavimams apskaičiuoti 5 skyrius išbraukiamas, nes dabartinis vidaus modelio metodas (IMA), naudojamas apskaičiuojant nuosavų lėšų reikalavimus rinkos rizikai padengti, pakeičiamas 1b skyriuje aprašytu A-IMA metodu. Deleguotieji ir įgyvendinimo aktai Atsižvelgiant į netikrumą, ar dideli jurisdikciją turintys subjektai nukryps nuo galutinių standartų pagal susitarimą „Bazelis III“ įgyvendindami EPKP, ir į tai, kaip svarbu praktiškai užtikrinti vienodas sąlygas Sąjungoje įsisteigusioms įstaigoms ir jų tarptautiniams kolegoms, 461a straipsniu Komisija įgaliojama priimti deleguotuosius aktus, kuriais siekiama iš dalies pakeisti nuosavų lėšų reikalavimų rinkos rizikai padengti apskaičiavimo metodus ir iš dalies pakeisti šių metodų taikymo pradžios datą, kad būtų atsižvelgta į tarptautinius pokyčius. Kredito vertinimo koregavimo (CVA) rizikos sistema

Kredito vertinimo koregavimas (CVA) yra išvestinių finansinių priemonių sandorio kainos tikrosios vertės apskaitinis koregavimas, siekiant suformuoti atidėjinį potencialiems nuostoliams dėl to sandorio šalies kreditingumo sumažėjimo. Per didžiąją finansų krizę keli sisteminės svarbos bankai patyrė didelių CVA nuostolių, susijusių su jų išvestinių finansinių priemonių portfeliais, dėl daugelio iš jų sandorio šalių kreditingumo sumažėjimo vienu metu. Todėl 2011 m. rengdamas pirmąjį reformų pagal susitarimą „Bazelis III“ rinkinį BBPK nustatė naujus standartus, kurių paskirtis yra apskaičiuoti kapitalo reikalavimus CVA rizikai padengti, siekdamas užtikrinti, kad bankų CVA rizika ateityje būtų padengta turint pakankamą kapitalą. Šie standartai pagal Bazelio susitarimą buvo perkelti į Sąjungos teisę 2013 m. Kapitalo reikalavimų reglamentu. Tačiau bankai ir priežiūros institucijos nerimavo, kad 2011 m. standartais nebuvo pakankamai atsižvelgta į faktinę CVA riziką, kuri kilo bankams. Visų pirma, dėl tų standartų buvo išsakytos trys konkrečios kritinės pastabos: i) kad tuose standartuose nustatyti metodai nėra pakankamai jautrūs rizikai, ii) kad jais nepripažįstami bankų apskaitos tikslais sukurti CVA modeliai ir III) kad tuose standartuose nustatytais metodais nėra aprėpiama rinkos rizika, būdinga išvestinių finansinių priemonių sandoriams su sandorio šalimi. Siekdamas išsklaidyti tas abejones 2017 m. gruodžio mėn. BBPK paskelbė peržiūrėtus standartus įgyvendinant galutines reformas pagal susitarimą „Bazelis III“ ir dar labiau patikslino jų kalibravimą paskelbęs peržiūrėtą informaciją 2020 m. liepos mėn. Siekiant suderinti KRR su 2020 m. BBPK standartais, jame buvo atlikti keli pakeitimai. 381 straipsnyje pateikiama CVA rizikos apibrėžtis siekiant aprėpti ir įstaigos sandorio šalies kredito maržos riziką, ir sandorių, kuriuos ta įstaiga sudaro su ta sandorio šalimi, portfelio rinkos riziką. 382 straipsnis iš dalies pakeičiamas siekiant patikslinti, kuriems vertybinių popierių įsigijimo finansavimo sandoriams taikomi nuosavų lėšų reikalavimai CVA rizikai padengti. Be to, įtraukiama nauja nuostata, pagal kurią įstaigos privalo pranešti apie nuosavų lėšų reikalavimų CVA rizikai padengti apskaičiavimo rezultatus, susijusius su sandoriais, kuriems pagal tą straipsnį taikoma išimtis. Jame taip pat nustatyta, kad įstaigos, apsidraudžiančios nuo tų sandorių, kuriems taikoma išimtis, CVA rizikos, gali savo nuožiūra apskaičiuoti nuosavų lėšų reikalavimus tų sandorių CVA rizikai padengti, atsižvelgdamos į atitinkamus reikalavimus atitinkančius apsidraudimus. Galiausiai nustatomi nauji EBI įgaliojimai parengti gaires, skirtas padėti priežiūros institucijoms nustatyti pernelyg didelę CVA riziką ir parengti TRS, kuriame būtų nustatytos CVA rizikos pozicijų, susijusių su tikrąja verte vertinamais vertybinių popierių įsigijimo finansavimo sandoriais, reikšmingumo vertinimo sąlygos. Įterpiamas 382a straipsnis siekiant nustatyti naujus metodus, kuriuos įstaigos turėtų naudoti apskaičiuodamos nuosavų lėšų reikalavimus CVA rizikai padengti, taip pat tų metodų derinio naudojimo sąlygas. 383 straipsnis pakeičiamas siekiant nustatyti bendruosius reikalavimus dėl standartizuoto metodo taikymo apskaičiuojant nuosavų lėšų reikalavimus CVA rizikai padengti, taip pat apibrėžti reguliavimo CVA tuo tikslu. Įterpiami 383a–383x straipsniai siekiant dar patikslinti techninius standartizuoto metodo elementus. 384 straipsnis pakeičiamas siekiant nustatyti pagrindinį nuosavų lėšų reikalavimų CVA rizikai padengti apskaičiavimo metodą, laikantis standartų pagal susitarimą „Bazelis III“. 385 straipsnis pakeičiamas siekiant nustatyti supaprastintą nuosavų lėšų reikalavimų CVA rizikai padengti apskaičiavimo metodą, taip pat supaprastinto metodo taikymo tinkamumo kriterijus. Galiausiai 386 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant perteikti naujus reikalavimus, taikytinus reikalavimus atitinkantiems apsidraudimams nuosavų lėšų reikalavimų CVA rizikai padengti tikslais. VPĮFS minimalių vertės sumažinimo apatinių ribų sistema Vertybinių popierių įsigijimo finansavimo sandoriai (VPĮFS) atlieka itin svarbų vaidmenį Sąjungos finansų sistemoje – finansų įstaigos gali valdyti savo likvidumo poziciją ir remti savo vertybinių popierių rinkos formavimo veiklą. VPĮFS taip pat svarbūs centriniams bankams, nes tie sandoriai suteikia galimybę jiems per finansų įstaigas perduoti savo pinigų politikos planus realiajai ekonomikai. Tačiau VPĮFS taip pat gali suteikti galimybę rinkos dalyviams rekursiškai įgyti svertines pozicijas atitinkamai reinvestuojant piniginę užtikrinimo priemonę ir pakartotinai panaudojant nepiniginę užtikrinimo priemonę. Siekdama pašalinti pernelyg didelio sverto formavimosi už bankų sektoriaus ribų riziką, 2013 m. Finansinio stabilumo taryba (FST) paskelbė rekomendaciją savo nariams (jurisdikciją turintiems subjektams) nustatyti minimalias užtikrinimo priemonių vertės sumažinimo ribas kai kuriems VPĮFS, kurių centrinė tarpuskaita neatliekama ir kuriuos bankai sudaro su ne bankais. Remiantis ta rekomendacija, tokias minimalias užtikrinimo priemonių vertės sumažinimo ribas reikėtų nustatyti kiekvieno jurisdikciją turinčio subjekto nuožiūra tiesiogiai – reguliuojant rinką – arba netiesiogiai – taikant griežtesnį kapitalo reikalavimą; pastarąjį BBPK nustatė 2017 m. įgyvendindamas galutines reformas pagal susitarimą „Bazelis III“. Tačiau EBI rekomendacijose jos specialioje ataskaitoje dėl VPĮFS minimalių vertės sumažinimo apatinių ribų sistemos įgyvendinimo Sąjungos teisėje ir ESMA rekomendacijose jos ataskaitoje dėl VPĮFS ir sverto ES pažymima, kad nėra aišku, kokį poveikį tokios sistemos taikymas padarys įstaigoms. Tose rekomendacijose taip pat nuogąstaujama, kad taikant tą sistemą tam tikrų rūšių VPĮFS tai finansinei veiklai galėtų kilti nepageidaujamų pasekmių. Be to, dar nėra aišku, ar šią sistemą derėtų taikyti įstaigoms kaip griežtesnį nuosavų lėšų reikalavimą, ar veikiau reguliuoti rinką. Jeigu sistema būtų taikoma įstaigoms kaip griežtesnis nuosavų lėšų reikalavimas, įstaigos, neatitinkančios tų minimalių vertės sumažinimo apatinių ribų, galėtų vykdyti tą finansinę veiklą joms taikant sankcijas. Kita vertus, taikant sistemą kaip rinkos reguliavimo priemonę būtų užtikrintos vienodos sąlygos visiems rinkos dalyviams, jeigu Sąjunga nuspręstų nustatyti panašų rinkos reguliavimą atitinkamiems ne bankų sudaromiems VPĮFS, kaip savo pirmiau nurodytoje 2013 m. ataskaitoje rekomenduoja ir FST. Šiomis aplinkybėmis 519c straipsniu EBI įgaliojama, glaudžiai bendradarbiaujant su ESMA, teikti Komisijai ataskaitą dėl VPĮFS taikytinų minimalių vertės sumažinimo apatinių ribų sistemos įgyvendinimo Sąjungoje tinkamumo. Remdamasi šia ataskaita Komisija, jei tinkama, pateiks Europos Parlamentui ir Tarybai pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto. Operacinė rizika Naujas standartizuotas metodas, kuriuo pakeičiami visi esami operacinei rizikai taikomi metodai BBPK peržiūrėjo tarptautinį standartą dėl operacinės rizikos, kad pašalintų trūkumus, paaiškėjusius po 2008–2009 m. finansų krizės. Be nepakankamo standartizuotų metodų jautrumo rizikai, nustatytas nepakankamas palyginamumas dėl daugelio įvairių vidaus modelių praktikų taikant pažangiuosius vertinimo metodus (AMA). Atsižvelgiant į šias aplinkybes ir siekiant dar labiau supaprastinti sistemą, visi esami nuosavų lėšų reikalavimų operacinei rizikai padengti apskaičiavimo metodai buvo pakeisti vienu, ne modeliais pagrįstu metodu, kurį turės naudoti visos įstaigos. Nors pagal šią naująją sistemą siekiant nustatyti nuosavų lėšų reikalavimus operacinei rizikai padengti nebegalima naudoti modelių, pavyzdžiui, sukurtų taikant AMA, įstaigos vis tiek galės savo nuožiūra naudoti tuos modelius vidaus kapitalo pakankamumo vertinimo proceso (ICAAP) tikslais. Sąjungoje naujasis standartizuotas metodas įgyvendinamas pakeičiant KRR III antraštinės dalies trečią dalį. Be to, daromi papildomi pakeitimai keliuose kituose KRR straipsniuose, pirmiausia i) siekiant nustatyti aiškias ir suderintas su operacine rizika susijusias apibrėžtis (4 straipsnio 1 dalies 52a, 52b ir 52c punktai), kaip rekomendavo EBI atsakydama į Komisijos 2019 m. prašymą pateikti rekomendacijų, ir ii) siekiant atsižvelgti į III antraštinės dalies pakeitimą visame KRR (pavyzdžiui, 20 straipsnyje išbrauktos nuorodos į buvusią III antraštinę dalį). Galiausiai EBI įgaliojama pranešti Komisijai apie draudimo naudojimą peržiūrėtoje operacinės rizikos sistemoje (519d straipsnis). Tokia ataskaita reikalinga, nes priežiūros institucijos yra susirūpinusios dėl to, ar naudojant draudimą naujasis standartizuotas metodas operacinės rizikos srityje gali suteikti galimybę reglamentavimo arbitražui. Nuosavų lėšų reikalavimų operacinei rizikai padengti apskaičiavimas Remiantis galutiniais standartais pagal susitarimą „Bazelis III“, į naująjį standartizuotą metodą įtraukiamas rodiklis, grindžiamas įstaigos veiklos dydžiu (veiklos rodiklio komponentas, BIC), ir rodiklis, kuriuo atsižvelgiama į tos įstaigos nuostolių istoriją. Peržiūrėtame Bazelio standarte numatomos kelios pastarojo rodiklio įgyvendinimo galimybės. Jurisdikciją turintys subjektai gali neatsižvelgti į ankstesnius nuostolius apskaičiuodami visų atitinkamų įstaigų operacinės rizikos kapitalą arba gali papildomai atsižvelgti į ankstesnių nuostolių duomenis mažesnio nei tam tikras veiklos mastas dydžio įstaigų atveju. Apskaičiuojant minimalius nuosavų lėšų reikalavimus, siekiant Sąjungoje užtikrinti vienodas sąlygas ir supaprastinti operacinės rizikos kapitalo apskaičiavimą, tomis galimybėmis pasinaudojama darniai, neatsižvelgiant į ankstesnių veiklos nuostolių duomenis visų įstaigų atveju. BIC apskaičiavimas aprašytas III antraštinės dalies naujajame 1 skyriuje (nauji 312–315 straipsniai). Sąjungoje minimalieji nuosavų lėšų reikalavimai operacinei rizikai padengti bus grindžiami tik BIC (312 straipsnis). BIC apskaičiavimas remiantis vadinamuoju veiklos rodikliu pateikiamas 313 straipsnyje, o veiklos rodiklio, įskaitant jo komponentus ir galimą koregavimą dėl susijungimo, įsigijimo arba investicijų nutraukimo, nustatymas aprašomas 314 ir 315 straipsniuose.

Duomenų rinkimas ir valdymas Naujajame 2 skyriuje (nauji 316–323 straipsniai) numatomos duomenų rinkimo ir valdymo taisyklės. Proporcingumo tikslais tie reikalavimai padalijami į taisykles, kurios taikomos visoms įstaigoms, kaip antai nuostatas dėl operacinės rizikos valdymo sistemos (323 straipsnis), ir taisykles, taikomas tik toms įstaigoms, kurios taip pat turi atskleisti ankstesnių nuostolių duomenis (446 straipsnio 2 dalis) ir todėl turi sudaryti nuostolių duomenų rinkinį (317 straipsnis). Sąjungoje, remiantis EBI atsakymu į Komisijos 2019 m. prašymą pateikti rekomendacijų, visos įstaigos, kurių veiklos rodiklis yra 750 mln. EUR ar daugiau, turės sudaryti nuostolių duomenų rinkinį ir apskaičiuoti savo metinius operacinės rizikos nuostolius šių duomenų atskleidimo tikslais. Siekdamos užtikrinti, kad naujoji sistema išliktų proporcinga, kompetentingos institucijos galės leisti nesilaikyti to reikalavimo, jeigu įstaigos veiklos rodiklis neviršija 1 mlrd. EUR (316 straipsnis). Siekiant ilgainiui užtikrinti tam tikrą stabilumą, visų pirma siekiant išvengti, kad laikinas veiklos rodiklio dydžio sumažėjimas nepadarytų neigiamo poveikio tam vertinimui, atitinkamas veiklos rodiklis bus didžiausias veiklos rodiklis, pateiktas per pastaruosius dvejus metus. Elementai, kurie yra svarbūs metiniam operacinės rizikos nuostoliui apskaičiuoti, išsamiau aprašomi 318–321 straipsniuose. 318 straipsnyje nustatomi bendrieji nuostoliai ir grynieji nuostoliai, o 319 straipsnyje nurodomos atitinkamos nuostolių duomenų ribos – 20 000 EUR ir 100 000 EUR. Į tam tikrus išimtinius operacinės rizikos įvykius, kurie nebėra svarbūs įstaigos rizikos profiliui, galima neatsižvelgti, jeigu tenkinamos visos susijusios sąlygos ir įstaigos priežiūros institucija suteikė leidimą (320 straipsnis). Be to, įstaigai gali reikėti įtraukti papildomus nuostolius, pavyzdžiui, susijusius su įsigytais arba sujungtais subjektais (321 straipsnis). Įstaigų nuostolių duomenų tikslumas ir išsamumas turi lemiamą reikšmę. Taigi priežiūros institucijos turės periodiškai vertinti nuostolių duomenų kokybę (322 straipsnis). Sverto koeficientas Išvestinių finansinių priemonių pozicijos vertės apskaičiavimas Nuo tada, kai buvo priimtas Reglamentas (ES) 2019/876, BBPK dar kartą peržiūrėjo vieną konkretų savo sverto koeficiento sistemos aspektą. Siekiant palengvinti klientų sandorių tarpuskaitos paslaugų teikimą, 2019 m. birželio mėn. buvo iš dalies pakeista sverto koeficiento taikymo išvestinėms finansinėms priemonėms, kurių tarpuskaita atliekama klientų vardu, tvarka. Pagal peržiūrėtas taisykles toms išvestinėms finansinėms priemonėms paprastai yra taikoma tvarka, atitinkanti tvarką, numatytą taikant standartizuotą sandorio šalies kredito rizikos vertinimo metodą (SA-CCR) pagal rizika grindžiamą sistemą. Savo 2021 m. vasario mėn. ataskaitoje dėl sverto koeficiento Komisija padarė išvadą, kad reikia pakoreguoti bendro pozicijų mato apskaičiavimą siekiant suderinti išvestinių finansinių priemonių, kurių tarpuskaita atliekama klientų vardu, tvarką su tarptautiniu lygmeniu sutartais standartais. Todėl