Per 2014 m. Tarnybos nuostatų reformą teisėkūros institucijos nustatė mechanizmus, kuriais siekiama skatinti labiau laikytis teisės aktų sistemos bei stiprinti veiksmingą valdymą ir kartu institucijoms, įstaigoms ir agentūroms suteikiama galimybė savarankiškai savo darbuotojams taikyti Tarnybos nuostatus ir KTĮS.

Be to, ataskaitoje, palyginti su ankstesniu ataskaitiniu laikotarpiu, nagrinėjami įvykę esminiai pokyčiai, visų pirma kalbant apie naujus klausimus, su kuriais susijusios priimtos taisyklės, ir klausimų, dėl kurių priimtos tokios taisyklės, suderinimo mastą institucijose.

c) Kitos įgyvendinimo taisyklės

c) Kitos įgyvendinimo taisyklės

Remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktika, Tarnybos nuostatų 110 straipsnio 1 dalyje vartojama sąvoka „bendrosios įgyvendinimo nuostatos“ pirmiausia reiškia tam tikrose Tarnybos nuostatų konkrečiose normose aiškiai numatytas bendrąsias įgyvendinimo nuostatas. Tačiau išimtinėmis aplinkybėmis pareiga priimti įgyvendinimo taisykles, kurioms būtų taikomi Tarnybos nuostatų 110 straipsnio 1 dalyje nurodyti procedūriniai reikalavimai, taip pat gali būti taikoma, kai Tarnybos nuostatuose nėra aiškiai numatyta priimti bendrąsias įgyvendinimo nuostatas. Teisingumo Teismo nuomone, taip galėtų būti, „kai Tarnybos nuostatų normos suformuluotos neaiškiai ir netiksliai ir dėl to kyla abejonių dėl jų tinkamo taikymo“.

Be to, institucijos priėmė įgyvendinimo taisykles ir tais atvejais, kurie aiškiai nenumatyti Tarnybos nuostatuose ir KTĮS, kai aktų nuostatas reikėjo įgyvendinti nustatant konkretesnes taisykles. Šių kitų įgyvendinimo taisyklių priėmimo procesas priklauso nuo atitinkamos institucijos administracinės praktikos.

Toliau pateiktose dviejose lentelėse kiekybiškai apžvelgiamos įgyvendinimo taisyklės, kurias institucijos priėmė per pirmuosius du ataskaitinius laikotarpius (2014–2016 m. ir 2017–2019 m.).

Palyginus šias dvi skiltis matyti, kad 2014 m. reforma nustatyti mechanizmai, kuriais siekiama užtikrinti nuoseklų tarnybos taisyklių taikymą agentūrose, ir toliau plačiai naudojami ir apskritai yra labai efektyvūs. Gerokai padaugėjo įgyvendinimo taisyklių, kurias agentūros priėmė remdamosi Komisijos suteiktu horizontaliuoju ex ante pritarimu. Taip pat padaugėjo Komisijos įgyvendinimo taisyklių taikymo pagal analogiją atvejų. Tačiau priimta gerokai mažiau išimčių, t. y. agentūrų nuosavų taisyklių, kurios skiriasi nuo Komisijos horizontaliųjų ex ante pritarimų ir (arba) Komisijos įgyvendinimo taisyklių, apie kurias agentūroms pranešta pagal Tarnybos nuostatų 110 straipsnio 2 dalį.

Įgyvendinimo taisyklės, kurias agentūros priėmė remdamosi horizontaliuoju ex ante pritarimu

Atvejai, kai Komisija suteikė horizontalųjį ex ante pritarimą

Po 2014 m. suteiktos išimtys (dėl savų taisyklių, kurios skiriasi nuo Komisijos ex ante pritarimo ir (arba) Komisijos įgyvendinimo taisyklių, apie kurias pranešta agentūroms pagal Tarnybos nuostatų 110 straipsnio 2 dalį)

Siekdama agentūrose didinti administracinių procedūrų efektyvumą ir jas supaprastinti, taip pat derinti taikomas taisykles ir praktiką, Komisija taip pat sukūrė mechanizmą, kuris leidžia jai suteikti agentūroms horizontalųjį ex ante pritarimą dėl atskirų sprendimų, nereikalaujant, kad agentūros pateiktų oficialų prašymą. Šis mechanizmas taikomas tik tais atvejais, kai atitinkama agentūra laikosi Komisijos pasiūlyto vienodo modelio sprendimo.

Be to, šioje ataskaitoje išvardijami klausimai, dėl kurių institucijos priėmė Tarnybos nuostatuose ir KTĮS aiškiai nenumatytas įgyvendinimo taisykles (nurodyta toliau punktyrine linija apibrėžtame langelyje pateiktuose sąrašuose).

→ Iš ataskaitos matyti, kad po 2014 m. reformos įdiegtais mechanizmais, kuriais siekta užtikrinti nuoseklų tarnybos taisyklių taikymą agentūrose, ir toliau plačiai naudojamasi, taip pat pastebimai padaugėjo agentūrų priimtų taisyklių, pagrįstų Komisijos horizontaliuoju ex ante pritarimu. Todėl institucijos ir agentūros gali apsvarstyti, kaip būtų galima pasinaudoti esamais mechanizmais, kad būtų galima toliau nuosekliai įgyvendinti taisykles.

Vis dėlto reikėtų pažymėti, kad agentūrų skaičius per du ataskaitinius laikotarpius šiek tiek padidėjo – nuo 48 iki 51 (o institucijų skaičius nepasikeitė).

Matyti, kad beveik visos agentūros, remdamosi Komisijos horizontaliuoju ex ante pritarimu, yra priėmusios KTĮS 2 straipsnio f punkte nurodytų laikinųjų darbuotojų įdarbinimo ir darbo tvarkos bendrąsias įgyvendinimo nuostatas. Remiantis KTĮS 56 straipsniu, visos agentūros privalo priimti šias taisykles.

Matyti, kad beveik visos agentūros, remdamosi Komisijos horizontaliuoju ex ante pritarimu, yra priėmusios KTĮS 2 straipsnio f punkte nurodytų laikinųjų darbuotojų perkėlimo į aukštesnį lygį bendrąsias įgyvendinimo nuostatas. Remiantis KTĮS 54 straipsniu, visos agentūros privalo priimti šias taisykles.

Kalbant apie konvergenciją su įgyvendinimo taisyklėmis susijusiais klausimais, iš to, kas išdėstyta pirmiau, matyti, kad ataskaitiniu laikotarpiu užtikrinta dar didesnė institucijų tarpusavio konvergencija. Tokia konvergencija buvo didesnė kalbant apie tuos klausimus, dėl kurių dauguma institucijų jau buvo priėmusios taisykles ankstesniu ataskaitiniu laikotarpiu arba anksčiau, o kitos institucijos pasekė šiuo pavyzdžiu. Tai visų pirma buvo susiję su šiais klausimais: pareigybių rūšimis ir pavadinimais, komitetais, kova su priekabiavimu, mokymu, atostogomis dėl asmeninių priežasčių, darbo laiku, darbu ne visą darbo laiką, nuotoliniu darbu, specialiu sprendimu skiriamų namų ūkio išmokų, komandiruočių ir tarnybinių kelionių išlaidomis.

Pavadinimas Apibūdinimas 1. Tarnybos nuostatai ir kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygos Europos Sąjungos pareigūnams taikomi nuostatai ir kitiems Sąjungos tarnautojams taikomos įdarbinimo sąlygos. 2. Bendro pobūdžio taisyklės Sąjungos institucijų ir agentūrų darbuotojams taikomos Europos Sąjungos Tarybos priimtos taisyklės arba Europos Komisijos priimti deleguotieji aktai dėl Tarnybos nuostatų taikymo. 3. Bendru sutarimu nustatytos taisyklės Tam tikruose Tarnybos nuostatų straipsniuose aiškiai nurodyta, kad jų taikymo taisyklės nustatomos bendru institucijų sutarimu. Šias taisykles kiekviena institucija priima vienodai, o Europos Sąjungos Teisingumo Teismo pirmininkas galiausiai patvirtina bendrą institucijų sutarimą. 4. Bendrosios įgyvendinimo nuostatos (BĮN) Jei tai aiškiai nustatyta Tarnybos nuostatuose, kiekviena institucija, pasikonsultavusi su Personalo komitetu ir gavusi Tarnybos nuostatų komiteto nuomonę, priima savo Tarnybos nuostatų straipsnių bendrąsias įgyvendinimo nuostatas. Tam tikrus tekstus institucijos irgi priima kaip bendrąsias įgyvendinimo nuostatas, jeigu atitinkamuose Tarnybos nuostatų straipsniuose numatyta priimti įgyvendinimo nuostatas arba jeigu Tarnybos nuostatų nuostatos nėra pakankamai aiškios, kad jas būtų galima taikyti tiesiogiai. 5. Kitos įgyvendinimo taisyklės (ĮT) Kiekvienos institucijos priimtos Tarnybos nuostatų įgyvendinimo nuostatos, kurios nėra nei bendru sutarimu nustatytos taisyklės, nei bendrosios įgyvendinimo nuostatos.

Kiekvienos rūšies taisyklės suskirstytos pagal institucijas, Europos Sąjungos agentūroms skirtas bendras aplankas. Kai kurių institucijų įgyvendinimo taisyklės papildomai suskirstytos į poaplankius pagal temas.

Kalbant apie agentūras, jų įgyvendinimo taisyklės pateikiamos registro punktuose „Bendrosios įgyvendinimo nuostatos (BĮN)“ ir „Kitos įgyvendinimo taisyklės (ĮT)“ bendrame aplanke „Europos Sąjungos agentūros“.

Aplanke yra tokie poaplankiai:

·„Komisijos ex ante pritarimai dėl BĮN išimčių“ ir „Komisijos ex ante pritarimai dėl ĮT išimčių“, atitinkamai apibūdinami kaip „Visoms agentūroms taikytini pritarimai. Vykdomosioms agentūroms taikytini pritarimai. Decentralizuotoms agentūroms ir bendrosioms įmonėms taikytini pritarimai“. Šie poaplankiai taip pat papildomai suskirstyti į aplankus pagal temas.

·„Bendrosios įmonės“

·„Decentralizuotos agentūros“

·„Vykdomosios įstaigos“

Šioje ataskaitoje nagrinėjamos registro 3–5 punktuose išvardytos taisyklės.

Kalbant apie šias taisykles, išnagrinėjus registre pateiktą informaciją matyti, kad institucijos iš esmės žino apie šį registrą ir apie reikalavimą į registrą įtraukti savo įgyvendinimo taisykles. Tačiau šio reikalavimo laikymosi lygis institucijose labai įvairus ir labai skiriasi atsižvelgiant į taisyklių rūšis.

Registro įrašai yra išsamūs, kai kalbama apie taisykles, nustatytas bendru sutarimu.

Kalbant apie bendrąsias įgyvendinimo nuostatas, atrodo, kad reikalavimų laikymosi lygis yra aukštas, nes visos institucijos pateikė savo taisykles. Tačiau į registrą įtraukta dauguma kai kurių institucijų bendrųjų įgyvendinimo nuostatų, o kitų institucijų atitinkami duomenys vis dar neišsamūs.

Tačiau kalbant apie kitas įgyvendinimo taisykles, iš esmės tik agentūros ir 5 iš 10 institucijų įtraukė savo taisykles į registrą. Kai kurios institucijos yra pateikusios naujesnius duomenis, o kitos į registrą dar turi įtraukti daug įgyvendinimo taisyklių.

Tai galima paaiškinti tuo, kad tikslus reikalavimo į registrą įtraukti įgyvendinimo taisykles mastas nėra pakankamai aiškus, be to, nėra šiuo klausimu priimto institucijų susitarimo.

Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, reikėtų pažymėti, kad registro turinys skiriasi nuo šios ataskaitos turinio, išskyrus atvejus, kai kalbama apie bendru sutarimu nustatytas taisykles.

Be skirtumų, atsirandančių dėl skirtingo į registrą įtrauktos informacijos išsamumo lygio, kai kuriuos skirtumus lemia šioje ataskaitoje naudojamos metodikos ypatumai. Visų pirma šioje ataskaitoje pateikiamos tik 2017–2019 m. laikotarpiu galiojusios įgyvendinimo taisyklės, o registre taip pat yra įgyvendinimo taisyklių, kurios šiuo laikotarpiu nebebuvo taikomos. Be to, kai kurios institucijos atskirai įtraukė taisykles, kuriomis iš dalies keičiamos anksčiau galiojusios taisyklės, o šioje ataskaitoje tokios taisyklės nelaikomos atskiromis taisyklėmis.