Bendroji prekių rinka yra ypač svarbi mažmeninės prekybos sektoriui. 2017 m. gruodžio mėn. Komisija pateikė du pasiūlymus dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, skirtus sudaryti palankias sąlygas įmonėms, ypač MVĮ, parduoti savo gaminius visoje ES ir sustiprinti kontrolę siekiant užtikrinti, kad nesaugūs gaminiai nebūtų parduodami ES vartotojams. Be to, Komisija pateikė pasiūlymą pagrindinėms su sutartimis susijusioms kliūtims, trukdančioms tarpvalstybinei prekybai, pašalinti. Komisija taip pat imasi tolesnių iniciatyvų, kuriomis siekiama pagerinti vartotojų ir įmonių teisinę sistemą .

Naujojoje Europos įgūdžių darbotvarkėje pasiūlyta keletas veiksmų, padėsiančių suteikti ES piliečiams tinkamų įgūdžių, kad būtų galima spręsti sparčiai besikeičiančios pasaulio ekonomikosproblemas. Mažmeninės prekybos sektoriui būtina, kad įgūdžiai atitiktų skaitmeninimo reikalavimus. Be to, programa „Erasmus +“ suteikiama naujų ilgalaikės pameistrystės užsienyje įvairiuose ekonomikos sektoriuose galimybių, įskaitant mažmeninę prekybą.

Spartus elektroninės prekybos augimas lemia sektoriaus pokyčius. Elektroninė prekyba tapo daugelio ES piliečių gyvenimo dalimi. Tai suteikia sektoriui naujų galimybių, bet kartu sukuria problemų. Daugiakanalės mažmeninės prekybos plėtra ir ribų tarp neelektroninės (vykdomos fizinėse patalpose) ir elektroninės mažmeninės prekybos (elektroninės prekybos) išnykimas skatina konkurenciją ir remia inovacijas šiame sektoriuje. Vis dėlto tarpvalstybinę elektroninę prekybą ES dar galima gerokai patobulinti. Be to, ne visoms įmonėms lengva neatsilikti nuo atsirandančių naujų verslo modelių – 80 proc. mažmenininkų dar neprekiauja internetu. Daugeliui smulkiųjų mažmenininkų yra sunku prisitaikyti.

Bendrosios rinkos strategijoje atkreipiamas dėmesys į mažmeninės prekybos įmonių įsteigimo apribojimus ir apribojimus, kurie turi įtakos kasdienei mažmeninės prekybos įmonių veiklai, nes tai yra esminės kliūtys geresniam mažmeninės prekybos sektoriaus veikimui. Komisija įsipareigojo nustatyti „geriausią mažmeninės prekybos subjektų įsisteigimo ir veiklos apribojimų bendrojoje rinkoje praktiką... Tai padės valstybėms narėms priimti sprendimus dėl reformų, taip pat bus nustatyti vykdymo užtikrinimo veiksmų, susijusių su apribojimais mažmeninės prekybos sektoriuje, prioritetai“.

Šiuo komunikatu siekiama padėti ES ekonomikai išnaudoti mažmeninės prekybos sektoriaus potencialą nustatant geriausią patirtį. Geriausia patirtis sustiprins mažmeninės prekybos sektoriaus konkurencingumą nekenkiant valstybių narių siekiamiems viešosios politikos tikslams. Kaip pabrėžė Europos Vadovų Taryba, ES turi ir toliau dirbti, kad būtų sukurta ateityje veiksminga bendroji rinka, atitinkanti skaitmeninį amžių. Mažmeninės prekybos sektorius vis labiau remiasi daugiakanaliu platinimu, ir ši tendencija tęsis. Kelios bendrosios skaitmeninės rinkos iniciatyvos yra skirtos užtikrinti, kad elektroninę prekybą vykdantys mažmenininkai galėtų efektyviai parduoti prekes už šalies ribų. Šiame komunikate aptariami apribojimai, kurie dažniau taikomi vykdant neelektroninę prekybą.

Minėdami bendrosios rinkos 25-ąsias metines, turėtume džiaugtis jos laimėjimais, bet taip pat žvelgti į priekį. Mažmeninės prekybos sektorius nusipelno mūsų dėmesio ir analizės. ES institucijos ir valstybės narės turi dėti pastangas siekdamos sustiprinti sektoriaus konkurencingumą tuo metu, kai jį keičia sparčiai auganti elektroninė prekyba.

2.Mažmeninės prekybos apribojimai, turintys įtakos rinkos veikimui

Mažmenininkai susiduria su daugybe skirtingo lygio apribojimų, susijusių su parduotuvių įsteigimu (pvz., dėl parduotuvės dydžio ir vietos arba konkretaus leidimo gavimo procedūros) ir veiklos vykdymo (pvz., dėl darbo laiko, prekybos akcijų ir platinimo kanalų, apmokestinimo, tiekimo). Daugelis šių apribojimų gali būti pagrįsti teisėtais viešosios politikos tikslais, tačiau jų sutelkimas gali sukelti neproporcingų kliūčių naujiems rinkos dalyviams ir tokiu būdu neigiamai paveikti sektoriaus našumą. Mažmenininkai pabrėžia, kad reglamentavimo sistemos turėtų būti nepriekaištingos ir lanksčios, kad įmonės galėtų greitai prisitaikyti prie besikeičiančios realybės.

Apribojimų mažinimas turi teigiamą poveikį rinkos veikimui. Mažiau ribojanti reglamentavimo aplinka skatina daugiau įmonių patekti į rinką, pasinaudoti jos teikiamomis galimybėmis ir sėkmingai vykdyti veiklą. Mažmenininkai turi daugiau lankstumo investuodami į tinkamą savo parduotuvių vietą ir formą ir geriau reaguojant į vietos vartotojų poreikius. Visa tai kartu su elektroninės prekybos klestėjimu didina konkurenciją ir lemia veiksmingesnių ir novatoriškesnių įmonių sėkmę.

Dėl to gerėja sektoriaus našumas, o tai naudinga vartotojams. Vartotojai gali naudotis didesne įvairove, gausesnėmis naujovėmis ir geresne tiek siūlomų gaminių, tiek paslaugų kokybe. Jie taip pat gali mokėti mažesnes kainas. Be to, stipresnis mažmeninės prekybos sektorius gali suteikti papildomų įsidarbinimo galimybių. Daugiau ir geresnių darbo vietų būtų sukurta ne tik mažmeninės prekybos, bet ir pagalbinių paslaugų, tokių kaip transportas, sandėliavimas ir logistika, sektoriuose.

Komisija sukūrė mažmeninės prekybos ribojimo rodiklį, kuris atspindi įvairius mažmeninės prekybos įmonių įsteigimui taikomus apribojimus ir parduotuvių kasdienę veiklą. Jo sudėtinės dalys atspindi valstybėse narėse taikomų reglamentavimo sistemų sudėtingumą ir įvairovę. Apskritai šis rodiklis yra faktinis momentinis vaizdas ir parodo labai nevienodą su apribojimais susijusią padėtį visoje ES. Tiek įsteigimo, tiek veiklos vykdymo apribojimai taikomi visose valstybėse narėse. Tačiau konkreti apribojimų rūšis ir apribojimų lygis labai skiriasi. Kai kuriose valstybėse narėse šis lygis gali būti penkis kartus didesnis nei kitose. Mažiausiai ribojančiose reglamentavimo sistemose taikomos tik kelios apribojimų rūšys, o labiausiai ribojančiose gali būti sutelkta iki 12 skirtingų rūšių apribojimų. Tai turi įtakos aplinkai, kurioje veikia mažmeninės prekybos įmonės.

Mažmeninės prekybos sektoriaus reglamentavimo užduotis pirmiausia tenka valstybėms narėms. Tačiau, nustatydamos taisykles, valstybės narės turi laikytis ES teisės aktų ir ne pernelyg apriboti įsisteigimo laisvę arba laisvą paslaugų teikimą. Dėl to kai kurie apribojimai yra draudžiami, o kitais atvejais jie gali būti išlaikyti arba nustatyti, jei yra nediskriminuojantys, pagrįsti teisėtais viešosios politikos tikslais ir proporcingi. Mažiau ribojanti reglamentavimo aplinka sustiprintų sektoriaus konkurencingumą. Šiuo atveju reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad įsteigimo ir veiklos vykdymo taisyklės dėl savo pobūdžio dažniausiai turi įtakos ne internetu prekiaujantiems mažmenininkams. Be to, apribojimai sumuojami ir valstybės narės turėtų atsižvelgti į jų bendrą poveikį.

3.Palankių sąlygų steigti mažmeninės prekybos įmones sukūrimas

Atidaryti naujas parduotuves – mažmenininkų būdas patekti į rinką. Kuriant daugiakanalę mažmeninę prekybą, svarbu, kad mažmenininkai galėtų vykdyti nuoseklią patekimo į rinką strategiją, kuri apima elektroninę ir neelektroninę prekybą. Be to, toks patekimas į rinką turėtų būti įmanomas per pagrįstą laikotarpį ir be nereikalingos ar neproporcingai didelės naštos. Savalaikis ir spartus patekimas į rinką yra pagrindinė mažmenininkų problema. Jiems susirūpinimą kelią apribojimai dėl naujų parduotuvių vietų, su gaminiais susijusios sąlygos arba apskritai trūksta teisinio užtikrintumo. Mažmenininkai nurodo, kad įsteigimo procedūros yra per ilgos, per sudėtingos ir pernelyg neaiškios.

Įsteigimo apribojimai sudaro didelių kliūtčių patekti į rinką, todėl šis klausimas buvo daug kartų keliamas atsižvelgiant į Europos semestrą.

Įsteigimo sąlygos

Visos valstybės narės reglamentuoja mažmeninės prekybos vietų įsteigimą. Labai dažnai mažmeninės prekybos įmonių įsteigimas reglamentuojamas regioniniu ir (arba) vietos lygmeniu, o tai papildo taisyklių, kurių mažmenininkai turi laikytis, įvairovę.

Paslaugų direktyva, kuria kodifikuojama ETT teismų praktika dėl įsisteigimo laisvės, draudžiami tam tikri reikalavimai, pvz., ekonominių poreikių vertinimai. Šiai kategorijai priskiriami prašymai įvertinti pasiūlą (pvz., esamų parduotuvių skaičius, rūšys ir formos) arba įvertinti rinkos paklausą (pvz., perkamoji galia arba namų ūkių vartojimas atitinkamose įsteigimo teritorijose). ES teisės aktų leidėjai tokius reikalavimus draudžia, nes jai siekiama tik ekonominių interesų arba jie gali būti pakeisti ne tokiomis ribojančiomis priemonėmis. Įgyvendindamos Paslaugų direktyvą, daugelis valstybių narių peržiūrėjo įsteigimui taikomas sąlygas ir panaikino ekonominio vertinimo reikalavimus. Tačiau kai kurių valstybių narių teisės aktuose ar praktikoje ekonominė informacija vis dar reikalaujama arba naudojama.

Mažmeninių parduotuvių įsteigimo taisyklėse vadovaujamasi miesto ir kaimo planavimo nuostatomis, dažnai siekiant išsaugoti miesto centrų gyvybingumą arba užtikrinti aplinkos apsaugą. Pavyzdžiui, šios taisyklės gali apriboti įsisteigimą miestų periferijoje. Šiems tikslams pritaria Komisija, kuri pagal ES miestų darbotvarkę bendradarbiauja su valstybėmis narėmis, miestais ir kitomis suinteresuotosiomis šalimis siekdama paskatinti miestui palankesnę, efektyvią ir veiksmingą politiką ir prisidėti prie teritorinės sanglaudos. Tuo pačiu metu valstybės narės turi siekti šių tikslų proporcingai.

ETT patvirtino, kad Paslaugų direktyva taikoma mažmeninės prekybos įmonių įsteigimui, neatsižvelgiant į tai, kokiu būdu valstybės narės reglamentuoja mažmeninės prekybos įmonių įsteigimą, ar taikydamos leidimų sistemą ar planuodamos miesto ir kaimo teritorijas. ETT patvirtino, kad Paslaugų direktyva leidžia tinkamai atsižvelgti į viešosios politikos tikslus ir kad valstybėms narėms suteikiama teisė spręsti dėl teisėtų viešosios politikos tikslų įgyvendinimo būdų. Tačiau, kad užtikrintų atitiktį Paslaugų direktyvai šiuo atžvilgiu, valstybės narės turi užtikrinti, kad su mažmeninės prekybos įmonių įsteigimu susiję teisės aktų reikalavimai būtų ne tik pagrįsti svarbiais visuomenės interesais, bet ir proporcingi.

Proporcingumas yra svarbi bendrosios rinkos laisvių ypatybė. Proporcingumas itin svarbus mažmeninėje prekyboje. Paslaugų direktyvoje reikalaujama, kad mažmenininkams nebūtų taikomi neproporcingi apribojimai. Tai pasakytina apie keletą Paslaugų direktyvoje aiškiai nurodytų reikalavimų, įskaitant teritorinius apribojimus. Pavyzdžiu galėtų būti labai detalūs teritoriniai planai, nurodant parduodamų prekių rūšis. Sprendime Visser ETT priminė valstybių narių pareigą pagal Paslaugų direktyvą keisti savo įstatymus ir praktiką siekiant patikrinti mažmeninės prekybos įmonių įsteigimui taikomų teritorinių apribojimų proporcingumą.

Apskritai paslaugų sektoriuje Komisija pasiūlė priimti direktyvą dėl proporcingumo patikros reglamentuojamų profesijų srityje. Panašiai ir Komisijos pasiūlyme dėl pranešimo procedūros taikant tam tikrus apribojimus pagal Paslaugų direktyvą reikalaujama struktūrinio ir vieningo požiūrio į proporcingumą.

Nustatydamos dydžio ribas valstybės narės dažnai taiko skirtingas taisykles mažmeninės prekybos įmonių įsteigimo projektams, priklausomai nuo planuojamos mažmeninės prekybos parduotuvės dydžio. Tai gali lemti dirbtinį mažmeninės prekybos kraštovaizdžio formavimą, nes tai turi įtakos veikiančių parduotuvių formoms ir dydžiams , o galiausiai daro poveikį našumui.