[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.11.30 KOM(2010) 713 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EKONOMIKOS IR FINANSŲ KOMITETUI dėl Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonės KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EKONOMIKOS IR FINANSŲ KOMITETUI dėl Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonės ĮVADAS 2010 m. gegužės mėn. Europos Sąjunga ir euro zonos valstybės narės, siekdamos užtikrinti ES finansinį stabilumą kilus didelei įtampai euro zonos valstybės skolos vertybinių popierių rinkose, sukūrė Europos stabilizavimo priemonę, kurią sudaro Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė ir Europos finansinio stabilumo fondas. Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė (toliau – EFPSP) sukurta 2010 m. gegužės 11 d. Tarybos reglamentu (ES) Nr. 407/2010[1] ir yra svarbi Europos sistemos, skirtos dabartinėmis išskirtinėmis aplinkybėmis kilusioms problemoms spręsti, dalis. Pagal reglamento 9 straipsnio 1 dalį per šešis mėnesius nuo reglamento įsigaliojimo dienos ir prireikus vėliau kas šešis mėnesius Komisija pateikia Ekonomikos ir finansų komitetui bei Tarybai ataskaitą dėl reglamento įgyvendinimo ir ypatingų aplinkybių, pateisinusių reglamento priėmimą, tolesnio buvimo. Šiuo tikslu Komisija priima šį komunikatą. Reglamento 9 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad prireikus prie ataskaitos pridedamas pasiūlymas dėl reglamento keitimo, kuriuo siekiama peržiūrėti finansinės pagalbos teikimo galimybę, nedarant poveikio jau priimtų sprendimų galiojimui. Tačiau Komisija mano, kad dabartinėmis aplinkybėmis ir atsižvelgiant į naujausius pokyčius reglamento keisti nereikia. 1 langelis. EFPSP veikimas ES-27 skirtos EFPSP pagrindiniai principai iš esmės atitinka esamo Mokėjimų balanso reglamento[2], skirto euro zonai nepriklausančioms valstybėms narėms, principus. Kai priemonė pradedama naudoti, Komisija gali Sąjungos vardu skolintis finansų rinkose su netiesiogine ES biudžeto garantija. Tuomet Komisija perskolina lėšas paramą gaunančiai valstybei narei. Taikant tokią skolinimo tvarką Sąjunga neturi skolos aptarnavimo išlaidų. Visas palūkanas ir pagrindinę paskolos sumą per Komisiją grąžina paramą gaunanti valstybė narė. Teikiama ES biudžeto garantija, kad tuo atveju, jei paskolos gavėjas neįvykdytų įsipareigojimų, obligacijos bus išpirktos panaudojant lėšas iš įrašu „p. m.“ pažymėtos eilutės. EFPSP yra platesnės apsaugos sistemos dalis. Be EFPSP, euro zonos valstybės narės turi galimybę naudotis Europos finansinio stabilumo fondu (EFSF), t. y. euro zonos valstybių narių garantuotomis lėšomis, ir Tarptautinio valiutos fondo finansavimu. Euro zonai nepriklausančioms valstybėms narėms pagalba gali būti teikiama pagal Mokėjimų balanso reglamentą. EFPSP ir EFSF gali būti pradedami naudoti tik po to, kai atitinkama valstybė narė pateikia finansinės pagalbos prašymą ir su Komisija (bendradarbiaujant su ECB) susitariama dėl makroekonominio koregavimo programos, į kurią įtraukiamos griežtos sąlygos. | 1. REGLAMENTO ĮGYVENDINIMAS Priėmus Reglamentą (ES) Nr. 407/2010, Europos Sąjunga ėmėsi būtinų veiksmų siekdama sudaryti sąlygas greitai ir sklandžiai naudoti EFPSP. Šie veiksmai yra:i) būtini biudžeto koregavimai ir ii) Komisijos gebėjimo gauti lėšų finansų rinkose didinimas. Veiksmai, susiję su ES biudžetu Veiksmai, susiję su ES biudžetu: i) sukurta biudžeto eilutė garantijai, kurią ES suteikia Sąjungos paskoloms, skirtoms finansinei pagalbai pagal EFPSP, ir ii) peržiūrėtas galimos maržos pagal nustatytą nuosavų išteklių viršutinę ribą įvertis. Biudžeto eilutės sukūrimas Siekiant padengti ES biudžeto garantijas, teikiamas galimoms finansinės pagalbos operacijoms pagal EFPSP, sukurta tinkama biudžeto struktūra[3] [4]. Įprastomis aplinkybėmis teikiant finansinę pagalbą pagal EFPSP nereikėtų jokių biudžeto išlaidų (dėl jos kompensacinio pobūdžio). Išlaidų galėtų atsirasti tik tuo atveju, jei paramą gaunanti valstybė narė neįvykdytų savo įsipareigojimų, o tai labai mažai tikėtina. Kuriant struktūrą numatyta nauja biudžeto eilutė (01 04 01 03) garantijai, kurią ES suteikia Sąjungos paskoloms, skirtoms finansinei pagalbai pagal EFPSP. Ta biudžeto eilutė pažymėta įrašu „p. m.“. Komisija užtikrins, kad teisiniai įsipareigojimai obligacijų turėtojams būtų įgyvendinti laiku, ir, jei reikia, pasiūlytų šioje biudžeto eilutėje numatyti reikiamus asignavimus[5]. Taip pat sukurta nauja atitinkama biudžeto eilutė (802) pajamų dalyje, kad būtų galima padengti bet kokias galimas kompensacijas po pirminio įsipareigojimų neįvykdymo ar bet kokias kitas įplaukas, atsirandančias dėl ES suteiktos garantijos. Galimos maržos įverčio peržiūra Pagal Reglamentą (ES) Nr. 407/2010 paskolų arba kredito linijų mokėtinos sumos dydis neviršija galimos maržos pagal nustatytą nuosavų išteklių viršutinę ribą. Pagal sprendimą dėl nuosavų išteklių valstybių narių nuosavų išteklių mokėjimai į ES biudžetą negali viršyti 1,23 % ES bendrųjų nacionalinių pajamų (BNP). Siekiant visiškai užtikrinti, kad Komisija galėtų gauti papildomų nuosavų išteklių iš valstybių narių tuo atveju, jei neįvykdomi su garantuotu mokėjimu susiję įsipareigojimai, bendra i) daugiametės finansinės programos viršutinės mokėjimų asignavimų ribos (arba metiniame biudžete patvirtintų mokėjimų asignavimų, jei jau žinoma) ir ii) visų mokėtinų garantuotų kompensacijų (pagrindinė suma ir palūkanos) suma turi neviršyti 1,23 % ES BNP bet kuriais biudžetiniais metais. Priimant reglamentą buvo apskaičiuota, kad, rūpestingai valdant grąžinimo grafikus, be 35 mlrd. EUR, kuriuos ir toliau galima naudoti pagal mokėjimų balanso priemonę[6], EFPSP galėtų būti skirta iki 60 mlrd. EUR suma neviršijant viršutinės nuosavų išteklių ribos. Galima marža pagal nustatytą nuosavų išteklių viršutinę ribą neseniai iš naujo įvertinta remiantis naujausiais makroekonominiais duomenimis. Nėra priežasties keisti pradinio vertinimo, kurį atliekant padaryta išvada, kad, rūpestingai valdant grąžinimo grafikus, tiek EFPSP, tiek mokėjimų balanso priemonės išlaidas galima visiškai padengti neviršijant viršutinės nuosavų išteklių ribos. Veiksmai, susiję su Komisijos gebėjimu gauti lėšų Veiksmai, susiję su Komisijos gebėjimu gauti lėšų, yra tokie: i) eurais išreikštų vidutinės trukmės skolos vertybinių popierių programos (angl. Euro Medium Term Note Programme, EMTN ) peržiūra ir ii) Komisijos didžiausio galimo investicinio reitingo patvirtinimas. Peržiūrėta EMTN programa Europos Sąjunga ir Euratomas leidžia skolos vertybinius popierius pagal EMTN programą siekdami finansuoti: i) mokėjimų balanso paskolas; ii) makrofinansinę pagalbą trečiosioms šalims pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 212 ir 213 straipsnius ir iii) Euratomo paskolas branduolinių elektrinių saugai didinti. Numatant, kad nustačius EFPSP ES skolinimosi veikla gali suaktyvėti, atitinkamai iš dalies pakeistas programos emisijos prospektas, o programos suma padidinta 60 mlrd. EUR iki iš viso 80 mlrd. EUR. Jei reikia, EMTN programos sumą galima skubiai dar padidinti iki 110 mlrd. EUR. Patvirtintas ES AAA reitingas Sukūrus EFPSP, pagrindinės kredito reitingų agentūros patvirtino ES ir Euratomo leidžiamų skolos vertybinių popierių AAA reitingą ir tuo pačiu šį reitingą suteikė EMTN programai, kurios suma padidinta[7]. Tai, kad patvirtintas ES AAA reitingas, lėmė daug svarbių veiksnių. Pirma, ES besąlygiškai įsipareigojusi vykdyti teisinius įsipareigojimus savo skolintojams. Antra, Europos Komisija, siekdama užtikrinti, kad bet kuriuo metu visoms privalomoms išlaidoms, įskaitant skolos aptarnavimą, padengti būtų skiriama pakankamai biudžeto pajamų, turi teisę naudotis valstybių narių ištekliais. Galiausiai, valstybės narės teisiškai įpareigotos subalansuoti ES biudžetą, įskaitant skolos aptarnavimą. Skolos valdymo praktika, kuria vadovaujasi ES, lemia tokį skolos (pagrindinės sumos ir palūkanų mokėjimų) aptarnavimo profilį, kad neviršijama fiskalinė marža, atsiradusi dėl viršutinės nuosavų išteklių ribos ir metinių biudžeto mokėjimų skirtumo. ES perspektyva stabili, ir tai rodo lūkesčius, kad pagrindiniai veiksniai, kuriais pagrįsti reitingai, iš esmės nesikeis. Pagrindinių kredito reitingų agentūrų nuomone, numatoma, kad tvirta valstybių narių parama ir esami skolos aptarnavimo apsaugos sluoksniai ir toliau lems labai aukštus ES kredito reitingus. 2. TOLESNĮ EFPSP TAIKYMĄ PATEISINANČIŲ APLINKYBIŲ VERTINIMAS Finansų krizė turėjo didelį poveikį valstybių narių viešiesiems finansams dėl finansinės paramos priemonių finansų sektoriui, diskrecinės fiskalinės politikos reaguojant į krizę ir automatinių stabilizatorių veikimo. Dėl bendro šių veiksnių poveikio labai padidėjo valdžios sektoriaus biudžeto deficitas ir atitinkamai išaugo valstybės skolos ir BVP santykis. Nors dabar valstybės narės, vykdydamos įsipareigojimus pagal Stabilumo ir augimo paktą, uoliai dirba siekdamos konsoliduoti viešuosius finansus, nuo 2009 m. vidurio euro zonos valstybės obligacijų rinkose atsirado didelė įtampa, kaip rodo didelis pelningumo ir kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių premijų skirtumas, visų pirma periferinėse valstybėse narėse. Nepaisant tam tikrų teigiamų pokyčių per kelias savaites po paskelbimo apie EFPSP ir EFSF, rugpjūčio viduryje rinkos sąlygos vėl pablogėjo, o periferinių valstybių narių pelningumas ir kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių premijos grįžo į 2010 m. gegužės mėn. užregistruotą lygį. Euro zonos valstybės obligacijų leidimo sąlygos lieka įtemptos, todėl galima daryti išvadą, kad rinkos aplinkybės, kuriomis pateisinama EFPSP, tebeegzistuoja. Dideli valstybių narių finansavimo poreikiai Dėl finansų krizės padidėjęs skolinimasis rodo didesnius valdžios sektoriaus finansavimo poreikius – dauguma iš jų patenkinti trumpalaikių vertybinių popierių emisijomis. Todėl žvelgiant į ateitį akivaizdu, kad ES vyriausybėms kelerius ateinančius metus ir toliau kils didelių finansavimo iššūkių. Lapkričio 21 d. Airija paprašė Europos Sąjungos ir euro zonos valstybių narių finansinės pagalbos. Pagal bendrą ES ir TVF programą finansinė pagalba Airijai bus finansuojama iš EFPSP ir EFSF lėšų, kurias papildys dvišalės paskolos, dėl kurių derėsis ES valstybės narės. 1 schema. Euro zonos vyriausybių refinansavimo poreikiai (mlrd. EUR 2010 m. rugsėjo mėn.) [pic] Šaltinis – Bloomberg, EK skaičiavimai | 2010 m. daugumos euro zonos valstybių narių valdžios sektoriaus deficitas labai padidėjo, todėl išleista gerokai daugiau vyriausybės obligacijų eurais ir toliau didėjo valdžios sektoriaus skola. Taip iš esmės padidėjus valstybės obligacijų pasiūlai, kai kuriems mažesniems emitentams patekti į rinką tapo dar sunkiau. Tai taip pat reiškia, kad ateityje išliks refinansavimo rizika. Sumos, kurias 2011 m. reikės gauti rinkoje, iš esmės yra tokios pat, kaip ir 2010 m., ir išliks bent tokios pat didelės dar kelerius metus. 1 schemoje parodytos rugsėjo mėn. pabaigoje neišpirktų euro zonos vyriausybės obligacijų, kurių terminas baigiasi per kitus 20 metų, sumos. Šioje situacijoje daug valstybių narių priėmė fiskalinio konsolidavimo priemones, kurias planuojama įgyvendinti per kelerius ateinančius metus, siekiant išvengti tolesnio valdžios sektoriaus skolos ir jos aptarnavimo išlaidų didėjimo arba jį sulėtinti. Tačiau daugelio valstybių narių refinansavimo poreikiai greičiausiai išliks dideli, turint omenyje, kad konsolidavimo priemonių poveikis pasireiškia pamažu. Vertybinių popierių leidimo sąlygos dar nėra normalios 2 schema. Euro zonos 10 metų vyriausybės obligacijų pelningumo skirtumai, palyginti su Vokietijos Bund [pic] Šaltinis – Bloomberg, EK skaičiavimai | Dėl įtampos euro zonos valstybės obligacijų rinkoje kai kurių valstybių narių vyriausybės obligacijų pelningumo skirtumai pasiekė rekordinį lygį. 2010 m. gegužės mėn. pelningumo skirtumai, palyginti su Vokietijos Bund , buvo nuo 25 iki 965 bazinių punktų – tai precedento neturintis skirtumo lygis nuo pat euro įvedimo. Paskelbus apie EFPSP ir EFSF sukūrimą, pelningumo skirtumai laikinai sumažėjo, bet po to vėl padidėjo (žr. 2 schemą). Be to, kad toliau naudojamos pinigų politikos operacijos, pavyzdžiui, taikoma padengtų obligacijų pirkimo programa (POPP) ir didesnės kreditų teikimo paramos priemonės, kilusi įtampa euro zonos valstybės obligacijų rinkose paskatino ECB 2010 m. gegužės mėn. sukurti vertybinių popierių rinkų programą (VPRP)[8], „kad užtikrintų nefunkcionuojančių rinkos segmentų gylį ir likvidumą“ ir kad atkurtų „tinkamą pinigų politikos poveikio mechanizmą“. Po to ECB vykdė intervenciją euro zonos valstybės ir privačių skolos vertybinių popierių rinkoje, pirkdamas konkrečių valstybių narių vyriausybės obligacijas (žr. 3 schemą). Šių obligacijų pirkimo poveikis neutralizuojamas vykdant likvidumo mažinimo operacijas, kad pinigų politikos kryptis nebūtų paveikta. 3 schema. 2010 m. pirkimai (mlrd. EUR) pagal ECB padengtų obligacijų pirkimo programą (POPP) ir vertybinių popierių rinkos programą (VPRP) [pic] Šaltinis – ECB, EK skaičiavimai | Iki 2010 m. lapkričio 8 d. ECB pagal VPRP nupirko maždaug 64,2 mlrd. EUR vertės euro zonos vyriausybės obligacijų. (Informacija apie nupirktas obligacijas pagal rūšį ir (arba) šalį viešai neskelbiama.) ECB laikui bėgant mažino intervencijų mastą, pavyzdžiui, liepos–rugsėjo mėn. obligacijų nepirkta visai arba pirkta mažai. Siekdamas sumažinti vėl padidėjusius svyravimus obligacijų rinkose, neseniai ECB kuriam laikui suaktyvino vyriausybės obligacijų pirkimo veiklą, t. y. nupirko maždaug 2 mlrd. EUR vertės obligacijų per savaitę, kuri baigiasi spalio 1 d., ir dar 711 mln. EUR vertės obligacijų per savaitę, kuri baigiasi lapkričio 5 d. Konkurencija siekiant gauti finansavimą rinkoje greičiausiai ir toliau bus didelė. Didėjant valstybių narių vyriausybių refinansavimo poreikiams kelerius ateinančius metus kartu panašiai didės ir bankų sektoriaus refinansavimo poreikiai, todėl tikėtina, kad konkurencija siekiant gauti finansavimą rinkoje bus intensyvi. Iki 2012 m. pabaigos bus juntamas didelis su refinansavimo poreikiais susijęs spaudimas, atsižvelgiant į tai, kad per kitus 24 mėnesius reikės finansuoti maždaug 1,8 trln. EUR ES bankų skolos. Šį spaudimą artimiausiu laikotarpiu galima iš dalies paaiškinti palankiomis trumpalaikės skolos palūkanų normų sąlygomis ir reikšmingu bankų obligacijų, įskaitant tas, kurioms suteiktos vyriausybės garantijos, refinansavimu[9] (žr. 4, 5 ir 6 schemas). Papildomas veiksnys galėtų būti finansavimo poreikių padidėjimas dėl tęsiamų kapitalo atkūrimo pastangų. 4 schema. ES bankų obligacijų terminų profiliai | 5 schema. ES bankų skola, kurios grąžinimo terminas artėja, procentais, | (mlrd. EUR 12 mėn. laikotarpiais nuo 2010 m. liepos 1 d.) | palyginti su visa negrąžinta suma (nuo 2010 m. liepos 1 d.) | [pic] | Šaltinis – TVF; EK tarnybų skaičiavimai | Šaltinis – TVF; EK tarnybų skaičiavimai | Iš Komisijos skaičiavimų matyti, kad didžiausios dalies valstybės garantuotos banko skolos grąžinimo terminai sueis nuo 2011 m. ketvirtojo ketvirčio iki 2012 m. antrojo ketvirčio. Palyginus 5 ir 6 schemas matyti, kad tarp paprastos ir garantuotos banko skolos grąžinimo terminų profilių egzistuoja glaudi koreliacija, taip pat išryškėja laikotarpiai, kuriais kelis ateinančius mėnesius ir metus kils daugiausia sunkumų. 6 schema. ES bankų išleistų skolos vertybinių popierių, kuriems suteikta vyriausybės garantija, terminų profilis Sumos (mlrd. EUR) | Obligacijų skaičius | [pic] | [pic] | Pastaba. Laikoma, kad visų obligacijų galiojimo laikas baigiasi suėjus terminui. Į tarpinį išsimokamąjį grąžinimą neatsižvelgiama. Šaltinis – Bloomberg; Komisijos tarnybų skaičiavimai. | Tuo pat metu padidėjus susirūpinimui dėl valstybės nemokumo rizikos, daugiau dėmesio skirta kokybei, todėl gali mažėti valstybių, kurių rizika labai didelė, obligacijų paklausa. Dėl to gali atsirasti konkurencija tarp didelės nemokumo rizikos valstybių skolos vertybinių popierių ir AAA reitingą turinčių bankų valstybės garantuotų skolos vertybinių popierių, kol galioja garantijos[10]. Nors dabar taikomų garantijų schemų galiojimo laikas baigiasi 2010 m. gruodžio 31 d.[11], Komisija galėtų jį pratęsti iki 2011 m. birželio mėn. pabaigos (tam tikrų schemų galiojimo laikas jau pratęstas), o prireikus galbūt ir ilgiau. Tikėtina, kad visą šį laiką išliks didelė konkurencija ne tik dėl kokybės, bet ir dėl kiekio. Konkurencija bus ypač didelė iki 2012 m. pabaigos ir 2014 m., nes tuo metu sueina abiejų rūšių 1–3 metų (didžioji dalis) ir 5 metų skolos vertybinių popierių terminai. IŠVADA Atsižvelgiant į padėtį rinkoje, apsaugos sistemą būtina išlaikyti Šiame komunikate aprašomi kai kurie svarbiausi valstybių narių vyriausybėms kylantys iššūkiai finansuojant savo biudžeto deficitą, susidariusį dėl finansų krizės ir vėliau susidariusios įtampos valstybės skolos vertybinių popierių rinkoje. Atsižvelgiant į poreikį turėti politikos priemonę, kurią naudojant būtų galima padėti užtikrinti ES finansinį stabilumą sumažinant nerimą rinkoje dėl ES gebėjimo įveikti didelę krizę valstybės skolos vertybinių popierių rinkoje, sukurta Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė. Didelio užmojo fiskalinės reformos, Graikijos atveju įgyvendintos pagal makroekonominio koregavimo programą gavus išorės finansinę pagalbą, padėjo suvaldyti didžiausią sumaištį, kokia kada nors buvo kilusi rinkoje. Nepaisant to, valstybių nemokumo rizika tebėra didelė, nes rinkose ir toliau daugiausia dėmesio skiriama viešųjų finansų tvarumui. Kai kurių vyriausybių galimybės gauti finansavimą rinkoje yra ribotos, o skolinimosi kaina išaugo. Šiomis aplinkybėmis atrodo, kad per pastaruosius mėnesius pasikeitė investuotojų situacijos vertinimas, ir numatoma, kad įtampa valstybės skolos vertybinių popierių rinkose išliks ilgiau. Pasikeitę investuotojų lūkesčiai atspindi ne tik kai kuriose valstybėse narėse būtino biudžeto koregavimo mastą, bet ir palyginti laipsniško ekonomikos atsigavimo ir ilgalaikio bankų sektoriaus pažeidžiamumo perspektyvą. Nacionalinės ir viršnacionalinės finansinės paramos priemonės – įskaitant EFPSP ir EFSF – sukurtos siekiant išvengti neigiamos įtakos plitimo ir užtikrinti būtiną gynybos liniją. Tačiau šios priemonės laikinos, jas būtina derinti su tolesniais politikos veiksmais, kad būtų atkurtas finansų sistemos atsparumas ir rinka vėl veiktų įprastai. Šiuo metu susidariusios išskirtinės aplinkybės pateisina poreikį ne tik sukurti tokius mechanizmus, bet ir juos toliau taikyti – tai patvirtina neseniai pateiktas Airijos prašymas suteikti paramą pagal EFPSP. Per anksti ar per greitai panaikinus šias paramos priemones rizikuojama sukelti audringą reakciją rinkoje ir vėl pakurstyti krizę valstybės skolos vertybinių popierių rinkoje. Atsižvelgdama į šią situaciją Komisija daro išvadą, kad išskirtiniai įvykiai ir aplinkybės, dėl kurių priimtas Reglamentas (ES) Nr. 407/2010, kuriuo nustatoma Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė, tęsiasi, todėl priemonė turėtų būti taikoma toliau. [1] 2010 m. gegužės 11 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 407/2010, kuriuo nustatoma Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė, OL L 118, 2010 5 12, p. 1. [2] 2002 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 332/2002 dėl priemonės, teikiančios vidutinės trukmės finansinę pagalbą valstybių narių mokėjimų balansams, sukūrimo, OL L 53, 2002 2 23, p. 1. [3] 2010 m. rugsėjo 22 d. biudžeto valdymo institucija priėmė 2010 m. taisomąjį biudžetą Nr. 5, kuriame numatyta sukurti Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonei skirtą biudžeto struktūrą. 2010 m. spalio 11 d. biudžeto valdymo institucijai pateiktas Komisijos taisomojo rašto Nr. 2/2011 projektas, kuriuo tie pakeitimai įtraukti ir į 2011 m. biudžeto projektą. [4] Panaši struktūra jau egzistuoja taikant euro zonai nepriklausančioms valstybėms narėms skirtą mokėjimų balanso priemonę. [5] Įsipareigojimų neįvykdymo atveju Komisija pirmiausia surinktų skolai aptarnauti būtiną sumą pasinaudodama savo pinigų likučiais, o jei jų nepakaktų – gautų papildomų grynųjų pinigų išteklių iš valstybių narių pagal 2000 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000, įgyvendinančio Sprendimą 2007/436/EB, Euratomas dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos, 12 straipsnį. Antruoju etapu Komisija pasiūlytų pinigų avansą įtraukti į biudžetą. [6] Pagal Mokėjimų balanso reglamentą 15 mlrd. EUR jau skirta Latvijai, Vengrijai ir Rumunijai, kaip išorinė finansinė pagalba. [7] Žr., pvz., 2010 m. birželio 30 d. Standard & Poor's pranešimą. [8] Gegužės 14 d. Europos centrinio banko sprendimas, nustatantis vertybinių popierių rinkų programą (ECB/2010/5) (2010/281/ES). [9] Bendras sukauptas po krizės bankų išleistų obligacijų skaičius reiškia, kad maždaug 50 % šiuo metu neišpirktų obligacijų terminas sueis per kitus trejus metus. [10] Maždaug 86 % beveik 600 mlrd. EUR vertės valstybės garantuotų bankų skolos vertybinių popierių, išleistų nuo 2008 m. spalio mėn. iki 2009 m. gruodžio mėn., turi AAA reitingą; didelės jų dalies terminas baigiasi 2012 m. [11] Tai reikštų, kad refinansavimo arba naujos emisijos atveju tokios skolos finansinės priemonės turėtų pačių bankų, o ne garantiją suteikusios valstybės reitingą.