KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI

Tarpinė Tarybos direktyvos 2011/85/ES dėl reikalavimų valstybių narių biudžeto sistemoms įgyvendinimo pažangos ataskaita

1. Įžanga

Tarybos direktyva 2011/85/ES dėl reikalavimų valstybių narių biudžeto sistemoms[1] įsigaliojo 2011 m. gruodžio mėn. Tai svarbi teisės aktų rinkinio, kuriuo siekiama stiprinti ekonomikos valdymą (dar vadinamo šešių dokumentų rinkiniu), dalis. Šia direktyva Europos Sąjungai pirmą kartą suteikta galimybė nustatyti biudžeto sistemoms taikomus būtiniausius reikalavimus, siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir sustiprinant pagal Europos semestrą pateiktų konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų poveikį. Daugeliui valstybių narių būtina imtis konsolidavimo, todėl dabar itin daug dėmesio skiriama rezultatams. Atsižvelgiant į šias aplinkybes, pastangos stiprinti nacionalines biudžeto sistemas glaudžiai susijusios su fiskalinio konsolidavimo politika, nes abiem atvejais siekiama tvariai pagerinti fiskalinių rezultatų kokybę.

Kaip nurodyta direktyvoje, biudžeto sistema – susitarimų, procedūrų, taisyklių ir institucijų, kuriais paremta vykdoma valdžios sektoriaus biudžeto politika, rinkinys, visų pirma: i) biudžeto apskaitos ir statistinės atskaitomybės sistemos; ii) taisyklės ir procedūros, kuriomis reglamentuojamas biudžeto planavimui skirtų prognozių rengimas; iii) valstybei narei būdingos skaitinės fiskalinės taisyklės; iv) vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemos; v) mechanizmai ir taisyklės, kuriais reglamentuojami valdžios sektoriaus subsektorių valdžios institucijų fiskaliniai santykiai. Direktyvoje pagal kiekvieną antraštę nurodomi tam tikri pagrindiniai standartai. Šiuos standartus valstybės narės į savo teisę turi perkelti iki 2013 m. gruodžio 31 d. 2011 m. liepos mėn. euro zonos valstybių ir vyriausybių vadovai prisiėmė politinį įsipareigojimą direktyvą į nacionalinę teisę perkelti iki 2012 m. pabaigos[2]. Be to, imtasi tolesnių direktyvos įgyvendinimo veiksmų – patvirtinta tarpvyriausybinė Sutartis dėl stabilumo, koordinavimo ir valdymo ekonominėje ir pinigų sąjungoje (SSKV). 25 valstybės narės įsipareigojo nustatyti vidaus struktūrinio biudžeto balanso taisyklę.

Pagal direktyvos 15 straipsnio 3 dalį Komisija, „remdamasi iš valstybių narių gauta atitinkama informacija, parengia tarpinę pažangos ataskaitą dėl pagrindinių šios direktyvos nuostatų įgyvendinimo, kuri pateikiama Europos Parlamentui ir Tarybai ne vėliau kaip 2012 m. gruodžio 14 d.“. Tuo tikslu 2012 m. gegužės mėn. Komisija pateikė Ekonominės politikos komitetui klausimyną, kuriuo valstybėms narėms suteikta galimybė pranešti apie taikomas priemones, pradėtas reformas ar konkrečius planus. Taigi ši ataskaita pirmiausia pagrįsta valstybių narių pateikta informacija. Dauguma valstybių narių informaciją pateikė 2012 m. rugsėjo mėn.[3] Todėl informacija atspindi padėtį jos pateikimo metu. Išsami informacija apie valstybes pateikiama pridedamame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente (SWD(2012) 433).

Tarpinės pažangos ataskaitos tikslas – informuoti Tarybą, Europos Parlamentą ir visuomenę apie pažangą, padarytą perkeliant direktyvą į nacionalinę teisę. Todėl ši ataskaita neturėtų būti laikoma išsamiu nacionalinių nuostatų atitikties direktyvai vertinimu; toks vertinimas pagal ES teisę bus atliekamas pasibaigus perkėlimo terminui. Siekiant pateikti tinkamą apžvalgą, šios ataskaitos 2 skyrius suskirstytas į penkis poskyrius, atitinkančius pagrindines direktyvos nuostatas, o po jų pateikiama išvada, kuria apibendrinami pagrindiniai rezultatai.

2. Pagrindinių direktyvos nuostatų perkėlimo į nacionalinę teisę pažanga

2.1 Apskaitos, statistikos ir skaidrumo nuostatos (direktyvos II skyrius ir 14 straipsnis)

Patikima fiskalinė politika turėtų būti grindžiama patikima fiskaline atskaitomybe. Laiku pateikiama išsami ir tiksli informacija apie biudžeto vykdymą politikos formuotojams būtina dėl daugelio priežasčių. Pirma, taip užtikrinama, kad teisėkūros institucijų patvirtinti biudžetai būtų teisingai vykdomi. Antra, fiskalinės valdžios institucijos gali beveik tikruoju laiku stebėti bet kokį nukrypimą nuo sutartų fiskalinių perspektyvų. Trečia, atsižvelgiant į ateities perspektyvą, užtikrinama, kad biudžeto planavimas būtų paremtas naujausiais duomenimis, sumažinant vėliau patikslintų fiskalinių duomenų bazės efektą.

Dar neseniai daugelyje valstybių narių fiskaliniai duomenys, kurie turi būti teikiami labai dažnai, buvo pateikiami fragmentiškai. Net jei atskaitomybės reikalavimai buvo tinkamai nustatyti, atskirų valdžios sektoriaus subsektorių duomenys buvo renkami taikant apskaitos taisykles ar statistikos principus, kurie skyrėsi dažnumo, duomenų pateikimo terminų ar statistinių duomenų rengimo metodikos požiūriu. Tokiomis aplinkybėmis neigiami biudžeto pokyčiai pernelyg ilgai buvo nepastebėti, ypač ne centrinės valdžios subjektų atveju. Vienas pirmųjų veiksmų, kurių valstybės narės turėjo imtis pagal ekonominio koregavimo ir augimo programas, – užtikrinti, kad visi valdžios sektoriaus subjektai dažniau rengtų fiskalines ataskaitas[4].

Taigi direktyva suteikia labai svarbią galimybę suvienodinti valdžios sektoriuje taikomą apskaitos tvarką, supaprastinti atskaitomybės procesą ir užtikrinti veiksmingą duomenų teikimą sprendimus priimantiems subjektams ir išorės stebėtojams. Teisės aktuose įtvirtinus dabartinius neoficialius duomenų rinkimo procesus ir naujus statistikos reikalavimus būtų užtikrinta, kad šimtai, o kai kuriais atvejais tūkstančiai, valdžios sektoriaus subjektų būtų tinkamai įtraukti į visapusišką duomenų rinkimo sistemą.

Beveik visos duomenis pateikusios valstybės narės kas mėnesį pateikia pinigų ar kitu apskaitos principu grindžiamus centrinės valdžios įstaigų duomenis (BG, DK, DE, EE, EL, ES, FR, IE, IT, LT, MT, NL, AT, PT, RO, SK, FI, SE, SI ir UK)[5]. Tačiau socialinės apsaugos sistemos subjektų atveju direktyvos reikalavimų dėl fiskalinių duomenų pateikimo laikomasi gerokai prasčiau, o AT, DE ir ES vykdomos regiono valdžios subjektų reformos dar nebaigtos[6]. Vietos lygmeniu, kuriam direktyvoje nustatyti palyginti mažesni reikalavimai (kas ketvirtį skelbti pinigų principu grindžiamus arba lygiaverčius duomenis), tam tikrus duomenis pateikia tik vienuolika valstybių narių (BG, DK, EE, EL, IT, LT, MT, PT, RO, FI ir UK). Todėl daugelyje valstybių narių dar daug reikia nuveikti ne centrinės valdžios subsektoriuose. Tai ypatingai aktualu atsižvelgiant į tai, kad kartais tokiems subsektoriams tenka didelė visų viešųjų išlaidų dalis, ypač labai decentralizuotose valstybėse.

Veiksmų statistikos srityje imasi ne tik valstybės narės, bet ir Komisija. Siekdamas padėti valstybėms narėms praktiškai įgyvendinti direktyvos 3 ir 14 straipsniuose išdėstytas statistiniams duomenims taikomas nuostatas, Eurostatas sudarė darbo grupę direktyvos poveikio fiskalinių duomenų rinkimui ir sklaidai klausimais. Darbo grupė turėtų parengti šablonų rinkinį ir susijusias pastabas, kuriose paaiškintų metodiką, privalomos informacijos aprėptį, atskirų rodiklių skelbimo nacionaliniu lygmeniu periodiškumą ir savalaikiškumą, kad padėtų nacionalinėms statistikos institucijoms vykdyti savo veiklą. Dauguma valstybių narių pareiškė ketinančios į darbo grupės išvadas atsižvelgti įgyvendindamos priemones statistikos srityje.

Be to, direktyvos 16 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad „ne vėliau kaip 2012 m. gruodžio 31 d. Komisija atlieka tarptautinių viešojo sektoriaus apskaitos standartų (TVSAS) tinkamumo valstybėms narėms vertinimą“. Komisijai paskelbus viešas konsultacijas gauta daugiau kaip šešiasdešimt atsakymų. Iki 2012 m. pabaigos planuojamoje paskelbti vertinimo ataskaitoje bus aptarti šie klausimai: kaupiamosios apskaitos svarba ir naudingumas, dabartinis kaupiamosios apskaitos taikymas valstybėse narėse, TVSAS tinkamumo apibendrinimas ir vertinimas, TVSAS ir statistinės apskaitos ryšiai ir skirtumai, galimos naujų apskaitos standartų įgyvendinimo išlaidos ir su valdymu susiję klausimai.

Galiausiai, įgyvendindamas direktyvos 4 straipsnio 7 dalį, 2012 m. vasario 6 d. Eurostatas pirmą kartą paskelbė specialų reguliarų pranešimą spaudai dėl valdžios sektoriaus ketvirčio skolos, kuriame pateikti ES, euro zonos ir atskirų valstybių narių duomenys. Numatyta panaši ketvirčio deficito skelbimo iniciatyva.

2.2 Makroekonominės ir biudžeto prognozės (direktyvos III skyrius)

Fiskalinio planavimo tikslais naudojamos makroekonominės ir biudžeto prognozės jau seniai laikomos metinių biudžetų rengimo proceso silpnąja vieta. Pastebėta, kad kai kurios valstybės narės dėl neobjektyvių biudžeto sąmatų jau ilgą laiką patiria neigiamas pasekmes. Tokiais atvejais vargu ar galėtų būti laikoma, kad neobjektyviomis prielaidomis pagrįsti biudžetai, pateikiami Parlamentui ir visuomenei, atskleidžia tikrą ir teisingą būklę. Todėl direktyvoje ypač daug dėmesio skiriama prognozavimui – šiam klausimui skirtas atskiras skyrius, kuriame iš esmės reikalaujama, kad valstybių narių fiskalinis planavimas būtų grindžiamas realistiškomis makroekonominėmis ir biudžeto prognozėmis, parengtomis naudojantis pačia naujausia informacija.

Nors nustatyti prognozavimo standartus sudėtinga, valstybės narės turėtų stropiai rengti, skelbti ir vertinti savo prognozes. Įgyvendinimo etapu paprastai, be kita ko, derėtų aiškiai apibrėžti prognozavimo procese dalyvaujančių subjektų uždavinius ir atlikti ex post vertinimą. Nors šio vertinimo nebūtina atlikti kasmet, tokia priemonė leistų perspėti fiskalines valdžios institucijas apie esamą paklaidą.

Prognozavimo procese taip pat gali dalyvauti nepriklausomos institucijos ar įstaigos, turinčios funkcinį savarankiškumą, kaip pasiūlyta dviejų dokumentų rinkinio reglamento dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų stebėsenos projekte[7], kuriame išplečiamos ir patikslinamos kai kurios direktyvos nuostatos. Kai dviejų dokumentų rinkinio fiskalinis reglamentas galiausiai bus priimtas, jis gali veiksmingai padėti siekti direktyvos tikslų šioje srityje.

Iš viso trečdalis valstybių narių (BG, DE, DK, EE, PL, RO, SE, SI, SK ir UK) nurodo, kad, siekdamos užtikrinti prognozių skaidrumą ir atskaitomybę, yra nustačiusios struktūrinius procesus, kuriuos vykdo kelios institucijos ar įstaigos. Kitos valstybės narės dar tik rengiasi arba kol kas yra išreiškusios tik neapibrėžtus ketinimus tai atlikti. AT, BG, CY, DE, DK, EL, RO, SE ir UK pranešė rengiančios alternatyvius makroekonominius ir biudžeto scenarijus, kurie yra patikima prevencinė priemonė, leidžianti lengviau atlikti biudžeto pakeitimus biudžeto vykdymo etapu, kai faktiniai parametrai nukrypsta nuo pagrindinio scenarijaus. Nedaug valstybių narių nurodė, kad savo prognozes lygina (arba ketina lyginti) su Europos Komisijos prognozėmis (BG, CY, DE, EE, EL[8], FR, RO ir SI), o kai kurios valstybės narės tam tikromis Komisijos prielaidomis naudojasi rengdamos savo prognozes (EE ir PL). Šiuo metu vos kelios valstybės narės yra pranešusios apie tam tikras priemones, kuriomis ex post vertinama prognozių kokybė, kaip numatyta direktyvos 4 straipsnio 6 dalyje.

2.3 Nacionalinės skaitinės fiskalinės taisyklės (direktyvos IV skyrius)

Direktyvoje reikalaujama, kad valstybės narės nustatytų joms būdingas skaitines fiskalines taisykles, kuriomis būtų skatinama laikytis Sutartyje nustatytų įpareigojimų biudžeto politikos srityje (5–7 straipsniai). Nors tokios taisyklės direktyvoje nėra tiksliai apibrėžtos, jomis turi būti nustatyti reikalavimai, kad būtų tiksliai apibrėžti siektini rodikliai ir taisyklių taikymo sritis, įdiegta veiksminga ir laiku atliekama nepriklausoma stebėsena, taikomi griežti taisyklių laikymosi užtikrinimo mechanizmai ir nustatytos tik tam tikromis aplinkybėmis taikomos atsakomybę ribojančios išlygos[9].

Tinkamai parengtomis taisyklėmis grindžiamomis sistemomis, žinoma, gerokai pagerinama biudžetinė drausmė. Rengdamos tokias taisykles valstybės narės turi laikytis tam tikrų sąlygų. Visų pirma, nacionalinės fiskalinės taisyklės turi visiškai atitikti ES fiskalinės sistemos principus. Antra, svarbu išvengti dviejų visiškai skirtingų klaidų. Viena vertus, dėl nevisapusiško taisyklių taikymo sumažėtų visos sistemos veiksmingumas, nes sudaromos sąlygos viršyti biudžetą. Kita vertus, dėl perteklinių nacionalinių taisyklių, jei jos nebūtų tinkamai parengtos, gali padidėti tokių taisyklių kolizijos tikimybė, todėl bendras jų poveikis susilpnėtų. Galiausiai tam, kad taisyklės būtų visapusiškai taikomos ir jomis būtų veiksmingai užtikrinama fiskalinė drausmė, reikia reguliariai vertinti, kaip tų taisyklių laikomasi. Veiksminga stebėsena ir ex post vertinimas ypač pateisinami tais atvejais, kai taisyklės sudėtingos arba nustatyta daug nacionalinių taisyklių, kurių sąveiką ne taip paprasta paaiškinti. Stebėsenos institucijų, kurioms suteikta pakankamai įgaliojimų, periodiškai atliekami patikrinimai taip pat būtų palanki galimybė didinti informuotumą apie viešųjų finansų tvarumą ir paskatintų konstruktyvias diskusijas su fiskalinėmis valdžios institucijomis ir visuomene apie bendrus fiskalinius tikslus.

Priimtai direktyvai ir SSKV paskatinus imtis svarbių reformų, kuriomis siekiama nuodugniai peržiūrėti fiskalines taisykles, dvidešimt valstybių narių (AT, BG, CY, CZ, DE, DK, EE, ES, IE, IT, FR, LT, LV, NL, PL, PT, RO, SE, SK ir SI) apie tokias reformas paskelbė arba pranešė, kad jos jau įvykdytos. Apie naujas biudžeto balanso taisykles, įskaitant siūlomus teisės aktus, paskelbė vienuolika valstybių narių (CY, IE, ES, FR, IT, LT, LV, NL, PL, PT ir SI). Be to, penkiose kitose valstybėse narėse (BG, DK, DE, EE ir AT) biudžeto balanso taisyklės yra atnaujinamos, siekiant jas sugriežtinti. Kai kurios biudžeto balanso taisyklės turėtų visiškai įsigalioti tik po pereinamojo laikotarpio, pvz., Vokietijoje (2016 m. federalinės valdžios lygmeniu ir 2020 m. žemių lygmeniu), Austrijoje (2017 m.) ir Ispanijoje (2020 m.) Išlaidų taisyklės nustatytos dešimtyje valstybių narių (AT, CY, DK, EE, ES, IT, LT, LV, PL ir PT), o reformuotos penkiose kitose valstybėse narėse (BG, CZ, RO, SI ir SK). Nacionalinių skolos taisyklių rengimas arba griežtinimas yra naujas reiškinys dvylikoje valstybių narių (AT, BG, CY, CZ, EE, IE, IT, ES, NL, PL, PT ir SK). Be to, valstybėms narėms, kurioms taikoma koregavimo programa, taip pat taikoma daugiametė daugeliu tikslų grindžiama programa, kuria ribojama jų fiskalinė politika; ši programa yra de facto fiskalinė taisyklė, kuriai būdingos griežtesnės stebėsenos ir vykdymo užtikrinimo nuostatos.

Daugelis valstybių narių skelbia, kad naujų arba atnaujintų taisyklių nuostatos atitiks direktyvos reikalavimus. Visų pirma kelios valstybės narės nurodo, kad stebėsenos institucijoms bus pavesta vertinti, kaip įgyvendinamos fiskalinės taisyklės (BG, CY, CZ, DK, DE, EE, IE, IT, LV, PL ir SK). Atsakomybę ribojančios išlygos apibrėžtos BG, CY, CZ, DK, DE, ES, IE, LV, AT, PL ir SK. Fiskalinių taisyklių taikymo sritis išplečiama, kad apimtų kitus valdžios sektoriaus subsektorius, nepriklausančius centrinės valdžios subsektoriui. Vietos ar regiono valdžiai taikomos įvairios fiskalinės taisyklės: biudžeto balanso taisyklės (BG, DE, ES, FR, LT, LU, NL, AT, RO, SE ir SK), skolos taisyklės (BG, CZ, EE, ES, IT, AT, PT, RO ir SK) arba išlaidų taisyklės (BG, ES ir AT). Apskritai atrodo, kad nustatant nacionalines skaitines fiskalines taisykles einama teisinga linkme. Tačiau ilgainiui konkrečios jų nuostatos ir bendras derėjimas turėtų būti įvertinti atsižvelgiant į direktyvos 5 ir 6 straipsnių reikalavimus.

2.4 Vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemos (direktyvos V skyrius)

Pagal direktyvą valstybės narės turi sukurti patikimą, veiksmingą vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemą, kuri leistų taikyti ilgesnį nei vienų metų fiskalinio planavimo laikotarpį, todėl būtų skatinamas nuoseklesnis, veiksmingesnis ir potencialiai platesnio masto politikos formavimas vidutinės trukmės laikotarpiu. Vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistema turi apimti daugiamečius biudžeto tikslus, kartu su visų pagrindinių pajamų ir išlaidų straipsnių projekcijomis, grindžiamomis prielaida, kad politika nesikeis, taip pat paaiškinimus dėl taisomųjų vidutinės trukmės laikotarpio politikos veiksmų siekiant sumažinti skirtumą tarp projekcijų, grindžiamų prielaida, kad politika nesikeis, ir politikos tikslų. Be to, ji turi apimti vertinimą, kaip numatyta politika gali paveikti ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą.

Nors direktyvoje vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemai skirtas atskiras skyrius (9–11 straipsniai), svarbu, kad nacionalinės vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemos parengimas nebūtų svarstomas atskirai. Reikia atidžiai apsvarstyti vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemos rengimo laiką ir jos integravimą į metinį biudžeto ciklą, kad valstybė galėtų ja visapusiškai naudotis kaip strateginiu dokumentu kartu su įprastais metiniais biudžeto dokumentais. Prireikus vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistema turėtų pakeisti dabartinius planavimo dokumentus arba sujungti juos į vieną tiksliai apibrėžtą strateginį dokumentą. Nuoseklumas yra labai svarbus ir turėtų būti vertinamas keletu aspektų. Pirma, vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistema iš tikrųjų turėtų būti tolesnio metinio biudžeto rengimo pagrindas. Antra, kadangi kai kurios valstybės narės yra parengusios privalomas daugiametes fiskalines taisykles, taikant šias fiskalines taisykles gauti duomenys turėtų būti įtraukti į vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemą. Be to, vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemos dokumentas turėtų būti nuoseklus laikui bėgant, jame turėtų būti išsamiai ir skaidriai nurodyti skaitinių duomenų tikslinimai, nepriklausomai nuo to, ar jie atlikti dėl bazės efekto, nukrypimų nuo rezultatų ar diskrecinių pokyčių.

Dvidešimt dvi valstybės narės (BG, CY, CZ, DK, DE, EE, IE, EL, FR, HU, IT, LT, LV, NL, AT, PL, PT, RO, SE, SI, SK ir UK) nurodė, kad yra įdiegusios daugiametes sistemas arba turi konkrečių planų jas sukurti. Beveik visos sistemos yra kintamo pobūdžio ir nuolat atnaujinamos bent kartą per metus, įtraukiant kitus metus. Tačiau NL sistema atnaujinama tik siekiant atsižvelgti į kainų pokyčius įstatymų leidėjo kadencijos metu, o FR sistema atnaujinama kas dveji metai. SI vykdo dvejų metų biudžetą, kuris kasmet tikslinamas, ir kartu taiko trejų metų išlaidų sistemą. Daugiametės sistemos, apie kurias pranešta, apima trejus (BG, CY, FR, IT, LT, LV, HU, RO, SE ir SK), ketverius (CZ, DK, EE, EL, NL, PL, AT, PT ir SI) arba penkerius metus (DE, UK). Kai kuriose valstybėse narėse priimtos teisinės nuostatos, kuriomis užtikrinamas nacionalinių daugiamečių sistemų ir atitinkamų metinių biudžeto procesų derėjimas (BG, CZ, EE, LV, PL ir SK). Daugiametės sistemos taip pat gali būti naudojamos kaip priemonė viršutinėms išlaidų riboms ar paskirčiai nustatyti (CZ, DK, EE, EL, FR, LT, LV, NL, AT, PT, SE ir SI), tačiau kai nurodomi tik išlaidų vidutinės trukmės pokyčiai, tokia sistema negali būti laikoma vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistema, kaip apibrėžta direktyvoje. Galiausiai, tik kelios valstybės narės nurodė, kad daugiametės projekcijos grindžiamos prielaida, kad politika nesikeis, nors būtina nustatyti pagrindinį scenarijų, kartu su politikos priemonėmis, siekiant užtikrinti, kad būtų pasiekti politikos tikslai ar vertės, nustatytos dabartinėmis fiskalinėmis taisyklėmis.

2.5 Visų valdžios sektoriaus subsektorių koordinavimo mechanizmai (direktyvos 12 ir 13 straipsniai)

12 straipsnyje nustatyta, kad direktyvoje numatytos priemonės turi būti nuosekliai ir visapusiškai taikomos visuose valdžios sektoriaus subsektoriuose. Tai rodo, kad pirmosios pastangos gerinti biudžeto sistemas buvo susijusios tik su centrinės valdžios lygmeniu. Priėmus direktyvą sudarytos sąlygos smarkiai išplėsti apskaitos, statistikos, prognozavimo ir fiskalinių taisyklių principų taikymo sritį, pradedant juos taikyti socialinės apsaugos fondams ir vietos valdžiai, kuriems kartu tenka didelė visų išlaidų dalis. Siekiant užtikrinti gerą administravimą, direktyvos 13 straipsnyje taip pat pabrėžiama, kad svarbu aiškiai apibrėžti atskirų valdžios lygmenų atsakomybę biudžeto srityje, ir nustatytas principas, kad „valstybės narės sukuria tinkamus atskirų valdžios sektoriaus subsektorių koordinavimo mechanizmus, siekdamos užtikrinti, kad vykdant fiskalinį planavimą, rengiant valstybei narei būdingas skaitines fiskalines taisykles, rengiant biudžeto prognozes ir diegiant daugiametį planavimą visų pirma pagal daugiametę biudžeto sistemą, būtų užtikrinta visapusiška ir nuosekli visų valdžios sektoriaus subsektorių aprėptis“.

Atitinkamai nacionalinėmis nuostatomis turėtų būti užtikrinta, kad apribojimų, susijusių su valdžios sektoriui nustatytais fiskaliniais tikslais, būtų tinkamai laikomasi visais valdžios lygmenimis. Tokios išsamios nuostatos gali būti būdingos tik konkrečiai šaliai, atsižvelgiant į kartais sudėtingų horizontaliojo ir vertikaliojo perskirstymo (tarp skirtingų administracijos lygmenų arba tuo pačiu lygmeniu) sistemų ypatumus. Nors tuo tikslu būtinos aiškios taisyklės ir procedūros, kurių vykdymas būtų veiksmingai užtikrintas, geriausia būtų, jei kartu su tokiomis priemonėmis būtų numatyti forumai, kur valdžios institucijų atstovai turėtų galimybę keistis nuomonėmis ir strateginiu lygmeniu dalyvauti per visą metinį biudžeto ciklą, prieš kiekvienam valdžios lygmeniui parengiant metinį biudžetą vadovaujantis savo procedūrinėmis taisyklėmis.

Valstybės narės ne tik nurodė, kad fiskalinės taisyklės nustatytos (arba pradėtos taikyti) subnacionalinei valdžiai, bet ir pranešė apie įvairias koordinavimo priemones, taikomas įvairiais metinio biudžeto proceso etapais. BG rengiant vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemą konsultuojamasi su savivaldybėmis. Tokių konsultacijų protokolais naudojamasi, kai Ministrų Taryba svarsto Valstybės biudžeto įstatymo projektą. DK reikia glaudžiau susieti sutartus tikslus ir centrinės valdžios dotacijas savivaldybėms. DE instituciją, kuriai pavesta stebėti, kaip laikomasi biudžeto balanso taisyklės, t. y. Stabilumo tarybą, sudaro federalinės valdžios ir atskirų žemių atstovai. Ilgalaikė bendro bendrų mokesčių pajamų prognozavimo praktika komitete taip pat yra tam tikra vidinio koordinavimo forma. ES naujame pagrindiniame įstatyme nustatytos viršutinės skolos ribos, išskaidytos pagal valdžios lygmenis, taip pat taisomosios procedūros, taikytinos subnacionalinei valdžiai. Tokio tipo vidaus stabilumo paktas taikomas ir AT, kur deficito tikslai taip pat nustatyti pagal kiekvieną lygmenį, o skirtingų valdžios lygmenų ginčams spręsti numatyta taikinimo institucija. NL įstatymo dėl viešųjų finansų tvarumo projektu siekiama teisiškai įtvirtinti vietos valdžios prievolę tinkamai prisidėti siekiant vidutinės trukmės laikotarpio tikslo. Nepasiekus bendrųjų tikslų visiems atsakingiems valdžios lygmenims gali būti skiriamos baudos. RO Valstybės finansų ministerija duoda nurodymus vietos valdžios institucijoms, kuriuos išdėsto bendrajame rašte dėl vietos biudžetų rengimo, makroekonominės sistemos ir fiskalinių pervedimų iš valstybės biudžeto viršutinių ribų. Be to, BE, DE, IE, FI, FR, LU ir SI svarsto pritaikyti savo koordinavimo mechanizmus.

3. Išvada

Apskritai valstybės narės pranešė apie didelę, nors ir nevienodą, pažangą, padarytą perkeliant direktyvą į nacionalinę teisę. Įgyvendinant direktyvos II skyriaus nuostatas valstybėms narėms dar reikia nemažai nuveikti, kad būtų užtikrinta savalaikė ir visapusiška visų valdžios sektoriaus subsektorių statistinė aprėptis. Kai kurių valstybių narių atveju prognozavimui taikomos nuostatos, apie kurias pranešta, yra nepakankamai išsamios. Šiek tiek didesnė pažanga padaryta nustatant skaitines fiskalines taisykles, nurodytas direktyvos IV skyriuje: rengiama daug nacionalinių priemonių siekiant paremti nacionalinės fiskalinės politikos formavimą. Kadangi visi šešių dokumentų rinkinį sudarantys teisės aktai, susiję su Stabilumo ir augimo pakto reforma, papildo vienas kitą, o jų įgyvendinimo pažangą dar labiau paspartino SSKV, šiems klausimams daug dėmesio skiriama valstybių narių reformų darbotvarkėje. Nors daugelis valstybių narių pranešė, kad vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto sistemos, kaip apibrėžta direktyvos V skyriuje, jau nustatytos arba numatytos, kai kuriais atvejais pateikta per mažai informacijos, todėl nepakanka įrodymų, kad šios sistemos visiškai atitiks direktyvos nuostatas. Be to, daugelyje valstybių narių siekiama užtikrinti veiksmingą koordinavimą subnacionalinės valdžios lygmeniu, tačiau tokius ketinimus reikia paversti konkrečiomis įvykdomomis priemonėmis. Kai kurios valstybės narės, kurių fiskaliniai rezultatai vertinami gerai, pranešė, kad įvykdė mažiau reformų, bet siekdamos didesnio veiksmingumo jos svarsto įteisinti dalį šiuo metu neoficialios sistemos. Komisija toliau įgyvendins tų direktyvos skyrių, už kuriuos ji atsakinga, nuostatas, o pasibaigus perkėlimo į nacionalinę teisę terminui atliks išsamų atitikties vertinimą pagal standartines Europos Sąjungos procedūras.

[1] OL L 306, 2011 11 23, p. 41.

[2] 2011 m. liepos 21 d. pareiškimas, 4 p., 14 punktas.

[3] NL, SI, LT, PT, IT ir HU duomenis pateikė spalio mėn., CY, LV, MT ir UK – lapkričio mėn.

[4] Šioje srityje daug nuveikta Graikijoje; žr. European Economy – Occasional Paper No 94 „The Second Economic Adjustment Programme for Greece – March 2012“.

[5] Tačiau iš valstybių narių pateiktų ataskaitų ne visada matyti, ar visi iš valstybės biudžeto nefinansuojami, bet valdžios sektoriui priklausantys subjektai ir įstaigos veiksmingai prisideda prie duomenų rinkimo.

[6] Kai kuriais atvejais socialinė apsauga įtraukta į centrinės valdžios subsektorių, o daugelyje valstybių narių regioninio lygmens biudžetų pagal Europos sąskaitų sistemą (S.1312) nėra.

[7] Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektų stebėsenos bei vertinimo ir perviršinio deficito padėties ištaisymo užtikrinimo bendrųjų nuostatų pasiūlymas, COM(2011) 821 galutinis.

[8] Per dvišales diskusijas, kurios vyksta įgyvendinant ekonominio koregavimo ir augimo programą.

[9] Patvirtinus tarpvyriausybinę SSKV, direktyva yra konkrečiai taikoma euro zonos valstybėms narėms ir kitoms valstybėms narėms, kurios ją savanoriškai ratifikavo. Joje įpareigojama nacionaliniu lygmeniu nustatyti struktūrinio biudžeto balanso taisyklę, kuri, savaime suprantama, kaip ir bet kuri kita nacionalinė skaitinė taisyklė turėtų atitikti direktyvos reikalavimus.