Apskritai, siekiant įgyvendinti VPD, dedama daug pastangų. Geresnis kitų glaudžiai susijusių ES teisės aktų įgyvendinimas taip pat padarė teigiamą poveikį. Visų pirma, tai pasakytina apie Miesto nuotekų valymo direktyvą, Nitratų direktyvą ir Pramoninių išmetamųjų teršalų direktyvą, taip pat apie ES teisės aktus dėl cheminių medžiagų.

EAA ataskaitoje daroma išvada, kad reikšmingi neigiami veiksniai, turintys įtakos Europos vandenims, ir toliau yra pasklidoji tarša (kurios šaltiniai yra, pvz., žemės ūkis, transporto infrastruktūra) ir sutelktoji tarša (kurios šaltiniai yra, pvz., pramonė arba energijos gamyba), taip pat pernelyg didelis vandens ėmimas ir dėl įvairios žmogaus veiklos atsirandantys hidromorfologiniai pokyčiai.

4.1Vertinimas nacionaliniu arba subnacionaliniu lygmeniu

Tinkamas valdymas upės baseino lygmeniu – būtina sąlyga pasiekti VPD tikslus. Iki šiol visos valstybės narės yra paskyrusios kompetentingas institucijas (dažnai – kelių rūšių) ir pabrėžia, kaip svarbu joms tarpusavyje koordinuoti veiksmus. Jos naudojosi kelių rūšių konsultacijomis su suinteresuotosiomis šalimis. Šiuo metu įsteigta daug nuolatinių patariamųjų organų. Pranešta, kad, pasikonsultavus su suinteresuotosiomis šalimis, pakeista keletas UBVP projektų; vis dėlto ne visada buvo aišku, kokios įtakos suinteresuotųjų šalių indėlis turėjo priimtam UBPV.

Valstybės narės turi atlikti kiekvieno upės baseino rajono (UBR) charakteristikų analizę, žmogaus veiklos poveikio apžvalgą ir vandens naudojimo ekonominę analizę. Šis apibūdinimas turi būti atnaujinamas kas šešerius metus. Taip pat reikia nurodyti kiekvieno vandens telkinio ribas ir vietą. Per kiekvieną ciklą šias nustatytas ribas reikia patikrinti ir informaciją atnaujinti, taip pat reikia nurodyti neigiamų veiksnių ir poveikio vandens būklei pokyčius. Vandens telkinių ribos buvo pakeistos maždaug 4 iš 10 atvejų, dažnai nepateikus jokio išsamaus paaiškinimo. Svarbūs veiksniai paprastai apibūdinami aiškiau; tai lemia išsamiau apibrėžti kriterijai. Vis dėlto dar esama galimybių tobulinti padėtį, nes pranešta, kad didelei daliai vandens telkinių turi įtakos nežinomas antropogeninės kilmės poveikis ir nežinomi veiksniai, ypač hidromorfologiniai veiksniai.

Kalbant apie nustatymą, kada pagal VPD reikalavimus gali būti laikoma, kad pasiektas labai pakeisto vandens telkinio arba dirbtinio vandens telkinio geras ekologinis potencialas, padaryti tam tikri metodikos patobulinimai, suteikiantys galimybę lengviau stebėti pažangą ir palyginti duomenis.

Iš paviršinio vandens telkinių ekologinės ir cheminės būklės monitoringo ir vertinimo matyti, kad matuojami nevienodi parametrai ir skiriasi galimybės palyginti rezultatus. Visoje ES esama didelių prioritetinių medžiagų monitoringo skirtumų, susijusių tiek su stebimų vandens telkinių procentine dalimi, tiek su medžiagų skaičiumi. Dauguma valstybių narių vykdė visų nustatytų prioritetinių medžiagų, kurios išleidžiamos į jų upių baseinų rajonus, monitoringą. Visos valstybės narės pateikė tokių kenksmingų medžiagų išmetimo, išleidimo ir nuotėkių sąrašus, tačiau tik keletas iš jų yra išsamūs.

Kadangi iki 2018 m. pradžios nebuvo oficialios bendros daugelio vandens telkinių tipų kalibravimo sistemos , šiuo antruoju ataskaitų teikimo ciklo etapu vis dar labai sudėtinga palyginti vandens telkinius.

Nepaisant to, buvo nustatyta beveik visų vandens telkinių būklė, taip gerokai sumažinant ankstesnį neapibrėžtumą. Vis dėlto ekologinės būklės monitoringo srityje tebėra didelių spragų.

Apskritai kokybės elementų monitoringas kiekvienoje vandens telkinių kategorijoje geriausiu atveju vykdomas nevienodai ir pernelyg dažnai grindžiamas ne išsamesniu kiekvieno atitinkamo vandens telkinio įvertinimu remiantis konkrečiais VPD nustatytais parametrais, o kelių skirtingų vandens telkinių grupavimu ir ekspertų išvadomis. Reikia dėti daugiau pastangų, siekiant užtikrinti pakankamą atitinkamų monitoringo tinklų teritorinę aprėptį ir vertinimo patikimumą.

Gerėja požeminio vandens telkinių kiekybinės ir cheminės būklės monitoringas ir vertinimas, tačiau daugelyje tokių telkinių vis dar trūksta tinkamų monitoringo vietų. Šioje srityje VPD papildoma Požeminio vandens direktyva, kurioje visų pirma pateikiamas atitinkamų teršalų, ribinių verčių ir tendencijų sąrašas, skirtas cheminės būklės įvertinimui atlikti. Šios abi direktyvos taip pat taikomos kartu su kitais ES teisės aktais, pavyzdžiui, Geriamojo vandens direktyva ir Nitratų direktyva. Cheminės būklės monitoringas vis dar neatitinka standartų, nes daugelyje požeminio vandens telkinių arba nenustatyti pagrindiniai parametrai, arba vykdomas tik nedidelės dalies tokių parametrų monitoringas.

VPD 4 straipsnyje numatytos išimtys šiuo metu taikomos maždaug pusei Europos vandens telkinių. Tai daugiausia pasakytina apie natūralius vandens telkinius, tačiau, greta naujų fizinių pakeitimų, taip pat vis dažniau – apie labai pakeistus ir dirbtinius vandens telkinius. Nors atvejai, kai taikomos tokios išimtys, apskritai tinkamiau pagrindžiami, iš nuolatinio tokių išimčių taikymo plačiu mastu matyti, kad vis dar reikia daug pastangų, kad iki 2027 m. būtų pasiekta gera būklė arba potencialas. Vis dėlto, atsižvelgiant į to paties straipsnio reikalavimus, iš pateiktų duomenų matyti, kad valstybės narės turi geriau užtikrinti, kad vienam vandens telkiniui taikomos išimtys visam laikui nesutrukdytų pasiekti ar nepakenktų jau pasiektiems kitiems vandens telkiniams iškeltiems aplinkos apsaugos tikslams (4 straipsnio 8 dalis), taip pat garantuoti bent tokį pat apsaugos lygį, koks numatytas kituose ES aplinkos teisės aktuose (4 straipsnio 9 dalis).

VPD reikalaujama, kad valstybės narės, siekdamos laiku užtikrinti gerą būklę, sudarytų priemonių programą . Kalbant apie vandens telkinius, kuriems neigiamą poveikį daro vandens ėmimas, pagrindinės priemonės iš esmės nustatytos, tačiau Europoje įgyvendinamos nevienodai, todėl neigiamų veiksnių mažėja tik pamažu. Problemų gali kilti dėl to, kad dauguma valstybių narių nekontroliuoja arba neregistruoja nedideliais kiekiais imamo vandens. Dėl nepakankamos kontrolės ir registracijos sunkumų gali kilti visų pirma tose valstybėse narėse, kuriose jau susiduriama su vandens trūkumo problemomis, ir tais atvejais, kai vandens telkiniams būdingos su kiekybe susijusios problemos.

Valstybės narės nustatė, kad daugumoje upių baseinų rajonų vienas iš reikšmingiausių neigiamų veiksnių yra žemės ūkio poveikis. Laikoma, kad šiuo atveju tiek dėl pernelyg didelio vandens ėmimo, tiek dėl pasklidosios taršos gali kilti pavojus, kad suprastės vandens telkinių būklė arba nebus pasiekti aplinkos apsaugos tikslai. Paprastai taikomos pagrindinės priemonės . Kas antru atveju ex ante neįvertinta, kokiu mastu priemonių, kurių imtasi, pakaks trūkumui, susijusiam su gera būkle, pašalinti. Be to, daug kas taip pat priklausys nuo savanoriškų priemonių, dažnai taikomų įgyvendinant bendrą žemės ūkio politiką (BŽŪP), poveikio. Siekiant didinti aplinkos apsaugos tikslų užmojo lygį, Komisijos pasiūlymuose dėl naujosios BŽŪP ūkininkams nustatyti privalomi reikalavimai . Be to, kiekvienos valstybės narės BŽŪP strateginiame plane nustatytoje intervencijos strategijoje turi būti atsižvelgiama į UBVP nustatytus poreikius. Šia strategija taip pat turi būti padedama siekti VPD tikslų. Prireikus valstybės narės turės teikti papildomą paramą tolesnėms vandens apsaugos srities intervencinėms priemonėms, šiuo tikslu įgyvendindamos įvairias savanoriškas schemas .

Paprastai taip pat taikomos pagrindinės priemonės, kuriomis siekiama šalinti su žemės ūkio sektoriumi nesusijusius neigiamus veiksnius, pavyzdžiui, pramonės arba energijos gamybos neigiamus veiksnius. Dažniausiai tai yra konkrečios priemonės, kuriomis siekiama mažinti teršalų, dėl kurių nepavyksta užtikrinti geros cheminės arba ekologinės būklės, kiekį, pavyzdžiui, priemonės, kuriomis siekiama sustabdyti tam tikrų teršalų išleidimą į vandenį arba sumažinti jų kiekį. Vis dėlto reikia didesnės pažangos.

Kalbant apie esamus fizinius vandens telkinių pakeitimus, dauguma valstybių narių pranešė apie priemones (žuvitakius, pašalintas struktūras ir kt.), kuriomis siekiama mažinti neigiamą reikšmingų hidromorfologinių neigiamų veiksnių poveikį aplinkai. Taip pat nustatyta aiškesnė priemonių, neigiamų veiksnių ir vandens naudojimo arba ekonomikos sektorių tarpusavio sąsaja. Reikia geriau apibrėžti ir palaikyti minimalius ekologinius debitus, taip pat užtikrinti upių nepertraukiamumą ir tinkamą nuosėdų tvarkymą.

Keletas valstybių narių atnaujino savo vandens kainų nustatymo politiką, įvykdydamos ex ante sąlygą dėl vandens, nustatytą Reglamente dėl 2014–2020 m. Europos struktūriniams ir investicijų fondams taikytinų bendrųjų nuostatų. Tokiose srityse kaip vandens paslaugų apibrėžties nustatymas, finansinių sąnaudų apskaičiavimas, vandens matavimas ir ekonominė analizė, taip pat aplinkos apsaugos ir išteklių sąnaudų įvertinimas apskaičiuojant susigrąžintinas sąnaudas, patirtas teikiant vandens paslaugas, imtasi atitinkamų veiksmų. Vis dėlto, verčiant šiuos ekonominės analizės patobulinimus konkrečiomis priemonėmis ir nustatant labiau suderintus aplinkos apsaugos ir išteklių sąnaudų įvertinimo ir integravimo metodus, tebėra didelių trūkumų. Norint pasiekti VPD tikslus, būtinos didesnės investicijos. Tolesnis ekonominio priemonių programos pagrindo stiprinimas labai padėtų priimti su vandeniu susijusius sprendimus ir investuoti šioje srityje.

Nedidelė pažanga padaryta saugomų geriamojo vandens teritorijų ir saugomų gamtos teritorijų srityje. Atliekant 1998 m. Geriamojo vandens direktyvos vertinimą įvertintas jos suderinamumas su VPD ir nustatyta, kad trūksta sąsajos su geriamojo vandens išteklių apsauga. Todėl 2018 m. pasiūlyme dėl Geriamojo vandens direktyvos išdėstymo nauja redakcija nustatytas rizika grindžiamas požiūris, apimantis visus etapus nuo vandens ėmimo iki tiekimo vandentiekiu, kartu skatinant glaudesnius valstybių narių valdžios institucijų ir vandens tiekėjų tarpusavio ryšius, taip siekiant užtikrinti visapusišką valdymo ciklą. Šiuo pasiūlymu siekiama didinti šių dviejų direktyvų suderinamumą ir užtikrinti, kad būtų taikomas principas „teršėjas moka“ ir atsargumo principas.

Didelėje dalyje saugomų teritorijų trūksta žinių apie, pavyzdžiui, būklę ir neigiamus veiksnius ir nenustatyti jokie tikslai. Labai retai teikiamos, o kartais visiškai nerengiamos konkretaus saugomų teritorijų, įskaitant saugomas vėžiagyvių teritorijas, monitoringo ataskaitos.

Maždaug pusėje valstybių narių sausros laikomos svarbiu vandentvarkos aspektu. Sausrų valdymo planas yra viena iš pagrindinių sausrų poveikio mažinimo priemonių, tačiau tokie planai priimti ne visuose atitinkamuose UBR.