Komisijos ataskaita Tarybai ir Europos Parlamentui dėl makrofinansinės pagalbos trečiosioms šalims įgyvendinimo 2005 m. {SEK(2006)938} /* KOM/2006/0391 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 14.7.2006 KOM(2006) 391 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI dėl makrofinansinės pagalbos trečiosioms šalims įgyvendinimo 2005 m. {SEK(2006)938} 1. ĮVADAS EB makrofinansinės pagalbos ataskaita teikiama remiantis Tarybos sprendimais dėl Bendrijos makrofinansinės ar išskirtinės finansinės pagalbos trečiosioms šalims ir yra teikiama po ankstesnių metų ataskaitų. Tuo pačiu metu skelbiama ir išsamesnė apžvalga (Komisijos tarnybų darbo dokumentas SEK(2006)938), kurioje pateikiama ekonominė ir finansinė informacija apie pagalbą gaunančias šalis. Šioje ataskaitoje pateikiama bendra EB makrofinansinės pagalbos trečiosioms šalims apžvalga, pagalbos istorinės aplinkybės, 2005 m. vykdytų veiksmų santrauka ir pagalbą gaunančių šalių ekonominės būklės apibendrinimas. 3 dalyje ypatingas dėmesys skiriamas pagalbą gaunančių šalių svarbių ekonominio stabilizavimo proceso aspektų ir struktūrinių reformų įgyvendinimo apžvalgai. Šioje srityje pasiekta pažanga taip pat atspindi, kiek yra tenkinamos su EB makrofinansine pagalba susijusios ekonominės politikos sąlygos. Išsamesni duomenys apie kiekvieną šalį pateikiami tarnybų darbo dokumente. Be to, atsižvelgdama į Audito Rūmų rekomendaciją, pateiktą 2002 m. kovo mėn. finansų valdymo gerinimo pagalbą gaunančiose šalyse specialiojoje ataskaitoje, prieš išmokėdama pagalbos lėšas, padedant audito įmonei Komisija 2005 m. atliko finansinių srautų ir kontroliuojančios organizacijos, susijusios su makrofinansine pagalba kiekvienoje pagalbą gaunančioje šalyje, veiklos įvertinimą. Šių vertinimų išvados daugiausiai susijusios su biudžeto procesu, iždo tvarkymu ir viešųjų išlaidų kontrole (išsamesni duomenys pateikiami darbo dokumente). Jose pateikiamos rekomendacijos, į kurias tinkamai atsižvelgiama rengiant politines sąlygas, susijusias su šios pagalbos įgyvendinimu. Makrofinansinės pagalbos poveikio Armėnijai ex-post vertinimas buvo baigtas 2005 m. Be to, padedant specializuotai Rumunijos ir Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos (BJRM) įmonei šiuo metu atliekami du nauji ex-post vertinimai. Galutinės ataskaitos turėtų būtų pateiktos 2006 m. pabaigoje. 2. BENDRA APŽVALGA 2.1. Pagrindiniai faktai Makrofinansinė pagalba skiriama pagalbą gaunančių šalių politinėms ir ekonominėms reformoms vykdyti ir yra įgyvendinama kartu su Tarptautinio valiutos fondo ir Pasaulio banko paramos programomis. Kaip ir anksčiau ši pagalba grindžiama principais, Tarybos dar kartą patvirtintose 2002 m. spalio 8 d. išvadose, kuriose pabrėžiamas išskirtinis šios pagalbos pobūdis, ir tai, kad ji papildo tarptautinių finansinių institucijų teikiamą finansavimą bei atitinka makroekonomines sąlygas. Bendrijos makrofinansinė pagalba ypač skatina pagalbą gaunančių šalių pastangas imtis ekonominių reformų ir struktūrinių pokyčių. Savo pastangas glaudžiai koordinuodama su Tarptautiniu valiutos fondu ir Pasaulio banku, teikiama makrofinansine pagalba Bendrija skatina konkretiems šalių poreikiams pritaikytas politikos priemones, kuriomis siekiama stabilizuoti finansinę būklę ir įtvirtinti į rinką orientuotą ekonomiką. 2.2. Makrofinansinė pagalba 2005 m. 2000–2005 m. buvo priimta dvylika Tarybos sprendimų dėl pagalbos Balkanų valstybėms (Buvusiajai Jugoslavijos Respublikai Makedonijai, Kosovui, Bosnijai ir Hercegovinai, Serbijai ir Juodkalnijai bei Albanijai). Balkanų valstybės yra pagrindinės makrofinansinės pagalbos gavėjos – iš viso joms buvo skirta pagalbos už 733 mln. EUR. 2.2.1. Nauji sprendimai 2005 m. Taryba nepriėmė jokių naujų sprendimų. Visgi reikia pažymėti, kad 2005 m. lapkričio 14 d. Komisija priėmė pasiūlymą skirti iki 33,5 mln. EUR dydžio makrofinansinę pagalbą Gruzijai (tik dotacijų forma). Šį pasiūlymą Taryba priėmė 2006 m. sausio mėn. 2.2.2. Pagalbos lėšų išmokėjimas Makrofinansinės pagalbos išmokos iš viso sudarė 66,5 mln. EUR, iš kurių 51,5 mln. EUR buvo išmokėta dotacijomis: 3 mln. EUR – Albanijai, 1,5 mln. EUR – Armėnijai, 15 mln. EUR – Bosnijai ir Hercegovinai, 25 mln. EUR – Serbijai ir Juodkalnijai bei 7 mln. EUR – Tadžikistanui. Pagalbos lėšos Serbijai ir Juodkalnijai, išmokėtos paskolomis, sudarė 15 mln. EUR. 2.3. Tendencijos ir makrofinansinės pagalbos geografinis pasiskirstymas EB makrofinansinė pagalba skiriama pagalbą gaunančių šalių makroekonominiam stabilizavimui remti bei padėti įveikti mokėjimų balanso (ir biudžeto) sunkumus. Taip pat labai svarbus yra struktūrines reformas skatinantis pagalbos vaidmuo. Metams bėgant išaugo valstybių, kurioms yra tinkama Bendrijai teikti tokią pagalbą, skaičius, nes vis daugiau su ES besiribojančių šalių patiria mokėjimų balanso sunkumų ir yra pasiryžusios vykdyti griežtas ekonomikos reformos programas. Todėl, palyginti su ankstesniais metais, kuriais daugiausia pagalbos buvo skiriama Vidurio ir Rytų Europos šalims, geografinis paramos pasiskirstymas pasikeitė. Dėl vykusių konfliktų Vakarų Balkanuose, ypač 1999 m. Kosovo konflikto, ir prasidėjusių politinių pokyčių Serbijoje ir Juodkalnijoje (buvusioje Jugoslavijos Federacinėje Respublikoje), 2000–2005 m. Tarybos sprendimuose išryškėjo tendencija skirti sąlyginai didesnę makrofinansinę pagalbą Balkanų valstybėms. 2000–2005 m. sprendimams yra būdinga tai, kad visos skirti pagalbos dalis, kurią nuspręsta skirti dotacijų forma, yra gana didelė – 41 %, palyginti su 6 % 1990–1999 m. laikotarpiu. Naujasis pagalbos paketo dotacijų ir paskolų santykis rodo, kad ES institucijos įvertino pagalbą gaunančių šalių santykinį skurdo lygį ir ribotas skolų grąžinimo galimybes. Kaip jau buvo pastebėta ankstesniais metais, makrofinansinė pagalba skiriama ne tik makroekonominiam stabilumui skatinti, bet ir pagalbą gaunančių šalių vyriausybių struktūrinių reformų programoms paremti. Makrofinansinė pagalba taip pat yra veiksmingai derinama su PHARE/ISPA, TACIS ir CARDS programų pagalba, tokiu būdu siekiant stiprinti institucijų administracinius gebėjimus – pagrindinę sėkmingų struktūrinių reformų įgyvendinimo prielaidą. 1 ir 2 lentelėse bei kartu pateikiamuose 1a ir 2a grafikuose pabrėžiamas išskirtinis EB makrofinansinės pagalbos pobūdis. Didžioji makrofinansinės pagalbos dalis buvo skirta ir išmokėta iškart po to, kai prasidėjo politinių ir ekonominių sistemų pokyčiai Vidurio ir Rytų Europos šalyse. Nuo tada svyruojantys makrofinansinės pagalbos mastai rodo, kad sprendimai buvo priimami atskirai kiekvienu atveju, įvertinus potencialių šalių pagalbos gavėjų makroekonominę būklę ir likusį išorės finansavimo poreikį. 1a grafikas, kuriame pateikiamos grynosios sumos, kurias buvo nuspręsta išmokėti per visą 1990–2005 m. laikotarpį (iš viso apie 6,1 mlrd. EUR), ir 2a grafikas, kuriame pateikiamos faktinės išmokėtos sumos (iš viso daugiau kaip 5,1 mlrd. EUR), rodo, kad daugiausia pagalbos teko Vidurio ir Rytų Europos šalims (apie 54 % visos per paskutiniuosius 14 metų nuspręstos skirti makrofinansinės pagalbos). Tačiau makrofinansinė pagalba šioms šalims buvo palaipsniui mažinama atsižvelgiant į jų daromą makroekonominio koregavimo ir reformų pažangą. Pastaruoju metu makrofinansinė pagalba daugiausia yra skiriama Vakarų Balkanų valstybėms (63,5 % visų veiksmų, kurių nuspręsta imtis 1999–2002 m. ir 84 % 2000–2005 m.) bei kai kurioms mažas pajamas gaunančioms NNV. Palyginti nedidelis pagalbos Viduržemio jūros baseino šalims (13 % visos leistinos sumos, tačiau nuo 1996 m. nebuvo skirta jokios naujos pagalbos) lygis paaiškinamas tuo, kad šios šalys gali pasinaudoti kitomis makroekonominės paramos formomis (ypač MEDA struktūrinio sureguliavimo priemonėmis). 3. šALIų PAGALBOS GAVėJų EKONOMINėS BūKLėS IR REFORMų APIBENDRINIMAS 3.1. Vakarų Balkanų valstybės 2005 m. Vakarų Balkanų ekonomika augo stabiliai ir siekė apytikriai 5,2 % BVP, išskyrus Kosovą, kuriame TVF apytikriais skaičiavimais ekonomikos augimas buvo neigiamas (–1,5 % BVP). Infliacija buvo nedidelė, išskyrus Serbiją, kurioje kainos vėl ėmė kilti. Vykdant fiskalinį konsolidavimą buvo pasiekta pažanga, nes bendrasis vyriausybės deficitas šiose šalyse sumažėjo 1 % BVP ir vidutiniškai beveik pasiekė pusiausvyrą, tačiau Albanijoje ir Kosove jis tebesvyruoja nuo 3,5 % iki 4 % BVP. Kaip ir ankstesniais metais, makroekonominiam stabilumui grėsmę tebekėlė mokėjimų balanso deficitas. Visame regione prekybos deficitas buvo aukštas (apie 27 % BVP). Apytikriais skaičiavimais vidutinis einamosios sąskaitos deficitas 2005 m. nukrito iki apytikriai 12 % BVP (palyginti su 12,5 % 2004 m.). Šio deficito dydis – apytikriai vertinamas 20 % BVP – yra ypatingai pažeidžiama Bosnijos ir Hercegovinos vieta. Dėl darbo užmokesčio lygio Vakarų Balkanų šalyse, kuris tebekelia grėsmę konkurencingumui, ypač Juodkalnijoje ir Kosove, kurių ekonomika visiškai pagrįsta eurais, būtina lanksčiai taikyti rinkos reguliavimo mechanizmus. Nevienodą etapą įvairiose šalyse pasiekęs privatizavimo procesas Vakarų Balkanų valstybėse vyko skirtingais tempais. Nors ir įvyko keletas didelių pardavimo sandorių, kai kuriose šalyse, pavyzdžiui, Albanijoje ir Serbijoje, privatizavimas pastebimai stringa. Įmonių, visų pirma nuostolingai veikiančių valstybinių įmonių, pertvarkymas kaip ir ankstesniais metais buvo vilkinamas delsiant priimti sprendimus ir prasto vadovavimo. Kaip ir anksčiau dėl teisinės sistemos trūkumų rimtų sunkumų visame regione kyla užtikrinant nuosavybės teises ir sutarčių vykdymą. Tai kelia įvairių ekonominių padarinių, trukdo priimti verslo sprendimus, ypač dėl investicijų ir dėl pasitraukimo iš rinkos. Didelis neoficialus sektorius tebelieka nelygiavertės konkurencijos ir mokesčių vengimo šaltinis. Tačiau buvo įvykdytos visos sąlygos, susietos su šiuo metu vykdomais makrofinansinės pagalbos veiksmais, todėl tokia pagalba galėjo būti išmokėta Albanijai, Bosnijai ir Hercegovinai bei Serbijai ir Juodkalnijai. Šiose šalyse pažanga buvo pasiekta vykdant viešojo administravimo reformą, visų pirma finansų kontrolės ir audito srityse. Bendresne prasme buvo stebimas geresnis mokesčių surinkimas, įdiegus tokias priemones, kaip PVM sistema, kovos su korupcija strategija ir kova su mokesčių vengimu. Bankininkystės sektoriuje taip pat buvo vykdomos struktūrinės reformos vykstant privatizavimo procesui daugelyje sričių, taip pat pastebima vis daugiau besisteigiančių užsienio bankų atstovybių. 3.2. Naujos nepriklausomos valstybės Daugelyje naujųjų nepriklausomų valstybių (NNV) 2005 m. ekonomika ir toliau sparčiai augo. Tai antras sparčiausiai augantis pasaulio regioną, kurį lenkia tik Rytų Azijos šalys. Bendros gamybos apimtys NNV išaugo beveik 7 %. Dažniausi augimą skatinantys veiksniai – aukštos pagrindinių produktų kainos ir vidaus paklausa, kurią skatina privačių lėšų pervedimai, visų pirma darbuotojų piniginės perlaidos. Augimas Rusijoje – didžiausioje regiono valstybėje – išliko didelis, nepaisant ryškėjančių augimo tempo lėtėjimo požymių. 2005 m. realus BVP išaugo 6,4 %, palyginti su 7,2 % 2004 m. Nepaisant aukštų pagrindinių Rusijos eksporto prekių kainų (Rusija yra antra pagal dydį naftos eksportuotoja ir pirma pagal dydį dujų eksportuotoja pasaulyje), kiek prastėjančius augimo rodiklius galima paaiškinti sparčiau už našumą augančia gamybos savikaina ir nedidelėmis investicijomis bei ribotais pajėgumais. Nepaisant to, antrąjį 2005 m. pusmetį investicijų (vidaus ir išorės) mažėjimo tendencija pakrypo priešinga kryptimi. Ukrainoje po išskirtinai gerų 2004 m. rodiklių prekybos šokas (energijos importo kainos išaugo, pasaulinės metalo eksporto kainos sumažėjo), drauge su vangiomis investicijomis dėl neaiškios vyriausybės politinės padėties tapo skaudaus nuosmukio priežastimi. 2005 m. realus BVP augimo tempas siekė vos 2,4 %, smukęs nuo 12,1 % 2004 m. Palyginti su kitomis regiono valstybėmis, įspūdingiausius ekonomikos augimo rodiklius 2005 m. pasiekė daug gamtos išteklių turintis Azerbaidžanas, kuriame išplėtojus naftos gavybos pramonę (daugiausia dėl užsienio investicijų) ir pradėjus eksploatuoti naują naftotiekį į Turkijos Viduržemio jūros Ceyhano uostą, BVP išaugo daugiau nei 26 %. Įspūdingi augimo tempai (+13,9 % 2005 m.) taip pat užfiksuoti Armėnijoje, kurios ekonomikos plėtrą daugiausia skatina vidaus paklausa, kurią savo ruožtu remia užsienio investicijos, piniginės perlaidos ir privatūs pervedimai. Beveik visų regiono šalių ekonomikos augimo tempai pranoko Rusijos: ne mažiau kaip 9 % Kazachstane, Baltarusijoje ir Gruzijoje; Moldovoje, Tadžikistane ir tikriausiai Turkmėnistane (kur pagal oficialius duomenis paskelbtas 20 % augimas greičiausiai gali būti paaiškinamas didele infliacija). Daugumoje regiono šalių fiskalinė politika išliko griežta, o infliacija dažniausiai buvo kontroliuojama. Keliose šalyse užfiksuotas gana didelis biudžeto perviršis, be to, jose buvo gerai surenkamos biudžeto įplaukos iš mokesčių už energijos eksportą ar vartojimo prekių importą. Einamosios sąskaitos pokyčiai skirtingose šalyse skyrėsi. Daug gamtinių išteklių turinčiose šalyse dažniausiai buvo fiksuojamas didelis teigiamas prekybos balansas, kurį kai kuriais atvejais kompensavo augantis pajamų ir paslaugų sąskaitų deficitas. Tuo pačiu metu energiją importuojančių šalių prekybos deficitas dar padidėjo, nors ir nepablogindamas dabartinės einamųjų sąskaitų padėties, nes prekybos deficito didėjimą paprastai kompensavo išaugę privatūs ar viešieji pervedimai arba, kiek dažniau, piniginės perlaidos. Vienintelė išimtis buvo Ukraina, kurios teigiamas einamosios sąskaitos balansas smuktelėjo nuo rekordinio 10,5 % lygio 2004 m. iki apytikriai 5 % 2005 m. Užsienio skolos santykis daugumoje NNV sumažėjo, atspindėdamas nominalaus BVP augimą. Vienos šalies (Kirgizijos) skolą sumažino valstybių kreditorių grupė – „Paryžiaus klubas“. Kai kurios NNV vis dar yra labai priklausomos nuo tarptautinių ar dvišalių pagalbą teikiančių šalių ir institucijų išorės finansavimo, kad pasiektų stabilią finansinę būklę. Pažanga pereinamuoju laikotarpiu regione buvo labai nevienoda, o antrojo etapo institucinių reformų, remiančių rinkas ir privačias įmones, įgyvendinimas daugumoje NNV tik prasidėjo. Iš Bendrijos makrofinansinės pagalbą gaunančių šalių turbūt didžiausią pažangą įgyvendinant struktūrines reformas pagal visuotinio ekonomikos augimo ir skurdo mažinimo strategiją pasiekė Moldova. Nors jai dar daug ką reikia nuveikti, kad pasivytų labiau pažengusias regiono šalis, ši pažanga yra teigiamas poslinkis po kelerius metus trūkusios valstybės kišimosi politikos ir prasto valdymo. Ukrainoje 2005 m. pradžioje į valdžią atėjusių naujų politinių jėgų pirminis įsipareigojimas vykdyti reformas negalėjo iki galo virsti veiksmais dėl bendro politinio neaiškumo. Armėnija, Gruzija ir Tadžikistanas tęsė tarptautinių finansų institucijų remiamų reguliavimo ir reformų programų įgyvendinimą. TECHNICAL ANNEX [pic] [pic][pic][pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic]