22.

Konkrečiau, pagrindiniai Europos Komisijos pirminio pasiūlymo pakeitimai gali būti apibendrinti taip: a) išplėstas 2 straipsnyje pateiktų apibrėžčių sąrašas, įtraukiant kai kurias naujas apibrėžtis (pvz., „kemperis“, „furgonas“, „netarši transporto priemonė“), o kitas – paaiškinant ar patikslinant (pvz., „sunkioji transporto priemonė“, „lengvoji transporto priemonė“, „iš esmės pakeista rinkliavų arba apmokestinimo tvarka“); b) 7 straipsnis, pagrindinė nuostata, kuria apibrėžiami bendrieji apmokestinimo principai, buvo peržiūrėtas nustatant, kad: — transporto priemonės – lengvosios ar sunkiosios transporto priemonės arba tokių kategorijų tam tikrų rūšių transporto priemonės – gali būti apmokestinamos nepriklausomai viena nuo kitos. Vis dėlto, jei lengvieji automobiliai apmokestinami, lengvosios komercinės transporto priemonės taip pat turi būti apmokestinamos tokio paties arba didesnio dydžio mokesčiais; — valstybės narės gali nuspręsti išlaikyti esamų koncesijos sutarčių status quo, netaikydamos naujų apmokestinimo taisyklių tol, kol sutartis nebus atnaujinta arba kol nebus iš esmės pakeista rinkliavų arba apmokestinimo tvarka; — valstybės narės gali nustatyti sumažintas rinkliavas ar naudotojo mokesčius arba atleisti nuo pareigos mokėti rinkliavas ar naudotojo mokesčius konkrečiais atvejais (pvz., netaršioms transporto priemonėms, kurių didžiausioji techniškai leidžiama pakrautos transporto priemonės masė neviršija 4,25 tonų); — naudotojo mokesčiai sunkiosioms transporto priemonėms pagrindiniame transeuropiniame transporto tinkle bus palaipsniui panaikinti per aštuonerius metus nuo direktyvos įsigaliojimo. Tačiau valstybėms narėms, taikančioms bendrą naudotojo mokesčių sistemą (pvz., Eurovinjetės sutartį), leidžiama per dvejus papildomus metus šią sistemą pritaikyti arba panaikinti. Nukrypstant nuo bendro laipsniško panaikinimo principo, tinkamai pagrįstais atvejais, pranešus apie tokią sistemą Komisijai, leidžiama taikyti išimtis; — dabar į šį straipsnį (kartu su 7a straipsniu) įtrauktos dvi peržiūros nuostatos, pagal kurias Komisija gali įvertinti direktyvos įgyvendinimą ir veiksmingumą, kiek tai susiję su lengvųjų transporto priemonių apmokestinimu, taip pat technines ir teisines galimybes diferencijuoti lengvosioms komercinėms transporto priemonėms taikomas sąlygas. c) Nauja nuostata, t. y. 7aa straipsniu, dabar nustatoma vadinamoji „mišri apmokestinimo sistema“. Šiame straipsnyje numatoma, kad valstybės narės, kurios taikė rinkliavas savo pagrindiniame transeuropiniame transporto tinkle arba jo dalyje iki įsigaliojant direktyvai, gali nustatyti mišrią visų sunkiųjų transporto priemonių arba kai kurių rūšių sunkiųjų transporto priemonių apmokestinimo sistemą. Toje sistemoje naudotojo mokesčiai turi būti diferencijuojami pagal transporto priemonės išmetamo CO2 kiekį ir Euro taršos klasę; d) 7a straipsnyje šiek tiek pakoreguotas naudotojo mokesčių už lengvuosius automobilius proporcingumas. Be to, pagal šią nuostatą infrastruktūra taip pat turi būti leidžiama naudotis dieną, savaitę arba dešimt dienų ar abu laikotarpius. Vis dėlto valstybės narės gali apriboti dienomis skaičiuojamą naudotojo mokestį tik tranzito tikslais. Jei valstybės narės nustato skirtingus mokesčius lengvosioms komercinėms transporto priemonėms ir lengviesiems automobiliams, lengvosioms komercinėms transporto priemonėms bus taikomi didesni tarifai nei lengviesiems automobiliams; e) kalbant apie sunkiųjų transporto priemonių išorinių kaštų internalizavimą, dabar 7ca ir 7cb straipsniuose nustatytas privalomas išorinių kaštų apmokestinimas už oro taršą po ketverių metų pereinamojo laikotarpio, kai taikomos rinkliavos. Vis dėlto valstybės narės, pranešusios Komisijai, galės netaikyti išorinių kaštų mokesčio už oro taršą nenumatytų pasekmių, susijusių su eismo nukreipimu, atveju. Šis privalomas apmokestinimas nedaro poveikio valstybių narių sprendimui bet kuriuo atveju taikyti išorinių kaštų mokestį už išmetamą CO2 kiekį. Tačiau Komisija galės vertinti išorinių kaštų apmokestinimo už išmetamą CO2 kiekį įgyvendinimą ir veiksmingumą; f) kalbant apie neprivalomą apmokestinimą: — 7da straipsnyje dabar nustatoma, kad iš (neprivalomų) spūsčių mokesčių gautos pajamos arba tų pajamų finansinės vertės atitikmuo turi būti naudojami spūsčių problemai spręsti arba apskritai tvariam transportui ir judumui plėtoti. Kai tokios pajamos priskiriamos bendrajam biudžetui, bus laikoma, kad valstybės narės įvykdė savo pareigą, jei jos įgyvendins finansinės paramos politikos priemones, kuriomis siekiama spręsti spūsčių problemą arba apskritai plėtoti tvarų transportą ir judumą ir kurių vertė lygi iš spūsčių mokesčių gautoms pajamoms, taip pat — 7f straipsnyje dabar nustatoma, kad jei dvi ar daugiau valstybių narių nusprendžia padidinti mokestį tame pačiame koridoriuje, mokesčio padidinimas gali viršyti 25 % (bet ne 50 %), tik pritarus visoms valstybėms narėms, kurios yra tame koridoriuje ir kurios ribojasi su valstybėmis narėmis, kurių teritorijoje yra koridoriaus atkarpa, kurioje bus taikomas mokesčio padidinimas; g) kalbant apie diferencijavimą pagal išmetamą CO2 kiekį ir transporto priemonės aplinkosauginį veiksmingumą: — nauja nuostata, 7ga straipsniu, į apmokestinamųjų verčių sąrašą įtraukiamas CO2 kiekis atsižvelgiant į klimato srities tikslus. Šia nuostata valstybėms narėms nustatomas reikalavimas diferencijuoti infrastruktūros ir naudotojo mokesčius sunkiosioms transporto priemonėms pagal išmetamą CO2 kiekį. Iš pradžių ši sistema turėtų būti taikoma tik didžiausiems sunkvežimiams, tačiau palaipsniui ji būtų taikoma ir kitų rūšių sunkiosioms transporto priemonėms ir būtų reguliariai suderinama su technologijų pažanga. Valstybės narės taip pat galės taikyti lengvatinį režimą netaršioms transporto priemonėms, kad paskatintų pirkti geriausios klasės transporto priemones. Vis dėlto naujoji nuostata apima apsaugos priemones, kuriomis siekiama išvengti dvigubų paskatų dėl hibridinių transporto priemonių ir galimo dvigubo apmokestinimo taikant kitas anglies dioksido kainų nustatymo priemones, taip pat — pagal 7gb straipsnį valstybės narės dabar gali savo nuožiūra diferencijuoti rinkliavas ir naudotojo mokesčius lengvosioms transporto priemonėms pagal transporto priemonės aplinkosauginį veiksmingumą. Tačiau pagal šią nuostatą reikalaujama nuo 2026 m. privalomai diferencijuoti rinkliavas ir naudotojo mokesčių metinį tarifą furgonams ir mikroautobusams, atsižvelgiant į transporto priemonės aplinkosauginį veiksmingumą, kai taikomos rinkliavos ar naudotojo mokesčiai ir kai tai techniškai įmanoma; h) patikslintas 11 straipsnis – tiek dėl informacijos, kuri turi būti pateikiama suvestinėje ataskaitoje, kurią valstybės narės privalo viešai skelbti, rūšies, tiek dėl jos skelbimo dažnumo (t. y. ataskaita turės būti parengta ne vėliau kaip per trejus metus nuo direktyvos įsigaliojimo dienos, o vėliau – kas penkerius metus); i) iš dalies keičiančios direktyvos 4 straipsnyje nustatytas dvejų metų perkėlimo į nacionalinę teisę terminas ir j) peržiūrėti priedai, kiek tai susiję su maksimaliais naudotojo mokesčių dydžiais, išorinių kaštų mokesčių būtiniausiais reikalavimais bei pamatinėmis vertėmis, spūsčių mokesčių būtiniausiais reikalavimais bei pamatinėmis vertėmis ir lengvųjų transporto priemonių išmetamųjų teršalų normų kriterijais.