Bendras plataus užmojo tikslas iki 2030 m. apdulkintojų skaičiaus ir įvairovės mažėjimo tendenciją pakreipti priešinga linkme nustatytas 2030 m. ES biologinės įvairovės strategijoje. Jis sudaro dalį įsipareigojimų ir tikslų, kuriais siekiama atkurti gamtą ES. Be to, pagal šią strategiją sukurta ES biologinės įvairovės platforma, kuria remiantis įsteigta darbo grupė apdulkintojų klausimais, atliekanti pagrindines Iniciatyvos dėl apdulkintojų valdymo funkcijas. Kovoti su apdulkintojams kylančiomis grėsmėmis padeda ir kitos pagal Europos žaliąjį kursą įgyvendinamos iniciatyvos, pavyzdžiui, strategija „Nuo ūkio iki stalo“, Nulinės taršos veiksmų planas, Miškų strategija ir Prisitaikymo prie klimato kaitos strategija.

Pasaulinės pastangos spręsti biologinės įvairovės krizę parodytos per 2022 m. gruodžio mėn. vykusią 15-ąją Jungtinių Tautų biologinės įvairovės konvencijos šalių konferenciją (COP15). Šias pastangas reikia papildyti plataus užmojo priemonėmis, kuriomis būtų siekiama ES lygmeniu apsaugoti ir atkurti biologinę įvairovę, kurios neatsiejama dalis yra apdulkintojai.

Apdulkintojų populiacijų mažėjimas kelia grėsmę žmonių gerovei ir gamtai. Jų nykimas kelia pavojų ilgalaikiam žemės ūkio našumui. Dėl to padėtis, kuriai įtaką daro kiti veiksniai, visų pirma dabartinė geopolitinė padėtis, susijusi su Rusijos vykdomu agresijos karu prieš Ukrainą, krypsta dar į blogesnę pusę.

Tačiau Europa ir pasaulis susiduria su didžiuliu laukinių apdulkintojų nykimu. Remiantis Europos raudonąja knyga, mažėja maždaug vienos iš trijų bičių, drugelių ir žiedmusių rūšių populiacija. Be to, vienai iš dešimties bičių ir drugelių rūšių ir vienai iš trijų žiedmusių rūšių gresia išnykimas. Nors šie skaičiai jau verčia suklusti, visa situacija dar nėra žinoma. Geresnis apdulkintojų situacijos supratimas galėtų atskleisti dar didesnį susirūpinimą keliančią padėtį.

Maždaug keturios iš penkių Europos pasėlių ir laukinių žydinčių augalų rūšių bent iš dalies priklauso nuo tūkstančių rūšių vabzdžių apdulkinimo. Apdulkinimas duoda apčiuopiamos naudos ekonomikai: apskaičiuota, kad jo indėlis į ES žemės ūkio produkciją sudaro ne mažiau kaip 5 mlrd. EUR per metus. Didžioji dalis esminės apdulkintojų teikiamos naudos tebėra kiekybiškai neįvertinta, pavyzdžiui, jų indėlis į mitybos saugumą ir sveikatą arba geros ekosistemų būklės ir atsparumo išsaugojimą apdulkinant laukinius augalus.

Laukinių apdulkintojų populiacijų mažėjimas ir jo padariniai apsirūpinimo maistu saugumui, žmonių sveikatai, gyvenimo kokybei ir ekosistemos veikimui kelia didelį visos visuomenės susirūpinimą. Dėl to pasigirdo raginimų, visų pirma iš mokslininkų ir pilietinės visuomenės, imtis ryžtingų veiksmų siekiant pašalinti šio mažėjimo priežastis. Vienas iš naujausių pavyzdžių – Europos piliečių iniciatyva „Saugokime bites ir ūkininkus“, kuria raginama pereiti prie bitėms palankesnio žemės ūkio ir kuri buvo sėkmingai pristatyta Europos Komisijai 2022 m. spalio mėn., surinkus daugiau kaip milijoną pritarimo pareiškimų iš ES piliečių.

Be to, apdulkintojams skirti, įvairiuose kraštovaizdžiuose vykdomi veiksmai turėtų būti toliau remiami ES lėšomis, visų pirma pasinaudojant ES bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP) ir sanglaudos politikos fondų lėšomis, taip pat pagal programą LIFE. Tarpvalstybinį bendradarbiavimą šioje srityje turėtų skatinti ir jam palankias sąlygas turėtų sudaryti ir valstybės narės.

Neigiamą poveikį apdulkintojams gali daryti žemės naudojimas ir jo keitimas, pavyzdžiui, žemės ūkio ir miškininkystės veiklos intensyvinimas, urbanizacija ir infrastruktūros plėtra, nes dėl to mažėja apdulkintojų buveinių ir didėja tų buveinių fragmentacija. Siekiant kovoti su buveinių fragmentacija, reikia integruoto požiūrio į natūralius ir kultūrinius kraštovaizdžius. Jo laikantis galima sukurti strategiškai suplanuotą buveinių ruožų, kartu visame kraštovaizdyje sudarančių sujungtą ir biogeografinius bei administracinius regionus apimančią infrastruktūrą, tinklą. Tokie apdulkintojams skirti ekologiniai koridoriai, kuriuos siūlome vadinti zvimbtakiais (angl. „Buzz Lines“), jiems sudarytų sąlygas judėti ieškant maitinimosi, gyvenamųjų, lizdų sukimo ir veisimosi vietų. Be to, šie koridoriai būtų klimato kaitos paveiktų rūšių migracijos keliai, padedantys apdulkintojams prisitaikyti. Sėkmingam zvimbtakių tinklo įgyvendinimui itin svarbūs visais valdymo lygmenimis vykdomi teritorijų planavimo procesai.

Be to, reikės toliau plėtoti vertinimo priemones, tokias kaip Raudonosios knygos vertinimas ir ES masto pagrindinių apdulkintojų teritorijų nustatymas, kad būtų galima taikyti tikslines išsaugojimo ir atkūrimo priemones.

Be to, reikėtų stebėti ir pagrindines apdulkintojų populiacijų mažėjimo grėsmes. Veiksmingi būdai, kaip pašalinti informacijos apie apdulkintojų buveinių būklę ir aplinkos taršą spragas, yra Europos žemės ūkio kraštovaizdžių biologinės įvairovės stebėsenos (EMBAL) iniciatyva, pagal kurią renkama informacija apie apdulkintojų buveines žemės ūkio vietovėse, ir projektas „Insignia“, kurio tikslas – stebėti pesticidus ir kitus teršalus naudojant namines bites kaip biorodiklį. Šiuos procesus reikia sistemingai įgyvendinti ilguoju laikotarpiu. Sukūrus integruotą apdulkintojų populiacijų mažėjimo, jo priežasčių ir padarinių stebėsenos sistemą pagal DPSIR (varomosios jėgos, apkrova, būklė, poveikis, atsakas) intervencijos modelį, būtų galima stebėti imantis atitinkamų politikos veiksmų gautus produktus ir rezultatus.

Atkurti apdulkintojų buveines žemės ūkio kraštovaizdžiuose

Kenkiantys veiksniai, apie kuriuos žinoma, apima tam tikrą žemės ūkio valdymo praktiką, pavyzdžiui, monokultūrą, didelio kiekio pesticidų naudojimą ir intensyvų žemės dirbimą, intensyvų ganymą ar šienavimą, o kai kur – perteklinį pievų tręšimą, dėl kurios žemės ūkio kraštovaizdžiuose mažėja apdulkintojų populiacijos. Siekiant šią tendenciją pakreipti priešinga linkme, labai svarbu plačiau taikyti apdulkintojams palankius agronominius metodus, visų pirma agroekologiją.

Viena iš pagrindinių tokiam perėjimui prie palankių agronominių metodų tinkamų priemonių yra BŽŪP: pagal ją gali būti taikomos tokios priemonės kaip ekologinis ūkininkavimas, kraštovaizdžio elementų išsaugojimas ir plėtojimas, agrarinė miškininkystė, mažesnis cheminių medžiagų naudojimas ir apdulkintojams palankių augalų apsauga ganyklose ir apsauginėse juostose. 2023–2027 m. BŽŪP bus reglamentuojama taikant naują žaliąją architektūrą, pagal BŽŪP I ramstį taikant griežtesnius pagrindinius reikalavimus ir naujas ekologines sistemas ir juos derinant su II ramsčio priemonėmis, kaip antai agrarinės aplinkosaugos ir klimato srities valdymo įsipareigojimais. Apdulkintojams naudingos intervencinės priemonės žemės ūkio kraštovaizdžiuose turėtų būti planuojamos strategiškai ir koordinuotai, atsižvelgiant į vietos lygmeniu nustatytus poreikius. Apdulkintojams palankiems kraštovaizdžiams būdinga didelė biologinė įvairovė, juose gausu kraštovaizdžio elementų ir yra pakankamai kokybiškų ir gerai sujungtų buveinių.

Pagal BŽŪP valstybės narės gali rengti strategines intervencines priemones, kuriomis prisidedama prie konkrečių ekonominių, aplinkos ir socialinių tikslų įgyvendinimo. Pavyzdžiui, požiūrio veiksmingumas gali būti padidintas ir daugiau lankstumo bei paskatų ūkininkams taikyti aplinką tausojančią praktiką gal būti suteikta taikant rezultatais grindžiamas mokėjimo schemas. Be to, valstybės narės raginamos neigiamą poveikį mažinti kraštovaizdžio lygmeniu: taikydamos kolektyvines sistemas, kuriomis ūkininkai skatinami bendradarbiauti bendrai įgyvendinant agrarinės aplinkosaugos ir klimato srities įsipareigojimus.

Į valstybių narių parengtus BŽŪP strateginius planus įtraukti įvairūs veiksmai, kurie gali būti labai naudingi siekiant apsaugoti apdulkintojus. Pavyzdžiui, keliais planais siekiama sukurti laukiniams apdulkintojams skirtas maitinimosi zonas, pvz., gėlių juostas, vienmečių medingųjų augalų auginimo plotus ar kitus tinkamus kraštovaizdžio elementus. Kiti įsipareigojimai yra susiję su žemės ūkio produkcijai neskirto ploto ariamojoje žemėje nustatymu siekiant, be kita ko, pagerinti apdulkintojų būklę ir padidinti jų aprūpinimą maistu. Planais taip pat gali būti siekiama cheminius augalų apsaugos produktus pakeisti biologinės kenkėjų kontrolės metodais, taip reikšmingai prisidedant prie apdulkintojų apsaugos.

Be to, reikia tinkamai sumažinti riziką, kurią kelia agrocheminės medžiagos (ypač pesticidai ir didelis maistinių medžiagų kiekis). Tam reikia bendrų valdžios institucijų ir ūkininkų pastangų ir bendradarbiavimo. Geriau pritaikyti tikslines priemones gali padėti tokie svarbūs subjektai kaip ūkių konsultantai, gerai parengti biologinės įvairovės ir apdulkintojų išsaugojimo srityje, ir demonstracinė bei komunikacijos veikla. Intervencinių priemonių poveikiui įvertinti turėtų būti naudojami (kai tik bus parengti) patikimi rodikliai, pagrįsti ES masto apdulkintojų stebėsenos metodika (žr. I prioritetą). Pagal BŽŪP apdulkintojų stebėsenos sistemai („EU-PoMS“) diegti, be kitų finansavimo šaltinių, gali būti naudojama valstybių narių iniciatyva teikiama techninė parama.

Mažinti pesticidų naudojimo poveikį apdulkintojams

Pesticidai tebėra vienas iš pagrindinių apdulkintojų populiacijų mažėjimo veiksnys, todėl jų poveikis turi būti mažinamas taikant tikslingą politiką ir praktiką. ES strategijoje „Nuo ūkio iki stalo“ ir Biologinės įvairovės strategijoje Komisija įsipareigojo iki 2030 m. pesticidų riziką ir naudojimą bei pavojingesnių pesticidų naudojimą sumažinti 50 proc. Šiuos tikslus ketinama įgyvendinti visų pirma siūlomu Reglamentu dėl tausiojo augalų apsaugos produktų naudojimo. Komisija taip pat imsis tolesnių veiksmų, kad patobulintų rodiklius, naudojamus augalų apsaugos produktų rizikos mažinimui ir jų naudojimui kiekybiškai įvertinti.

Be to, Reglamento dėl tausiojo augalų apsaugos produktų naudojimo projekte Komisija pasiūlė uždrausti naudoti pesticidus jautriose teritorijose. Jos apima gamtos apsaugos tikslais saugomas teritorijas, taip pat teritorijas, kuriose yra gresiančių išnykti apdulkintojų. Tokio draudimo taikymo sąlygas išsamiai nagrinėja Europos Parlamentas ir Taryba, vesdami tarptautines derybas. To reglamento projekte taip pat numatyta aktyviau taikyti integruotąją kenkėjų kontrolę. Taip nustatoma augalų apsaugos intervencinių priemonių hierarchija, pagal kurią daugiausia dėmesio skiriama mažos rizikos priemonėms, o cheminiai pesticidai naudojami tik kraštutiniu atveju.

Vis didesnį susirūpinimą kelia tai, kad valstybės narės dėl ypatingos situacijos suteikia autorizacijas pesticidams, kurie nebėra patvirtinti ES lygmeniu. Komisija toliau stebės padėtį ir įgalios Europos maisto saugos tarnybą (EFSA) tikrinti, ar valstybių narių pateikti šias autorizacijas pagrindžiantys argumentai yra tinkami. Komisija tai jau ne kartą padarė, kai dėl ypatingos situacijos buvo suteiktos autorizacijos naudoti tam tikrus neonikotinoidus. Be to, Komisija imasi veiksmų, kad padidintų galimybes naudotis nedidelės rizikos cheminės kenkėjų kontrolės alternatyvomis, visų pirma susijusiomis su biologiniais sprendimais, pavyzdžiui, mikroorganizmais.

Komisija siekia sugriežtinti pesticidų rizikos apdulkintojams vertinimą. Tai apima rizikos bitėms vertinimo griežtinimą siekiant kuo labiau sumažinti nepageidaujamą pesticidų naudojimo poveikį naminėms bitėms ir laukinių bičių rūšims. Be to, reikia skubiai pasirūpinti, kad būtų sudarytos sąlygos taikyti bandymų metodus, pagal kuriuos galima nustatyti pesticidų toksiškumą laukiniams apdulkintojams. Taip pat būtina užtikrinti, kad kartu su veikliosiomis medžiagomis augalų apsaugos produktuose būtų draudžiama naudoti koformuliantus, kai manoma, kad jie daro nepriimtiną poveikį aplinkai, įskaitant apdulkintojus.

Gerinti apdulkintojų buveines miestų vietovėse

Dėl urbanizacijos ir infrastruktūros plėtros natūralių apdulkintojų buveinių mažėja. Tačiau tinkamai suplanuotos ir valdomos miestų vietovės gali tapti apdulkintojų prieglobsčiu, ypač platesniuose kraštovaizdžiuose, kuriose trūksta floristinių išteklių. Jos taip pat gali padėti pagerinti buveinių junglumą, sukuriant kertines buveines, pavyzdžiui, viešuosius parkus, privačius sodus (taip pat kaimo vietovėse), miestų ūkius, žaliąsias sienas ir žaliuosius stogus.

Komisija parengė gaires dėl apdulkintojams palankių miestų, kurias miestai turėtų toliau propaguoti ir plačiai taikyti. Be to, rengiant miestų žalinimo planus reikėtų atsižvelgti į apdulkintojų išsaugojimą. Miestų vietovės taip pat yra dalyvavimo pilietinėje veikloje centrai, todėl atlieka svarbų vaidmenį didinant piliečių dalyvavimą išsaugojimo veikloje.

Mažinti invazinių svetimų rūšių poveikį apdulkintojams

Tam tikros invazinės svetimos rūšys gali daryti tiesioginį arba netiesioginį spaudimą apdulkintojams. Tokių rūšių gyvūnai gali medžioti vietinius apdulkintojus, būti naujų ligų ir patogenų pernešėjai arba konkuruoti su jais dėl maisto šaltinių. Invaziniai svetimi augalai gali nukonkuruoti vietinius augalus ir taip pakeisti augalų bendrijas, nuo kurių priklauso vietiniai apdulkintojai.

Siekiant užkirsti kelią tolesnei invazinių svetimų rūšių, kurių poveikis apdulkintojams gali būti itin didelis, introdukcijai ir plitimui, bus svarstoma galimybė jas įtraukti į Sąjungai susirūpinimą keliančių invazinių svetimų rūšių sąrašą.

Siekiant užtikrinti, kad apribojus pesticidų naudojimą jautriose teritorijose nebūtų pakenkta invazinių svetimų augalų rūšių valdymui ateityje, bus svarbu didinti necheminio valdymo galimybių prieinamumą, pritaikymą ir veiksmingumą.

Be to, apdulkintojams kenksmingų svetimų rūšių introdukcijos ir plitimo riziką reikėtų toliau mažinti skatinant apdulkintojams palankių vietinių augalų ir sėklų mišinių naudojimą tokiose vietose kaip privatūs sodai, viešosios erdvės, žemės ūkio paskirties žemė ir miškai.

Kovoti su klimato kaita ir šalinti kitas apdulkintojų populiacijų mažėjimo priežastis