EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2021 07 09 COM(2021) 385 final KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI EMPTY dėl 2017 m. profesinių paslaugų reglamentavimo reformų rekomendacijų įgyvendinimo vertinimo ir atnaujinimo {SWD(2021) 185 final}



KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl 2017 m. profesinių paslaugų reglamentavimo reformų rekomendacijų įgyvendinimo vertinimo ir atnaujinimo I. Profesinių paslaugų reglamentavimas. Platesnis kontekstas 2017 m. sausio mėn. Komisija valstybėms narėms pateikė rekomendacijas dėl nacionalinių profesinių paslaugų reglamentavimo reformų . Rekomendacijomis buvo siekiama skatinti valstybes nares kurti augimui, inovacijoms ir darbo vietų kūrimui palankią reglamentavimo aplinką ir padėti joms tai daryti. Tačiau pastaraisiais metais pažanga profesijų reglamentavimo reformų srityje ES buvo gana nuvilianti. Nepaisant potencialiai teigiamo reformų ekonominio poveikio, tik kelios valstybės narės ėmėsi veiksmų, kad panaikintų neproporcingą reglamentavimą. Net ir tada reformos dažnai būdavo vykdomos tik pradėjus pažeidimo nagrinėjimo procedūras. Kai kurios valstybės narės tam tikrų profesijų reglamentavimo aplinką dar labiau sugriežtino. Tai atitinka 2021 m. metinėje bendrosios rinkos ataskaitoje atliktą bendrosios paslaugų rinkos, kurią ir toliau stabdo nepagrįstos ir nereikalingos kliūtys, analizę. Taigi, praėjus ketveriems metams po rekomendacijų priėmimo ir atsižvelgiant į tai, kad ES ekonomika buvo smarkiai sukrėsta COVID-19 pandemijos, atėjo metas įvertinti veiklą, susijusią su profesinių paslaugų reglamentavimu. Tai visiškai atitinka neseniai priimtą komunikatą „Naujosios 2020 m. pramonės strategijos atnaujinimas“, kuriame pabrėžiama, kad reikia skubiai tobulinti bendrąją paslaugų rinką kaip svarbų ES ekonomikos konkurencingumo ir atsparumo svertą. Taigi, taip papildomi minėtame komunikate nustatyti veiksmai, kuriais siekiama geresnio bendrosios rinkos veikimo paslaugų srityje. Kaip paskelbta 2020 m. kovo mėn. vykdymo užtikrinimo veiksmų plane, šiuo komunikatu atnaujinamos 2017 m. profesinių paslaugų reglamentavimo rekomendacijos . Ekonominės aplinkybės Dėl beprecedenčio COVID-19 pandemijos sukelto ES ekonomikos sukrėtimo reikia reaguoti visose srityse, siekiant sėkmingo ekonomikos atsigavimo. Veiksmingos ir paveikios struktūrinės reformos paslaugų sektoriuje, drauge su kitomis priemonėmis, galėtų paskatinti ekonomikos atsigavimą ir padėti užtikrinti jo tvarumą. Paslaugos atlieka svarbų vaidmenį ES ekonomikoje ne tik dėl jų tiesioginio indėlio į pridėtinę vertę ir užimtumą, bet ir dėl sąsajų su vertės grandinėmis ir jų esminio vaidmens pramonės ekosistemose. Reglamentuojamos profesinės paslaugos yra neatsiejamos nuo ekonomikos ir yra daugelio sektorių, pavyzdžiui, statybos, judumo, sveikatos, turizmo, viešųjų paslaugų ir švietimo, dalis. Jų vis dažniau prisireikia prekių gamyboje – tai vadinama ekonomikos „įpaslauginimu“ . Todėl dinamiškos, atsparios ir gerai veikiančios paslaugų rinkos gali būti tvirtas kitų ekonomikos sektorių veiksmingumo pagrindas. Visų pirma verslo paslaugos , daugelis kurių yra reglamentuojamos profesinės paslaugos, sukuria apie 13 proc. ES bendrosios pridėtinės vertės ir sudaro beveik 14 proc. ES užimtumo . Be šio tiesioginio indėlio, jos taip pat yra svarbus indėlis į likusią ekonomiką tiek šalies viduje, tiek tarpvalstybiniu mastu . Kadangi šios paslaugos dažniausiai apibūdinamos kaip imlios žinioms, jomis labai prisidedama prie inovacijų ir mokslinių tyrimų. Kaip aiškiai parodė pandemija, skaitmeninės inovacijos atlieka esminį ir vis svarbesnį vaidmenį teikiant paslaugas, todėl reglamentavimo kokybės srityje joms turėtų būti skiriamas ypatingas dėmesys. Duomenys rodo, kad nors skaitmeninis automatizavimas verslo paslaugų sektoriuje turi potencialo pakeisti visą verslo modelį, pradedant galimybėmis patekti į rinkas ir baigiant pasikartojančių užduočių automatizavimu, tai dar nėra daugumos ES paslaugų teikėjų realybė . Todėl, atsiradus naujoms skaitmeninėms paslaugoms, reikia persvarstyti dabartines reguliavimo sistemas, kad jos būtų palankesnės reikiamoms novatoriškoms paslaugoms. Empiriniai duomenys patvirtina, kad pernelyg didelis rinkos reguliavimas gali labai pakenkti ekonominės veiklos rezultatams. Tuo tarpu rinkų atvėrimas konkurencijai gali paskatinti našumą, inovacijas bei verslumą ir galiausiai padėti pasiekti geresnių ekonominių rezultatų. Pavyzdžiui, neseniai atliktas tyrimas rodo, kad įgyvendinus Komisijos 2017 m. reformų rekomendacijas vos keturiuose verslo paslaugų sektoriuose (teisės, apskaitos, architektūros ir inžinerijos) BVP galėtų padidėti daugiau kaip 14 mlrd. EUR ir per trejus metus 12 ES valstybių narių galėtų būti sukurta per 50 000 papildomų darbo vietų. Atsižvelgiant į beveik nereikšmingas viešąsias šių reformų išlaidas, taip būtų gauta didžiulė nauda. Teigiamas reformų poveikis pasireikštų didesniu našumu, mažesnėmis kainomis ir išaugusiu galutiniu vartojimu. Reglamentavimo aplinkybės Profesinių paslaugų reglamentavimas yra valstybių narių ir ES pasidalijamoji kompetencija, todėl reikia imtis bendrų veiksmų, kad reglamentavimas atitiktų savo paskirtį. Šiuo metu, remiantis valstybių narių informacija, pateikta reglamentuojamų profesijų duomenų bazėje, visoje ES yra beveik 6 000 reglamentuojamų profesijų, o jų skaičius įvairiose šalyse labai įvairuoja . Remiantis ES masto tyrimu, maždaug 22 proc. Europos darbo jėgos (t. y. daugiau kaip 47 mln. piliečių) profesijų reglamentavimas turi tiesioginės įtakos . Iš tiesų daugelis su paslaugomis susijusių profesijų nuo seno yra griežtai reglamentuojamos. Rinkos ekonomikos šalyse reglamentavimas yra pagrįstas, kai siekiama pašalinti rinkos trikdžius, kuriuos lėmė, pavyzdžiui, reikšmingi išorės veiksniai arba didelė informacijos asimetrija. Geriausiu atveju tokios rinkos korekcijos turėtų būti įgyvendinamos nustatant kuo mažiau apribojimų ir mažiausiomis įmanomomis dalyvių sąnaudomis. Tačiau reglamentavimo apribojimai dažnai gali viršyti būtiną minimumą, pavyzdžiui, jei jiems daro įtaką profesinių grupių asmeniniai interesai. Išanalizavus reglamentavimo apribojimus, taikomus ekonominiu požiūriu svarbioms profesijoms, kurios yra šio komunikato dėmesio centre, matyti, kad kyla didelių kliūčių šių profesijų atstovams patekti į rinką ir jomis verstis, be to, valstybėse narėse reglamentavimas labai įvairuoja. Šie apribojimai apima įvairius galimybės teikti profesines paslaugas ir verstis profesine veikla aspektus, pradedant priskirta veikla ir saugomais profesiniais vardais ir baigiant reikalavimais dėl teisinių formų, akcijų ar draudimo. Bendras reikalavimų poveikis ribojant profesinių paslaugų rinkas gali būti reikšmingas. Neseniai paskelbtoje ataskaitoje Business Journey on the Single Market: Practical Obstacles and Barriers („Verslo kelias bendrojoje rinkoje. Praktinės kliūtys ir trukdžiai“) nurodoma, kad galimybė užsiimti reglamentuojamomis profesijomis ir vertimasis jomis yra viena iš didelių ir nuolatinių įmonėms bendrojoje rinkoje kylančių kliūčių . Profesijos, kurioms skiriama daugiausia dėmesio Kaip ir 2017 m. reformų rekomendacijose, šiame komunikate daugiausia dėmesio skiriama kelioms ekonomiškai svarbioms profesijoms: architektams, statybos inžinieriams, advokatams, patentiniams patikėtiniams ir turistinių kelionių vadovams (gidams). Dėmesio centre šios profesijų grupės atsidūrė dėl jų ekonominės svarbos, vaidmens inovacijų srityje ir jų indėlio į gyvybiškai svarbias ekonomines ekosistemas, taip pat dėl galimos šių sektorių reglamentavimo reformos naudos. Jos priklauso keturioms pagrindinėms platesnėms pramonės šakoms: verslo paslaugoms, statybai, nekilnojamajam turtui ir turizmui. Pavyzdžiui, architektūros ir inžinerijos sektoriuose tiesiogiai sugeneruojama 1,4 proc. viso ES užimtumo ir 1 proc. bendrosios pridėtinės vertės. Netiesioginis jų indėlis į kitus ekonomikos sektorius, pavyzdžiui, statybos, yra dar didesnis. Per 50 proc. Europos įmonių architektūros ir inžinerijos sektoriuose laikomos novatoriškomis bendrovėmis. Teisės ir apskaitos sektoriai kartu sukuria 3 proc. visų darbo vietų ES ir tiek pat procentų visos ES bendrosios pridėtinės vertės, taip pat teikia kitiems ekonomikos sektoriams gyvybiškai svarbias paslaugas. Kalbant apie turistinių kelionių vadovų (gidų) profesiją, kuri vis dar reglamentuojama dviejuose trečdaliuose valstybių narių, turizmas yra viena iš svarbiausių ES ekonominės veiklos rūšių, turinti plataus masto poveikį likusiai ekonomikai ir socialiniams bei kultūriniams aspektams. Patentiniai patikėtiniai buvo pasirinkti dėl jų gyvybiškai svarbaus vaidmens inovacijų ir vystymosi srityje, nes intelektinės nuosavybės teisės, pvz., patentai, prekių ženklai ir pramoninis dizainas, yra būtinos daugelyje pramonės šakų. Nekilnojamojo turto veikla sudaro didelę visos ekonomikos dalį ir atlieka svarbų vaidmenį daugelyje sektorių, taip pat daro poveikį pavienėms įmonėms ir piliečiams. Pažanga reglamentavimo reformų srityje 2017 m. reformų rekomendacijose Komisija pasiūlė konkrečias reglamentavimo sritis, susijusias su tam tikromis profesinėmis paslaugomis, kurioms būtų naudingi reglamentavimo patobulinimai . Buvo siekiama padėti valstybėms narėms tikslingiau vykdyti reglamentavimo reformas ir reformomis pasiekti didžiausią ekonominę naudą, taip pat teikti papildomą politinę paramą, kurios reikia reformoms įgyvendinti. Profesinių paslaugų reformos taip pat buvo ne kartą įtrauktos į kelioms konkrečioms valstybėms narėms skirtas Europos semestro rekomendacijas.

Nepaisant akivaizdžios ekonominės naudos, susijusios su reguliavimo apribojimų švelninimu paslaugų rinkoje, apskritai pastaraisiais metais daugelyje paslaugų sektorių nepasiekta beveik jokios pažangos ( 1 pav.). 1 pav. Rinkos kliūtys 27 ES valstybėse narėse, 2006–2017 m. Reglamentavimo ribojamasis poveikis matuojamas skalėje nuo 0 iki 1. Šaltinis: Mapping and Assessment of Legal and Administrative Barriers in the Services Sector („Teisinių ir administracinių kliūčių paslaugų sektoriuje nustatymas ir vertinimas“), Europos Komisijos užsakytas tyrimas, žr. https://data.europa.eu/doi/10.2873/690757. Padėtis yra panaši ir nagrinėtuose profesinių paslaugų sektoriuose. Nuo 2017 m. tik kelios ES šalys ėmėsi profesinių paslaugų liberalizavimo reformų (daugeliu atvejų po pažeidimo nagrinėjimo procedūrų). Apskritai vykdant reformas tik iš dalies atsižvelgta į Komisijos rekomendacijas, todėl daugumoje valstybių narių tebėra daug galimybių toliau tobulinti reglamentavimą. Kai kurios valstybės narės – priešingai – neseniai sugriežtino tam tikrų profesijų reglamentavimą. Pavyzdžiui, dvi valstybės narės pradėjo reglamentuoti nekilnojamojo turto agento profesiją (vienoje šalyje reglamentavimo iniciatyva tebesvarstoma), kuri šiose šalyse anksčiau nebuvo reglamentuojama. Keletas valstybių narių nustatė apribojimus, susijusius su tam tikrais teisinių, architektūros ir inžinerijos paslaugų teikėjų patekimo į rinką ir teikimo aspektais (išsamesnė informacija pateikiama toliau). Profesinių paslaugų reglamentavimo ribojamojo poveikio rodiklis Kaip ir 2017 m., šios atnaujintos reformų rekomendacijos grindžiamos išsamiu nacionalinių reglamentavimo sistemų, taikomų septynioms aptariamoms profesijoms, vertinimu. Be išsamios kokybinės analizės, bendras nacionalinio reglamentavimo ribojamasis poveikis vertinamas taikant sudėtinį rodiklį, kuris buvo parengtas 2017 m. siekiant įvertinti bendrą kelių reglamentavimo reikalavimų naštą . Šis rodiklis suteikia kiekybinį pagrindą septynių profesijų reglamentavimo sistemų valstybėse narėse lyginamajai analizei, įvertinant jų ribojamąjį poveikį skalėje nuo nulio (mažiausiai ribojanti) iki šešių (labiausiai ribojanti). Jis grindžiamas labai panašia metodika kaip ir 2018 m. EBPO produktų rinkos reguliavimo rodikliai. Reglamentavimo reikalavimai, kuriems taikomas rodiklis, rūšys nuo 2017 m. išliko nepakitę: (1) požiūris į reglamentavimą: veikla, kuria gali verstis tik tam tikrą kvalifikaciją turintys subjektai, profesinio vardo apsauga; (2) kvalifikaciniai reikalavimai: mokymosi trukmė, privalomas valstybinis egzaminas, reikalavimas nuolat kelti kvalifikaciją ir kt.; (3) kiti priėmimo reikalavimai: privaloma narystė arba registracija profesinėje organizacijoje, išduodamų licencijų skaičiaus ribojimas, kiti leidimų išdavimo reikalavimai ir kt.; (4) veiklos vykdymo reikalavimai: bendrovių formų apribojimai, akcijų valdymo ir balsavimo apribojimai, bendro profesinės veiklos vykdymo apribojimai, veiklos rūšių nesuderinamumas ir kt. 2017 m. Europos Komisijos Jungtinis tyrimų centras atliko ribojamojo poveikio rodiklio nustatymo metodikos statistinį auditą, kurio metu padaryta išvada, kad šis rodiklis yra statistiškai nuoseklus ir patikimas bei buvo naudinga ir veiksminga priemonė įvairiems nacionalinio reglamentavimo aspektams apibendrinti . Šis rodiklis taip pat buvo įvertintas Europos Parlamento užsakymu atliktame tyrime, kuriame padaryta išvada, kad jis „gali padėti įrodyti, kad profesinių paslaugų reglamentavimo ribojamasis poveikis paprastai mažina gerą rinkų veikimą ir taip menkina ekonomikos augimą ES“ . Tyrime taip pat pažymima, kad nors šis rodiklis grindžiamas EBPO produktų rinkos reguliavimo metodika, juo dar išsamiau parodomas bendras ribojamojo poveikio lygis ES valstybėse narėse, į analizę įtraukiant kai kuriuos papildomus aspektus. Toliau pateikiami konkrečių valstybių narių rezultatai, susiję su kiekvienos iš septynių profesijų reglamentavimo ribojamuoju poveikiu. Nors šie rezultatai yra naudingas bendro reglamentavimo ribojamojo poveikio ir reglamentavimo tobulinimo galimybių rodiklis, jie neturėtų būti atsieti nuo kokybinio nacionalinio reglamentavimo aplinkybių vertinimo. Jie taip pat neturėtų būti aiškinami kaip galutinai įvertinantys reglamentavimo proporcingumą ar tinkamumą. Veikiau jie turėtų būti atspirties taškas atliekant tolesnę išsamią analizę, kurioje kokybiniai ir kiekybiniai metodai vienas kitą papildo. II. Analizė pagal profesijas Tolesniuose skirsniuose aprašomas įvairių nagrinėtų profesinių paslaugų reglamentavimas. Sąvokos ir (nacionalinė) terminija, taip pat profesijų veiklos organizavimas ir apimtis valstybėse narėse dažnai skiriasi. Atliekant analizę į šiuos skirtumus atsižvelgta aptariant paslaugas konkrečiame sektoriuje, o ne nacionalines tam tikros profesijos apibrėžtis. Toliau pateiktas vertinimas daugiausia grindžiamas: ·informacija, kurią pateikė valstybės narės reglamentuojamų profesijų duomenų bazėje;

·papildomais Komisijos tyrimais, susijusiais su nacionalinės teisės aktais. Analizėje taip pat atsižvelgiama į suinteresuotųjų šalių skundus arba kitus atsiliepimus dėl apribojimų, su kuriais jie susiduria. Ši informacija buvo patikrinta ir kelis kartus aptarta su valstybėmis narėmis. Kiekvienoje analizėje yra grafikas, parodantis ribojamojo poveikio rodiklį. Šią informaciją reikėtų vertinti drauge su pateikta kiekvienos profesijos aprašomąja analize. Šio rodiklio tikslas – nustatyti santykinį kiekvienos iš minėtų profesijų reglamentavimo atskirose valstybėse narėse intensyvumą. Su reglamentavimu nesusijusios kliūtys į rodiklį neįtrauktos, tačiau, kai įmanoma ir kai Komisijai tokia informacija žinoma, jos minimos kokybiniame aprašyme. Rekomendacijos daugiausia grindžiamos platesne kokybine analize, todėl nebūtinai esama tiesioginės sąsajos tarp rodiklio vertės ir reformų rekomendacijų. Remdamosi šiomis rekomendacijomis, valstybės narės turėtų iš naujo įvertinti ir persvarstyti paslaugų teikėjams taikomus apribojimus ir atrinktus profesinius sektorius reglamentuojančias taisykles. Visų pirma jos turėtų atsižvelgti į bendrą poveikį, kurį daro kelių lygių reglamentavimo priemonės. II.1. Architektai Nors dauguma ES valstybių narių architekto profesiją reglamentuoja taip, kad ją būtų galima automatiškai pripažinti pagal Profesinių kvalifikacijų direktyvą, požiūris vis dar labai skiriasi. Keliose šalyse (pvz., Austrijoje, Belgijoje, Bulgarijoje, Graikijoje, Prancūzijoje, Vengrijoje, Airijoje, Liuksemburge, Maltoje) su architektūra susijusi veikla priskiriama vienai reglamentuojamai profesijai, o kitose (pvz., Lenkijoje, Lietuvoje, Latvijoje) – reglamentavimas labiau fragmentuotas, kai skirtingą veiklą vykdo tik glaudžiai susijusių profesijų atstovai (pvz., statybų technologai, kraštovaizdžio architektai, miesto planuotojai, interjero architektai) arba ją vykdo labiau specializuoti ar sertifikuoti specialistai (pvz., architektai, turintys papildomą atestaciją konkrečiose statybos srityse). Danija, Estija, Suomija ir Švedija nereglamentuoja šios profesijos stricto sensu, bet reglamentuoja konkrečius vertimosi ja būdus arba naudoja kitas kompetencijos tikrinimo formas, būdingas statybų sektoriui. 2017 m. Komisija pateikė keletą rekomendacijų dėl architekto profesijos, visų pirma dėl plačios priskirtų veiklos rūšių aprėpties, akcijų valdymo poveikio, bendrovės formos bei daugiasritės veiklos apribojimų, ir dėl suskaidytų reglamentavimo sistemų are kelių sertifikavimo reikalavimų poveikio. Remiantis turima informacija, valstybės narės nuo 2017 m. įgyvendino kelias reformas, tačiau jų užmojai buvo gana riboti. Keletu atvejų reformos lėmė griežtesnius reglamentavimo reikalavimus. 2 pav. Ribojamojo poveikio rodiklis. Architektai Šaltinis: Europos Komisija, 2021. 2 paveiksle parodyta santykinė valstybių narių padėtis, susijusi su ribojamuoju poveikiu norint užsiimti ir verstis architekto profesine veikla, remiantis atnaujintu Komisijos parengtu ribojamojo poveikio rodikliu. Palyginti su 2017 m., rodiklis buvo šiek tiek patikslintas siekiant geriau aprėpti tik architektams priskirtą veiklą ir papildomų sertifikavimo ir atestavimo sistemas, pagal kurias galimybei užsiimti konkrečia veikla taikomi papildomi leidimų išdavimo reikalavimai. Neseniai keliose valstybėse narėse, pavyzdžiui, Kipre, Lietuvoje ir Slovėnijoje, architektams taikomi kvalifikaciniai reikalavimai buvo iš dalies pakeisti siekiant atsižvelgti į būtiniausius mokymo reikalavimus, atnaujintus Direktyva 2013/55/ES. Lietuva taip pat nustatė profesinio vardo apsaugą, tęstinio kvalifikacijos kėlimo reikalavimus ir privalomą narystę atestuotų architektų profesinėje organizacijoje. Slovėnijoje šiek tiek sumažinti mokymo reikalavimai, tačiau nustatyti privalomo profesinio tobulėjimo reikalavimai. Latvija sumažino profesinės patirties reikalavimus architektams, kuriems taikomos papildomos sertifikavimo procedūros. Padėtis šalyse, kurios nereglamentuoja šios profesijos stricto sensu, bet reglamentuoja konkrečius vertimosi ja būdus ar kitus su statybos aplinka susijusius kompetencijos patikrinimus (Danijoje, Estijoje, Suomijoje ir Švedijoje), iš esmės nepasikeitė. Komisija nepastebėjo jokių reikšmingų teisės aktų pakeitimų po to, kai ji profesijos nereglamentuojančioms valstybėms narėms paskelbė 2017 m. rekomendaciją peržiūrėti šį modelį, kad jis netaptų kliūtimi, ir nebuvo informuota apie jokius svarstymus šiuo klausimu. Komisijos turima informacija patvirtina pirmines išvadas, kad šių dviejų modelių skirtumai gali būti ne tokie dideli, kaip gali pasirodyti, kai profesijos nereglamentuojančios šalys, taiko architektų kompetencijos sertifikavimą, ad hoc arba kiekvienu konkrečiu atveju atliekamą kompetencijos vertinimą, kad jie galėtų teikti konkrečias paslaugas (pvz., pateikti planus arba statybos leidimus). Pavyzdžiui, Suomijos valdžios institucijos, išduodamos statybos leidimus, kiekvienu konkrečiu atveju sprendžia dėl vadovaujančiųjų, pastatų ir specialiųjų dizainerių kvalifikacijos. Švedijoje ne tik tikrinami statybos leidimai, bet ir reglamentuojama tam tikrų sertifikuotų specialistų (priešgaisrinės saugos, vėdinimo, prieinamumo neįgaliesiems, kultūros išsaugojimo), statybviečių koordinatorių ir technikos ekspertų veikla. Estijoje pradėta reforma, kad būtų supaprastintos išsamios vadovaujančiųjų specialistų sertifikavimo taisyklės, tačiau prieigos sąlygos reformomis iš esmės nebuvo pakeistos. Didžiausi skirtumai tarp valstybių narių pastebimi priskirtų veiklos rūšių srityje. Architektūrinio projektavimo ir planavimo veikla, techninės kontrolės ir atitikties dokumentų rengimas, pateikimas ir pasirašymas paprastai visose šią profesiją reglamentuojančiose šalyse yra priskiriami kvalifikuotiems architektams. Daugelyje šalių architektų veiklai taip pat priskiriama statybų sektoriaus veikla, susijusi su sąnaudų valdymu ir statybos stebėsena. Kitos paslaugos, pavyzdžiui, kraštovaizdžio architektūra, miestų, teritorijų planavimas ir interjero dizainas, įvairiose ES valstybėse narėse architektams priskiriamos skirtingu mastu. Keliose šalyse priskiriamos tik tam tikros paslaugos, pvz., Vokietijoje priskiriama tik dokumentų, reikalingų statybos leidimams gauti, pateikimo paslauga, o Austrijoje išskirtinai priskiriama tik viešųjų dokumentų rengimo paslauga. Kai šalys tokiu būdu priskiria tam tikras profesinės veiklos rūšis, tokia profesine veikla paprastai gali verstis ir susijusių profesijų atstovai, visų pirma statybos inžinieriai arba glaudžiai susijusių profesijų atstovai, pavyzdžiui, kraštovaizdžio architektai, miestų planuotojai, erdvės planuotojai ir interjero dizaineriai. Komisija pažymi, kad, reaguojant į 2017 m. rekomendacijas dėl plačios architektams priskirtų veiklos rūšių aprėpties, pokyčių būta nedaug. Pavyzdžiui, Portugalija atvėrė priskirtos kreipimosi dėl statybos projekto patvirtinimo paslaugos galimybę, kuri dabar yra atvira inžinieriams, ir paskelbė apie tolesnes reformas. Kroatijoje taip pat panaikintas interjero dizaino veiklos reglamentavimas ir veikla atverta visiems . Kitas svarbus 2017 m. nustatytas skirtumas tarp valstybių narių buvo vientisų ir fragmentuotų sistemų buvimas. Vientisą sistemą turinčios valstybės narės leidžia architektams teikti įvairias paslaugas, o kitose valstybėse narėse kompetencija ir (arba) atsakomybė paskirstoma skirtingų kategorijų specialistams. Šiame komunikate Komisija atidžiau išnagrinėjo profesijos fragmentaciją, vertindama reikalavimus dėl papildomų architektų sertifikavimo ar atestavimo sistemų, kad jie galėtų teikti konkrečias profesines paslaugas (įskaitant papildomus profesinės patirties reikalavimus). Remiantis turima informacija, atlikus analizę nustatyta, kad keliose šalyse (pvz., Latvijoje, Lietuvoje, Lenkijoje) architekto profesija yra fragmentuota skirtingu mastu. Latvijoje, norėdamas įgyti savarankišką teisę verstis profesine veikla, pareiškėjas, be bendrųjų privalomų išsilavinimo reikalavimų, turi gauti savarankiškos veiklos pažymėjimą. Nors Latvija, atsižvelgdama į 2017 m. rekomendacijas, šiek tiek sumažino statybos specialistų specializacijų skaičių, joje vis dar taikoma daug sertifikavimo reikalavimų. Komisija nustatė, kad nuo 2017 m. Lietuva padidino fragmentacijos lygį, padidindama veiklos rūšių, kurių atveju reikalaujama papildomų neypatingos svarbos statinių architektų atestacijų, skaičių. Lenkija praneša apie keturis architektų tipus ir leidžia tolesnes techninio pobūdžio specializacijas. Remiantis turima informacija, fragmentacijos, nors ir mažesniu mastu, esama ir Slovakijoje, Rumunijoje, Kroatijoje, Slovėnijoje, Kipre, Nyderlanduose bei Portugalijoje.

Nors tam tikrų profesinės veiklos atvėrimas vienai ar kelioms reglamentuojamoms profesijoms, kurioms taikomi ne tokie griežti reglamentavimo reikalavimai, taip pat gali turėti teigiamą poveikį, kaip pranešta 2017 m., sąlygų, kuriomis leidžiama užsiimti įvairia veikla, fragmentacija tebėra svarbus veiksnys, į kurį reikia atsižvelgti reglamentuojant profesiją, nes dėl to gali atsirasti nereikalinga painiava ir reikalaujama kelialygių leidimų. Visų pirma Komisija apgailestauja, kad valstybės narės menkai ėmėsi veiksmų, kad sumažintų įvairių veiklos rūšių, kurioms taikomi papildomi reikalavimai, fragmentaciją. Komisija taip pat ragina tas valstybes nares persvarstyti fragmentuotų sistemų reglamentavimo proporcingumą. Visų pirma jos turėtų įvertinti sistemų veiksmingumą paskirstant atsakomybę skirtingoms tos pačios veiklos rūšies specialistų kategorijoms ir naštą, atsirandančią dėl poreikio gauti kelis glaudžiai susijusių veiklos rūšių sertifikatus. Komisija nustatė, kad vykdant akcijų valdymo reikalavimų reformas padaryta didesnė pažanga. Po Teisingumo Teismo sprendimų bent dvi šalys – Austrija ir Kipras – sumažino savo akcijų valdymo ir bendrovės formos apribojimus. 2019 m. liepos 29 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (ESTT) priėmė sprendimą byloje C-209/18 Komisija prieš Austriją, be kita ko, dėl reikalavimų inžinieriams ir architektams, kurie specializuojasi statybos inžinerijos srityje. ESTT nustatė, kad (ankstesniu) inžinierių ir architektų įstatymu buvo pažeista Europos teisė, be kita ko, nustatant ribojamąsias sąlygas akcininkams ir ribojant inžinierių ir architektų–statybos inžinierių daugiasritę veiklą. 2019 m. birželio mėn. Austrijoje įsigaliojo naujas įstatymas, kuriuo iš dalies keičiamos taisyklės dėl teisinės formos ir akcijų valdymo reikalavimų. Nors anksčiau steigti profesionalius juridinius asmenis buvo leidžiama tik tam tikrų formų bendrovėms, naujuoju įstatymu leidžiamos visos bendrovių formos. Taip pat atlaisvintos nuosavybės teise priklausančio kapitalo taisyklės, kurias gali taikyti ne tik architektūros ir civilinės inžinerijos įmonės arba fiziniai asmenys, bet ir architektūros ir inžinerijos bendrovės, įsteigtos kitoje ES ar EEE valstybėje narėje arba Šveicarijoje. Be to, 2017 m. rekomendacijose Austrija paraginta peržiūrėti išimtinę architektūros įmonių veiklos rūšį (architektūros paslaugų teikimą), kuri gerokai apriboja galimybes užsiimti šia profesija kartu su kitomis profesijomis. Nors vykdant 2019 m. reformas ši rekomendacija nebuvo įgyvendinta, tikimasi, kad naujasis įstatymas bus priimtas 2021 m. pirmąjį pusmetį, kad būtų atsižvelgta į Teismo sprendimą. Komisija taip pat atkreipia dėmesį į Kipro padarytą pažangą mažinant akcijų valdymo reikalavimus. Nors anksčiau architektūros bendrovių akcijų valdymas buvo leidžiamas tik Kipro mokslo ir technikos rūmų (ETEK) nariams, 2017 m. priėmus pakeitimus, susijusius su pažeidimo nagrinėjimo procedūra, reikalavimai sumažinti bent iki 51 proc. Komisija apgailestauja, kad Malta vis dar turi 100 proc. akcijų valdymo reikalavimą, nepaisant 2017 m. rekomendacijų jį sumažinti. Nepaisant 2016 m. nacionaliniame veiksmų plane pateiktų pranešimų, Vokietija nepadarė pažangos šalies mastu derindama savo akcijų valdymo ir balsavimo reikalavimus. Padėtis, susijusi su privalomo profesinio draudimo reikalavimais, nuo 2017 m. nepasikeitė. Septyniose šalyse (Kroatijoje, Vokietijoje, Italijoje, Liuksemburge, Maltoje, Lenkijoje ir Slovėnijoje) yra nustatytos taisyklės dėl tarifų, daugiausia rekomenduojamų kainų visoms arba kai kurioms paslaugoms forma. Šiuo klausimu Komisija atkreipia dėmesį į Vokietijos padarytą pažangą įgyvendinant ESTT sprendimą byloje C-377/17 Komisija prieš Vokietiją, nes Vokietija iš dalies pakeitė architektams ir inžinieriams taikomus tarifų apribojimus. Naujose taisyklėse, kurios įsigaliojo 2021 m. sausio 1 d., buvo paliktas tarifų diapazonų sąrašas, tačiau paaiškinta, kad jais galėtų būti remiamasi nustatant kainas, dėl kurių susitarė susitariančiosios šalys, ir šalys raštišku susitarimu gali nuspręsti sąrašu nesivadovauti. Bulgarija draudžia teikti projektavimo paslaugas mažesnėmis už savikainą kainomis. Devyniose šalyse taikomi nedideli reklamos apribojimai, kuriais apsiribojama reklamos, kuri yra lyginamoji arba neatitinka profesinės etikos reikalavimų, draudimu. Rekomendacijos Valstybės narės, kurių priskirtų veiklos rūšių mastas didelis, turėtų iš naujo įvertinti šių apribojimų poveikį. Austrija, Belgija, Čekija, Prancūzija, Vokietija, Italija, Rumunija, Slovakija, Ispanija ir Portugalija, be kitų reikalavimų, turėtų atsižvelgti į jų turimų akcijų valdymo ir (arba) bendrovės formos apribojimų poveikį. Austrija turėtų įvertinti apribojimų, kuriuos ji nustato daugiasritėms veiklos rūšims, proporcingumą (kol bus priimtas naujas įstatymas atsižvelgiant į ESTT sprendimą). Maltoje reikia peržiūrėti reikalavimą, pagal kurį 100 proc. bendrovės akcijų turi priklausyti specialistams. Valstybėse narėse, kuriose profesiją reglamentuojanti sistema yra fragmentuota arba keliama daug sertifikavimo reikalavimų, kaip antai Latvijoje, Lietuvoje arba Lenkijoje, reikėtų iš naujo įvertinti šių sistemų poveikį laisvam specialistų judėjimui ir tai, ar potencialios kliūtys yra pateisinamos. Valstybėse narėse, kuriose privalomas nereglamentuojamų profesijų specialistų sertifikavimas arba taikoma kitokia stabdžių ir atsvarų sistema, ypač teikiant tam tikras paslaugas, reikėtų peržiūrėti šio reikalavimo nuoseklumą apskritai ir praktinį jo poveikį, kad tai netaptų kliūtimi norint verstis šia profesija. Lietuva raginama peržiūrėti ir pranešti konkrečias priežastis, dėl kurių manoma, kad kvalifikacijos atestacija neypatingos svarbos statiniams yra būtina ir proporcinga. II.2. Statybos inžinieriai Bendra statybos inžinieriaus profesijos reglamentavimo padėtis 2021 m. iš esmės yra tokia pati kaip ir 2017 m. Kaip pranešta 2017 m., valstybėse narėse esama daug panašumų, visų pirma tai, kaip jos, reglamentuodamos profesiją, siekia tų pačių bendrųjų interesų. Tačiau požiūris į reglamentavimą įvairiose valstybėse narėse vis dar įvairuoja.

Nors dauguma valstybių narių mano, kad šios profesijos reglamentavimas yra būtinas siekiant užtikrinti civilinės inžinerijos paslaugų kokybę ir saugą, valstybės narės, pavyzdžiui, Nyderlandai ar Švedija, siekdamos užtikrinti kokybę arba pasiekti bendrojo intereso tikslus, rado kitų būdų tai padaryti nei reglamentuoti šią profesiją stricto sensu. Vis dėlto skirtumai tarp šių dviejų požiūrių gali būti ne tokie reikšmingi kaip atrodo, jeigu šalyse, kuriose profesija paprastai nereglamentuojama, pavyzdžiui, Suomijoje ir Švedijoje, sertifikuojama statybos inžinierių kompetencija arba atliekamas ad hoc kompetencijos ar patirties vertinimas kiekvienu konkrečiu atveju ir šią sąlygą atitinkantys inžinieriai gali teikti tam tikras paslaugas (pvz., teikti statybos planus arba paraiškas leidimams gauti ir kt.). Todėl 2017 m. Komisija profesijos nereglamentuojančioms valstybėms narėms rekomendavo šį modelį peržiūrėti, kad jis netaptų kliūtimi vykdyti šią veiklą. Komisija nenustatė jokių profesijos nereglamentuojančių šalių teisės aktų pakeitimų, atsižvelgiant į šią rekomendaciją, ir nėra informuota apie jokias šiuo klausimu surengtas konsultacijas. 3 pav. Ribojamojo poveikio rodiklis. Statybos inžinieriai Šaltinis: Europos Komisija, 2021. 3 paveiksle parodyta santykinė valstybių narių padėtis, susijusi su ribojamojo poveikio lygiu norint užsiimti ir verstis statybos inžinieriaus profesine veikla, remiantis naujuoju ribojamojo poveikio rodikliu. Nuo 2017 m. rodiklis buvo šiek tiek patikslintas siekiant geriau aprėpti papildomas sertifikavimo ir atestavimo sistemas, pagal kurias galimybei užsiimti konkrečia veikla taikomi papildomi leidimų išdavimo reikalavimai. Kitas svarbus 2017 m. nustatytas skirtumas tarp valstybių narių buvo vientisų ir fragmentuotų sistemų buvimas. Vientisą sistemą turinčios valstybės narės leidžia statybos inžinieriams teikti įvairias paslaugas, o kitose valstybėse narėse kompetencija ir (arba) atsakomybė paskirstoma skirtingų kategorijų inžinieriams. Tokia fragmentuota sistema skirtingu mastu taikoma Kroatijoje, Čekijoje, Graikijoje, Vengrijoje, Airijoje, Italijoje, Latvijoje, Lietuvoje, Liuksemburge, Lenkijoje, Portugalijoje, Rumunijoje, Slovėnijoje, Slovakijoje ir Ispanijoje. Pavyzdžiui, Rumunijoje statybos inžinierių kategorijai priskiriamos keturios reglamentuojamos profesijos, o Lenkijoje – šešios. 2017 m. Komisija valstybėms narėms, kuriose profesiją reglamentuojančios sistemos yra fragmentuotos arba kuriose, priklausomai nuo konkrečios veiklos, taikomi įvairialygiai reikalavimai, kaip antai Latvijoje, rekomendavo įvertinti jų sistemų poveikį laisvam specialistų judėjimui ir tai, ar galimos kliūtys yra pateisinamos. Latvijos sistema buvo itin fragmentuota, joje buvo daug įvairių specializacijų ir apie 80 rūšių sertifikacijų, reikalingų įvairias paslaugas teikiantiems statybos inžinieriams. 2017 m. Latvija įvykdė reformą, pagal kurią buvo panaikinta keletas statybos inžinierių specializacijų (statinių statybos inžinieriaus, transporto konstrukcijų statybos inžinieriaus, šilumos ir dujų technologijų statybos inžinieriaus, vandens technologijų statybos inžinieriaus, hidrotechnikos konstrukcijų statybos inžinieriaus); ši veikla dabar patenka į tik statybos inžinieriams priskiriamų paslaugų sąrašą. Tuo pat metu Latvija panaikino statybos techniko, pastatų eksperto ir hidrografo profesijų reglamentavimo reikalavimus. Tačiau, nepaisant šių reformų, šiame Latvijos sektoriuje tebetaikom daug (bent 76) įvairių sertifikavimo reikalavimų . Po 2017 m. reformos Slovėnija sumažino specializacijų civilinės inžinerijos srityje skaičių nuo penkių iki dviejų (atestuoto inžinieriaus ir statybvietės koordinatoriaus), tačiau įvedė kitus reikalavimus (pvz., abiejų profesijų profesinių vardų apsaugą ir privalomą tęstinį atestuotų inžinierių profesinį tobulėjimą). Lietuva sugriežtino teisės aktus reikalaudama specialios atestacijos neypatingos svarbos statinių atveju. Lietuva teigia, kad, remiantis ankstesne patirtimi, tai būtina siekiant apsaugoti viešuosius interesus. Lietuva įsipareigojo pateikti daugiau informacijos apie konkrečias priežastis, kodėl tokie reikalavimai yra būtini ir proporcingi. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, Komisija apgailestauja dėl ribotų veiksmų šioje srityje. Nors tam tikrų profesinės veiklos rūšių atvėrimas vienai ar kelioms reglamentuojamoms profesijoms, kurioms taikomi ne tokie griežti reglamentavimo reikalavimai, taip pat gali turėti teigiamą poveikį, kaip pranešta 2017 m., dėl vientisų ir fragmentuotų sistemų derinio užsiimti šia veikla gali būti sunku ir sudėtinga, be to, gali atsirasti kliūčių laisvam statybos inžinierių judėjimui. Taip pat kyla klausimų dėl reglamentavimo proporcingumo fragmentuotose sistemose, visų pirma tais atvejais, kai įvairioms veiklos rūšims taikomi papildomi reikalavimai. Visų pirma valstybės narės turėtų įvertinti sistemų veiksmingumą paskirstant atsakomybę skirtingoms tos pačios veiklos srities specialistų kategorijoms (pvz., už projektavimą atsakingiems asmenims, kitiems už statybą atsakingiems asmenims ir kitiems asmenims, atsakingiems už priežiūrą arba už mažus statinius, palyginti su dideliais) ir naštą, atsirandančią dėl poreikio gauti kelis glaudžiai susijusių veiklos rūšių sertifikatus. Profesijos organizavimo skirtumai taip pat akivaizdūs kalbant apie priskirtas veiklos rūšis, kurios įvairiose šalyse taip pat įvairuoja. Apskritai valstybės narės daugiausia priskiria projektavimo ir statybos paslaugas. 2017 m. Komisija valstybėms narėms, kuriose yra ypač daug priskirtų veiklos rūšių, pavyzdžiui, Austrijai, Čekijai, Italijai, Maltai, Lenkijai, Portugalijai, Rumunijai ir Ispanijai, rekomendavo persvarstyti jų aprėptį. Malta buvo paraginta išsiaiškinti, kurių rūšių veikla gali verstis tik Periti. Ispanija taip pat buvo paraginta iš naujo įvertinti reikalavimą gauti profesinės organizacijos leidimą norint vykdyti tam tikrus projektus ar inžinerinius darbus. Tačiau nė viena iš šių valstybių narių nepersvarstė savo reglamentavimo. Portugalija dar labiau apribojo galimybę užsiimti priskirta veikla, nors Portugalijos konkurencijos institucija pasiūlė sumažinti priskirtų veiklos rūšių skaičių, kartu išlaikant kokybės ir saugos standartus. Portugalija beveik visiškai panaikino inžinierių, kurių diplomai išvardyti Direktyvos 2005/36/EB VI priede, įgytas teises vykdyti architektūros projektus. Dėl šio apribojimo Komisija pradėjo vykdymo užtikrinimo procedūrą, bet klausimas kol kas neišspręstas. Padaryta didesnė pažanga, susijusi su inžinieriaus profesijos akcijų valdymo reikalavimais. 2017 m. Komisija Kiprui ir Maltai rekomendavo peržiūrėti reikalavimą, pagal kurį specialistams turi priklausyti 100 proc. bendrovės akcijų. Komisija taip pat paragino Austriją, Vokietiją ir Slovakiją įvertinti savo akcijų valdymo reikalavimų proporcingumą, o Austriją – dar ir daugiasritės veiklos apribojimus. Europos Sąjungos Teisingumo Teismas byloje C-209/18 nustatė, kad akcijų valdymo apribojimai, viršijantys reikalavimą, kad profesijos atstovai turėtų paprastą bendrovės akcijų daugumą, pažeidžia ES teisę, be kita ko, dėl Austrijoje taikomų statybos inžinierių akcijų valdymo ir daugiasritės veiklos apribojimų. Po šio Teismo sprendimo Austrija iš dalies pakeitė savo teisės aktus, kad būtų leista naudoti bet kokią teisinę bendrovės formą. Akcijų, kurios turi priklausyti specialistams, procentinė dalis apribota iki paprastos balsų daugumos, o likusios akcijos dabar gali priklausyti bet kuriam kitam fiziniam asmeniui arba Austrijoje ar kitoje valstybėje narėje įsteigtai civilinės inžinerijos bendrovei. Tikimasi, kad pagal naują teisės aktą, kuris turi būti priimtas 2021 m. pirmąjį pusmetį, šios taisyklės bus dar labiau sušvelnintos ir panaikinti daugiasritės veiklos apribojimai. Nors sprendimas buvo skirtas Austrijai, Teisingumo Teismas nustatė bendruosius principus, kurie taikomi ir kitoms valstybėms narėms. Todėl visos valstybės narės turėtų išnagrinėti savo teisės aktus atsižvelgdamos į šį atvejį.

Kipras taip pat padarė pažangą nuo 100 proc. iki 51 proc. sumažindamas akcijų dalį, kuri turi priklausyti specialistams, kurie yra Kipro inžinierių rūmų nariai. Tačiau Maltoje padėtis nesikeičia. Šioje šalyje 100 proc. bendrovės akcijų vis dar turi priklausyti specialistams. Taip pat Italijoje akcininkų sprendimų atveju specialistų skaičius ir jų dalyvavimas akciniame kapitale turi sudaryti dviejų trečdalių balsų daugumą (66,66 proc.). 2017 m. maždaug 14 valstybių narių reikalavo narystės profesinėje organizacijoje, o 16 valstybių narių nustatė prievolę turėti profesinės civilinės atsakomybės draudimą; 2021 m. padėtis nepasikeitė. Vokietijoje įgyvendinus reformas, susijusias su fiksuotais honorarais architektams ir inžinieriams (HOAI), atlikus vykdymo užtikrinimo veiksmus ir priėmus ESTT sprendimą, privalomi tarifai nebetaikomi. Bulgarija draudžia teikti projektavimo paslaugas mažesnėmis už savikainą kainomis. Lyginamoji reklama draudžiama Kipre, Graikijoje, Italijoje ir Portugalijoje. 2021 m. Kroatija panaikino visišką inžinierių paslaugų reklamos draudimą. Rekomendacijos Valstybės narės, kurių priskirtų veiklos rūšių aprėptis yra didelė, turėtų persvarstyti šių apribojimų poveikį. Malta turėtų išaiškinti, kurių rūšių veikla gali verstis tik Periti. Ispanijai derėtų dar kartą įvertinti reikalavimą gauti profesinės organizacijos leidimą tam tikriems projektams ar darbams vykdyti. Maltoje reikia peržiūrėti reikalavimą, pagal kurį 100 proc. bendrovės akcijų turi priklausyti specialistams. Italijai reikia persvarstyti reikalavimą, pagal kurį specialistų skaičius ir jų dalyvavimas akcinio kapitalo valdyme sudarytų dviejų trečdalių balsų daugumą. Valstybėse narėse, kuriose privalomas nereglamentuojamų profesijų specialistų sertifikavimas arba taikoma kitokia patikra, ypač tam tikrų inžinerijos paslaugų atveju, reikėtų peržiūrėti šių reikalavimų nuoseklumą apskritai ir praktinį jų poveikį, kad tai netaptų kliūtimi norint verstis šia profesija. Valstybėse narėse, kuriose profesijos sistema yra fragmentuota arba keliama daug reikalavimų, susijusių su konkrečia veikla, kaip antai Latvijoje, reikėtų įvertinti jų sistemų poveikį laisvam specialistų judėjimui ir tai, ar galimos kliūtys yra pateisinamos. Jos taip pat turėtų įvertinti taisyklių, pagal kurias atsakomybė paskirstoma skirtingų kategorijų specialistams toje pačioje veiklos srityje, veiksmingumą ir proporcingumą. Lietuva raginama peržiūrėti ir pranešti konkrečias priežastis, dėl kurių manoma, kad kvalifikacijos atestacija neypatingos svarbos statiniams yra būtina ir proporcinga. II.3. Apskaitininkai ir patarėjai mokesčių klausimais Konsultacijas apskaitos ar mokesčių klausimais teikia ypač skirtingų profesijų atstovai, įskaitant apskaitininkus, atestuotus apskaitininkus ir konsultantus mokesčių klausimais, o šių profesijų organizavimas ir reglamentavimas valstybėse narėse labai skiriasi. Viena ar kelios šio sektoriaus profesijos reglamentuojamos 19 valstybių narių: ·nustatant priskirtas veiklos rūšis ir profesinių vardų apsaugą (Austrijoje, Belgijoje, Kroatijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Italijoje, Liuksemburge, Maltoje, Lenkijoje, Portugalijoje, Rumunijoje, Slovakijoje); ·nustatant priskirtas veiklos rūšis (Bulgarijoje, Čekijoje, Vengrijoje, Airijoje) arba ·tik apsaugant profesinius vardus (Nyderlanduose). Devyniose valstybėse narėse (Kipre, Danijoje, Estijoje, Suomijoje, Lietuvoje, Latvijoje, Slovėnijoje, Ispanijoje ir Švedijoje) nė viena šios srities profesija nėra tiesiogiai reglamentuojama. Kitose valstybėse narėse sektoriaus reglamentavimas paprastai grindžiamas vaidmeniu, kurį konsultantai mokesčių klausimais ir apskaitininkai atlieka visose mokesčių sistemose padėdami vartotojams, bendrovėms ir mokesčių mokėtojams vykdyti savo mokestines prievoles. 2017 m. Komisija pateikė keletą rekomendacijų, taikytinų apskaitininkų ir konsultantų mokesčių klausimais profesijoms. Jose daugiausia dėmesio skirta požiūriui, pagal kurį nesudėtingos ar rutininės užduotys, pvz., darbo užmokesčio apskaičiavimas arba standartinių mokesčių deklaracijų rengimas, skiriamos tik aukštos kvalifikacijos specialistams, taip pat – plačiam veiklos rūšių priskyrimo mastui. Komisija taip pat paragino atskiras valstybes nares panaikinti gyvenamosios vietos reikalavimus ir iš naujo įvertinti akcijų valdymo reikalavimų ir nesuderinamumo taisyklių proporcingumą. Remiantis turima informacija, nuo 2017 m. patvirtintos tik kelios reformos. Komisija apgailestauja dėl riboto rekomendacijų, susijusių su apskaitininkais ir konsultantais mokesčių klausimais, įgyvendinimo, nepaisant to, kad reformos gali turėti teigiamą poveikį konkurencingumui ir atvirumui inovacijoms.

Paslaugų sektoriaus skaitmenizacija suteikė galimybių naujiems novatoriškiems verslo modeliams. Teikiant apskaitos ir konsultavimo mokesčių klausimais paslaugas esama daug galimybių pasinaudoti šiais pokyčiais. IT priemonės ir algoritmai, kuriomis palengvinama profesinė veikla, ne tik sumažina sąnaudas, bet ir supaprastina įvairias užduotis. Todėl reikėtų iš naujo įvertinti tokių užduočių ir kitų nesudėtingų ar mechaninių užduočių skyrimą tik aukštos kvalifikacijos specialistams. Reglamentavimas visoje ES turėtų būti pritaikytas, kad būtų galima lengvai diegti, plėtoti skaitmeninius sprendimus ir kurti novatoriškus ir į vartotoją orientuotus verslo modelius, kad vartotojai ir įmonės iš dabartinių ir būsimų pokyčių galėtų gauti naudos. Apskritai nuo 2017 m. vykdytos reformos buvo riboto užmojo ir iš dalies paskatintos pareigos įgyvendinti ESTT priimtus sprendimus. Vokietija iš dalies pakeitė savo konsultantams mokesčių klausimais taikomas taisykles, taip atsižvelgdama į sprendimą byloje C-342/14, tačiau nesiėmė tolesnių veiksmų, susijusių su rekomendacijomis dėl priskirtos veiklos ir akcijų valdymo apribojimų. Teigiamu pokyčiu galima laikyti tai, kadBelgija pakeitė ankstesnes keturias apskaitos srities profesijas dviem naujomis profesijomis. Ji gerokai sumažino ribojamąjį poveikį, panaikindama visus likusius abiejų profesijų reikalavimus dėl teisinės formos ir akcijų valdymo. Belgija taip pat iš dalies pakeitė savo taisykles dėl nesuderinamų veiklos rūšių ir bendro apskaitininko profesijos veiklos vykdymo sprendimui byloje C-384/18 įgyvendinti. Dabar naujųjų profesijų atstovai gali teikti daugiasrites paslaugas, jeigu jos nekelia pavojaus nepriklausomumui, nešališkumui ir profesinei paslapčiai. 2017 m. Austrijoje įvykdyta buvo numatytos didesnės galimybės specialistams bendradarbiauti su kitais savarankiškai dirbančiais specialistais dėl konkrečių užduočių ir sutarčių, tačiau taip pat įvesta nauja tęstinio profesinio tobulėjimo prievolė. Kroatijoje buvo įgyvendinta platesnio masto reforma, kuria panaikintas su gyvenamąja vieta susijęs reikalavimas ir teisinės formos apribojimai, dėl kurių konsultantai mokesčių klausimais negalėjo steigti akcinių bendrovių. Kroatija nusprendė neplėsti priskirtų veiklos rūšių apimties, kaip buvo planuota iš pradžių, ir toliau nereglamentuoti apskaitininkų profesijos. Konsultantai mokesčių klausimais dabar taip pat gali dalyvauti daugiasritę veiklą vykdančioje bendrovėje, kuri teikia ne tik konsultacijas mokesčių klausimais, bet ir kitas paslaugas, jei laikomasi akcijų valdymo, balsavimo teisių ir valdybos reikalavimų. Galiausiai Kroatija nebedraudžia konsultantams mokesčių klausimais užsiimti kitokia profesine veikla. 2019 m. Prancūzija išplėtė ir išaiškino apskaitininkams priskirtą veiklą. Dabar šios srities specialistai gali valdyti skolų mokėjimą ir skolų išieškojimą kliento vardu bei atstovauti savo klientams mokesčių institucijose ir socialinės apsaugos įstaigose. Ne tokias sudėtingas užduotis, pvz., elektroniniu būdu daryti apskaitos įrašus, gali atlikti ne apskaitininkai (pvz., įmonės darbuotojai), jei jas in fine patvirtina apskaitininkas. Prancūzija taip pat panaikino draudimą apskaitininkams, kurie taip pat yra auditoriai, vykdyti komercinius veiksmus. 4 pav. Ribojamojo poveikio rodiklis. Apskaitininkai ir patarėjai mokesčių klausimais Šaltinis: Europos Komisija, 2021. 4 paveiksle parodyta santykinė valstybių narių padėtis, susijusi su ribojamuoju poveikiu norint užsiimti ir verstis apskaitininko ar mokesčių konsultanto profesine veikla, remiantis atnaujintu ribojamojo poveikio rodikliu. Rodikliu neatsižvelgiama į auditoriaus profesijos reglamentavimą, nes pagal Direktyvą 2006/43/EB dėl teisės aktų nustatyto metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės audito ši profesija reglamentuojama visose valstybėse narėse. Palyginti su 2017 m., rodiklis buvo šiek tiek patikslintas siekiant geriau aprėpti tik apskaitininkams ir konsultantams mokesčių klausimais priskirtą veiklą ir kitų reikalavimų ribojamąjį poveikį. Kai kuriose valstybėse narėse priskirta ir konsultavimo mokesčių klausimais, ir apskaitos veikla (kuria dažnai gali verstis ir kiti specialistai, pavyzdžiui, Austrijoje, Čekijoje, Prancūzijoje, Vengrijoje, Rumunijoje). Belgijoje, Bulgarijoje, Italijoje, Airijoje, Graikijoje, Liuksemburge, Maltoje ir Portugalijoje apskaitos specialistams priskiriama tik su apskaita susijusi veikla, t. y. buhalterinė apskaita ir konsoliduotųjų finansinių ataskaitų rengimas. Kroatijoje, Vokietijoje, Lenkijoje ir Slovakijoje reglamentuojamos profesijos specialistams priskiriamos tik konsultavimo mokesčių klausimais paslaugos. Be konsultanto mokesčių klausimais profesijos, Belgijoje yra viena, o Rumunijoje – dvi apskaitininko profesijos. Italijoje, Graikijoje ir Liuksemburge yra dvi apskaitininko profesijos, o Austrijoje, be konsultanto mokesčių klausimais profesijos, yra trys skirtingos apskaitininko profesijos. Kai kuriose iš šių valstybių narių atskirų profesijų priskirtų veiklos rūšių ir jų bendros apimties atskyrimas nėra labai aiškus ar nuoseklus. Kai kuriose valstybėse narėse, pavyzdžiui, Austrijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Italijoje ir Portugalijoje, draudžiama vykdyti veiklą kartu, leidžiama bendradarbiauti tik su kelių profesijų atstovais, pavyzdžiui, teisės ar apskaitos sektoriuose. Austrijoje konsultantai mokesčių klausimais gali rinktis tik kelias teisines veiklos formas. Vokietijoje konsultantai mokesčių klausimais gali nuspręsti įsisteigti bet kokia teisine forma, tačiau direktorių valdybos nariai arba generaliniai direktoriai turi būti konsultantai mokesčių klausimais, advokatai, auditoriai, prisiekę auditoriai arba mokesčių agentai. Bent vienas konsultantas mokesčių klausimais, kuris yra direktorių valdybos narys, vykdomasis direktorius arba asmeniškai atsakingas partneris, privalo turėti savo profesinę buveinę bendrovės būstinėje arba netoli jos. Kroatijoje ir Liuksemburge dauguma direktorių arba valdybos narių turi būti specialistai. Prancūzijoje bent vienas profesijos atstovas, dirbantis daugiaprofesinėje bendrovėje kaip partneris arba darbuotojas, turi būti valdybos arba stebėtojų tarybos narys. Lenkijoje dauguma valdybos narių turi būti konsultantai mokesčių klausimais, o jei valdybą sudaro ne daugiau kaip du asmenys, vienas iš jų turi būti konsultantas mokesčių klausimais. Austrijoje, Belgijoje, Kroatijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Italijoje, Liuksemburge, Maltoje, Lenkijoje, Portugalijoje, Rumunijoje ir Slovakijoje reikalaujama, kad bent 50 proc. akcijų ir (arba) balsavimo teisių priklausytų specialistams. Austrijoje konsultantams mokesčių klausimais iš kitų valstybių narių neleidžiama turėti daugiau kaip 25 proc. akcijų ir balsavimo teisių. Rekomendacijos

Visose valstybėse narėse, kuriose šio sektoriaus profesijos reglamentuojamos, reikėtų dar kartą apsvarstyti, ar verta nesudėtingas užduotis, kaip antai susijusias su darbo užmokesčio skaičiavimu arba standartinių mokesčių deklaracijų rengimu, priskirti tik aukštos kvalifikacijos specialistams, visų pirma atsižvelgiant į sektoriaus skaitmenizacijos raidą. Graikijoje, Italijoje ir Rumunijoje reikėtų išsiaiškinti priskirtų veiklos rūšių aprėptį ir įvertinti priskirtų veiklos rūšių nuoseklumą ir pasiskirstymą daugybėje reglamentuojamų šio sektoriaus profesijų. Kroatija, Vokietija, Prancūzija, Liuksemburgas ir Lenkija turėtų peržiūrėti savo valdybų sudėties ir (arba) vykdomųjų direktorių apribojimus. Austrija, Belgija, Kroatija, Prancūzija, Vokietija, Italija, Liuksemburgas, Malta, Lenkija, Portugalija, Rumunija ir Slovakija turėtų įvertinti akcijų valdymo ir (arba) balsavimo teisių reikalavimų proporcingumą. Austrija turėtų peržiūrėti kitų valstybių narių specialistams taikomus akcijų valdymo ir balsavimo teisių apribojimus. Austrija turėtų peržiūrėti savo teisinių formų, kurias gali rinktis konsultantai mokesčių klausimais, apribojimus. Austrija, Vokietija, Italija, Portugalija ir Prancūzija turėtų įvertinti bendro veiklos vykdymo apribojimų proporcingumą. II.4. Advokatai Nacionaliniai advokatų profesijos reglamentavimo metodai valstybėse narėse yra gana vienodi, t. y. visos valstybės narės šią profesiją reglamentuoja priskirdamos veiklos rūšis ir apsaugodamos profesinius vardus. ES lygmeniu Direktyva 98/5/EB ir Direktyva 77/249/EEB palengvinamas advokatų judumas visoje ES. 5 pav. Ribojamojo poveikio rodiklis. Advokatai Šaltinis: Europos Komisija, 2021. 5 paveiksle parodyta santykinė valstybių narių padėtis, susijusi su ribojamuoju poveikiu norint užsiimti ir verstis advokato profesine veikla, remiantis atnaujintu ribojamojo poveikio rodikliu. Palyginti su 2017 m., rodiklis buvo šiek tiek patikslintas siekiant geriau aprėpti tik advokatams priskirtą veiklą ir kitų rūšių reikalavimų ribojamąjį poveikį. 2017 m. Komisija pateikė keletą rekomendacijų, taikytinų advokato profesijai. Jose valstybės narės paragintos peržiūrėti advokatams priskirtos veiklos apimtį ir įvertinti bendrą reikalavimų, susijusių su teisininkų teisine forma, akcijų valdymu ir bendrijomis, poveikį. Be to, Komisija paragino valstybes nares panaikinti likusius pilietybės arba gyvenamosios vietos reikalavimus. Remiantis turima informacija, nuo 2017 m. pateiktų reformų rekomendacijų patvirtintos tik kelios reformos. Iki šiol nebuvo priimta jokių reformų, susijusių su advokatams priskirtos veiklos, susijusios su skaitmeninės ekonomikos plėtote ir dėl teisinių technologijų plėtros atsirandančiais naujais paslaugų teikėjais, aprėptimi. Tačiau kalbant apie teisines formas, kurias gali rinktis advokatai ir teisinių paslaugų įmonės, kai kurios valstybės narės išplėtė galimybes. 2020 m. Austrijoje patvirtinta reforma, pagal kurią advokatams ir teisinių paslaugų įmonėms leidžiama naudotis visomis veiklos vykdymo teisinėmis formomis, išskyrus akcinių bendrovių formą. Nuo 2017 m. Italijoje advokatams leidžiama steigti daugiaprofesines bendrijas ir ne advokatams leidžiama turėti teisinių paslaugų įmonių akcijų su sąlyga, kad 66 proc. akcijų priklauso advokatams. Airija advokatų teisinę reguliavimo instituciją atskyrė nuo atstovaujančiosios organizacijos ir leido solisitorių bendrijoms veikti kaip ribotos atsakomybės bendrijoms. Kitos valstybės narės, įvykdžiusios vykdymo užtikrinimo veiksmus, ketina imtis arba jau ėmėsi įgyvendinti reformas: ØSlovėnijoje panaikintas pilietybės reikalavimas ES advokatams, įgijusiems kvalifikaciją Slovėnijoje; ØKipre panaikintas gyvenamosios vietos reikalavimas ES advokatams; ØItalijoje šiuo metu naikinama advokatų pareiga per metus priimti nagrinėti ne mažiau kaip penkias bylas; ØGraikija iš dalies pakeitė savo teisės aktus, kad būtų pripažintas kitoje valstybėje narėje įgytas išsilavinimas ir patirtis, kad būtų galima atlikti parengiamąją teisės praktiką;

Ø2021 m. Prancūzija priėmė potvarkį, kuriuo kitų valstybių narių Aukščiausiojo Teismo advokatams, besiverčiantiems praktika pagal buveinės šalyje vartojamą profesinį vardą, leidžiama šia veikla užsiimti Prancūzijoje; ØKroatijoje šiuo metu įgyvendinama užsienio advokatams ir teisinių paslaugų įmonėms taikomų sąlygų reforma; ØIspanijoje šiuo metu vyksta su procuradores susijusios reformos, kuriomis siekiama panaikinti fiksuotus tarifus, sudaryti sąlygas daugiasritę veiklą vykdančioms advokatų ir procuradores bendrijoms ir sukurti bendrą advokatų ir procuradores išsilavinimo kelią. Teisininko profesijos įgijimo ir galimybės ja verstis taisyklės yra vienos griežčiausių verslo paslaugų sektoriuje. Kalbant apie kvalifikaciją pažymėtina, kad visose valstybėse narėse privalomas aukštasis išsilavinimas teisės srityje, jį įgijus – privaloma stažuotė arba papildoma profesinė kvalifikacija ir advokatūros egzaminas. Minimali bendra studijų ir mokymosi trukmė, norint pradėti dirbti pagal šią profesiją, svyruoja nuo 5,5 metų (pvz., Prancūzijoje, Graikijoje, Portugalijoje, Ispanijoje) iki 9 metų (pvz., Suomijoje, Slovėnijoje). Tęstinis kvalifikacijos kėlimas yra privalomas daugumoje valstybių narių, išskyrus Čekiją, Graikiją, Maltą, Slovakiją ir Ispaniją, kuriose kelti kvalifikaciją galima savanoriškai. Visose valstybėse narėse advokatams priskirta veikla, susijusi su atstovavimu klientams teisminėse institucijose, nors tam tikrą veiklą leidžiama vykdyti kartu su kitų teisinių profesijų atstovais. Maltoje tiek advokatai, tiek teisės prokuristai (legal procurators) gali atstovauti klientams žemesnės instancijos teismuose. Ispanijoje atstovavimą Teisingumo Teisme atlieka abogados (kliento gynimas) ir procuradores (techninis atstovavimas ir dokumentų perdavimas teismams). Lenkijoje tiek patarėjai teisiniais klausimais, tiek advokatai gali atstovauti klientams teismuose. Airijoje solisitoriai atstovauja klientui žemesnės instancijos teismuose, o baristeriai konsultuoja solisitorius ir gali kreiptis į visus teismus . Kai kurios valstybės narės (Belgija, Bulgarija, Prancūzija, Vokietija, Graikija, Italija ir Nyderlandai) taiko papildomus profesinės kvalifikacijos reikalavimus, norint verstis profesine veikla aukščiausiuose teismuose. Be to, kai kurios iš šių šalių (pvz., Belgija, Prancūzija ir Vokietija) nustatė kiekybinius aukščiausiųjų teismų biurų, kuriuose galima dirbti, skaičiaus apribojimus. Nuo 2017 m. Prancūzija palaipsniui padidino esamų biurų skaičių ir 2021 m. priėmė potvarkį, pagal kurį tam tikromis sąlygomis šia veikla gali užsiimti advokatai iš kitų valstybių narių, besiverčiantys praktika pagal savo buveinės šalyje vartojamą profesinį vardą. Daugelyje valstybių narių nauji paslaugų teikėjai įsisteigė ir teikia teisines paslaugas naudodami algoritmus ir mašinų mokymosi sprendimus. Dėl šių pokyčių vyksta intensyvios diskusijos ir pradėti teismo procesai dėl to, kad sunku nustatyti, kas yra teisinė konsultacija tokiose srityse kaip teisinių konsultacijų internetu teikimas, skolų išieškojimas ir automatinis teisinių dokumentų rengimas. Be to, šie pokyčiai paskatino teisininkų poreikį pritaikyti reglamentavimo sistemą, kad būtų lengviau priimti tokius teisinėmis technologijomis grindžiamus sprendimus. Vokietijoje vyriausybės potvarkiais siekiama skatinti vartotojams palankias teisines paslaugas rinkoje atveriant tam tikras teisines paslaugas teisinių technologijų operatoriams, kartu užtikrinant vienodas sąlygas advokatams ir skolų išieškojimo paslaugų teikėjams. Dauguma valstybių narių taiko griežtas nesuderinamumo taisykles ir daugiasritės veiklos apribojimus . Visose valstybėse narėse galioja bendra taisyklė, pagal kurią turi būti vengiama interesų konfliktų, arba išsamios nesuderinamumo taisyklės, kuriomis draudžiama verstis tam tikra veikla, kaip antai prekyba arba apmokamu darbu, išskyrus aiškiai leidžiamas veiklos rūšis (pvz., pedagoginę veiklą ar mokslinius tyrimus). Daugiasritės veiklos apribojimų būna įvairių: nuo visiško draudimo (Čekijoje, Latvijoje, Lietuvoje) iki leidimo verstis tam tikra daugiasrite veikla pagal kelias profesijas (Prancūzijoje, Vokietijoje, Nyderlanduose). Estijoje advokatai gali dalyvauti valdant bendrovę, jeigu toks dalyvavimas suderinamas su profesine advokaat veikla ir nekyla pavojaus advokato nepriklausomumui. Prancūzijoje specialistai gali įsteigti société pluriprofessionnelle d’exercice, jungiančią įvairių teisės ir apskaitos profesijų atstovus. Belgijoje advokatams leidžiama organizuoti tam tikrų formų bendradarbiavimą su tam tikrų kitų profesijų atstovais, tačiau jiems neleidžiama to daryti kaip akcinėms bendrovėms. Kalbant apie leidžiamas teisines advokatų veiklos formas, daugelyje valstybių narių leidžiamos įvairiausios teisinės formos, tačiau yra iš išimčių (pvz., akcinė bendrovė Austrijoje, komercinės formos Prancūzijoje arba apribojimai Belgijoje, kad akcijomis nebūtų galima prekiauti vertybinių popierių biržoje). Paprastąsias bendrijas dažniausiai leidžiama steigti ir daugelyje valstybių narių profesines paslaugas taip pat galima teikti įsteigus profesinę bendriją. Kai kuriose šalyse, pavyzdžiui, Austrijoje, Belgijoje, Kipre, Suomijoje, Prancūzijoje ir Vokietijoje, advokatams leidžiama steigti akcines bendroves. 2019 m. lapkričio mėn. Airija priėmė įstatymus, kuriais solisitorių bendrijoms leidžiama steigti ribotos atsakomybės bendrijas. Po 2020 m. reformos Austrija išplėtė teisinių formų, kurias gali rinktis teisinių paslaugų įmonės, išskyrus akcines bendroves, spektrą. Tačiau daugumoje valstybių narių neįmanoma įsteigti advokatų akcinių bendrovių. Galimybė įsteigti teisinių paslaugų įmonę pagal konkrečią teisinę formą yra glaudžiai susijusi su akcijų valdymo ir balsavimo teisių reikalavimais. Didžiojoje daugumoje valstybių narių reikalaujama, kad visos akcijos priklausytų advokatams. Kai kuriose valstybėse narėse taip pat ribojamas teisinių paslaugų įmonių, kuriose advokatas gali būti akcininkas, skaičius, t. y. Estijoje ar Vengrijoje teisininkas gali būti tik vienos advokatų bendrovės akcininkas. Keliose valstybėse narėse teisinių paslaugų įmonėse gali dirbti ir ne advokatai. Ispanijoje bendrovės gali priklausyti ne advokatams (iki 49 proc. ), kaip ir Prancūzijoje, tačiau tik teisininkams ir apskaitininkams, Italijoje (iki 34 proc.), Lenkijoje (bet tik teisininkams) ir Nyderlanduose (tačiau tik notarams ar patentiniams patikėtiniams ir patarėjams mokesčių klausimais). Vokietijoje daugiau nei 50 proc. bendrovės akcijų turi turėti advokatai, o kiti akcininkai gali būti tik teisės ar apskaitos specialistai. Danijoje ir Švedijoje ne advokatams gali priklausyti ne daugiau kaip 10 proc. akcijų. Nė vienoje valstybėje narėje vien finansinis dalyvavimas nėra leidžiamas. Vokietijoje 2021 m. sausio mėn. pasiūlyta reforma ketinama teisinių bendrovių valdybai nebetaikyti daugumos reikalavimo, leisti akcinę bendrovę steigti vienam asmeniui ir sudaryti sąlygas visų laisvųjų profesijų atstovams steigti bendrovę kartu su advokatais ir būti akcininkais. Daugumoje valstybių narių advokatai gali reklamuoti savo paslaugas su sąlyga, kad ta reklama atitinka profesinę etiką. Tačiau Bulgarijoje, Kroatijoje, Maltoje, Lenkijoje ir Slovėnijoje advokatams vis dar taikomas visiškas reklamavimosi draudimas – taip pažeidžiamas Direktyvos 2006/123/EB 24 straipsnis. Atrodo, kad daugumoje valstybių narių laisvas advokato ir kliento susitarimas dėl užmokesčio dydžio yra įprastas dalykas. Tačiau Bulgarijoje, Kroatijoje, Kipre, Graikijoje ir Lenkijoje advokatas privalo taikyti fiksuotus arba minimalius tarifus. Kroatijoje šiuo metu siekiama suteikti galimybę kliento ir advokato rašytiniu susitarimu nukrypti nuo šių nustatytų minimalių užmokesčių. Ispanijoje priėmus teisės aktų pakeitimus bus panaikinti minimalūs procuradores tarifai. Rekomendacijos Visos valstybės narės, kuriose konsultacijas teisiniais klausimais gali teikti tik advokatai, turėtų užtikrinti, kad kuriant skaitmeninius sprendimus teisinės paslaugos galėtų vystytis ir jose galėtų būti diegiamos inovacijos bei joms netrukdytų pernelyg plati priskirtų veiklos rūšių aprėptis. Bulgarijoje toliau turėtų būti taikomas atviras teisinių paslaugų režimas. Visos valstybės narės turėtų įvertinti teisinės formos ir akcijų valdymo reikalavimus, nesuderinamumo taisykles ir daugiasritės veiklos apribojimus, visų pirma atsižvelgdamos į inovacijų ir skaitmeninių sprendimų bei naujų verslo modelių diegimo poreikį. Airija turėtų priimti visas įgyvendinimo priemones pagal 2015 m. Teisinių paslaugų reguliavimo įstatymą, kad advokatai galėtų teikti daugiasrites paslaugas. Belgijoje ir Vokietijoje reikėtų užtikrinti didesnį skaidrumą ir peržiūrėti advokatų, norinčių vykdyti profesinę veiklą atitinkamuose aukščiausiuose teismuose, profesijos įgijimo taisyklių proporcingumą, visų pirma patikslinti ES teisininkams taikytinas taisykles. Vokietijoje reikėtų iš naujo apsvarstyti poreikį palikti galioti minimalaus amžiaus apribojimus norint vykdyti profesinę veiklą Bundesgerichtshof (Federaliniame teisme) ir vietoj to taikyti priemones, kurios yra tinkamesnės siekiant užsibrėžtų tikslų, tokias kaip profesinė patirtis. Bulgarijoje, Kroatijoje, Maltoje, Lenkijoje ir Slovėnijoje reikia panaikinti visišką komercinės informacijos draudimą advokatams. II.5. Patentiniai ir prekių ženklų patikėtiniai

Patentinio ir prekių ženklų patikėtinio profesija reglamentuojama visose valstybėse narėse, išskyrus dvi: šios verslo paslaugos nereglamentuoja tik Danija ir Malta. 6 pav. Ribojamojo poveikio rodiklis. Patentiniai ir prekių ženklų patikėtiniai Šaltinis: Europos Komisija, 2021. 6 paveiksle parodyta santykinė valstybių narių padėtis, susijusi su ribojamuoju poveikiu norint užsiimti ir verstis patentinio ir prekių ženklų patikėtinio profesine veikla, remiantis atnaujintu ribojamojo poveikio rodikliu. Palyginti su 2017 m., rodiklis buvo šiek tiek patikslintas siekiant geriau aprėpti tik patentiniams patikėtiniams priskirtą veiklą ir kitų rūšių reikalavimų ribojamąjį poveikį. Nors kompetencijos, reikalingos dažnai labai sudėtingų intelektinės nuosavybės teisių ir techninių inovacijų aspektų srityse, poreikis, taip pat noras apsaugoti klientus (pvz., teisių turėtojus) nuo netinkamo procedūrų vykdymo gali būti svari šios profesijos reglamentavimo priežastis, galimybės užsiimti šia profesine veikla ir ja verstis taisyklės turi būti proporcingos. Todėl 2017 m. Komisija patentinių ir prekių ženklų patikėtinių atžvilgiu pateikė keletą rekomendacijų, kuriose daugiausia dėmesio skirta priskirtų veiklos rūšių aprėpčiai, įvairių lygių reglamentavimo priemonėms, kuriomis, pavyzdžiui, be bazinių išsilavinimo reikalavimų, reikalaujama turėti ilgametę profesinę patirtį ar būti baigus srities studijas, akcijų valdymo reikalavimams ir bendro veiklos vykdymo apribojimams, taip pat apribojimams, taikomiems tarpvalstybinių klausimų atveju. Be to, Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (ESTT) byloje, susijusioje su patentinių patikėtinių taisyklėmis Austrijoje, nustatė, kad reikalavimu turėti buveinę, taip pat taisyklėmis dėl akcijų valdymo ir daugiasričių taisyklių buvo pažeisti Paslaugų direktyvos 14, 15 ir 25 straipsniai . Remiantis turima informacija, nuo 2017 m. rekomendacijų priėmimo reformos įvairiu mastu įgyvendintos Austrijoje, Belgijoje, Estijoje, Vokietijoje, Graikijoje, Vengrijoje, Lietuvoje, Latvijoje ir Lenkijoje. Dar vienas teigiamas pokytis – Austrijos, atsižvelgusios į kai kurias rekomendacijas, pavyzdžiui, sušvelninti išsilavinimo reikalavimus ir šiek tiek sutrumpinti reikalaujamos profesinės patirties trukmę, 2019 m. įvykdyta reforma. Ji taip pat sušvelnino akcijų valdymo taisykles, panaikino balsavimo teisių taisykles ir atšaukė tam tikrus bendro veiklos vykdymo apribojimus. 2021 m. gegužės mėn. Austrija ėmėsi tolesnių pokyčių, kad įvykdytų pirmiau minėtą Teismo sprendimą. Vengrija taip pat neseniai liberalizavo taisykles dėl apribojimų, kurių proporcingumą Komisija buvo rekomendavusi įvertinti. Nors profesinėse bendrijose 75 proc. akcijų turėjo priklausyti patentiniams patikėtiniams, Vengrija šį reikalavimą sušvelnino iki daugiau kaip 50 proc. Patentinių patikėtinių biurų atveju reikalavimą turėti 100 proc. akcijų ji sušvelnino iki reikalavimo, kad tik vienas iš nariais galinčių būti fizinių asmenų, turi būti patentinis patikėtinis ir biuro vadovas. Abiem atvejais du trečdaliai balsų vis dar turi priklausyti patentiniams patikėtiniams. Vengrija iš dalies pakeitė taisykles, kuriomis reglamentuojama galimybė teikti daugiasrites paslaugas, sušvelnindama draudimą teikti kitas paslaugas. Po Komisijos pradėtų pažeidimo nagrinėjimo procedūrų Lenkija iš dalies pakeitė tarifų taisykles ir panaikino minimalius tarifus. Galiausiai, Komisijai atlikus vykdymo užtikrinimo veiksmus, Vokietija į nacionalinę teisę perkėlė Direktyvą 2013/55/ES, kad patentinio patikėtinio profesijos reglamentavimas derėtų su ES teise. Kelios šalys, įskaitant Latviją ir Graikiją, nusprendė nustatyti naujas taisykles, kuriomis įvesta patentinio patikėtinio profesija. Anksčiau ši profesija Latvijoje buvo nereglamentuojama, o Graikijoje iki reformos patentus ir prekių ženklus galėjo teikti tik teisininkai, kurie taip pat turėjo išimtinę teisę teikti teisines konsultacijas, be kita ko, patentų ir prekių ženklų teisės klausimais. Todėl dabar priskirtą veiklą atlieka advokatai ir naujai sukurtos patentinių patikėtinių profesijos atstovai. Nauju Belgijos įstatymu nustatyti papildomi reikalavimai, pavyzdžiui, profesinio vardo apsauga, privaloma narystė, susieta su narystės mokesčiais, privalomu draudimu ir tęstinio profesinio tobulėjimo įsipareigojimais. Nors šio naujo įstatymo dalys įsigaliojo 2020 m. gruodžio 2 d., nuostatos, kuriomis reglamentuojami papildomi reikalavimai, dar neįsigaliojo, nes jų atveju reikia priimti karališkąjį dekretą. Estija taip pat nustatė naujų reikalavimų, t. y. sugriežtino išsilavinimo reikalavimus, naują privalomą narystę profesinėse organizacijose, tęstinio profesinio tobulėjimo prievolę ir profesinių organizacijų narių profesinių vardų apsaugą. Reikalavimai turėti gana ilgą ketverių metų profesinę patirtį liko nepakitę. Nors Lietuva persvarstė patentinių patikėtinių kvalifikacijos reikalavimus ir sumažino ankstesnės profesinės patirties reikalavimą, ji tuo pačiu nustatė profesinio vardo apsaugą, privalomą narystę profesinėje organizacijoje, tęstinio kvalifikacijos kėlimo prievolę ir privalomą profesinės civilinės atsakomybės draudimą. Priskirtos veiklos rūšių aprėptis valstybėse narėse skiriasi, o kai kuriose valstybėse narėse ji išlieka gana plati. Visų pirma tai pasakytina apie Austriją, Estiją ir Vengriją. Priskirta veikla apima konsultavimą ir atstovavimą patentų biure ar kitose administracinėse institucijose, teisinių dokumentų intelektinės nuosavybės klausimais rengimą ir atstovavimą klientams teismuose intelektinės nuosavybės klausimais (net jei Austrijoje šias paslaugas gali teikti ir advokatai ar notarai). Estijoje patentiniai patikėtiniai taip pat yra kompetentingi (kartu su notarais ir prisiekusiais vertėjais) patvirtinti su pramonine nuosavybe susijusių dokumentų, kurie turi būti pateikti valdžios institucijoms, vertimų ir kopijų autentiškumą. Kipre, kuriame nėra atskiros patentinių patikėtinių profesijos, šias paslaugas gali teikti tik advokatai. Ankstesnės profesinės patirties reikalavimas nustatytas daugelyje valstybių narių, bet reikalaujama trukmė svyruoja nuo dvejų metų (Bulgarijoje) iki 6,5 metų (Austrijoje). Kai kuriose valstybėse narėse (Belgijoje, Vokietijoje, Vengrijoje, Airijoje, Italijoje, Liuksemburge, Nyderlanduose ir Lenkijoje) taikomas stažuotės prižiūrint patentiniam patikėtiniui reikalavimas. Bendroji reikalaujamo išsilavinimo trukmė svyruoja nuo trejų metų Portugalijoje (kurioje nereikalaujama stažuotės ar ankstesnės patirties) iki septynerių metų Vokietijoje (kurioje papildomai reikalaujama trejų metų stažuotės). Tokius ilgus profesinės patirties ir mokymosi metus reikėtų vertinti atsižvelgiant į tai, kad paslaugas taip pat gali teikti, pavyzdžiui, advokatai, kurie nebūtinai turi specializuotis intelektinės nuosavybės teisės srityje. Kelios valstybės narės yra nustačiusios akcijų valdymo reikalavimus. Kipre reikalaujama, kad 100 proc. teisinių paslaugų įmonės partnerių būtų advokatai, todėl tai taip pat turi įtakos patentinių patikėtinių paslaugoms. Vokietijoje ir Lenkijoje reikalaujama, kad bent 50 proc. akcijų priklausytų specialistams.

Vengrija toliau taiko (nors šiek tiek sušvelnino) draudimą verstis patentinio patikėtinio profesija kartu su kitų profesijų atstovais, o Estijoje ir Vokietijoje kartu veiklą vykdyti gali tik teisininkai ir apskaitininkai. Slovakijoje vis dar reikalaujama, kad asmenims, turintiems kitų valstybių narių diplomus, būtų taikoma akademinio pripažinimo, o ne jų profesinės kvalifikacijos pripažinimo procedūra, kad jie galėtų verstis šia profesija Slovakijoje. Slovakijos teisės aktuose numatyta akademinio pripažinimo procedūra, pagal kurią užsienio diplomus turintys asmenys gali verstis nereglamentuojama profesija. Rekomendacijos Slovakijoje reikėtų užtikrinti, kad pripažinimo procedūra, taikoma užsienio diplomų turėtojams, norintiems užsiimti patentinio patikėtinio padėjėjo profesine veikla, atitiktų SESV nuostatas dėl laisvo darbuotojų judėjimo ir nediskriminavimo ir taikytiną teismo praktiką. Vokietijoje reikėtų iš naujo apsvarstyti, ar reikia įvairių lygių kvalifikacijos reikalavimų, pavyzdžiui, be bazinio išsilavinimo, reikalaujama turėti ilgametę profesinę patirtį ar būti baigus šios srities studijas, ir turėtų būti siekiama pasiūlyti kitų kvalifikacijos įgijimo būdų. Austrijoje, Estijoje ir Latvijoje reikėtų iš naujo įvertinti ankstesnės profesinės patirties sąlygą, kurią privalo atitikti norintieji užsiimti patentinio ar prekių ženklų patikėtinio profesine veikla. Austrijoje, Estijoje ir Vengrijoje reikėtų įvertinti priskirtų patentinių ir prekių ženklų patikėtinių veiklos rūšių aprėptį. Kipre reikėtų įvertinti su pramoninės nuosavybės teisėmis susijusių veiklos rūšių priskyrimo tik advokatams priemonių proporcingumą. Estijoje, Vokietijoje ir Vengrijoje reikėtų įvertinti apribojimų tuo pačiu metu užsiimti patentinių ar prekių ženklų patikėtinių ir kitokia profesine veikla proporcingumą. Vokietijoje ir Lenkijoje reikėtų įvertinti akcijų valdymo reikalavimų proporcingumą. II.6. Nekilnojamojo turto agentai Užduočių, kurias paprastai atlieka nekilnojamojo turto agentai, pobūdis ir sudėtingumas ES šalyse, išskyrus Šiaurės šalis , yra labai panašūs. Dažniausiai jie tarpininkauja nekilnojamojo turto pirkėjams ir pardavėjams, be kita ko, teikia (teisines) konsultacijas dėl tam tikrų sandorio aspektų. Nepaisant šių panašumų, ES šalys laikėsi labai skirtingo požiūrio į tai, kaip reglamentuoti nekilnojamojo turto agentų profesiją. 2017 m. tik 14 valstybių narių manė, kad būtina reglamentuoti teisę verstis šia profesija. Profesijos nereglamentuojančios šalys vartotojų interesams ginti taiko kitas priemones, pavyzdžiui, bendruosius vartotojų apsaugos teisės aktus, civilinę ir baudžiamąją teisę. Be to, kai kuriose šalyse (Vokietijoje, Estijoje, Lietuvoje, Nyderlanduose ir Lenkijoje) reglamentavimo alternatyva – savireguliacijos ir savanoriško sertifikavimo sistemos. 7 pav. Ribojamojo poveikio rodiklis. Nekilnojamojo turto agentai Šaltinis: Europos Komisija, 2021. 7 paveiksle parodyta santykinė valstybių narių padėtis, susijusi su ribojamuoju poveikiu norint užsiimti ir verstis nekilnojamojo turto agento profesine veikla, remiantis atnaujintu ribojamojo poveikio rodikliu. Palyginti su 2017 m., rodiklis buvo šiek tiek patikslintas siekiant geriau aprėpti tik nekilnojamojo turto agentams priskirtą veiklą ir kitų rūšių reikalavimų ribojamąjį poveikį. Ribojamojo poveikio lygis valstybėse narėse labai įvairuoja, todėl Europos Komisija suabejojo tam tikrų labiausiai ribojančių priemonių pagrįstumu ir proporcingumu. 2017 m. Komisija pateikė keletą rekomendacijų dėl nekilnojamojo turto agentų profesijos, daugiausia dėmesio skirdama priskirtoms veiklos rūšims, laiko, kurio reikia privalomai kvalifikacijai įgyti, trukmei, alternatyvių galimybių įgyti šią profesiją trūkumui, akcijų valdymo ir balsavimo teisių apribojimams, nesuderinamumo taisyklėms, regioniniam reglamentavimui ir akademinio diplomų pripažinimo poreikiui. Deja, su šiomis rekomendacijomis susijusi tolesnė veikla buvo labai ribota ir dauguma valstybių narių nesiėmė jokių realių veiksmų, kad iš naujo įvertintų reikalavimų proporcingumą. Priešingai: kai kurios valstybės narės nusprendė sugriežtinti reglamentavimą. Dvi valstybės narės – Malta ir Čekija – neseniai pradėjo reglamentuoti galimybę verstis šia profesija. Kol kas ši nauja reglamentuojama profesija neįtraukta į reglamentuojamų profesijų duomenų bazę, o atitinkamos valstybės narės nepranešė apie jokio išankstinio proporcingumo vertinimo, grindžiamo Proporcingumo vertinimo direktyvoje nustatyta sistema, rezultatus. Labiausiai stebinantis sprendimas reglamentuoti šią profesiją priimtas Maltoje, kuri, remiantis 2016 m. vartotojų rinkos rezultatų suvestine, visoje ES turi geriausiai veikiančią nekilnojamojo turto rinką .

2018 m. Prancūzija priėmė teisės aktus, kuriais siekiama apsaugoti nekilnojamojo turto agento profesinį vardą. Vokietija atsisakė planų reglamentuoti nekilnojamojo turto agentų veiklą, o Rumunija, panašu, ketina reglamentuoti galimybę verstis šia profesija. Kalbant apie išsilavinimą, daugumoje šalių vis dar nustatytas reikalavimas dėl dvejų–trejų metų trukmės profesinio rengimo, kuris gali būti taikomas kartu su reikalavimu stažuotis ir (arba) turėti darbo patirties ir (arba) laikyti egzaminą. Kroatijoje, Suomijoje, Vengrijoje, Italijoje ir Maltoje yra kitaip, nes ten galioja palyginti nedideli kvalifikaciniai reikalavimai. Daugumoje šalių, išskyrus Kroatiją, Suomiją, Vengriją, Italiją ir Švediją, yra alternatyvių galimybių įgyti reikiamą kvalifikaciją. 2020 m. kovo mėn. Kipras priėmė aplinkraštį, kuriame aiškinama, kad nacionalinėje teisėje reikalaujama, kad bet kuris fizinis asmuo, susijęs su nekilnojamojo turto agentūra, būtų registruotas nekilnojamojo turto agentas, ir atrodo, kad taip buvo įtrauktas reikalavimas turėti 100 proc. akcijų. Maltoje naujuoju reglamentavimu teisinė forma, pagal kurią nekilnojamojo turto agentai gali verstis savo profesine veikla, apribojama iki civilinės teisės bendrovės. Tai reiškia, kad nekilnojamojo turto agentai negali steigti bendrovės su ne specialistais ar kitų sričių specialistais, neturinčiais nekilnojamojo turto agento licencijos. Belgijoje vis dar reikalaujama, kad 60 proc. profesionalių nekilnojamojo turto bendrovių akcijų ir balsavimo teisių priklausytų kvalifikuotiems specialistams. Ispanijoje kai kurie regionai, pavyzdžiui, Katalonija, toliau reglamentuoja šią profesiją priskirdami veiklos rūšis ir saugodami profesinius vardus. Kadangi Slovakija teigia, kad nekilnojamojo turto agentų profesija nereglamentuojama, specialistai iš kitų ES valstybių narių, norintys dirbti nekilnojamojo turto agentais, ir toliau susiduria su būtinybe atlikti jų diplomų akademinio pripažinimo procedūrą. Tuo tarpu Slovėnija panaikino pilietybės reikalavimą. Rekomendacijos Kipre, Kroatijoje, Čekijoje, Airijoje, Slovakijoje, Slovėnijoje ir Švedijoje reikėtų apsvarstyti galimybę leisti kitiems specialistams verstis veikla, kuri šiuo metu priskirta nekilnojamojo turto agentams. Austrijoje, Belgijoje, Kipre, Čekijoje, Danijoje, Prancūzijoje, Airijoje, Slovėnijoje, Slovakijoje ir Švedijoje reikėtų įvertinti, ar privalomų kvalifikacinių reikalavimų įgijimo trukmė yra svarbi turint omenyje nekilnojamojo turto agentų teikiamas paslaugas ir reglamentavimo tikslus. Kroatijoje, Suomijoje, Vengrijoje, Italijoje ir Švedijoje reikėtų apsvarstyti galimybę numatyti alternatyvius būdus įgyti šią profesiją. Belgijoje reikėtų įvertinti, ar būtina taikyti akcijų valdymo ir balsavimo teisių apribojimus. Kipre ir Maltoje reikėtų iš naujo įvertinti reikalavimo, kad 100 proc. akcijų turi priklausyti nekilnojamojo turto agentams, pagrįstumą ir proporcingumą. Italijoje reikėtų įvertinti nesuderinamos veiklos draudimo poreikį ir proporcingumą. Ispanijoje reikėtų peržiūrėti galiojančius regioninius teisės aktus, nes dėl jų gali kilti nesusipratimų norint užsiimti ir verstis šia profesine veikla ir kliūčių judumui. Slovakijoje reikėtų panaikinti reikalavimą, pagal kurį kitose ES valstybėse narėse kvalifikaciją įgiję asmenys privalo įveikti akademinio diplomų pripažinimo procedūrą. II.7. Turistinių kelionių vadovai (gidai) Turistinių kelionių vadovo (gido) profesija vis dar reglamentuojama dviejuose trečdaliuose valstybių narių, daugiausia pietinėse ir rytinėse Europos šalyse.

8 pav. Ribojamojo poveikio rodiklis. Turistinių kelionių vadovai (gidai) Šaltinis: Europos Komisija, 2021. 8 paveiksle parodyta santykinė valstybių narių padėtis, susijusi su ribojamuoju poveikiu norint užsiimti ir verstis turistinių kelionių vadovo (gido) profesine veikla, remiantis atnaujintu ribojamojo poveikio rodikliu. Palyginti su 2017 m., rodiklis buvo šiek tiek patikslintas siekiant geriau aprėpti tik turistinių kelionių vadovams (gidams) priskirtą veiklą ir kitų rūšių reikalavimų ribojamąjį poveikį. Nei Belgija, nei Bulgarija nėra nurodžiusios šios profesijos reglamentuojamų profesijų duomenų bazėje, tačiau akivaizdu, kad abi valstybės narės šią profesiją reglamentuoja bent nuo 2016 m. 2017 m. rekomendacijose daugiausia dėmesio skirta profesijos reglamentavimo pagrįstumui ir proporcingumui, taip pat priskirtų veiklos rūšių aprėpties peržiūrai ir vertinimui. Valstybių narių, kuriose taikomi skirtingi regioniniai teisės aktai, buvo paprašyta atidžiai išnagrinėti taisyklių nenuoseklumą ir leidimų turistinių kelionių vadovams (gidams) geografinę taikymo sritį. Galiausiai Komisija paragino valstybes nares peržiūrėti sąrašus, pagal kuriuos teisė dirbti daugelyje lankytinų vietų suteikiama tik specialių licencijų turėtojams. Komisija visoms šią profesiją reglamentuojančioms valstybėms narėms rekomendavo įvertinti, ar toks reglamentavimas apskritai yra būtinas, arba tai, ar mažiau ribojančiomis taisyklėmis būtų galima pasiekti tikslą apsaugoti kultūrinį, istorinį, archeologinį ir meninį paveldą ir tinkamą jo vertinimą. Šiuos argumentus, kuriuos valstybės narės pateikė siekdamos pagrįsti reglamentavimą, Europos Sąjungos Teisingumo Teismas pripažino viršesnėmis bendrojo intereso priežastimis, pateisinančiomis apribojimus. Tačiau tokių taisyklių proporcingumas turėtų būti nuodugniai įvertintas. Todėl valstybės narės taisykles ir prievoles dėl galimybės užsiimti turistinių kelionių vadovų (gidų) profesija ir ja verstis turėtų nustatyti tik tuo atveju, jei tai akivaizdžiai būtina siekiant išvengti žalos valstybės narės kultūros įvairovei. Nė viena iš šią profesiją reglamentuojančių valstybių narių nepranešė Komisijai apie peržiūrą ir Komisija atkreipia dėmesį į tai, kad imtasi tik labai nedidelių reformų. Slovėnijoje, kur profesija ir toliau reglamentuojama, o priskirtų veiklos rūšių aprėptis yra didelė, reikalavimai norint užsiimti profesija buvo sušvelninti atsisakant prievolės laikyti valstybinį egzaminą. 2018 m. Lietuva pakeitė turistinių kelionių vadovų (gidų) profesijos reglamentavimą, tačiau, nepaisant rekomendacijų, reikalavimai, reglamentuojantys galimybę užsiimti šia profesija, tapo griežtesni, visų pirma kiek tai susiję su priskirtų veiklos rūšių aprėptimi. Vis dėlto Lietuva sušvelnino keletą reikalavimų, pavyzdžiui, panaikino teorinę valstybinio egzamino dalį. 2017 m. pabaigoje Kroatija priėmė naują Turizmo paslaugų įstatymą. Tačiau pakeitimais neišspręstas nė vienas Komisijos iškeltas susirūpinimą keliantis klausimas dėl turistinių kelionių vadovų (gidų) ir, atrodo, padėtis net pablogėjo. Vis dėlto naujuoju įstatymu panaikintas reikalavimas įrodyti verslumo įgūdžius. Graikija neįgyvendino reformos, tačiau nuo 2017 m. Turizmo ministerijos turistinių kelionių vadovų (gidų) mokyklos vėl vykdo dvejų metų programą diplomui gauti. Stojimui į šias mokyklas taikomos sąlygos ir apribojimai. Prancūzija taip pat šiek tiek sušvelnino apribojimus ir suteikė papildomų galimybių užsiimti šia profesija, įtraukdama trečią būdą reikiamai profesinei kvalifikacijai įgyti. Galiausiai, Komisijos žiniomis, 2021 m. Čekija patvirtino turistinių kelionių vadovų (gidų) profesijos reformą, pagal kurią profesija reglamentuojama apsaugant profesinį vardą. Turistinių kelionių vadovo (gido) profesija gali būti verčiamasi tik matomoje vietoje segint Regioninės plėtros ministerijos išduodamą kortelę (I arba II lygio), kuriai gauti reikia pateikti prašymą. Norint gauti II lygio kortelę, būtina turėti profesinę kvalifikaciją. Austrija, Bulgarija, Malta ir Slovėnija konkrečią profesinę kvalifikaciją turintiems asmenims priskiria labai įvairią veiklą. Ši veikla apima kelionių vadovo (gido), kuris parodo ir paaiškina šalies socialinę ir politinę padėtį nacionaliniu ir tarptautiniu mastu arba kartais netgi sporto ir socialinių renginių gido ar gido, kuris lydi turistus iš oro uosto į jų viešbutį, darbą. Tokiais apribojimais smarkiai ribojama galimybė užsiimti šia veikla ir jie turi būti taikomi tik tiek, kiek yra būtina bendram viešajam interesui apsaugoti. 2019 m. Bulgarija peržiūrėjo šios profesijos reglamentavimą, tačiau priskirtų veiklos rūšių aprėptis nepasikeitė. Slovėnijos teisės pakeitimai neturėjo poveikio taisyklėms dėl apribojimų masto. Austrijoje ir Maltoje pakeitimų nebuvo priimta. Kroatijoje, Italijoje ir Ispanijoje profesija reglamentuojama regioniniu lygmeniu, todėl specialistams vienoje valstybėje narėje gali tekti įgyti skirtingas kvalifikacijas ir leidimus, jei nori teikti paslaugas daugiau nei viename regione. Dėl tokių skirtumų verstis profesine veikla tampa sudėtingiau ir gali kilti suderinamumo su ES teise, visų pirma su Paslaugų direktyvos (Direktyva 2006/123/EB) 10 straipsnio 4 dalimi ir Profesinių kvalifikacijų direktyvos (2005/36/EB) 7 straipsnio 2a dalimi, problemų. Po Komisijos pradėtos pažeidimo nagrinėjimo procedūros Kroatija paskelbė, kad 21 konkrečiai apskričiai skirtą profesinį egzaminą ji pakeis vienu centralizuotu egzaminu. Ispanija ir Italija neinformavo Komisijos apie jokias reformas ar paaiškinimus dėl dabartinės sistemos, susijusios su keliais skirtingais galiojančiais reglamentais. 2016 m. Belgija Valonijos regione pradėjo taikyti įvairių tipų turistinių kelionių vadovų (gidų) profesinių vardų apsaugą. Nors šie vardai galioja tik šiame regione, nėra numatyta jokios specialios abipusio pripažinimo tvarkos, kuri būtų taikoma turistinių kelionių vadovams (gidams) iš kitų dviejų regionų, atsižvelgiant į tai, kad Briuselio ir Flandrijos regionai nemano, kad būtina reglamentuoti šią profesiją. Slovėnijoje savivaldybės vis dar gali nustatyti sąlygas norintiems užsiimti šia profesija tam tikroje turistinėje teritorijoje ir tokias sąlygas atitinkantiems asmenims suteikti profesinio vardo apsaugą. Kadangi turistinių kelionių vadovams (gidams) priskirtos veiklos rūšys nustatomos savivaldybių lygmeniu, priskirtos veiklos aprėptis šalies regionuose gali būti labai skirtinga. Kroatijoje ir Prancūzijoje rengiami vietų, kuriose kelionių vadovais (gidais) gali dirbti tik konkrečios kvalifikacijos turėtojai, sąrašai. Tai gali remti rinkos fragmentaciją, o paslaugų teikėjams iš kitų valstybių narių, kurie lydi turistus įvairiuose šalies regionuose ir teikia paslaugas ne vienoje vietovėje, gali tekti nemenka našta. Tokiais sąrašais, ypač jei jie apima daug vietų ir jei nebuvo tinkamai įvertintos konkrečios teritorijos įtraukimo į sąrašą priežastys, sukuriami nepagrįsti apribojimai.