Komisijos tarnybu darbo dokumentas - Pridedamas prie pasiūlymo dėl - Europos parlamento ir Tarybos direktyvos iš dalies keičiančios direktyvą 97/67/EB del visiško Bendrijos pašto paslaugu vidaus rinkos suformavimo Poveikio vertinimo santrauka {COM(2006) 594 galutinis} {SEC(2006) 1291} /* SEK/2006/1292 */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 2006 10 18 SEC(2006) 1292 KOMISIJOS TARNYBŲ DARBO DOKUMENTAS Pridedamas prie Pasiūlymo dėl EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVOS iš dalies keičiančios Direktyvą 97/67/EB dėl visiško Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos suformavimo Poveikio vertinimo santrauka {COM(2006) 594 galutinis}{SEC(2006) 1291} 1. ĮžANGA Šis dokumentas yra susijęs su Komisijos darbo plano punktu 2006/MARKT/006 dėl pašto paslaugų. Šio dokumento tikslas – pateikti išsamaus poveikio vertinimo santrauką, ypatingą dėmesį skiriant pasiūlymo variantams, jų poveikiui ir rekomendacijoms. | Šį dokumentą sudaro: 1 - Įžanga 2 - Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis 3 - Esama padėtis ir uždaviniai 4 - Tikslai 5 - Politikos variantai ir vertinimas 6 - Išvados | 1997 m. Pašto direktyvoje (97/67/EB) numatytas pirmasis ES pašto paslaugų derinimo etapas. 2002 m. iš dalies pakeitus Pašto direktyvą (2002/39/EB) numatyta 2003 ir 2006 m. sumažinti rezervuotųjų paslaugų mastą ir tokiu būdu laipsniškai bei kontroliuojant atverti pašto rinką konkurencijai. Pašto direktyvoje aiškiai remiamas tikslas visiškai atverti rinką, taip pat tikslas iki 2009 m. visiškai suformuoti pašto paslaugų vidaus rinką arba nustatyti alternatyvius veiksmus šiam tikslui pasiekti (7 straipsnio 3 dalis ir 24 konstatuojamoji dalis). 2006 m. Europos Parlamentas iš naujo patvirtino šią bendrą kryptį[1]. Toliau pateikiamos šio pasiūlymo bendrosios aplinkybės ir išeities taškai: - pagal galiojančią Pašto direktyvą Komisija turi pateikti (pagal 7 straipsnį) pasiūlymą dėl „visiško pašto paslaugų vidaus rinkos suformavimo arba nustatantį kokį nors kitą veiksmą, atsižvelgiant į [perspektyvų] studijos išvadas“; - pagal 27 straipsnyje pateiktą „laikino galiojimo sąlygą“ Pašto direktyva galios iki 2008 m. gruodžio 31 d., ir jeigu Komisija iki tos datos nepriims kito pasiūlymo, sektoriui pirmiausia bus taikomos EB sutarties taisyklės (visų pirma EB sutarties 86 straipsnis); - Komisijos (galiojančios direktyvos) taikymo ataskaitoje[2] ir perspektyvų studijoje[3] (dėl visiško rinkos atvėrimo poveikio universaliosioms paslaugoms) yra prieita prie išvados, kad įgyvendinus tam tikras atsargumo priemones visos valstybės narės galės visiškai atverti rinką iki 2009 m.; - daugelis valstybių narių sparčiai žengia į priekį siekdamos pasirengti visiškam rinkos atvėrimui – procesui, kurį vykdant gerėja paslaugų kokybė ir kuris nekenkia universaliosioms paslaugoms. 2. KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS šALIMIS Komisija vykdo tam tikrą konsultacinę veiklą, įskaitant: - viešąsias konsultacijas, per kurias gauti 2295 atsakymai į klausimyną ir 103 komentarai raštu; - 6 dideles studijas, atliktas 2004–2006 m. su būsima pašto politika susijusiais klausimais, ir 10 viešųjų seminarų, be 14 kitų studijų, atliktų nuo 1997 m.; - Eurobarometro atliktą vartotojų pasitenkinimo tyrimą ir 25 diskusijų grupes visose ES valstybėse narėse siekiant suprasti individualių pašto paslaugų vartotojų poreikius ir jų pasitenkinimo lygį; - diskusijas su valstybėmis narėmis, rinkos dalyviais ir kitomis suinteresuotosiomis šalimis, įskaitant socialinius partnerius ir vartotojų organizacijas. 3. ESAMA PADėTIS IR UžDAVINIAI ES PAšTO SEKTORIUJE Esama padėtis 2004 m. ES pašto paslaugų sektoriuje gauta apie 90 mlrd. EUR pajamų, ir toliau jų indėlis į ES ekonomiką yra nemažas. Apskaičiuota, kad tiesioginis indėlis į ES BVP siekia 37 mlrd. EUR (0,4 %), o sektoriuje dirba 1,7 mln. žmonių. Apie 150 mlrd. EUR papildomų pajamų ir 3,5 mln. darbo vietų sukuria su pašto paslaugomis susiję sektoriai. Kalbant apie pašto paslaugų klientus arba vartotojus , individualūs vartotojai siunčia 12,5 %, o gauna 70 % visų pašto siuntų; verslo vartotojai siunčia 87,5 % ir gauna 30 % pašto siuntų. Kalbant apie taikymo sritį, šiame pasiūlyme daugiausia dėmesio skiriama universaliosioms pašto paslaugoms . Pasiūlyme aprėpiama laiškų rinka (laiškai ir atvirukai, nedidelės siuntos ir pan.), kai kurios siuntinių rinkos dalys ir kai kurios ne pašto siuntos (pvz., laikraščiai). ES pašto sektoriuje šiuo metu vyksta dideli pokyčiai, įskaitant laipsnišką rinkos atvėrimą, spartų augimą ir mažėjančias pakaitinių elektroninių priemonių sąnaudas, naujas automatizavimo technologijas ir naują nuosavybės struktūrą. Dėl jų didėja sektoriui daromas spaudimas, kad jis taptų konkurencingesnis ir veiksmingesnis, nes priešingu atveju tai galėtų turėti neigiamos įtakos užimtumui ir paslaugų tvarumui. Skirtinga teisinė ir rinkos aplinka, kurioje veikia Europos pašto operatoriai, iškreipia konkurenciją ir neskatina tolesnių reformų. Be to, yra tam tikrų kliūčių, užkertančių kelią veiksmingai konkurencijai pašto rinkoje, pvz., vis dar veikiančios monopolijos arba skirtingos leidimų ir licencijų sistemos. Dėl įsipareigojimo teikti universaliąsias pašto paslaugas kai kurie tam tikrų šalių regionai gali patirti neekonomiškų išlaidų, bet ES piliečiams ir įmonėms itin svarbu, kad universaliosios paslaugos būtų teikiamos visuose geografiniuose regionuose. Taigi svarbiausias su kitais ES pašto reformų etapais susijęs klausimas – kaip užtikrinti ES pašto sektoriaus, kuris ir toliau Europos piliečiams ir įmonėms teiktų įperkamas kokybiškas paslaugas, veiksmingumą ir konkurencingumą. Daugiausia dėmesio skiriama šiems klausimams: 1) universaliųjų paslaugų apimtis: tai nenutrūkstamai ir privalomai teikiamos universaliosios pašto paslaugos. Kuo daugiau paslaugų priskiriama universaliosioms paslaugoms, tuo didesnė rizika, kad nesant monopolijos tokių paslaugų nebus galima užtikrinti vien veikiant komercinėms ir (arba) rinkos jėgoms. Klausimas Bendrijos lygmeniu: ar reikia siauriau apibrėžti universaliųjų paslaugų apimtį visoms valstybėms narėms; 2) universaliųjų paslaugų standartai: Pašto direktyvoje valstybėms narėms yra nustatyti konkretūs surinkimo ir pristatymo bent 5 darbo dienas per savaitę visose valstybių narių teritorijų vietovėse standartai, reikalaujamos prieinamos kainos bei bendras prieinamumas ir leidžiama nustatyti vienodus tarifus. Klausimas Bendrijos lygmeniu: ar reikia keisti šiuos standartus, visų pirma imti taikyti vienodus tarifus; 3) rezervuotosios paslaugos: tai didžiausia kliūtis visiškai suformuoti vidaus rinką, nes laiškų iki 50 g svorio (kurie sudaro didžiausią visų pašto siuntų dalį) tvarkymas vis dar gali būti monopolizuojamas. Suomija, Švedija ir JK jau panaikino rezervuotąsias paslaugas, o Vokietija ir Nyderlandai ketina rezervuotąsias paslaugas visiškai panaikinti iki 2008 m. Kai kurios kitos valstybės narės reklaminio ir kitokio pašto srautų rinką atvėrė dar iki planuojamos 2009 m. datos. Klausimas Bendrijos lygmeniu: ar reikia patvirtinti ES teisės aktuose nustatytą 2009 m. datą, iki kurios reikia panaikinti rezervuotąsias paslaugas; 4) monopolijai alternatyvūs finansavimo mechanizmai: nesant rezervuotųjų paslaugų, klausimas Bendrijos lygmeniu yra toks: ar reikia alternatyvių priemonių universaliosioms paslaugoms finansuoti; jei taip, tai kokių, ir ar direktyvoje turėtų būti siūlomos tokios priemonės; 5) galimybė naudotis tam tikromis pašto infrastruktūros dalimis (priemonėmis): nacionaliniu lygmeniu yra daug teisinių apribojimų, nustatytų pašto infrastruktūros elementų, tokių kaip pašto ir pristatymo dėžutės, pašto indeksų ir adresų keitimo duomenų bazės, naudojimui (arba „galimybei jais naudotis“). Jais gali būti ribojama konkurencijos plėtra ir dėl jų gali sumažėti vartotojų pasitikėjimas suprastėjus pašto paslaugų kokybei. Klausimas Bendrijos lygmeniu: ar pašto aplinkoje, kur veikia daugelis įmonių, reikia didinti valstybių narių arba nacionalinių reguliavimo institucijų vaidmenį stebint ir (arba) suteikiant galimybę naudotis tokiomis priemonėmis bei sukuriant procedūras, kuriomis būtų užtikrintas pašto sistemos vientisumas ir vartotojų pasitikėjimas ja; 6) žemesnės grandies prieiga: kalbama apie trečiųjų šalių galimybę naudotis esamo operatoriaus infrastruktūra, visų pirma rūšiavimo ir pristatymo priemonėmis. Pašto direktyvoje šis klausimas nėra aiškiai reglamentuotas. Reikia nuspręsti, ar skirtingi konkurencijos modeliai gali toliau natūraliai plėstis arba, jeigu valstybė narė mano, kad tai būtina, kartu gali būti remiamas ar nustatomas vienas modelis arba reikalingas ex ante Bendrijos įsikišimas. Jei taip, spręstinas toks klausimas: ar Bendrija turėtų suderinti ir (arba) padidinti valstybės narės ex ante vaidmenį stebint arba suteikiant žemesnės grandies prieigą. 4. POLITIKOS UžDAVINIAI Komisija šiame pasiūlyme apibrėžė tokius politikos uždavinius: Sukurti pašto paslaugų vidaus rinką, kurios pertvarka būtų naudinga visiems piliečiams ir verslo įmonėms - išlaikyti kokybiškas universaliąsias paslaugas visiems prieinamomis kainomis; - visiškai atverti rinką; - sumažinti rinkos iškraipymus ir kliūtis vidaus rinkai. Konkrečiau: - ir toliau siekti sumažinti, o vėliau ir visai panaikinti rezervuotąsias paslaugas; - užtikrinti proporcingą alternatyvių universaliųjų paslaugų apsaugos priemonių arba finansavimo mechanizmų naudojimą; - užtikrinti skaidrią galimybę naudotis pašto infrastruktūra. 5. POLITIKOS VARIANTAI Vertinant poveikį buvo atsižvelgta į du politikos variantų lygius: - keturi „aukšto lygio“ variantai, atitinkantys platų politikos pasirinkimą, kurį Bendrija turi padaryti spręsdama, kaip veikti; - 16 konkrečių politikos variantų , susijusių su išsamiais būdais kiekvienai nustatytai sričiai plėtoti. Išsamaus poveikio vertinimo 5.3 skyriuje 2 lentelėje nurodyta, kokie konkretūs variantai galimi pagal kiekvieną „aukšto lygio“ politikos variantą. 5.1. Aukšto lygio politikos variantai Nustatyti šie keturi aukšto lygio politikos variantai: A variantas: jeigu nebus imamasi jokių veiksmų (nebus teikiamas teisės aktų pasiūlymas), tai reikš, kad 2008 m. gruodžio 31 d. pasibaigus esamos Pašto direktyvos galiojimo laikui pašto sektoriui pirmiausia būtų taikomos EB sutarties taisyklės (ypač 86 straipsnis), pagal kurias valstybės narės turi pagrįsti rezervuotąsias paslaugas, monopolijos gali egzistuoti Bendrijos interesams paremti plėtojant prekybą, o Komisijai leidžiama atitinkamai priimti valstybėms narėms skirtus sprendimus ir direktyvas. Valstybės narės savo teritorijose galėtų ir toliau pagal tarptautinius susitarimus ir sutartis, tokias kaip (bendresnio pobūdžio, ne tokie ribojantys) Pasaulinės pašto sąjungos įsipareigojimai, individualiai nustatyti universaliąsias paslaugas bei su jomis susijusius kokybės standartus. Vertinimas: daug skirtumų turinčios teisinės bazės ir universaliųjų paslaugų standartai galėtų turėti neigiamą poveikį socialinei sanglaudai ir paskatinti dar „nevienodesnes“ sąlygas ir didesnes kliūtis vidaus rinkai. B variantas: iš esmės nauja ir išsami Pašto direktyva , kurioje 2009 m. būtų numatyta sukurti visiškai konkurencingą pašto rinką ir užtikrinti visiškai suderintą požiūrį į visus sektoriaus klausimus. Vertinimas: nors vis dar yra abejonių, ar Bendrijoje visos galiojančios Pašto direktyvos nuostatos taikomos vienodai griežtai, įrodymų, kad dabartinė Bendrijos sistema nepakankama, nėra. Be to, dėl nacionalinių savybių ir vartotojų poreikių skirtumų tikėtina, kad visoms valstybėms narėms vienodai tinkamo, proporcingo ir priimtino sprendimo priimti negalima. C variantas: galiojančios Pašto direktyvos pratęsimas, kad ji būtų taikoma ilgiau nei iki 2009 m.; šiuo atveju 27 straipsnio laikino galiojimo sąlyga („galiojimo pabaigos sąlyga“) būtų išbraukta, bet visi kiti elementai liktų be pakeitimų. Vertinimas: tikėtina, kad dėl tokio Bendrijos stimulo atverti rinką panaikinimo de facto svarbus sektoriaus pertvarkymas užtruks, bus suvaržytas dinamiškas veiksmingumas, apribotas pasirinkimas ir naujovių plėtra, o ilgainiui gali sumažėti santykinis pašto sektoriaus konkurencingumas. Santykinis nuosmukis turėtų įtakos bendrajai paklausai (mažesni pašto siuntų kiekiai) ir užimtumo tvarumui bei gebėjimui piliečiams pašto paslaugas teikti prieinamomis kainomis. D variantas: pakeisti galiojančią Pašto direktyvą tiek, kiek būtina atvirai pašto rinkai sukurti; manoma, kad galima kartu išlaikyti kokybiškas universaliąsias paslaugas ir visiškai atverti rinką. Be to, galima labiau priartėti prie Bendrijos tikslų šiame sektoriuje. Vertinimas: taikant šį variantą būtų išlaikyta sistema pagal dabartinę Pašto direktyvą su pakeitimais, kurie reikalingi dėl neseniai įvykusių ir numatomų rinkos pokyčių, įskaitant rezervuotųjų paslaugų panaikinimą. Pasirinkus šį variantą nereikės iš esmės persvarstyti Bendrijos tikslų. Poveikis vartotojams: Pasirinkus A ir B variantus, o vidutiniu laikotarpiu (atsižvelgiant į sektoriaus konkurencingumo sumažėjimą) taip pat C variantą, ES lygmeniu apibrėžti universaliųjų paslaugų standartai gali suprastėti, ir tai gali sukelti riziką, kad vartotojams bus padarytas neigiamas poveikis teritorinės ir socialinės sanglaudos požiūriu. Pasirinkus D variantą, išlaikomi esami universaliųjų paslaugų standartai, prieinamos kainos reikalavimai ir galimybė taikyti vienodus tarifus, tačiau, kadangi dėl rinkos atvėrimo reikės labiau derinti kainas su sąnaudomis, kai kurių produktų kainos gali padidėti. Šie „aukšto lygio“ A, B, C ir D variantai įvertinti pagal tai, kiek jie padeda pasiekti pašto sektoriaus tikslus. Aukšto lygio A ir B variantai atmesti per pirmąjį svarstymą. Išvados dėl aukšto lygio C ir D variantų padarytos atsižvelgiant į išsamesnę kitų konkrečių politikos variantų poveikio analizę. 5.2. Konkretūs politikos variantai Sudarytas trumpasis dešimties konkrečių politikos variantų sąrašas apima šias politikos sritis: i) universaliųjų paslaugų apimtis, ii) universaliųjų paslaugų standartai, iii) rezervuotosios paslaugos ir universaliųjų paslaugų finansavimo mechanizmai, iv) galimybė naudotis svarbiausiomis priemonėmis, v) žemesnės grandies prieiga. Toliau lentelėje yra pateikta poveikių santrauka ir nurodyta, kuriam „aukšto lygio“ variantui priskirtinas kiekvienas konkretus variantas. Visų variantų aprašymą ir išsamesnę analizę žr. išsamaus poveikio vertinimo 5 ir 6 skyriuose. Sritis | Variantai | Poveikis vartotojams | Poveikis užimtumui | Ekonominis poveikis | Universaliųjų paslaugų apimtis | 1 variantas (B, C, D variantai) – be pakeitimų: esamas lankstumas | (( | ( | ( | 2 variantas (D variantas) – dėmesys sutelkiamas į vartotojams ir (arba) MVĮ skirtus produktus | ( | ( | ( | Universaliųjų paslaugų standartai | 4 variantas (C, D variantai) – be pakeitimų: dabartiniai standartai ir toliau taikomi kaip minimalios Bendrijos taisyklės | nuo ( iki ( | ( | nuo ( iki ( | 5 variantas (D variantas) – be pakeitimų: dabartiniai standartai ir toliau taikomi kaip minimalios Bendrijos taisyklės, bet tam tikriems produktams leidžiama nustatyti vienodus tarifus | (( | (( | ((( | Sritis | Variantai | Poveikis vartotojams | Poveikis užimtumui | Ekonominis poveikis | Rezervuotosios paslaugos ir universaliųjų paslaugų finansavimo mechanizmai | 8 variantas (C variantas) – išlieka galiojanti direktyva, bet išbraukiamas 27 straipsnis; išlieka rezervuotosios paslaugos, reikalavimai naujiems dalyviams ir kompensavimo fondai | nuo ( iki ( | nuo ( iki ( | nuo ( iki (( | 9 variantas (D variantas) – išsamus finansavimo mechanizmų sąrašas nesant rezervuotųjų paslaugų, bet įskaitant valstybės paramą, pirkimo procedūras, vidaus kryžmines subsidijas, išlaidų pasidalijimą arba kompensavimo fondą ir universaliųjų paslaugų mokesčius, taikomus universaliųjų paslaugų rinkos dalyviams | (( | nuo ( iki ( | nuo ( iki (( | Galimybė naudotis svarbiausiomis priemonėmis | 11 variantas (C variantas) – be pakeitimų: galimybės naudotis klausimai sprendžiami pagal rinkos ir konkurencijos taisykles | nuo ( iki ( | ( | ( | 12 variantas (D variantas) – įpareigoti NRI nustatyti svarbiausias priemones, įvertinti, ar būtina galimybė naudotis pašto indeksų duomenų baze, pašto dėžutėmis, informacijos apie adresų pasikeitimus ir peradresavimo paslaugomis, bei užtikrinti, kad galimybė naudotis būtų teikiama skaidriai ir nediskriminuojant | (( | ( | ( | Žemesnės grandies prieiga | 15 variantas (D variantas) – įpareigoti dominuojantį operatorių ir (arba) buvusį viešąjį tinklą naudojantį operatorių neatsisakyti suteikti galimybės juo naudotis trečiosioms šalims pagal tinkamas sąlygas | ( | ( | ( | 16 variantas (C, D variantai) – be pakeitimų: nediskriminuojanti prieigos galimybė atsižvelgiant į išvengiamas išlaidas | (( | nuo ( iki ( | ( | Kalbant apie šiuos konkrečius politikos variantus, rekomenduojama pasirinkti šiuos: Dėl universaliųjų paslaugų apimties: šiuo metu universaliųjų paslaugų apimties negalima suderintai apriboti taip, kad jos apimtų tik tas pašto paslaugas, kurių teikimas nepaliekamas rinkos jėgoms, nes konkurencijos plėtra ES vyks skirtingu greičiu ir nacionalinės rinkos bei vartotojų poreikiai skiriasi. Rekomenduojama pasirinkti 1 variantą, t. y. svarbiausi Bendrijos įsipareigojimai, susiję su bendrąja teiktinų pašto paslaugų apimtimi, turi likti be pakeitimų. Dėl universaliųjų paslaugų standartų: yra tam tikras poreikis suderintai mažinti standartus arba apriboti valstybių narių galią savo nuožiūra taikyti griežtesnius kokybės ir paslaugų standartus, nei minimalūs Bendrijos reikalavimai. Tačiau atvėrus rinką, jeigu konkuruojančioms pašto paslaugoms bus taikomi vienodi tarifai, patekimas į rinką galėtų tapti neveiksmingas, o tai savo ruožtu apribotų esamo operatoriaus galimybes finansuoti universaliąsias paslaugas. Vis dėlto, individualūs vartotojai vertina tarifų vienodumą ir jų reikšmę užtikrinant socialinę sanglaudą. Rekomenduojama pasirinkti 5 variantą, t. y. minimaliai keisti valstybių narių laisvės taikyti vienodus tarifus siunčiant vieną daiktą ir tik tam tikriems kitiems produktams apribojimus. Pasirinkus šį variantą taip pat atsižvelgiama į pagrindinius suinteresuotųjų šalių, kurios mano, kad reikia siauriau apibrėžti universaliųjų paslaugų apimtį (tai būtų „vartotojų saugumo tinklas“), motyvus. Dėl rezervuotųjų paslaugų ir finansavimo modelių: nepanaikinus rezervuotųjų paslaugų konkurencija ir toliau būtų iškraipoma; tačiau universaliosioms paslaugoms finansuoti, kai nėra monopolijos, reikia sukurti kelias alternatyvas, kurios būtų naudojamos išskirtiniais atvejais. Rekomenduojama pasirinkti 9 variantą, t. y. panaikinti rezervuotąsias paslaugas ir leisti valstybėms narėms pačioms pasirinkti finansavimo galimybes. Rezervuotųjų paslaugų alternatyvos galėtų būti viešieji paslaugų pirkimai (netiesioginis valstybės finansavimo šaltinis), valstybės pagalba, sektoriaus mokestis ir universaliųjų paslaugų sąnaudų pasidalijimo fondas. Dėl galimybės naudotis svarbiausiomis pašto infrastruktūros priemonėmis: vartotojams ir esamiems bei būsimiems rinkos dalyviams naudinga, kad konkurencijos teikiami pranašumai nebūtų sumenkinti dėl to, kad rinkos dalyviai negali susitarti dėl galimybės naudotis tokiomis priemonėmis sąlygų. Pasirinkus 12 variantą nacionalinė reguliavimo institucija būtų aiškiai įpareigota įsikišti, jeigu reikėtų užkirsti kelią tokiai situacijai, todėl rekomenduojamas šis variantas. Dėl žemesnės grandies prieigos prie rūšiavimo ir pristatymo tinklų: kadangi tik nedaugelis (jei iš viso yra) pagrindinio pašto tinklo elementų yra „svarbiausios priemonės“, Bendrijos lygmeniu atrodo netikslinga sugriežtinti nuostatas dėl žemesnės grandies prieigos arba privalomai ją nustatyti. Tačiau, kita vertus, ES teisės aktų leidėjas neturėtų riboti konkurencijos dėl prieigos plėtros. Rekomenduojama pasirinkti 16 variantą, t. y. sprendimus dėl privalomos žemesnės grandies prieigos vis dėlto galima priimti valstybės narės lygmeniu atsižvelgiant į tam tikrus ekonomikos ir konkurencijos veiksnius. Tokia galimybė gali būti reikalinga kai kuriose nacionalinėse rinkose, o kitose – ne, ir galiojančios Pašto direktyvos šiuo požiūriu siūloma nekeisti. 6. IšVADOS Atsižvelgiant į konkrečių politikos klausimų poveikį ir rekomendacijas dėl jų, siūlomas aukšto lygio D variantas: pakeisti galiojančią Pašto direktyvą tiek, kiek būtina atvirai pašto rinkai sukurti, užtikrinant aukšto lygio universaliąsias pašto paslaugas [4]. [1] Europos Parlamento rezoliucija dėl Pašto direktyvos taikymo (2006 (0040)). [2] COM(2006) 595. [3] COM(2006) 596. [4] D variantui taip pat aiškiai pritarė Komisija savo perspektyvų studijoje, kurioje padaryta išvada, kad įgyvendinus papildomas apsaugos priemones nėra pagrindo atidėti perėjimą prie visiško rinkos atvėrimo po 2009 m.