[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.7.5 KOM(2010)355 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Prekybos ir platinimo rinkos stebėsena „Siekiant iki 2020 m. užtikrinti veiksmingesnę ir sąžiningesnę prekybos ir platinimo vidaus rinką“ SEK(2010)807 ĮžANGA Šią ataskaitą Komisija priėmė atlikusi 2009 m. pradėtą prekybos rinkos stebėseną, kuri yra vienas iš rinkos priežiūros darbų, kuriuos nuspręsta atlikti 2007 m. priėmus komunikatą „Bendroji rinka XXI a. Europai“[1]. Mažmeninė prekyba šiai stebėsenai pasirinkta, atsižvelgiant į šio sektoriaus reikšmę Europos Sąjungai įvairiais aspektais (jame sukuriama 4,2 % ES BVP, dirba 17,4 mln. žmonių ir 20 % Europos MVĮ[2]), taip pat į glaudžius jo ryšius su pirminiais ir galutiniais kitų ekonomikos šakų veiklos etapais. Mažmeninė prekyba pasižymi didele būdų (parduotuvės, e.prekyba, turgūs ir pan.), formos (nuo mažų parduotuvėlių iki prekybos centrų), parduodamų prekių (maisto, ne maisto, receptinių ar nereceptinių vaistų ir pan.) įvairove, įvairiomis juridinėmis formomis (individualios įmonės, frančizės, grupės ir pan.), prekybos vietomis (mieste arba kaime, miesto centre arba priemiestyje). Šioje ataskaitoje pateikiamoje analizėje aptariami visi šie prekybos būdai, daugiausia dėmesio skiriant prekybai maisto produktais, atsižvelgiant į ekonominę jos reikšmę[3]. Sritis tokia sudėtinga, kad jos suskirstyti į dvi paprastas dalis – smulkieji prekybininkai ir prekybos tinklai – neįmanoma. Pastarųjų metų didžiųjų prekybos tinklų strategijos pagrindas buvo įvairovės didinimas, pradedant mažomis miesto ar kaimo parduotuvėmis ir baigiant dideliais prekybos centrais, neišskiriant vidutinio dydžio prekybos centrų ar prekybos su labai didelėmis nuolaidomis centrų. Šioje ataskaitoje terminai „prekyba ir platinimas“ vartojami kalbant apie mažmeninę prekybą. Šioje ataskaitoje ir kartu pateikiamame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente remiantis atlikta analize, pateikiamos pirmosios išvados apie problemas, kurios vidaus rinkos požiūriu veikia arba gali paveikti prekybos ir platinimo įmonių ekonominius, socialinius ar aplinkosaugos rezultatus (pavyzdžiui, inovacijų, konkurencingumo, našumo, užimtumo, kovos su skurdu, socialinės įtraukties (konkrečiai neįgalių asmenų), kovos su klimato kaita bei etikos ir socialinės atsakomybės srityse)[4]. Problemos, nurodytos šioje ataskaitoje, buvo nustatytos atsižvelgiant į įvairius ekonominius ir politinius vidaus rinkai keliamus tikslus, kuriais siekiama pažangaus, tvaraus, integracinio augimo Sąjungoje. Remdamasi tomis išvadomis Komisija per antrąjį etapą, atsižvelgdama į strategijoje „Europa 2020“[5] numatomą vidaus rinkos atgaivinimą, nustatys priemones, kurias būtų galima priimti siekiant geresnio rinkos veikimo šioje srityje, laikantis solidarumo ir proporcingumo principų bei kitų esminių Europos Sąjungos siekiamų tikslų. Siekiama ES prekybos ir platinimo sektoriaus įmonėms sudaryti sąlygas geriau pasinaudoti vidaus rinkos laisvėmis, kad būtų skatinamas jų paslaugų vystymas ir inovacijos, laikantis ekonominės, socialinės ir teritorinės sanglaudos, taip pat darbuotojų, vartotojų ir aplinkos apsaugos tikslų. Pažangi, tvari ir integracinė prekyba ir platinimas, toliau vadinami „sąžiningais“, gali tiesiogiai prisidėti prie sėkmingo strategijos „Europa 2020“ įgyvendinimo. KOMPLEKSINIS PREKYBOS IR PLATINIMO POBūDIS Prekyba ir platinimas yra pirminių ir galutinių ekonominės veiklos etapų jungtis, todėl jų vaidmuo Europos ekonomikoje labai svarbus. Prekybininkų ir vartotojų sąveika vyksta paskutinėje grandyje. Kadangi nuo prekybos ir platinimo rinkos veikimo priklauso prieiga prie plataus vartojimo prekių asortimento, tai daro tiesioginį poveikį žmonių gyvenimo kokybei. Prekybininkai teikdami paslaugas daugeliui vartotojų sudaro sąlygas vietoje įsigyti kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių kilmės prekių ir taip konkrečiai naudotis vidaus rinkos privalumais. Prekybininkai per savo reakciją į vartotojų elgesį ir santykį su jais gali tapti tvaraus vystymosi modelio varikliu. Pirminiame etape prekybininkai dažnai tarptautiniu lygmeniu bendradarbiauja su įvairiais rinkos dalyviais – didmenininkais, tiekėjais, darbuotojais, komercinio nekilnojamojo turto tarnybomis, transporto įmonėmis, logistikos bendrovėmis, mokėjimo sistemų tiekėjais, reklamos ir rinkodaros agentūromis, apsaugos tarnybomis, energijos tiekėjais, atliekų surinkėjais ir perdirbėjais. Visi su šio sektoriaus veikimu susiję pokyčiai neišvengiamai veikia kitas ekonomikos šakas ir atitinkamus jų dalyvius. Politika, skirta nustatytai problemai spręsti, turi atsižvelgti į prekybos ir platinimo kompleksiškumą ir į tai, kokios rūšies poveikį ji darys visoje grandinėje. Tos politikos pagrindas turėtų būti nustatytas, atsižvelgus į siekiamą skirtingų ekonominių ir politinių vidaus rinkai keliamų tikslų pusiausvyrą įvairiose srityse. PREKYBOS IR PLATINIMO RAIDA, SUKėLUSI ESMINIų IšORėS POKYčIų Septintajame dešimtmetyje pradėtas prekybos ir platinimo sektoriaus modernizavimas, įskaitant prekybos tinklų atsiradimą, iš esmės prisidėjo prie kovos su infliacija. Dėl jo vartotojams taip pat ir krizės laikotarpiu suteikiama didelė prekių pasiūla konkurencingomis kainomis ir sudaroma galimybė vis didesnę pajamų dalį, kuri paprastai būdavo skiriama pirminiams poreikiams tenkinti, skirti įvairesnėms prekėms ir paslaugoms, o tai savo ruožtu paskatino inovacijas ir ekonomikos augimą. Tyrimai bei masto ir apimties ekonomijos rezultatai tapo dabartinio prekybos modelio pertvarkymo varikliu. Koncentracija nepaisant sienų vidaus rinkoje ir vertikalioji integracija kai kuriems platintojams suteikė esminių derybinių galių, leidžiančių išsiderėti žemas kainas. Dėl tų derybinių galių savo ruožtu Europos mastu konsolidavosi stambiųjų pramonės tiekėjų, logistikos ir komercinio nekilnojamojo turto sektoriai, kurie, norėdami patenkinti platintojų reikalavimus, siekia lankstumo ir atitinkamų derybinių galių savo tiekimo grandinėse. Nors pastaruoju dešimtmečiu Europos prekybos ir platinimo našumo augimas, palyginti su Jungtinių Valstijų, buvo lėtesnis, dėl jų raidos ir horizontaliosios bei vertikaliosios integracijos prekybos sektoriaus veiksmingumas išaugo, o kainos sumažėjo. Be to, atsiradus dideles nuolaidas siūlantiems Europos ūkio subjektams ir pačių mažmeninės prekybos įmonių prekės ženklu pažymėtų pigių prekių sistemai ir dėl to padidėjus konkurencijai, dar labiau sustiprėjo procesas, nuolatos skatinantis platintojus siekti didesnio veiksmingumo, kad maržų mažėjimas būtų sustabdytas. Nors tokia raida leido padidinti konkurenciją, spaudimą maržoms ir konkurencingumą ekonominėje grandinėje, ji taip pat paveikė ir smulkiuosius nepriklausomus prekybininkus, vietos valdžios institucijas, smulkius žemės ūkio žaliavų gamintojus, pramonės MVĮ, samdomus darbuotojus, pavienius ar nepasiturinčius vartotojus. Kartais veikla vystoma nepaisant Europos Sąjungos siekiamų aplinkos apsaugos, socialinės ir teritorinės sanglaudos tikslų. Be to, atlikta analizė rodo, kad Sąjungoje išnaudotas dar nevisas sektoriaus ekonominio produktyvumo potencialas, ypač vidaus rinkos požiūriu. Šioje ataskaitoje ir su ja pateikiamame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente išryškinamos įvairios nustatytos problemos, kurios trukdo arba gali trukdyti pasiekti įvairių veiklos grandinės dalyvių (nuo pirmojo iki paskutinio platinimo etapo, t. y. vartotojų, prekybininkų ir platintojų, tiekėjų, darbuotojų ir būsimųjų kartų) požiūriu optimalius prekybos ir platinimo sektoriaus rezultatus vidaus rinkoje. VEIKSMINGESNė IR VARTOTOJų ATžVILGIU SąžININGESNė PREKYBOS IR PLATINIMO VIDAUS RINKA Vartotojų atžvilgiu veiksmingesnė ir sąžiningesnė prekybos ir platinimo vidaus rinka turi vartotojams, nepriklausomai nuo jų gyvenamosios vietos, užtikrinti kuo didesnį prekybos vietų ir kokybiškų prekių konkurencingomis bei prieinamomis kainomis pasirinkimą, laikantis pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo tikslų, kurių ES siekia. Ji taip pat turi vartotojams suteikti galimybę gauti patikimą, skaidrią ir palyginamą informaciją apie pasiūlą visoje ES, kad rinkdamiesi jie būtų geriau informuoti, kad jiems būtų užtikrinta galimybė naudotis savo teisėmis, nepriklausomai nuo pirkimo ES vietos. Atlikus analizę nustatytos tokios problemos: Pirmoji yra susijusi su prekybos vietų prieinamumu ir pasirinkimu. Vyresnio amžiaus gyventojams (17 % ES gyventojų yra 64 m. ir vyresnio amžiaus), neįgaliems asmenims (15 % ES gyventojų), vienišiems ar mažai apgyvendintose vietovėse gyvenantiems gyventojams, 9 % ES gyventojų, negalinčių įsigyti automobilio[6], vis svarbiau tampa, kad būtiniausių prekių prekybos, ypač maisto produktų, ir paslaugų teikimo vietos būtų arti. Šio klausimo aktualumą dar padidina poreikis išlaikyti teritorijų gyvybingumą, prie kurio prisideda mažmeninės prekybos vietos gyvenamosiose teritorijose, ir dėl aplinkosaugos priežasčių riboti automobilių naudojimą. Tačiau gyvenamųjų kvartalų nedidelių maisto prekių parduotuvių (kuriose dirba mažiau nei 10 darbuotojų) skaičius nuo 2004 iki 2009 m. sumažėjo 3,7 %. Tokia tendencija taip pat vis labiau būdinga ir kitoms prekybos ir platinimo sektoriaus šakoms dėl didėjančios prekybos vietų miesto centre ir priemiesčiuose kuriamų prekybos zonų poliarizacijos. Be to, vartotojų apklausos rodo[7], kad mažesnių nei 10 000 gyventojų miestų gyventojai vidutiniškai mažiau patenkinti jiems prieinamų prekybos vietų pasirinkimu. Tokie pokyčiai rodo, kad, nepaisant daugelio valstybių narių priemonių kontroliuoti prekybos centrų kūrimą, teritorinės sanglaudos padėtis šioje srityje vis prastėja, nors pastarojo laikotarpio didžiųjų platintojų tendencija atidaryti nedideles parduotuves miestuose ir kaimo vietovėse šios problemos mastą šiek tiek sumažino. Elektroninė prekyba galėtų padėti sušvelninti neigiamą tokių tendencijų poveikį ir išlaikyti spaudimą kainoms ir elektroninės prekybos atžvilgiu, ir parduotuvėse, tačiau bendras jos apyvartos lygis žemas: tik keturiose valstybėse narėse[8] ji viršija 2 % mažmeninės prekybos apimties, o maisto produktų sektoriuje elektroninė prekyba dar vangesnė. Prieigos prie prekybos vietų priemonės ir elektroninės prekybos vystymas ES yra esminiai klausimai. Pradėtas išsamus rinkos tyrimas dėl kainų elektroninės prekybos skirtumų. Analizė taip pat parodė, kad vidaus rinkoje yra didelių kainų skirtumų, iš to galima spręsti, kad vidaus rinka ir toliau išlieka suskaidyta. Pavyzdžiui, maisto produktai ir nealkoholiniai gėrimai Belgijoje vidutiniškai 28,4 %[9] brangesni negu Olandijoje. Kai kurių nereceptinių vaistų kainos gali skirtis penkis kartus[10]. Drabužių sektoriuje nuostabą kelia tai, kad Airijoje, Prancūzijoje ir Jungtinėje Karalystėje kainos žemesnės už ES vidurkį, o Čekijoje ir Slovakijoje jos vidurkį smarkiai viršija[11]. Tam tikri kainų skirtumai paaiškinami keliais veiksniais: vidutinio namų ūkių pajamų lygio skirtumais arba skirtingu pridėtinės vertės mokesčiu. Taip pat poveikį daro tokie veiksniai, kaip rinkų dinamika, reguliavimo sistema arba prekybos metodai (teritorinės pasiūlos ribos arba paralelinės prekybos varžymas[12]). Visgi kainų skirtumus paaiškinančių veiksnių pobūdį ir svarbą dar reikia patikslinti. Be to, tuos skirtumus būtų galima sumažinti, jei vartotojai būtų geriau informuoti apie prekių pasiūlą ne tik įprastinėje prekių įsigijimo zonoje, bet ir kaimyninėse valstybėse. Valstybių konkurencijos tarnybos ir vartotojų asociacijos akivaizdžiai parodė, kad prekybininkai skirtingose zonose taiko skirtingas kainas pagal jose esantį konkurencijos lygį[13]. Tai, kad vartotojai nelabai patenkinti jiems prieinama nepriklausoma palyginamąja prekių pasiūlos informacija, tik patvirtina atliktos analizės išvadas. Viena tokios padėties priežasčių gali būti ir tai, kad nepakankamai išplėtotos vartotojų informavimo paslaugos, kurios jiems leistų gauti skaidrią, prieinamą, palyginamą ir kokybišką informaciją apie prekių pasiūlą ne tik vietos ir valstybės rinkoje, bet ir elektroninėje prekyboje. Svarbiausias šių problemų analizės aspektas – su tokių paslaugų (reklamos arba nepriklausomo informavimo paslaugų) teikimu susiję sunkumai. PREKYBININKų ATžVILGIU VEIKSMINGESNė IR SąžININGESNė PREKYBOS IR PLATINIMO VIDAUS RINKA Veiksmingesnė bei sąžiningesnė prekybos ir platinimo vidaus rinka ES turi konkurencingiems prekybininkams, nepriklausomai nuo jų dydžio, sudaryti sąlygas kartu dirbti rinkoje ir vystyti savo veiklą, ypač jei jie vysto novatoriškas, veiksmingas ir tvarias strategijas, konkrečiai, tarpvalstybinės prekybos. Iki šiol atlikti analizės darbai leido nustatyti keletą problemų, trukdančių visiškai išnaudoti ES prekybos sektoriaus potencialą. Pirmiausia, dideli apribojimai patekti į prekybos ir platinimo rinką ir toliau išlieka probleminiai, nes jie riboja vietos konkurenciją ir sukuria kliūčių įgyvendinant prekybos vidaus rinką. Kai kurie apribojimai, pavyzdžiui draudimai atidaryti parduotuvę, paremti poveikio konkuruojančioms prekybos bendrovėms testu, dabar šalinami, įgyvendinant Paslaugų direktyvą[14]. Visgi rinkos dalyvius, norinčius patekti į kai kurias rinkas, taip pat gali atgrasyti dabartinės nacionalinės, regioninės ir vietos prekybinio planavimo sistemos kartu su skirtingomis Europos žemės nuosavybės ir komercinio nekilnojamojo turto rinkos taisyklėmis. Pasienio zonose (kuriose gyvena 35 % ES gyventojų[15]) valstybių teisės koordinavimo trūkumas konkurenciją gali iškraipyti daugiausiai. Kai kurios valstybės narės įdiegė tinkamus metodus, kurie galėtų būti taikomi ir kitose valstybėse narėse. Reikia atsižvelgti į visus esamus interesus, ypač į poreikį platinimo įmonių interesus suderinti su aplinkos apsaugos ar teritorijų planavimo (pavyzdžiui, išlaikyti pakankamą būtiniausių prekių prekybos vietų prieinamumą) tikslais. Antra, kai kuriais atvejais prekybininkai nurodo, kad yra kliūčių įsigyti prekių kitose valstybėse narėse įsisteigusiose įmonėse. Tokią padėtį būtų galima paaiškinti gamybos įmonės sprendimu savo atskiriems filialams priskirti klientus pagal jų buvimo vietovę (grupės vidaus sprendimas). Tai galėtų taip pat būti gamintojų savo klientams didmenininkams arba platintojams keliamų sutartinių sąlygų pasekmė. Jei tokia informacija pasitvirtintų, tuo būtų galima paaiškinti čia nurodytus kainų skirtumus skirtingose valstybėse. Lygiagretaus importo galimybės juo labiau ribotos dėl to, kad skiriasi valstybių teisinės sistemos, pavyzdžiui yra keliami skirtingi kalbiniai maisto produkto etikečių reikalavimai[16]. Trečia, nepaisant komercinę praktiką, susijusią su vartotojais (reklama, rinkodara, išpardavimas), reglamentuojančių taisyklių suderinimo Europos mastu[17], ir toliau galiojant tam tikroms nacionalinėms komercinės komunikacijos, ypač susijusios su prekybinėmis akcijomis, taisyklėms, apsunkinamas prekybos tinklų ir pasienio zonose veikiančių MVĮ bei elektroninės prekybos ir pan. veiksmingų komunikacijos strategijų, taip pat susijusių su pardavimu kitose valstybėse, rengimas[18]. Nuostolingas pardavimas ir perpardavimas labai svarbūs ekonominiams ilgalaikio vartojimo prekių, ypač tekstilės, prekybininkų modeliams. Tačiau matoma, kad įvairūs nacionaliniai nuostolingo pardavimo apribojimai, kuriais buvo siekiama apsaugoti mažuosius prekybininkus, ne visada buvo veiksmingi. Be to, išpardavimo laikotarpių apribojimai susilaukė kritikos dėl sukeltos nesąžiningos konkurencijos tarp skirtingų pasienio regionų. Kitos nustatytos problemos susisijusios su vis dar nepakankamai konkurencingos mokėjimo sistemų vidaus rinkos trūkumais, su būtinybe sudaryti veiksmingesnės prieigos prie logistikos sistemų sąlygas, taip pat su skirtingomis reguliavimo sistemomis frančizės srityje (tai gali mažiesiems prekybininkams apsunkinti apsirūpinimo prekėmis tinklų kūrimą), vartotojų teisių srityje, prekybos vietų darbo valandomis, atliekų surinkimu ir perdirbimu. TIEKėJų ATžVILGIU VEIKSMINGESNė IR SąžININGESNė PREKYBOS IR PLATINIMO VIDAUS RINKA Tiekėjų atžvilgiu veiksmingesnė ir sąžiningesnė prekybos ir platinimo vidaus rinka turi jiems sudaryti galimybę parduoti pakankamą kiekį kokybiškų ir (arba) novatoriškų prekių konkurencingomis kainomis, kad jų investicijos atsipirktų. Rinka tiekėjams turi suteikti informaciją apie vartotojų poreikius, kad jie būtų skatinami geriau priderinti savo pasiūlą, kad ji geriau atitiktų poreikių ir tendencijų raidą, pavyzdžiui, tiekti daugiau etiškai pagamintų prekių. Ji turi sudaryti sąlygas skatinti veiksmingesnę pagal išteklių naudojimą, ekologiškesnę ir konkurencingesnę inovacijomis pagrįstą ekonomiką, kuria būtų skatinama ekonominė, socialinė ir teritorinė sanglauda. Atliekant analizę nustatytos dvi problemos, trukdančios pereiti prie šios tiekėjų atžvilgiu veiksmingesnės ir sąžiningesnės prekybos ir platinimo rinkos. Pirmiausia, jei kyla įmonių sutartiniams santykiams būdinga įtampa, ji gali mažinti tiekėjų gebėjimą pasiekti pakankamas maržas, kad jų veikla būtų gyvybinga, ir atlikti inovacijoms būtinas investicijas. Kai kurie sutartiniai reikalavimai, kuriuos prekybininkai arba prekybininkų apsirūpinimo prekėmis centrai kelia savo tiekėjams, arba tiekėjai – pirminių produktų gamintojams, tam tikromis aplinkybėmis gali būti laikomi nesąžiningais ir galinčiais riboti kai kurių konkurencingų įmonių augimą ir net išgyvenimą. Tam tikromis aplinkybėmis aprūpinimo maisto produktais grandinės tarpininkų struktūrinis neveiksmingumas gali prisidėti prie asimetrinio perdavimo ir nelanksčių kainų, taip pat prie pirminės produkcijos gamintojų atžvilgiu nesąžiningų sutartinių sąlygų[19]. Be to, dėl nepakankamos pramonės prekių su prekės ženklu gamybos inovacijų apsaugos nuo nesąžiningų veiksmų, kaip padirbtų kopijų gamyba, gali trukdyti šio sektoriaus inovacijoms. Nors nacionaliniai teisės aktai dėl nesąžiningų sutartinių veiksmų tarp įmonių galioja, jie labai skiriasi priklausomai nuo valstybių narių, dėl to gali kilti trukdžių, dėl kurių vidaus rinka susiskaidytų, gali būti iškraipyta konkurencija arba kilti reikalavimų apėjimo pavojus. Bet kokiu atveju tokio reguliavimo veiksmingumas dažnai būna ribotas, nes bijoma atsakomųjų priemonių, pranešus apie pažeidimus. Tiekimo grandinės dalyvių santykiai, kurie kartais gali būti neteisingi ir nesąžiningi, yra politinė problema, kurios sprendimą siekiama rasti dirbant Maisto produktų tiekimo grandinės forume[20]. Taip pat labai svarbu toliau taikyti konkurencijos taisykles toliau kovojant su antikonkurenciniais veiksmais, kurie gali pakenkti tinkamam tiekimo grandinės veikimui ir būti žalingi vartotojams, be to užtikrinti sąlygas sąžiningai konkurencijai tarp visų prekybos ir platinimo sektoriaus ūkinės veiklos vykdytojų. Antra, nors tam tikrą prekių kokybę, ypač socialiniu ir aplinkosaugos požiūriu, užtikrinančių sistemų greitas diegimas yra teigiamas reiškinys, tačiau dėl to, kad dažnai jos būna nacionalinio lygmens, dėl spartaus jų skaičiaus didėjimo, skaidrumo ir galimybės lyginti trūkumo, taip pat joms būdingos aukštos įdiegimo kainos mažiesiems rinkos dalyviams jos ne visada būna finansiškai prieinamos. Todėl nepriklausomos principų sistemos, užtikrinančios didelį skaidrumą, ir galimybių lyginti skirtingas prekių ir paslaugų kokybės sistemas, ypač jų aplinkosaugos ir socialinius kriterijus, nebuvimas yra pagrindinės vidaus rinkos potencialo išnaudojimo problemos. DARBUOTOJų ATžVILGIU VEIKSMINGESNė IR SąžININGESNė PREKYBOS IR PLATINIMO VIDAUS RINKA Darbuotojų atžvilgiu veiksmingesnė ir sąžiningesnė prekybos ir platinimo vidaus rinka turi kartu padėti gerinti produktyvumą ir darbo sąlygas. Prekybos ir platinimo sektorius ne tik yra vienas daugiausia darbo vietų sukuriančių ES ekonomikos sektorių, bet ir sudaro sąlygas pirmą kartą į darbo rinką patekti mažai kvalifikuotam ar nekvalifikuotam jaunimui (30 % sektoriaus darbuotojų yra jaunesni nei 30 metų). Sektoriui taip pat būdingas darbas ne visą darbo dieną (30 % darbo jėgos). Be to, reikia paminėti, kad tai sektorius, kuriame moterys sudaro didžiausią darbuotojų dalį (60 %)[21]. Tačiau analizė rodo, kad tokia darbuotojų atžvilgiu veiksminga ir sąžininga prekybos ir platinimo vidaus rinka nėra pakankamai išvystyta dėl keturių problemų. Pirmiausia, nepaisant minimalių Europos teisės aktais nustatytų normų, valstybių narių darbo teisė smarkiai skiriasi. Tokia įvairovė pačiose valstybėse narėse dar padidėja dėl kolektyvinių sutarčių, kurios priklauso nuo parduotuvės rūšies, veiklos šakos ar nuo ją sudarančių darbuotojų skaičiaus ir tipo. Dėl tokios padėties prekyboje veikia skirtingi ekonominiai modeliai. Kad galėtų konkuruoti su rinkos senbuviais, naujiems rinkos dalyviams savo ekonominį modelį dažnai tenka prisiderinti. Dėl stiprios prekybos ir platinimo sektoriui būdingos kainų konkurencijos pasitaiko, kad daromas spaudimas darbo užmokesčio išlaidoms, o darbo laikas tampa sunkiai suderinamas su asmeniniu gyvenimu. Tačiau kai kurie prekybininkai sugeba konkuruoti ir pasiūlyti geras darbo sąlygas, konstruktyvų socialinį dialogą ir mokymą, kad išsaugotų darbuotojų lojalumą ir veiksmingumą aptarnaujant klientus. Antroji problema susijusi su neoficialia ekonomika, kuri, nežiūrint to, kad jos mastą sunku išmatuoti, neigiamai veikia darbo sąlygas prekybos ir platinimo sektoriuje, ypač mažose įmonėse ir labai mažose įmonėse, kuriose realiai atlikti teisės aktų ir kolektyvinių sutarčių laikymosi kontrolę sunkiau. Kaip pagrįsta prižiūrėti, kad tokios rūšies įmonių administracinės išlaidos būtų mažiausios, ne mažiau svarbu prižiūrėti, kad nebūtų piktnaudžiaujama darbo sąlygų srityje, ir visų pirma būtų laikomasi sveikatos ir darbo saugos tikslų. Trečia, kadangi sektoriuje darbo sąlygų įvairovė labai didelė, vartotojas informacijos apie prekybininko socialinę atsakomybę dažnai turi nedaug. Tad rinkdamasis, kur įsigyti prekes, jis informacijos turi nepakankamai. Ketvirta, nors galimybė įdarbinti mažai kvalifikuotus darbuotojus dažnai pabrėžiama kaip teigiama prekybos ir platinimo sektoriaus savybė, jos neigiama pusė – lėčiau įsisavinami nauji technologiniai sprendimai. Informacinių ir ryšių technologijų naudojimo kompetencijos trūkumas mažina sektoriaus produktyvumo rezultatus. Kadangi sektoriuje veikia daug MVĮ, tai gali apsunkinti pakankamą investavimą į tęstinį mokymą. Todėl svarbiausios atliktinos užduotys – gerinti darbo sąlygas, kovoti su neoficialia ekonomika, stiprinant prekybininkų poreikių ir darbuotojų kompetencijos atitikimą išlaikyti užimtumo ir konkurencingumo lygį. BūSIMųJų KARTų ATžVILGIU SąžININGESNė PREKYBOS IR PLATINIMO VIDAUS RINKA Kuriant būsimųjų kartų atžvilgiu veiksmingesnę ir sąžiningesnę prekybos ir platinimo vidaus rinką taip pat reikia visapusiškai atsižvelgti į poveikį aplinkai. Ta rinka turi sudaryti galimybę pasirinkti kuo daugiau aplinką tausojant pagamintų ir (arba) sąžiningos prekybos prekių, kad tokiu būdu etiškos įmonės, įskaitant trečiųjų šalių, galėtų patekti į vidaus rinką. Ji turi būti paremta mažesniu energijos išteklių naudojimu, veiksminga logistika ir atliekų surinkimo bei perdirbimo sistemomis. Konkurencija turi veikti laikantis ne tik ekonominių rodiklių, bet ir socialinių, etinių ir aplinkosaugos kriterijų. Prekyba ir platinimas tiesiogiai savo veikla ir dėl jos atsirandančiu vartotojų geografiniu judėjimu smarkiai veikia aplinką. Todėl šiame sektoriuje sunaudojama daug energijos išteklių, reikalingų parduotuvių apšvietimui, šaldytuvams, šildymui ir (arba) kondicionavimui ir pan. Be to, jame sukuriama ir į jį patenka daug atliekų (reklaminiai leidiniai, pakuotės, maisto atliekos, elektros ir elektronikos prekės). Problemų kyla dėl atliekų surinkimo ir perdirbimo sistemų nepakankamumo ir skirtumų. Šis sektoriaus taip pat labai veikia krovininio transporto apimtį. Nors pradėta diversifikacija (upių transportas ir geležinkeliai), didelė dalis prekių vis dar vežamos keliais. Be to, dėl transporto ir prekių pristatymo miestuose veiksmingumo trūkumų daromas neigiamas poveikis miestų spūstims, taršai ir gyventojų gyvenimo kokybei. Prekių pristatymas miestuose yra vienas iš pagrindinių prekybos sektoriaus tvarų vystymąsi ribojančių veiksnių. Laikydamasi subsidiarumo principo ir atitinkamų Europos Sąjungos, valstybių narių bei vietos ir regionų valdžios kompetencijos ribų, Komisija išnagrinės, kaip būtų galima parengti integruotą politiką, kuri apimtų miesto mobilumo infrastruktūrų planavimą, įskaitant intelektinių transporto sistemų (ITS) ir taikant novatoriškas technologijas pagamintų transporto priemonių, pritaikytų prie miesto apribojimų, naudojimą. Be to, dar neseniai visas prekybos ir platinimo poveikis aplinkai, toks kaip išlaidos, susijusios su CO2 išmetimu logistikoje, neturėdavo būti įtraukiamas į sąnaudas. Kai kurie platintojai, pasitelkdami paskatos priemones, jau dabar kai kurių nurodytų tikslų siekia mažindami išorinį savo veiklos poveikį. Viena iš problemų – Europos lygmeniu nėra bendrų produktų gyvavimo ciklo taisyklių ir analizės metodų, kuriuos taikant būtų įmanoma išmatuoti poveikį aplinkai. Šiuo požiūriu dėl Europos mastu nepakankamo nacionalinių iniciatyvų koordinavimo kyla vidaus rinkos susiskaidymo pavojus[22]. IšVADOS IR TOLESNI žINGSNIAI Remiantis išsamia Komisijai konsultuojantis su visomis suinteresuotosiomis šalimis atlikta analize, šioje ataskaitoje nustatytos problemos, kurios tiesiogiai veikia arba gali paveikti prekybos ir platinimo rinkos veiklos rezultatus ekonominiu, socialiniu ir aplinkosaugos požiūriu ir kurias išsprendus būtų padidintas sektoriaus gebėjimas pereiti prie veiksmingesnės ir sąžiningesnės prekybos ir platinimo rinkos. 1) Nustatytos tokios problemos, veikiančios arba galinčios paveikti platintojų veiklos, kuri visiems ES gyventojams suteiktų didelę ir konkurencingą prekių pasiūlą, laikantis tvarios plėtros reikalavimų, rezultatus (nepakankamas prekybos vietų, gyvenamųjų kvartalų ir transporto galimybių geografinis nuoseklumas): – Miesto komercinių teritorijų planavimo taisyklių veiksmingumo trūkumas ir įvairovė bei komercinės paskirties nekilnojamojo turto sistemos veikimo trūkumai, dėl kurių platintojams sunkiau įsikurti ir dėl kurių pablogėja vartotojų prieigos prie prekybos vietų sąlygos. – Vidaus rinkoje elektroninė prekyba dėl įvairių kliūčių (tarptautinis prekių pristatymas paštu, mokėjimo priemonės, blogai veikianti ginčų sprendimo sistema ir pan.) nepakankamai išvystyta. – Reklamos arba nepriklausomo informavimo paslaugos (pavyzdžiui, internetinės kainų, įskaitant kitos valstybėse parduodamų prekių, palyginimo svetainės ar palyginamieji prekių ir paslaugų testai) nepakankamai išvystytos, tokią padėtį greičiausiai galima paaiškinti vis dar skirtingomis valstybių taisyklėmis, susijusiomis su vartotojų apsauga ir nesąžininga konkurencija, ir sunkumais palyginti skirtingas prekių, paslaugų kokybės ir aplinkosaugos arba socialinių kriterijų sistemas. 2) Toliau nurodomos nustatytos problemos, kurios trukdo arba gali trukdyti optimaliai vystyti ūkinės veiklos vykdytojų veiklą, ypač jų investavimo ir inovacijų diegimo galimybes, konkrečiai susijusios su parduodamų prekių ir teikiamų paslaugų kokybe: – Trūksta taisyklių, susijusių su nesąžininga komercine veikla ir įvairių tiekimo grandinės dalyvių sutartiniais santykiais, arba jos nepakankamai veiksmingai taikomos. – Kokybės sistemoms trūksta skaidrumo ir kyla sunkumų jas naudoti kitose šalyse. 3) Nustatytos tokios prekybos ir platinimo sektoriaus darbo sąlygas ir produktyvumą, užimtumą ir konkurencingumą neigiamai veikiančios problemos: – Darbo sąlygų skirtumai, atsirandantys dėl skirtingų prekybos ir platinimo sektoriuje taikomų darbo teisės taisyklių ir kolektyvinių sutarčių. – Neigiamas neoficialios ekonomikos poveikis darbo sąlygoms. – Vartotojams trūksta informacijos apie prekybos ir platinimo sektoriaus įmonių socialinius veiklos rezultatus. – Prekybos ir platinimo sektoriaus įmonių poreikių ir darbuotojų kompetencijos neatitikimas. 4) Nustatytos tokios problemos, galinčios trukdyti pereiti prie tvaresnio prekybos ir platinimo sektoriaus: – Sunaudojama daug energijos išteklių, sukuriama daug atliekų, smarkiai prisidedama prie krovinių vežimo srauto ir miesto spūsčių didėjimo. – Su aplinka susijusios išlaidos nepakankamai įtraukiamos į prekybos ir platinimo tiekimo grandinę (logistika, energijos vartojimo parduotuvėse efektyvumas, rinkodara ir komunikacija), ypač dėl paskatos priemonių trūkumo. – Nėra bendro parduotų prekių ir paslaugų poveikio aplinkai įvertinimo metodo taikant produktų gyvavimo ciklo principą. Priemonės, kuriomis būtų galima tinkamai spręsti nustatytas problemas, ir galimi veiksmai Europos lygmeniu bus pateikti Komisijos komunikate dėl vidaus rinkos atgaivinimo, kurį planuojama pateikti 2010 m. rudenį. Kadangi prekybos ir platinimo sektorius labai susijęs su kitais sektoriais, nustatant priemones ir jas derinant jų priėmimo procese bei tvirtinant taikymo taisykles, bus atidžiai atsižvelgiama į Sutartyse nustatytus tikslus ir griežtai laikomasi subsidiarumo ir proporcingumo principų. Komisija ragina visas suinteresuotąsias šalis pastabas dėl šios ataskaitos pateikti iki 2010 m. rugsėjo 15 d. šiuo adresu DG Marché intérieur et services Commission européenne 200, rue de la Loi 1049 Bruxelles arba elektroniniu paštu: MARKT-RETAIL@ec.europa.eu [1] COM(2007) 724 „Bendroji rinka XXI a. Europai.“ [2] Prekybos sektoriuje dirba 3 700 000 MVĮ, o pramonės sektoriuje – 2 300 000 MVĮ, t. y. 63 % mažiau. Eurostato verslo struktūros statistika 2005 ir 2007 m. Europos iniciatyva „Smulkiojo verslo aktas“ (COM (2008)394 galutinis) yra esminis MVĮ remti skirtos Europos Sąjungos politikos elementas. [3] Ši prekyba sudaro apie pusę visos mažmeninės prekybos apimties. Euromonitor International 2007 m. [4] Šioje ataskaitoje pateikiamos analizės paaiškinimus galima rasti 2010 m. birželio mėn. Komisijos tarnybų darbiniame dokumente dėl prekybos ir platinimo vidaus rinkoje. [5] COM (2010)2020 „2020 M. EUROPA Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija“. [6] Eurostato pranešimas spaudai 77/2009, 2009 m. gegužės 28 d., Living Conditions in the EU . [7] Europos Komisijos užsakyta IPSOS vartotojų pasitenkinimo apklausa , 2008 m. [8] Euromonitor International , 2007 m. [9] Dėl maisto produktų kainų skirtumų ES žr. komunikatą „Veiksmingesnė Europos maisto produktų tiekimo grandinė“, COM (2009) 591. [10] IMS health , 2009 m. lapkričio mėn. [11] Eurostatas, Statistics in focus , 50/2009. [12] Žr. minėtą COM(2009) 591 galutinis. [13] UFC Que Choisir, 2008 m. balandžio 3 d., ir Komisijos konkurencijos Jungtinėje Karalystėje ataskaita, 2008 m. balandžio 30 d. [14] 2006 m. gruodžio 12 d. Direktyva 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje. [15] Europos Komisijos Regioninės politikos generalinio direktorato darbinis dokumentas „Tam tikrų geografinių ypatumų turinčios teritorijos“, Nr. 02/2009 [16] 2000 m. kovo 20 d. Direktyva 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo. Žr. taip pat į Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl informacijos apie maistą teikimo vartotojams pasiūlymą COM(2008)40 galutinis. [17] 2005 m. gegužės 11 d. Direktyva 2005/29/EB dėl nesąžiningos komercinės veiklos. [18] Žalioji knyga dėl komercinių pranešimų vidaus rinkoje, COM (1996)192 galutinis. [19] Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Maisto produktų kainos Europoje“, COM/2008/0821 galutinis. [20] Vadovaujantis komunikate „Veiksmingesnė Europos maisto produktų tiekimo grandinė“, COM (2009)591 galutinis, pateiktu pasiūlymu. [21] Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas, 2007 m. [22] 2009 m. Komisijos suburtas Mažmeninės prekybos forumas siekia sumažinti poveikį aplinkai ir platinti gerąją aplinkosaugos praktiką prekybos tiekimo grandinėje.