Komisijos Komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui - Pažangos, pasiektos naudojant atsinaujinančiųjų išteklių energiją, ataskaita Komisijos ataskaita remiantis direktyvos 2001/77/EB 3 straipsniu, direktyvos 2003/30/EB 4 straipsnio 2 dalimi ir įgyvendinant ES Biomasės veiksmų planą, COM(2005)628 {SEC(2009) 503 galutinis} /* KOM/2009/0192 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 2009 04 24 COM(2009) 192 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Pažangos, pasiektos naudojant atsinaujinančiųjų išteklių energiją, ataskaita Komisijos ataskaita remiantis Direktyvos 2001/77/EB 3 straipsniu, Direktyvos 2003/30/EB 4 straipsnio 2 dalimi ir įgyvendinant ES Biomasės veiksmų planą, COM(2005)628 {SEC(2009) 503 galutinis} 1. ĮžANGA 1997 m. Komisija paskelbė Atsinaujinančiųjų energijos išteklių baltąją knygą[1], kurioje numatytas tikslas – iki 2010 m. dvigubai, t. y. iki 12 % padidinti Europos Sąjungos suvartojamos energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių dalį. Šios atsinaujinančiųjų energijos išteklių politikos sukūrimo priežastis – dėl klimato kaitos ir oro užterštumo atsiradęs poreikis naudoti energiją tausojančiai, siekis pagerinti Europos apsirūpinimo energija užtikrintumą, padidinti Europos konkurencingumą, sukurti pramonės ir technikos naujovių. Baltojoje knygoje taip pat paskelbtas atsinaujinančiųjų energijos išteklių strategijos ir veiksmų planas, atkreipiant dėmesį į poreikį vystyti visų rūšių atsinaujinančiuosius energijos išteklius, sukurti stabilias politikos struktūras ir pagerinti planavimo tvarką bei galimybes pritaikyti elektros tinklą energijai iš atsinaujinančiųjų išteklių. Pagrindinė veiksmų plano sudėtinė dalis – Europos teisės aktų, kuriais būtų suformuota pastovi politinė struktūra, įgyvendinimas ir išaiškinimas kiekvienoje valstybėje nareje, kaip atsinaujinantieji energijos ištekliai turėtų būti vystomi. Dviejuose pagrindiniuose teisės aktuose (direktyvose 2001/77/EB ir 2003/30/EB) nustatyti orientaciniai 2010 m. rodikliai visoms valstybėms narėms ir veiksmai, kuriais turėtų būti siekiama, kad atsinaujinantieji energijos ištekliai būtų naudojami geriau, plačiau ir paprasčiau. Be to, 2005 m. buvo priimtas Biomasės naudojimo veiksmų planas[2], kuriame atkreipiamas dėmesys į valstybių narių specifinį poreikį geriau panaudoti Europos biomasės išteklius. Nuosekliai vertinama ir skelbiama ES pažanga siekiant 2010 m. rodiklių ir ES pastangos didinti atsinaujinančiųjų energijos išteklių panaudojimą apskritai. 2007 m. paskelbtose ataskaitose, taip pat Atsinaujinančiųjų energijos išteklių plane[3] atkreiptas dėmesys į lėtą valstybių narių pažangą ir į tai, kad 2010 m. rodiklių visoje Europos Sąjungoje nepavyks pasiekti. Atsinaujinančiųjų energijos išteklių plane paaiškintos galimos to priežastys, įskaitant tai, kad nacionaliniai rodikliai yra tik rekomendacinio pobūdžio, o dabartinė teisinė sistema nesukuria saugios investicinės aplinkos. Todėl Komisija, siekdama greitesnio atsinaujinančiųjų energijos išteklių vystymo ir nustatyti tikslesnius, teisiškai įpareigojančius rodiklius, 2020 m. pasiūlė naują, griežtesnę teisinę sistemą. Po 2007 m. įvykusių išsamių konsultacijų su visuomene ir Europos Vadovų Tarybai[4] ir Parlamentui[5] pritarus, Komisija pasiūlė naują, visas atsinaujinančiosios energijos rūšis apimantį teisės aktą ir nustatė naujus 2020 m. rodiklius, kad ateinančiam dešimtmečiui būtų užtikrinta pastovi teisinė sistema. Dėl šios Atsinaujinančiųjų energijos išteklių direktyvos jau susitarta[6] . Šioje ataskaitoje siekiama pateikti informaciją apie pažangą, kuri buvo pasiekta lyginant su 2007 m. ataskaitose nurodyta pažanga, kaip to reikalaujama dviejose dabar taikomose direktyvose (2001/77/EB ir 2003/30/EB); ataskaitoje aptariami duomenys nuo 2004 m. iki 2006 arba 2007 m.[7] . Kadangi ataskaitoje supažindinama su dabartine atsinaujinančiųjų energijos išteklių vystymo pažanga, ir paaiškinama, kaip taikant naująją teisinę sistemą artimiausiais metais bus galima plačiau naudoti atsinaujinančiuosius energijos išteklius, įskaitant biomasę, tai sudaro sąlygas pažvelgti į ateitį. 2. ELEKTRA Iš ATSINAUJINANčIųJų ENERGIJOS IšTEKLIų Direktyvos 2001/77/EB 3 straipsnio 4 dalyje reikalaujama, kad Komisija kas dveji metai skelbtų valstybių narių pažangos siekiant nacionalinių orientacinių atsinaujinančiųjų energijos išteklių panaudojimo rodiklių vertinimo ataskaitas. Paskutinėje ataskaitoje[8] pabrėžiama, kad nepaisant didelės pažangos pastaraisiais metais, manoma, kad Europos Sąjungai iki 2010 m. pavyks pasiekti, jog elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių dalis sudarytų 19 %, o ne planuotus 21 %[9] visos elektros energijos. Nustatyta, kad iki šiol elektros iš tokių išteklių dalis augo todėl, kad keliose šalyse pradėta naudoti daugiau vėjo energijos. Be to, atkreipiamas dėmesys į tai, kad prieš kelias valstybes nares reikėjo pradėti pažeidimų procedūras. Nuo paskutinės ataskaitos paskelbimo ekologiškos elektros energijos gamybos tempai padidėjo. Remiantis Eurostato duomenimis, 2004 m. tokia elektros energija sudarė 14,5 %, o 2006 m. jau 15,7 %[10], tačiau Komisijos tyrime teigiama, kad neįdėjus didelių papildomų pastangų, 2010 m. nustatytas 21 % rodiklis nebus pasiektas. Pažanga, siekiant 2010 m. rodiklių (stulpeliai ir ašis kairėje pusėje) ir valstybių narių elektros iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių pokyčiai 2004–2006 m. (taškai dešinėjee pusėje esančioje ašyje). [pic] Šaltinis. Apskaičiuota remiantis standartizuotais Eurostato 2006 m. duomenimis ir 2010 m rodikliais. Iš pirmiau pateikto grafiko matyti, kad valstybių narių rezultatai yra labai skirtingi: Vengrija ir Vokietija[11] jau pasiekė joms nustatytą rodiklį, o kai kurios šalys artimiausiais dviem metais turi dėti visas pastangas, daugiausiai dėmesio skirdamos greitam ir veiksmingam elektros gamybos iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių didinimui. Šešioms valstybėms narėms tokią energijos dalį per paskutinius dvejus metus padidinus 2 procentiniais punktais (pavyzdžiui, Vokietijoje nuo 10,6 % iki 12,6 %), Europos Sąjungos elektros iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių dalis padidėjo beveik 1,5 procentinio punkto (nuo 14,4 % iki 15,7 %. Tačiau šie skaičiai nuslepia menkas septynių šalių pastangas pastaraisiais metais: jų elektros iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių dalis faktiškai nekito ar net sumažėjo[12]. Elektros iš atsinaujinančiųjų išteklių gamyba padidėjo kelių valstybių narių sąskaita; naudotų technologijų įvairovė[13] taip pat buvo nedidelė: [pic] Šaltinis. Ecofys et al. galutinė ataskaita „Atsinaujinančiųjų energijos išteklių ir sistemų naudojimo skatinimas ir plėtojimas“ (vandens energija neįtraukta). Akivaizdu, kad daugiau elektros iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių pagaminta visų pirma dėl to, kad tuo tikslu pradėta daugiau naudoti kietosios biomasės ir vėjo energijos. Ištyrus šių technologijų panaudojimą kiekvienoje valstybėje narėje, tampa aišku, kad visos Europos Sąjungos pažanga yra tik kelių valstybių narių įdirbis, likusių valstybių narių pažanga yra labai nedidelė arba išvis jokios. [pic] Šaltinis. Ecofys et al. galutinė ataskaita „Atsinaujinančiųjų energijos išteklių ir sistemų skatinimas ir plėtojimas“. 2.1. Nevienodų pažangos tempų priežastys Iš anksčiau atlikto valstybių narių įvairių paramos schemų tyrimo paaiškėjo, kad, siekiant geresnių sąlygų investicijoms, labiausiai reikia, jog teisinė sistema būtų ne tik veiksminga, bet ir pastovi. Atitinkamai kartais investicijas skatinanti ir kartais jas stabdanti tvarka, kai jai įgyvendinti pritrūksta lėšų, taip pat politikos bei taisyklių pokyčiai trukdo didinti elektros iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių gamybą. Nepaisant kai kurių patobulinimų, pavyzdžiui, geriausių energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių supirkimo tarifų nustatymo, išsamesnio naudojamų technologijų zonų nustatymo, ir toliau svarbiausia užduotis yra paramos schemų veiksmingumo gerinimas, visų pirma tose valstybėse narėse, kuriose pažanga yra lėta. Elektros iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių gamybą taip pat gerokai apsunkina keletas su išlaidomis nesusijusių kliūčių. Todėl Direktyvoje 2001/77/EB reikalaujama imtis veiksmų vartotojų informavimui gerinti (garantijų dėl elektros kilmės sukūrimas), reformuoti administracinę tvarką ir užtikrinti geresnę prieigą prie tinklo siekiant tiekti iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių pagamintą elektrą. Ištyrus garantijų dėl elektros kilmės tvarką paaiškėjo, kad ne visose valstybėse narėse ji buvo įgyvendinama visapusiškai: yra problemų dėl tiekimo patikimumo, dvigubos apskaitos, ir rizika, kad ta pati energija gali būti priskiriama dvejoms skirtingoms vartotojų grupėms. Tai sumažino iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių pagamintos elektros vartotojų rinką apskritai. Rinkos, kuri galėjo būti papildomas pajamų ir atitinkamai investicijų šaltinis. Nors Direktyvoje 2001/77/EB numatyta, kad valstybės narės gali sutikti, jog perduotos kilmės garantijos būtų įtrauktos į kitos valstybės narės rodiklį (taip sudaromos sąlygos valstybei narei pasiekti rodiklį mažesnėmis sąnaudomis), nenustatyta, kad tokių susitarimų ar tokių perdavimų būtų buvę. Su energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamybos pajėgumų planavimu ir vystymu susijusi administracinė tvarka buvo išsamiai išnagrinėta ankstesnėse Komisijos ataskaitose[14]. Tačiau įgyvendinant visas Komisijos administracinių reformų rekomendacijas pasiekta pažanga yra nedidelė. Ir toliau taikoma sudėtinga tvarka: prašant statybos, plėtros ar aplinkosaugos leidimų, reikia konsultuotis su daugeliu valdžios institucijų. Iš tyrimų paaiškėjo, kad pagrindinės kliūtys yra vėlavimai ir proceso neužtikrintumas. Prisijungimo prie elektros tinklo problemos dažnai kyla dėl to, kad nėra tinkamų prisijungimo prie tinklo taisyklių ir neskiriama reikalingų administracinių išteklių paraiškoms vertinti. Situaciją apsunkina ir techninės problemos: riboti tinklo pajėgumai apimti iš įvairesnių atsinaujinančiųjų energijos išteklių gaminamą elektrą, ir šios problemos sprendimo strategijos nebuvimas apskritai. Yra ir finansinių suvaržymų: skirtingos, dažnai neaiškios prisijungimo mokesčių taisyklės ir mažesnių nesusivienijusių energijos gamintojų diskriminavimo rizika, palyginti su dideliais vietos tradiciniais energijos gamintojais. Su prieiga prie tinklo susiję klausimai atspindi tai, kokį vaidmenį dideli energijos gamintojai vaidina netobulomis konkurencijos sąlygomis veikiančioje vidaus rinkoje . Elektros iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių gamintojų galimybes patekti į rinką ir sąžiningai konkuruoti dar labiau sumažėjo dėl energijos rinkos trūkumų, neseniai Komisijos paminėtų trečiajame vidaus energijos rinkos teisės aktų pakete[15] . Komisija svarstė ir šį klausimą, o laiku priėmus ir įgyvendinus teisės aktų paketą, bus užtikrinta, kad, siekiant vienodų sąlygų visiems energijos rinkos dalyviams, būtų imtasi svarbių veiksmų. 2.2. Pažeidimų nagrinėjimo tvarka Pirmiau nurodytos lėtos pažangos vystant elektros gamybą iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių priežastys nėra naujos. Jos konkrečiai išnagrinėtos Direktyvoje 2001/77/EB. Tačiau nepaisant direktyvos ir Europos Komisijos stebėsenos ir rekomendacijų, kai kurios valstybės narės nesugebėjo imtis reikalingų priemonių. Nuo 2004 m. Komisija buvo priversta pradėti 61 bylą prieš šios direktyvos nesilaikiusias valstybes nares. Daugiausiai bylų iškelta Italijai (13), Ispanijai (6), Austrijai (4), po tris bylas Čekijai, Prancūzijai, Latvijai ir Lenkijai. 16 iš šių 61 bylų dar nebaigtos. Europos Komisija toliau stebės, kaip valstybės narės laikosi direktyvos, o prireikus iškels pažeidimų bylas. Tačiau silpna pažanga ir didelis pažeidimų bylų skaičius taip pat reiškia, kad teisinė sistema nėra pakankamai tvirta. Tai viena priežastis, kodėl reikia naujos direktyvos dėl energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių. 3. TRANSPORTO SEKTORIUJE NAUDOJAMA ENERGIJA Iš ATSINAUJINANčIųJų IšTEKLIų Direktyvoje dėl skatinimo naudoti biokurą ir kitą kurą iš atsinaujinančiųjų išteklių transporte (Direktyva 2003/30/EB) reikalaujama, kad valstybės narės nusistatytų, kokia dalimi transporto sektoriuje naudojami benzinas ir dyzelinas 2005 m. ir 2010 m. bus pakeisti kuru iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių (rekomenduojama šių rodiklių pradinė vertė yra 2 % viso transportui naudojamo benzino kiekio ir 5,75 % dyzelino kiekio). Ši direktyva vadinama Biokuro direktyva, nes praktiškai tikimasi, kad iki 2010 m. biokuras užims tikrai nemažą dalį šio sektoriaus naudojamos energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių. Iš 2007 m. sausio mėn. pažangos ataskaitos[16] matyti, kad 2005 m. biokuras sudarė 1 % viso ES naudojamo kuro, o rekomenduojamą rodiklį pavyko pasiekti tik Vokietijai ir Švedijai. Pažanga, siekiant nacionalinių 2010 m. rodiklių (stulpeliai ir ašis kairėje pusėje) ir valstybių narių kuro iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių pokyčiai 2004–2006 m. (taškai dešinėje pusėje esančioje ašyje). [pic] Šaltinis. Valstybių narių 2006 ir 2007 m. ataskaitos ir „EurObserver“ biokuro barometras Biokuro gamyba 2006 ir 2007 m. didėjo daug sparčiau nei ankstesniais metais. 2007 m. kelių transporto sektoriuje biokuras sudarė 2,6 % viso sunaudoto kuro (8,1 Mtne). 2005–2007 m. biokuro dalis išaugo 1,6 procentinio punkto (o 2003–2005 m. – 0,5 procentinio punkto). Jei augimo tempai nepakis, 2010 m. biokuras sudarys 5 % viso kuro. 2007 m. biodyzelinas sudarė 75 % (6,1 Mtne) transporto sektoriuje sunaudoto kuro iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių, iš jų 26 % – importuoti. Bioetanolis sudarė 15 % (1,24 Mtne), iš jų 31 % – importuoti. Likę 10 % – grynasis augalinės kilmės aliejus, naudotas Vokietijoje, Airijoje ir Nyderlanduose, ir biodujos Švedijoje. Apie kitų rūšių energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių naudojimą transporto sektoriuje duomenų neturima. Bet kokios kilmės vandenilio naudota nedaug; kelių transporte mažai naudojama ir iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių pagamintos elektros. Dėl mažesnių etanolio iš tropinių cukranendrių gamybos sąnaudų (ypač Brazilijoje) Europos rinkoje svarbų vaidmenį kurį laiką vaidino importuojamas bioetanolis.Grynasis bioetanolio importas padidėjo nuo 171 Ktne 2005 m. iki 397 Ktne 2007 m. ES biodyzelino prekybos balansas 2007 m. pakito nuo 2005 m. buvusio teigiamo (eksportuota 355 Ktne) į neigiamą (importuota 1,8 Mtne). Svarbiausia tokio pasikeitimo priežastis – pigesnis sojos aliejaus metilo esteris iš Jungtinių Valstijų. Galima pagrįstai manyti, kad tokia kaina yra dėl to, kad Jungtinėse Valstijose biokurui buvo teikiamos subsidijos ir todėl nukrito Europos produktų kainos ir net gamybos kaštai. Kai Europos biodyzelino pramonės atstovai pateikė oficialų skundą Europos Komisijai, ji 2008 m. birželį pradėjo oficialius tyrimus, o 2009 m. kovą pradėjo taikyti laikinuosius antidempingo muitus ir kompensacinius muitus. 3.1 Nevienodų pažangos tempų priežastys Nuo 2005 m. didėjanti biokuro gamyba ir išaugęs vartojimas atspindi platų paramos sistemų įgyvendinimą valstybėse narėse. Skatindamos biokuro vartojimą, valstybės narės dažniausiai naudoja šias dvi priemones: mokesčių lengvatas ir įpareigojimą naudoti biokurą. 2005–2006 m. visų valstybių narių, išskyrus Suomiją, pagrindinė taikoma paramos priemonė buvo akcizų lengvata , o įpareigojimą naudoti biokurą taikė tik 3 šalys. Nuo 2007 m. daugiau kaip pusė valstybių narių pradėjo taikyti įpareigojimą taikyti mišrias priemones, dažniausiai jas derinant su daliniais, bet laipsniškai didinamais mokesčiais. Kai kurios valstybės narės naudoja kvotos mechanizmą ir konkurso tvarką. Taikydamos šį mechanizmą, vyriausybės gali pačios nuspręsti dėl tiekiamo biokuro kiekio kiekvienais metais ir tokiu būdu reguliuoti rinką. Ir dabar dar akivaizdu, kad atleidimas nuo mokesčių ir naujos priemonės, pavyzdžiui, įpareigojimas naudoti biokurą, padeda pasiekti didelės pažangos. Tai rodo valstybių narių, kurios pasiekė daugiau nei vidutinę pažangą didinant biokuro naudojimą 2005–2007 m. (žr. diagramą aukščiau), rezultatai. Iš tos pačios diagramos galima matyti, kad devynios valstybės narės, siekdamos nacionalinių rodiklių, padarė labai mažą arba jokios pažangos, o tai sukelia susirūpinimą, ar tie rodikliai iš tikro bus pasiekti. 3.2. Pažeidimų nagrinėjimo tvarka Nuo 2005 m. Komisija jau iškėlė 62 bylas valstybėms narėms dėl direktyvos nuostatų nesilaikymo; daugelis bylų valstybėms narėms iškelta dėl to, kad jos nepateikė ataskaitų arba nustatė nacionalinius tikslus nesilaikydamos direktyvoje nurodytų rekomenduojamų verčių. Daugiausiai tokių bylų iškelta Italijai, Graikijai ir Suomijai (po 5 kiekvienai), toliau Prancūzijai, Danijai ir Airijai (po 4), Vengrijai, Austrijai, Liuksemburgui, Portugalijai ir Slovakijai (po 3). Šios bylos buvo sėkmingai išspręstos. Europos Komisija toliau stebės, kaip valstybės narės siekia savo rodiklių. 3.3. Poveikis ekonomikai ir aplinkai Kaip reikalaujama Direktyvos 2003/30/EB nuostatose, šioje pažangos ataskaitoje turėtų būti aptariami įvairūs su biokuro gamybos vystymu susiję ekonomikos ir aplinkos aspektai. Ekonominiu požiūriu, pradėjus naudoti daugiau biokuro, padidėjo tiekimo saugumas , nes Europos Sąjungoje imta naudoti mažiau iškastinio kuro, o naudojamas kuras yra iš įvairesnių išteklių. 2007 m. Europos Sąjungoje biokuru pakeista 1593 mln. litrų benzino ir 7730 mln. litrų dyzelino. Tai sudaro beveik 3 % viso kelių transporto sektoriuje sunaudojamo kuro. Įgyvendinus 2010 m. (ir 2020 m.) rodiklius, ši ES dalis, žinoma, dar padidės. Biomasės ir biokuro sektoriai taip pat prisidėjo prie ES ekonomikos augimo, nes juose buvo sukurta naujų darbo vietų . 2005 m. prie tinklo neprijungtos biomasės energijos sektoriuje dirbo 600 000 darbuotojų, tinklu tiekiamos biomasės energijos ir biokuro sektoriuje – daugiau kaip 100 000 darbuotojų, o biodujų – 50 000. Be to, žemės ūkio ir miškų sektorius atlieka svarbų vaidmenį tiekiant kurą biomasės technologijoms. Su energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių sektoriumi susijusia žemės ūkio veikla sukuriama bendroji 9 mlrd. EUR per metus pridėtinė vertė[17]. 2006 ir 2007 m. grynasis šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio sumažėjimas (atitinkamai 9,7 ir 14,0 mln. t. CO2 ekvivalento[18] Europos Sąjungoje pasiektas pradėjus tiekti į rinką biokurą ir jį naudoti. Tokiuose skaičiavimuose atsižvelgiama į tai, kad biokuro naudojimas ES padidėjo pradėjus vėl naudoti neseniai apleistą žemės ūkio paskirties žemę arba sulėtinus žemės apleidimo Europos Sąjungoje tempus. Tai nebūtinai galima teigti kalbant apie importuojamą biokurą arba iš importuotų žaliavų pagamintą biokurą: importuojamo biokuro dalis auga, nors didžiąja dalimi dėl JAV subsidijų biodyzelino eksportui. Šiuo atžvilgiu Komisija dabar analizuoja klausimą dėl netiesioginio žemės naudojimo pakeitimo ir galimų politinių veiksmų. Biokuro gamyba taip pat prisidedama prie spartesnio žemės ūkio gamybos intensyvinimo ES, o tai gali versti naudoti didelės biologinės vertės vietoves, anglies atsargas dirvožemyje ir trąšas. Tačiau tai taip pat gali sumažinti žemės apleidimo tempus ir atitinkamai sumažinant eroziją ir gaisrus, išsaugojant kraštovaizdį ir biologinę įvairovę. Remiantis naująja Energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių direktyva ir Degalų kokybės direktyva, reikalaujama, kad ekonominės veiklos vykdytojai ir valstybės narės išsamiau praneštų apie žemės naudojimo paskirties pakeitimus ir apie kitą poveikį aplinkai, atsiradusį dėl padidėjusios biokuro gamybos. Kitą informaciją apie poveikio ekonomikai ir aplnkai tyrimą galima rasti kartu pateiktame tarnybų darbo dokumente. Nors šiame tyrime patvirtinama, kad iki šiol tokios veiklos poveikis vykdomai politikai yra teigiamas, būtina, kad ateityje planuojant didesnę biokuro gamybą ir naudojimą, būtų taikomi tvarumo kriterijai. Jie yra įtraukti į Energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių direktyvą ir Degalų kokybės direktyvą, kuriuose nurodomi mažiausi privalomi reikalavimai dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo ir reikalavimai, kaip išvengti kenksmingo žemės naudojimo paskirties pakeitimo. 3.4. Kitos priemonės, kurias būtina taikyti transporto sektoriuje Paskutiniais dviem metais Bendrija siekė padidinti Europos transporto sektoriaus ekologiškumą ne tik vykdydama biokuro politiką, bet ir įgyvendindama daugelį kitų iniciatyvų. Tai apima Automobilių CO2 reglamentą[19], kuriuo siekiama sumažinti lengvųjų automobilių emisijas, ir Direktyvą dėl skatinimo naudoti mažai teršiančias ir efektyviai energiją naudojančias kelių transporto priemones[20], kuria sukuriamos ekologinės transporto priemonių viešųjų pirkimų taisyklės. 2008 m. Komisija priėmė ekologiško transporto strategiją[21], kuria turėtų būti skatinama naudoti mažiau taršius automobilius ir pagerinti logistiką. Svarbiausiais ES prioritetais išliks siekis transporto sektoriuje naudoti daugiau energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių, padidinti variklių ir transporto priemonių technologijų energijos vartojimo efektyvumą, sumažinti transporto sektoriaus priklausomybę nuo naftos. Nors sparčiausios pažangos reikia kelių transporto sektoriuje (dėl jo dydžio ir didelių augimo tempų), svarbu vystyti ir kitas transporto rūšis, ypač aviaciją. 4. ŠILDYMUI IR VėSINIMUI NAUDOJAMA ENERGIJA Iš ATSINAUJINANčIųJų IšTEKLIų Siekiant visapusiškai įvertinti energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių vystymą Europoje, reikia įvertinti šildymo ir vėsinimo sektorių, nepaisant to, kad jis Europos teisės aktais nėra reguliuojamas. Šiam sektoriui tenka 50 % viso galutinės energijos suvartojimo ir 60 % galutinės energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių suvartojimo. Nors šiame sektoriuje daugiausia suvartojama biomasės energijos, dar yra vartojama saulės terminė ir geoterminė energija. Nepaisant to, kad šiame sektoriuje suvartojama santykinai didelė dalis energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių, galimybės šioje srityje dar yra neišnaudotos. Iš tikrųjų daugelis valstybių narių užmiršo apie galimybes padidinti energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių naudojimą šildymo ir vėsinimo sektoriaus sąskaita, iš dalies dėl to, kad nėra aiškios teisinės sistemos ir paskatų, taip pat dėl kitų nei rinkos kliūčių. Visų, išskyrus tris valstybes nares, suvartojama energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių dalis šildymo sektoriuje 2006 m. (stulpeliai ir ašis kairėje pusėje) ir (inertiškas) vartojimo augimas 2004–2006 m. (taškai dešinėje pusėje esančioje ašyje). [pic] Šaltinis. Eurostatas. 4.1. ES bioenergijos sektoriaus vaidmuo Šildymo ir vėsinimo sektorius yra priklausomas nuo įvairių atsinaujinančiųjų energijos išteklių, tačiau daugiausiai jame naudojama biomasė. Iš tikrųjų biomasė plačiąja prasme yra didžiausias bendras atsinaujinantis energijos išteklius, ir tikimasi, kad 2020 m. (pagal PRIMES[22] projekciją) ji sudarys apie du trečdalius planuojamos energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių dalies pirminės energijos vartojime[23]. Be to, svarbu paminėti, kad biomasė gali būti naudojama šilumos ir elektros gamybai, taip pat kaip biokuras, t. y. biomasė transporto sektoriuje. Būtent dėl to ES 2005 m. parengė Biomasės naudojimo veiksmų planą, kuriame pabrėžė koordinuotos politikos šioje srityje poreikį, ir dėl to šioje ataskaitoje aptariama biomasės sektoriuje pasiekta pažanga. 2006 m. ES–27 energijos tikslais suvartota 88 Mtne biomasės (pirminės energijos vartojimas), t. y. 8 % daugiau nei 2005 m. Nors ir pasiekti šie rezultatai, ES Biomasės naudojimo veiksmų plane nustatytos ES biomasės naudojimo galimybės (jame apskaičiuota, kad biomasė iki 2010 m. galėtų patenkinti apie 150 Mtne mūsų energijos poreikių) lieka ir toliau neišnaudotos . Biomasės naudojimo veiksmų plane išskirti 33 biomasės naudojimo didinimo veiksmai, įskaitant visaapimančias priemones dėl biomasės tiekimo, finansavimo, tyrimų[24] ir nacionalinių biomasės veiksmų planų parengimo. Tačiau keli jau pateikti nacionaliniai planai[25], kuriuose nors ir pripažįstama biomasės svarba, yra labai skirtingi, ir todėl pateiktas strategijas yra sunku palyginti, o naujas biomasės išteklių sutelkimo galimybes galima apsvarstyti tik iš dalies[26]. Problemos, susijusios su biomasės naudojimo didinimu, yra administracinės ir su rinka nesusijusios kliūtys, kaip antai aiškesnių ir suderintų sąvokų apibrėžimo (konkrečiai, biomasės ir atliekų) nebuvimas ir kliūtys, atsirandančios dėl ilgos ir teisiškai sudėtingos perdirbimo leidimų išdavimo tvarkos (daugiau informacijos rasite Tarnybų darbo dokumente). Šios problemos bus sprendžiamos naujojoje direktyvoje dėl energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių. Tam reikia, kad valstybės narės praneštų apie savo biomasės išteklių vystymo planus (naudojadamasi suderintais duomenimis) ir kad Komisija praneštų apie reikalavimus dėl biomasės energijos naudojimo tausojimo schemos ir prireikus ją pasiūlytų. 5. IšVADA Šiandien labiau nei bet kada aišku, kad Europos atsinaujinančiųjų energijos išteklių vystymas yra svarbiausia kovos su klimato kaita sudėtinė dalis. Tai dalis sprendimo mūsų energijos tiekimo saugumo ir užtikrinimo kovoje. O dabartinėje ekonominėje situacijoje vystant energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių technologijos pramonės šakas bus sukurtas sveikintinas gerovės ir darbo vietų šaltinis. Būtent dėl šių priežasčių Europos Sąjunga sukūrė energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių politiką ir priėmė energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių teisės aktus. Šioje ataskaitoje apžvelgiama pažanga vystant energiją iš atsinaujinančiųjų išteklių. Iš joje pateiktos analizės paaiškėja tvirtesnės teisinės struktūros poreikis – tokios, kokią Bendrija neseniai nusprendė įgyvendinti Atsinaujinančiosios energijos direktyvos pagalba. Vis dar atrodo, kad Europa nepasieks nustatytų 2010 m. energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių rodiklių, nepaisant reikalingų teisės aktų, rekomendacijų, raginimų ir net teisinių procesų prieš kai kurias valstybes nares. Nors paskutiniu metu šiokia tokia pažanga buvo pasiekta. Elektros sektoriuje taikant naujas politikos priemones kai kuriose valstybėse narėse buvo smarkiai padidinta elektros iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių dalis: šešiose valstybėse narėse nuo 2004 m. ją pavyko padidinti 2 procentiniais punktais. Tuo tarpu septyniose valstybėse narėse elektros iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių dalis nuo 2004 m. faktiškai nekito ar net sumažėjo. Transporto sektoriuje pereinant nuo vien tik mokesčių priemonių prie plačiai taikomų įpareigojimo priemonių nuo 2004 m. ES energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių dalis padidėjo 1,6 procentiniais punktais – to pasiekta 7 valstybėms narėms šią dalį padidinus daugiau kaip 2 %. Nors neseniai ir padaryta šiokia tokia pažanga, tokio augimo tempas vis dar yra lėtas ir daugelyje valstybių narių augimo kliūtys visuose sektoriuose yra didelės. Atrodo, kad Europai nepavyks pasiekti nei rodiklio padidinti iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių gaunamos elektros dalį, nei rodiklio padidinti iš tokių išteklių gaunamos energijos dalį transporto sektoriuje. Europos Komisija toliau imsis teisinių veiksmų siekdama užtikrinti esamų direktyvų laikymąsi ir taip pagreitinti pažangą siekiant 2010 m. rodiklių. VALSTYBIŲ NARIŲ REZULTATŲ VYSTANT ENERGIJĄ IŠ ATSINAUJINANČIŲJŲ IŠTEKLIŲ SANTRAUKA Elektros energija | Biodegalai | augimas 2004–2006/2007 m. | pokytis ≤ 0 procentinių punktų | pokytis > 0 – 1 procentinis punktas | pokytis > 1 procentinis punktas | Λ | Κ | ϑ | Atsižvelgiant į pirmiau nurodytus sunkumus ir galimą didelį energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių indėlį siekiant ES klimato ir energijos rodiklių, naująja Europos direktyva dėl energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių, kuri įsigalios 2009 m. pradžioje[28], bus, kaip tikimasi, sustiprinta teisinė sistema. Tai, kad iki 2010 m. valstybės narės turės parengti nacionalinius veiksmų planus, reiškia, kad visos valstybės narės, įskaitant tas, kurios iki šiol padarė labai mažą pažangą siekiant ES rodiklių, turės nustatyti aiškius planus, kaip pasiekti energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių rodiklių apskritai ir transporto sektoriuje naudojamos energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių rodiklių. Valstybės narės turės paaiškinti būdus, kuriais jos ketina reformuoti statybos standartus ir planavimo tvarką, kad būtų daugiau naudojama energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių ir pagerintos prieigos prie elektros tinklo sąlygos. Jos turės nurodyti nacionalinius atskirų sektorių tikslus, priemones ir paramos schemas, kurių reikės rodikliams pasiekti, specialias biomasės energijos vartojimo skatinimo priemones, būdus, kuriais ketinama panaudoti iš kitų valstybių narių (statistiškai) gaunamą energiją iš atsinaujinančiųjų išteklių, ir įvertinti skirtingų technologijų reikšmę siekiant rodiklių. Valstybės narės turės taikyti biokuro tausojančio naudojimo kriterijus ir stebėti, kaip jų laikomasi, kad užtikrintų, jog naudojant biokurą būtų tikrai prisidedama prie aplinkos tikslų įgyvendinimo. Įgyvendinant direktyvą kartu su visomis šiomis sudėtinėmis dalimis, bus galima sukurti tvirtą politikos tvarką, kad per ateinančius 12 metų Europos Sąjungoje būtų greitai vystoma energija iš atsinaujinančiųjų išteklių. Europa dabar yra daug geresnėje ir tvirtesnėje padėtyje, kuri leidžia greičiau vystyti atsinaujinančiuosius energijos išteklius ir taip tiesiogiai spręsti pagrindinius XXI a. energetikos klausimus. [1] COM(1997)599 „Ateities energija – atsinaujinantieji energijos ištekliai“. [2] COM(2005)628 „Biomasės naudojimo veiksmų planas“. [3] COM(2006)848 „Atsinaujinančiųjų energijos išteklių planas“ [4] Europos Vadovų Tarybos išvados, Dok. 7224/1/07 1 redakcija , 2007 m. gegužės 2 d. [5] Europos Parlamento pranešimas A6-0287/2007, 2007 07 20. [6] Tuo pat metu Komisija iš dalies pakeitė Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gaires (OL C 82, 2008 4 1, p. 1). Be to, Bendrajame bendrosios išimties reglamente (OL L 214, 2008 8 9) leidžiama tam tikromis sąlygomis daryti bendrąsias išimtis. Abi priemonės taikomos valstybės pagalbai ir atsinaujinantiesiems energijos ištekliams. [7] Apie biokurą turima 2007 m. duomenų, tačiau nuoseklių 2007 m. duomenų apie elektrą visose valstybėse narėse dar neturima. Todėl apie elektrą pateikiami naujausi turimi (2006 m.) Eurostato duomenys. [8] COM(2006)849 „Pažangos ataskaita atsinaujinančių išteklių elektros energijos srityje“. [9] Tai 2010 m. numatytas rodiklis, kuriuo siekiama, kad 21 % elektros būtų gaunama iš atsinaujinančių energijos išteklių. Jo nederėtų painioti su 2020 m. rodikliu, kuris buvo nustatytas naująja Direktyva dėl atsinaujinančių energijos išteklių, ir kuris reiškia, kad 20 % visos energijos (o ne vien tik elektros) turi būti gaunama iš atsinaujinančių energijos išteklių. Komisijos paskaičiavimu, siekiant šios bendros 20 % dalies, elektros sektoriuje elektros iš atsinaujinančių energijos išteklių dalis turės sudaryti 33 %. [10] Pagrįsta standartizuota vandens energija vadovaujantis Eurostato metodika, kuri gali skirtis nuo kai kuriose valstybėse narėse taikomų metodų). [11] Tačiau Vengrijoje elektros energijos dalis iš atsinaujinančių energijos išteklių 2005–2006 m. faktiškai sumažėjo. [12] Nors Latvijos atveju tokių skaičių priežastis – greitai augantis elektros energijos poreikis, o ne galimai šiek tiek sumažėjusi iš atsinaujinančių energijos išteklių pagaminamos elektros energijos dalis. [13] Elektros gamyba iš vandens energijos beveik nekito, todėl ji diagramoje nenurodyta. [14] SEC (2008) 57 „Parama elektros energijos gamybai iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių“. [15] Jis apima ir COM(2007) 531 „Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 1228/2003 dėl prieigos prie tarpvalstybinių elektros energijos mainų tinklo sąlygų“. [16] COM (2006)845 Biokuro naudojimo pažangos ataskaita. [17] Planuojamas Europos Komisijos užsakytas Employ RES projektas, Fraunhofer ISI et al . [18] Šis skaičius gautas taikant Bendro vertinimo komiteto metodą. [19] 2008 m. gruodžio 17 d. derybos priimti Reglamentą dėl automobilių išmetamo CO2 buvo sėkmingai baigtos per pirmąjį svarstymą. [20] Priimta Europos Tarybos ir Parlamento 2008 m. spalį. [21] COM(2008) 433. Komunikatas dėl ekologiško transporto. [22] SEC(2008)85, priedas prie poveikio vertinimo, pateikto kartu su 2008 m. energijos ir klimato teisės aktų paketu. [23] Pirminės energijos vartojimas – neperdirbtų energijos išteklių, pavyzdžiui, biomasės vartojimas; galutinės energijos vartojimas – perdirbtos energijos (elektros, šilumos, transporto kuro) vartojimas. [24] Išsamiau aptariama su šia ataskaita pateiktame tarnybų darbo dokumente. [25] http://ec.europa.eu/energy/renewables/bioenergy/national_biomass_action_plans_en.htm [26] Biomasės išteklius yra svarbu sutelkti atsižvelgiant į biomasės, visų pirma, medžio, vartojimo medžio apdirbimo pramonėje konkurenciją. [27] Šis skaičius yra negalutinis. Kadangi Bulgarijos energijos iš atsinaujinančių išteklių augimo tempai nepatvirtinti, nelaikoma, kad ji yra viena iš valstybių narių, kurioje biokuro naudojimo tempai yra didesni nei vidutiniai. [28] Naujoji direktyva http://www.europarl.europa.eu/sce/data/amend_motions_texts/doc/P6_AMA%282008%290369%28210-210%29_EN.doc