KOMISIJOS TARNYBŲ DARBINIS DOKUMENTAS POVEIKIO VERTINIMO SANTRAUKA pridedamas prie dokumento Komisijos pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos REGLAMENTO, kuriuo nustatomi specialūs šiaurės rytų Atlanto giliavandenių žuvų išteklių naudojimo reikalavimai ir susijusios žvejybos sąlygos ir panaikinamas 2002 m. gruodžio 16 d. Reglamentas (EB) Nr. 2347/2002 /* SWD/2012/0203 final */





KOMISIJOS TARNYBŲ DARBINIS DOKUMENTAS POVEIKIO VERTINIMO SANTRAUKA pridedamas prie dokumento Komisijos pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos REGLAMENTO, kuriuo nustatomi specialūs šiaurės rytų Atlanto giliavandenių žuvų išteklių naudojimo reikalavimai ir susijusios žvejybos sąlygos ir panaikinamas 2002 m. gruodžio 16 d. Reglamentas (EB) Nr. 2347/2002 Įvadas Nuo 2002 m. Sąjunga yra įdiegusi specialią žvejybos laivams, užsiimantiems giliavandenių žuvų žvejyba, taikomą išteklių naudojimo tvarką (Reglamentas (EB) Nr. 2347/2002), kurią sudaro keturi komponentai: pajėgumų apribojimas, duomenų rinkimas, pastangų stebėsena ir kontrolė. Šią išteklių naudojimo tvarką reikia reguliariai peržiūrėti. Peržiūra pradėta 2007 m. Komisijos komunikatu. Pagrindinis konsultacijų etapas vyko 2009–2010 m. Nuodugni išteklių naudojimo tvarkos peržiūra grindžiamas tam tikromis su bendros žuvininkystės politikos (BŽP) reformos procesu susijusiomis prielaidomis. Teisės akto, kuriuo nuodugniai peržiūrima išteklių naudojimo tvarka, pasiūlymas numatytas pirmam 2011 m. semestrui. Problema Giliavandenių žuvų žvejyba šiaurės rytų Atlante daugiausia užsiima tradicinės priekrantės žvejybos laivynai (Portugalijoje) ir dideli už bazinių uostų teritorijų ribų žvejojantys traleriai (Prancūzijoje ir Ispanijoje). Iš šių laivų iškraunamų žuvų kiekis sudaro tik 1 % visų iškraunamų šiaurės rytų Atlante sužvejotų žuvų kiekio. Detalus giliavandenių žuvų žvejybos galimybių valdymas (taikant bendrą leidžiamą sužvejoti kiekį, didžiausias žvejybos pastangas) pradėtas tik 2003 m. Iki tol ši žvejyba buvo beveik nereguliuojama ir pasižymėjo tipiniais varžymosi dėl žuvies problemos požymiais, t. y. išteklių išeikvojimu. Kadangi giliavandenių žuvų ištekliai yra itin pažeidžiami žvejybos, jie gali būti išeikvoti per labai trumpą laikotarpį, o jų atsikūrimas gali užtrukti labai ilgai arba jie gali iš viso neatsikurti. Išteklių biologinė būklė beveik nežinoma. Kai kurie jų laikomi išeikvotais; apskritai šių išteklių žvejyba nėra tausi. Žvejybos galimybės mažėja. Apibendrinant, problemos gali būti išdėstytos taip: Pagrindinės problemos: – didelė žvejybos žala šiems ištekliams – daugelis jų gali pakelti tik per ilgą laikotarpį ištęstą žvejybą, kuri nėra ekonomiškai perspektyvi; – žvejyba dugniniais tralais, ardanti arba kelianti grėsmę suardyti nepakeičiamas dugno buveines (priskiriamas pažeidžiamoms jūros ekosistemoms), kurios yra pagrindinis giliųjų vandenų biologinės įvairovės šaltinis. Jau padarytos žalos apimtis nežinoma; – žvejyba tralais, nes šiais įrankiais žvejojant tam tikras giliavandenes žuvis, sužvejojamas vidutinis arba didelis kiekis nepageidaujamų rūšių giliavandenių žuvų; – tausaus žvejybos intensyvumo lygio nustatymas remiantis mokslinėmis rekomendacijomis – tai padaryti yra ypač sunku. Dabartinės tvarkos trūkumai: – laivynų, kuriems ši tvarka taikoma, aprėptis pernelyg didelė ir nelanksti (kadangi tvarka nepakankamai kryptinga, jai trūksta veiksmingumo); – priėmus naują kontrolės reglamentą[1], tvarka yra iš dalies perteklinė ir jos sąsajos su kontrolės standartais yra nepakankamos (trūksta darnos); – atskirai renkami duomenys duoda labai mažai naudos mokslinėms patariamosioms įstaigoms, tačiau patiriama papildoma administracinė našta (trūksta veiksmingumo ir darnos su duomenų rinkimo sistema). Tikslai Bendrasis tikslas Bendras pasiūlymo tikslas yra užtikrinti tausų giliavandenių žuvų išteklių naudojimą, grindžiamą didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio principu, ir taip, kiek įmanoma, mažinti poveikį aplinkai. Kol duomenys ir metodas nėra tinkamos kokybės, kad būtų galima imtis į didžiausią galimą tausios žvejybos laimikį orientuoto valdymo, šių išteklių žvejyba turi būti valdoma vadovaujantis atsargumo principu. Konkretūs tikslai – laikytis mokslinėse rekomendacijose nurodytų prevencinių sužvejotų žuvų kiekio lygių; palengvinti didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio principu grindžiamo išteklių, apie kuriuos trūksta duomenų, valdymo plėtojimą ateityje; – sumažinti dugninių žvejybos įrankių poveikį jūros dugnui, kad būtų sumažinta žalos pažeidžiamoms jūros ekosistemoms rizika; – sumažinti sužvejojamų nepageidaujamų žuvų kiekį; – užtikrinti visų duomenų, kurių reikia mokslinėms rekomendacijoms pagerinti, rinkimą; – taisykles pritaikyti tikslinės giliavandenių žuvų žvejybos specializacijai ir užtikrinti, kad specializacijos apibrėžtis atitiktų mokslinių rekomendacijų ir laivynų elgsenos raidą; – išteklių naudojimo tvarką suderinti su kontrolės reglamentu; – užtikrinti, kad specialių duomenų rinkimas atitiktų bendruosius standartus ir kad būtų siekiama tolesnės pažangos. Galimybės Buvo apsvarstytos 5 iniciatyvos plėtojimo galimybės. Status quo, visiško giliavandenių žuvų žvejybos uždraudimo ir reguliavimo tik techninėmis priemonėmis galimybės buvo atmestos dėl didelių trūkumų. Paliktos šios dvi galimybės: 3 galimybė: uždrausti žvejybos įrankius, kuriais padaroma didžiausia žala giliavandenėms ekosistemoms Giliavandenių žuvų žvejyba įrankiais, dėl kurių kyla pagrindinės ekologinės problemos, t. y. dugniniais tralais ir statomaisiais žiauniniais tinklais[2], yra uždraudžiama. Techninė išeitis būtų uždrausti naudoti šiuos įrankius laivynams, kuriems leidžiama tikslingai žvejoti giliavandenes žuvis, arba uždrausti juos naudoti didesniame gylyje nei nustatytas. Kitos giliavandenių žuvų žvejybos ir išteklių naudojimo tvarkos problemos būtų sprendžiamos pritaikant esamas taisykles: neleisti nustatyti didesnių nei siūlomos prevencinėse rekomendacijose žvejybos galimybių; leisti išbandyti didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio taisykles; nustatyti giliavandenių žuvų žvejybos duomenų rinkimo standartus, kurie būtų dabartinės duomenų rinkimo sistemos dalis, ir leisti Komisijai uždrausti žvejybą, jei duomenys nebūtų renkami; panaikinti atskirą žvejybos pastangų deklaravimą; atskirti priegaudos sugavimo ir tikslinės žvejybos valdymą ir leisti Komisijai tikslinti susijusių rūšių ir leidžiamų sužvejoti kiekių sąrašą; panaikinti nereikalingas kontrolės nuostatas ir nustatyti sustiprintos kontrolės standartus, taikomus pagal kontrolės reglamentą (lygiaverčius daugiamečiuose planuose numatytai kontrolei). 4 galimybė: išteklių naudojimas vadovaujantis tarptautiniais atviroje jūroje taikomais valdymo standartais Į ketvirtą galimybę būtų įtraukti Jungtinių Tautų ir (arba) Maisto ir žemės ūkio organizacijos nustatyti dugninės žvejybos atviroje jūroje valdymo standartai. Pagrindiniai nauji šios galimybės elementai būtų šie: atlikti poveikio vertinimus prieš leidžiant vykdyti dugninę žvejybą; nustatyti, kur esama arba gali būti pažeidžiamų jūros ekosistemų; susidūrus su pažeidžiamomis jūros ekosistemomis parengti specialius protokolus. Kalbant apie į jūrą išmetamų žuvų kiekio mažinimą (šis aspektas į standartus neįtrauktas), pagal 4 galimybę laivai bus įpareigojami radikaliai sumažinti į jūrą išmetamų žuvų kiekį arba pereiti prie privalomos regioninio pastangų valdymo tvarkos, pagal kurią visos sužvejotos žuvys turėtų būti paliekamos laive. Kitos problemos bus sprendžiamos taip, kaip numatyta pagal 3 galimybę. Atrinktų galimybių poveikio vertinimas Dvi atrinktos galimybės buvo palygintos įvertinant tai, kaip jų rezultatai atitinka politikos tikslus, jų veiksmingumą ir nuoseklumą. Rezultatai Abiem galimybėmis numatyti tokie patys a, d, e, g ir h problemų – jų atžvilgiu abi galimybės laikomos lygiavertėmis – sprendimai: a) laikytis mokslinėse rekomendacijose nurodytų prevencinių sužvejotų žuvų kiekio lygių; palengvinti didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio principu grindžiamo išteklių, apie kuriuos trūksta duomenų, valdymo plėtojimą ateityje. Bendro sprendimo procedūra nustačius, kad periodiniuose sprendimuose dėl žvejybos galimybių paskirstymo nustatyti leidžiamų sužvejoti žuvų kiekiai arba žvejybos galimybės negali viršyti mokslinėse rekomendacijose nurodytų prevencinių lygių, būtų užtikrinta, kad būtų laikomasi mokslinių rekomendacijų dėl prevencinio valdymo. Kadangi ši taisyklė taikoma tik prevencinei sistemai, išlieka galimybė ateityje nustatyti moksliškai įvertintu didžiausiu galimu tausios žvejybos laimikiu grindžiamas žvejybos taisykles ir laikytis šių taisyklių priimant periodinius sprendimus dėl žvejybos galimybių paskirstymo; d + h) užtikrinti visų duomenų, kurių reikia mokslinėms rekomendacijoms pagerinti, rinkimą; užtikrinti, kad specialių duomenų rinkimas atitiktų bendruosius standartus ir kad būtų siekiama tolesnės pažangos. Išplėtus bendruosius duomenų rinkimo reikalavimus įtraukiant žvejybos gylį, laivų stebėjimo sistema fiksuojamą buvimo vietą ir žvejybos žurnalo įrašus apie kiekvieną žvejybos įrankio ištraukimą, vykdant giliavandenių žuvų žvejybos specializacijos veiklą būtų renkami papildomi mokslininkams reikalingi duomenys. Susiejant šių duomenų rinkimą su periodiniais duomenų perdavimais (buvimo vietos pagal LSS, elektroniniais žvejybos žurnalo duomenų pranešimais), žvejybos įmonių administracinė našta galėtų išlikti minimali. Įtrauktus giliavandenių žuvų žvejybos specializacijos duomenų rinkimą į bendrųjų duomenų rinkimo standartus, bus užtikrinta, kad surinkti duomenys atitiktų periodinius statistinio pagrįstumo reikalavimus ir galėtų būti palyginti įvairiose valstybėse narėse. Įpareigojimas rinkti giliavandenių žuvų žvejybos specializacijos ėminius pagal konkrečios specializacijos apibrėžtį yra būtinas, nes kitaip komercinės žvejybos biologiniai duomenys kartais gali pranykti didesnių plačiau apibrėžiamų specializacijų kontekste. Šis įpareigojimas galėtų būti perkeltas į peržiūrėtą duomenų rinkimo reglamentą (2012 m.), jei bus nuspręsta integruoti konkrečioms specializacijoms taikomus reikalavimus; e) taisykles pritaikyti tikslinės giliavandenių žuvų žvejybos specializacijai ir užtikrinti, kad specializacijos apibrėžtis atitiktų mokslinių rekomendacijų ir laivynų elgsenos raidą. Apibrėžus giliavandenių žuvų žvejybos specializaciją (10 % giliavandenių žuvų, sužvejotų per žvejybos dieną), specialieji žvejybos leidimai gali būti padalyti į dvi kategorijas – vieni laivams, kurie tikslingai žvejoja giliavandenes žuvis, kiti laivams, kuriems giliavandenes žuvis leidžiama sužvejoti tik kaip priegaudą. Visiems laivams bus taikomi žvejybinio laivo pajėgumo ir iškrovimo paskirtuosiuose uostuose apribojimai. tačiau kiti išteklių naudojimo įpareigojimai ir taisyklės galios tik laivams, tikslingai žvejojantiems giliavandenes žuvis, – taip bus ištaisytas vienas dabartinės tvarkos trūkumų. Komisija būtų įgaliota koreguoti arba tikslinti giliavandenių žuvų rūšių sąrašą ir specializacijos apibrėžtį pagal mokslines rekomendacijas ir regioninius žvejybos modelius – taip tvarka galėtų būti pritaikoma pagal žuvininkystės realijas ir plečiamas mokslines žinias; g) išteklių naudojimo tvarką suderinti su kontrolės reglamentu. Dalis kontrolės reglamento nuostatų yra panašios į galiojančią išteklių naudojimo tvarką. Nuoseklumo galima pasiekti panaikinant šias nuostatas. Be to, išteklių naudojimo tvarka galėtų padėti sustiprinti kontrolės reglamente numatytą priemonę, kuria žvejyba uždraudžiama, jei nesilaikoma pagrindinių išteklių išsaugojimo priemonių nuostatų, nustatant, kad duomenų rinkimo įpareigojimai giliavandenių žuvų atveju turėtų taip pat būti laikomi labai svarbia išteklių išsaugojimo priemone. Kalbant apie pažeidžiamų jūros ekosistemų apsaugą (b tikslas), tikslinės žvejybos dugniniais tralais uždraudimas (3 galimybė) laikomas veiksmingesne priemone nei su pažeidžiamų jūros ekosistemų apsauga susiję atviroje jūroje taikomi standartai (išankstinis poveikio vertinimas, susidūrimo su šiomis ekosistemomis protokolai, šių ekosistemų buvimo vietų ieškojimas). Dugniniai tralai nebebus naudojami giliuosiuose vandenyse, nepriklausomai nuo poveikio vertinimo rezultatų. Pagal tarptautinius standartus atliekamam rizikos vertinimui įtaką daro „ankstesnės žvejybos intensyvumo“ koncepcija, o dėl to galėtų kilti kvalifikacijos problemų[3]. Kalbant apie sužvejotų nepageidaujamų žuvų kiekio mažinimą (c tikslas), 3 galimybė taip pat laikoma veiksmingesnė. Pagal ją tiesiogiai uždraudžiama žvejyba žalą darančiais įrankiais, o pagal 4 galimybę nustatomos vis griežtesnės dugninių įrankių naudojimo sąlygos. Todėl pagal 4 galimybę naudoti dugninius įrankius būtų sudėtinga, taigi ir ekonomiškai nelabai patrauklu, o pagal 3 galimybę veiklos vykdytojai būtų priversti naudoti mažiau žalos darančius įrankius. Kitas santykinis 4 galimybės trūkumas yra tas, kad ji grindžiama lygiagrečiu kelių papildomų priemonių įgyvendinimu ir kontrole, o žuvininkystės institucijoms dėl fiskalinės drausmės būtinybės yra taikomos išlaidų mažinimo programos ir jos turi sutelkti kontrolės pastangas į ekonomiškai svarbią žvejybą. 3 galimybė laikoma veiksmingesne ir dėl to, kad pagal ją numatoma taikyti labai griežtas priemones žuvų rūšių, kurios yra itin pažeidžiamos žvejybos, žvejybai. Ekosistemos principu grindžiamas valdymas, kuris jau galioja pagal dabartinę BŽP, yra praktiškai pritaikomas žvejybai, kuri vykdoma labiausiai pažeidžiamose ekosistemose. Pagal 4 galimybę vietoj į jūrą išmetamų žuvų kiekio mažinimo tikslų pirmenybė teikiama perėjimui prie regioninių žvejybos pastangų lygių, atsižvelgiant į tai, kad mokslinėse rekomendacijose pabrėžiama giliavandenių žuvų žvejybos pastangų valdymo svarba. Pagal veiksmingesnę galimybę, jos variantas, kuriuo draudimas nustatomas ribojant žvejybos leidimus, yra laikomas veiksmingesniu nei variantas, kuriuo uždraudžiama naudoti įrankius nuo tam tikro gylio. Taip yra dėl trijų priežasčių. Pirma, taikant gylio metodą reikėtų kontroliuoti gylio, kuriame naudojami įrankiai, lygius, o tokia kontrolės priemonė šiuo metu nėra įgyvendinta. Antra, gylio ribos turėtų būti nustatytos pagal mokslines rekomendacijas dėl giliavandenių žuvų paplitimo konkrečioje vietovėje, nes šios žuvys gyvena įvairaus intervalo gylyje. Trečia, žemesnėje kontinentinio šelfo dalyje giliavandenių žuvų paplitimo rajonai dubliuojasi su kitų rūšių žuvų paplitimo rajonais, todėl gylio kriterijaus nustatymas apribotų ir kitų rūšių žvejybą, kuriai ši priemonė netaikoma. Pagal žvejybos leidimų variantą, priešingai, atsižvelgiama į reiso metu sužvejotų žuvų rūšių įvairovę, o informaciją apie tokią įvairovę ateityje bus vis patikimesnė dėl įpareigojimo siųsti elektroninio žvejybos žurnalo informaciją. Veiksmingumas Kalbant apie veiksmingumą, 3 galimybė vertinama palankiau nei 4. Taip yra todėl, kad pagal ją tiesiogiai uždraudžiama žvejyba žalą darančiais įrankiais, o pagal 4 galimybę nustatomos vis griežtesnės dugninių įrankių naudojimo sąlygos. Todėl pagal 4 galimybę naudoti dugninius įrankius būtų sudėtinga, taigi ir ekonomiškai nelabai patrauklu, o pagal 3 galimybę veiklos vykdytojai būtų priversti naudoti mažiau žalos darančius įrankius. Kitas santykinis 4 galimybės trūkumas yra tas, kad ji grindžiama lygiagrečiu kelių papildomų priemonių įgyvendinimu ir kontrole, o žuvininkystės institucijoms dėl fiskalinės drausmės būtinybės yra taikomos išlaidų mažinimo programos ir jos turi sutelkti kontrolės pastangas į ekonomiškai svarbią žvejybą. 3 galimybės gylio ribojimo variantas laikomas mažiau veiksmingu, nes jam reiktų papildomų žvejybos gylio kontrolės pastangų, o nacionalinės institucijos šiuo metu įgyvendina naują kontrolės reglamentą, kuriuo joms ir taip numatomas didžiulis krūvis. Derėjimas su kitomis priemonėmis Derėjimo požiūriu 3 galimybė vertinama palankiau nei 4. Viena vertus, žalingų įrankių uždraudimo politika jau sukurta. BŽP reforma numatytas žuvų išmetimo į jūrą draudimas jau numatytas laipsniškai uždraudžiant įrankius, kurie lemia didelį į jūrą išmetamų žuvų, priklausančių labiausiai žvejybos pažeidžiamoms rūšims, kiekį. Ekosistemos principu grindžiamas valdymas, kuris jau galioja pagal dabartinę BŽP, yra praktiškai pritaikomas žvejybai, kuri vykdoma labiausiai pažeidžiamose ekosistemose. Tai, kad reguliavimo nuostatos nėra labai išsamios, atitinka paprastinimo principą, kuriuo grindžiama reforma. BŽP reforma numatytas priartėjimas prie regioninio valdymo galėtų būti suprantamas kaip galimybė savanoriškai pereiti prie regioninio žvejybos tais įrankiais, kuriuos leidžiama palikti naudoti žvejybai, pastangų valdymo. Kita vertus, galimybė, pagal kurią integruojami atviroje jūroje taikomi standartai, dera su dabartine politika, kuria siekiama apsaugoti to paties tipo rūšis, tik skirtingame ekonominiame ir laivynų kontekste[4]. Neigiamą vertinimą lėmė du aspektai. 1) ES vandenyse pažeidžiamos jūros ekosistemos yra saugomos ir pagal Buveinių direktyvą kuriamu „Natura 2000“ teritorijų tinklu. BŽP reforma numatyta procedūra, kuria bus praktiškai įgyvendinama su žuvininkyste susijusi šios išsaugojimo priemonės dalis. Šis metodas grindžiamas idėja sukurti unikalių biologinės įvairovės bendruomenių, kurios bus tiesiogiai saugomos, sąrašą, o tarptautinė koncepcija yra grindžiama rizikos mažinimo ir vengimo strategijų idėja. Abi koncepcijos nėra nesuderinamos, tačiau gali lemti darbo dubliavimąsi. 2) Naujų administracinių žvejybos reikalavimų įvedimas, be teigiamų rezultatų garantijos, yra nesuderinamas su BŽP reforma numatytu paprastinimo principu. Stebėsena ir vertinimas Pažangos stebėsenai vykdyti buvo pasiūlyti šių politikos sričių rodikliai: Politikos sritis || Galimos pažangos rodiklis || Duomenų rinkimo ir (arba) vertinimo tvarka Tausios žvejybos galimybių nustatymas || Išteklių, kurie valdomi pagal prevencines ICES ir (arba) STECF rekomendacijas, skaičius; Išteklių, kurių atžvilgiu išbandomos bandomosios didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio taisyklės, skaičius. || Komisijos tarnyba Į jūrą išmetamų žuvų kiekio mažinimas || Vykdant giliavandenių žuvų žvejybos specializacijos veiklą į jūrą išmetamų žuvų kiekio kaitos tendencijos. || Techninės STECF ataskaitos, grindžiamos pagal išteklių naudojimo tvarką ir duomenų rinkimo sistemą surinktais duomenimis. Pažeidžiamų jūros ekosistemų apsauga || Užbaigti laipsnišką giliavandenių žuvų žvejybos dugniniais tralais panaikinimą iki pereinamojo laikotarpio pabaigos. Atitinkamų dugninių tralerių veiklos zona perkeliama į seklesnius vandenis. || Valstybių narių išduotų žvejybos leidimų stebėsena; valstybės narės įvertina atitinkamų laivų parengtus protokolus dėl pažeidžiamų jūros ekosistemų žymių ir sužvejotų žuvų kiekio sudėties. Duomenų rinkimas ir nukreipimas pritaikytas moksliniams poreikiams ir suderintas su bendra duomenų rinkimo politika. || Žuvų išteklių, apie kuriuos, kaip praneša ICES giliavandenių žuvų darbo grupė, nėra komercinės žvejybos duomenų, skaičiaus mažinimas. || ICES rekomendacijos. [1] Reglamentas (EB) Nr. 1224/2009. [2] Dėl didelio sužvejotų nepageidaujamų žuvų kiekio ir pamestų žvejybos įrankių, į kuriuos ir toliau giliuosiuose vandenyse patenka žuvys, statomų žiauninių tinklų naudojimui jau buvo taikomos pereinamojo laikotarpio techninės priemonės ir praktikoje šiais įrankiais šiuo metu nebežvejojama. [3] Žr. Komunikatą COM(2010) 651, p. 6. [4] Tik dideli stambios apyvartos laivai gali vykdyti ilgus reisus į atvirą jūrą, o gilesniuose priekrančių vandenyse, kaip antai Portugalijoje, žvejyba užsiima daug nedidelių laivų.