Ženevos akto 9 straipsnyje nustatytas įpareigojimas kiekvienai Susitariančiajai Šaliai savo teritorijoje pagal savo teisinę sistemą ir praktiką, tačiau laikantis to Akto nuostatų, saugoti registruotas kilmės vietos nuorodas ir geografines nuorodas, atsižvelgiant į bet kokį jos teritorijoje galintį įsigalioti atsisakymą užtikrinti apsaugą, savanorišką kilmės Susitariančiosios Šalies apsaugos atsisakymą, pripažinimą negaliojančia arba panaikinimą. Ženevos akto 6 straipsnio 5 dalies a punkte numatyta, kad registruota kilmės vietos nuoroda arba geografinė nuoroda kiekvienoje Susitariančioje Šalyje, kuri nėra pagal 15 straipsnį atsisakiusi taikyti apsaugos arba kuri yra nusiuntusi Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos tarptautiniam biurui pranešimą apie apsaugos suteikimą pagal 18 straipsnį, saugoma nuo tarptautinės registracijos dienos. Pagal Lisabonos susitarimo ir Lisabonos susitarimo Ženevos aktą parengtų Bendrųjų taisyklių (toliau – Bendrosios taisyklės) 9 taisyklės 1 dalies b punkte patikslinama, kad apie atsisakymą suteikti apsaugą pranešama per vienų metų laikotarpį nuo pranešimo apie tarptautinę registraciją pagal 6 straipsnio 4 dalį gavimo. Jei taikoma 29 straipsnio 4 dalis, šis terminas gali būti pratęstas dar vieniems metams.

Sąjunga turi išimtinę kompetenciją prisijungti prie Lisabonos susitarimo Ženevos akto. Ji suteikta remiantis Europos Teisingumo Teismo 2017 m. spalio 25 d. sprendimu byloje C-389/15, Europos Komisija / Europos Sąjungos Taryba, kuriame išaiškinta, kad patikslintas Lisabonos susitarimo projektas, t. y. Ženevos aktas, yra iš esmės skirtas Sąjungos ir trečiųjų valstybių tarpusavio prekybai palengvinti ir reglamentuoti ir, antra, jis gali turėti tiesioginį ir nedelsiamą poveikį šiai prekybai, nes derybos dėl jo yra išimtinė Sąjungos kompetencija, pagal SESV 3 straipsnio 1 dalį suteikta jai bendros prekybos politikos srityje, nurodytoje SESV 207 straipsnio 1 dalyje.

Pagal Europos Sąjungos sutarties (ES sutartis) 5 straipsnio 3 dalį subsidiarumo principas netaikomas srityse, kuriose ES turi išimtinę kompetenciją.

•Proporcingumo principas

Siūlomomis priemonėmis neviršijama to, kas būtina siekiant tikslo leisti Sąjungai dalyvauti Lisabonos sąjungoje taip, kad būtų užtikrinta veiksminga ES geografinių nuorodų apsauga.

•Priemonės pasirinkimas

Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas yra tinkama teisinė priemonė Europos Sąjungos narystei Lisabonos sąjungoje įgyvendinti, nes ji užtikrina abiejų institucijų teisėkūros prerogatyvas.

3.EX POST VERTINIMŲ, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

•Galiojančių teisės aktų ex post vertinimai / tinkamumo patikrinimai

Netaikoma

•Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

ES prisijungimo prie Lisabonos susitarimo dėl kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų Ženevos akto veiksmų gairės buvo paskelbtos 2017 m. gruodžio 21 d., nurodant terminą suinteresuotosioms šalims pateikti pastabas iki 2018 m. sausio 18 d. Iki nustatyto termino gautos 8 pastabos. Visos pastabos dėl iniciatyvos, išskyrus vieną, iš esmės buvo teigiamos, jose pritariama ES prisijungimui prie Akto. Trijose pastabose išreikštas požiūris, kad ES turėtų tęsti diskusijas dėl ne žemės ūkio geografinių nuorodų pripažinimo ir apsaugos. Dvejose pastabose buvo prieštaraujama galutinio sąrašo sudarymui, nes apsauga pagal Ženevos aktą turėtų būti suteikiama visoms Sąjungos geografinėms nuorodoms.

•Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

2012 m. spalio mėn. „AND International“ atliktame tyrime „Value of production of agricultural products and foodstuffs, wines, aromatised wines and spirits protected by a geographical indication (GI)“ („Geografine nuoroda (GN) saugomų žemės ūkio ir maisto produktų, vynų, aromatizuotų vynų ir spiritinių gėrimų gamybos vertė“), paskelbtame (http://ec.europa.eu/agriculture/external-studies/value-gi_en), nustatyta įvairiopa ES geografinių nuorodų politikos nauda: vartotojams (kokybės užtikrinimas), gamintojams (lygios galimybės naudotis sistema visiems, kurie laikosi kokybės reikalavimų, sąžininga konkurencija, didesnė kaina, veiksminga apsauga), plačiajai visuomenei (vertingų produktų ryšys su kaimo vietovėmis, tradicijų išsaugojimas, gamintojų ir vartotojų ryšio atkūrimas), aplinkai (tradicinių produktų susiejimas su kraštovaizdžiu ir ūkininkavimo sistemomis). Tyrime atskirai įvertinus kiekvieną iš 2 768 geografinių nuorodų, kurios 2005–2010 m. laikotarpiu buvo registruotos 27 valstybių narių Europos Sąjungoje, visų pirma nustatyta, kad produkto su geografine nuoroda kaina yra vidutiniškai 2,23 karto didesnė nei panašaus produkto be geografinės nuorodos. 2010 m. visų sektorių produktų su geografine nuoroda pardavimo vertė Europos Sąjungoje buvo 54,3 mlrd. EUR (5,7 % visos ES maisto ir gėrimų sektoriaus pardavimų vertės); apskaičiuota ES produktų su geografine nuoroda eksporto vertė yra 11,5 mlrd. EUR (15 % viso ES maisto ir gėrimų pramonės eksporto vertės).

•Poveikio vertinimas

Su iniciatyva susijusiuose geresnio reglamentavimo reikalavimuose nenumatytas nei poveikio vertinimas, nei įgyvendinimo planas, nei viešosios konsultacijos.

Geresnio reglamentavimo gairėse išaiškinta, kad poveikio vertinimas turi būti atliekamas tik tada, kai jis yra naudingas – tai nustatoma kiekvienu atveju atskirai. Iš esmės tais atvejais, kai Komisija turi tik nedideles pasirinkimo galimybes arba jų visai neturi, poveikio vertinimas nėra reikalingas. Šis atvejis toks ir yra: teisė prisijungti prie Lisabonos susitarimo Ženevos akto yra suteikta remiantis Sąjungos išimtine kompetencija Ženevos aktu reglamentuojamais klausimais, nes šis veiksmas taip pat būtų logiškas užbaigimas po Lisabonos sistemos peržiūros proceso, kuriame dalyvauja ES. Šiame reglamento projekte siūlomos priemonės yra būtinos siekiant užtikrinti, kad Europos Sąjunga tinkamai taikytų Ženevos aktą.

Prisijungusi prie Ženevos akto ES įgytų keletą pranašumų. Tokia narystė užtikrintų, kad dabartinėms ir būsimoms geografinėms nuorodoms, kurios yra registruotos ES lygmeniu, tačiau neregistruotos septynių Lisabonos sąjungos ES valstybių narių, būtų suteikta apsauga pagal Lisabonos sistemą. ES geografinės nuorodos galėtų iš esmės gauti greitą, aukšto lygio ir neterminuotą visų dabartinių ir būsimų Ženevos akto narių apsaugą. Kadangi Ženevos aktu suteikiama geografine prasme plati apsauga, parengtas daugiašalis registras pagerintų Europos geografinių nuorodų gerą vardą. Tikimasi, kad dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Ženevos akto pagerėjusi geografinių nuorodų apsauga padės konsoliduoti ir, galbūt, per teigiamą geografinių nuorodų apsaugos poveikį pagerinti integracinį augimą ir užimtumą žemės ūkio didelės pridėtinės vertės produkcijos sektoriuje, taip pat pagerinti prekybą ir investicijų srautus, įmonių, visų pirma MVĮ, konkurencingumą, vidaus rinkos veikimą ir konkurenciją bei intelektinės nuosavybės teisių apsaugą. Ūkininkų ir maisto gamintojų intelektinė nuosavybė, susijusi su jų produktais, kurie saugomi geografine nuoroda, gali būti lengvai išnaudojama ir tapti nuostolinga, ypač pasaulinėse rinkose. Europos Sąjungai prisijungus prie Lisabonos sistemos, kaimo suinteresuotiesiems subjektams taps lengviau pasauliniu lygiu apsaugoti vertingus vietos produktus ir pasipriešinti įprastai pasaulinei vienodų prekių standartų ir žemės ūkio produktų kainų mažinimo tendencijai. Dabartinėje politiškai ir ekonomiškai neaiškioje situacijoje tai bus aiškus įrodymas kaimo bendruomenei, kad ES imasi veiksmų siekdama apginti ir apsaugoti jos interesus visame pasaulyje. Kadangi Ženevos aktas iš esmės atitinka ES teisės aktus dėl žemės ūkio geografinių nuorodų apsaugos, nemanoma, kad Europos Sąjungai prisijungus prie Akto reikės iš esmės derinti šių teisės aktų turinį.

Administracine prasme Ženevos aktu pateikiamas bendras taisyklių dėl apsaugos suteikimo visose prie Akto prisijungusiose šalyse rinkinys. Toks mechanizmas yra paprastesnis ir veiksmingesnis nei dabartinė ES praktika, kai vietos procedūrų įvairovė yra derinama sudarant dvišalius susitarimus. Prekybos politikos srityje prisijungimu prie akto bus įrodyta, kad ES imasi atsakingo lyderystės vaidmens skatinant daugiašališkumą. Dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Ženevos akto nei ES veiklos vykdytojai, nei geografinės nuorodos apsaugą pagal Lisabonos sistemą pageidaujančios įgyti ES valstybės narės neturėtų patirti didesnių nei status quo sąnaudų ar naštos. Priešingai, tikimasi, kad šios administracinės išlaidos ir našta bus tolygiai sumažintos.

Įmonėms dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie akto nereikės atlikti jokių papildomų derinimų, jos nepatirs jokių atitikties ar sandorio sąnaudų, nei papildomos administracinės naštos, išskyrus galimai Lisabonos sistemos narių taikomus individualius nagrinėjimo mokesčius, kurie bus iš dalies kompensuoti sutaupant lėšų dėl tarptautinės procedūros taikymo.

ES gali jungtis prie Ženevos akto kartu su savo valstybėmis narėmis. Tačiau, atsižvelgiant į vienodą ir išsamų ES žemės ūkio produktų geografinių nuorodų apsaugos sistemos pobūdį, bet kuri kilmės vietos nuoroda arba geografinė nuoroda, dėl kurios apsaugos kreipiasi septynios ES valstybės narės, priklausančios Lisabonos sistemai (dabar sistemoje registruota apie 800 nuorodų), ir kuriai gali būti suteikiama apsauga pagal ES teisės aktus, turėtų būti saugoma ne nacionaliniais teisės aktais, o tik ES teisės aktais. Ta pati tvarka galios ir trečiųjų šalių, kurios yra Lisabonos sistemos narės, kilmės geografinėms nuorodoms, kurių apsaugos paprašė tos šalys. Atitinkamai, Europos Sąjungai prisijungus prie akto, sumažės ES valstybių narių dalyvavimo Lisabonos sistemoje administracinė našta.