Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui - Tam tikrų leidimų naudoti išteklius apribojimų vykdant bendrą žvejybos politiką persvarstymas (Šetlando ir jūrų plekšnių zonos) /* KOM/2005/0422 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 13.09.2005 KOM(2005) 422 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Tam tikrų leidimų naudoti išteklius apribojimų vykdant bendrą žvejybos politiką persvarstymas (Šetlando ir jūrų plekšnių zonos) KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Tam tikrų leidimų naudoti išteklius apribojimų vykdant bendrą žvejybos politiką persvarstymas (Šetlando ir jūrų plekšnių zonos) TURINYS Bendra informacija 3 Persvarstymo apimtis 3 Šetlendo zona 3 Jūrinių plekšnių zona 4 Zonų vertinimas 4 Šetlendo zona 4 Jūrinių plekšnių zona 5 Šetlando ir Jūrinių plekšnių zonų ateitis 7 Konsultacijų rezultatai 7 Šetlendo zona 7 Jūrinių plekšnių zona 7 Komisijos nuomonė 8 Šetlendo zona 8 Jūrinių plekšnių zona 8 BENDRA INFORMACIJA Tarybos reglamento (EB) Nr. 2371/2002[1] 19 straipsnyje numatoma būtinybė įvertinti leidimų naudotis vandenimis ir ištekliais apribojimų, kurie taikomi ne 12 mylių pakrantės zonoje, pagrįstumą. Komisija pagal 19 straipsnį iki 2003 m. gruodžio 31 d. Parlamentui ir Tarybai turėtų įteikti ataskaitą, o pasiūlymai dėl leidimo naudoti išteklius minėtų apribojimų kokio nors pakeitimo turėtų būti pateikti iki 2004 m. gruodžio 31 d. Šis procesas užtruko dėl keleto priežasčių. Visų pirma, dėl dalyvaujančių mokslininkų tarnybinių įsipareigojimų buvo sudėtinga sukviesti Komisijos Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komiteto (toliau – ŽMTEK, angl. STECF) ekspertų darbo grupę Komisijai patarti. Darbo grupė galiausiai buvo sukviesta 2004 m. vasario ir gegužės mėn. Kita vėlavimo priežastis – Komisijos sprendimas, kad prieš suformuojant nuomonę šiuo svarbiu klausimu reikalingos išsamios konsultacijos su žvejybos sektoriaus atstovais ir valstybėmis narėmis. Persvarstymo apimtis Šio persvarstymo apimtis gali būti labai plati. 2003 m. pasitarus su valstybėmis narėmis, praktiniais sumetimais buvo nuspręsta apsiriboti leidimo naudotis vandenimis ir ištekliais taisyklių, kuriomis siekiama apriboti tam tikrų kategorijų laivų žvejybos pastangas, svarstymu. Minėtos taisyklės netaikomos jaunikliams apsaugoti skirtiems saugomiems rajonams arba tiems rajonams, kuriose draudžiama žvejoti tam tikrų rūšių žuvis (pvz., esmarko menkutės zona arba rajonai, kuriuose draudžiama žvejoti smiltinukus). Taip pat nebus aptariamos pagal reglamentą dėl vakarinių vandenų neseniai persvarstytos leidimo naudotis vandenimis ir ištekliais taisyklės, pvz., su Airijos zona susijusios taisyklės. Dėl to persvarstomi tik su Šetlendo ir Jūrinių plekšnių zonomis susiję klausimai. Šetlendo zona Šetlendo zona buvo įsteigta 1983 m. liepos 31 d. pagal Tarybos reglamento (EEB) Nr. 170/83[2] 7 straipsnį ir ji valdoma specialia leidimų sistema, taikoma „ypatingos svarbos rūšims regione... kurios yra biologiškai jautrios dėl jų išteklių naudojimo ypatybių“. Licencijų sistema apribojamas leidimas žvejoti priedugnio rūšių žuvis (išskyrus esmarko menkutes ir putasu) laivais, kurių ilgis tarp statmenų yra didesnis nei 26 m. Minėtoje zonoje leidžiama žvejoti tik JK, Prancūzijos, Vokietijos ir Belgijos laivams (bet kada vienu metu leidžiama žvejoti ne daugiau nei 62 JK, 52 Prancūzijos, 12 Vokietijos ir 2 Belgijos laivams). Šis paskyrimas yra pagrįstas minėtame rajone žvejybos veiklą vykdančios valstybės narės duomenimis apie sužvejotą vandens gyvūnų kiekį. Reglamento Nr. 170/83 7 straipsnyje taip pat buvo numatyta sąlyga, leidžianti licencijų išdavimo sistemą pradėti taikyti kitų kategorijų laivams, jeigu įsteigus žvejybos zoną buvo nustatytas žvejybos pastangos padidėjimas. Reglamento Nr. 170/83 7 straipsnio nuostatos be didelių pakeitimų buvo perkeltos į Reglamento Nr. 3760/92[3] 7 straipsnį, išskyrus sąlygą, leidžiančią licencijų išdavimo sistemą taikyti kitų kategorijų laivams, ir dar kartą perkeltos į Reglamento Nr. 2371/2002 18 straipsnį. Jūrinių plekšnių zona Šiaurės jūroje žvejojant plekšnines, sugaunama daug ne verslinio dydžio žuvų, ypač tas pasakytina apie jūrinių plekšnių žvejybą pakrantės vandenyse. 1987 m. Tarptautinės jūrų tyrinėjimo tarybos (ICES) Šiaurės jūros plekšninių darbo grupė rekomendavo, kad nutraukus žvejybą pakrantės zonoje tarp 53° šiaurės platumos ir 57° šiaurės platumos, gerokai sumažėtų sužvejojamas ne verslinio dydžio žuvų kiekis. Komisija, atsižvelgdama į šią rekomendaciją, 1989 m. įsteigė zoną, kurioje 2-ame ir 3-iame metų ketvirčiais uždraudė žvejoti spinduliniais tralais traleriams, kurių variklio galia didesnė nei 300 arklio galių (AG) arba 221 kW. Ši zona buvo pavadinta Jūrinių plekšnių zona. 1994 m. apribojimus buvo nuspręsta taikyti ir 4-ame ketvirtyje, o nuo 1995 m. toje zonoje buvo uždrausta žvejoti minėtiems laivams apskritus metus. Nuostatos dėl Jūrinių plekšnių zonos yra išdėstytos Tarybos reglamento Nr. 850/98 29 straipsnyje[4]. ZONų VERTINIMAS Steigiant minėtas zonas nebuvo iš anksto nustatyti kriterijai ar etaloniniai rajonai tų zonų veiksmingumui įvertint. Todėl neįmanoma įvertinti, kokia šiuo metu būtų situacija, jeigu minėtos zonos nebūtų buvusios įsteigtos. Dėl šios priežasties darbo grupei buvo sunku pateikti kokį nors galutinį zonų poveikio įvertinimą. Dėl to žuvų išteklių parametrų tendencijas buvo nuspręsta analizuoti prieš zonų įsteigimą ir po to, taip pat minėtus parametrus analizuoti rajonuose, kuriuose yra tos zonos, ir už rajonų ribų. Toliau pateikiama svarbiausių rezultatų santrauka. Šetlendo zona Šetlendo zonoje ir aplinkiniame rajone žvejojamos 5 pagrindinių komerciniu atžvilgiu svarbių priedugnio rūšių žuvys: juodadėmė menkė, menkė, paprastasis merlangas, ledjūrio menkė ir jūrų velnias. Zonoje, palyginti su aplinkiniais rajonais, yra neproporcingai daug subrendusių juodadėmių menkių ir paprastųjų merlangų, taip pat neproporcingai didelė juodadėmių menkių ir jūrų velnių jauniklių koncentracija. Darbo grupė negalėjo įrodyti, kad zona turėjo kokios nors įtakos minėtų žuvų išteklių, kurie iš esmės sumažėjo nuo zonos įsteigimo 1983 m., gausėjimui. Darbo grupė taip pat nerado aiškių įrodymų, patvirtinančių, kad leidimų naudoti išteklius apribojimai padėjo sumažinti žvejybos pastangą. Dauguma tyrimų paremti duomenimis apie JK laivus (buvo galima naudotis nesuvestiniais duomenimis apie JK laivyną). Didžiųjų JK žvejybos laivų, žvejojančių priedugnio rūšių žuvis Šetlendo zonoje, aktyvumas sumažėjo aštuntojo dešimtmečio pabaigoje prieš įsteigiant Šetlendo zoną ir iš karto po to bei nuo to laiko išliko palyginti mažas. Galima iš dalies tvirtinti, kad žvejybos pastanga buvo perkelta į šalia Šetlendo zonos esantį rajoną, tačiau negalima daryti išvados, kad būtent zonos įsteigimas buvo tiesioginė šių pokyčių priežastis. Be to, darbo grupė nerado įrodymų apie tai, kad valstybės narės, kurioms pagal licencijų išdavimo sistemą gali žvejoti, bent pastaraisiais metais kaip nors pernelyg aktyviai būtų prašiusios išduoti joms leidimą žvejoti minėtoje zonoje. 1974–1995 m. buvo pasikeitimų ir kitų kategorijų JK laivų veikloje tiek zonoje, tiek už jos ribų. Zonoje ypač padidėjo mažųjų tralerių žvejybos pastanga ir dėl to bendra JK žvejybos pastanga (matuojant dienomis, kai laivai nebuvo uoste) Šetlendo zonoje nuo 1974 m. išliko beveik nepakitusi. Mažųjų tralerių žvejybos pastangos vienetui iškrovimo vietoje tenkantis per metus iškrautų vandens gyvūnų svoris (ŽPVIVTIVGS, ang. LPUE), jeigu žvejojama Šetlendo zonoje yra visuomet didesnis nei kad būtų žvejojama zonos rajono ribų. Dauguma šių mažųjų laivų yra škotų žvejybos laivai, tačiau dėl dviejų priežasčių šio fakto negalima interpretuoti kaip naudingo zonos poveikio vietiniam laivynui. Visų pirma, nėra įrodymų, patvirtinančių, kad mažųjų laivų žvejybos pastangos padidėjimui turėjo įtakos sumažėjusi didesniųjų laivų žvejybos pastanga; atrodo, kad žvejybinė pastanga būtų padidėjusi bet kuriuo atveju. Antra, nėra nustatyta leidimų naudoti išteklius specialių apribojimų mažesniems laivams iš kitų šalių, kurioms yra skirtos kvotos tiems patiems ištekliams, todėl galima teigti, kad škotų laivų skaičiaus vyravimą lemia vien geografinės priežastys. Tačiau tai reiškia, kad jeigu šiuo metu būtų sušvelninta licencijų išdavimo sistema ilgesniems nei 26 m laivams, jų veikla rajone galėtų suaktyvėti ir pasiekti iki zonos įsteigimo buvusį lygį, nepaisant to, kad bent keliais pastaraisiais metais leidimų paklausa buvo patenkinta. Darbo grupės atlikta laivo stebėjimo sistemos (toliau – LSS, angl. VMS) duomenų analizė įrodo nemažą šių didžiųjų laivų veiklos aktyvumą zonos pakraštyje ir, jeigu nebūtų nustatyta jokių leidimo naudoti išteklius apribojimų, minėti laivai savo žvejybos pastangą galėtų perkelti į palyginti turtingus žvejybos rajonus aplink Šetlendą. Net jeigu daugeliui šių laivų nebūtų skirtos pagrindinių išteklių kvotos, leidus jiems laisvai žvejoti rūšių, kurioms netaikomos kvotos, žuvis, gali kilti sunkumų dėl priegaudos ir į jūrą išmetamo neverslinio dydžio žuvų kiekio. Jūrinių plekšnių zona Jūrinių plekšnių zonos veiksmingumui įvertinti buvo tiriami šie parametrai: iškrovimo vietoje iškrautų vandens gyvūnų svoris, žvejybos pastanga, procentinė į jūrą išmetamo neverslinio dydžio žuvų kiekio dalis, žuvų svorio prieaugis, jauniklių pasiskirstymas ir aplinkos parametrai, t. y. vandens temperatūra ir produktyvumas. Žvejybos pastanga Jūrinių plekšnių zonoje gerokai sumažėjo po to, kai spinduliniais tralais joje buvo uždrausta žvejoti traleriams, kurių variklio galia didesnė nei 300 arklio galių (AG). 1989 m. Jūrinių plekšnių zonoje laikinai nutraukus žvejybą, bendra žvejybos pastanga (išmatuota dienų, per kurias arklio galios (AG) naudotos jūroje, skaičiumi), kurią naudojo tralais su kėtoklėmis ir spinduliniais tralais žvejojantys įvairių šalių laivai, sumažėjo iki 69 %, palyginti su iki zonos įsteigimo užregistruotu lygiu. Visiškai uždraudus žvejybą zonoje, pastangos sumažėjo iki 23 %, palyginti su prieš zonos įsteigimą buvusio žvejybos pastangos lygio. Tačiau Jūrinių plekšnių zonoje išsiplėtė spinduliniais tralais žvejojančių tralerių, kurių variklio galia mažesnė nei 300 arklio galių (AG), ir kitų laivynų (žvejojančių tralais su kėtoklėmis, krevetes gaudančių laivų) žvejybos veikla. Be to, daugelio minėtų laivų variklio galia galėjo būti gerokai didesnė palyginti su įprastu jos dydžiu. Šios problemos mastą sunku įvertinti, nes paprastai variklius galima lengvai sureguliuoti pakoreguojant vardinę variklio galią. Išmetamų verslinio dydžio reikalavimų neatitinkančių jūrinių plekšnių kiekis, žvejojant spinduliniais tralais, (apskaičiuojamas kaip procentinė sugaunamos žuvies kiekio dalis) padidėjo nuo 77 % 1976–1990 m. iki 93–96 % 2003 m. Išmetamų verslinio dydžio reikalavimų neatitinkančių jūrinių plekšnių kiekis, žvejojant už zonos ribų, taip pat padidėjo nuo 31% 1976–1990 m. iki 84% 2003 m. Spinduliniais tralais, kurių tinklinio audeklo akies kraštinės ilgis yra 80 mm, žvejojant zonoje, išmetamų verslinio dydžio reikalavimų neatitinkančių jūrinių plekšnių procentinė dalis, apskaičiuota tiek vienetais, tiek biomase, yra didesnė palyginti su šia dalimi, apskaičiuota žvejojant už minėtos zonos ribų. Viena iš priežasčių galėtų būti nuo 1980 m. mažėjantis šios zonos žuvų svorio prieaugis. Panašios tendencijos pastebimos kalbant apie jūrų liežuvius ir jos gali reikšti augimo sąlygų pokyčius Šiaurės jūros pietryčių pakrantės vandenyse. Sumažėjęs žuvų svorio prieaugis Jūrinių plekšnių zonoje reiškia, kad verslinio dydžio reikalavimų neatitinkančios jūrinės plekšnės išmetamos į jūrą jau ilgesnį laiko tarpą. Žvejojant tinklais, kurių tinklinio audeklo akies kraštinės ilgis yra 100 mm, verslinio dydžio reikalavimų neatitinkančių į jūrą išmetamų žuvų procentinė dalis, jeigu žvejojama zonoje, yra mažesnė palyginti su už jos ribų žvejojant išmetamų žuvų procentine dalimi; šį dalyką iš dalies galima paaiškinti mažesniu sugaunamų ir išmetamų žuvų dydžiu zonoje. Darbo grupė turi aiškių įrodymų, kad jūrinių plekšnių jauniklių pasiskirstymas rajone taip pasikeitė, jog sumažėjo Jūrinių plekšnių zonos svarba jūrinių plekšnių jaunikliams. Įsteigus Jūrinių plekšnių zoną, apie 90 % visų verslinio dydžio reikalavimų neatitinkančių jūrinių plekšnių gyveno zonoje, tačiau pasikeitus žuvų pasiskirstymui rajone, šis skaičius pastaruoju metu yra mažesnis nei 70 %. Aiškiausiai matomi 1 grupės jūrinių plekšnių, kurios pasitraukė į gilesnius ir toliau nuo kranto esančius vandenis, pasiskirstymo rajone pokyčiai. Nors šios grupės žuvų pasiskirstymo rajone pokyčiai prasidėjo apie 1997 m., jie aiškiausiai pastebimi nuo 2000–2003 m. Ši procentinė dalis ypač sumažėjo kalbant apie 15-20 cm jūrines plekšnes, nes tokio dydžio žuvys į jūrą išmetamos dažniausiai. Zonos svarba šios ilgio klasės žuvims nuo 1995 m. greitai mažėjo. Gali būti, kad pasiskirstymo rajone pokyčius lėmė pakilusi jūros vandens temperatūra, ir būtent dėl šios priežasties jūrinių plekšnių jaunikliai pasitraukė iš zonos. Nuo šeštojo dešimtmečio vandens temperatūra zonoje ir aplink ją padidėjo 0,5–1°C, įskaitant 2000–2003 m., kai vanduo buvo neįprastai šiltas, ypač žiemą. Nors akivaizdu, kad Jūrinių plekšnių zona išlieka svarbia šių žuvų jauniklių veisykla, nėra visiškai aišku, ar dabar galiojanti tvarka yra tikrai veiksmingiausia priemonė jauniklių mirtingumui sumažinti, ypač atsižvelgiant į didelį į jūrą išmetamų ne verslinio dydžio žuvų kiekį šioje zonoje ir į tai, kad zona tik iš dalies uždara. Žvejybos pastangos apribojimas taikomas tik spinduliniais tralais žvejojantiems tralams, kurių variklio galia yra didesnė nei 300 arklio galių (AG); tuo tarpu padidėjusi spinduliniais ir priedugnio tralais žvejojančių mažesnių tralerių žvejybos pastanga sumažina zonos apsaugos teikiamą naudą. ŠETLANDO IR JūRINIų PLEKšNIų ZONų ATEITIS Komisija, atsižvelgdama į klausimo svarbą, nusprendė, kad prieš suformuojant nuomonę dėl minėtų zonų ateities, turėtų būti išsamiai tariamasi su žvejybos sektoriumi ir valstybėmis narėmis. Neoficialus dokumentas, kuriame išdėstyti ekspertų darbo grupės rezultatai, kaip pagrindas, į kurį atsižvelgiant turėtų būti konsultuojamasi, 2005 m. kovo mėn. buvo įteiktas visoms suinteresuotoms šalims, įskaitant Regioninę Šiaurės jūros patariamąją tarybą (toliau – RŠJPT, angl. NSRAC). Konsultacijų rezultatai Dvi valstybės narės – Jungtinė Karalystė, Vokietija – ir RŠJPT pateikė pastabas dėl neoficialaus dokumento. Šetlendo zona Jungtinė Karalystė, atsižvelgdama į tai, kad mokslinės darbo grupės ataskaita įrodė, jog minėta zona yra juodadėmei menkei, merlangui ir velniažuvinėms svarbus rajonas, nedvejodama pritarė Šetlando zonos išlaikymui. Jungtinė Karalystė tvirtino, kad prieš imantis Šetlando zoną kaip nors keisti, turėtų būti atliktas kiekybinis siūlomų keitimų galimo poveikio įvertinimas. Vokietija tvirtino, kad Šetlando zona turėtų būti išlaikyta dar bent trejus metus, kol būsią surinkta tikslesnių duomenų. RŠJPT tvirtino, kad Šetlando zonos apsaugos priemonių naudos įvertinimas, kurį atliko mokslinė darbo grupė, nėra galutinis ir kad kaip menkės ir juodadėmės menkės jaunikliams svarbų rajoną minėtą zoną būtų galima pagrįstai saugoti papildomomis priemonėmis. RŠJPT rekomendavo, kad Šetlando zona turėtų būti išlaikyta tol, kol bus visapusiškai ištirta jos apsaugos priemonių teikiama nauda. Turėtų būti aiškiai apibrėžta zonos paskirtis ir nustatyti kriterijai zonos veiksmingumui įvertinti. Jeigu būtų įrodyta neabejotina apsaugos priemonių nauda, galėtų būti svarstomas zonos išlaikymo dar kurį laiką klausimas. Jūrinių plekšnių zona Jungtinė Karalystė nepareiškė tvirtos nuomonės dėl Jūrinių plekšnių zonos ateities ir tepateikė pastabą, kad priimant bet kokį sprendimą reikėtų atsižvelgti į būsimą plekšninių žuvų išteklių valdymą, ir pirmiau gauti RŠJPT rekomendaciją. Vokietija nedvejodama pritarė, kad zona būtų išlaikyta, ko gero, išplečiant zonos plotą vakarų kryptimi, siekiant apsaugoti jūrinių plekšnių jauniklius, kurie šiuo metu gyvena tame plote. Vokietija taip pat pritarė, kad būtų griežčiau ribojama Jūrinių plekšnių zonoje spinduliniais tralais žvejojančių tralų, kurių variklio galia yra 300 arklio galių (AG) (221 kW) variklio galia ir kad būtų įvertintas žvejybos poriniais tralais poveikis minėtai zonai. RŠJPT patvirtino, kad minėtoje zonoje yra daug jūrinių plekšnių jauniklių ir kad juos reikėtų apsaugoti. Tačiau RŠJPT pripažino, kad nėra pakankamai duomenų, patvirtinančių, kad Jūrinių plekšnių zona veiksmingai padeda gausinti žuvų išteklius. Be to, buvo patvirtinta, kad viena iš priežasčių, kodėl minėtoje zonoje ne kažin kiek daugėja žuvų išteklių, yra ta, jog nėra tinkamai ribojama spinduliniais tralais žvejojančių tralerių, kuriems leidžiama žvejoti Jūrinių plekšnių zonoje, variklio galia. RŠJPT rekomenduoja, kad Jūrinių plekšnių zona būtų išlaikyta, tačiau iš dalies pertvarkyta kaip eksperimentinė zona. Šiam tikslui RŠJPT siūlo mokslinius tyrimus planuoti glaudžiai bendradarbiaujant su žvejybą tiriančiais mokslininkais, žvejybos sektoriumi ir apsaugos organizacijomis, dalyvaujant Komisijai ir valstybėms narėms. Tačiau Vokietijos žvejybos sektorius pareiškė, kad dabartinė leidimų naudoti išteklius tvarka Vokietijos išskirtinėje ekonominėje zonoje turėtų būti išlaikoma ne tuo atveju, jeigu kokios nors kitos priemonės kaip eksperimentinės būtų taikomos kur nors kitur. Komisijos nuomonė Šetlendo zona Kadangi, jei tai Jūrinių plekšnių zona, apsaugos tikslas yra akivaizdus, t. y. apsaugoti jūrinių plekšnių jauniklius, apsaugos tikslai Šetlando zonoje yra kur kas bendresnio pobūdžio. Mokslinė darbo grupė negalėjo įrodyti jokios neabejotinos Šetlando zonoje taikomų apsaugos priemonių naudos; dėl to RŠJPT taip pat nesugebėjo pateikti pagrįstų priežasčių, kodėl rajonui, kurį apima Šetlando zona, palyginti su kitais rajonais, turėtų būti sudarytos palankesnės sąlygos. Vis dėlto RŠJPT rekomendavo, kad Šetlando zona būtų išlaikyta tol, kol bus išsamiau įvertintas jos veiksmingumas. Jungtinės Karalystės ir Vokietijos institucijos taip pat prašė, kad Šetlando zona būtų išlaikyta. Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komitetas (toliau – ŽMTEK, angl STECF) taip pat tvirtino, kad panaikinus Šetlando zoną tame rajone galėtų šiek tiek padidėti taikoma žvejybos pastanga. Komisija, atsižvelgdama į šios nuomonės svarbą, laiko, kad Šetlando zona turėtų būti išlaikyta dar trejus metus, kol bus atliktas išsamesnis įvertinimas. ŽMTEK reikėtų paprašyti rekomenduoti, kaip turėtų būti atliekamas minėtas įvertinimas ir ar tam tikruose rajonuose reikėtų svarstyti leidimų naudoti išteklius sistemos kokius nors pakeitimus, kurie yra tokie patys kaip siūlomi taikyti Jūrinių plekšnių zonoje. Jūrinių plekšnių zona Nors RŠJPT, siekdama pradėti eksperimentą, Jūrinių plekšnių zoną norėtų iš dalies pertvarkyti, būtinoms konsultacijoms, per kurias būtų apibrėžti zonos tikslai, tyrimams jos veiksmingumui įvertinti suplanuoti ir po to naujoms priemonėms įgyvendinti reikėtų daug laiko. Vokietijos žvejybos sektoriaus nedelsiant pareikštas prieštaravimas, kad kaip nors nebūtų keičiama leidimų naudoti išteklius Vokietijos vandenyse sistema, patvirtina, kaip bus sunku įvykdyti užduotį, kurios ketina imtis RŠJPT. Dėl to Komisija laikosi nuomonės, kad pasiūlymas išsamiau nagrinėti klausimą turėtų būti iš esmės priimtas, tačiau pagal šiuo metu galiojančias nuostatas apibrėžta Jūrinių plekšnių zona ir su ja susiję leidimų naudoti išteklius apribojimai kol kas turėtų būti išlaikyti. Tačiau svarbu, kad minėti leidimų naudoti išteklius apribojimai būtų tinkamai taikomi – pirmiausiai griežta variklio galios kontrole užtikrinant, jog jie atitiktų variklio galią, nustatytą išduodant licenciją. Minėtos priemonės būtų susijusios su RŠJPT rekomendacija dėl jūrinių plekšnių valdymo bendrųjų rekomendacijų, jeigu variklio galios, kad ji atitiktų išduodant licenciją nustatytą variklio galią, reglamentavimas padėtų apskritai sumažinti visą žvejybos pastangą, reikalingą atkūrimo planui įgyvendinti. Nuostatos dėl Jūrinių plekšnių zonos yra išdėstytos Tarybos reglamento Nr. 850/98 29 straipsnyje („techninių priemonių“ reglamentas). Atsižvelgiant į tai, kad siekiant šį reglamentą pakeisti nauju, paprastesniu reglamentu buvo pradėtas konsultacijų procesas, jis galėtų būti proga pateikti Jūrinių plekšnių zonos persvarstymo pasiūlymus, kuriuos visus kaip kokios nors užduoties dalį būtų galima įtraukti į jūrinių plekšnių išteklių atkūrimo planą. [1] 2002 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2371/2002 dėl žuvų išteklių apsaugos ir tausojančio naudojimo pagal Bendrąją žuvininkystės politiką. OL L 358, 2002 12 31, p. 59–80. [2] 1983 m. sausio 25 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 170/83, nustatantis žuvininkystės išteklių apsaugos ir valdymo sistemą Bendrijoje. OL L 1983 01 27, p. 1–13. [3] 1992 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EEB) 3760/92, nustatantis žvejybos ir akvakultūros sistemą Bendrijoje. OL L 389, 1992 12 31, p. 1–14. [4] 1998 m. kovo 30 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 850/98 dėl žuvininkystės išteklių apsaugos, taikant technines priemones jūrų gyvūnų jaunikliams apsaugoti. OL L 125, 1998 04 27, p. 1–36.