C 88/65

Pranešimo apie vyno sektoriaus produkto specifikacijos standartinio pakeitimo patvirtinimą paskelbimas pagal Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2019/33 17 straipsnio 2 ir 3 dalis

(2022/C 88/08)

Šis pranešimas skelbiamas pagal Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2019/33 (1) 17 straipsnio 5 dalį.

PRANEŠIMAS APIE STANDARTINĮ BENDROJO DOKUMENTO PAKEITIMĄ

„Saint-Estèphe“

PDO-FR-A0178-AM01

Pranešimo data: 2021 11 26

PATVIRTINTO PAKEITIMO APRAŠYMAS IR PAGRINDIMAS

1. Oficialusis geografinių kodų registras

Arčiausiai esančios geografinės vietovės komunų sąrašas atnaujintas atsižvelgiant į Oficialųjį geografinių kodų registrą.

Vietovės ribos lieka nepakitusios.

Iš dalies pakeisti bendrojo dokumento 6 ir 9 punktai.

2. Nustatyti sklypai

Į nustatytų sklypų ribas patvirtinusio kompetentingo nacionalinio komiteto posėdžių sąrašą įtraukta 2021 m. birželio 3 d. data.

Šio pakeitimo tikslas – įtraukti datą, kurią kompetentinga valdžios institucija patvirtino geografinėje gamybos vietovėje nustatytų sklypų pakeitimą. Sklypų nustatymas – geografinėje gamybos vietovėje esančių sklypų, kuriuose gali būti gaminamas saugomos kilmės vietos nuoroda žymimas produktas, parinkimas.

Bendrajam dokumentui šie pakeitimai įtakos neturi.

3. Vyno išleidimas į apyvartą tarp įgaliotų sandėlių savininkų

Išbraukiamas 1 skyriaus IX antraštinės dalies 5 punkto b papunktis dėl vyno išleidimo į apyvartą tarp įgaliotų sandėlių savininkų datos.

Dėl šio pakeitimo bendrasis dokumentas nekeičiamas.

4. Pereinamojo laikotarpio priemonės

Iš specifikacijos išbrauktos nebeaktualios pereinamojo laikotarpio priemonės.

Dėl šio pakeitimo bendrasis dokumentas nekeičiamas.

5. Nuoroda į kontrolės įstaigą

Siekiant redakcijos suderinamumo su kitomis nuorodų specifikacijomis, peržiūrėta nuorodos į kontrolės įstaigą redakcija. Šis pakeitimas yra tik redakcinio pobūdžio. Dėl šio pakeitimo bendrasis dokumentas nekeičiamas.

BENDRASIS DOKUMENTAS

1. Pavadinimas (-ai)

Saint-Estèphe

2. Geografinės nuorodos tipas

SKVN – saugoma kilmės vietos nuoroda

3. Vynuogių produktų kategorijos

1. Vynas

4. Vyno (-ų) aprašymas

TRUMPAS APRAŠYMAS

Tai neputojantys raudonieji vynai.

Šių vynų mažiausia natūrali alkoholio koncentracija tūrio procentais yra 11 proc., o po sodrinimo visuminė alkoholio koncentracija tūrio procentais neviršija 13,5 proc.

Kiekvienos partijos parduodamo vyno:

— obuolių rūgšties kiekis yra ne didesnis kaip 0,30 g/l,

— fermentuojamų cukrų (gliukozės ir fruktozės) kiekis – ne didesnis kaip 2 g/l,

— neišpilstyto vyno lakusis rūgštingumas iki kitų metų, einančių po derliaus nuėmimo metų, liepos 31 d. neviršija 13,26 miliekvivalento viename litre, t. y. 0,79 g/l acto rūgšties (0,65 g/l, jei išreikštas H2SO4), o po tos datos – 16,33 miliekvivalento viename litre, t. y. 0,98 g/l acto rūgšties (0,80 g/l, jei išreikštas H2SO4).

Bendrojo rūgštingumo ir bendro sieros dioksido kiekiai nustatyti Sąjungos teisės aktuose. Vynai būna ryškiai raudonos spalvos. Dažniausiai jie gaminami iš kelių vyninių vynuogių veislių, tarp kurių vyrauja „Cabernet-sauvignon N“ veislė. Dėl šios veislės vynai yra tvirtos sandaros ir pasižymi išraiškinga taninų struktūra. „Merlot N“ veislė prieskonių pokvapius dažnai papildo raudonųjų vaisių ir uogų pokvapiais. Vyno struktūrą ir sudėtingumą paryškina veislės „Cabernet franc N“ arba „Petit-verdot N“. Pastaroji veislė gali suteikti gerai subrendusiam vynui gaivumo. Šie stiprūs ir galingi vynai turi būti brandinami kelerius metus, per kuriuos jie įgyja aptakumo, vaisiškumo ir subtilumo.

Bendrosios analitinės savybės Didžiausia visuminė alkoholio koncentracija (tūrio %) Mažiausia faktinė alkoholio koncentracija (tūrio %) Mažiausias bendrasis rūgštingumas Didžiausias lakusis rūgštingumas (miliekvivalentais viename litre) Didžiausias bendras sieros dioksido kiekis (miligramais viename litre)

5. Vynininkystės metodai

5.1. Specifiniai vynininkystės metodai

1. Specifinis vynininkystės metodas

Leidžiama taikyti sodrinimo pašalinant vandenį metodus, jei koncentracija neviršija 15 proc.

Po sodrinimo vynų bendra alkoholio koncentracija tūrio procentais neviršija 13,5 proc.

Be to, kas nurodyta pirmiau, vynai turi būti gaminami laikantis visoje Sąjungoje taikytinų ir Prancūzijos kaimo ir jūrų žuvininkystės kodekse nustatytų vynininkystės praktikos reikalavimų.

2. Auginimo praktika

a) Sodinimo tankumas

— Minimalus vynuogyno tankumas – 7 000 vynmedžių sodinių viename hektare.

— Atstumas tarp eilių negali būti didesnis nei 1,50 m, o atstumas tarp augalų toje pačioje eilėje turi būti ne mažesnis nei 0,80 m.

b) Genėjimo taisyklės

— Genima ne vėliau kaip išsiskleidus lapams (Lorenzo 9 etapas).

— Vynmedžiai genimi toliau nurodytais metodais, ant sodinio paliekant ne daugiau kaip 12 pumpurų: — Medoko metodu, genint vaisines šakas arba trumpinant ūglius ir genint vaisines šakas; vynmedis turi dvi vaisines šakas su ne daugiau kaip 4 pumpurais ant kiekvienos šakos „Cot N“, „Cabernet-sauvignon N“, „Merlot N“ ir „Petit verdot N“ veislių atveju ir ne daugiau kaip 5 pumpurais ant vaisinės šakos „Cabernet franc N“ ir „Carmenère N“ veislių atveju. Ant ūglių paliekama po du pumpurus; — trumpai, kai paliekamos 2 šakos, arba vėduoklės forma, paliekant 4 šakas.

c) Drėkinimas

Vynmedžių vegetacijos laikotarpiu gali būti leidžiama juos drėkinti pagal Kaimo ir jūrų žuvininkystės kodekso nuostatas.

5.2. Didžiausias gamybos kiekis

1. 63 hektolitrai iš hektaro

6. Nustatyta geografinė vietovė

Vynuogių derlius renkamas, vynas gaminamas ir brandinamas 2021 m. sausio 1 d. Oficialiajame geografinių kodų registre apibrėžtos Žirondos departamento Sent Estefo komunos teritorijoje.

7. Pagrindinė (-ės) vyninių vynuogių veislė (-ės)

„Cabernet franc N“

„Cabernet-Sauvignon N“

„Carménère N“

„Cot N“ – „Malbec N“

„Merlot N“

„Petit Verdot N“

8. Ryšys (-iai) su geografine vietove

8.1. Gamtinių veiksnių, darančių įtaką ryšiui, aprašymas

Saugomos kilmės vietos nuorodos „Saint-Estèphe“ geografinė vietovė plyti kairiajame Žirondos upės krante, pusiaukelėje tarp Bordo ir Gravo kyšulio esančiame Medoko pusiasalyje.

Ši geografinė vietovė yra savita geologine sandara pasižyminčios Medoko pusiasalio vynuogių auginimo zonos dalis, besidriekianti išilgai Žirondos upės žiočių plytinčių 4–40 m aukščio žvyringų terasų tęsinyje.

Šios vidutiniškai apie dešimties metrų storio kvartero terasos slūgso ant Sent Estefo komunos vakarinėje dalyje paviršiun išlendančio eoceno ir oligoceno mergelio ir kalkakmenio. Visus šiuos darinius vakaruose, iki ribos su mišku, užklojęs Landų smėlis (dėl vėjo erozijos susidaręs kvartero periodo smėlis). Žiočių pakraštyje slūgsančios vėlyvesnės sąnašos, vietinių vadinamos „palus“, papildo vietovėje aptinkamų sanklodų įvairovę.

Šias vietoves išvagoję į Žirondą iš visų dirvožemių vandenį surenkantys upeliukai („jalles“ ir „esteys“) vienas nuo kitų atskyrė žvirgždo kalvas ir jų vagos sutampa su daugeliu komunų ribų. Tad saugomos kilmės vietos nuorodos „Saint-Estèphe“ geografinė vietovė sutampa su Sent Estefo komunos teritorija. Šiaurėje šios komunos teritoriją nuo Sen Seren de Kadurno komunos skiria pelkė, iš kurios išteka Kaliupero kanalas, o pietuose – Lafito pelkė, iš kurios išteka Brėjaus upelis.

Žvirgždo kalvų dirvožemiai daugiausia smėlingi ir žvyringi arba molingi ir žvyringi. Vakarinėje dalyje kieto kalkakmenio pagrindą dengia nevienodo storumo smėlingas ir žvyringas dirvožemis, taip pat paviršinis išplautžemis. Vietos nuosėdinių uolienų gausa iš dalies nulėmė kraštovaizdžių įvairovę ir skirtingas dirvožemių spalvas. Vietos vietovardžiai, pavyzdžiui, „Cos“ arba „Pez“, atspindi ir reljefo kalvotumą, ir dirvožemių žvyringumą.

Saugoma kilmės vietos nuoroda „Saint-Estèphe“ yra šiauriausia iš Medoko regiono komunų pavadinimais vadinamų saugomų kilmės vietos nuorodų ir antroji pagal plotą.

Vynuogynai užima didžiąją ant kalvų plytinčios komunos teritorijos dalį ir formuoja jos kraštovaizdį. Juos vagoja tankus daugybę kaimų jungiančių antraeilės svarbos kelių tinklas. Šie kaimai, pavyzdžiui, Marbiuze, Blanke, Pezas, Lesakas arba Sen Korbianas, išsidėstę aplink prie pilių įsikūrusius vyno ūkius.

Patys iškiliausi „crus“ vynai vadinami puikių vynuogynuose paskendusių pilių pavadinimais.

Komunos pietuose ir šiaurėje driekiasi drėgni pievomis, o kai kur ir miškais apaugę slėniai su statmenai upės žiotims plytinčiomis pelkėmis.

Galiausiai, saugomos kilmės vietos nuorodos „Saint-Estèphe“ vietovei būdingos rytuose stūksančios žvirgždo kalvos su ant jų augančiais vynuogynais yra išsidėsčiusios labai arti žiočių ir susiaurina sąnašų (palus), plotus iki 200–300 m. pločio juostų.

8.2. Žmogiškųjų veiksnių, darančių įtaką ryšiui, aprašymas

XIII a. Lesparo dekanatui vadovavęs Gui Martin iš Sent Estefo buvo Kalono valdovas. Tuo metu Sent Estefas ėmė garsėti geros būklės vynmedžiais, kurie jau tada nešė daugiau pelno nei javai. Vėliau šioje teritorijoje, tapusioje Sent Estefo komuna, įsikūrę kiti dvarai, pavyzdžiui, Blankė dvaras arba Pezo Lasalio vasalo dvaras, paklojo istorinį kaimų pagrindą.

XVII–XVIII a. Sent Estefo dešimtinė buvo didžiausia iš visų Medoko regione. Tačiau istorija liudija, kad Sent Estefo vynų žinomumas yra glaudžiai susijęs su vyną brandinusių ir pardavinėjusių Bordo prekybininkų veikla.

XIX a. buvo klestėjimo metas – tuomet buvo įsteigti didieji šiandienos ūkiai. Tuo metu pastatytos puikios ir didelės pilys liudija apie savo klestėjimą, galią ir veržlumą.

Kaip ir kitų Medoko pusiasalio saugomų kilmės vietos nuorodų vynuogininkystės produkcija, Sent Estefo „crus“ vynai buvo pripažinti įvairiuose nuo XVII–XVIII a. sudaromuose savybių klasifikatoriuose. Antai į 1855 m. Bordo vynų klasifikatorių („Classement des vins de Bordeaux de 1855“) įtraukti penki Sent Estefo komunos „crus“ vynai, o į 1932 m. miestietiškų „crus“ klasifikatorių („Classement des crus Bourgeois de 1932“) – apie keturiasdešimt „crus“ vynų.

Šiandien beveik pusė Sent Estefo vynų parduodami už šalies ribų – Belgijoje, Anglijoje, Vokietijoje ir Nyderlanduose arba eksportuojami į Jungtines Valstijas, Šveicariją ir Aziją.

Saugoma kilmės vietos nuoroda „Saint-Estèphe“ buvo pripažinta 1936 m. rugsėjo 11 d. dekretu. Jos vynuogynuose pagaminama vidutiniškai 65 000 hektolitrų raudonųjų neputojančių vynų.

Vynai būna ryškiai raudonos spalvos. Dažniausiai jie gaminami iš kelių vyninių vynuogių veislių, tarp kurių vyrauja „Cabernet-sauvignon N“ veislė. Dėl šios veislės vynai yra tvirtos sandaros ir pasižymi išraiškinga taninų struktūra. „Merlot N“ veislė prieskonių pokvapius dažnai papildo raudonųjų vaisių ir uogų pokvapiais. Vyno struktūrą ir sudėtingumą paryškina veislės „Cabernet franc N“ arba „Petit-verdot N“. Pastaroji veislė gali suteikti gerai subrendusiam vynui gaivumo. Šie stiprūs ir galingi vynai turi būti brandinami kelerius metus, per kuriuos jie įgyja aptakumo, vaisiškumo ir subtilumo. Saugoma kilmės vietos nuoroda „Saint-Estèphe“ žymimų vynų kokybę ir originalumą lemia ypatingai vienas kitą papildantys dirvožemiai ir netoli upės žiočių, saugančių vynuogynus nuo oro užgaidų, plytinčių sklypų reljefas.

Laikantis nusistovėjusios ir saugomą kilmės vietos nuorodą „Saint-Estèphe“ apibrėžiančiame dekrete jau aprašytos praktikos, vynuogėms auginti skirtų sklypų ribos tiksliai nustatytos.

Rytinėje komunos dalyje į nustatytą sklypų teritoriją įtraukti žvyringo, natūraliai labai laidaus dirvožemio sklypai. Šie dirvožemiai labai tinka „Cabernet-sauvignon N“ veislės vynuogėms auginti. Į sklypų teritoriją neįtraukti sklypai, kurių dirvožemis susidarė ant vėlyvojo aliuvio ir smėlio, taip pat sklypai, kurių dirvožemis susidarė ant vandeniui nelaidaus podirvio.

Ant daugiau ar mažiau karstinių procesų paveikto kalkakmenio pagrindo plytinčioje vakarinėje komunos dalyje į sklypų teritoriją įtraukti natūraliai labai laidaus dirvožemio sklypai. Tokioje aplinkoje labai gerai prisitaikiusi augti „Merlot N“ vyninių vynuogių veislė. Į teritoriją neįtraukti smėlio kupinose daubose esantys daugiau ar mažiau įmirkę sklypai, taip pat molingo dirvožemio su užsistovėjusiu vandeniu, pelkėti ar durpingi sklypai.

Vynuogynai prižiūrimi taip, kad vynuogės gerai sunoksta, bet būna dar sveikos, o derlių galima kontroliuoti. Tad, norint išgauti vynams brandinti būtiną struktūrą, galima taikyti itin ilgą maceraciją. Todėl reikia ne mažesnio nei šešių mėnesių brandinimo laikotarpio, kad būtų paskatintas taninų ir antocianino susidarymas, reikalingas spalvai stabilizuoti ir taninams susilpninti.

Ne ką mažiau nei Bordo prekybininkai, prie šia saugoma kilmės vietos nuoroda žymimų vynų reputacijos ir vardo garsinimo prisidėjo iškilios pačių vynų savybės, kurių ne viena aprašyta 1855 m. Bordo vynų klasifikatoriuje („Classement des vins de Bordeaux de 1855“). Prie šios nuorodos savitumo pripažinimo Medoke, greta garsių vynų ūkių, aktyviai prisideda ir mažos bei vidutinės valdos, šeimų ūkiai ir kooperatinės įmonės, gaminantys „crus paysans“ ir „crus artisans“.

9. Kitos pagrindinės sąlygos (išpilstymas, ženklinimas, kiti reikalavimai)

Teisinis pagrindas

ES teisės aktai

Papildomos sąlygos rūšis

Su gamyba nustatytoje geografinėje vietovėje susijusi nukrypti leidžianti nuostata

Sąlygos aprašymas

Pritaikius nukrypti leidžiančią nuostatą nustatyta arčiausiai esanti vyno gamybos ir brandinimo vietovė apima šių 2021 m. sausio 1 d. Oficialiajame geografinių kodų registre apibrėžtų Žirondos departamento komunų teritoriją: Cissac-Médoc, Pauillac, Saint-Sauveur, Saint-Seurin-de-Cadourne, Vertheuil.

Teisinis pagrindas

Nacionalinės teisės aktai

Papildomos sąlygos rūšis

Papildomos nuostatos dėl ženklinimo

Sąlygos aprašymas

Etiketėje galima nurodyti stambesnę geografinę vietovę: „Vin de Bordeaux-Médoc“ arba „Grand Vin de Bordeaux-Médoc“. Šis pavadinimas turi būti rašomas rašmenimis, kurių dydis (aukštis ir plotis) nėra didesnis nei 2/3 rašmenų, kuriais užrašytas saugomos kilmės vietos nuorodos pavadinimas, dydžio.

Nuoroda į produkto specifikaciją

http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-93ceee01-eb46-4a2b-a4e3-3f5a1eaf13be

(1) OL L 9, 2019 1 11, p. 2.