Komisijos komunikatas Europos parlamentui, Tarybai, Ekonomikos ir Socialinių Reikalų Komitetui ir Regionų Komitetui - Europos vertybės globalizuotame pasaulyje - Komisijos įnašas į spalio mėnesio valstybių ir vyriausybių vadovų susitikimą /* KOM/2005/0525 galutinis */





Briuselis, 20.10.2005 KOM(2005) 525 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Europos vertybės globalizuotame pasaulyje Komisijos įnašas į spalio mėnesio valstybių ir vyriausybių vadovų susitikimą Turinys 1. Įvadas 3 2. Vienybė ir įvairovė kuriant ekonominę ir socialinę politiką 4 3. Užbaigti pokyčius – šiandienos veikla, šiandienos ir rytdienos uždaviniai 5 3.1. Dabartinė politika nesukūrė socialinio teisingumo visiems 5 3.2. Globalizacija 6 3.3. Senėjimas 9 4. Priimti iššūkį 10 4.1. Kas turi ką daryti? Europos vaidmuo 11 4.2. Pasiūlymai pokyčiams 13 4.2.1. ES lygmuo 13 4.2.2. Nacionalinis lygis 14 4.2.3. Naujoji ES ir valstybių narių partnerystė 14 5. Išvada 15 1. ĮVADAS Norėdama išsaugoti savo vertybes Europa privalo reformuoti ir modernizuoti savo politiką. Modernizacija – tai priemonė išlaikyti istoriškai aukštą gerovės, socialinės sanglaudos, aplinkos apsaugos ir gyvenimo kokybės lygį. Šiandien tai dinamiška, naujoviška ir atvira Europa, pradedant trečiosios kartos mobiliuoju ryšiu ir baigiant pasaulio interneto tinklu, ir kita – 19 milijonų bedarbių, skurstančių vaikų ir sustojusio augimo Europa, kurioje per daug žmonių neturi galimybių ir gerovės. Tai nepatogus dvilypumas, verčiantis suabejoti daugeliu Europos Sąjungos ir jos valstybių narių pasiekimų praėjus penkiasdešimčiai taikos ir pagerintų gyvenimo standartų metų. Kelis dešimtmečius po Europos bendrijos sukūrimo dabartinės struktūros padėjo pasiekti rezultatų, atitikusių tokias Bendrijos ambicijas, kokios jos buvo tuo metu. Tačiau taip yra vis rečiau. Augimas vis lėtėja, struktūrinis nedarbas vis toks pat aukštas, didėja nelygybė. Jeigu negalėsime to pakeisti, dėl pasaulinės konkurencijos jėgų, naujų technologijų poveikio ir mūsų senėjančių gyventojų padidės spraga tarp dviejų Europų ir tarp Europos bei pasaulio. Kyla abejonės dėl mūsų ekonominės sėkmės ir socialinių sistemų, kaip, pavyzdžiui, pensijų, gerovės, sveikatos priežiūros, finansinio pajėgumo. Šis klausimas nėra tiesiog susijęs su ekonomika ar viešaisiais finansais; tai visų pirma socialinio teisingumo klausimas. Kalbame apie tokią Europą, kurioje norėtume, kad gyventų mūsų vaikai, ir kaip mes už tai mokėsime. Status quo galimybė nepriimtina. Skatindami augimą ir suteikdami galimybę daugiau europiečių dirbti produktyviose darbo vietose, galime pasiekti Europos lūkesčius ir vertes atitinkančių rezultatų. Imdamiesi veiklos pačiose svarbiausiose srityse galime paskatinti Europos integraciją. Tikroji Europos darbotvarkė – tai augimas ir darbo vietos. Visi pripažįsta, kad reikia pokyčių, pavyzdžiui, 2000 m. kovo mėnesį Lisabonoje pradėtame reformų procese. Tačiau nuo šios analizės dar nebuvo visiškai pereita prie veiksmų. Europa negali ilgiau sau leisti laukti, nes priešingai, nei prieš penkerius metus, dabar dar reikia ir skubėti[1]. Sustiprėjo pasaulinė konkurencija, ypač iš Azijos pusės. Pažangiausios žinios nebėra vien tik Europos ar Šiaurės Amerikos privilegija. Indijos universitetai kasmet išleidžia daugiau kaip ketvirtį milijono inžinierių, o Kinija moksliniams tyrimams iki 2010 m. numato skirti daugiau lėšų negu ES. Džiugu, kad neturime pradėti nuo nulio. Daugelyje valstybių narių jau buvo pradėtos įgyvendinti svarbios reformos. Jos grindžiamos euro ir Ekonominės bei pinigų sąjungos suteiktu stabilumu. Jos visos įsipareigojo žengti toliau ir greičiau, o mes turime šiais metais pradėtą naująją Lisabonos strategiją augimui ir darbo vietų kūrimui. Be to, Europos Sąjungos padėtis yra neprilygstamai gera tam, kad ji galėtų lengviau įgyvendinti šiuos pokyčius. Ekonominė ir pinigų sąjunga bei euro suteikia stabilumą ir žemą infliaciją. Dabar Europa gali pasinaudoti šiuo privalumu, būdama didžiausiu pasaulio prekybos bloku, kad padėtų rasti ambicingus ir subalansuotus tarptautinių problemų, pradedant klimato kaita ir baigiant prekyba, sprendimus. ES finansavimui ir programoms gali tekti svarbus vaidmuo remiant nacionalinius veiksmus, todėl vis svarbesniu tampa poreikis iki metų pabaigos sudaryti susitarimą dėl ateities finansinių perspektyvų. Mūsų išorės priemonės – nuo plėtros iki vystymosi politikos – gali padėti skleisti gerovę ir saugumą už dabartinių Europos ribų. Daliniai sprendimai netenkina. Nė viena šalis negali šių uždavinių išspręsti viena. Dirbdami kartu Europos ir nacionaliniu lygmeniu galime Europai suteikti ateitį. Mūsų balsas yra stiprus skleidžiant Europos viziją ir vertes partneriams visame pasaulyje. 2. VIENYBė IR įVAIROVė KURIANT EKONOMINę IR SOCIALINę POLITIKą Kiekvienas iš mūsų socialinių modelių yra grindžiamas bendromis Europos vertybėmis. Jos yra visų konkrečių Europos ekonominės ir socialinės politikos metodų pagrindas. ES valstybės narės susikūrė savo metodus, atspindinčius jos istoriją ir kolektyvinius sprendimus. Kiekviena iš jų sujungė tokius bendrus elementus kaip viešąsias pensijas, sveikatos ir ilgalaikę priežiūrą, socialinę apsaugą, švietimą, darbo rinkos reglamentavimą ir perskirstymą mokesčių politikos priemonėmis. Valtybės narės yra atsakingos už įvairių paslaugų kūrimą ir teikimą. ES vyrauja didžiulė įvairovė. Pavyzdžiui, Lietuva, Latvija ir Airija socialinės apsaugos sistemoms išleidžia 14–15 % BVP, JK ir Belgija – 27 %, o Prancūzija ir Švedija – 30 %. Viešųjų pensijų lygis tokiose sistemose ES yra labai įvairus: Airijoje, JK ir Belgijoje jis siekia 31–37 %, Austrijoje, Suomijoje, Vengrijoje, Italijoje, Liuksemburge, Portugallijoje ir Ispanijoje – virš 70 %. Šia ataskaita nesiekiama išskirti atskirų modelių, o greičiau nustatoma, i) kad iki šiol dar nė viena šalis nerado visų atsakymų, ir ii) kiekvienoje sistemoje yra bendrų bruožų ir pagrindinių – aiškiai Europos – vertybių, kurias reikia išsaugoti: - pirma, nacionalinė ekonominė ir socialinė politika grindžiama bendromis vertybėmis , kaip antai: solidarumu ir sanglauda, lygiomis galimybėmis ir kova su visomis diskriminacijos rūšimis, tinkamomis sveikatos ir saugos sąlygomis darbo vietoje, galimybėmis visiems įgyti išsilavinimą ir gauti sveikatos priežiūrą, gyvenimo ir darbo kokybe, tvariu vystymusi bei pilietinės visuomenės dalyvavimu. Šios vertybės rodo, kad Europa pasirinko socialinę rinkos ekonomiką . Jos atsispindi ES sutartyse, jos veiksmuose ir teisės aktuose bei Europos žmogaus teisių konvencijoje ir Pagrindinių teisių chartijoje. - Antra, Europos piliečių su valstybe siejami lūkesčiai yra didesni negu Azijos ar Amerikos gyventojų. Viešojo sektoriaus vaidmuo organizuojant ir finansuojant nacionalines sistemas bendrai tampa vis svarbesnis dėl reglamentavimo arba dėl valstybės išlaidų . Be to, visų valstybių narių vaidmuo teikiant aukštos kokybės bendrojo intereso paslaugas , kurios buvo pagrindinis ekonominio ir socialinio vystymosi bruožas, buvo labai svarbus. 25 valstybės narės viešosioms išlaidoms socialinei apsaugai skiria vidutiniškai 27 % BVP palyginti su 15 % Jungtinėse Valstijose ir 17 % Japonijoje. - Trečia, tvirta „europinė dimensija“ stiprina nacionalines sistemas . Priešingai negu kituose pasaulio regionuose nacionalinės sistemos čia stiprinamos Europos lygmens politika, (kaip antai: makroekonominės politikos teikiamu stabilumu, vidaus rinkos arba socialinės darbotvarkės sukurtu dinamiškumu ir ES struktūrinių fondų remiama sanglauda). - Ketvirta, tarp vyriausybių, pramonės ir profesinių sąjungų yra išlikusi stipri socialinio dialogo ir partnerystės tradicija , net jeigu valstybių narių mechanizmai skiriasi. Europos lygmeniu tai atsispindi ES sutartyse ir, pavyzdžiui, trišaliuose socialiniuose viršūnių susitikimuose. Tačiau ar šie metodai padeda išspręsti dabartinius uždavinius? 3. UžBAIGTI POKYčIUS – šIANDIENOS VEIKLA, šIANDIENOS IR RYTDIENOS UžDAVINIAI Šios dienos politika susiduria su tokiais uždaviniais kaip naujosios technologijos, senėjimas ir globalizacija. Senėjimas – tai ilgesnis gyvenimas ir geresnė sveikata, globalizacija – tai galimybės vartotojams ir įmonėms. Tačiau dėl senėjimo kyla sunkumų dabartinių sistemų finansiniam tvarumui, o dėl globalizacijos – mūsų gebėjimui konkuruoti. Ar Europa yra pasiruošusi keistis? 3.1. Dabartinė politika nesukūrė socialinio teisingumo visiems Netgi nesusiduriant su naujais uždaviniais dėl silpnų ekonominės veiklos rezultatų vyriausybėms tampa sunku patenkinti žmonių lūkesčius. - 19 milijonų bedarbių yra nepriimtina . Žemi užimtumo rodikliai ir nepatenkinamai aukštas bei pastovus nedarbo lygis – daugelyje valstybių narių tai yra pagrindinė socialinė problema, su kuria mes susiduriame. Nuo to labiausiai kenčia jaunimas, moterys, imigrantai ir vyresnio amžiaus (nuo 55 iki 64 metų) darbuotojai; pavyzdžiui, moterų užimtumo lygis yra vidutiniškai 13 % žemesnis negu vyrų. Nepaisant pensijos sistemų reformų ir ankstyvo išėjimo į pensiją sistemų 2003 m. tebedirbo tik 40,2 % vyresnio amžiaus (nuo 55 iki 64 metų) darbuotojų. JAV tai sudarė 60 %, o Japonijoje – 62 %. 1 grafikas: Nedarbo trukmė 19 OECD šalių (2003 m.) [pic] | Grįžimas į darbą vyksta greičiau Grįžimas į darbą vyksta lėčiau Šaltinis: OECD (2004 m.). Darbo statistika 1983–2003 m. - Silpnas švietimas, moksliniai tyrimai, naujovės ir produktyvumas stabdo kai kurių valstybių narių darbo rinkas ir ekonominę veiklą . Žmonės neturi įgūdžių, kurių reikia įmonėms. Žinios ir technologija: nors mes ir padidinome aukštąjį mokslą baigusių matematikų ir mokslininkų skaičių, tačiau tik keli iš jų pasirinko mokslininko karjerą, o ir tie patys dažnai išvyksta jos tęsti į JAV. Du trečdaliai skirtumo tarp gyvenimo lygio JAV ir ES yra menkų ES gamybinės veiklos rezultatų pasekmės. Kinijos investicijos į mokslinius tyrimus kasmet auga 20 %. - Kliūtys patekti į darbo rinką ir išeiti iš jos yra per didelės. Užimtumo reglamentavimas ir socialinės institucijos privalo darbo neturintiems žmonėms ir tiems, kurie tik ką pradėjo dirbti, suteikti daugiau galimybių rasti geresnį ir saugesnį darbą. - Spraga tarp turtingų ir skurstančių ES yra didelė, tiek valtybėse narėse, tiek tarp jų. Daigiau kaip 25 % ES piliečių gyvena regionuose, kuriose BVP nesiekia 75 % ES vidurkio. Visoje Europoje didėja spraga tarp kas penkto turtingiausio ir kas penkto vargingiausio gyventojo. Vienam iš penkių vaikų gręsia skurdas, ypač tiems, kuriuos augina vienišos motinos ir kurių tėvai neturi darbo. 3.2. Globalizacija Globalizacija nėra naujas dalykas, tačiau jos greitis šiuo metu nepaprastas. Kiekvieną dieną juntamas naujųjų ekonominių gigantų Kinijos, Indijos ir kitų šalių iškilimo poveikis. O ES nepavyksta sumažinti atsilikimo nuo Jungtinių Valstijų. - Per dešimtį metų nuo 1992 m. pasaulinė prekyba kasmet augo 8 %, tokiu būdu atsirado naujų prekybos gigantų. Prieš dvidešimt metų tik 10 procentų pramonės gaminių buvo atvežami iš besivystančių ir naujų šalių. Iki 2020 m. vien tik gaminių iš Kinijos ir Indijos dalis galėtų sudaryti 50 %. Kinijos ir Indijos pasaulinės prekybos prekėmis dalis išaugo. Iš duomenų matyti, kad 2004 m. Kinijos pasaulinės prekybos prekėmis dalis viršijo Japonijos dalį. 2 grafikas: Pasaulinės prekybos prekėmis dalys (išskyrus 25 ES valstybių narių vidaus prekybą) [pic] | [pic] | Šaltinis: PPO statistinių duomenų bazė ir TVF(DOTS). - Kinija ir Indija pritraukia vis daugiau investuotojų į mokslinius tyrimus ir pradeda sparčiai nusimesti savo „žemų sąnaudų ir mažos vertės“ ekonomikos įvaizdį. Kinija buvo labai priklausoma nuo savo gamybos eksporto – pagrindinio augimo variklio, o Indijai labiau sekėsi paslaugų srityje. Abiem atvejais pagrindiniame eksporto sektoriuje gausėja technologijų, kaip matyti iš Kinijos ir Indijos pažangiųjų technologijų prekių ir paslaugų dalies. [pic] | - Atsilikimas nuo JAV veiklos rezultatų nesumažėjo. Taip yra ne tik kalbant apie gyvenimo lygį, augimą ir užimtumą, bet ir apie tokias pagrindines sritis, kaip investicijos į mokslinius tyrimus ir taikomąją veiklą, išduotų patentų skaičių ir aukštąjį mokslą baigusių gyventojų skaičių. Europa taip pat nepakankamai įsisavino naujas technologijas, kurios yra svarbios gerinant produktyvumą. - Finansinės rinkos buvo globalizacijos pradininkės. Prekyba ir investicijos vystėsi kartu, tuo pačiu spartindamos finansų rinkos integraciją. Tiesioginės užsienio investicijos išaugo nuo 5 % BVP 1985 m. iki 15% 1990 m. pabaigoje. Kinija, kurios tiesioginių užsienio investicijų dalis 1990 m. tesudarė apie 1,4 %, 2003 m. gavo jų daugiausia, Prancūzija ir JAV sekė po jos. Kitas internacionalizacijos ženklas buvo tai, kad šimtas didžiausių tarptautinių bendrovių beveik pusę savo darbuotojų turi kitose šalyse. - Technologijos ir rinkų atvėrimas Europoje ir pasaulyje padėjo paspartinti šį augimą. Išaugusi prekyba, žemesnės ryšių ir transporto sąnaudos sudarė įmonėms sąlygas naudotis prekėmis ir paslaugomis iš kitų pasaulio kraštų. Taip eksportuotojams čia atsivėrė kitos galimybės, tačiau atsirado ir naujas konkurencinis spaudimas. Plačiajuosčių technologijų revoliucija (taip pat kalbų ir technologijų įgūdžai tokiose šalyse kaip Indija) sudarė galimybes prekiauti vis įvairesnio pobūdžio paslaugomis, o tai paskatino ES įmones dalį paslaugų perkelti į kitas šalis, ir taip pat pritraukti į ES papildomą prekybą bei investicijas. - Vienas iš naujųjų ūkio ekonomikos subjektų sėkmės faktorių – tai dideli darbo užmokesčio skirtumai. Tokie dideli skirtumai iš esmės atspindi labai įvairius darbo produktyvumo lygius. Tai reiškia, kad Europa negali konkuruoti tik išlaidų srityje – ji turi didinti produktyvumą ir kokybę bei remtis savo stipriomis technologijomis ir gebėjimu konkuruoti prekėmis bei paslaugomis, kurioms pagaminti reikia daugiau žinių. 5 grafikas: Išlaidos atlyginimams (2002 m.) [pic] | Vidutinis atlyginimas už valandą JAV doleriais – įvertintas pagal rinkos valiutų keitimo kursą už gamybos darbus pramonėje 2002 m. Šaltinis: OECD (2005 m.), cituojami šie šaltiniai: Šaltinis: OECD (2005 m.), cituojami šie šaltiniai: OECD STAN duomenų bazė ir JAV Darbo departamento, Darbo statistiko biuro, Užsienio darbo statistika, 2004 m. lapkričio mėn., išskyrus duomenis paie padėtį Indijoje - šie duomenys paremti „ Oxford Economic Forecasting" prognozėmis pagal 2001 ir 2003 m. duomenis. - Didėja pasaulinis energijos poreikis, o tiekimas lieka menkas. Naftos ir dujų kainos išaugo dvigubai palyginti su jų lygiu prieš penkerius metus. Dėl augimo Kinijoje ir Indijoje išaugo jų bendras energijos naudojimas, o tuo pačiu metu JAV padidėjo vartojimas. Atrodo, kad per dvidešimt penkerius metus ES savo reikmėms importuos iki 90 % naftos ir dujų. Dėl didelių kainų ir priklausomybės nuo išorės tiekimo pavojų lėtėja netgi kitos ateities augimo perspektyvos. Mūsų globalizacijos samprata ir elgesys skiriasi. Globalizacija susirūpinimą kelia ypač aukšto nedarbo lygio ES šalyse. Tačiau dauguma darbo vietų sukuriama ir prarandama pačios šalies ekonomikoje, o ne perkeliant gamybą į kitą pasaulio kraštą. Neturime pamiršti, kad globalizaciją skatina labai žmogiškas troškimas – milijardų žmonių troškimas sau ir savo šeimoms sukurti geresnį gyvenimą. Visi mes vadovaujame globalizacijai savo sprendimais ir jos teikiamomis galimybėmis patirti naujų įspūdžių. Globalizacija nereiškia, kad jeigu kiti turtėja, mes turime skursti. Gerovė – tai dinamiškas veiksnys. Globalizacija – tai galimybė padidinti visą pyragą, kad kiekvienam tektų po gabaliuką. Tačiau nerimas dėl globalizacijos yra tikras, į jį reikia atkreipti dėmesį, o ne ignoruoti. Globalizacija išryškina esamas silpnas vietas. Ji patvirtina gerai veikiančių rinkų ir alternatyvios politikos krypčių poreikį, siekiant sušvelninti neigiamą konkurencinio spaudimo poveikį. Ji tap pat rodo, kad būtina atlikti struktūrines reformas norint užtikrinti, kad ES išliktų patrauklia vieta investuoti – ypač į mokslinių tyrimų ir naujovių veiklą kuriant vertingas prekes ir paslaugas – į tai, kuo pasižymi mūsų įmonės. 3.3. Senėjimas Pagal dabartines gyventojų skaičiaus tendencijas dabartinė Europos Sąjunga 2050 m. bus mažesnė ir senesnė, iš dalies dėl žemo gimstamumo skaičiaus. Tuo pačiu metu ilgėjančios gyvenimo trukmės tendencija tęsis. Iki 2050 m. vyrų gyvenimo trukmė sieks 81 metus, o moterų – 86 metus. Nors per pastaruosius metus imigracija į Europos Sąjunga buvo didelė, tačiau vien jos neužteks ieškant ilgalaikio sprendimo dėl žemo gimstamumo ir senėjančių gyventojų. - Europiečiai senės. Iki 2050 m. Europoje gali būti 48 milijonais mažiau 15–64 metų amžiaus ir 58 milijonais daugiau vyresnių negu 65 metų amžiaus gyventojų. Per kitus dešimtmečius Europoje vienam pagyvenusiam žmogui teks du dirbantys, o ne keturi, kaip tai buvo 2004 m. Daugumoje valstybių narių vaisingumo rodikliai mažėja, ir jeigu nebus vykdoma šeimoms palankesnė politika, atrodo, kad ši tendencija keisis lėtai. - Mažiau darbuotojų – mažesnis augimas. Nuo 2015 m. mažėjantis darbuotojų skaičius stabdys galimą augimą Europos Sąjungoje – jis sumažės nuo 2–2,5 % šiuo metu iki 1,25 % 2040 m. Šis poveikis bus dar labiau juntamas dešimtyje naujų valstybių narių, kurios neseniai įstojo į ES. - Augimas ims silpnėti kaip tik tuo metu, kai pradės augti su senėjančiais gyventojais susijusios išlaidos . Pagal dabartinę politiką numatomos išlaidos, pavyzdžiui, su amžiumi susijusios išlaidos pensijoms, sveikatos ir ilgalaikei priežiūrai per kitus dešimtmečius padidės nuo 4 iki 8 %. Kai kuriose ES išlaidos gali dar labiau padidėti. Daugiau nei pusės visų ES valstybių narių, kurių mažuma tėra euro zonoje, viešųjų finansų tvarumui gręsia didelis pavojus. Visai ES tai reikštų neįveikiamas valstybės skolas arba nepriimtiną mokesčių padidėjimą ir (arba) teikiamų paslaugų ar naudos sumažėjimą. 6 grafikas: Senėjimo poveikis galimiems augimo rodikliams | [pic] | Šaltinis: Europos Komisija | Valstybės narės ir ES institucijos ėmėsi priemonių spręsti senėjimo problemą. Daugelyje valstybių narių nacionaliniu lygmeniu buvo pradėtos vykdyti svarbios pensijų sistemų ir ankstyvo išėjimo į pensiją tvarkos reformos. ES lygmeniu makroekonominė politika rodo kelią stabilumo ir patikimų viešųjų finansų link, o tai turėtų padėti valstybėms narėms ateityje sumažinti didėjančias išlaidas. Įvykdžius reformas, dėl kurių buvo susitarta (Lisabonos darbotvarkėje), turėtų pagerėti ilgalaikiai ekonominės veiklos rezultatai, tuo pačiu metu vykstant svarbioms diskusijoms, kokių politinių priemonių gali imtis vyriausybės ir socialiniai partneriai „aktyviam senėjimui“ skatinti ir geriau derinti darbą bei asmeninį gyvenimą. 4. PRIIMTI IššūKį Prieš svarstant konkrečius pirmiau aprašytų uždavinių sprendimus būtina suprasti, kad juos galima išspręsti tik jeigu našesnė ekonominė veikla ir veiksmingos socialinės sistemos padės viena kitai. Yra daugybė tokių abipusių saitų pavyzdžių: - Senėjantys gyventojai. Norime, kad daugiau žmonių dirbtų ilgiau ir produktyviai. Tačiau tam jiems reikia įgūdžių, leisiančių išnaudoti visas naujųjų technologijų galimybes. Mes taip pat turime kurti darbo vietas ir suteikti žmonėms galimybę jas užimti. Tai itin svarbu kalbant apie tuos, kurie negali dirbti, jeigu nėra prieinamos vaikų priežiūros, tačiau tai taip pat reiškia, kad, pavyzdžiui, reikia peržiūrėti mokesčių ir lengvatų sistemas siekiant užtikrinti, kad žmonėms vertėtų dirbti. - Globalizacija ir pokyčiai. Atviros rinkos ES viduje ir už jos ribų bei technologinės naujovės yra naudingos mūsų įmonėms. Tačiau taip pat privalome padėti asmenims kurdami teisingą politiką, skirtą paremti tuos, kurių darbo vietos nyksta, ir padėti jiems greitai rasti naują darbą. Tai ypač svarbu tiems žmonėms, kurie nepabaigė mokyklos, ir kuriems reikia naujų įgūdžių gyvenime. - Mobilumas . Globalizuotame pasaulyje, kurio gyventojai senėja, bus ypač svarbu laisviau judėti po Europos Sąjungą (valstybėse narėse ir tarp jų), iš dalies siekiant pagerinti galimybes žmonėms susirasti darbą, mokytis ir pritaikyti naujus įgūdžius. Tai taikoma ir darbuotojams iš trečiųjų šalių. Tai reiškia – šalinti kliūtis galimybėms. Tačiau tuo pačiu metu turime imtis priemonių kovojant su diskriminacija ir skatinant integraciją. Svarbiausia, kad mes naujus uždavinius išspręsime tik tada, kai žmonės kitaip žiūrės į darbą, o mūsų socialinės sistemos kitaip elgsis su žmonėmis. To galima pasiekti modernizuojant socialines sistemas ir kartu vykdant ekonomines reformas. Ilgalaikis mūsų socialinių sistemų tvarumas 2005 m. kovo 22 ir 23 d. Europos Vadovų Trayba paprašė Komisijos „apsvarstyti klausimus, kaip užtikrinti ilgalaikį mūsų socialinio modelio finansavimą“. Valstybės narės finansuoja socialines sistemas, įvairiai derindamos tiesioginius mokesčius, netiesioginius mokesčius ir socialinio draudimo įmokas. Daugelio mokesčių politikos aspektų apibrėžimas ir mokesčių normų nustatymas neabejotinai išlieka valstybių narių atsakomybė. Kaip jos gali prisitaikyti prie naujų aplinkybių? Jos galėtų padidinti mokesčius. Tačiau atsižvelgiant į nacionalinėms sistemoms kylančių su biudžetu susijusių problemų dydį, tai nevisada bus perspektyvus sprendimas ateičiai, o jų laisvę pačioms nustatyti mokesčių normas gali suvaržyti globalizacija. Kita galimybė – sumažinti išlaidas, tačiau kitais atvejais nuo to galėtų nukentėti mūsų įsipareigojimas investuoti į žinias, tinklus ir žmones. Kokį sprendimų rinkinį bepasirinktume – būtina atidžiai stebėti, kad dabartinės mokesčių sistemos ES veiktų geriau. Mokesčių sistemų veikimą būtų galima žymiai pagerinti ES lygmeniu taikant labiau koordinuotus metodus ir valstybėms narėms veiksmingiau bendradarbiaujant. Tai galėtų padėti išlaikyti ekonominę veiklą ir mobilų turtą (kapitalą, bvendroves) ES, taip išvengiant pavojaus, kad mokesčiai bus sutelkiami ties mažiau mobiliu pagrindu – darbu. Jau turėtų būti pradėta dirbti su valstybėmis narėmis dėl bendros konsoliduotos įmonių mokesčių bazės, paprastesnių ir vienodesnių mokesčių taisyklių pasieniuose ir geresnės pasikeitimo informacija sistemos. Valstybių narių pasirinktas mokesčių derinys taip pat gali daryti poveikį mūsų socialinių sistemų finansavimo tvarumui. 1970–1999 metais veiksmingas darbo apmokestinimas išaugo, o kapitalo ir vartojimo mokesčiai išliko daugmaž stabilūs. Atrodo, kad šis didelis darbo apmokestinimas trukdė kurti papildomas darbo vietas, ypač mažai kvalifikuotiems darbuotojams. Tačiau vyriausybės mano, kad mokesčių bazės plėtimas įdarbinant daugiau žmonių vis dar yra veiksmingiausias būdas padidinti pajamas nedidinant mokesčių. Vietoj darbo mokesčių apmokestinant vartojimą arba aplinkos taršą tai galėtų būti platesnės strategijos didinti užimtumą dalis. 4.1. Kas turi ką daryti? Europos vaidmuo Šiandien mūsų atsakomybės ribos yra daugiau ar mažiau aiškios. Valstybės narės visų pirma yra atsakingos už savo socialinių sistemų kūrimą ir veikimą. Sąjunga yra bendrai atsakinga už vidaus rinką, tačiau ji prisideda nustatant įvairiapusiškus tikslus nuo užimtumo ir sanglaudos iki mokslinių tyrimų ir naujovių – politikos kryptis, darančias įtaką mūsų nacionalinių sistemų sėkmei. Ekonominė politika ir gerovės valstybė negali egzistuoti viena be kitos, tačiau ne visus sprendimus būtina priimti tuo pačiu lygmeniu. Neturėtume nuvertinti Europos Sąjungos potencialo skatinant modernizavimo procesą . Atskirų valstybių narių įnašas formuojant tarptautinę reakciją į globalizaciją yra minimalus. Tačiau Europa – 25 šalys, turinčios bendras vertybes ir stiprias kartu dirbančias institucijas – turi tikrą galimybę formuoti globalizaciją tokiose srityse kaip prekyba, tarptautinės darbo taisyklės arba grėsmė visuotinei sveikatai ar saugumui. Europa gali daug ką pasiūlyti: tai didžiausias pasaulio prekybos blokas, svarbiausia pagalbos teikėja, suteikianti socialinio teisingumo ir žmogaus teisių atsvarą visame pasaulyje, ir pirmaujanti daugiašalių aplinkos apsaugos ir kitų tvaraus vystymosi uždavinių sprendimų siūlytoja. Nė viena kita šalis neturi tokio milžiniško privalumo. Sąjunga – tai esminis vidutinis lygmuo tarp nacionalinių priemonių ir tarptautinių taisyklių. Tai vykęs „globalizacijos“ regioniniu mastu pavyzdys. Sąjunga yra tinkama erdvė veiksmingam reglamentavimui ir solidarumui, kurioje regioninės integracijos teikiama nauda suteikia daugiau galimybių gauti naudos iš integracijos. Mūsų bendra rinka, kurią sudaro 450 milijonų gyventojų, suteikia žmonėms naujas galimybes augimui, darbo vietoms ir investicijoms, o alternatyvios politikos kryptys reiškia, kad mes galime padėti valstybėms narėms sušvelninti pokyčių poveikį. Plėtra sustiprina mūsų tarptautinių veiksmų veiksmingumą, kaip ir dėl jos integracija visoje Sąjungoje stiprėja, o ne silpnėja. Ji žymiai prisidėjo prie stojančiųjų šalių ekonomikos ir atvėrė naujas galimybes augimui, investicijoms ir užimtumui. Be to, Europos Sąjunga turi unikalų priemonių rinkinį. - Teisės aktai , skirti skatinti ekonominius pokyčius, pavyzdžiui, bendrą rinką paverčiant realybe, ir užtikrinti mūsų vertybes bei gyvenimo kokybę saugančių standartų kūrimą. - Vykdomosios galios , skirtos, pavyzdžiui, tam, kad ES dabartinėse derybų pokalbiuose galėtų kalbėti taip, kaip negalėtų nė viena valstybė narė pati viena. O vykdomosios galios ir teisinė sistema reikalingos užtikrinti, kad mūsų teisiniai tikslai taptų realybe ir būtų naudingi visiems europiečiams. - Konkurencija ir valstybės pagalbos įgaliojimai – dar labiau patobulintas naujausių šios Komisijos reformų rezultatas – užtikrina vienodas sąlygas tarp Europos įmonių, mažų ir vidutinių, padedančias pagerinti jų konkurencingumą, skatinti novatoriškumą ir augimą, bei užtikrinti vartotojams prekių ir paslaugų pasirinkimo laisvę prieinamomis kainomis. - Biudžetas ypač svarbus remiant Europos ekonomiką, socialinę ir teritorinę sanglaudą, Europos informacines technologijas, energijos ir transporto tinklus, švietimą ir Europos mokslinių tyrimų bei novatoriškus pramonės projektus, kaip antai palydovinę sistemą GALILEO. - Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė , padedanti kurti konkurencingumo sąlygas Europoje, – pavyzdžiui, geriau valdant migraciją ES lygmeniu siekiant išlaisvinti visą Europos ekonomikos potencialą. - Išorinės priemonės – plėtra, Europos kaimynystės politika ir vystymosi politika – leidžia mums skatinti augimą ir perkelti savo vertybes už ES ribų. Naujausios plėtros ekonominiai privalumai buvo juntami tiek naujosiose, tiek senosiose valtybėse narėse. - Priežiūros ir koordinavimo galios ES lygmeniu Ekonominėje ir pinigų sąjungoje , užtikrinančios, kad visų valstybių narių makroekonominė politika būtų nukreipta ta pačia kryptimi, nors ir nevienodu greičiu. - Naujų idėjų ir reformų pagrindinis katalizatoriaus vaidmuo tenka Komisijai, bendradarbiaujančiai su valstybėmis narėmis siekiant skatinti naują požiūrį į pokyčius. 4.2. Pasiūlymai pokyčiams Taigi, ką galime padaryti nacionaliniu ir Europos lygmeniu? Ekonomika, darbo rinka ir socialinė modernizacija – tai sunkūs, bet reikalingi uždaviniai, tačiau pradinis taškas turi būti įvairių sprendimus priimančių asmenų ar institucijų ir ekonominės bei socialinės politikos priemonių suderinamumas ir koordinavimas. Kalbant apie politikos kryptis svarbu suprasti, kad siekti ekonomikos ar darbo rinkos reformų – reiškia siekti socialinio teisingumo. Tai dvi to paties medalio pusės. Kalbant apie sprendimą priimančius asmenis ar institucijas aišku, kad daugelis sprendimų yra priimami ir įgyvendinami nacionaliniu arba subregioniniu lygmeniu. Taip ir turėtų būti. O kai kurie sprendimai aiškiai yra ES atsakomybė laikantis Europos Sutartyse nurodytų įgaliojimų. Tai, kas dėstoma toliau, yra orientuojama į tai, ką reikia padaryti ir kokiu lygmeniu. 4.2.1. ES lygmuo - Užbaigti vidaus rinką, įskaitant paslaugas, telekomunikacijas, energetiką ir finansines paslaugas . Vidaus rinka Europos ekonomikai suteikia daugiau dinamiškumo ir didesnį pasirinkimą. Šiandienos uždavinys – pritaikyti jos teikiamą naudą paslaugų sektoriui siekiant padidinti konkurenciją ir toliau tobulinti tvirtą prieinamų aukštos kokybės bendrojo intereso paslaugų tradiciją. Taip pat reikia padaryti pažangą Bendrijos patento srityje. - Kurti daugiau atvirų ir sąžiningų rinkų ES toliau įgyvendinant konkurencijos ir valstybės pagalbos taisykles. - Remti įmones sudarant sąlygas steigtis ir klestėti Europos įmonėms, ypač mažoms ir vidutinėms. - Patobulinti reglamentavimo aplinką ES ir nacionaliniu lygmeniu , išvaduoti įmones ir piliečius nuo nereikalingų išlaidų bei biurokratizmo, orientuoti ES teisės aktus į tas sritis, kuriose jie gali būti veiksmingiausi ir turėti pridėtinę vertę. - Atverti trečiųjų šalių rinkas Europos gamintojams , ypač užbaigiant ambicingą ir subalansuotą susitarimą Dohos raunde. Privalome skatinti laisvą ir sąžiningą prekybą, kuri bus naudinga ne tik Europai, bet ir skurdžiausioms pasaulio šalims. - Iki metų pabaigos susitarti dėl Finansinių perspektyvų siekiant užtikrinti, pavyzdžiui, daugiašales sanglaudos, kaimo plėtros, švietimo, mokslinių tyrimų, naujovių, mobilumo bei saugumo programas ir susitarti dėl naujo Suderinimo su globalizacija fondo , kuris gali papildyti struktūrinius fondus, ypač Europos socialinį fondą, suteikdamas greitą į žmones orientuotą skubių problemų, kylančių dėl globalizacijos, sprendimą. - Užtikrinti tinkamą EPS veikimą – pagrindinę išansktinę sąlygą augimui ir darbo vietų kūrimui . - Pagerinti Europos ekonominį valdymą ir stiprinti ekonominės bei socialinės politikos koordinavimą . Pavyzdžiui, stiprinti tokias priemones, kaip ES integruotos ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo gairės, ir skatinti jų sąveiką su veiksmingesniu socialinės apsaugos srities koordinavimu ES lygiu. Reikia siekti geriau stebėti valstybių narių pažangą ir siūlyti reikiamą paramą. 4.2.2. Nacionalinis lygis - Įgyvendinti numatytas struktūrines reformas ir veiklos kryptis, vadovaujantis atnaujinta Lisabonos strategija ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui - Padidinti užimtumą ir sumažinti nedarbą, ypač vykdant aktyvią darbo jėgos rinkos politiką bei skatinant lankstumą bei prisitaikymo gebėjimus, siekiant apsaugoti žmones, o ne išsaugoti darbo vietas – darbuotojas mums turi rūpėti ne mažiau nei pati darbo vieta. - Pritaikyti pensijų, sveikatos ir ilgalaikės priežiūros sistemas besikeičiantiems poreikiams, užtikrinti atitinkamą apsaugą ir visuotinę galimybę naudotis kokybiška priežiūra bei nuolat peržiūrėti, kaip valstybės ir jų piliečiai dalinasi riziką bei atsakomybę. Nacionalinės apsaugos sistemose turėtų būti atsižvelgiama į naująją realybę – tėvystę ar motinystę, kai vaiką augina tik vienas iš tėvų, bei dažnai išyrančius santykius. Taip pat turėtų būti kuriamos į šeimos gerovę orientuotos strategijos, kuriomis būtų siekiama išspręsti nedidelio gimstamumo problemą ES ir užtikrinti prieinamą vaikų priežiūrą , bei padidinti galimybę moterims ir vienišiems tėvams patekti į darbo rinką ir joje išsilaikyti. - Pasiūlyti naujoviškus sprendimus menkai apmokamiems darbuotojams , pavyzdžiui: papildyti pajamas, kad jos atitiktų pragyvenimo lygį, padidinti darbuotojų produktyvumo potencialą ir tokiu būdu padėti jiems uždirbti daugiau – tai reiškia, kad reikia valstybei suteikti dar daugiau atsakomybės didinant darbingumą bei mažinant ilgalaikį bei jaunimo nedarbą. 4.2.3. Naujoji ES ir valstybių narių partnerystė Akivaizdu, kad teigiami pokyčiai neįmanomi, jei ES ir valstybės narės veiks atskirai. Būtent todėl rengiami specialūs pasiūlymai, susiję su geresniu koordinavimu nacionaliniu ir viršnacionaliniu lygiais vykdant naujus veiksmus tiek ekonominės, tiek socialinės politikos srityse. Komisija yra pasirengusi nagrinėti naujų partnerysčių, stiprinančių Europos lygmens veiklą šiose srityse, plėtotę. Minėtą veiklą sudarytų tokie veiksmai: - Sukurti inovacijas remiančią aplinką . Šioje globalizacijos eroje žinios, tyrimai, įgūdžiai ir švietimas bus tikroji sėkmės valiuta. Būtent šie veiksniai padės žmonėms prisitaikyti prie visame pasaulyje nuolat kintančių sąlygų. Remdamiesi Airbus ir GALILLEO projektų sėkme ir vykdymo patirtimi, privalome pamąstyti, kaip šioje srityje kurti veiksmingus Europos lygio projektus. Prie šios veiklos turėtų prisidėti parama kokybiškam švietimui universitetuose bei artimesnis universitetų ir verslo bendradarbiavimas. - Nustatyti aiškią ilgalaikę ir nuoseklią energetikos politiką. Būtinas naujas požiūris – į problemą reikia žvelgti kompleksiškai, įvertinant energijos naudojimo, tiekimo saugumo ir įvairovės aspektus, susiejant energetiką su kitomis politikos sritimis: moksliniais tyrimais, žemės ūkiu, aplinka, pvz., skatinti bioenergijos naudojimą. Tai neišvengiama siekiant užtikrinti su gamtos apsauga suderinamą ekonomikos augimą. - Nukreipti daugiau išteklių (tiek valstybės, tiek privačių) švietimui, mokymui ir įgūdžiams gerinti; būtina taikyti naują požiūrį, kai darbo „saugumas“ reiškia pastangų sutelkimą užtikrinant, kad žmonės įgytų reikiamus įgūdžius, padedančius jiems prisitaikyti darbo rinkoje visą jų darbingą amžių, o ne siekiant išsaugoti tam tikras darbo vietas. - Skatinti socialinio dialogo atnaujinimą visuose lygiuose. Tai vaidintų svarbų vaidmenį telkiant įvairaus pobūdžio paramą bei didinant bendrą su spręstinais uždaviniais ir siūlomais sprendimais susijusį supratimą. Atsižvelgiant į tai, kad veikla ES ir nacionaliniu lygiu yra glaudžiai koordinuojama, socialiniai partneriai turėtų aiškiau derinti veiksmus įvairiuose lygiuose. - Remti pastangas, susijusias su ekonominio restruktūrizavimo socialinėmis pasekmėmis . Vidaus rinkų reformos, darbo rinkų modernizavimas ir socialinių sistemų prisitaikymas yra pagrindiniai veiksniai, siekiant įveikti globalizacijos keliamus iššūkius bei skatinant augimą ir darbo vietų kūrimą. Reikia, kad šalių pastangos būtų remiamos, pokyčiai skatinami, o parama telkiama (pavyzdžiui, vykdant socialinį dialogą), vykdant platų ES politikos krypčių ir programų spektrą. - Padidinti valstybių narių bendradarbiavimą, siekiant sustiprinti mokesčių sistemų veiksmingumą bei tvarumą ir taip užtikrinti didesnes surenkamas pajamas, supaprastinti sistemą mokesčių mokėtojams, taip pat pagerinti ekonominę veiklą. Tai reiškia, kad reikia modernizuoti ir supaprastinti šiuo metu veikiančias sistemas. Visų minėtų tikslų siekiama laikantis aiškių makroekonomikos politikos krypčių, užtikrinant stabilumą, skaidrius valstybės finansus ir žemą infliacijos lygį. Tai sudaro tinkamas sąlygas augimui, darbo vietų kūrimui ir investicijoms, nedidelė infliacija padeda kurti didesnę socialinę sanglaudą, o bendros vyriausybių skolos mažėjimas ateityje padės valstybėms narėms geriau susidoroti su senėjančiai visuomenei skirtų išlaidų problema. 5. IšVADA Reformų ir modernizavimo poreikis yra akivaizdus. Visos valstybės narės susidurs su didesne socialinių paslaugų paklausa bei jos keliamais iššūkiais. Norėdami ir toliau užtikrinti geros kokybės švietimą ir sveikatos apsaugą, pakankamą darbo vietų skaičių ir atitinkamas pensijas, privalome imtis modernizavimo. Būtent modernizavimas suteiks mums pasitikėjimo siekiant globalizacijos teikiamos naudos. Europai čia tenka pagrindinis vaidmuo, o Komisija užtikrins, kad šis vaidmuo būtų atliktas gerai. Komisija imsis iniciatyvos – ypač vykdydama dialogui su piliečiais skirtą „D plano“ dalį – ir sieks paaiškinti, kodėl, sprendžiant šiandienos uždavinius, Europa tampa vis svarbesniu dalyviu. Komisija yra pasirengusi dirbti kartu su valstybėmis narėmis bei kitais veikėjais ir sudaryti „žemėlapį“, kuriame būtų matyti aiškus kelias – kelias į modernią Europą, kelias, vedantis ekonominio suklestėjimo ir socialinio teisingumo link. Vykdydami modernizaciją, išsaugosime savas vertybes. [1] „Darbai, darbai, darbai – kurti daugiau darbo vietų Europoje“ , Aukščiausio lygio darbo grupė užimtumo klausimais, 2003 m. lapkričio mėn., ir „ Sprendžiant uždavinį“ , Aukščiausio lygio darbo grupė, 2004 m. lapkričio mėn.