KOMISIJOS TARNYBŲ DARBINIS DOKUMENTAS POVEIKIO VERTINIMO SANTRAUKA pridedamas prie dokumento Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo nustatomas daugiametis Baltijos jūros menkių, silkių ir šprotų išteklių valdymo ir tų išteklių žvejybos planas ir iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2187/2005 bei panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1098/2007 /* SWD/2014/0290 final */





KOMISIJOS TARNYBŲ DARBINIS DOKUMENTAS POVEIKIO VERTINIMO SANTRAUKA pridedamas prie dokumento Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo nustatomas daugiametis Baltijos jūros menkių, silkių ir šprotų išteklių valdymo ir tų išteklių žvejybos planas ir iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2187/2005 bei panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1098/2007 Šis dokumentas – daugiamečio menkių, silkių ir šprotų išteklių Baltijos jūroje valdymo plano pasiūlymo poveikio vertinimo ataskaita. Įrodyta, kad daugiamečiai valdymo planai yra itin naudingi užtikrinant tausų žuvų išteklių valdymą. Planuose nustatant išteklių naudojimo taisykles ir susijusias priemones, kurių reikia siekiant žvejybos veiklą valdyti taip, kad būtų pasiektas nustatytas tikslas, užtikrinamas stabilumas ir nuspėjamumas, taip pat žuvų išteklių naudojimas neviršijant nustatytų ribų. Europos žuvų išteklių žvejybos valdymas pagrįstas atsargumo ir didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio (angl. MSY) principais. Atsargumo principu siekiama užtikrinti, kad kiekvienos rūšies žuvų išteklių kiekis būtų didesnis už minimalų išteklių dydį, dar vadinamą prevenciniu biomasės kiekiu. Žuvų išteklių kiekiui esant žemiau šios ribos, didėja rizika, kad sumažės išteklių galimybės atsinaujinti. Remiantis atsargumo principu, galima teigti, kad valdymas – tai galimybė išvengti nepageidaujamos išteklių būklės. Ir atvirkščiai – didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio principas labiau paremtas siekiu apibrėžti, kokią išteklių padėtį norime užtikrinti, ir atitinkamai juos valdyti. ES didžiausias galimas tausios žvejybos laimikis paprastai apibrėžiamas pagal žuvų, kurios pašalinamos vykdant žvejybą, proporciją, kuri vadinama mirtingumo dėl žvejybos koeficientu arba F. Užtikrinant, kad žuvų mirtingumas dėl žvejybos būtų artimas tikslinei vertei (dažnai apibrėžiamai kaip F-MSY), yra įmanoma užtikrinti, kad bendras vidutinis sužvejotų išteklių kiekis būtų artimas maksimaliam leistinam kiekiui, nedarančiam žalos ištekliams. Tai ir yra didžiausias galimas tausios žvejybos laimikis. Baltijos jūroje dažniausiai žvejojamos menkės, silkės ir šprotai. Rytinėje ir vakarinėje Baltijos jūros dalyse gyvenančios menkės laikomos atskirais ištekliais. Baltijos jūroje yra daug įvairių silkių išteklių, tačiau pagrindinis jų išteklius yra rytiniame jūros baseine. Mažesni silkių ištekliai aptinkami Botnijos jūroje, Rygos įlankoje ir vakarinėje Baltijos jūros dalyje. Pastarojo ištekliaus žuvys neršia vakarinėje Baltijos jūros dalyje, o vėliau, kad pramistų, migruoja į Skagerako sąsiaurį ir rytinę Šiaurės jūros dalį. Baltijos jūroje aptinkamas vienas šprotų išteklius. Iš septynių čia aptartų išteklių Baltijos jūroje tik trys – t. y. silkių ištekliai centrinėje Baltijos jūros dalyje, Rygos įlankoje ir Botnijos jūroje – naudojami taip, kad būtų užtikrintas didžiausias galimas tausios žvejybos laimikis. Šiuo metu menkių ištekliams taikomas ilgalaikis valdymo planas, tačiau jis nebeatitinka tikrosios išteklių padėties. Plane nustatyti kiekybiniai tikslai nedera su didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio principu. Plane yra nustatyta lygiagreti išteklių valdymo sistema, kuria ribojamos žvejybos pastangos. Pastaruoju metu mokslininkai padarė išvadą, kad tai nebūtina. Pagrindinė pelaginių žuvų išteklių valdymo priemonė yra Tarybos nustatytas metinis leidžiamas sužvejoti kiekis. Bendras leidžiamas sužvejoti kiekis (BLSK) ir kvotos nustatomos remiantis kasmetiniais politiniais susitarimais Taryboje ir atskirais metais šie kiekiai gali labai svyruoti. Dėl to tampa labai sunku užtikrinti, kad iki 2015 m. būtų pasiekta, kad žuvų mirtingumas dėl žvejybos atitiktų didžiausią galimą tausios žvejybos laimikį. Dėl netikrumo, susijusio su būsimomis žvejybos galimybėmis, žvejybos sektoriui sunku planuoti būsimą veiklą ir yra rizika, kad teks patirti papildomų prisitaikymo išlaidų. Per dideli arba viršijami BLSK prisidėjo prie to, kad žuvų mirtingumo dėl žvejybos nepavyko sumažinti iki nustatytųjų verčių, todėl sumažėjo laimikiais ir pajamos. Siekiant išspręsti šią problemą šiame dokumente svarstomos trys politikos alternatyvos: esama valdymo sistema ir du galimi valdymo planų sudarymo būdai. Šių būdų skirtumai susiję su pagrindiniais biologine sąveika siejamais ištekliais, t. y. rytinės Baltijos jūros dalies menkių ir šprotų ir centrinės Botnijos jūros dalies silkių ištekliais. Skirtumai susiję su tiksliniu šių žuvų išteklių mirtingumu dėl žvejybos: A būdas susijęs su palyginti mažu žuvų mirtingumu dėl žvejybos, kuris beveik atitinka esamas vienos rūšies žuvims nustatytas vertes, o B būdas – su šiek tiek didesniu žuvų mirtingumu dėl žvejybos, kuris gali būti laikomas labiau atitinkančiu daugiarūšiškumo metodą. Abiem atvejais 2 ir 3 alternatyvos turėtų būti laikomos ne konkrečiais planais, bet platesnėmis valdymo planų rengimo strategijomis. Norint nustatyti konkrečius valdymo planus reikės papildomų mokslinių tyrimų ir konsultacijų. Aiškiai matyti visų susijusių išteklių įtraukimo į vieną valdymo planą privalumai: sužvejojamo kiekio stabilumas ir nuspėjamumas, didesnė tikimybė įvykdyti tarptautinį įsipareigojimą iki 2015 m. užtikrinti didžiausią galimą tausios žvejybos laimikį ir pridėtinė vertė, kurią teikia valdymo planas. Dėl šios priežasties pirmenybė teikiama ne 1, bet 2 ir 3 alternatyvoms. Sąjungos tarptautinis įsipareigojimas iki 2015 m. užtikrinti tvarią atitinkamų išteklių žvejybą, neviršijančią didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio, bus naudingas aplinkai – tikėtinas sužvejojamo kiekio sumažėjimas turėtų reikšti ir tai, kad iš laivų variklių bus išmesta mažiau CO2. Silkių ir šprotų ištekliams taikant valdymo planą būtų galima sistemingai nustatyti metinius BLSK, kurie pelaginės žvejybos sektoriui leistų patikimai prognozuoti sužvejojamą kiekį, o tai savo ruožtu padėtų planuoti šį verslą ir stabiliai tiekti žuvis. Planas taip pat turėtų pridėtinės vertės, nes paprastai valdymo planas yra būtinas sertifikatui, pavyzdžiui, iš Jūrų valdymo tarybos (angl. MSC), gauti. Vykdant tokią sertifikuotą žvejybą sužvejotų žuvų rinkos kaina yra didesnė. Sumažinus žvejybos galimybes, gali trumpuoju laikotarpiu šiek tiek sumažėti žvejų ir perdirbimo įmonių pelnas, be to, tai gali neigiamai paveikti vartotojus, tačiau išteklių atkūrimas užtikrins ilgalaikę naudą tiek pelno, tiek tvarios žuvininkystės prasme. Be to, laikinai sumažinus kvotas paprastai padidėja tų išteklių kainos. Panaikinus žvejybos pastangų sistemą ir žvejybos viename rajone reikalavimą, bus supaprastinta teisinė aplinka ir sumažinta administracinė našta valstybėms narėms ir žvejybos sektoriui. Iš šių dviejų valdymo plano alternatyvų pirmenybė teikiama ne 3-iai (valdymo plano sudarymo B būdas, pagal kurį tikslinis tam tikrų išteklių žuvų mirtingumas dėl žvejybos būtų didesnis), bet 2-ai alternatyvai (valdymo plano sudarymo A būdas, pagal kurį tikslinis tam tikrų išteklių žuvų mirtingumas dėl žvejybos būtų mažesnis). Nors šių dviejų alternatyvų skirtumai palyginti maži, 3 alternatyvos atveju didėja neigiamo poveikio aplinkai rizika. Be to, Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komiteto (angl. santr. STECF) nuomone, pagal 2 alternatyvą naudojamos tikslinio žuvų mirtingumo dėl žvejybos vertės yra pakankamai pagrįstos, kad būtų naudojamos valdymo planui, tačiau esant didesnėms vertėms (tokioms, kaip pagal 3 alternatyvą naudojamos vertės) reikalingi papildomi tyrimai susijusiai rizikai įvertinti. Iš esmės 2 alternatyva yra vienos rūšies išteklių valdymo planų rinkinys, o 3 – žingsnis link daugiarūšio valdymo plano. Šiuo metu kol kas nėra mokslinių duomenų, pagrindžiančių tokią alternatyvą, nors mokslininkai nurodė, kad artimiausioje ateityje tokių duomenų būtų galima gauti. Išlyga. Ši santrauka įpareigoja tik ją rengiant dalyvavusias Komisijos tarnybas; nuo jos nepriklauso, koks bus galutinis Komisijos priimamas sprendimas.