EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2016 06 07 COM(2016) 374 final KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI 2016 m. KONVERGENCIJOS ATASKAITA (parengta pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 140 straipsnio 1 dalį) {SWD(2016) 191 final}



1.ATASKAITOS TIKSLAS Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 140 straipsnio 1 dalyje reikalaujama, kad Komisija ir Europos Centrinis Bankas (ECB) ne rečiau kaip kartą per dvejus metus arba valstybės narės, kuriai taikoma išimtis, prašymu praneštų Tarybai apie pažangą, padarytą valstybėms narėms vykdant ekonominės ir pinigų sąjungos kūrimo įsipareigojimus. Paskutinės Komisijos ir ECB konvergencijos ataskaitos priimtos 2014 m. birželio mėn. 2016 m. konvergencijos ataskaitoje aptariamos šios septynios valstybės narės, kurioms taikoma išimtis: Bulgarija, Čekija, Kroatija, Vengrija, Lenkija, Rumunija ir Švedija. Išsamesnis konvergencijos būklės tose šalyse vertinimas pateiktas šios ataskaitos techniniame priede. Komisijos ir ECB ataskaitų turiniui taikomi SESV 140 straipsnio 1 dalyje nustatyti reikalavimai. Pagal šį straipsnį reikalaujama, kad ataskaitose būtų vertinama, kaip nacionalinės teisės aktai, įskaitant nacionalinio centrinio banko statutą, atitinka SESV 130 ir 131 straipsnius ir Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą (toliau – ECBS ir ECB statutas). Ataskaitose taip pat turi būti nagrinėjama, ar atitinkama valstybė narė yra pasiekusi aukštą tvarios konvergencijos lygį pagal konvergencijos kriterijus (kainų stabilumo, viešųjų finansų, valiutos kurso stabilumo ir ilgalaikių palūkanų normų), taip pat atsižvelgiama į kitus veiksnius, nurodytus SESV 140 straipsnio 1 dalies paskutinėje pastraipoje. Keturi konvergencijos kriterijai išsamiau aptarti prie Sutarčių pridėtame protokole (Protokolas Nr. 13 dėl konvergencijos kriterijų). Finansų ir ekonomikos krizė ir euro zonos valstybių skolos krizė parodė ekonominės ir pinigų sąjungos (EPS) ekonomikos valdymo sistemos spragas ir atskleidė, kad reikia visapusiškiau išnaudoti turimas priemones. Siekiant užtikrinti tvarų EPS veikimą, imtasi visapusiškai stiprinti Sąjungos ekonomikos valdymą. Todėl konvergencijos vertinimas derinamas su platesnio pobūdžio Europos semestru, kurį įgyvendinant vadovaujamasi integruotu požiūriu į ekonominės politikos uždavinius, kylančius EPS užtikrinant fiskalinį tvarumą, konkurencingumą, finansų rinkos stabilumą ir ekonomikos augimą. Pagrindinės naujovės valdymo reformos srityje, kuriomis tobulinamas kiekvienos valstybės narės konvergencijos proceso ir jos tvarumo vertinimas, apima, inter alia, perviršinio deficito procedūros sugriežtinimą vykdant Stabilumo ir augimo pakto reformą 2011 m. ir naujas priemones makroekonominio disbalanso priežiūros srityje. Visų pirma šioje ataskaitoje atsižvelgiama į 2016 m. konvergencijos programų vertinimą ir išvadas, gautas taikant makroekonominio disbalanso procedūrą.



Konvergencijos kriterijai Norint išanalizuoti nacionalinės teisės aktų, įskaitant nacionalinio centrinio banko statutą, derėjimą su SESV 130 straipsniu ir 131 straipsnyje numatyta atitikties užtikrinimo prievole, reikia įvertinti ir tai, kaip laikomasi piniginio finansavimo draudimo (123 straipsnis) ir privilegijos naudotis finansų įstaigomis draudimo (124 straipsnis), taip pat kaip laikomasi ECBS tikslų (127 straipsnio 1 dalis) bei uždavinių (127 straipsnio 2 dalis) ir kitų nuostatų, susijusių su nacionalinio centrinio banko integravimu į ECBS. Kainų stabilumo kriterijus apibrėžtas SESV 140 straipsnio 1 dalies pirmoje įtraukoje: „didelis kainų stabilumas; ar jis pasiektas, sprendžiama pagal infliacijos lygį, artimą tam, kurį yra pasiekusios ne daugiau kaip trys valstybės narės, kuriose kainos yra stabiliausios“. Protokolo dėl konvergencijos kriterijų 1 straipsnyje papildomai numatyta, kad „kainų stabilumo kriterijus reiškia, kad valstybės narės kainų stabilumas yra tvarus ir vidutinis infliacijos lygis per vienerius metus iki tyrimo neviršija daugiau kaip 1,5 procentinio punkto daugiausia trijų valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios, infliacijos lygio. Infliacija matuojama taikant vartotojų kainų indeksą palyginamuoju pagrindu, atsižvelgiant į nacionalinių apibrėžimų skirtumus“. Tvarumo reikalavimas reiškia, kad priimtinas infliacijos lygis turi būti iš esmės pasiektas dėl gamybos sąnaudų ir kitų struktūriniu būdu kainų pokyčius lemiančių veiksnių, o ne dėl laikinų veiksnių poveikio. Todėl vertinant konvergenciją nagrinėjami veiksniai, turintys poveikio infliacijos perspektyvai, kartu atsižvelgiant į naujausias Komisijos tarnybų infliacijos prognozes. Šiuo atžvilgiu ataskaitoje taip pat vertinama, ar tikėtina, kad artimiausiais mėnesiais šalies infliacijos lygis atitiks pamatinę vertę. 2016 m. balandžio mėn. apskaičiuota pamatinė infliacijos lygio vertė buvo 0,7 %, o trys valstybės narės, kuriose kainos buvo stabiliausios – Bulgarija, Slovėnija ir Ispanija. Yra pagrindo prie šalių, kuriose kainos stabiliausios, nepriskirti tų šalių, kurių infliacijos lygis negali būti laikomas prasmingu lyginamuoju standartu kitoms valstybėms narėms. Tokios išsiskiriančios šalys anksčiau nurodytos 2004 m., 2010 m., 2013 m. ir 2014 m. konvergencijos ataskaitose. Dabartinėmis aplinkybėmis esama pagrindo Kiprą ir Rumuniją laikyti išsiskiriančiomis šalimis, nes jų infliacijos lygis labai skyrėsi nuo euro zonos vidurkio ir jį įtraukus nederamai pasikeistų pamatinė vertė, taigi ir kriterijaus teisingumas. Kipro atveju labai neigiama infliacija iš esmės rodė koregavimo poreikius ir ypatingą ekonomikos padėtį. Rumunijos atveju tai daugiausia lėmė labai sumažintas PVM tarifas. Tokiomis aplinkybėmis, apskaičiuojant pamatinę vertę atsižvelgiama į Bulgariją, Slovėniją ir Ispaniją – valstybes nares, kurių vidutinis infliacijos lygis yra antras pagal mažumą. Viešųjų finansų konvergencijos kriterijus apibrėžtas SESV 140 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje: „valstybės finansinės padėties tvarumas; ar jis pasiektas, sprendžiama pagal bendrojo šalies biudžeto be perviršinio deficito, kuris nustatomas pagal 126 straipsnio 6 dalį, padėtį“. Protokolo dėl konvergencijos kriterijų 2 straipsnyje taip pat nurodoma, kad šis kriterijus reiškia, jog „tyrimo metu valstybė narė nėra Tarybos sprendimo pagal minėtos sutarties 126 straipsnio 6 dalį dėl perviršinio deficito buvimo objektas“. Siekiant visapusiškai stiprinti EPS ekonomikos valdymą, 2011 m. buvo sugriežtinti antrinės teisės aktai, susiję su viešaisiais finansais, įskaitant naujus reglamentus, kuriais iš dalies keičiamas Stabilumo ir augimo paktas. Valiutos kurso kriterijus apibrėžtas SESV 140 straipsnio 1 dalies trečioje įtraukoje: „Europos pinigų sistemos valiutos kurso mechanizmo nustatytų normalių svyravimo ribų laikymasis bent dvejus metus išvengiant nuvertėjimo euro atžvilgiu“. Protokolo dėl konvergencijos kriterijų 3 straipsnyje numatoma: „Dalyvavimo Europos pinigų sistemos valiutos kurso mechanizme kriterijus reiškia, kad valstybė narė laikėsi norminių svyravimo ribų, numatytų Europos pinigų sistemos valiutos kurso mechanizme, be didelių nukrypimų bent paskutinius dvejus metus iki tyrimo. Pirmiausia, valstybė narė negali būti nuvertinusi savo valiutos dvišalio pagrindinio kurso euro atžvilgiu savo pačios iniciatyva per tą patį laikotarpį“. Atitinkamas dvejų metų laikotarpis, kuriuo šioje ataskaitoje vertinamas valiutos kurso stabilumas, yra laikotarpis nuo 2014 m. gegužės 19 d. iki 2016 m. gegužės 18 d. Vertindama valiutos kurso stabilumo kriterijų, Komisija atsižvelgia į papildomų rodiklių, kaip antai užsienio valiutos atsargų ir trumpalaikių palūkanų normų, pokyčius, taip pat į politikos priemonių, įskaitant užsienio valiutos intervencines operacijas, ir, kai tinka, tarptautinės finansinės pagalbos reikšmę išlaikant valiutos kurso stabilumą. Dabar nė viena iš šioje konvergencijos ataskaitoje vertintų valstybių narių nedalyvauja VKM II. Dėl prisijungimo prie VKM II sprendžiama gavus valstybės narės prašymą ir visų VKM II dalyvių bendru sutarimu. SESV 140 straipsnio 1 dalies ketvirtoje įtraukoje nustatytas reikalavimas – „valstybės narės, kuriai taikoma išimtis, pasiektas konvergencijos ir jos dalyvavimo valiutos kurso mechanizme patvarumas, kurį atspindi ilgalaikių palūkanų normos“. Protokolo dėl konvergencijos kriterijų 4 straipsnyje nustatyta, kad „palūkanų normų konvergencijos kriterijus reiškia, kad vienerių metų laikotarpiu iki tyrimo valstybės narės vidutinė nominali ilgalaikė palūkanų norma neviršijo daugiau kaip 2 procentiniais punktais daugiausia trijų valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios, palūkanų normos. Palūkanų normos matuojamos ilgalaikių vyriausybės obligacijų ar palyginamų vertybinių popierių pagrindu atsižvelgiant į nacionalinių apibrėžimų skirtumus“. 2016 m. balandžio mėn. apskaičiuota pamatinė palūkanų normos vertė buvo 4,0 %. SESV 140 straipsnio 1 dalyje taip pat reikalaujama įvertinti kitus ekonominei integracijai ir konvergencijai svarbius veiksnius. Tokie papildomi veiksniai apima rinkų integraciją, einamosios sąskaitos mokėjimų balanso pokyčius, taip pat vienetui tenkančių darbo sąnaudų ir kitų kainų rodiklių pokyčius. Šie veiksniai nagrinėjami vertinant kainų stabilumą. Papildomi veiksniai yra svarbūs sklandžios valstybės narės integracijos į euro zoną rodikliai ir padeda susidaryti visapusiškesnį konvergencijos tvarumo vaizdą. 2.BULGARIJA

Atsižvelgdama į teisinio suderinamumo, atitikties konvergencijos kriterijams įvertinimą ir į papildomus svarbius veiksnius, Komisija mano, kad Bulgarija neatitinka euro įvedimo sąlygų. Bulgarijos teisės aktai, visų pirma Bulgarijos Nacionalinio Banko įstatymas, nėra visiškai suderinti su SESV 131 straipsnyje nustatyta atitikties užtikrinimo prievole. Neatitikimai ir trūkumai yra susiję su centrinio banko nepriklausomumu, piniginio finansavimo draudimu ir centrinio banko integracija į ECBS euro įvedimo metu dėl SESV 127 straipsnio 2 dalyje ir ECBS ir ECB statuto 3 straipsnyje numatytų uždavinių. Bulgarija atitinka kainų stabilumo kriterijų. Per 12 mėnesių iki 2016 m. balandžio mėn. vidutinis infliacijos lygis Bulgarijoje buvo -1,0 %, t. y. gerokai mažesnis už 0,7 % pamatinę vertę. Prognozuojama, kad ir ateinančiais mėnesiais jis bus žymiai mažesnis už pamatinę vertę. Metinė SVKI infliacija Bulgarijoje buvo neigiama nuo 2013 m. vasaros ir šį sumažėjimą lėmė neįprastai stiprus infliaciją mažinančių veiksnių derinys. 2015 m. sausio mėn. infliacija pasiekė žemiausią tašką – -2,4 %, po to 2015 m. gegužės mėn. išaugo iki -0,3 %, o vėliau vėl sumažėjo. Grynoji infliacija buvo neigiama didžiąją pastarųjų dvejų metų dalį, įskaitant 2016 m. pradžią. Neigiama infliacija išsilaikė inter alia dėl silpnos vidaus paklausos ir mažėjančių importo kainų. 2016 m. balandžio mėn. metinė SVKI infliacija buvo -2,5 %. Tikimasi, kad infliacija palaipsniui didės, nes pamažu silpnėja pagrindinių produktų kainų sumažėjimo poveikis, tačiau manoma, kad beveik visus 2016 m. ji išliks neigiama. Remiantis Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognoze atitinkamai numatoma, kad 2016 m. vidutinė metinė infliacija bus -0,7 %, o 2017 m. – 0,9 %. Žemas kainų lygis Bulgarijoje (47 % euro zonos vidurkio 2014 m.) rodo, kad ilgalaikėje perspektyvoje tolesnės kainų konvergencijos potencialas yra didelis. Bulgarija atitinka viešųjų finansų kriterijų. Bulgarijai netaikomas Tarybos sprendimas dėl perviršinio deficito. Valdžios sektoriaus deficitas padidėjo nuo 0,8 % BVP 2013 m. iki 5,4 % 2014 m. daugiausia dėl finansų sektoriui skirtų paramos priemonių. 2015 m. deficito ir BVP santykis buvo 2,1 %, o Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognozėje numatoma, kad ekonomikai atsigaunant šis santykis 2016 m. sumažės iki 2,0 %, o 2017 m. – iki 1,6 %, darant prielaidą, kad politika nesikeis. 2015 m. bendrosios valstybės skolos santykis sumažėjo iki 26,7 % BVP ir prognozuojama, kad 2016 m. jis padidės iki 28,1 % BVP, o 2017 m. – iki 28,7 % BVP. Remiantis Komisijos atliktu 2016 m. konvergencijos programos vertinimu, tikimasi, kad Bulgarija iš esmės turėtų laikytis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Vis dėlto ir 2016 m., ir 2017 m. siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi nuostatų, reikės papildomų priemonių. Neseniai Bulgarijos fiskalinę sistemą sustiprino vienas po kito atlikti teisėkūros veiksmai ir dabar daugiau dėmesio bus skiriama įgyvendinimui. Bulgarija neatitinka valiutos kurso kriterijaus. Bulgarijos levas neįtrauktas į VKM II. Bulgarijos nacionalinis bankas siekia pirminio tikslo – užtikrinti kainų stabilumą – taikydamas valiutos kurso sąsają pagal valiutų valdybos modelį (VVM). Savo VVM Bulgarija nustatė 1997 m., susiedama Bulgarijos levą su Vokietijos marke, o vėliau – su euru. Atsižvelgiant į papildomus rodiklius, kaip antai užsienio valiutos atsargų pokyčius ir trumpalaikes palūkanų normas, matyti, kad investuotojai toliau palankiai vertina rizikos veiksnius Bulgarijoje. Didelės oficialiosios atsargos ir toliau užtikrina VVM atsparumą. Per dvejų metų vertinimo laikotarpį Bulgarijos levas, taikant VVM, euro atžvilgiu išliko visiškai stabilus. Bulgarija atitinka ilgalaikių palūkanų normų konvergencijos kriterijų. Vidutinė ilgalaikė palūkanų norma Bulgarijoje per metus iki 2016 m. balandžio mėn. buvo 2,5 %, t. y. mažesnė už 4,0 % pamatinę vertę. Ilgalaikės palūkanų normos Bulgarijoje sumažėjo nuo maždaug 3,5 % 2014 m. pradžioje iki maždaug 2,5 % 2015 m. pradžioje. Pajamingumo skirtumas, palyginti su euro zonos ilgalaikėmis palyginamosiomis obligacijomis, 2014 m. antrąjį pusmetį smarkiai padidėjo iš dalies dėl Bulgarijos bankų problemų, tačiau 2015 m. šis skirtumas sumažėjo. 2016 m. pradžioje skirtumas nuo palyginamųjų Vokietijos vyriausybės obligacijų pajamingumo vėl padidėjo – iki maždaug 230 bazinių punktų. Be to, išnagrinėti papildomi veiksniai, įskaitant mokėjimų balanso pokyčius ir rinkų integraciją. 2015 m. užfiksuotas didelis Bulgarijos išorės balanso perteklius. 2013–2015 m. pagerėjusi prekybos ir kapitalo sąskaitų balansų padėtis visiškai kompensavo pablogėjusią antrinių pajamų sąskaitos padėtį. Dėl tvirtų prekybos ir investicijų ryšių Bulgarijos ekonomika yra gerai integruota į euro zonos ekonomiką. Pagal pasirinktus su verslo aplinka susijusius rodiklius Bulgarijos rezultatai yra prastesni nei daugumos euro zonos valstybių narių. Bulgarijos finansų sektorius gerai integruotas į ES finansų sektorių, ypač dėl to, kad užsienio investuotojams nuosavybės teise priklauso daug bankų sistemos subjektų. Taikant makroekonominio disbalanso procedūrą 2016 m. buvo atlikta nuodugni Bulgarijos apžvalga, kurioje nustatyta, kad Bulgarijoje išlieka perviršinis makroekonominis disbalansas. Ekonomikai būdinga tai, kad finansų sektorius tebėra pažeidžiamas, įmonės yra labai įsiskolinusios, o darbo rinkos koregavimas ribotas. 3.ČEKIJA Atsižvelgdama į teisinio suderinamumo, atitikties konvergencijos kriterijams įvertinimą ir į papildomus svarbius veiksnius, Komisija mano, kad Čekija neatitinka euro įvedimo sąlygų. Čekijos teisės aktai, visų pirma Čekijos nacionalinės tarybos įstatymas Nr. 6/1993 dėl Čekijos nacionalinio banko (Česká národní banka) (toliau – ČNB įstatymas), nėra visiškai suderinti su SESV 131 straipsnyje nustatyta atitikties užtikrinimo prievole. Neatitikimai susiję su centrinio banko nepriklausomumu ir centrinio banko integracija į ECBS euro įvedimo metu dėl ČNB uždavinių ir SESV 127 straipsnio 2 dalyje ir ECBS ir ECB statuto 3 straipsnyje numatytų ECBS uždavinių. ČNB įstatyme taip pat esama trūkumų, susijusių su piniginio finansavimo draudimu ir ECBS uždaviniais. Čekija atitinka kainų stabilumo kriterijų. Per 12 mėnesių iki 2016 m. balandžio mėn. vidutinis infliacijos lygis Čekijoje buvo 0,4 %, t. y. mažesnis už 0,7 % pamatinę vertę. Prognozuojama, kad ir ateinančiais mėnesiais jis bus mažesnis už pamatinę vertę. 2014 m. gerokai sulėtėjo kainų augimas, o metinė SVKI infliacija vidutiniškai sumažėjo iki 0,4 %. Tai daugiausia lėmė didelis neigiamas energijos kainų poveikis, atspindintis labai sumažėjusių naftos kainų poveikį vidaus rinkos degalų kainoms, o maisto ir paslaugų kainų poveikis infliacijai taip pat sumažėjo. Pirmąjį 2015 m. pusmetį infliacija šiek tiek išaugo, tačiau antrąjį metų pusmetį vėl sumažėjo pradėjus mažėti maisto ir energijos kainoms. Todėl 2015 m. vidutinė metinė SVKI infliacija buvo 0,3 %. 2016 m. pradžioje ji šiek tiek padidėjo ir 2016 m. balandžio mėn. buvo 0,5 %. Prognozuojama, kad 2016 m. infliacija išliks nedidelė, nes 2015 m. antrąjį pusmetį mažėjusios naftos ir maisto kainos toliau darys metinę infliaciją mažinantį poveikį. Kartu tikimasi, kad visu prognozės laikotarpiu sustiprės spaudimas vidaus kainoms, ypač paslaugų kainoms. Todėl Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognozėje numatoma, kad 2016 m. metinė SVKI infliacija vidutiniškai bus 0,5 %, o 2017 m. – 1,4 %. Kainų lygis Čekijoje (maždaug 63 % euro zonos vidurkio 2014 m.) rodo kainų konvergencijos potencialą ilgalaikėje perspektyvoje. Čekija atitinka viešųjų finansų kriterijų. Čekijai netaikomas Tarybos sprendimas dėl perviršinio deficito. Valdžios sektoriaus deficitas gerokai sumažėjo – nuo 1,9 % BVP 2014 m. iki 0,4 % BVP 2015 m. Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognozėje numatoma, kad 2016 m. valdžios sektoriaus deficitas bus 0,7 % BVP, o 2017 m. – 0,6 %, darant prielaidą, kad politika nesikeis. Bendrosios valstybės skolos santykis sumažėjo nuo 45,1 % BVP (didžiausio lygio) 2013 m. iki 41,1 % BVP 2015 m. Prognozuojama, kad 2017 m. jis sumažės iki 40,9 % BVP. Remiantis Komisijos atliktu 2016 m. konvergencijos programos vertinimu, tikimasi, kad Čekija laikysis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Čekijos fiskalinė sistema yra viena silpniausių visoje ES. Reformų rinkinio, kuriuo siekiama sistemą sustiprinti, priėmimas buvo ne kartą atidėtas, todėl Direktyva dėl nacionalinių biudžeto sistemų nebuvo iki galo perkelta į Čekijos teisės sistemą, nors tai turėjo būti atlikta iki 2013 m. pabaigos.

Čekija neatitinka valiutos kurso kriterijaus. Čekijos krona neįtraukta į VKM II. Čekija taiko svyruojančio valiutos kurso režimą ir sudaro sąlygas centriniam bankui įsikišti į užsienio valiutų rinką. 2013 m. lapkričio 7 d. ČNB paskelbė įsikišiąs į užsienio valiutų rinką, kad susilpnintų kroną ir jos keitimo kursas euro atžvilgiu būtų daugiau nei 27 CZK/EUR. Todėl krona greitai susilpnėjo nuo mažiau nei 26 CZK/EUR iki daugiau nei 27 CZK/EUR. Visus 2014 m. ir pirmąjį 2015 m. pusmetį kronos pardavimo kaina vidutiniškai buvo 27,5 CZK/EUR ir svyravo nedaug. 2015 m. viduryje krona sustiprėjo iki beveik 27 CZK/EUR ir antrąjį 2015 m. pusmetį ir 2016 m. pradžioje išliko ties ČNB nustatyta žemutine riba. Per dvejus metus iki šio vertinimo kronos vertė euro atžvilgiu padidėjo 1,6 %. Čekija atitinka ilgalaikių palūkanų normų konvergencijos kriterijų. Vidutinė ilgalaikė palūkanų norma Čekijoje vienus metus iki 2016 m. balandžio mėn. buvo 0,6 %, t. y. daug mažesnė už 4 % pamatinę vertę. Nuo 2014 m. pradžios iki 2015 m. balandžio mėn. ilgalaikės palūkanų normos Čekijoje sumažėjo nuo daugiau kaip 2,4 % iki mažiau nei 0,3 %. 2015 m. birželio mėn. ilgalaikės palūkanų normos pašoko iki daugiau nei 1 %, tačiau antrąjį 2015 m. pusmetį jos vėl palaipsniui mažėjo. 2016 m. pradžioje skirtumas nuo palyginamųjų Vokietijos vyriausybės obligacijų pajamingumo svyravo ties maždaug 25 baziniais punktais. Be to, išnagrinėti papildomi veiksniai, įskaitant mokėjimų balanso pokyčius ir rinkų integraciją. Pastaruosius dvejus metus Čekijoje ir toliau registruojamas išorės balanso perteklius, kuris padidėjo nuo mažiau nei 1 % BVP 2014 m. iki daugiau nei 3 % BVP 2015 m. Dėl tvirtų prekybos ir investicijų ryšių Čekijos ekonomika yra gerai integruota į euro zonos ekonomiką. Pagal pasirinktus su verslo aplinka susijusius rodiklius tarptautiniuose reitinguose pastaraisiais metais Čekijos rezultatai pagerėjo ir beveik pasiekė euro zonos vidurkį. Čekijos finansų sektorius gerai integruotas į ES finansų sektorių, ypač dėl to, kad užsienio investuotojams nuosavybės teise priklauso daug finansų tarpininkų.

4.KROATIJA Atsižvelgdama į teisinio suderinamumo, atitikties konvergencijos kriterijams įvertinimą ir į papildomus svarbius veiksnius, Komisija mano, kad Kroatija neatitinka euro įvedimo sąlygų. Kroatijos teisės aktai yra visiškai suderinti su SESV 131 straipsnyje nustatyta atitikties užtikrinimo prievole. Kroatija atitinka kainų stabilumo kriterijų. Per 12 mėnesių iki 2016 m. balandžio mėn. vidutinis infliacijos lygis Kroatijoje buvo -0,4 %, t. y. mažesnis už 0,7 % pamatinę vertę. Numatoma, kad ateinančiais mėnesiais jis nukris gerokai žemiau pamatinės vertės. 2014 m. metinė SVKI infliacija Kroatijoje vidutiniškai siekė 0,2 %, nes sumažėjusios pramonės prekių, neįskaitant energijos, ir neperdirbtų maisto produktų kainos slopino bendrosios infliacijos augimą. 2014 m. gruodžio mėn. infliacijos lygis tapo neigiamas ir toks išliko didesnę 2015 m. dalį dėl sparčiai krentančių energijos kainų. Todėl 2015 m. vidutinė SVKI infliacija buvo -0,3 %. 2016 m. pradžioje ji dar labiau sumažėjo ir 2016 m. balandžio mėn. buvo -0,9 %. Pagal Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognozę numatoma, kad metinė SVKI infliacija visus 2016 m. išliks neigiama dėl krentančių energijos kainų. Tikimasi, kad infliacija taps teigiama 2017 m., nes neigiamas žemesnių energijos kainų poveikis susilpnės, o nuolatinis ekonomikos augimas turėtų prisidėti prie vartotojų kainų augimo. Todėl prognozuojama, kad 2016 m. vidutinė metinė SVKI infliacija bus -0,6 %, o 2017 m. – 0,7 %. Kainų lygis Kroatijoje (maždaug 65 % euro zonos vidurkio 2014 m.) rodo tolesnės kainų konvergencijos potencialą ilgalaikėje perspektyvoje. Kroatija neatitinka viešųjų finansų kriterijaus. Šiuo metu Kroatijai taikomas Tarybos sprendimas dėl perviršinio deficito (2014 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimas), kurį ištaisyti Taryba rekomendavo iki 2016 m. 2014 m. valdžios sektoriaus deficitas padidėjo iki 5,5 % BVP, o 2015 m. sumažėjo iki 3,2 % BVP. Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognozėje numatoma, kad 2016 m. deficitas mažės iki 2,7 % BVP, o 2017 m. – iki 2,3 % BVP. Prognozuojama, kad valdžios sektoriaus skolos ir BVP santykis aukščiausią lygį (87,6 % BVP) pasieks 2016 m., o 2017 m. šiek tiek sumažės. Remiantis Komisijos atliktu 2016 m. konvergencijos programos vertinimu, esama rizikos, jog Kroatija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Todėl siekiant užtikrinti nuostatų laikymąsi 2017 m. reikės papildomų priemonių. Nepaisant neseniai įvykusių teigiamų pokyčių Kroatijos fiskalinė sistema, visų pirma jos sandara ir vykdymas, tebėra palyginti silpna daugiausia dėl biudžeto plano peržiūrų masto ir dažnumo, į biudžetą neįtrauktų sandorių masto ir nepakankamų apsaugos priemonių, susijusių su nacionalinės stebėsenos įstaigos nepriklausomumu. Kroatija neatitinka valiutos kurso kriterijaus. Kroatijos kuna neįtraukta į VKM II. HNB taiko griežtai valdomą svyruojančio valiutos kurso režimą, valiutos kursą naudodamas kaip pagrindinį nominalų ramstį, kad pasiektų savo pirminį tikslą – užtikrinti kainų stabilumą. 2014 m. HNB turimos tarptautinės atsargos sudarė daugiau kaip 12 mlrd. EUR. Pirmąjį 2015 m. ketvirtį jos viršijo 14 mlrd. EUR, tačiau po to vėl sumažėjo ir 2015 m. pabaigoje siekė maždaug 13,7 mlrd. EUR (31 % BVP). Per pastaruosius dvejus metus kunos kursas euro atžvilgiu išliko iš esmės stabilus ir svyravo apie 7,6 HRK/EUR. Jis ir toliau atitiko metų modelį, pagal kurį turizmo sektoriaus dėka kunos vertė laikinai padidėja pavasarį dėl užsienio valiutos įplaukų. Kroatija atitinka ilgalaikių palūkanų normų konvergencijos kriterijų. Vidutinė ilgalaikė palūkanų norma Kroatijoje per metus iki 2016 m. balandžio mėn. buvo 3,7 %, t. y. mažesnė už 4 % pamatinę vertę. Ilgalaikės palūkanų normos Kroatijoje sumažėjo nuo daugiau kaip 5 % 2014 m. pradžioje iki maždaug 3 % antrąjį 2015 m. ketvirtį, o tada antrąjį 2015 m. pusmetį vėl padidėjo iki maždaug 3,9 %. 2016 m. pradžioje skirtumas nuo palyginamųjų Vokietijos vyriausybės obligacijų pajamingumo buvo apie 350 bazinių punktų. Be to, išnagrinėti papildomi veiksniai, įskaitant mokėjimų balanso pokyčius ir rinkų integraciją. Kroatijos išorės perteklius (t. y. kartu skaičiuojant einamąją ir kapitalo sąskaitas) gerokai išaugo – nuo 1 % BVP 2014 m. iki maždaug 5,6 % BVP 2015 m., iš dalies dėl nuostolių, kuriuos dėl teisės aktų numatyto paskolų Šveicarijos frankais konvertavimo patyrė užsienio kapitalo bankai. Dėl tvirtų prekybos ir investicijų ryšių Kroatijos ekonomika yra gerai integruota į euro zonos ekonomiką. Pagal pasirinktus su verslo aplinka susijusius rodiklius Kroatijos rezultatai yra prastesni nei daugumos euro zonos valstybių narių. Finansų sektorius yra gerai integruotas į ES finansų sistemą tuo, kad šalies bankai nuosavybės teise priklauso užsienio investuotojams. Taikant makroekonominio disbalanso procedūrą 2016 m. buvo atlikta nuodugni Kroatijos apžvalga, kurioje nustatyta, kad Kroatijoje išlieka perviršinis makroekonominis disbalansas. Pažeidžiamumas buvo susijęs su didele valstybės, įmonių ir išorės skola esant dideliam nedarbo lygiui. 5.VENGRIJA Atsižvelgdama į teisinio suderinamumo, atitikties konvergencijos kriterijams įvertinimą ir į papildomus svarbius veiksnius, Komisija mano, kad Vengrija neatitinka euro įvedimo sąlygų. Vengrijos teisės aktai, visų pirma Magyar Nemzeti Bank (MNB) įstatymas, nėra visiškai suderinti su SESV 131 straipsnyje nustatyta atitikties užtikrinimo prievole. Neatitikimai visų pirma susiję su MNB nepriklausomumu, piniginio finansavimo draudimu ir centrinio banko integracija į ECBS euro įvedimo metu dėl SESV 127 straipsnio 2 dalyje ir ECBS ir ECB statuto 3 straipsnyje numatytų ECBS uždavinių. Be to, MNB įstatyme esama kitų trūkumų, susijusių su MNB integracija į ECBS. Vengrija atitinka kainų stabilumo kriterijų. Per 12 mėnesių iki 2016 m. balandžio mėn. vidutinis infliacijos lygis Vengrijoje buvo 0,4 %, t. y. mažesnis už 0,7 % pamatinę vertę. Prognozuojama, kad ir ateinančiais mėnesiais jis bus mažesnis už pamatinę vertę. Per pastaruosius dvejus metus metinė SVKI infliacija Vengrijoje iš esmės atitiko pasaulines tendencijas ir jai didžiausios įtakos turėjo nukritusios naftos kainos. 2014 m. infliacija svyravo apie nulį, o 2015 m. pradžioje pasiekė žemiausią tašką – -1,4 %, nes vidaus paklausa nekėlė jokio infliacinio spaudimo esant istoriškai mažiems infliacijos lūkesčiams. 2015 m. pabaigoje SVKI infliacija padidėjo iki 1 %, iš dalies dėl neperdirbtų maisto produktų kainų. 2016 m. pradžioje ji vėl sumažėjo, daugiausia dėl tam tikriems mėsos produktams sumažinto PVM tarifo ir dar labiau nukritusios naftos kainos. 2016 m. balandžio mėn. metinė SVKI infliacija buvo 0,3 %.

Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognozėje numatoma, kad 2016 m. infliacija padidės iki 0,4 %, o 2017 m. – iki 2,3 %, daugiausia dėl ne tokių palankių pagrindinių produktų kainų pokyčių ir stiprėjančios vidaus paklausos. Palyginti žemas kainų lygis Vengrijoje (maždaug 57 % euro zonos vidurkio 2014 m.) rodo tolesnės kainų konvergencijos potencialą ilgalaikėje perspektyvoje. Vengrija atitinka viešųjų finansų kriterijų. Vengrijai netaikomas Tarybos sprendimas dėl perviršinio biudžeto. Valdžios sektoriaus deficitas sumažėjo nuo 2,6 % BVP 2013 m. iki 2,3 % 2014 m. daugiausia dėl padidėjusių įplaukų. 2015 m. deficito ir BVP santykis toliau mažėjo iki 2,0 % ir Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognozėje numatoma, kad jis toks išliks ir 2016 m., ir 2017 m., darant prielaidą, kad politika nesikeis. 2015 m. bendrosios valstybės skolos santykis sumažėjo iki 75,3 % BVP ir prognozuojama, kad 2016 m. jis toliau mažės iki 74,3 % BVP, o 2017 m. – iki 73 % BVP. Remiantis Komisijos atliktu 2016 m. konvergencijos programos vertinimu, yra didelė rizika, jog Vengrija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų, nes yra didelė rizika, kad bus daug nukrypta nuo reikalaujamo koregavimo plano 2016 m., ir, jeigu politika nesikeis, 2016–2017 m. vertinant kartu. Todėl siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi nuostatų, abejais metais reikės papildomų priemonių. Beveik užbaigta 2011 m. pradėta Vengrijos fiskalinės sistemos plataus masto pertvarka, tačiau jos efektyvumą dar reikės įvertinti. Vengrija neatitinka valiutos kurso kriterijaus. Vengrijos forintas neįtrauktas į VKM II. Vengrija taiko svyruojančio valiutos kurso režimą ir sudaro sąlygas centriniam bankui įsikišti į užsienio valiutų rinką. 2014 m. vasarą forinto vertė nukrito iki maždaug 314 HUF/EUR, tačiau rudenį šie nuostoliai buvo kompensuoti Vengrijai sustabdžius normos mažinimo ciklą, o MNB užtikrinus užsienio valiutos likvidumą tais atvejais, kai atliekamas su būsto paskolomis susijęs valiutos konvertavimas. Forintas vėl susilpnėjo 2015 m. sausio mėn. (iki 316,5 HUF/EUR) SNB priėmus sprendimą leisti Šveicarijos franko vertei išaugti. Balandžio mėn. jis sustiprėjo iki maždaug 299 HUF/EUR, kai euro zonoje buvo toliau švelninama pinigų politika, iki tol, kol MNB į tai sureagavo ir 2015 m. birželio mėn. sumažino pinigų politikos normą. Nuo tada forintas buvo iš esmės stabilus euro atžvilgiu, juo dažniausiai prekiauta 310–315 HUF/EUR kursu. Per dvejus metus iki šio įvertinimo forinto vertė euro atžvilgiu sumažėjo maždaug 1 %. Vengrija atitinka ilgalaikių palūkanų normų konvergencijos kriterijų. Vidutinė ilgalaikė palūkanų norma vienus metus iki 2016 m. balandžio mėn. buvo 3,4 %, t. y. mažesnė už 4,0 % pamatinę vertę. Ilgalaikės palūkanų normos mėnesio vidurkis sumažėjo nuo maždaug 6 % 2014 m. pradžioje iki beveik 3 % 2015 m. pradžioje dėl augančio pasitikėjimo rinka atsižvelgiant į visuotinį pelningumo siekį. 2015 m. viduryje ilgalaikė palūkanų norma laikinai išaugo iki beveik 3,9 % dėl kylančio pelningumo JAV ir euro zonoje, o nuo 2015 m. rudens svyravo apie 3,3 %. 2016 m. balandžio mėn. ilgalaikės palūkanų normos skirtumas nuo palyginamųjų Vokietijos vyriausybės obligacijų pajamingumo buvo maždaug 290 bazinių punktų. Be to, išnagrinėti papildomi veiksniai, įskaitant mokėjimų balanso pokyčius ir rinkų integraciją. Per pastaruosius dvejus metus užfiksuotas didelis išorės balanso perteklius, kuris didėjo nuo maždaug 6 % BVP 2014 m. iki beveik 9 % BVP 2015 m. daugiausia dėl gerai įsisavinamų ES lėšų. 2008 m. rudenį ES ir TVF Vengrijai suteikta mokėjimų balanso pagalba buvo visiškai grąžinta iki 2016 m. balandžio mėn. Dėl tvirtų prekybos ir investicijų ryšių Vengrijos ekonomika yra gerai integruota į euro zonos ekonomiką. Pagal pasirinktus su verslo aplinka susijusius rodiklius Vengrijos rezultatai yra prastesni nei daugumos euro zonos valstybių narių. Vengrijos ekonomika yra gerai integruota į euro zoną prekybos ir investicijų ryšiais. 6.LENKIJA Atsižvelgdama į teisinio suderinamumo, atitikties konvergencijos kriterijams įvertinimą ir į papildomus svarbius veiksnius, Komisija mano, kad Lenkija neatitinka euro įvedimo sąlygų. Lenkijos teisės aktai, visų pirma Narodowy Bank Polski (NBP) įstatymas ir Lenkijos Respublikos Konstitucija, nėra visiškai suderinti su SESV 131 straipsnyje nustatyta atitikties užtikrinimo prievole. Neatitikimai susiję su centrinio banko nepriklausomumu, piniginio finansavimo draudimu ir centrinio banko integracija į ECBS euro įvedimo metu. Be to, NBP įstatyme taip pat esama trūkumų, susijusių su centrinio banko nepriklausomumu ir NBP integracija į ECBS euro įvedimo metu. Lenkija atitinka kainų stabilumo kriterijų. Per 12 mėnesių iki 2016 m. balandžio mėn. vidutinis infliacijos lygis Lenkijoje buvo -0,5 %, t. y. mažesnis už 0,7 % pamatinę vertę. Numatoma, kad ir ateinančiais mėnesiais jis bus mažesnis už pamatinę vertę. 2014 m. rugpjūčio mėn. metinė SVKI infliacija tapo neigiama, 2015 m. vasario mėn. nukrito iki mažiausios ribos – -1,3 %, o 2016 m. pradžioje palaipsniui ėmė didėti. Šiuos pokyčius daugiausia lėmė visame pasaulyje nukritusios naftos ir maisto produktų kainos. 2016 m. balandžio mėn. metinė SVKI infliacija buvo -0,5 %. Pagal Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognozę numatoma, kad infliacija augs tik laipsniškai iki 0,0 % 2016 m. ir iki 1,6 % 2017 m. Visame pasaulyje esant mažai infliacijai ir sumažėjus pagrindinių produktų kainoms, teigiamas numatomo darbo užmokesčio augimo poveikis turėtų sumažėti. Palyginti nedidelis kainų lygis Lenkijoje (beveik 55 % euro zonos vidurkio 2014 m.) rodo tolesnės kainų konvergencijos potencialą ilgalaikėje perspektyvoje. Lenkija atitinka viešųjų finansų kriterijų. Lenkijai netaikomas Tarybos sprendimas dėl perviršinio biudžeto. Valdžios sektoriaus deficitas sumažėjo nuo 4,0 % BVP 2013 m. iki 3,3 % 2014 m. dėl taikytų fiskalinio konsolidavimo priemonių. 2015 m. deficito ir BVP santykis pagerėjo iki 2,6 % ir Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognozėje numatoma, kad 2016 m. jis išliks 2,6 % BVP, o 2017 m. padidės iki 3,1 %, darant prielaidą, kad politika nesikeis. Prognozuojama, kad valdžios sektoriaus skolos ir BVP santykis padidės nuo 51,3 % 2015 m. iki 52,7 % 2017 m. Remiantis Komisijos atliktu 2016 m. konvergencijos programos vertinimu, esama rizikos, jog Lenkija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų, nes esama rizikos, kad bus daug nukrypta nuo rekomenduoto koregavimo plano ir 2016 m., ir, jeigu politika nesikeis, 2017 m. Todėl, siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi nuostatų 2016 ir 2017 m., reikės papildomų priemonių. Lenkija tebėra vienintelė ES šalis, neturinti nepriklausomos fiskalinės tarybos ir neplanuojanti jos įsteigti. Lenkija neatitinka valiutos kurso kriterijaus. Lenkijos zlotas neįtrauktas į VKM II. Lenkija taiko svyruojančio valiutos kurso režimą ir sudaro sąlygas centriniam bankui įsikišti į užsienio valiutų rinką. Po to, kai iki 2014 m. pabaigos zlotas iš esmės stabilizavosi ties 4,1–4,3 PLN/EUR, iki 2015 m. balandžio mėn. zloto vertė smarkiai augo (iki 4,0 PLN/EUR); šį augimą lėmė spartėjantis ekonomikos augimas, ECB politikos švelninimas ir pinigų politikos švelninimo ciklo pabaiga Lenkijoje. Dėl šalyje vyravusio politinio netikrumo tendencija pasikeitė. 2016 m. pradžioje valiutos kurso svyravimą lėmė tokie veiksniai, kaip skolinimo reitingų kritimas, pasaulinės grėsmės ir rizikos priedų sumažinimas. Lenkija nuo 2009 m. taiko su TVF sudarytą susitarimą dėl lanksčiosios kredito linijos. Palyginti su 2014 m. balandžio mėn., zloto kursas euro atžvilgiu 2016 m. balandžio mėn. buvo maždaug 2,9 % silpnesnis. Lenkija atitinka ilgalaikių palūkanų normų konvergencijos kriterijų. Vidutinė ilgalaikė palūkanų norma vienus metus iki 2016 m. balandžio mėn. buvo 2,9 %, t. y. mažesnė už 4,0 % pamatinę vertę. Ji sumažėjo nuo daugiau nei 4 % 2014 m. pradžioje iki maždaug 3 % 2015 m. pradžioje. Dėl išaugusio pasitikėjimo rinka 2015 m. ji sumažėjo iki 2,7 %, o 2016 m. pradžioje nežymiai padidėjo. Todėl 2016 m. pradžioje ilgalaikės palūkanų normos skirtumas nuo palyginamųjų Vokietijos vyriausybės obligacijų pajamingumo buvo maždaug 280 bazinių punktų. Be to, išnagrinėti papildomi veiksniai, įskaitant mokėjimų balanso pokyčius ir rinkų integraciją. Lenkijos išorės balansas pastaraisiais metais labai pagerėjo ir nuo 2013 m. egzistavo perteklius, kurį lėmė pagerėjęs prekybos balansas. Dėl tvirtų prekybos ir investicijų ryšių Lenkijos ekonomika yra gerai integruota į euro zonos ekonomiką. Pagal pasirinktus su verslo aplinka susijusius rodiklius Lenkijos rezultatai yra prastesni nei daugumos euro zonos valstybių narių. Lenkijos finansų sektorius yra gerai integruotas į ES finansų sektorių – tai rodo didelė užsienio kapitalo bankams tenkanti dalis. 7.RUMUNIJA

Atsižvelgdama į teisinio suderinamumo, atitikties konvergencijos kriterijams įvertinimą ir į papildomus svarbius veiksnius, Komisija mano, kad Rumunija neatitinka euro įvedimo sąlygų. Rumunijos teisės aktai, visų pirma Įstatymas Nr. 312 dėl Rumunijos Nacionalinio Banko įstatų (toliau – RNB įstatymas), nėra visiškai suderinti su SESV 131 straipsnyje nustatyta atitikties užtikrinimo prievole. Neatitikimai susiję su centrinio banko nepriklausomumu, piniginio finansavimo draudimu ir centrinio banko integracija į ECBS euro įvedimo metu. Be to, RNB įstatyme yra trūkumų, susijusių su centrinio banko nepriklausomumu ir centrinio banko integracija į ECBS euro įvedimo metu dėl RNB uždavinių ir SESV 127 straipsnio 2 dalyje ir ECBS ir ECB statuto 3 straipsnyje numatytų ECBS uždavinių. Rumunija atitinka kainų stabilumo kriterijų. Per 12 mėnesių iki 2016 m. balandžio mėn. vidutinis infliacijos lygis Rumunijoje buvo -1,3 %, t. y. gerokai mažesnis už 0,7 % pamatinę vertę. Prognozuojama, kad ir ateinančiais mėnesiais jis bus žymiai mažesnis už pamatinę vertę. Per pastaruosius dvejus metus metinė SVKI infliacija mažėjo, o tai daugiausia lėmė vienas po kito įvykę PVM tarifo mažinimai ir žemos pasaulinės naftos kainos, nors pagrindinių kainų spaudimas stiprėjo dėl didelės vidaus paklausos, kurią palaikė fiskalinės paskatos ir smarkiai išaugęs darbo užmokestis. Didžiąją 2014 m. dalį infliacija svyravo nuo 1 iki 2 %, o 2015 m. birželio mėn. tapo neigiama (-0,9 %) po to, kai tam tikrų maisto produktų PVM tarifas buvo sumažintas nuo 24 % iki 9 %. Nuo tada metinė SVKI infliacija buvo neigiama. Dėl standartinio PVM tarifo sumažinimo 4 procentiniais punktais nuo 2016 m. sausio mėn. SVKI infliacija vėl sumažėjo ir 2016 m. balandžio mėn. buvo -2,6 %. Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognozėje numatoma, kad 2016 m. vidutinė metinė SVKI infliacija bus -0,6 %, o 2017 m. padidės iki 2,5 %, kai susilpnės laikinas PVM tarifo maisto produktams sumažinimo poveikis, nes gamybos apimties atotrūkis mažėja, o vidaus spaudimas – didėja. Didesnės infliacijos rizika daugiausia susijusi su didesniu negu tikėtasi spaudimu vidaus kainoms ir su spartėjančiu darbo užmokesčio augimu. Palyginti žemas kainų lygis Rumunijoje (maždaug 52 % euro zonos vidurkio 2014 m.) rodo, kad ilgalaikėje perspektyvoje tolesnės kainų konvergencijos potencialas yra didelis. Rumunija atitinka viešųjų finansų kriterijų. Rumunijai netaikomas Tarybos sprendimas dėl perviršinio deficito. Valdžios sektoriaus deficitas sumažėjo nuo 2,1 % BVP 2013 m. iki 0,9 % 2014 m. daugiausia dėl išlaidų ribojimo ir geresnio mokesčių surinkimo. 2015 m. deficito ir BVP santykis buvo 0,7 % ir Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognozėje numatoma, kad šis santykis 2016 m. pablogės iki 2,8 % BVP, o 2017 m. – iki 3,4 %, darant prielaidą, kad politika nesikeis. Numatoma, kad valdžios sektoriaus skolos santykis didės nuo 38,4 % BVP 2015 m. iki 40,1 % BVP 2017 m. Remiantis Komisijos atliktu 2016 m. konvergencijos programos vertinimu, esama rizikos, jog Rumunija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų, nes esama rizikos, kad bus didelių nukrypimų ir 2016 m., ir, jeigu politika nesikeis, 2017 m. Todėl, siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi nuostatų 2016 ir 2017 m., reikės papildomų priemonių. Rumunija priėmė išsamų su fiskaline sistema susijusių nuostatų rinkinį, tačiau jų poveikį silpnina neefektyvus įgyvendinimas. Rumunija neatitinka valiutos kurso kriterijaus. Rumunijos lėja neįtraukta į VKM II. Rumunija taiko svyruojančio valiutos kurso režimą ir sudaro sąlygas centriniam bankui įsikišti į užsienio valiutų rinką. Lėjos kursas euro atžvilgiu nuo 2014 m. pavasario iki 2016 m. pradžios svyravo palyginti nežymiai, o tai lėmė iki 2015 m. pabaigos vykdyta ES ir TVF finansinės pagalbos programa. Per vertinimo laikotarpį lėja daugiausia prekiauta 4,4–4,5 RON/EUR kursu. Kursas šiek tiek susilpnėjo 2014 m. pabaigoje dėl pasaulyje padidėjusio nenoro rizikuoti, o 2015 m. pradžioje kiek sutvirtėjo dėl papildomo pinigų politikos švelninimo euro zonoje. Jis vėl susilpnėjo 2015 m. pabaigoje dėl šalyje vyravusio politinio netikrumo, tačiau atsigavo 2016 m. pradžioje. Palyginti su 2014 m. balandžio mėn., lėjos kursas euro atžvilgiu 2016 m. balandžio mėn. buvo iš esmės nepasikeitęs. Rumunija atitinka ilgalaikių palūkanų normų konvergencijos kriterijų. Vidutinė ilgalaikė palūkanų norma Rumunijoje per metus iki 2016 m. balandžio mėn. buvo 3,6 %, t. y. buvo mažesnė už 4,0 % pamatinę vertę. Ilgalaikės palūkanų normos palaipsniui sumažėjo nuo daugiau nei 5 % 2014 m. pavasarį iki mažiau nei 4 % 2014 m. pabaigoje, o 2015 m. vasario mėn. jos buvo laikinai nukritusios iki mažiau nei 3 %. Jos vėl pakilo 2015 m. viduryje – pasiekė 4 %, o vėliau svyravo apie 3,5 %. Todėl 2016 m. balandžio mėn. ilgalaikės palūkanų normos skirtumas nuo palyginamųjų Vokietijos vyriausybės obligacijų pajamingumo sumažėjo nuo daugiau kaip 500 bazinių punktų 2012 m. pabaigoje iki maždaug 330 bazinių punktų. Be to, išnagrinėti papildomi veiksniai, įskaitant mokėjimų balanso pokyčius, taip pat rinkų integraciją. Rumunijoje nuo 2013 m. registruojamas išorės balanso perteklius, kurį visų pirma lėmė mažesnis prekybos prekėmis deficitas. 2009–2015 m. Rumunija gavo paramą pagal tarptautines finansinės pagalbos programas. Po pirmos 2009 m. pradėtos įgyvendinti dvejų metų ES ir TVF finansinės pagalbos programos taikytos dar dvi tolesnės programos, kurios buvo patvirtintos 2011 ir 2013 m. Priešingai nei pirmoji programa, jos buvo vertinamos kaip prevencinės ir finansavimo nebuvo prašyta. Dėl tvirtų prekybos ir investicijų ryšių Rumunijos ekonomika yra gerai integruota į euro zonos ekonomiką. Pagal pasirinktus su verslo aplinka susijusius rodiklius Rumunijos rezultatai yra prastesni nei daugumos euro zonos valstybių narių. Rumunijos finansų sektorius yra gerai integruotas į ES finansų sistemą – tai rodo didelė užsienio kapitalo bankams tenkanti dalis. 8.ŠVEDIJA Atsižvelgdama į teisinio suderinamumo, atitikties konvergencijos kriterijams įvertinimą ir į papildomus svarbius veiksnius, Komisija mano, kad Švedija neatitinka euro įvedimo sąlygų. Švedijos teisės aktai, visų pirma Sveriges Riksbank įstatymas, Vyriausybės dokumentas ir Valiutos kurso įstatymas, nėra visiškai suderinti su SESV 131 straipsnyje nustatyta atitikties užtikrinimo prievole. Esama neatitikimų ir trūkumų, susijusių su centrinio banko nepriklausomumu, piniginio finansavimo draudimu ir centrinio banko integracija į ECBS euro įvedimo metu. Švedija neatitinka kainų stabilumo kriterijaus. Per 12 mėnesių iki 2016 m. balandžio mėn. vidutinis infliacijos lygis Švedijoje buvo 0,9 %, t. y. didesnis už 0,7 % pamatinę vertę. Prognozuojama, kad ateinančiais mėnesiais jis vėl bus mažesnis už pamatinę vertę. 2015 m. Švedijos vidutinis infliacijos lygis pasiekė 0,7 %, palyginti su 0,2 % 2014 m., daugiausia dėl kronos nuvertėjimo, mokesčių padidinimo ir augančios vidaus paklausos, kurios augimą lėmė skatinamoji pinigų politika. 2016 m. balandžio mėn. metinė SVKI infliacija buvo 1,0 %. Tikėtina, kad dėl dabartinio spartaus augimo 2016 m. SVKI infliacija nuosaikiai didės, tuo tarpu mažos naftos ir pagrindinių produktų kainos daro infliaciją mažinantį poveikį. Nenumatoma, kad kuri nors SVKI sudedamoji dalis taptų infliacijos didėjimo veiksniu, ir projektuojama, kad darbo užmokesčio pokyčiai ir toliau bus nedideli. Remiantis Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognoze atitinkamai numatoma, kad 2016 m. vidutinė metinė infliacija pagal SVKI bus 0,9 %, o 2017 m. – 1,2 %. Vartotojų kainų lygis Švedijoje, palyginti su euro zona, laipsniškai augo nuo Švedijos stojimo į ES 1995 m. ir 2014 m. pasiekė 124 %. Švedija atitinka viešųjų finansų kriterijų. Švedijai netaikomas Tarybos sprendimas dėl perviršinio deficito. Valdžios sektoriaus balansas pagerėjo nuo 1,6 % BVP 2014 m. iki 0,0 % BVP 2015 m. daugiausia dėl labai išaugusių mokestinių pajamų, kurias lėmė aktyvus privatus vartojimas ir mokesčių padidinimas. Pagal Komisijos tarnybų 2016 m. pavasario prognozę numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas 2016 m. pasieks 0,4 % BVP, o 2017 m. – 0,7 % BVP. 2015 m. bendrosios valstybės skolos santykis buvo 43,4 % BVP ir numatoma, kad ateinančiais metais jis palaipsniui mažės: iki 41,3 % BVP 2016 m. ir iki 40,1 % BVP 2017 m. Remiantis Komisijos atliktu 2016 m. konvergencijos programos vertinimu, tikimasi, kad Švedija laikysis Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Švedijos nacionalinė fiskalinė sistema yra stipri, tai patvirtina ir nuolat patikimas biudžetas.