KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl galimybės sudaryti trečiųjų valstybių vietovių, kuriose auginant žemės ūkio žaliavas išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis yra nedidelis, sąrašus /* COM (2010) 0427 */





[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.8.10 KOM(2010) 427 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl galimybės sudaryti trečiųjų valstybių vietovių, kuriose auginant žemės ūkio žaliavas išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis yra nedidelis, sąrašus KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl galimybės sudaryti trečiųjų valstybių vietovių, kuriose auginant žemės ūkio žaliavas išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis yra nedidelis, sąrašus (Tekstas svarbus EEE) įVADAS Atsinaujinančių išteklių energijos direktyvoje[1] (toliau – direktyva) nustatyti biodegalų ir skystųjų bioproduktų tvarumo kriterijai. Atitinkami biodegalų kriterijai nustatyti ir Degalų kokybės direktyvoje[2]. Jie taikomi ES pagamintiems ir į ją importuojamiems biodegalams ir skystiesiems bioproduktams. Vienas iš šių tvarumo kriterijų yra priemonė, kuria siekiama užtikrinti, kad ES tikslams pasiekti naudojant biodegalus ir skystuosius bioproduktus šiltnamio efektą sukeliančių dujų būtų išmetama bent jau 35 % mažiau[3], palyginti su naudojant iškastinį kurą, kuris jais pakeičiamas, išmetamu kiekiu. Siekiant palengvinti atitiktį šiam kriterijui, direktyvos V priedo A dalyje nurodytos numatytosios sumažinto išmetamųjų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio vertės, taikomos skirtingiems degalų gamybos būdams. Paprastai gamintojai savo tiekiamų biodegalų ir skystųjų bioproduktų numatytąją vertę visada gali nurodyti vietoje faktinės vertės. Tačiau Sąjungoje išaugintoms žaliavoms taikomos numatytosios vertės gali būti taikomos tik jei žaliavos užaugintos valstybių narių pateiktuose sąrašuose nurodytose vietovėse, jei galima tikėtis, kad auginant žaliavas išmestų teršalų kiekis mažesnis arba lygus kiekiui, apie kurį pranešama pagal direktyvos V priedo D dalį[4]. Direktyva reikalaujama, kad Komisija iki 2010 m. kovo 31 d. pateiktų ataskaitą dėl to, ar panašų metodą būtų galima taikyti trečiosiose valstybėse užaugintoms žaliavoms. Šia ataskaita įvykdomas minėtas įpareigojimas[5]. Šioje ataskaitoje Atsinaujinančių išteklių energijos direktyvos straipsnių numeriais nurodomos konkrečios nuostatos. 1 lentelėje nurodyta, kuriose Degalų kokybės direktyvos vietose galima rasti atitinkamas nuostatas dėl biodegalų. Šioje ataskaitoje nuorodos į direktyvą – tai nuorodos į Atsinaujinančių išteklių energijos direktyvą. Jei atitinkama nuostata yra ir Degalų kokybės direktyvoje, šios nuorodos taikomos ir tai direktyvai. 1 lentelė. Šioje ataskaitoje nurodyti straipsniai ir priedai Atsinaujinančių išteklių energijos direktyva | Degalų kokybės direktyva | 19 straipsnis. Biodegalų ir skystųjų bioproduktų įtakos šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiui apskaičiavimas | 7d straipsnis. Per biodegalų būvio ciklą išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio apskaičiavimas | V priedas. Biodegalų, skystųjų bioproduktų ir lygintino iškastinio kuro sukeliamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų poveikio apskaičiavimo taisyklės | IV priedas. Per biodegalų būvio ciklą išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio apskaičiavimo taisyklės | NUMATYTASIS IšMETAMųJų šILTNAMIO EFEKTą SUKELIANčIų DUJų KIEKIS Direktyvoje numatytieji išmetamųjų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiai, taikomi biodegalų ir skystųjų bioproduktų gamybos būdams, skirstomi į tris rūšis: auginant žaliavas išmetamas kiekis, perdirbant išmetamas kiekis ir transportuojant bei skirstant degalus išmetamas kiekis. Direktyvoje nurodytos numatytosios vertės grindžiamos JEC atliktu ciklo nuo degalų gamybos iki panaudojimo tyrimu[6]. Priklausomai nuo degalų gamybos būdo, auginant žaliavas išmetamas kiekis paprastai sudaro 30–70 % viso išmetamųjų teršalų kiekio, perdirbant išmetamas kiekis sudaro 25–60 %, o likusi teršalų kiekio dalis (kuri dažnai yra santykinai maža, maždaug 2–20 %) išmetama transportuojant ir skirstant. JEC konsorciumo atlikto ciklo nuo degalų gamybos iki panaudojimo tyrimo duomenimis, auginant žaliavas išmetamus teršalus daugiausia sudaro gaminant trąšas bei naudojant techniką išmetami teršalai ir N2O, išsiskiriantis iš dirvožemio[7]. Pastarieji teršalai, priklausomai nuo degalų gamybos būdo, sudaro 40–70 % auginant žaliavas išmetamų teršalų kiekio (kai kuriais atvejais net daugiau). 2 lentelėje pateikta pavyzdžių, kuriais visas auginant žaliavas išmetamas teršalų kiekis ir iš dirvožemio išsiskiriantis N2O kiekis palyginamas su kiekiu, išmetamu taikant visus degalų gamybos būdus[8]. 2 lentelė. Auginant žaliavas išmetamas teršalų kiekis, palyginti su visu teršalų kiekiu, išmetamu taikant visus degalų gamybos būdus Auginant žaliavas išmetamas teršalų kiekis [gCO2ekv./MJ] | Visas teršalų kiekis, išmetamas taikant visus degalų gamybos būdus [gCO2ekv./MJ] | Auginant žaliavas išmetamas teršalų kiekis (procentinė teršalų kiekio, išmetamo taikant visus degalų gamybos būdus, dalis) | Išmetamas N2O kiekis [gCO2ekv./MJ] | N2O kiekis (procentinė auginant žaliavas išmetamo teršalų kiekio dalis) | Etanolis iš cukrinių runkelių | 12 | 33 | 35% | 6,2 | 54% | Etanolis iš cukranendrių | 14 | 24 | 60% | 6,9 | 47% | Biodyzelinas iš rapsų sėklų | 29 | 46 | 63% | 18,0 | 62% | Biodyzelinas iš saulėgrąžų | 18 | 35 | 50% | 9,4 | 53% | Manoma, kad skirtinguose regionuose teršalų, išmetamų gaminant trąšas ir naudojant žaliavoms auginti reikalingą techniką, kiekį įvertinti nesunku. Tačiau išmetamo N2O kiekis skirtinguose regionuose labai skiriasi ir jį sunku vertinti. Šį kiekį vertinti galima įvairiais būdais, todėl esama daug netikrumo. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, šioje ataskaitoje didžiausias dėmesys skiriamas galimybei patikimai įvertinti trečiųjų valstybių skirtinguose regionuose išmetamą N2O kiekį. AUGINANT JAVUS IšMETAMO N 2 O KIEKIO SRITIES MOKSLINIų TYRIMų BūKLė Išmetamo N2O kiekį galima vertinti dviem būdais: - taikant procesais grindžiamus ekosistemų modelius , kuriais atkartojami procesai ir veiksniai, dėl kurių teršalai išsiskiria dirvožemyje, - taikant statistinius metodus , kuriais nustatomas lemiamųjų veiksnių ir atliekant matavimus lauke užregistruotų išmetamųjų teršalų kiekių ryšius[9]. Abu metodus galima taikyti nustatant išmetamųjų teršalų veiksnius, pavyzdžiui, tokius, kokius išmetamųjų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiui apskaityti pagal Jungtinių Tautų bendrąją klimato kaitos konvenciją pateikė Tarptautinė klimato kaitos komisija (TKKK, angl. IPCC). TKKK siūlo tris skirtingus metodus, skirtus kompleksiškumui pagal turimus duomenis ir modelius padidinti. Paprasčiausias metodas yra vadinamas „1 pakopa“; pagal jį išmetamųjų teršalų veiksniai dauginami iš tam tikrų verčių, pavyzdžiui, trąšų naudojimo vertės. Tačiau taikant metodą „1 pakopa“ duomenys labai supaprastinami. Tiesioginio išmetamųjų teršalų kiekio nustatytųjų veiksnių, kuriuos metodui „1 pakopa“ numatė TKKK[10], netikslumo diapazonas yra nuo -70 % iki +300 %. Kai kurios lauke išmatuotos vertės nepatenka net į šį diapazoną[11]. Procesais grindžiamo modelio pavyzdys – DNDC modelis. Jis taikytas apskaičiuojant Europoje auginant javus išsiskiriantį N2O kiekį, nurodytą JEC konsorciumo ciklo nuo degalų gamybos iki panaudojimo ataskaitoje[12]. Taikant procesais grindžiamą modelį, tokį kaip DNDC modelį, galima gauti tikslius rezultatus, nes galima atsižvelgti į įvairius aplinkos veiksnius ir jų tarpusavio sąveiką. Tačiau rezultatai priklauso nuo naudojamų duomenų kokybės ir, be kita ko, nuo jų patvirtinimo srityje, kurioje modelis taikomas. Pasauliniu lygmeniu, atsižvelgiant į regioninę dimensiją, dabar turimi duomenys nebūtų pakankamos kokybės. Procesais grindžiamo modelio alternatyva – statistinis modelis , pavyzdžiui, sukurtas Stehfesto ir Bouwmano (S&B modelis). Šis modelis yra pažangiausias iš esamų statistinių išmetamo N2O kiekio nustatymo modelių. Tačiau, kaip nurodyta Smeets ir kt. darbe[13], jis nėra tikslus ir turi tam tikrų trūkumų, visų pirma: a) jis grindžiamas maždaug 1 000 lauke atliktų matavimų, tačiau nei vienas matavimas nėra atliktas borealinėse vietovėse, b) matavimai neatlikti organiniame dirvožemyje, nes tuos matavimus labai įtakoja prognozuojamas mineraliniuose dirvožemiuose išsiskiriantis teršalų kiekis, c) pripažįstama, kad išsiskiriančio N2O kiekis labai priklauso nuo javų rūšies, tačiau lauke atliktų matavimų ėminys, naudotas kaip modelio pagrindas, nėra pakankamas ir neapima visų javų. Todėl reikia statistinį metodą tobulinti, t. y. mažinti jo netikslumą atliekant daugiau matavimų lauke įvairiomis sąlygomis[14]. Komisijos Jungtinis tyrimų centras analizuoja išsiskiriančio N2O kiekį, išskaidytą regioniniu lygmeniu. Šiuo metu pažangiausia pasauliniu lygmeniu taikyti Stehfest ir Bouwman modelį[15] įvairiems javams, iš kurių gaminami biodegalai ir skystieji bioproduktai. Tačiau naudojamų duomenų tikslumas ir tai, kad dauguma biodegalų ir skystųjų bioproduktų priklauso iš kitų javų pagamintų degalų grupei, nepaisant to, kad javų rūšis labai svarbi nustatant teršalų kiekį, aiškiai rodo, kad šis darbas nėra tinkamas privalomų teisės aktų pasiūlymų pagrindas. TINKAMI VEIKSMAI, KURIų REIKIA IMTIS SPRENDžIANT AUGINANT žALIAVAS IšSISKIRIANčIO N 2O KIEKIO NETIKSLUMO KLAUSIMą TREčIOSIOSE VALSTYBėSE Žinių apie veiksnius, įtakojančius iš žemės ūkio paskirties žemės išsiskiriančio N2O kiekį, greitai daugėja, tačiau jos tebėra ribotos. Atsižvelgiant į tai, prieš pradedant spręsti šį klausimą trečiosiose valstybėse, reikia jį geriau suprasti. Komisija Jungtinio tyrimų centro gautus rezultatus ir taikytos metodikos bei naudotų duomenų aprašą paskelbė jo interneto svetainėje. Taip Komisija siekia gauti pastabų apie taikytą metodiką ir duomenis, kad galėtų pagerinti modeliavimą, nes jis vėliau galėtų būti teisės aktų pasiūlymų pagrindu. Ypač svarbu gauti geresnių žinių apie N2O kiekį, išsiskiriantį trečiosiose valstybėse auginant tradicinių rūšių javus, ir įtraukti šiuos duomenis į N2O modelius. Be to, kai kuriuose regionuose pagrindinių parametrų, tokių kaip dirvožemio ypatybės, trąšų naudojimas ir derlius, statistiniai duomenys yra riboti, todėl reikia spręsti ir šį klausimą. IšVADA Direktyvos 19 straipsnio 4 dalimi reikalaujama, kad Komisija įvertintų galimybę taikyti reikalavimą sudaryti trečiųjų valstybių vietovių kuriose auginant žemės ūkio žaliavas išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis yra nedidelis, sąrašus. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, Komisija mano, kad, nors pageidautina, teisiškai privalomų trečiųjų valstybių vietovių sąrašų sudaryti dar neįmanoma todėl, kad pagrindinis skaičiuoti naudojamas komponentas yra netikslus ir gali būti užginčytas ir todėl, kad trečiosios valstybės neturėjo galimybės pateikti nuomonės dėl metodikos ir naudojamų duomenų. Todėl bent jau dabar nederėtų rengti trečiųjų valstybių privalomų sąrašų, grindžiamų esamu žemės ūkio sektoriuje išsiskiriančio N2O kiekio apskaičiavimo modeliu. Tačiau svarbu pagerinti šios srities žinias ir stebėti duomenis, kurie bus naudojami naujam vertinimui 2012 m. atlikti. Todėl siekdama palengvinti šį procesą Komisija Jungtinio tyrimų centro interneto svetainėje paskelbė preliminarius Jungtinio tyrimų centro darbo rezultatus ir visus reikiamus duomenis bei metodikos aprašą[16]. Komisija juos naudos per diskusijas su trečiosiomis valstybėmis, kurios vyks jai vedant dialogą ir keičiantis informacija su jomis pagal Atsinaujinančių išteklių energijos direktyvos 23 straipsnio 2 dalį. [1] Direktyva 2009/28/EB dėl skatinimo naudoti atsinaujinančių išteklių energiją, iš dalies keičianti bei vėliau panaikinanti direktyvas 2001/77/EB ir 2003/30/EB, OL L 140/16, 2009 6 5. [2] Direktyva 98/70/EB su pakeitimais, padarytais Direktyva 2009/30/EB. [3] Šis naujų įrenginių išmetamas kiekis 2017 m. bus 50 %, o 2018 m. – 60 %. [4] Atsinaujinančių išteklių energijos direktyvos 19 straipsnio 2 dalis. [5] Atsinaujinančių išteklių energijos direktyvos 19 straipsnio 2 dalis. [6] Duomenys gauti iš Komisijos Jungtinio tyrimų centro Aplinkosaugos ir tvarumo instituto, kuris yra JEC konsorciumo (jį sudaro Komisijos Jungtinis tyrimų centras, automobilių gamintojų asociacija moksliniams tyrimams ir technologijų plėtrai Europoje (angl. EUCAR) ir Europos naftos bendrovių asociacija aplinkai, sveikatai ir perdirbimo saugai (angl. CONCAWE)) dalis; šis konsorciumas yra atsakingas už ciklo nuo degalų gamybos iki panaudojimo tyrimą. http://ies.jrc.ec.europa.eu/our-activities/support-to-eu-policies/well-to-wheels-analysis/WTW.html [7] Pagal Tarptautinės klimato kaitos komisijos numatytąją metodiką laikoma, kad nuolat dirbant mineralinį dirvožemį ir nekeičiant žemės dirbimo būdų anglies dioksido kiekis dirvožemyje nekinta. Pagal tą pačią metodiką laikoma, kad nuolat dirbant organinį dirvožemį netenkama daug anglies dioksido. Tačiau ES organiniame dirvožemyje auginama labai nedaug augalų. Todėl JEC konsorciumo atlikto ciklo nuo degalų gamybos iki panaudojimo tyrime, per kurį aprašytos tipinės aplinkybės, dirvožemyje susidarančio anglies dioksido pokyčiai dėl žemės dirbimo nenagrinėti. [8] Tikslios visų degalų gamybos būdų dalių vertės (auginant žaliavas išmetamo kiekio, perdirbant išmetamo kiekio ir transportuojant ir skirstant išmetamo kiekio) nurodytos direktyvos V priedo D dalyje. [9] Stehfest ir Bouwman (2006 m.). N2O and NO emissions from agricultural fields and soils under natural vegetation: summarizing available measurement data and modelling of global annual emissions , p. 207–228. [10] 2006 m. TKKK Šiltnamio efektą sukeliančių dujų nacionalinių aprašų gairių 11 skyriaus 11.1 lentelė. [11] JEC konsorciumo atlikto ciklo nuo degalų gamybos iki panaudojimo tyrimo ataskaita, ciklo nuo degalų gamybos iki benzino kolonėlės ataskaitos 2c versija, 2007 m. kovo mėn., p. 31. [12] Skaičiavimas grindžiamas nauja DNDC modelio versija – dirvožemio chemijos modeliu (ciklo nuo degalų gamybos iki benzino kolonėlės tyrimo ataskaitos 31 psl., 2c versija, 2007 m.; galima rasti http://ies.jrc.ec.europa.eu/our-activities/support-to-eu-policies/well-to-wheels-analysis/WTW.html). [13] Smeets, Bouwman, Stehfest, van Vuuren, Posthuma. The contribution of N 2 O to the greenhouse gas balance of first-generation biofuels , p. 1–23. [14] Smeets, Bouwman, Stehfest, van Vuuren, Posthuma. The contribution of N 2 O to the greenhouse gas balance of first-generation biofuels , p. 1–23. [15] Stehfest ir Bouwman (2006 m.). N 2 O and NO emissions from agricultural fields and soils under natural vegetation: summarizing available measurement data and modelling of global annual emissions , p. 207–228. [16] Atnaujintos versijos, įskaitant išsamų apskaičiavimo metodų ir naudojamų duomenų aprašą, bus pateiktos http://afoludata.jrc.ec.europa.eu/index.php/dataset/files/221