EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2020 12 15 COM(2020) 825 final 2020/0361(COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl bendrosios skaitmeninių paslaugų rinkos (Skaitmeninių paslaugų aktas), kuriuo iš dalies keičiama Direktyva 2000/31/EB (Tekstas svarbus EEE) {SEC(2020) 432 final} - {SWD(2020) 348 final} - {SWD(2020) 349 final}



AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai Po Direktyvos 2000/31/EB (toliau – Elektroninės komercijos direktyva) priėmimo atsirado naujų informacinės visuomenės (skaitmeninių) paslaugų, kurios pakeitė kasdienį Sąjungos piliečių gyvenimą, lemia ir keičia tai, kaip jie bendrauja, palaiko ryšį, vartoja ir vykdo verslo veiklą. Tomis paslaugomis labai prisidedama prie visuomenės ir ekonomikos pokyčių Sąjungoje ir visame pasaulyje. Kita vertus, naudojant tokias paslaugas taip pat kyla naujų pavojų ir sunkumų tiek visai visuomenei, tiek tokiomis paslaugomis besinaudojantiems asmenims. Skaitmeninės paslaugos gali padėti pasiekti darnaus vystymosi tikslus, nes jomis prisidedama prie ekonominio, socialinio ir aplinkos tvarumo. Iš koronaviruso krizės matyti, kokios svarbios yra skaitmeninės technologijos visose šiuolaikinio gyvenimo srityse. Akivaizdu, kad mūsų ekonomika ir visuomenė priklauso nuo skaitmeninių paslaugų, išryškėja ir pranašumai, ir pavojai, susiję su esama skaitmeninių paslaugų veikimo sistema. Komunikate „Europos skaitmeninės ateities formavimas“ Komisija įsipareigojo atnaujinti horizontaliąsias taisykles, kuriose apibrėžtos skaitmeninių paslaugų teikėjų, visų pirma interneto platformų, funkcijos ir pareigos. Taip Komisija atsižvelgė į problemas, išvardytas Europos Parlamento pranešimuose savo iniciatyva, ir apsvarstė ten pateiktus pasiūlymus. Europos Parlamentas priėmė dvi rezoliucijas pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 225 straipsnį: „Skaitmeninių paslaugų aktas: geriau veikianti bendroji rinka“ ir „Skaitmeninių paslaugų aktas: komercinės ir civilinės teisės nuostatų pritaikymas internetinei komercinių subjektų veiklai“. Europos Parlamentas taip pat priėmė rezoliuciją pagal su teisėkūros veikla nesusijusią procedūrą: „Skaitmeninių paslaugų aktas ir su pagrindinėmis teisėmis susiję klausimai“. Iš esmės šios rezoliucijos daugeliu požiūrių viena kitą papildo. Jose pateikiamas atkaklus raginimas ir toliau laikytis pagrindinių Elektroninės komercijos direktyvos principų ir apsaugoti pagrindines teises interneto aplinkoje bei, kai techniškai įmanoma, anonimiškumą internete. Rezoliucijose skaitmeninių paslaugų teikėjai raginami užtikrinti skaidrumą, informacijos teikimo prievolių vykdymą ir atskaitomybę ir remiami veiksmingi įsipareigojimai kovoti su neteisėtu turiniu internete. Jose taip pat raginama ES ir nacionaliniu lygmeniu užtikrinti viešąją priežiūrą ir kompetentingų institucijų bendradarbiavimą įvairiose jurisdikcijose užtikrinant teisės aktų vykdymą, ypač sprendžiant tarpvalstybinius klausimus. Rezoliucijoje „Skaitmeninių paslaugų aktas: geriau veikianti bendroji rinka“ raginama iš esmės pertvarkyti esamą ES elektroninės prekybos teisinę sistemą kartu išlaikant pagrindinius atsakomybės režimo principus, bendros stebėsenos draudimą ir vidaus rinkos išlygą, vis dar laikomą galiojančia. Rezoliucijoje patvirtinami Elektroninės komercijos direktyvos tikslai ir raginama imtis priemonių, kurių pagrindinis tikslas, – vartotojų apsauga, įtraukiant išsamų skyrių dėl elektroninių prekyviečių, taip užtikrinant vartotojų pasitikėjimą skaitmenine ekonomika ir kartu paisant naudotojų pagrindinių teisių. Rezoliucijoje taip pat raginama priimti taisykles dėl konkurencingos skaitmeninės aplinkos Europoje ir numatomas Skaitmeninių paslaugų aktas, kuriuo būtų nustatyti pasauliniai standartai. Rezoliucijoje „Skaitmeninių paslaugų aktas: komercinės ir civilinės teisės nuostatų pritaikymas internetinei komercinių subjektų veiklai“ raginama užtikrinti skaitmeninių paslaugų turinio moderavimo procesų teisingumą, skaidrumą ir atskaitomybę, užtikrinant, kad būtų paisoma pagrindinių teisių, ir garantuojant galimybę naudotis nepriklausomomis apskundimo teismine tvarka priemonėmis. Rezoliucijoje taip pat pateikiamas prašymas sukurti išsamų su neteisėtu turiniu susijusį „pranešimų ir veiksmų“ mechanizmą, išsamias taisykles dėl internetinės reklamos, įskaitant tikslinę reklamą, ir suteikti galimybę rengti ir naudoti išmaniąsias sutartis. Su teisėkūra nesusijusioje rezoliucijoje dėl Skaitmeninių paslaugų akto ir su pagrindinėmis teisėmis susijusių klausimų pabrėžiamas poreikis platformoms ir naudotojams užtikrinti teisinį saugumą ir pagrindinių teisių paisymą, atsižvelgiant į sparčią technologijų plėtrą. Joje raginama parengti suderintas taisykles dėl kovos su neteisėtu turiniu internete, atsakomybės taisyklių netaikymo ir turinio moderavimo. Rezoliucijoje taip pat nurodomos aiškios platformų ir valdžios institucijų ataskaitų teikimo ir skaidrumo pareigos. Tarybos išvadose taip pat palankiai vertinamas Komisijos paskelbtas Skaitmeninių paslaugų aktas ir akcentuojama, kad „reikia aiškių ir suderintų įrodymais grindžiamų taisyklių dėl atsakomybės ir atskaitomybės už skaitmenines paslaugas, kuriomis interneto tarpininkams būtų užtikrintas tinkamo lygio teisinis tikrumas“, ir pabrėžiama, kad „reikia stiprinti Europos pajėgumus ir nacionalinių valdžios institucijų bendradarbiavimą, išsaugant ir stiprinant pagrindinius bendrosios rinkos principus, taip pat kad reikia stiprinti piliečių saugumą ir apsaugoti jų teises skaitmeninėje aplinkoje visoje bendrojoje rinkoje“. Toks raginimas imtis veiksmų pateikiamas ir 2020 m. spalio 2 d. Europos Vadovų Tarybos išvadose. Remiantis Elektroninės komercijos direktyvoje nustatytais pagrindiniais principais, kurie vis dar galioja, pasiūlymu siekiama vidaus rinkoje užtikrinti geriausias novatoriškų skaitmeninių paslaugų teikimo sąlygas, prisidėti prie saugumo internete bei pagrindinių teisių apsaugos ir sukurti patvarią ir ilgaamžę valdymo struktūrą, kad tarpininkavimo paslaugų teikėjai būtų veiksmingai prižiūrimi. Pasiūlyme aiškiai apibrėžiama tarpininkavimo paslaugų teikėjų, visų pirma interneto platformų, kaip antai socialinės žiniasklaidos ir prekyviečių, atsakomybė ir atskaitomybė. Pasiūlyme nustatomos aiškios tam tikrų tarpininkavimo paslaugų išsamaus patikrinimo prievolės, įskaitant su neteisėtu turiniu susijusias pranešimo ir veiksmų procedūras, ir galimybė apskųsti platformų turinio moderavimo sprendimus ir taip siekiama padidinti naudotojų saugumą internete visoje Sąjungoje ir sustiprinti jų pagrindinių teisių apsaugą. Be to, įpareigojus tam tikras interneto platformas gauti, saugoti ir iš dalies tikrinti ir skelbti informaciją apie prekiautojus, kurie naudojasi jų paslaugomis, vartotojams bus užtikrinta saugesnė ir skaidresnė interneto aplinka. Pasiūlyme pripažįstamas ypatingas labai didelių interneto platformų poveikis mūsų ekonomikai ir visuomenei ir nustatomas didesnis skaidrumo ir atskaitomybės standartas dėl to, kaip tokių platformų paslaugų teikėjai moderuoja turinį, dėl reklamos ir dėl algoritminių procesų. Jame nustatomos prievolės vertinti riziką, kurią kelia tos sistemos, kad būtų galima sukurti tinkamas rizikos valdymo priemones ir apsaugoti paslaugų vientisumą nuo naudojamų manipuliavimo būdų. Kalbant apie šias prievoles, paslaugų teikėjų veiklos riba apima interneto platformas, kurių aprėptis Sąjungoje yra didelė, t. y. šiuo metu paslauga naudojasi apytiksliai daugiau nei 45 mln. paslaugos gavėjų. Ši ribinė vertė proporcinga rizikai, siejamai su platformų aprėptimi Sąjungoje; kai Sąjungos gyventojų skaičius pasikeis tam tikra procentine dalimi, Komisija pakoreguos paslaugos gavėjų skaičių, pagal kurį nustatoma ribinė vertė, kad jis nuolat sudarytų 10 proc. Sąjungos gyventojų skaičiaus. Be to, Skaitmeninių paslaugų akte bus nustatyta bendro reguliavimo stiprinimo priemonė, be kita ko, remiantis esamomis savanoriškomis iniciatyvomis. Pasiūlyme išlaikomos tarpininkavimo paslaugų teikėjų atsakomybės taisyklės, nustatytos Elektroninės komercijos direktyvoje, kuri jau laikoma skaitmeninės ekonomikos pagrindu ir svarbia pagrindinių teisių apsaugos internete priemone. Tas taisykles yra išaiškinęs Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, pateikęs vertingų paaiškinimų ir rekomendacijų. Vis dėlto, siekiant užtikrinti veiksmingą suderinimą visoje Sąjungoje ir išvengti teisinio susiskaidymo, tas taisykles būtina išdėstyti reglamente. Taip pat derėtų patikslinti kai kuriuos tų taisyklių aspektus, kad neliktų esamų atgrasomų veiksnių atlikti savanoriškus tyrimus, kurių savo iniciatyva imasi tarpininkavimo paslaugų teikėjai siekdami užtikrinti savo naudotojų saugumą, ir paaiškinti jų vaidmenį klientų požiūriu tam tikromis aplinkybėmis. Tokie paaiškinimai turėtų padėti mažesniems novatoriškiems paslaugų teikėjams padidinti savo veiklos mastą ir augti pasinaudojant didesniu teisiniu saugumu. Siekiant užtikrinti veiksmingą priežiūrą ir siūlomame reglamente nustatytų naujųjų taisyklių vykdymą, gilesnėje bendrojoje skaitmeninių paslaugų rinkoje be sienų būtinas glaudesnis valstybių narių bendradarbiavimas. Pasiūlyme yra aiškiai nustatytos valstybių narių pareigos joms prižiūrint, kaip jų teritorijoje įsisteigę paslaugų teikėjai vykdo siūlomame reglamente nustatytas prievoles. Taip užtikrinamas sparčiausias ir veiksmingiausias taisyklių vykdymas ir apsaugomi visi ES piliečiai. Siekiama numatyti paprastus ir aiškius procesus tiek piliečiams, tiek paslaugų teikėjams, kad jiems būtų lengviau sąveikauti su priežiūros institucijomis. Kai visoje Sąjungoje kyla sisteminė rizika, siūlomame reglamente numatoma Sąjungos lygmens priežiūra ir vykdymo užtikrinimas. •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis Galiojanti ES teisinė sistema, reglamentuojanti skaitmenines paslaugas, visų pirma grindžiama Elektroninės komercijos direktyva. Siūlomu reglamentu nedaroma poveikio Elektroninės komercijos direktyvai, jis grindžiamas direktyvoje įtvirtintomis nuostatomis, visų pirma 3 straipsnyje nustatytu vidaus rinkos principu. Siūlomame reglamente numatomas bendradarbiavimo ir koordinavimo mechanizmas jame nustatytoms prievolėms prižiūrėti. Kalbant apie atsakomybės netaikymo tarpininkavimo paslaugų teikėjams horizontaliąją sistemą, šiuo reglamentu Elektroninės komercijos direktyvos 12–15 straipsniai išbraukiami ir vėl išdėstomi reglamente išlaikant tokiems paslaugų teikėjams taikomas atsakomybės išimtis, kaip išaiškino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas. Priklausomai nuo kiekvienos valstybės narės teisės sistemos ir atitinkamos teisės srities, nacionalinis teismas ar administracinė institucija gali nurodyti tarpininkavimo paslaugų teikėjams imtis veiksmų kovojant su tam tikrais konkrečiais neteisėto turinio objektais. Tokie nurodymai, visų pirma, kai jų laikydamasis paslaugų teikėjas turi užkirsti kelią pakartotiniam neteisėto turinio atsiradimui, turi būti pateikiami laikantis Sąjungos teisės, visų pirma nustatant bendros stebėsenos prievolės draudimą, kaip yra išaiškinęs Europos Sąjungos Teisingumo Teismas. Šiuo pasiūlymu, ypač jo 8 straipsniu, šiai jurisprudencijai poveikio nedaroma. Šis pasiūlymas turėtų būti tinkamas pagrindas plėtoti patikimas technologijas siekiant užkirsti kelią pakartotiniam neteisėtos informacijos atsiradimui ir kartu įtvirtinti geriausias apsaugos priemones, kad nebūtų klaidingai pašalinamas teisėtas turinys; tokios priemonės galėtų būti kuriamos vadovaujantis visų suinteresuotųjų šalių savanoriškais susitarimais ir valstybės narės jas turėtų skatinti; tokios procedūros turėtų būti priimtos ir įdiegtos visų šalių, teikiančių tarpininkavimo paslaugas, labui; šio reglamento nuostatos, susijusios su atsakomybe, neturėtų užkirsti kelio įvairioms suinteresuotosioms šalims kurti ir efektyviai eksploatuoti apsaugos ir identifikavimo technines sistemas ir automatinio pripažinimo priemones, kurias leidžia kurti skaitmeninė technologija neperžengiant Reglamente 2016/679 nustatytų apribojimų. •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis Siūlomu reglamentu sukuriama horizontalioji sistema, aprėpianti visų kategorijų turinį, produktus, paslaugas ir veiksmus, susijusius su tarpininkavimo paslaugomis. Tokio turinio, produktų ar paslaugų neteisėtas pobūdis apibrėžiamas ne šiame reglamente, jis nustatomas pagal Sąjungos teisę ar nacionalinę teisę remiantis Sąjungos teise.

Konkretiems sektoriams skirtomis priemonėmis nėra užpildomos visos reglamentavimo spragos, nustatytos poveikio vertinimo ataskaitoje: jose nėra numatytos išsamios taisyklės dėl su neteisėtu turiniu susijusių procedūrinių prievolių, yra pateikiamos tik pagrindinės taisyklės dėl paslaugų teikėjų skaidrumo ir atskaitomybės ir numatomi riboti priežiūros mechanizmai. Be to, su konkrečiais sektoriais susiję įstatymai apima atvejus, kuriais būtina naudoti pritaikytus metodus. Kalbant apie taikymo sritį, jie yra riboti dviem požiūriais. Pirma, su konkrečiais sektoriais susijusios intervencinės priemonės apima nedidelį klausimų poaibį (pvz., autorių teisių pažeidimus, teroristinį turinį, seksualinės prievartos prieš vaikus medžiagą ar neteisėtas neapykantą kurstančias kalbas, kai kuriuos neteisėtus produktus). Antra, jos apima tokio turinio sklaidą tik teikiant tam tikrų rūšių paslaugas (pvz., interneto platformų poaibis – autorių teisių pažeidimai, tik dalijimosi vaizdo medžiaga platformos – tik audiovizualinis teroristinis turinys ar neapykantą kurstanti kalba). Tačiau svarbu paaiškinti naujojo siūlomo reglamento santykį su konkretiems sektoriams skirtomis priemonėmis. Siūlomu reglamentu papildomi galiojantys konkretiems sektoriams skirti teisės aktai ir nedaromas poveikis esamų ES teisės aktų, kuriais reglamentuojami tam tikri informacinės visuomenės paslaugų teikimo aspektai taikant lex specialis, taikymui. Pavyzdžiui, Direktyvoje 2010/13/EB, iš dalies pakeistoje Direktyva (ES) 2018/1808, dėl dalijimosi vaizdo medžiaga platformos paslaugos teikėjų (toliau – AVSMD) nustatytos prievolės, susijusios su audiovizualiniu turiniu ir audiovizualiniais komerciniais pranešimais, galios ir toliau. Tačiau šis reglamentas taikomas tokiems paslaugų teikėjams tiek, kiek AVSMD ar kituose Sąjungos teisės aktuose, kaip antai reglamento pasiūlyme dėl kovos su teroristinio turinio sklaida internete, nėra konkretesnių jiems taikomų nuostatų. Siekiant užtikrinti, kad verslo naudotojams, kurie naudojasi internetinėmis tarpininkavimo paslaugomis, ir įmonių interneto svetainių naudotojams būtų tinkamai užtikrinamas interneto paieškos sistemų skaidrumas ir sąžiningumas bei veiksmingo teisių gynimo galimybės, Reglamentu (ES) 2019/1150 dėl verslo klientams teikiamų internetinių tarpininkavimo paslaugų sąžiningumo ir skaidrumo didinimo sukurta sistema bus taikoma kaip lex specialis. Be to, šiame pasiūlyme nustatytomis taisyklėmis bus papildomas vartotojų apsaugos acquis, būtent kalbant apie Direktyvą (ES) 2019/2161, kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 93/13/EEB, ir Direktyvas 98/6/EB, 2005/29/EB ir 2011/83/ES, kuriose nustatomos konkrečios taisyklės siekiant padidinti kai kurių tam tikrų informacinių paslaugų aspektų skaidrumą. Šis pasiūlymas nedaro poveikio Reglamentui (ES) 2016/679 (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) ir kitoms Sąjungos taisyklėms dėl asmens duomenų apsaugos ir pranešimų privatumo. Pavyzdžiui, priemonėmis dėl reklamos interneto platformose papildomos, bet nekeičiamos galiojančios taisyklės dėl sutikimo ir teisės nesutikti, kad asmens duomenys būtų tvarkomi. Jomis nustatomos skaidrumo prievolės interneto platformų naudotojų atžvilgiu ir naudodami šią informaciją jie taip pat galės naudotis savo kaip duomenų subjektų teisėmis. Taip pat numatoma galimybė valdžios institucijoms ir patvirtintiems tyrėjams tikrinti, kaip rodoma reklama ir kam ji adresuojama. Šis pasiūlymas bus papildytas tolesniais veiksmais pagal Europos demokratijos veiksmų planą (COM(2020) 790 final) siekiant piliečiams suteikti daugiau galių ir kurti atsparesnę demokratiją visoje Sąjungoje. Visų pirma, šiame reglamente nustatytos elgesio kodeksų taisyklės galėtų būti pagrindas, kuris gali būti papildomas persvarstytu ir patobulintu praktikos kodeksu dėl dezinformacijos, remiantis Komisijos rekomendacijomis. Pasiūlymas taip pat visiškai atitinka Komisijos priimtas lygybės strategijas, susijusias su lygybės Sąjunga, ir toliau jas papildo. Pasiūlymas nedaro poveikio Komisijos iniciatyvai, kuria siekiama pagerinti per skaitmenines platformas dirbančių asmenų darbo sąlygas. Galiausiai siūlomas reglamentas grindžiamas 2018 m. rekomendacija dėl neteisėto turinio. Jame atsižvelgiama į patirtį, įgytą siekiant, padedant Komisijai, užtikrinti savireguliavimą, pavyzdžiui, pagal pasižadėjimą dėl produktų saugos, susitarimo memorandumą dėl suklastotų prekių ir elgesio kodeksą dėl kovos su neapykantą kurstančia kalba bei naudojant ES interneto forumą dėl teroristinio turinio. 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI •Teisinis pagrindas Pasiūlymo teisinis pagrindas yra Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsnis, kuriame numatoma sukurti vidaus rinkos veikimo užtikrinimo priemones. Pagrindinis šio pasiūlymo tikslas – užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą, visų pirma teikiant tarpvalstybines skaitmenines paslaugas (konkrečiau – tarpininkavimo paslaugas). Turint omenyje šį tikslą, pasiūlymu siekiama užtikrinti suderintas sąlygas teikti novatoriškas tarpvalstybines paslaugas, kurios bus kuriamos Sąjungoje, nustatant ir pašalinant kliūtis, kurių tokiai ekonominei veiklai kyla dėl skirtumų rengiant nacionalinius įstatymus, atsižvelgiant į tai, kad kelios valstybės narės yra priėmusios ar ketina priimti teisės aktus tokiais klausimais, kaip neteisėto turinio internete pašalinimas, patikrinimo, pranešimo ir veiksmų procedūros ir skaidrumas. Be to, pasiūlyme numatoma tinkama skaitmeninių paslaugų priežiūra ir valdžios institucijų bendradarbiavimas Sąjungos lygmeniu, taip skatinant pasitikėjimą, inovacijas ir augimą vidaus rinkoje. •Subsidiarumas Atsižvelgiant į tai, kad internetas yra tarpvalstybinio pobūdžio, pirmiau minėtomis nacionalinio lygmens teisėkūros pastangomis visoje Sąjungoje trukdoma teikti ir gauti paslaugas, tos pastangos nėra veiksmingos siekiant užtikrinti saugumą ir vienodą Sąjungos piliečių ir veiklą internetu vykdančių įmonių teisių apsaugą. Sąlygas, kad Sąjungoje būtų kuriamos novatoriškos tarpvalstybinės skaitmeninės paslaugos, kartu išlaikant saugią interneto aplinką, galima suderinti tik Sąjungos lygmeniu. Sąjungos lygmens veiksmais užtikrinamas nuspėjamumas ir teisinis saugumas, visoje Sąjungoje sumažinamos reikalavimų laikymosi išlaidos. Be to, skatinama vienoda visų Sąjungos piliečių apsauga užtikrinant, kad tarpininkavimo paslaugų teikėjų veiksmai kovojant su neteisėtu turiniu internete būtų nuoseklūs neatsižvelgiant į jų įsisteigimo vietą. Gerai koordinuojama ir Sąjungos lygmeniu palaikoma priežiūros sistema taip pat užtikrinamas nuoseklus požiūris į visose valstybėse narėse veiklą vykdančius tarpininkavimo paslaugų teikėjus. Siekiant veiksmingai apsaugoti naudotojus internete ir užtikrinti, kad Sąjungoje įsisteigę skaitmeninių paslaugų teikėjai neatsidurtų nepalankioje konkurencinėje padėtyje, taip pat būtina įtraukti atitinkamus už Sąjungos ribų įsisteigusius paslaugų teikėjus, vykdančius veiklą vidaus rinkoje. •Proporcingumas Pasiūlymu siekiama skatinti atsakingą ir atsargų tarpininkavimo paslaugų teikėjų elgesį siekiant užtikrinti saugią interneto aplinką, kurioje Sąjungos piliečiai ir kitos šalys galėtų laisvai naudotis savo pagrindinėmis teisėmis, visų pirma saviraiškos ir informacijos laisve. Atsižvelgiant į pagrindinius pasiūlymo aspektus reglamente apsiribojama tik tuo, kas yra visiškai būtina tiems tikslams pasiekti. Visų pirma, pasiūlyme nustatomos asimetrinės išsamaus patikrinimo prievolės, susijusios su įvairių rūšių skaitmeninių paslaugų teikėjais, priklausomai nuo jų paslaugų ir dydžio, siekiant užtikrinti, kad paslaugomis nebūtų netinkamai naudojamasi neteisėtai veiklai ir paslaugų teikėjai vykdytų veiklą atsakingai. Taip sprendžiamos tam tikros nustatytos problemos tik tose vietose, kuriose jų atsiranda, nesudarant pernelyg didelės naštos paslaugų teikėjams, su kuriais tos problemos nėra susijusios. Tam tikros svarbios prievolės taikomos tik labai didelėms interneto platformoms, kurios dėl savo aprėpties atlieka esminį sisteminį vaidmenį skatinant viešas diskusijas ir vykdant ekonominius sandorius. Labai mažiems paslaugų teikėjams prievolės netaikomos visai.

Kalbant apie už Sąjungos ribų įsisteigusius skaitmeninių paslaugų teikėjus, reglamente reikalaujama Sąjungoje paskirti teisinį atstovą siekiant užtikrinti priežiūrą ir prireikus vykdymą. Proporcingai prievolėms ir atsižvelgiant į tarpvalstybinį skaitmeninių paslaugų pobūdį pasiūlymu bus sukurtas bendradarbiavimo mechanizmas, apimantis visas valstybes nares, Sąjungos lygmeniu užtikrinant labai didelių interneto platformų priežiūrą. Be to, pasiūlymu nėra iš dalies keičiami konkrečių sektorių teisės aktai arba juose nustatyti vykdymo užtikrinimo ir valdymo mechanizmai, bet numatoma horizontalioji sistema, kuria būtų galima naudotis dėl su konkrečiu turiniu nesusijusių aspektų ar konkrečių sektorių teisės aktais reglamentuojamų pakategorių paslaugų. Sukuriant aiškią sistemą ir užtikrinant bendradarbiavimą tarp valstybių narių ir su jomis, taip pat savireguliavimą, šiuo pasiūlymu siekiama padidinti teisinį saugumą ir pasitikėjimo lygį, kartu dėl bendradarbiavimo sistemos lankstumo ilgainiui išlaikant aktualumą ir veiksmingumą. •Priemonės pasirinkimas Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsnį teisės aktų leidėjas gali priimti reglamentus ir direktyvas. Komisija nusprendė pateikti reglamento pasiūlymą, kad užtikrintų vienodo lygio apsaugą visoje Sąjungoje ir užkirstų kelią skirtumams, dėl kurių vidaus rinkoje sunku laisvai teikti atitinkamas paslaugas, ir garantuotų vienodą teisių apsaugą ir vienodas įmonių ir vartotojų prievoles visoje vidaus rinkoje. Tai būtina norint užtikrinti teisinį saugumą ir skaidrumą ir ekonominės veiklos vykdytojams, ir vartotojams. Siūlomu reglamentu taip pat užtikrinama nuosekli teisių ir pareigų stebėsena ir lygiavertės sankcijos visose valstybėse narėse, taip pat veiksmingas priežiūros institucijų bendradarbiavimas įvairiose valstybėse narėse ir Sąjungos lygmeniu. 3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI •Galiojančių teisės aktų ex post vertinimas / tinkamumo patikrinimas Šis pasiūlymas grindžiamas Elektroninės komercijos direktyvos vertinimu, kuris buvo atliktas kartu vertinant su pasiūlymu pateiktą poveikio vertinimą. Elektroninės komercijos direktyva buvo konkrečiai siekiama užtikrinti i) gerai veikiančią skaitmeninių paslaugų vidaus rinką, ii) veiksmingą neteisėto turinio internete pašalinimą visiškai paisant pagrindinių teisių ir iii) tinkamo lygio informaciją ir skaidrumą vartotojams. Kalbant apie Elektroninės komercijos direktyvos efektyvumą, iš vertinimo matyti, kad nors Elektroninės komercijos direktyva tapo svarbia priemone skatinti augimą skaitmeninių paslaugų vidaus rinkoje ir padėjo naujiems tokių paslaugų teikėjams patekti į rinką ir augti, pirminių tikslų visapusiškai įgyvendinti nepavyko. Visų pirma, dėl dinamiško skaitmeninės ekonomikos augimo ir naujų rūšių paslaugų teikėjų atsiradimo kyla tam tikrų naujų iššūkių, kuriuos valstybės narės bando įveikti skirtingai, tad pirminį tikslų rinkinį reikia patikslinti. Be to, dėl tokių pokyčių tampa dar sunkiau siekti anksčiau nustatytų tikslų, kaip matyti iš padidėjusio teisinio susiskaidymo. Iš vertinimo taip pat matyti, kad keliomis naujomis reguliavimo priemonėmis vertingai prisidedama prie kai kurių iš Elektroninės komercijos direktyvoje nustatytų politikos tikslų įgyvendinimo, bet jose numatomi tik konkretiems sektoriams skirti kai kurių pagrindinių problemų sprendimai (pvz., kovojant su tam tikrų rūšių neteisėtos veiklos plitimu). Taigi jomis tokie klausimai nėra sprendžiami nuosekliai visoje skaitmeninėje ekosistemoje, nes jos yra susijusios tik su tam tikrų rūšių paslaugomis ar tam tikrų rūšių neteisėtu turiniu. Be to, nors savireguliavimo iniciatyvos apskritai davė teigiamų rezultatų, teisiškai neįmanoma užtikrinti jų vykdymo ir jos neapima visų skaitmeninės ekonomikos dalyvių. Kalbant apie Elektroninės komercijos direktyvos veiksmingumą, direktyva nustatomos tik ribotos papildomos išlaidos, tenkančios valstybių narių administracinėms institucijoms ir informacinės visuomenės paslaugų teikėjams. Atlikus vertinimą nebuvo nustatyta itin didelių ar neproporcingų išlaidų, nekilo didelio susirūpinimo dėl poveikio mažosioms ir vidutinėms įmonėms. Didžiausią susirūpinimą šiuo požiūriu kelia neaiškumas dėl valstybių narių bendradarbiavimo mechanizmo, dėl kurio susidaro našta ir dubliuojasi išlaidos, nepaisant priešingo direktyvos tikslo, visų pirma, kalbant apie interneto platformų priežiūrą. Dėl to labai sumažėjo jos veiksmingumas palaikant vidaus rinkos veikimą. Kalbant apie klausimus dėl tolesnio tikslų, kurių siekiama pagal Elektroninės komercijos direktyvą, aktualumo, iš vertinimo matyti, kad Elektroninės komercijos direktyvos tikslai tebėra svarbūs, bet yra ir naujų pokyčių, kurie nelabai dera su esamais viešosios politikos tikslais. Pirma, atviros viešos konsultacijos, konkrečios suinteresuotųjų subjektų pastabos, Europos Parlamento parengti pranešimai ir Tarybos išvados patvirtina, kad esami Elektroninės komercijos direktyvos principai ir tikslai tebėra svarbūs. Tačiau nuo direktyvos įsigaliojimo atsirado naujų asimetrinių su informacija susijusių aspektų ir pavojų, visų pirma dėl interneto platformų, ypač labai didelių, atsiradimo ir skaitmeninės pertvarkos masto. Tai, pavyzdžiui, pasakytina apie algoritminių sprendimų priėmimą (kuris daro poveikį tam, kaip internetu vyksta su informacijos srautais susijęs tarpininkavimas) arba internetinės reklamos sistemas. Iš vertinimo matyti, kad Elektroninės komercijos direktyva dera su kitomis ES intervencijos priemonėmis, kurių imtasi nuo jos priėmimo. Be to, atlikus vertinimą Elektroninės komercijos direktyvoje nebuvo nustatyta jokių vidinių neatitikimų. Galiausiai, bent iš dalies faktinę Elektroninės komercijos direktyvos naudą, kuri buvo nustatyta atliekant vertinimą, galima laikyti Europos pridėtine verte. Tikėtina, kad valstybės narės ir toliau taikytų savo reglamentavimo sistemas be jokio bendro principų rinkinio ir kai kurios valstybės narės tikriausiai ir toliau visai neturėtų horizontaliųjų taisyklių. Tačiau neturint patikimų įrodymų neįmanoma daryti išvadų dėl Europos pridėtinės vertės masto. •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Per pastaruosius penkerius metus Komisija konsultavosi su daugeliu įvairių suinteresuotųjų subjektų, įskaitant skaitmeninių paslaugų teikėjus, kaip antai interneto platformas ir kitas tarpininkavimo paslaugų įmones, prekybą internetu vykdančias įmones, žiniasklaidos leidybos įmones, prekių ženklų savininkus ir kitas įmones, socialinius partnerius, skaitmeninių paslaugų naudotojus, pilietinės visuomenės organizacijas, nacionalines valdžios institucijas, akademinės bendruomenės ir techninės bendruomenės atstovus, tarptautines organizacijas ir plačiąją visuomenę. Imantis įvairių tikslinių konsultacijų veiksmų pavyko kruopščiai išsiaiškinti suinteresuotųjų subjektų nuomones su skaitmeninėmis paslaugomis ir platformomis susijusiais klausimais, kylančiais pastaraisiais metais. Atviros viešos konsultacijos dėl Skaitmeninių paslaugų akto truko 14 savaičių nuo birželio 2 d. iki rugsėjo 8 d., iš įvairių suinteresuotųjų subjektų gauti 2 863 atsakymai ir maždaug 300 nuomonių. Daugiausia grįžtamosios informacijos pateikė plačioji visuomenė (66 proc. – Sąjungos piliečiai, 8 proc. – ne ES piliečiai), įmonės ir verslo organizacijos (7,4 proc.), verslo asociacijos (6 proc.) ir NVO (5,6 proc.). Toliau – valdžios institucijos (2,2 proc.), akademinės ir mokslinių tyrimų įstaigos (1,2 proc.), profesinės sąjungos (0,9 proc.) ir vartotojų ir aplinkosaugos organizacijos (0,4 proc.). Apskritai suinteresuotieji subjektai sutaria, kad reikia imtis veiksmų ir dėl saugumo internete, ir siekiant skatinti skaitmeninių paslaugų vidaus rinkos augimą.

Suinteresuotieji subjektai sutaria dėl to, kad pagrindiniai Elektroninės komercijos direktyvos principai ir toliau aktualūs ir kad juos reikėtų išlaikyti, įskaitant vidaus rinkos principą, susijusį su skaitmeninių paslaugų priežiūra, atsakomybės režimą ir bendros stebėsenos prievolės draudimą. Suinteresuotieji subjektai taip pat sutaria, kad reikia atnaujinti sistemą atsižvelgiant į kylančius sunkumus, nustatant aiškias paslaugų teikėjų prievoles, suderintas visoje ES. Dauguma respondentų (visų kategorijų) pažymėjo, kad internete yra susidūrę ir su žalingu, ir su neteisėtu turiniu, prekėmis ar paslaugomis, ypač atkreipė dėmesį į nerimą keliantį šuolį per COVID-19 pandemiją. Daugelis respondentų, teigiančių, kad pranešė skaitmeninių paslaugų teikėjams apie neteisėtą turinį ar prekes, išreiškė nepasitenkinimą gautu atsakymu ir pranešimo mechanizmų neveiksmingumu susidūrus su neteisėtu turiniu. Be to, naudotojai mano, jog paslaugų teikėjų parengta politika neatitinka jų konkrečių veiksmų. Plačiai sutariama, be kita ko, tarp konsultacijose dalyvavusių paslaugų teikėjų, kad reikia paprastų, standartinių ir skaidrių pranešimo ir veiksmų prievolių, kurios būtų suderintos visoje vidaus rinkoje. Tai laikoma būtina siekiant užtikrinti, kad būtų sparčiai reaguojama į neteisėtą turinį, ir padidinti teisinį saugumą platformų naudotojams ir mažoms platformoms, norinčioms augti vidaus rinkoje. Respondentai taip pat sutaria dėl teisių gynimo mechanizmų svarbos. Kalbant apie elektronines prekyvietes, keli suinteresuotieji subjektai pažymėjo, kad reikia tikslingesnių priemonių, pavyzdžiui, pardavėjų tapatybės nustatymo. Respondentai taip pat iš esmės sutaria, kad tokių prievolių teritorinė taikymo sritis turėtų aprėpti visus veiklos vykdytojus, Sąjungoje siūlančius prekes, informaciją ar paslaugas, neatsižvelgiant į jų įsisteigimo vietą. Daugelis respondentų taip pat akcentavo tokių klausimų svarbą, visų pirma kalbant apie dideles platformas. Suinteresuotieji subjektai apskritai sutaria, kad „žalingo“ (bet ne neteisėto arba bent jau nebūtinai neteisėto) turinio nereikėtų apibrėžti Skaitmeninių paslaugų akte ir jam nederėtų taikyti pašalinimo prievolių, nes tai sudėtingas aspektas, darantis didelį poveikį saviraiškos laisvės apsaugai. Tačiau daugeliui įvairių suinteresuotųjų subjektų nerimą kelia tai, kaip algoritmų sistemos formuoja informacijos srautus internete. Keli suinteresuotieji subjektai, visų pirma pilietinės visuomenės ir akademinės bendruomenės atstovai, pažymėjo, kad būtina atlikti algoritmų atskaitomybės ir skaidrumo auditus, ypač dėl to, kaip informacijai suteikiama pirmenybė ir kam ji adresuojama. Be to, kalbant apie internetinę reklamą, suinteresuotųjų subjektų nuomonėse daug nuogąstaujama dėl nepakankamų galimybių naudotojams ir prasmingų priežiūros ir vykdymo užtikrinimo priemonių nebuvimo. Kalbant apie vykdymo užtikrinimą, suinteresuotieji subjektai iš esmės sutaria, kad valdžios institucijų bendradarbiavimą reikėtų tobulinti ir tarpvalstybiniu lygmeniu, ir kiekvienos valstybės narės viduje. ES lygmens priežiūra laikoma itin svarbia ir dauguma respondentų, atrodo, pritartų, kad būtų įsteigta viena priežiūros įstaiga. •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas Pasiūlymo rengimo etapuose remiamasi įvairiais tyrimais ir ekspertų patarimais, įskaitant kelis užsakytus teisinius tyrimus dėl Elektroninės komercijos direktyvos įgyvendinimo ir teisinio susiskaidymo padėties, algoritmų skaidrumo ir atskaitomybės tyrimus, taip pat vidaus tyrimus dėl turinio moderavimo išlaidų, tarpininkų atsakomybės režimų ir išlaidų už Europos ribų, pasitelkiant Europos Komisijos Jungtinio tyrimų centro pagalbą. Siekdama nustatyti plačiosios visuomenės nuomones ir suvokimą Komisija 2018 m. surengė „Eurobarometro“ tyrimą, kurio reprezentatyvioji imtis sudarė daugiau nei 33 000 respondentų iš visų valstybių narių. Teisinė analizė taip pat grindžiama gausia jurisprudencija, visų pirma Europos Sąjungos Teisingumo Teismo, dėl kelių Elektroninės komercijos direktyvos ir susijusių aktų nuostatų, kaip antai nuostatų dėl sąvokos „informacinės visuomenės paslaugos“ aiškinimo, arba nuostatų dėl tarpininkavimo paslaugų teikėjų atsakomybės. Komisija taip pat surinko tiriamuosius duomenis ir nuomones per tikslines konsultacijas ir dalyvavimo priemones, įskaitant įvairius praktinius seminarus, konferencijas, pokalbius su ekspertais ir teisėjais, konsultacijas su Ekspertų grupe elektroninės prekybos klausimais, daugelį dvišalių susitikimų ir ad hoc padėties analizę bei organizacijų, sektorių atstovų, pilietinės visuomenės ir akademinės bendruomenės parengtus tyrimus. Galiausiai analizė grindžiama papildomų šaltinių peržiūra, tyrimais ir tyrimų ataskaitomis, kuriuos per atviras viešas konsultacijas pateikė mokslininkai, ir kitais nepriklausomais tyrimais, įskaitant Europos Parlamento užsakymu atliktų tyrimų rinkinį. •Poveikio vertinimas Reglamentavimo patikros valdyba paskelbė teigiamą nuomonę su išlygomis dėl poveikio vertinimo ir pateikė patobulinimo pasiūlymų. Poveikio vertinimo ataskaita buvo toliau peržiūrima atsižvelgiant į šiuos aspektus, visų pirma peržiūrėtoje poveikio vertinimo ataskaitoje aiškinantis dėl Skaitmeninių paslaugų akto ryšių su bendresne reglamentavimo sistema, pateikiant išsamesnių politikos galimybių paaiškinimų ir nuodugnesnę pagrindinių įrodymų analizę. Skaitmeninių paslaugų svarba mūsų ekonomikai ir visuomenei ir toliau didės, bet didės ir su jomis susijusi rizika. Pagal atskaitos scenarijų Komisija ir toliau užtikrins galiojančių taisyklių vykdymą, be kita ko, su konkrečiais sektoriais susijusiais klausimais, ir teiks pagalbą imantis savireguliavimo veiksmų. Tačiau susidurdamos su kintančiomis problemomis valstybės narės ir toliau priims teisės aktus savarankiškai. Dėl teisinio susiskaidymo ir su juo susijusios nacionalinių priemonių įvairovės ne tik nepavyks veiksmingai kovoti su neteisėta veikla ir apsaugoti pagrindines piliečių teises visoje ES, bet taip pat bus kliudoma vidaus rinkoje plėtoti naujas novatoriškas paslaugas ir taip dar labiau stiprės kelių veiklos vykdytojų, galinčių padengti papildomas reikalavimų laikymosi išlaidas, padėtis. Dėl to taisykles nustatys ir jų vykdymą užtikrins daugiausia labai didelės privačios įmonės ir nuolat didės informacijos asimetrija tarp internetinių paslaugų, jų naudotojų ir valdžios institucijų. Be atskaitos scenarijaus, buvo įvertintos trys pagrindinės politikos galimybės. 1 galimybe būtų kodifikuojama 2018 m. rekomendacija: pagal ją siekiant kovoti su naudotojų vykdoma neteisėta veikla internetinėms platformoms būtų nustatyta įvairių procedūrinių prievolių. Prievolės taip pat apimtų būtinas apsaugos priemones, kuriomis siekiama apsaugoti naudotojų pagrindines teises ir užtikrinti skaidrumą. Taip pat būtų stiprinami valdžios institucijų bendradarbiavimo mechanizmai siekiant spręsti tarpvalstybines problemas per skaitmeninį koordinavimo mechanizmą, sudarant palankesnes galimybes informacijos srautams. Be priemonių, numatytų pagal 1 galimybę, įgyvendinant 2 galimybę būtų pašalinti veiksniai, atgrasantys paslaugų teikėjus nuo savanoriškų kovos su neteisėtu turiniu priemonių ir būtų įtvirtintos priemonės, kuriomis siekiama didinti su rekomendavimo sistemomis ir reklama susijusį skaidrumą. Kiekvienoje valstybėje narėje paskyrus centrinį koordinatorių būtų sustiprintas vykdymo užtikrinimo ir bendradarbiavimo mechanizmas. Pagal 3 galimybę, grindžiamą prie kitų galimybių apibrėžtomis priemonėmis, numatomos tikslinės asimetrinės priemonės nustatant didesnes prievoles labai didelėms platformoms, kuriose tikėtina didžiausia rizika ES visuomenei ir ekonomikai, taip pat pateikiama šiek tiek ribotų paaiškinimų dėl tarpininkavimo paslaugų teikėjų atsakomybės režimo ir ES valdymo sistemos numatant sustiprintus priežiūros ir vykdymo užtikrinimo įgaliojimus. Iš nustatyto ekonominio ir socialinio poveikio vertinimo ir efektyvumo, veiksmingumo, nuoseklumo ir proporcingumo palyginimo matyti, kad įgyvendinus 3 galimybę pavyktų veiksmingiausiai pasiekti intervencinės priemonės tikslus sukuriant proporcingą sistemą, tinkamą siekiant prisitaikyti prie dinamiškame skaitmeniniame pasaulyje kylančių sunkumų. Dėl 3 galimybės komponentų taip pat pritaria dauguma suinteresuotųjų subjektų, įskaitant Europos Parlamento ir valstybių narių pozicijas. Tinkamiausia galimybė būtų remti Europos Sąjungos tarpininkavimo paslaugų teikėjų prieigą prie vidaus rinkos ir sudaryti galimybes jiems augti mažinant su teisiniu susiskaidymu susijusias išlaidas. Nors išsamaus patikrinimo prievolių reikalavimų laikymosi išlaidų tikriausiai bus, jas iš dalies turėtų kompensuoti suderinimo veiksmais sumažintas esamas susiskaidymas. Tikėtinas teigiamas poveikis konkurencingumui, inovacijoms ir investicijoms į skaitmenines paslaugas, visų pirma Europos Sąjungos startuolius ir veiklą plečiančias įmones, siūlančias platformų verslo modelius, taip pat įvairiu mastu – sektoriams, kurie priklauso nuo skaitmeninės prekybos ir ja naudojasi. Pagal tinkamiausią priemonę numatoma apibrėžti tinkamą pareigų kovojant su neteisėtu turiniu internete pasiskirstymą tarp tarpininkavimo paslaugų, jų gavėjų ir valdžios institucijų. Tam pagal ją numatoma taikyti asimetrinį požiūrį į išsamaus patikrinimo prievoles, taikomas labai didelėms interneto platformoms: tai prižiūrimo rizikos valdymo metodas, kurį taikant svarbų vaidmenį atlieka vykdymo užtikrinimo valdymo sistema. Asimetrinės prievolės nustatomos tik labai didelėms platformoms, kurios, remiantis turimais duomenimis, ne tik turi didžiausią aprėptį, bet taip pat yra didelės įmonės, turinčios didelę apyvartą. Taigi, nors tikslinės priemonės yra labiau ribojamojo pobūdžio nei kitoms įmonėms taikomos priemonės, jos yra proporcingos tokių įmonių gebėjimui laikytis reikalavimų. Kalbant apie valdžios institucijas, įgyvendinus siūlomą galimybę sumažėtų išlaidos, susijusios su esamos valdžios institucijų bendradarbiavimo sistemos neveiksmingumu ir dubliavimusi. Nors valstybės narės patirtų išlaidų, susijusių su naujos ar jau įsteigtos kompetentingos institucijos paskyrimu, tikimasi, kad jas kompensuos didesnis veiksmingumas: pavienių valdžios institucijų atveju – paskirstant išteklius tarpusavyje, užtikrinant geresnius informacijos srautus ir sukuriant aiškius sąveikos su kitomis institucijomis ir paslaugų teikėjais procesus visoje vidaus rinkoje.

•Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas Kartu su šiuo pasiūlymu pateiktame poveikio vertinime nustatoma vienintelė Sąjungos intervencinės priemonės pridėtinė vertė siekiant pašalinti riziką, kylančią dėl teisinio susiskaidymo dėl įvairių reguliavimo ir priežiūros metodų (taigi neatsižvelgiant į didesnį skaitmeninių paslaugų saugumą ir pasitikėjimą jomis), tarpvalstybinei skaitmeninei prekybai galbūt padidėjant 1–1,8 proc., t. y. tarpvalstybinė 8,6 mlrd. EUR apyvarta padidėja iki 15,5 mlrd. EUR. Kalbant apie priemonių vykdymo užtikrinimo pridėtinę vertę, iniciatyva užtikrinamas gerokai didesnis veiksmingumas, susijęs su valstybių narių bendradarbiavimu ir kai kurių išteklių paskirstymu tarpusavyje ES lygmens techninės pagalbos tikslais, siekiant atlikti turinio moderavimo sistemų, rekomendavimo sistemų ir internetinės reklamos patikras ir auditą labai didelėse interneto platformose. Dėl to savo ruožtu padidėja vykdymo užtikrinimo ir priežiūros priemonių veiksmingumas, o esamoje sistemoje iš esmės pasikliaunama ribotais priežiūros pajėgumais vos keliose valstybėse narėse. •Pagrindinės teisės Sąjungos piliečiams ir kitiems internete kyla vis didesnė rizika ir daroma vis didesnė žala – nuo neteisėto turinio ir veiklos plitimo iki saviraiškos apribojimų ir kitos visuomeninės žalos. Imantis šiame pasiūlyme dėl teisėkūros procedūra priimamo akto numatomų politikos priemonių ši padėtis iš esmės pagerės: bus sukurta moderni ateities iššūkiams parengta valdymo sistema, veiksmingai apsaugant visų dalyvaujančių šalių, pirmiausia Sąjungos piliečių, teises ir teisėtus interesus. Pasiūlyme yra svarbių apsaugos priemonių, kad piliečiai galėtų laisvai reikštis, kartu sustiprinamas atstovavimas naudotojams interneto aplinkoje ir naudojimasis kitomis pagrindinėmis teisėmis, kaip antai teise į veiksmingą teisių gynimo priemonę, teise į nediskriminavimą, vaiko teisėmis, taip pat teise į asmens duomenų apsaugą ir privatumą internete. Įgyvendinant siūlomą reglamentą bus mažinama klaidingo ar nepagrįsto kalbos blokavimo rizika, sprendžiama neigiamo poveikio kalbai problema, skatinama laisvė gauti informaciją ir laikytis savo nuomonės, sudaroma daugiau galimybių naudotojams naudotis teisių gynimo priemonėmis. Tam tikros grupės ar asmenys gali būti pažeidžiami ar nepalankioje padėtyje jiems naudojantis internetinėmis paslaugomis dėl jų lyties, rasės ar etninės kilmės, religijos ar įsitikinimų, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos. Jie gali patirti neproporcingą poveikį dėl apribojimų ir turinio pašalinimo priemonių, susijusių su (nesąmoningu ar sąmoningu) šališkumu, kuris gali būti būdingas naudotojų ir trečiųjų šalių pranešimo sistemoms, taip pat platformose naudojamoms automatizuotoms turinio moderavimo priemonėms. Pasiūlymu bus mažinama diskriminavimo rizika, ypač kylanti tokioms grupėms ar asmenims, bus prisidedama prie vaiko teisių ir teisės į žmogaus orumą apsaugos internete. Pagal pasiūlymą bus reikalaujama šalinti tik neteisėtą turinį ir bus nustatytos privalomos apsaugos priemonės, kai pašalinama naudotojų informacija, įskaitant paaiškinimo naudotojui pateikimą, paslaugų teikėjų aptarnaujamus skundų mechanizmus ir išorės neteisminio ginčų sprendimo mechanizmus. Be to, bus užtikrinama, kad ES piliečiai būtų taip pat apsaugomi, kai naudojasi ne Sąjungoje įsisteigusių teikėjų, kurie vykdo veiklą vidaus rinkoje, paslaugomis, nes pasiūlymas taip pat taikomas ir tokiems teikėjams. Kalbant apie paslaugų teikėjų laisvę užsiimti verslu, įmonių patiriamos išlaidos kompensuojamos sumažinant susiskaidymą vidaus rinkoje. Pasiūlyme numatomos apsaugos priemonės, kuriomis siekiama sumažinti paslaugų teikėjams tenkančią naštą, įskaitant priemones užkirsti kelią pakartotiniams nepagrįstiems pranešimams ir išankstinį valdžios institucijų atliekamą patikimų pranešėjų patikrinimą. Be to, tam tikros prievolės skirtos labai didelėms interneto platformoms, kuriose neretai kyla didžiausia rizika ir kurios turi pajėgumų papildomai naštai prisiimti. Siūlomame teisės akte išliks Elektroninės komercijos direktyvoje įtvirtintas bendros stebėsenos prievolės draudimas ir jau tai yra itin svarbu norint užtikrinti reikiamą teisingą pagrindinių teisių pusiausvyrą interneto pasaulyje. Naujuoju reglamentu draudžiamos bendros stebėsenos prievolės, nes dėl jų gali būti neproporcingai ribojama naudotojų saviraiškos laisvė ir laisvė gauti informaciją, galėtų susidaryti pernelyg didelė našta paslaugų teikėjams ir taip būti nepagrįstai ribojama jų laisvė užsiimti verslu. Draudimu taip pat ribojamos priežiūros internete paskatos, daromas teigiamas poveikis asmens duomenų ir privatumo apsaugai. Visos į pasiūlymą įtrauktos priemonės visiškai atitinka aukštą ES teisėje įtvirtintą asmens duomenų apsaugos ir ryšių privatumo ir privataus gyvenimo apsaugos standartą ir su juo dera. 4.POVEIKIS BIUDŽETUI Į pasiūlymo poveikį biudžetui bus atsižvelgta skiriant 2021–2027 m. DFP numatytus asignavimus finansiniuose paketuose, skirtuose Skaitmeninės Europos programai ir Bendrosios rinkos programai, kaip aprašyta finansinėje teisės akto pasiūlymo pažymoje, pateiktoje kartu su šiuo reglamento pasiūlymu. Dėl tokio poveikio taip pat reikia perprogramuoti finansinės perspektyvos 7 išlaidų kategoriją. Paties reglamento poveikis biudžetui apibūdintas kartu su šiuo reglamento pasiūlymu pateiktoje teisės akto pasiūlymo finansinėje pažymoje. 5.KITI ELEMENTAI •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka Šios teisėkūros priemonės taikymo pradžios dieną Komisija sukurs išsamią nuolatinės jos veikimo, rezultatų ir poveikio stebėsenos sistemą. Remiantis sukurta stebėsenos programa priemonės vertinimą numatoma atlikti praėjus penkeriems metams nuo jos įsigaliojimo. •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas I skyriuje įtvirtintos bendrosios nuostatos, įskaitant reglamento dalyką ir taikymo sritį (1 straipsnis) ir pagrindinių reglamente vartojamų terminų apibrėžtis (2 straipsnis). II skyriuje pateikiamos nuostatos dėl tarpininkavimo paslaugų teikėjų atleidimo nuo atsakomybės. Konkrečiau kalbant, nustatomos sąlygos, kuriomis paprasto perdavimo (3 straipsnis), podėliavimo (4 straipsnis) ir prieglobos paslaugų (5 straipsnis) teikėjai atleidžiami nuo atsakomybės už jų perduodamą ir saugomą trečiųjų šalių informaciją. Taip pat numatoma, kad atleidimas nuo atsakomybės neturėtų būti atšaukiamas, kai tarpininkavimo paslaugų teikėjai vykdo savanoriškus tyrimus savo iniciatyva arba laikosi įstatymų (6 straipsnis), ir įtvirtinamas draudimas tokiems teikėjams nustatyti bendros stebėsenos ar aktyvaus faktų nustatymo prievoles (7 straipsnis). Galiausiai nustatoma tarpininkavimo paslaugų teikėjų prievolė, susijusi su nacionalinių teisminių ar administracinių institucijų nurodymais imtis veiksmų kovojant su neteisėtu turiniu (8 straipsnis) ir teikti informaciją (9 straipsnis). III skyriaus penkiuose skirsniuose nustatomos išsamaus patikrinimo prievolės siekiant sukurti skaidrią ir saugią interneto aplinką. 1 skirsnyje nustatomos visiems tarpininkavimo paslaugų teikėjams taikomos prievolės, visų pirma: prievolė sukurti vieną bendrą kontaktinį centrą siekiant sudaryti palankesnes sąlygas tiesiogiai bendrauti su valstybių narių valdžios institucijomis, Komisija ir Valdyba (10 straipsnis), prievolė nė vienoje valstybėje narėje neįsisteigusiems paslaugų teikėjams, siūlantiems paslaugas Sąjungoje, paskirti Sąjungoje teisinį atstovą (11 straipsnis), prievolė savo nuostatose ir sąlygose nustatyti bet kokius apribojimus, kuriuos jie gali taikyti jų paslaugų naudojimui, ir taikant tokius apribojimus ir užtikrinant jų laikymąsi elgtis atsakingai (12 straipsnis) ir skaidrumo ataskaitų teikimo prievolės, susijusios su informacijos, laikomos neteisėtu turiniu ar nesuderinama su paslaugų teikėjų nuostatomis ir sąlygomis, pašalinimu ar prieigos prie jos atėmimu (13 straipsnis).

2 skirsnyje nustatomos prievolės, kuriomis papildomos 1 skirsnyje įtvirtintos prievolės ir kurios yra taikomos prieglobos paslaugų teikėjams. Visų pirma, pagal šį skirsnį tokie paslaugų teikėjai įpareigojami įdiegti mechanizmus, kad trečiosios šalys galėtų pranešti apie tariamo neteisėto turinio buvimą (14 straipsnis). Be to, jeigu toks paslaugų teikėjas nusprendžia pašalinti tam tikrą paslaugos gavėjo pateiktą informaciją arba atimti prieigą prie jos, nustatoma prievolė pateikti tam paslaugos gavėjui motyvų paaiškinimą (15 straipsnis). 3 skirsnyje nustatomos visoms interneto platformoms taikomos prievolės, kuriomis papildomos 1 ir 2 skirsniuose įtvirtintos prievolės. Šiame skirsnyje nustatoma, kad jis nėra taikomas interneto platformoms, kurios yra labai mažos ar mažosios įmonės, kaip apibrėžta Rekomendacijos 2003/361/EB priede (16 straipsnis). Skirsnyje nustatoma prievolė interneto platformoms sukurti vidaus skundų nagrinėjimo sistemą, per kurią būtų galima apskųsti sprendimus, priimtus dėl tariamo neteisėto turinio ar su jų nuostatomis ir sąlygomis nesuderinamos informacijos (17 straipsnis). Interneto platformos taip pat įpareigojamos sąveikauti su sertifikuotomis neteisminio ginčų sprendimo įstaigomis sprendžiant ginčus su jų paslaugų naudotojais (18 straipsnis). Interneto platformos taip pat įpareigojamos užtikrinti, kad patikimais pranešėjais pripažintų subjektų pranešimams būtų teikiama pirmenybė (19 straipsnis), taip pat nustatomos priemonės, kurių interneto platformos turi imtis siekdamos kovoti su piktnaudžiavimu (20 straipsnis). Be to, šiame skirsnyje yra nustatytas reikalavimas interneto platformoms informuoti kompetentingas vykdymo užtikrinimo institucijas, jeigu jos sužino apie kokią nors informaciją, dėl kurios kyla įtarimų dėl sunkių nusikalstamų veikų, susijusių su grėsme asmenų gyvybei ar saugumui (21 straipsnis). Pagal šį skirsnį interneto platformos taip pat įpareigojamos gauti ir saugoti konkrečią informaciją apie prekiautojus, kurie naudojasi jų paslaugomis, dėti pakankamai pastangų jų patikimumui įvertinti ir skelbti tokią informaciją, jeigu tokios interneto platformos leidžia vartotojams su tais prekiautojais sudaryti nuotolinės prekybos sutartis (22 straipsnis). Tokios interneto platformos taip pat privalo organizuoti savo sąsają taip, kad prekiautojai galėtų laikytis Sąjungos vartotojų apsaugos ir produktų saugos teisės aktų (22a straipsnis). Interneto platformos taip pat įpareigojamos skelbti ataskaitas apie savo veiklą, susijusią su informacijos, laikomos neteisėtu turiniu ar nesuderinama su jų nuostatomis ir sąlygomis, pašalinimu ar prieigos prie jos atėmimu (23 straipsnis). Šiame skirsnyje taip pat nustatomos interneto platformoms taikomos skaidrumo prievolės, susijusios su internetine reklama (24 straipsnis). 4 skirsnyje nustatomos prievolės, kuriomis papildomos 1–3 skirsniuose įtvirtintos prievolės ir kurios yra taikomos labai didelėms interneto platformoms (kaip apibrėžta 25 straipsnyje), sisteminei rizikai valdyti. Laba didelės platformos privalo atlikti rizikos vertinimus dėl sisteminės rizikos, kylančios dėl jų paslaugų teikimo ar naudojimo arba su jais susijusios (26 straipsnis), ir imtis pagrįstų ir veiksmingų priemonių tokiai rizikai mažinti (27 straipsnis). Jose taip pat atliekamas nepriklausomas išorės auditas (28 straipsnis). Šiame skirsnyje taip pat nustatoma konkreti prievolė, taikoma tais atvejais, kai labai didelės interneto platformos naudoja rekomendavimo sistemas (29 straipsnis) arba savo elektroninėje sąsajoje rodo internetinę reklamą (30 straipsnis). Be to, šiame skirsnyje nustatomos sąlygos, kuriomis labai didelės interneto platformos suteikia prieigą prie duomenų įsisteigimo valstybės narės skaitmeninių paslaugų koordinatoriui ar Komisijai ir patvirtintiems tyrėjams (31 straipsnis), prievolė paskirti vieną ar daugiau atitikties užtikrinimo pareigūnų siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi reglamente nustatytų prievolių (32 straipsnis), ir konkrečios papildomos skaidrumo ataskaitų teikimo prievolės (33 straipsnis). 5 skirsnyje pateikiamos svarbiausios nuostatos dėl išsamaus patikrinimo prievolių, visų pirma procesų, dėl kurių Komisija rems ir skatins suderintų Europos standartų rengimą ir įgyvendinimą (34 straipsnis), elgesio kodeksų rengimo sistemos (35 straipsnis) ir konkrečių internetinės reklamos srities elgesio kodeksų rengimo sistemos (36 straipsnis). Taip pat yra nuostata dėl krizės protokolų, taikomų neeilinėmis aplinkybėmis, darančiomis poveikį visuomenės saugumui ar visuomenės sveikatai (37 straipsnis). IV skyriuje pateikiamos nuostatos dėl šio reglamento įgyvendinimo ir vykdymo užtikrinimo. 1 skirsnyje įtvirtinamos nuostatos dėl nacionalinių kompetentingų institucijų, įskaitant skaitmeninių paslaugų koordinatorius, kurie yra pirminės nacionalinės institucijos, kurias valstybės narės paskiria siekdamos užtikrinti nuoseklų šio reglamento taikymą (38 straipsnis). Skaitmeninių paslaugų koordinatoriai, kaip ir kitos paskirtosios kompetentingos institucijos, yra nepriklausomi ir atlieka savo užduotis nešališkai, skaidriai ir laiku (39 straipsnis). Jurisdikcija užtikrinti šio reglamento vykdymą priklauso valstybėms narėms, kuriose yra pagrindinė paslaugų teikėjo įsisteigimo vieta (40 straipsnis). Skaitmeninių paslaugų koordinatoriams suteikiami specialieji įgaliojimai (41 straipsnis). Valstybės narės turi nustatyti taisykles dėl sankcijų, taikomų tais atvejais, kai tarpininkavimo paslaugų teikėjai nevykdo savo prievolių pagal šį reglamentą (42 straipsnis). Skaitmeninių paslaugų koordinatoriai gali gauti skundų dėl šiame reglamente nustatytų tarpininkavimo paslaugų teikėjų prievolių pažeidimų (43 straipsnis). Skaitmeninių paslaugų koordinatoriai privalo skelbti metines veiklos ataskaitas (44 straipsnis) ir bendradarbiauti su kitų valstybių narių skaitmeninių paslaugų koordinatoriais (45 straipsnis). Skaitmeninių paslaugų koordinatoriai taip pat gali dalyvauti jungtiniuose tyrimuose į reglamentą įtrauktais klausimais (46 straipsnis). 2 skirsnyje išdėstytos nuostatos dėl Europos skaitmeninių paslaugų valdybos, kuri yra nepriklausoma skaitmeninių paslaugų koordinatorių patariamoji grupė (47 straipsnis). Taip pat nustatoma tos valdybos struktūra (48 straipsnis) ir užduotys (49 straipsnis). 3 skirsnis susijęs su labai didelių interneto platformų priežiūra, tyrimu, vykdymo užtikrinimu ir stebėsena. Jame numatoma sustiprinta priežiūra tais atvejais, kai tokios platformos pažeidžia III skyriaus 4 skirsnio nuostatas (50 straipsnis). Jame taip pat numatoma galimybė Komisijai įsikišti į labai didelių interneto platformų veiklą, jeigu pažeidimai daromi ir toliau (51 straipsnis). Tokiais atvejais Komisija gali atlikti tyrimus, be kita ko, pateikdama prašymus pateikti informaciją (52 straipsnis) ir surengdama pokalbius (53 straipsnis) ir patikrinimus vietoje (54 straipsnis), priimti laikinąsias priemones (55 straipsnis) ir nustatyti labai didelėms interneto platformoms privalomus įpareigojimus (56 straipsnis), taip pat stebėti, kaip jos laikosi reglamento (57 straipsnis). Reikalavimų nesilaikymo atveju Komisija gali priimti sprendimus dėl reikalavimų nesilaikymo (58 straipsnis), skirti baudas (59 straipsnis) ir periodines baudas (60 straipsnis) labai didelėms interneto platformoms už reglamento pažeidimus ir už neteisingos, neišsamios ar klaidinančios informacijos pateikimą atliekant tyrimą. Reglamente taip pat nustatytas sankcijų skyrimo senaties terminas (61 straipsnis) ir jų vykdymo užtikrinimo (62 straipsnis). Galiausiai reglamente yra numatytos procedūrinės garantijos Komisijos atžvilgiu, visų pirma dėl teisės būti išklausytam ir susipažinti su byla (63 straipsnis) ir sprendimų paskelbimo (64 straipsnis). Šiame skirsnyje taip pat numatomas Komisijos bendradarbiavimas su nacionaliniais teismais (65 straipsnis) ir įgyvendinimo aktų dėl praktinių procedūrų aspektų priėmimas (66 straipsnis). 4 skirsnyje pateikiamos bendrosios vykdymo užtikrinimo nuostatos. Pirma, nustatomos taisyklės dėl dalijimosi informacija sistemos, kuria bendraudami naudojasi skaitmeninių paslaugų koordinatoriai, Komisija ir Valdyba (67 straipsnis). Jame taip pat numatoma tarpininkavimo paslaugų gavėjų teisė įgalioti įstaigą, organizaciją ir asociaciją jų vardu naudotis jų teisėmis (68 straipsnis). 5 skirsnis yra susijęs su deleguotųjų ir įgyvendinimo aktų priėmimu atitinkamai pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 ir 291 straipsnius (69 ir 70 straipsniai). Galiausiai V skyriuje yra išdėstytos reglamento baigiamosios nuostatos, susijusios su Elektroninės komercijos direktyvos 12–15 straipsnių išbraukimu, nes jie yra įtraukti į reglamentą (71 straipsnis), Direktyvos 2020/XX/EB pakeitimais (72 straipsnis), reglamento vertinimu (73 straipsnis) ir jo įsigaliojimu ir taikymu (74 straipsnis). 2020/0361 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl bendrosios skaitmeninių paslaugų rinkos (Skaitmeninių paslaugų aktas), kuriuo iš dalies keičiama Direktyva 2000/31/EB (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,

atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę, atsižvelgdami į Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno nuomonę, laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1)informacinės visuomenės paslaugos ir ypač tarpininkavimo paslaugos yra tapusios svarbia Sąjungos ekonomikos ir kasdienio Sąjungos piliečių gyvenimo dalimi. Praėjus dvidešimčiai metų po galiojančios tokioms paslaugoms taikomos teisinės sistemos, išdėstytos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2000/31/EB, priėmimo nauji ir novatoriški verslo modeliai ir paslaugos, kaip antai internetiniai socialiniai tinklai ir elektroninės prekyvietės, leidžia verslo naudotojams ir vartotojams naujais būdais teikti ir gauti informaciją ir sudaryti sandorius. Dauguma Sąjungos piliečių dabar naudojasi šiomis paslaugomis kasdien. Tačiau dėl skaitmeninės pertvarkos ir vis aktyvesnio naudojimosi tokiomis paslaugomis taip pat kyla naujų pavojų ir sunkumų ir pavieniams naudotojams, ir visai visuomenei; (2)valstybės narės vis dažniau priima ar svarsto galimybę priimti nacionalinius įstatymus į šį reglamentą įtrauktais klausimais, visų pirma nustatydamos patikrinimo reikalavimus tarpininkavimo paslaugų teikėjams. Tokie skirtingi nacionaliniai įstatymai daro neigiamą poveikį vidaus rinkai, kurią pagal Sutarties 26 straipsnį sudaro vidaus sienų neturinti erdvė, kurioje užtikrinamas laisvas prekių ir paslaugų judėjimas ir įsisteigimo laisvė, atsižvelgiant į savaime tarpvalstybinį interneto, kuris paprastai naudojamas tokioms paslaugoms teikti, pobūdį. Tarpininkavimo paslaugų teikimo sąlygas vidaus rinkoje reikėtų suderinti, kad įmonės turėtų galimybę patekti į naujas rinkas ir išnaudoti vidaus rinkos pranašumus, o vartotojai ir kiti paslaugų gavėjai turėtų didesnį pasirinkimą; (3)norint užtikrinti saugią, nuspėjamą ir patikimą interneto aplinką ir sudaryti galimybę Sąjungos piliečiams ir kitiems asmenims naudotis savo pagrindinėmis teisėmis, garantuojamomis pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją (toliau – Chartija), visų pirma saviraiškos laisve, laisve gauti informaciją ir laisve užsiimti verslu bei teise į nediskriminavimą, būtina, kad tarpininkavimo paslaugų teikėjai elgtųsi atsakingai ir stropiai; (4)taigi, siekiant apsaugoti ir pagerinti vidaus rinkos veikimą, Sąjungos lygmeniu reikėtų suformuoti tikslinį vienodų, veiksmingų ir proporcingų privalomų taisyklių rinkinį. Šiame reglamente numatomos sąlygos vidaus rinkoje atsirasti novatoriškoms skaitmeninėms paslaugoms ir joms plėtoti. Siekiant išvengti vidaus rinkos susiskaidymo ir jį pašalinti bei užtikrinti teisinį saugumą, taip sumažinant neapibrėžtį paslaugų kūrėjams ir skatinant suderinamumą, būtina Sąjungos lygmeniu suderinti nacionalines reguliavimo priemones dėl tarpininkavimo paslaugų teikėjams keliamų reikalavimų. Taikant technologijų požiūriu neutralius reikalavimus inovacijoms turėtų būti ne kliudoma, atvirkščiai, jos turėtų būti skatinamos; (5)šis reglamentas turėtų būti taikomas tam tikrų informacinės visuomenės paslaugų, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje (ES) 2015/1535, t. y. paprastai už atlyginimą per atstumą, elektroninėmis priemonėmis ir asmenišku paslaugų gavėjo prašymu teikiamų paslaugų, teikėjams. Konkrečiai kalbant, šis reglamentas turėtų būti taikomas tarpininkavimo paslaugų, ypač tarpininkavimo paslaugų, kurias sudaro paprasto perdavimo, podėliavimo ir prieglobos paslaugos, teikėjams, atsižvelgiant į tai, kad dėl eksponentiškai augančio naudojimosi tokiomis paslaugomis, pirmiausia įvairiais teisėtais ir socialiai naudingais tikslais, jų vaidmuo tarpininkavimo ir neteisėtos ar kitokios žalingos informacijos ir veiklos plitimo srityje taip pat tampa svarbesnis; (6)praktiškai tam tikri tarpininkavimo paslaugų teikėjai vykdo tarpininkavimo veiklą, susijusią su paslaugomis, kurios gali būti teikiamos elektroninėmis priemonėmis arba ne elektroninėmis priemonėmis, kaip antai nuotolinėmis informacinių technologijų paslaugomis, transporto, apgyvendinimo ar pristatymo paslaugomis. Šis reglamentas turėtų būti taikomas tik tarpininkavimo paslaugoms ir neturėtų daryti poveikio Sąjungos ar nacionalinės teisės aktuose nustatytiems reikalavimams, susijusiems su produktais ar paslaugomis, dėl kurių tarpininkaujama teikiant tarpininkavimo paslaugas, įskaitant atvejus, kai tarpininkavimo paslauga yra neatsiejama kitos paslaugos, kuri nėra tarpininkavimo paslauga pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisprudenciją, dalis; (7)siekiant užtikrinti šiame reglamente nustatytų taisyklių efektyvumą ir vienodas sąlygas vidaus rinkoje, tos taisyklės turėtų būti taikomos tarpininkavimo paslaugų teikėjams, neatsižvelgiant į įsisteigimo ar gyvenamąją vietą, jeigu jie teikia paslaugas Sąjungoje ir tai patvirtinama esminiu ryšiu su Sąjunga; (8)toks esminis ryšys su Sąjunga turėtų būti laikomas egzistuojančiu, jeigu paslaugų teikėjas yra įsisteigęs Sąjungoje arba, jeigu ne, turi daug naudotojų vienoje ar daugiau valstybių narių, arba savo veiklą susieja su viena ar daugiau valstybių narių. Veiklos susiejimas su viena ar daugiau valstybių narių gali būti nustatomas remiantis visomis svarbiomis aplinkybėmis, įskaitant tokius veiksnius, kaip toje valstybėje narėje paprastai naudojamos kalbos ar valiutos naudojimas, arba galimybę užsisakyti produktus ar paslaugas arba naudoti aukščiausio lygio nacionalinį domeno vardą. Veiklos susiejimą su valstybe nare taip pat galima nustatyti pagal tai, ar taikomoji programa yra atitinkamoje nacionalinėje taikomųjų programų parduotuvėje, pagal vietos reklamą ar toje valstybėje narėje vartojama kalba skelbiamą reklamą arba klientų aptarnavimą, pavyzdžiui, klientus aptarnaujant toje valstybėje narėje paprastai vartojama kalba. Prielaidą dėl esminio ryšio taip pat galima daryti, jeigu paslaugų teikėjas susieja savo veiklą su viena ar daugiau valstybių narių, kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 1215/2012 17 straipsnio 1 dalies c punkte. Kita vertus, vien techninės galimybės prieiti prie interneto svetainės iš Sąjungos vien šiuo pagrindu negalima laikyti esminio ryšio su Sąjunga įrodymu; (9)šiuo reglamentu turėtų būti papildomos taisyklės, susijusios su kitais Sąjungos teisės aktais, reglamentuojančiais tam tikrus tarpininkavimo paslaugų teikimo aspektus, visų pirma Direktyva 2000/31/EB, išskyrus šiuo reglamentu daromus pakeitimus, Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/13/ES su pakeitimais ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) …/... (siūlomas Teroristinio turinio internete reglamentas), bet jam neturėtų būti daromas poveikis. Taigi šis reglamentas nedaro poveikio tiems kitiems aktams, kurie dėl šiame reglamente nustatytos bendrai taikytinos sistemos turi būti laikomi lex specialis. Tačiau šio reglamento taisyklės taikomos klausimams, kurie nėra įtraukti į tuos kitus teisės aktus ar nėra jais pakankamai aiškiai reglamentuojami, taip pat klausimams, dėl kurių pagal tuos kitus teisės aktus valstybėms narėms paliekama galimybė priimti tam tikras nacionalinio lygmens priemones; (10)dėl aiškumo taip pat reikėtų patikslinti, kad šiuo reglamentu nedaromas poveikis Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (ES) 2019/1148 ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (ES) 2019/1150, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2002/58/EB ir Reglamentui […/…] dėl leidimo laikinai nukrypti nuo tam tikrų Direktyvos 2002/58/EB nuostatų, taip pat Sąjungos teisei vartotojų apsaugos srityje, visų pirma Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2005/29/EB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2011/83/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 93/13/EEB, su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/2161, ir asmens duomenų apsaugos srityje, visų pirma Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (ES) 2016/679. Asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis reglamentuojama tik Sąjungos teisės normomis šioje srityje, visų pirma Reglamentu (ES) 2016/679 ir Direktyva 2002/58/EB. Šiuo reglamentu taip pat nedaromas poveikis Sąjungos teisės normoms dėl darbo sąlygų; (11)reikėtų patikslinti, kad šiuo reglamentu nedaromas poveikis Sąjungos teisės normoms dėl autorių teisių ir susijusių teisių, kuriose įtvirtintos konkrečios taisyklės ir procedūros, kurios turėtų likti nepakitusios; (12)siekiant tikslo užtikrinti saugią, nuspėjamą ir patikimą interneto aplinką, šiame reglamente sąvoka „neteisėtas turinys“ turėtų būti apibrėžiama bendrai, į ją įtraukiant informaciją, susijusią su neteisėtu turiniu, produktais, paslaugomis ir veikla. Visų pirma, šią sąvoką reikėtų suprasti kaip susijusią su bet kokio pavidalo informacija, kuri pagal taikytiną teisę savaime yra neteisėta, kaip antai neteisėta neapykantą kurstanti kalba arba teroristinis turinys ir neteisėtas diskriminacinis turinys, arba kuri yra susijusi su neteisėta veikla, kaip antai dalijimusi seksualinės prievartos prieš vaikus vaizdais, neteisėtu dalijimusi privačiais vaizdais be sutikimo, persekiojimu kibernetinėje erdvėje, reikalavimų neatitinkančių ar suklastotų produktų pardavimu, neteisėtu autorių teisėmis apsaugotos medžiagos naudojimu, ar veikla, susijusia su vartotojų apsaugos teisės pažeidimais. Šiuo požiūriu nesvarbu, ar informacijos ar veiklos neteisėtumas sietinas su Sąjungos teise ar Sąjungos teisę atitinkančia nacionaline teise, taip pat nesvarbu, koks yra tikslus tam tikro įstatymo pobūdis ar dalykas; (13)atsižvelgiant į konkrečias atitinkamų paslaugų charakteristikas ir susijusį poreikį nustatyti jų teikėjams tam tikras konkrečias prievoles, didesnėje prieglobos paslaugų teikėjų, kaip apibrėžta šiame reglamente, kategorijoje reikia išskirti interneto platformų pakategorę. Interneto platformos, kaip antai socialiniai tinklai ar elektroninės prekyvietės, turėtų būti apibrėžiamos kaip prieglobos paslaugų teikėjai, kurie ne tik saugo jų prašymu paslaugos gavėjų pateiktą informaciją, bet ir platina tą informaciją visuomenei, vėlgi jų prašymu. Tačiau, siekiant išvengti pernelyg bendro pobūdžio prievolių nustatymo, prieglobos paslaugų teikėjų nereikėtų laikyti interneto platformomis, kai informacijos sklaida visuomenei tėra nedidelė ir tik papildoma kitos paslaugos funkcija ir tos funkcijos dėl objektyvių techninių priežasčių neįmanoma naudoti be tos kitos, pagrindinės paslaugos, o tos funkcijos integravimas nėra būdas išvengti šio reglamento taisyklių, taikomų interneto platformoms, taikymo. Pavyzdžiui, tokia funkcija galėtų būti komentarų skirsnis internetiniame laikraštyje, kai yra akivaizdu, kad ji yra papildoma pagrindinės žinių skelbimo paslaugos, už kurią redakcinė atsakomybė tenka leidėjui, funkcija; (14)šiame reglamente vartojama sąvoka „informacijos platinimas visuomenei“ turėtų suponuoti informaciją teikimą potencialiai neribotam asmenų skaičiui, t. y. lengvos prieigos prie informacijos suteikimą naudotojams apskritai, prašomą informaciją teikiančiam paslaugos gavėjui nesiimant jokių papildomų veiksmų, neatsižvelgiant į tai, ar tie asmenys faktiškai susipažįsta su ta informacija. Vien galimybė kurti tam tikros paslaugos naudotojų grupes savaime neturėtų būti aiškinama taip, kad tokiu būdu platinama informacija nėra platinama visuomenei. Tačiau į šią sąvoką nereikėtų įtraukti informacijos sklaidos uždarose grupėse, kurias sudaro baigtinis iš anksto nustatytų asmenų skaičius. Asmenų tarpusavio ryšio paslaugos, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje (ES) 2018/1972, kaip antai e. paštas ar privačios žinutės, į šio reglamento taikymo sritį nepatenka. Informacija reikėtų laikyti išplatinta visuomenei, kaip tai suprantama pagal šį reglamentą, tik kai tai vyksta tiesioginiu informaciją suteikusio paslaugos gavėjo prašymu; (15)jeigu kai kurioms paslaugų teikėjo teikiamoms paslaugoms šis reglamentas taikomas, o kitoms ne arba jeigu paslaugų teikėjo teikiamoms paslaugoms taikomi skirtingi šio reglamento skirsniai, atitinkamos šio reglamento nuostatos turėtų būti taikomos tik toms paslaugoms, kurios patenka į jų taikymo sritį;

(16)pradėjus taikyti horizontaliąją sąlyginio atleidimo nuo atsakomybės sistemą, skirtą tarpininkavimo paslaugų teikėjams ir įtvirtintą Direktyvoje 2000/31/EB, ir taip užtikrinus teisinį saugumą atsirado daug naujų paslaugų, kurios išplito visoje vidaus rinkoje. Taigi tokią sistemą reikėtų išsaugoti. Tačiau, atsižvelgiant į atitinkamų taisyklių perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo skirtumus ir dėl aiškumo ir nuoseklumo, tokią sistemą reikėtų įtraukti į šį reglamentą. Taip pat reikia paaiškinti kai kuriuos tos sistemos elementus atsižvelgiant į Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisprudenciją; (17)pagal atitinkamas II skyriaus taisykles turėtų būti nustatomi tik atvejai, kai atitinkamų tarpininkavimo paslaugų teikėjas negali būti laikomas atsakingu už paslaugos gavėjų pateiktą neteisėtą turinį. Tokių taisyklių nereikėtų laikyti tinkamu pagrindu nustatyti, kada paslaugų teikėjas gali būti laikomas atsakingu, nes tai turi būti nustatoma pagal taikytinas Sąjungos ar nacionalinės teisės normas. Be to, šiame reglamente nustatytas atleidimas nuo atsakomybės turėtų būti taikomas bet kokio pobūdžio atsakomybei už bet kokios rūšies neteisėtą turinį, neatsižvelgiant į tikslų tokių teisės aktų dalyką ar pobūdį; (18)šiame reglamente nustatytas atleidimas nuo atsakomybės neturėtų būti taikomas, kai tarpininkavimo paslaugų teikėjas ne tik neutraliai teikia paslaugas tiesiog techniškai ir automatiškai apdorodamas paslaugos gavėjo pateiktą informaciją, bet taip pat atlieka tokį aktyvų vaidmenį, kad yra susipažinęs su ta informacija arba ją kontroliuoja. Toks atleidimas nuo atsakomybės neturėtų būti taikomas atsakomybei, susijusiai su informacija, kurią pateikė ne paslaugos gavėjas, o pats tarpininkavimo paslaugos teikėjas, įskaitant atvejus, kai informacija buvo parengta redakcine to paslaugų teikėjo atsakomybe; (19)atsižvelgiant į skirtingą paprasto perdavimo, podėliavimo ir prieglobos veiklos pobūdį ir skirtingą atitinkamų paslaugų teikėjų padėtį ir gebėjimus, būtina išskirti tokiai veiklai taikytinas taisykles, kai pagal šį reglamentą jai taikomi skirtingi reikalavimai ir sąlygos bei skiriasi jos taikymo sritis, kaip išaiškino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas; (20)tarpininkavimo paslaugų teikėjas, tyčia bendradarbiaujantis su paslaugų gavėju siekdamas vykdyti neteisėtą veiklą, neteikia paslaugos neutraliai ir todėl neturėtų turėti galimybės pasinaudoti šiame reglamente numatytu atleidimu nuo atsakomybės; (21)paslaugos teikėjas turėtų turėti galimybę pasinaudoti paprasto perdavimo ir podėliavimo paslaugoms taikomu atleidimu nuo atsakomybės, kai jis niekaip neprisideda prie perduodamos informacijos. Tam reikalinga sąlyga, be kita ko, kad paslaugos teikėjas perduodamos informacijos nekeistų. Tačiau šis reikalavimas neturėtų būti laikomas taikomu techninio pobūdžio manipuliacijoms, kurios vyksta perdavimo metu, nes tokios manipuliacijos nekeičia perduodamos informacijos vientisumo; (22)norėdamas būti atleistas nuo atsakomybės už prieglobos paslaugas, faktiškai sužinojęs apie neteisėtą turinį paslaugų teikėjas turėtų skubiai imtis veiksmų, kad pašalintų tokį turinį arba atimtų prieigą prie jo. Turinį reikėtų šalinti arba atimti prieigą prie jo laikantis saviraiškos laisvės principo. Paslaugų teikėjas gali gauti tokių faktinių žinių arba sužinoti, visų pirma, atlikęs tyrimus savo iniciatyva arba iš jam pagal šį reglamentą pateiktų asmenų ar kitų subjektų pranešimų, jeigu tokie pranešimai yra pakankamai tikslūs ir tinkamai pagrįsti, kad rūpestingas ekonominės veiklos vykdytojas galėtų pagrįstai nustatyti tariamai neteisėtą turinį, jį įvertinti ir prireikus imtis dėl jo veiksmų; (23)siekdami užtikrinti veiksmingą vartotojų apsaugą internetu sudarant komercinius sandorius dalyvaujant tarpininkams, tam tikri prieglobos paslaugų teikėjai, visų pirma interneto platformos, leidžiančios vartotojams sudaryti su prekiautojais nuotolinės prekybos sutartis, neturėtų turėti galimybės pasinaudoti atleidimu nuo atsakomybės už prieglobos paslaugas, kaip numatyta šiame reglamente, jeigu tokiose interneto platformose atitinkama su nagrinėjamais sandoriais susijusi informacija pateikiama taip, kad vartotojai mano, jog informaciją pateikė pačios interneto platformos arba paslaugos gavėjai, veikiantys pagal jų įgaliojimus arba jų konkroliuojami, ir kad tos interneto platformos atitinkamai žino apie tą informaciją arba ją kontroliuoja, net jei taip iš tikrųjų ir nėra. Šiuo požiūriu, atsižvelgiant į visas svarbias galimybes, reikėtų objektyviai nustatyti, ar pateikiant informaciją vidutiniam ir pakankamai gerai informuotam vartotojui galėtų susidaryti toks įspūdis; (24)šiame reglamente numatytas atleidimas nuo atsakomybės neturėtų daryti poveikio galimybei nustatyti tarpininkavimo paslaugų teikėjams įvairius draudimus, net jeigu jie atitinka tokio atleidimo sąlygas. Tokie draudimai gali būti, visų pirma, teismų arba administracinių institucijų nurodymai, kuriais reikalaujama nutraukti bet kokius pažeidimus arba užkirsti jiems kelią, įskaitant tokiuose pagal Sąjungos teisę paskelbtuose nurodymuose minimo neteisėto turinio pašalinimą arba prieigos prie jo atėmimą; (25)siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir neatgrasyti imtis veiksmų, kurių savanoriškai gali imtis tarpininkavimo paslaugų teikėjai norėdami rasti ir nustatyti neteisėtą turinį ir su juo kovoti, reikėtų patikslinti, kad vien tai, kad paslaugų teikėjai imasi tokių veiksmų, nereiškia, kad negali būti naudojamasi šiame reglamente numatytu atleidimu nuo atsakomybės, jeigu tokia veikla vykdoma sąžiningai ir rūpestingai. Be to, derėtų patikslinti, kad vien tai, kad tokie paslaugų teikėjai sąžiningai imasi priemonių siekdami laikytis Sąjungos teisės reikalavimų, įskaitant šiame reglamente nustatytus reikalavimus dėl jų nuostatų ir sąlygų įgyvendinimo, neturėtų reikšti, kad negali būti naudojamasi tokiu atleidimu nuo atsakomybės. Taigi, nustatant, ar paslaugų teikėjas gali būti atleistas nuo atsakomybės, visų pirma, ar paslaugų teikėjas teikia paslaugą neutraliai ir todėl jam gali būti taikoma atitinkama nuostata, nereikėtų atsižvelgti į tokius veiksmus ir priemones, kurių galėjo imtis tam tikras paslaugų teikėjas, tačiau tokia taisyklė nereiškia, kad paslaugų teikėjas būtinai turi galimybę pasinaudoti tokiu atleidimu; (26)nors šio reglamento II skyriaus taisyklės yra daugiausia susijusios su tarpininkavimo paslaugų teikėjų atleidimu nuo atsakomybės, svarbu priminti, kad, neatsižvelgiant į paprastai svarbų tokių paslaugų teikėjų vaidmenį, neteisėto turinio ir veiklos internete problemos nereikėtų spręsti sutelkiant dėmesį tik į jų atsakomybę ir pareigas. Kai įmanoma, trečiosios šalys, kurioms daro poveikį internete perduodamas ar saugomas neteisėtas turinys, turėtų stengtis išspręsti su tokiu turiniu susijusius konfliktus neįtraukdami atitinkamų tarpininkavimo paslaugų teikėjų. Kai tai numatyta taikytinose Sąjungos ir nacionalinės teisės normose dėl tokios atsakomybės nustatymo, paslaugos gavėjai turėtų būti laikomi atsakingais už neteisėtą turinį, kurį jie teikia ir gali platinti pasinaudodami tarpininkavimo paslaugomis. Kai tinkama, kiti subjektai, kaip antai grupės moderatoriai uždaroje interneto aplinkoje, visų pirma didelių grupių atveju, taip pat turėtų padėti išvengti neteisėto turinio sklaidos internete, kaip numatyta taikytinuose teisės aktuose. Be to, kai yra būtina įtraukti informacinės visuomenės paslaugų teikėjus, įskaitant tarpininkavimo paslaugų teikėjus, visus prašymus ar nurodymus dėl tokio įtraukimo paprastai reikėtų adresuoti subjektui, kuris techniškai ir praktiškai geba imtis veiksmų prieš konkrečius neteisėto turinio objektus, kad užkirstų kelią bet kokiam galimam esančios ir prieinamos informacijos, kuri nėra neteisėtas turinys, neigiamam poveikiui, ir kuo labiau jį sumažintų; (27)nuo 2000 m. atsirado naujų technologijų, dėl kurių padidėja sistemų prieinamumas, veiksmingumas, sparta, patikimumas, pajėgumas ir saugumas perduodant ir saugojant duomenis internete, tad formuojasi vis sudėtingesnė skaitmeninė ekosistema. Šiuo požiūriu reikėtų priminti, kad paslaugų teikėjai, sukuriantys ir išlaikantys pagrindinę loginę architektūrą ir tinkamą interneto veikimą, įskaitant pagalbines technines funkcijas, taip pat gali pasinaudoti šiame reglamente numatytu atleidimu nuo atsakomybės, jeigu jų paslaugos yra paprasto perdavimo, podėliavimo ar prieglobos paslaugos. Tokios paslaugos atitinkamais atvejais, be kita ko, yra belaidžiai vietiniai tinklai, domenų vardų sistemos (DNS) paslaugos, aukščiausio lygio domenų vardų registrai, sertifikuojančios institucijos, išduodančios skaitmeninius sertifikatus, arba turinio teikimo tinklai, užtikrinantys ar patobulinantys kitų tarpininkavimo paslaugų teikėjų funkcijas. Be to, gerokai pasikeitė ir ryšių tikslais naudojamos paslaugos ir techninės jų teikimo priemonės, atsirado tokių internetinių paslaugų, kaip IP telefonija, žinučių paslaugos ir saityno pašto paslaugos, kurias teikiant ryšys užtikrinamas naudojantis interneto prieigos paslauga. Tokios paslaugos taip pat gali būti atleidžiamos nuo atsakomybės, jeigu jos laikomos paprasto perdavimo, podėliavimo ar prieglobos paslaugomis; (28)kalbant apie bendrojo pobūdžio prievoles, tarpininkavimo paslaugų teikėjams neturėtų būti taikoma stebėsenos prievolė. Tai netaikoma stebėsenos prievolėms konkrečiu atveju ir, visų pirma, nedaro poveikio nacionalinės valdžios institucijų nurodymams, atitinkantiems nacionalinę teisę ir šiame reglamente nustatytas sąlygas. Jokios šio reglamento nuostatos negali būti laikomos nustatančiomis bendrą stebėsenos prievolę ar aktyvaus faktų nustatymo prievolę arba bendrąją prievolę paslaugų teikėjams imtis aktyvių su neteisėtu turiniu susijusių priemonių; (29)priklausomai nuo kiekvienos valstybės narės teisės sistemos ir atitinkamos teisės srities, nacionalinis teismas ar administracinė institucija gali nurodyti tarpininkavimo paslaugų teikėjams imtis veiksmų kovojant su tam tikrais konkrečiais neteisėto turinio objektais arba pateikti tam tikrą konkrečią informaciją. Nacionaliniai teisės aktai, kuriais remiantis pateikiami tokie nurodymai, gerokai skiriasi ir vis daugiau nurodymų vykdoma tarpvalstybiniu lygmeniu. Siekiant užtikrinti, kad tokius nurodymus būtų galima vykdyti efektyviai ir veiksmingai, kad atitinkamos valdžios institucijos galėtų atlikti savo užduotis, o paslaugų teikėjams nesusidarytų neproporcinga našta, nedarant nepagrįsto poveikio trečiųjų šalių teisėms ir teisėtiems interesams, būtina nustatyti tam tikras sąlygas, kurias tokie nurodymai turėtų atitikti, ir tam tikrus papildomus reikalavimus, susijusius su tokių nurodymų vykdymu; (30)nurodymai imtis veiksmų kovojant su neteisėtu turiniu ar teikti informaciją turėtų būti pateikiami laikantis Sąjungos teisės, visų pirma Reglamento (ES) 2016/679, ir draudimo nustatyti bendrą prievolę stebėti informaciją ar aktyviai ieškoti faktų ar aplinkybių, kurie bylotų apie neteisėtą veiklą, kaip numatyta šiame reglamente. Šiame reglamente nustatytomis sąlygomis ir reikalavimais, kurie taikomi nurodymams imtis veiksmų prieš neteisėtą turinį, nėra pažeidžiami kiti Sąjungos aktai, kuriuose numatomos panašios veiksmų prieš konkrečių rūšių neteisėtą turinį sistemos, kaip antai Reglamentas (ES) .../... [siūlomas reglamentas dėl teroristinio turinio sklaidos internete prevencijos] arba Reglamentas (ES) 2017/2394, kuriuo nustatomi konkretūs įgaliojimai nurodyti valstybės narės vartotojų apsaugos teisės aktų vykdymą užtikrinančioms institucijoms teikti informaciją, o nurodymams teikti informaciją taikomomis sąlygomis ir reikalavimais nėra pažeidžiami kiti Sąjungos aktai, kuriais numatomos panašios atitinkamos taisyklės, skirtos konkretiems sektoriams. Tokiomis sąlygomis ir reikalavimais neturėtų būti pažeidžiamos saugojimo ir išsaugojimo taisyklės pagal taikytiną nacionalinę teisę, laikantis su informacijos neatskleidimu susijusių Sąjungos teisės ir teisėsaugos institucijų prašymų užtikrinti konfidencialumą; (31)reikėtų aiškiai nustatyti tokių nurodymų imtis veiksmų prieš neteisėtą turinį teritorinę taikymo sritį remiantis taikytina Sąjungos ar nacionaline teise, pagal kurią galima pateikti tokį nurodymą, ir turėtų būti daroma tik tai, kas yra būtina šiems tikslams pasiekti. Šiuo požiūriu nurodymą pateikianti nacionalinė teisminė ar administracinė institucija turėtų suderinti nurodymo tikslą pagal jo pateikimo teisinį pagrindą su visų trečiųjų šalių, kurioms nurodymas gali padaryti poveikį, teisėmis ir teisėtais interesais, visų pirma pagrindinėmis teisėmis pagal Chartiją. Be to, jeigu su konkrečia informacija susijęs nurodymas gali padaryti poveikį už atitinkamos valdžios institucijos valstybės narės teritorijos ribų, valdžios institucija turėtų įvertinti, ar yra tikėtina, kad nagrinėjama informacija yra neteisėtas turinys kitose atitinkamose valstybėse narėse, ir, kai tinkama, atsižvelgti į atitinkamas Sąjungos ar tarptautinės teisės normas ir tarptautinio mandagumo interesus; (32)į šį reglamentą įtraukti nurodymai teikti informaciją yra susiję su konkrečios informacijos apie pavienius atitinkamos tarpininkavimo paslaugos gavėjus, nurodytus tuose nurodymuose, rengimu siekiant nustatyti, kaip paslaugų gavėjai laikosi taikytinų Sąjungos ar nacionalinių normų. Taigi šio reglamento taisyklės dėl informacijos teikimo neturėtų daryti poveikio nurodymams dėl informacijos apie konkrečiai nenustatytų paslaugos gavėjų grupę, įskaitant nurodymus teikti suminę informaciją, kurios reikia statistiniais tikslais arba rengiant įrodymais pagrįstą politiką; (33)nurodymams imtis veiksmų prieš neteisėtą turinį ir teikti informaciją taikomos taisyklės dėl valstybės narės, kurioje yra įsisteigęs atitinkamas paslaugų teikėjas, kompetencijos apsaugos ir galimų tam tikrais atvejais nukrypti nuo tos kompetencijos leidžiančių nuostatų, kaip numatyta Direktyvos 2000/31/EB 3 straipsnyje, tik jeigu tenkinamos to straipsnio sąlygos. Atsižvelgiant į tai, kad atitinkami nurodymai yra susiję su konkrečiais neteisėto turinio ir informacijos objektais, kai jie yra skirti kitoje valstybėje narėje įsisteigusiems tarpininkavimo paslaugų teikėjams, jais iš principo nėra apribojama tų paslaugų teikėjų laisvė teikti paslaugas tarpvalstybiniu lygmeniu. Taigi Direktyvos 2000/31/EB 3 straipsnyje nustatytos taisyklės, įskaitant taisykles, susijusias su poreikiu tam tikrais konkrečiais pagrindais pagrįsti priemones, nederančias su valstybės narės, kurioje yra įsisteigęs paslaugų teikėjas, kompetencija, ir su pranešimu apie tokias priemones, tokiems nurodymams netaikomos; (34)siekiant įgyvendinti šio reglamento tikslus ir, visų pirma, pagerinti vidaus rinkos veikimą ir užtikrinti saugią ir skaidrią interneto aplinką, būtina sudaryti aiškų ir subalansuotą suderintų išsamaus patikrinimo prievolių rinkinį, skirtą tarpininkavimo paslaugų teikėjams. Šiomis prievolėmis turėtų būti siekiama, visų pirma, garantuoti įvairius viešosios politikos tikslus, kaip antai paslaugos gavėjų, įskaitant nepilnamečius ir pažeidžiamus naudotojus, saugumą ir pasitikėjimą, apsaugoti atitinkamas Chartijoje įtvirtintas pagrindines teises, užtikrinti prasmingą tų paslaugų teikėjų atskaitomybę ir sudaryti daugiau galimybių paslaugų naudotojams ir kitoms susijusioms šalims, kartu padedant kompetentingoms institucijoms vykdyti būtiną priežiūrą; (35)šiuo požiūriu svarbu, kad išsamaus patikrinimo prievolės būtų pritaikytos prie atitinkamos tarpininkavimo paslaugos rūšies ir pobūdžio. Taigi šiame reglamente nustatomos pagrindinės prievolės, taikomos visiems tarpininkavimo paslaugų teikėjams, taip pat papildomos prievolės prieglobos paslaugų teikėjams ir, konkrečiau kalbant, interneto platformoms ir labai didelėms interneto platformoms. Jeigu tarpininkavimo paslaugų teikėjai priskirtini prie tokių skirtingų kategorijų pagal savo paslaugų pobūdį ir dydį, jie turėtų vykdyti visas atitinkamas šiame reglamente nustatytas prievoles. Tokios suderintos išsamaus patikrinimo prievolės, kurios turėtų būti pagrįstos ir nesavavališkos, reikalingos siekiant spręsti nustatytas viešosios politikos problemas, kaip antai susijusias su paslaugos gavėjų teisėtų interesų apsauga, neteisėtos praktikos panaikinimu ir pagrindinių teisių apsauga internete;

(36)siekdami padėti užtikrinti sklandų ir veiksmingą bendravimą į šį reglamentą įtrauktais klausimais tarpininkavimo paslaugų teikėjas turėtų įsteigti vieną bendrą kontaktinį centrą ir paskelbti su juo susijusią svarbią informaciją, įskaitant kalbas, kuriomis galima bendrauti. Kontaktiniu centru taip pat gali naudotis patikimi pranešėjai ir profesionalūs subjektai, turintys konkrečius santykius su tarpininkavimo paslaugų teikėju. Priešingai nei teisinio atstovo atveju, kontaktinis centras turėtų duoti su veikla susijusios naudos ir nebūtinai turi būti kur nors fiziškai įsteigtas; (37)trečiojoje valstybėje įsisteigę tarpininkavimo paslaugų teikėjai, siūlantys paslaugas Sąjungoje, turėtų paskirti pakankamus įgaliojimus turintį teisinį atstovą Sąjungoje ir teikti su savo teisiniais atstovais susijusią informaciją, kad būtų galima efektyviai vykdyti priežiūrą ir prireikus užtikrinti šio reglamento vykdymą tokių paslaugų teikėjų atžvilgiu. Teisinis atstovas taip pat turėtų turėti galimybę veikti kaip kontaktinis centras, jeigu laikomasi atitinkamų šiame reglamente nustatytų reikalavimų; (38)nors iš esmės reikėtų gerbti tarpininkavimo paslaugų teikėjų laisvę sudaryti sutartis, skaidrumo sumetimais, taip pat siekiant apsaugoti paslaugos gavėjus ir išvengti neteisingų ar atsitiktinių rezultatų, reikia nustatyti tam tikras taisykles dėl tų paslaugų teikėjų nuostatų ir sąlygų turinio, taikymo ir vykdymo užtikrinimo; (39)siekiant užtikrinti tinkamo lygio skaidrumą ir atskaitomybę, tarpininkavimo paslaugų teikėjai, laikydamiesi šiame reglamente nustatytų suderintų reikalavimų, turėtų kasmet teikti ataskaitas dėl jų vykdomo turinio moderavimo, įskaitant priemones, kurių imamasi taikant jų nuostatas ir sąlygas ir užtikrinant jų vykdymą. Tačiau, siekiant išvengti neproporcingos naštos, tokios skaidrumo ataskaitų teikimo prievolės neturėtų būti taikomos paslaugų teikėjams, kurie yra labai mažos ar mažosios įmonės, kaip apibrėžta Komisijos rekomendacijoje 2003/361/EB; (40)prieglobos paslaugų teikėjai atlieka ypač svarbų vaidmenį kovojant su neteisėtu turiniu internete, nes jie saugo paslaugos gavėjų ir jų prašymu pateikiamą informaciją ir paprastai suteikia galimybę kitiems paslaugos gavėjams su ja susipažinti, kartais dideliu mastu. Svarbu, kad visi prieglobos paslaugų teikėjai, neatsižvelgiant į jų dydį, įsidiegtų naudotojams patogius pranešimo ir veiksmų mechanizmus, kuriuos naudojant apie konkrečius informacijos vienetus, kuriuos pranešančioji šalis laiko neteisėtu turiniu, yra lengviau pranešti atitinkamam prieglobos paslaugų teikėjui (toliau – pranešimas), ir remdamasis tuo pranešimu paslaugų teikėjas gali priimti sprendimą, ar pritaria dėl tokio vertinimo ar ne ir ar nori pašalinti tą turinį ar atimti prieigą prie jo (toliau – veiksmai). Jeigu laikomasi pranešimams keliamų reikalavimų, turėtų būti sudaryta galimybė asmenims ar subjektams vienu pranešimu pranešti apie daugelį konkrečių tariamo neteisėto turinio objektų. Prievolė įdiegti pranešimo ir veiksmų mechanizmus turėtų būti taikoma, pavyzdžiui, rinkmenų saugojimo ir dalijimosi jomis paslaugoms, saityno prieglobos paslaugoms, reklamos serveriams ir teksto kopijavimo paslaugoms (angl. paste bin), jeigu jų teikėjai laikomi į šį reglamentą įtrauktais prieglobos paslaugų teikėjais; (41)taisyklės dėl tokių pranešimo ir veiksmų mechanizmų turėtų būti suderintos Sąjungos lygmeniu, kad pranešimai būtų tvarkomi laiku, kruopščiai ir objektyviai remiantis vienodomis, skaidriomis ir aiškiomis taisyklėmis ir kad būtų numatytos patikimos visų dalyvaujančių šalių teisių ir teisėtų interesų, visų pirma Chartija garantuojamų pagrindinių teisių, apsaugos priemonės, neatsižvelgiant į tai, kokioje valstybėje narėje tos šalys yra įsisteigusios ir kokios srities teisė yra taikoma. Pagrindinės teisės atitinkamais atvejais gali būti paslaugos gavėjų teisė į saviraiškos laisvę ir informaciją, teisė į privatų ir šeimos gyvenimą, teisė į asmens duomenų apsaugą, teisė į nediskriminavimą ir teisė į veiksmingą teisinę gynybą, paslaugų teikėjų laisvė užsiimti verslu, įskaitant laisvę sudaryti sutartis, taip pat visų šalių, kurioms neteisėtas turinys daro poveikį, teisė į žmogaus orumą, vaiko teisės, teisė į nuosavybės apsaugą, įskaitant intelektinę nuosavybę, ir teisė į nediskriminavimą; (42)jeigu prieglobos paslaugų teikėjas nusprendžia pašalinti paslaugos gavėjo pateiktą informaciją ar atimti prieigą prie jos, pavyzdžiui, gavęs pranešimą ar ėmęsis veiksmų savo iniciatyva, be kita ko, automatinėmis priemonėmis, tas paslaugų teikėjas turėtų informuoti paslaugos gavėją apie savo sprendimą, jo motyvus ir esamas teisių gynimo priemones sprendimui apskųsti, atsižvelgiant į neigiamas pasekmes, kurias tokie sprendimai gali turėti paslaugos gavėjui, be kita ko, dėl naudojimosi pagrindine teise į saviraiškos laisvę. Tokia prievolė turėtų būti taikoma neatsižvelgiant į sprendimo motyvus, visų pirma į tai, ar veiksmų imtasi dėl to, kad pateikta informacija yra laikoma neteisėtu turiniu arba nesuderinama su taikytinomis nuostatomis ir sąlygomis. Tarp galimų prieglobos paslaugų teikėjo sprendimo apskundimo priemonių visuomet turėtų būti galimybė apskųsti teismine tvarka; (43)siekiant išvengti neproporcingos naštos, papildomos prievolės, pagal šį reglamentą nustatytos interneto platformoms, neturėtų būti taikomos labai mažos ar mažosioms įmonėms, kaip apibrėžta Komisijos rekomendacijoje 2003/361/EB, nebent jų aprėptis ir poveikis būtų tokie, kad jos tenkintų kriterijus ir pagal šį reglamentą būtų laikomos labai didelėmis platformomis. Toje rekomendacijoje nustatytomis konsolidavimo taisyklėmis padedama užtikrinti, kad būtų užkirstas kelias kokiu nors būdu tų papildomų prievolių nevykdyti. Tų papildomų prievolių netaikymo labai mažoms ir mažosioms įmonėms nereikėtų laikyti darančiu poveikį jų gebėjimui savanoriškai sukurti sistemą, kuria įvykdoma viena ar daugiau tokių prievolių; (44)paslaugos gavėjai turėtų turėti galimybę lengvai ir efektyviai apskųsti tam tikrus interneto platformų sprendimus, kurie daro jiems neigiamą poveikį. Taigi interneto platformos turėtų būti įpareigotos numatyti vidaus skundų nagrinėjimo sistemas, atitinkančias tam tikras sąlygas, kuriomis siekiama užtikrinti, kad sistemos būtų lengvai prieinamos ir greitai duotų teisingų rezultatų. Be to, reikėtų numatyti ginčų sprendimo neteismine tvarka galimybę, be kita ko ginčių, kurių nepavyksta patenkinamai išspręsti per vidaus skundų nagrinėjimo sistemas, kreipiantis į sertifikuotas įstaigas, atitinkančias nepriklausomumo reikalavimus ir turinčias išteklių ir žinių vykdyti savo veiklą sąžiningai, sparčiai ir ekonomiškai efektyviai. Taip sukurtomis galimybėmis apskųsti interneto platformų sprendimus reikėtų papildyti galimybę imtis apskundimo teismine tvarka priemonių pagal atitinkamos valstybės narės įstatymus, bet jai neturėtų būti daroma jokio poveikio; (45)kalbant apie su prekių ar paslaugų pirkimu susijusius ginčus pagal vartotojų ir įmonių sutartis, Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/11/ES užtikrinama, kad Sąjungos vartotojai ir įmonės Sąjungoje turėtų galimybę kreiptis į kokybės sertifikatą turinčius alternatyvaus ginčų sprendimo subjektus. Šiuo požiūriu reikėtų patikslinti, kad šiame reglamente nustatytomis taisyklėmis dėl neteisminio ginčų sprendimo nedaromas poveikis tai direktyvai ir toje direktyvoje įtvirtintai vartotojų teisei bet kuriame procedūros etape iš jos pasitraukti, jeigu jie nėra patenkinti procedūros veiksmingumu ar vykdymu; (46)veiksmų kovojant su neteisėtu turiniu galima imtis greičiau ir patikimiau, kai interneto platformos imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad pranešimams, kuriuos naudodamiesi pagal šį reglamentą privalomais pranešimo ir veiksmų mechanizmais teikia patikimi pranešėjai, suteikiama pirmenybė, nedarant poveikio reikalavimui tvarkyti visus per tuos mechanizmus pateiktus prašymus ir priimti dėl jų sprendimus laiku, kruopščiai ir objektyviai. Toks patikimo pranešėjo statusas turėtų būti suteiktas tik subjektams (ne fiziniams asmenims), kurie yra įrodę, be kita ko, kad turi nuodugnių žinių ir kompetencijos kovojant su neteisėtu turiniu, kad atstovauja kolektyviniams interesams ir kad dirba kruopščiai ir objektyviai. Tokie subjektai pagal savo pobūdį gali būti vieši, kaip antai, teroristinio turinio atveju, internetinės informacijos žymėjimo padaliniai nacionalinėse teisėsaugos institucijose arba Europos Sąjungos teisėsaugos bendradarbiavimo agentūra (toliau – Europolas), arba tai gali būti nevyriausybinės organizacijos ir pusiau viešos įstaigos, kaip antai organizacijos, priklausančios INHOPE karštųjų linijų tinklui, kuriam pranešama apie seksualinės prievartos prieš vaikus medžiagą, ir organizacijos, įsipareigojusios pranešti apie neteisėtas rasizmo ir ksenofobijos išraiškas internete. Intelektinės nuosavybės teisių srityje patikimo pranešėjo statusas gali būti suteikiamas pramonės organizacijoms ir teisių turėtojams, jeigu jie įrodo, kad tenkina taikytinas sąlygas. Šiame reglamente nustatytų taisyklių dėl patikimų pranešėjų nederėtų aiškinti taip, kad jomis užkertamas kelias interneto platformoms panašiai elgtis su pranešimais, kuriuos teikia pagal šį reglamentą patikimo pranešėjo statuso neturintys subjektai ar asmenys, ir kitomis priemonėmis bendradarbiauti su kitais subjektais pagal taikytiną teisę, įskaitant šį reglamentą ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2016/794; (47)piktnaudžiaujant interneto platformų paslaugomis dažnai pateikiant akivaizdžiai neteisėtą turinį ar akivaizdžiai nepagrįstus pranešimus ar skundus atitinkamai per mechanizmus ir sistemas, sukurtus pagal šį reglamentą, sumažėja suinteresuotųjų šalių pasitikėjimas ir daroma žala jų teisėms ir teisėtiems interesams. Taigi reikia sukurti tinkamas ir proporcingas apsaugos nuo tokio piktnaudžiavimo priemones. Informaciją reikėtų laikyti akivaizdžiai neteisėtu turiniu ir pranešimus ar skundus reikėtų laikyti akivaizdžiai nepagrįstais, kai ir neprofesionalui, neatliekant jokios esminės analizės, yra aišku, kad turinys yra neteisėtas ir atitinkamai kad pranešimai ar skundai yra nepagrįsti. Tam tikromis sąlygomis interneto platformos turėtų laikinai sustabdyti savo veiklą piktnaudžiaujančio asmens atžvilgiu. Tai nedaro poveikio interneto platformų laisvei parengti savo nuostatas ir sąlygas ir numatyti griežtesnes priemones, taikytinas su sunkiais nusikaltimais susijusiam akivaizdžiai neteisėtam turiniui. Dėl skaidrumo tokią galimybę reikėtų aiškiai ir pakankamai išsamiai įtvirtinti interneto platformų nuostatose ir sąlygose. Dėl sprendimų, kuriuos šiuo požiūriu priima interneto platformos, reikėtų visuomet užtikrinti galimybę imtis teisių gynimo priemonių, juos turėtų prižiūrėti kompetentingas skaitmeninių paslaugų koordinatorius. Šiame reglamente nustatytos taisyklės dėl piktnaudžiavimo neturėtų užkirsti kelio interneto platformoms imtis kitų priemonių dėl jų paslaugų gavėjų skelbiamo neteisėto turinio ar kitokio piktnaudžiavimo jų paslaugomis, kaip numatyta taikytinuose Sąjungos ir nacionalinės teisės aktuose. Tokios taisyklės nedaro poveikio galimybei patraukti asmenis, dalyvaujančius piktnaudžiavimo veiksmuose, atsakomybėn, taip pat už žalą, kaip numatyta Sąjungos ar nacionalinės teisės aktuose; (48)tam tikrais atvejais interneto platforma gali sužinoti, pavyzdžiui, gavusi pranešančiosios šalies pranešimą arba vykdydama savanoriškas priemones, apie informaciją, susijusią su tam tikra paslaugos gavėjo veikla, kaip antai tam tikrų rūšių neteisėto turinio pateikimą, kuria, atsižvelgiant į visas svarbias interneto platformai žinomas aplinkybes, pagrįstai patvirtinamas įtarimas, kad paslaugos gavėjas gali būti padaręs, daryti ar tikriausiai padarys sunkią nusikalstamą veiką, keliančią grėsmę asmens gyvybei ar saugumui, kaip antai veikas, išvardytas Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2011/93/ES. Tokiais atvejais interneto platforma turėtų nedelsdama informuoti apie tokį įtarimą kompetentingas teisėsaugos institucijos ir joms pateikti visą turimą svarbią informaciją, įskaitant, kai tinkama, nagrinėjamą turinį ir paaiškinimą dėl įtarimo. Šis reglamentas nėra paslaugų gavėjų profiliavimo, kurį interneto platformos atlieka siekdamos galbūt nustatyti nusikalstamas veikas, teisinis pagrindas. Informuodamos teisėsaugos institucijas interneto platformos taip pat turėtų laikytis kitų taikytinų Sąjungos ar nacionalinės teisės normų dėl asmenų teisių ir laisvių apsaugos; (49)siekdamos padėti kurti saugią, patikimą ir skaidrią interneto aplinką vartotojams ir kitoms suinteresuotosioms šalims, kaip antai konkuruojantiems prekiautojams ir intelektinės nuosavybės teisių turėtojams, ir atgrasyti prekiautojus nuo taikytinų taisyklių neatitinkančių produktų ar paslaugų pardavimo, interneto platformos, leidžiančios vartotojams sudaryti su prekiautojais nuotolinės prekybos sutartis, turėtų užtikrinti, kad tokius prekiautojus būtų galima atsekti. Taigi prekiautojas turėtų būti įpareigotas interneto platformai pateikti tam tikrą esminę informaciją, be kita ko, reklaminių žinučių apie produktus ar jų siūlymo tikslais. Toks reikalavimas taip pat turėtų būti taikomas prekiautojams, skelbiantiems reklamines žinutes apie produktus ar paslaugas prekių ženklų vardu pagal sudarytus susitarimus. Tokios interneto platformos turėtų saugiai saugoti visą informaciją pagrįstą laikotarpį, neviršijantį to, kas yra būtina, kad valdžios institucijos ir teisėtų interesų turinčios privačios šalys galėtų su ja susipažinti pagal taikytinus teisės aktus, be kita ko, dėl asmens duomenų apsaugos, taip pat pateikiant nurodymus pateikti šiame reglamente nurodytą informaciją; (50)siekdamos užtikrinti veiksmingą ir tinkamą šios prievolės taikymą nesudarant neproporcingos naštos, interneto platformos, kurioms ji yra nustatyta, turėtų dėti pagrįstas pastangas, kad patikrintų atitinkamų prekiautojų pateikiamos informacijos patikimumą, visų pirma naudodamos laisvai prieinamas oficialias interneto duomenų bazes ir elektronines sąsajas, kaip antai nacionalinius prekybos registrus ir PVM informacijos mainų sistemą, arba prašydamos atitinkamų prekiautojų pateikti patikimus patvirtinamuosius dokumentus, kaip antai tapatybės dokumentų kopijas, patvirtintus banko sąskaitų išrašus, įmonių pažymėjimus ir prekybos registrų pažymas. Vykdydamos šią prievolę jos taip pat gali naudotis kitais šaltiniais, kuriais galima pasinaudoti nuotoliniu būdu ir kurie yra panašaus patikimumo lygio. Tačiau iš interneto platformų, kurioms taikoma tokia prievolė, nereikėtų reikalauti imtis nereikalingų ar brangiai kainuojančių faktų nustatymo internete veiksmų arba atlikti patikrinimus vietoje. Taip pat nereikėtų manyti, kad tokios interneto platformos, dedančios pagrįstas pastangas, kaip reikalaujama pagal šį reglamentą, garantuoja informacijos patikimumą vartotojams ar kitoms suinteresuotosioms šalims. Tokios interneto platformos taip pat turėtų sukurti ir organizuoti savo elektroninę sąsają taip, kad prekiautojai galėtų vykdyti savo prievoles pagal Sąjungos teisę, visų pirma, reikalavimus, nustatytus Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/83/ES 6 ir 8 straipsniuose, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/29/EB 7 straipsnyje ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/6/EB 3 straipsnyje; (51)atsižvelgiant į konkrečias interneto platformų pareigas ir prievoles joms reikėtų nustatyti skaidrumo ataskaitų teikimo reikalavimus, kurie būtų taikomi kartu su skaidrumo ataskaitų teikimo reikalavimais, keliamais visiems tarpininkavimo paslaugų teikėjams pagal šį reglamentą. Siekiant nustatyti, ar interneto platformos gali būti labai didelės interneto platformos, kurioms šiame reglamente yra nustatytos tam tikros papildomos prievolės, į interneto platformoms nustatytas skaidrumo ataskaitų teikimo prievoles reikėtų įtraukti tam tikras prievoles, susijusias su informacijos apie vidutinį aktyvių paslaugos gavėjų skaičių per mėnesį Sąjungoje skelbimu ir pateikimu; (52)internetinė reklama atlieka svarbų vaidmenį interneto aplinkoje, be kita ko, dėl interneto platformų paslaugų teikimo. Tačiau internetinė reklama gali prisidėti prie didelės rizikos nuo to, kad pati reklama gali būti neteisėtas turinys, iki to, kad ja gali būti prisidedama prie finansinių paskatų skelbti ar platinti net