Atlikus vertinimą nustatyta, kad 7-oji AVP iš esmės laikoma veiksminga, aukšto lygio strategine priemone, kuria remiantis formuojama aplinkos politika. Daugeliui atrodo, kad AVP taip pat atlieka planavimo priemonės funkciją, t. y. užtikrina aplinkos politikos tęstinumą, be kita ko, dėl savo ilgalaikės vizijos, atskaitomybės ir Europos Komisijos veiksmų nuspėjamumo; be to, ji daro teigiamą poveikį aplinkos politikos integravimui ir racionalizavimui. 7-osios AVP prioritetiniai tikslai, visų pirma jos 2050 m. vizija, iš esmės tebelaikomi aktualiais.

2019 m. gruodžio 4 d. Europos aplinkos agentūra (EAA) paskelbė ataskaitą „Europos aplinka: 2020 m. padėtis ir perspektyva“ (angl. The European Environment – state and outlook 2020) , kurios išvados kelia nerimą. Dabartiniai aplinkos, klimato ir tvarumo uždaviniai yra precedento neturinčio masto ir skubos, todėl juos reikia spręsti imantis neatidėliotinų suderintų veiksmų ir taikant sisteminius sprendimus. Pastaruosius dešimtmečius vykdoma Sąjungos aplinkos politika davė daug naudos, nepakenkdama ilgalaikiam ES konkurencingumui, o rengiant pastarųjų metų acquis vis dažniau vadovaujamasi plataus užmojo ilgalaike vizija, tikslais ir strategine pagrindų politika, todėl veiksmingai mažinamas neigiamas poveikis aplinkai. Tačiau dėl biologinės įvairovės nykimo ir ekosisteminių paslaugų prastėjimo, klimato kaitos ir jos poveikio, netvaraus išteklių naudojimo, taršos ir susijusios rizikos žmonių sveikatai ir gerovei, gamtai, ekosistemoms ir ekonomikai reikia imtis tolesnių ryžtingų veiksmų ES ir pasaulio mastu.

atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,

teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,

atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę,

atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę,

laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros,

kadangi:

(1)Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 192 straipsnio 3 dalimi grindžiamos ir nuo 1973 m. rengiamos bendrosios aplinkosaugos veiksmų programos yra Sąjungos veiksmų aplinkos ir klimato srityje metmenys;

(2)Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu 1386/2013/ES nustatyta 7-oji aplinkosaugos veiksmų programa (7-oji AVP), kurioje išdėstyta Sąjungos aplinkosaugos darbotvarkė iki 2020 m. gruodžio 31 d. ir ilgalaikė 2050 m. vizija;

(3)atlikusi 7-osios AVP vertinimą Komisija padarė išvadą, kad 7-ojoje AVP išdėstyta 2050 m. vizija ir prioritetiniai tikslai tebėra aktualūs, kad 7-oji AVP padėjo užtikrinti, kad aplinkos politikos veiksmai būtų labiau nuspėjami, greitesni ir geriau koordinuojami, kad jos struktūra ir galimybių atverianti sistema padėjo sukurti sinergiją, todėl aplinkos politika tapo veiksmingesnė ir efektyvesnė. Atlikus vertinimą taip pat padaryta išvada, kad 7-ojoje AVP dar prieš priimant Jungtinių Tautų darbotvarkę iki 2030 m., primygtinai akcentuota, kad ekonomikos augimas ir socialinė gerovė priklauso nuo sveikos gamtos išteklių bazės, ir sudarytos palankios sąlygos siekti darnaus vystymosi tikslų. Ji taip pat suteikė galimybę Sąjungai pasauliniu mastu kalbėti vienu balsu klimato ir aplinkos klausimais. Vertindama 7-ąją AVP Komisija taip pat padarė išvadą, kad pažanga, susijusi su gamtos apsauga, sveikata ir politikos integracija, yra nepakankama;

(4)remiantis EAA ataskaita „Europos aplinka: 2020 m. padėtis ir perspektyva. Žinios, būtinos siekiant tvarios Europos“ (angl. The European environment – state and outlook 2020, Knowledge for transition to a sustainable Europe („SOER 2020“)), 2020 m. Sąjunga turi išskirtinę galimybę imtis lyderės vaidmens tvarumo srityje ir spręsti neatidėliotinas su tvarumu susijusias problemas, kurioms būtini sisteminiai sprendimai. Kaip nurodyta ataskaitoje „SOER 2020“, nuo XX a. 6-ojo dešimtmečio matomi pasaulio klimato ir ekosistemų pokyčiai yra tokie, kokių nėra buvę dešimtmečius ar net tūkstantmečius. Nuo 1950 m. pasaulio gyventojų skaičius išaugo tris kartus, o miestų gyventojų skaičius išaugo keturis kartus. Nepakeitus dabartinio augimo modelio, prognozuojama, kad neigiamas poveikis aplinkai toliau didės, o tai turės tiesioginį ir netiesioginį žalingą poveikį žmonių sveikatai ir gerovei. Tai ypač pasakytina apie didžiausią poveikį aplinkai darančius sektorius – maisto, judumo, energetikos, taip pat infrastruktūros ir pastatų;

(5)reaguodama į ataskaitoje „SOER 2020“ nustatytas problemas Europos Komisija patvirtino Europos žaliąjį kursą – naują ekonomikos augimo strategiją, pagal kurią įgyvendinama dvejopa žalioji ir skaitmeninė pertvarka padės Sąjungai tapti teisinga ir klestinčia visuomene su konkurencinga, neutralizuoto poveikio klimatui ir efektyvaus išteklių naudojimo ekonomika. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) teisėje įtvirtintas Sąjungos tikslas iki 2050 m. neutralizuoti poveikį klimatui;

(6)Europos žaliuoju kursu yra grindžiamas ekonomikos gaivinimo planas „Next Generation EU“, kuriuo skatinamos investicijos į pagrindinius ekologiškus sektorius, būtinos atsparumui didinti, ekonomikai plėtoti ir darbo vietoms kurti teisingoje ir įtraukioje visuomenėje. Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė, kurią naudojant kartu su 2021–2027 m. Sąjungos biudžetu bus gaivinama nuo COVID-19 krizės nukentėjusi Sąjungos ekonomika, taip pat grindžiama komunikate dėl Europos žaliojo kurso nustatytais prioritetiniais tikslais. Be to, pagal ekonomikos gaivinimo planą „Next Generation EU“ rengiamos visos iniciatyvos turėtų būti grindžiamos Europos žaliojo kurso priesaku nepakenkti;

(7)aplinkosaugos veiksmų programos naudojamos ES aplinkos politikai rengti nuo XX a. 8-ojo dešimtmečio pradžios. 7-osios AVP galiojimas baigsis 2020 m. gruodžio 31 d., o jos 4 straipsnio 3 dalyje reikalaujama, kad prireikus Komisija laiku pateiktų pasiūlymą dėl Aštuntosios aplinkosaugos veiksmų programos (8-oji AVP) ir taip būtų išvengta reguliavimo spragos tarp 7-osios ir 8-osios AVP. Komunikate dėl Europos žaliojo kurso numatyta priimti naują aplinkosaugos veiksmų programą;

(8)8-ojoje AVP turėtų būti numatyta remti Europos žaliojo kurso aplinkos ir klimato politikos tikslus, atsižvelgiant į 7-ojoje AVP jau nustatytą ilgalaikį tikslą iki 2050 m. „gyventi gerai pagal mūsų planetos išgales“. Ji turėtų padėti įgyvendinti Jungtinių Tautų darbotvarkę iki 2030 m. ir joje nustatytus darnaus vystymosi tikslus;

(9)8-oji AVP turėtų padėti paspartinti perėjimą prie regeneracinės ekonomikos, kuri mūsų planetai grąžina daugiau nei iš jos paima. Regeneracinio augimo modelis grindžiamas prielaida, kad mūsų visuomenių gerovė ir klestėjimas priklauso nuo stabilaus klimato, sveikos aplinkos ir klestinčių ekosistemų; tai sukuria saugią aplinką, kurioje galime plėtoti ekonomiką. Augant pasaulio gyventojų skaičiui ir gamtinių išteklių paklausai, ekonominė veikla turėtų būti plėtojama taip, kad nebūtų daroma žala, o, atvirkščiai, klimato kaitos ir aplinkos būklės blogėjimo tendencija būtų pakreipta priešinga linkme, būtų mažinama tarša ir išlaikomas bei didinamas gamtinis kapitalas, taip užtikrinant atsinaujinančiųjų ir neatsinaujinančiųjų išteklių gausą. Nuolatiniu inovacijų diegimu, prisitaikymu prie naujų iššūkių ir bendra kūryba grindžiama regeneracinė ekonomika stiprina atsparumą ir apsaugo dabarties bei ateities kartų gerovę;

(10)8-ojoje AVP turėtų būti nustatyti teminiai prioritetiniai tikslai šiose srityse: poveikio klimatui neutralumas, prisitaikymas prie klimato kaitos, biologinės įvairovės apsauga ir atkūrimas, žiedinė ekonomika, nulinės taršos tikslas ir su gamyba ir vartojimu susijusio neigiamo poveikio aplinkai mažinimas. Be to, turėtų būti nurodytos reikiamos sąlygos, kurias sudarius visi susiję subjektai galėtų pasiekti ilgalaikius ir teminius prioritetinius tikslus;

(11)kadangi aplinkos politika yra labai decentralizuota, 8-osios AVP prioritetiniams tikslams pasiekti skirti veiksmai turėtų būti vykdomi įvairiais valdymo lygmenimis, t. y. Europos, nacionaliniu, regioniniu ir vietos lygmenimis, laikantis bendradarbiavimu grindžiamo požiūrio į daugiapakopį valdymą. Politiką formuoti ir įgyvendinti reikėtų labiau integruotai, kad būtų kuo labiau padidinta ekonominių, aplinkos ir socialinių tikslų sinergija, ypatingą dėmesį skiriant galimiems kompromisams ir pažeidžiamų grupių poreikiams. Be to, siekiant užtikrinti 8-osios AVP sėkmę ir pasiekti jos prioritetinius tikslus, svarbu skaidriai bendradarbiauti su nevyriausybiniais subjektais;

(12)tvirtesnis bendradarbiavimas su šalimis partnerėmis, geras pasaulinis aplinkos valdymas ir Sąjungos vidaus bei išorės politikos sinergija yra labai svarbūs siekiant Sąjungos aplinkos ir klimato tikslų;

(13)Europos Komisija turėtų vertinti Sąjungos ir valstybių narių pažangą siekiant 8-osios AVP prioritetinių tikslų, atsižvelgdama į pertvarką, kuria siekiama didesnio tvarumo, gerovės ir atsparumo. Tai atitinka Tarybos ir Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto raginimus ekonominės veiklos rezultatus ir visuomenės pažangą vertinti atsižvelgiant ne tik į BVP, o siekti, kad politikos kelrodis būtų gerovė (tam pritaria ir EBPO);

(14)pažanga, padaryta siekiant 8-osios AVP prioritetinių tikslų, turėtų būti vertinama atsižvelgiant į naujausius pokyčius, susijusius su duomenų ir rodiklių prieinamumu ir tinkamumu. Tas vertinimas turėtų derėti su stebėsenos arba valdymo priemonėmis, apimančiomis konkretesnius aplinkos ir klimato politikos aspektus (pavyzdžiui, numatytus Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1999/2018), aplinkos nuostatų įgyvendinimo peržiūra arba stebėsenos priemonėmis, susijusiomis su žiedine ekonomika, nuline tarša, biologine įvairove, oru, vandeniu, dirvožemiu, atliekomis, arba bet kokia kita aplinkos politika, ir neturėtų daryti jiems poveikio. Kartu su kitomis priemonėmis, kurios naudojamos rengiant Europos semestro programą, Eurostato darnaus vystymosi tikslų stebėsenos ataskaitą ir Komisijos strateginio prognozavimo ataskaitą, jis būtų nuoseklaus tarpusavyje susijusių stebėsenos ir valdymo priemonių rinkinio dalis;