1.Įvadas

2014 m. liepos mėn. Komisija priėmė Komunikatą dėl kovos su nesąžiningos prekybos praktika įmonių tarpusavio maisto produktų tiekimo grandinėje. Nesąžiningos prekybos praktika – praktika, kuria akivaizdžiai nukrypstama nuo tinkamo verslo elgesio, kuri prieštarauja sąžiningumo ir sąžiningos dalykinės praktikos principams ir kuri vieno prekybos partnerio vienašališkai primetama kitam. Komunikate paaiškinta, kodėl maisto tiekimo grandinė dėl jos rinkos struktūros yra labai pažeidžiama nesąžiningos prekybos praktikos atžvilgiu, ir aprašyta, kaip nesąžiningos prekybos praktika gali pakenkti nedidelę derybinę galią turintiems veiklos vykdytojams. Siekiant spręsti nesąžiningos prekybos praktikos problemą, komunikate raginta, kad Europos maisto tiekimo grandinės dalyviai dalyvautų savanoriškose sistemose, kuriomis siekiama populiarinti geriausią patirtį ir mažinti nesąžiningos prekybos praktiką, taip pat atkreiptas dėmesys į veiksmingo ir nepriklausomo vykdymo užtikrinimo nacionaliniu lygmeniu svarbą.

2015 m. diskusijos suintensyvėjo, ypač dėl Europos ūkininkų patirtų sunkumų sumažėjus tam tikrų žemės ūkio produktų, pirmiausia pieno gaminių ir kiaulienos, kainoms. Labai sumažėjo kai kurių gaminių paklausa; padėtis dar pablogėjo dėl Rusijos draudimo importuoti žemės ūkio produktus. Tuo pat metu gamyba pasaulyje didėjo, todėl susidarė bendrasis pasiūlos perviršis. Nors nesąžiningos prekybos praktika nenulėmė pastarojo kainų sumažėjimo, dėl žemų kainų padidėjo ūkininkų pažeidžiamumas dėl galimo nesąžiningo jų prekybos partnerių elgesio. Atsižvelgdami į ūkininkų patiriamus sunkumus, septynių šalių žemės ūkio ministrai paskelbė bendrą pareiškimą, kuriame Komisijos prašoma geriau ištirti nesąžiningos prekybos praktiką ir pasiūlyti kovos su ja ES teisės aktus.

Komisija į ūkininkavimo krizę reagavo parengdama plataus masto priemonių rinkinį. Daugelis jų skirtos pieno sektoriui, kuriame kainos itin sumažėjo. Šioje ataskaitoje neaptariamos jau patvirtintos su nesąžiningos prekybos praktika susijusios konkretiems sektoriams skirtos priemonės. Bus įsteigta Žemės ūkio rinkų specialios paskirties grupė, konsultuosianti Komisiją konkrečiais žemės ūkio rinkų veikimo ir ūkininkų padėties maisto grandinėje klausimais. Ji taip pat teiks rekomendacijas ir siūlys susijusias šios srities politikos iniciatyvas.

Šioje ataskaitoje daugiausia dėmesio skiriama esamoms kovos su nesąžiningos prekybos praktika sistemoms. Ją sudaro du pagrindiniai aspektai: 1) valstybėse narėse veikiančių reglamentavimo ir vykdymo užtikrinimo sistemų vertinimas, 2) ES savanoriškos tiekimo grandinės iniciatyvos (TGI) ir sukurtų nacionalinių TGI platformų poveikio vertinimas.

Šioje ataskaitoje daroma išvada, kad kovos su nesąžiningos prekybos praktika priemonės pastaraisiais metais labai patobulėjo. Daugelis valstybių narių – pirmiausia tos valstybės narės, kuriose problema aktualesnė – neseniai pradėjo taikyti teisines ir vykdymo užtikrinimo priemones, iš esmės atitinkančias veiksmingų kovos su nesąžiningos prekybos praktika sistemų kriterijus. Iš viso daugiau kaip dvidešimt valstybių narių yra pradėjusios arba artimiausioje ateityje ketina pradėti taikyti teisės aktus. Nors vertinti bendrąjį šių teisės aktų poveikį per anksti, šioje ataskaitoje nurodomos kelios konkrečios sritys, kurias būtų galima tobulinti. Ataskaitoje pripažįstama iki šiol pasiekta savanoriškos tiekimo grandinės iniciatyvos nauda, bet taip pat siūlomos kelios galimos tobulinimo priemonės, kuriomis būtų galima didinti iniciatyvos patikimumą ir veiksmingumą.

2.Valstybėse narėse taikomos reglamentavimo ir vykdymo užtikrinimo sistemos

Įmonių tarpusavyje vykdomai nesąžiningos prekybos praktikai maisto tiekimo grandinėje skirtų ES teisės aktų nėra. ES konkurencijos teisės aktai taikomi piktnaudžiavimui dominuojančia padėtimi ir antikonkurenciniams veiksmams, bet dauguma pranešamos nesąžiningos prekybos praktikos į konkurencijos teisės aktų taikymo sritį nepatenka, nes daugumos dalyvių padėtis yra stipri, bet ne dominuojanti. Kai kurios valstybės narės yra išplėtusios ES vartotojų apsaugos teisės aktų taikymo sritį, įtraukdamos įmonių tarpusavio santykius. Tai pasakytina apie Direktyvą 2005/29/EB dėl nesąžiningos komercinės praktikos arba Direktyvą 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais. Vis dėlto šiose direktyvose nurodyta praktika dažniausiai skiriasi nuo šioje ataskaitoje aprašomos praktikos.

Nacionaliniu lygmeniu padėtis skiriasi: dauguma valstybių narių su nesąžiningos prekybos praktika kovoja įvairiai, daugiausia reglamentavimo, o kai kada – rinkos dalyvių savireguliavimo iniciatyvomis grindžiamais metodais. Reglamentavimo srityje per pastaruosius kelerius metus įvyko didelių pokyčių. Konkrečiau kalbant, iš dvidešimties teisės aktus jau taikančių valstybių narių penkiolika pradėjo juos taikyti per pastaruosius penkerius metus. Dar kelios valstybės narės gali apsvarstyti galimybę priimti teisės aktus artimiausioje ateityje, o kai kurios valstybės narės per pastaruosius penkerius metus patobulino savo senąsias sistemas. Toliau pateiktame paveiksle apžvelgiama dabartinė padėtis.

2015 m. Komisija, siekdama surinkti išsamią informaciją apie esamas arba planuojamas reglamentavimo sistemas, surengė kelis susitikimus su valstybių narių ministerijomis ir vykdymo užtikrinimo institucijomis. Informacija buvo renkama ir per tolesnes dvišales diskusijas.

Siekiant sukurti veiksmingas kovos su nesąžiningos prekybos praktika reglamentavimo sistemas, svarbūs penki pagrindiniai aspektai. Jie aprašomi tolesniuose skirsniuose. Šiuos penkis aspektus valstybės narės gali įgyvendinti skirtingai, bet tai, atrodo, bendrajai rinkai nekenkia. Nors apskritai nacionalinio lygmens reglamentavimo sistemos įvertintos patenkinamai, toliau pateiktoje analizėje patariama, kuriose srityse tam tikros valstybės narės galėtų dar labiau patobulinti savo reglamentavimo sistemas, ir nurodomos valstybių narių bendradarbiavimo galimybės.

1) Aprėptis tiekimo grandinėje

Kovos su nesąžiningos prekybos praktika priemonės daugiausia taikomos dėl ekonominio disbalanso atsirandančiai praktikai. Dauguma valstybių narių yra apibrėžusios aiškius kriterijus, pagal kuriuos galima nustatyti, kokiomis aplinkybėmis atsiranda nesąžiningos prekybos praktika. Daugumos valstybių narių įstatymai taikomi įmonių tarpusavio santykiams visuose tiekimo grandinės etapuose. Kai kurios valstybės narės teisės aktus taiko tik tokiems santykiams, kuriuos palaikant viena iš šalių yra mažmenininkas.

Žvelgiant į ateitį ir kadangi nesąžiningos prekybos praktika gali pasireikšti bet kuriame grandinės etape, to dar nepadariusios valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę pradėti taikyti visai įmonių tarpusavio praktikai maisto tiekimo grandinėje taikomus teisės aktus. Tai svarbu siekiant užtikrinti, kad visi mažesnieji rinkos dalyviai būtų tinkamai apsaugoti nuo nesąžiningos prekybos praktikos, nes daugelis mažųjų rinkos dalyvių iš tikrųjų nepalaiko tiesioginių santykių su mažmenininkais. Valstybės narės taip pat turėtų užtikrinti, kad į jų teisės aktų taikymo sritį patektų ne ES šalių veiklos vykdytojai (pvz., pirminiai gamintojai iš Afrikos arba Lotynų Amerikos).

2) Pagrindinės nesąžiningos prekybos praktikos rūšys

Kovos su nesąžiningos prekybos praktika teisės aktus taikančios valstybės narės naikintiną nesąžiningą praktiką apibrėžė remdamosi savo rinkos padėties ir šiose valstybėse vykdomos praktikos analize.