SESV 126 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad, jei valstybė narė neatitinka reikalavimų pagal vieną ar abu tuos kriterijus, Komisija turi parengti pranešimą. Tame pranešime taip pat turi būti „atsižvelgiama, ar bendrojo šalies biudžeto deficitas yra didesnis už valstybės investicijų išlaidas, be to, įvertinami ir kiti svarbūs veiksniai, įskaitant valstybės narės vidutinės trukmės ekonomikos ir biudžeto būklę“.

2. jau įgyvendintas arba struktūrinių reformų plane išsamiai apibūdintas struktūrines reformas, kurios dėl savo poveikio ekonomikos augimui turėtų padidinti tvarumą vidutiniu laikotarpiu ir taip padėti pakankamai mažinti skolos santykį su BVP. Apskritai, laikantis vidutinio laikotarpio tikslo (arba koregavimo plano jo siekiant) ir įgyvendinant struktūrines reformas (per Europos semestrą) įprastomis ekonominėmis sąlygomis tikimasi per bendrą poveikį pačiam skolos lygiui (įgyvendinant vidutinio laikotarpio tikslą pasiekus patikimą biudžeto būklę) ir ekonomikos augimui (vykdant reformas) pasiekti tvarią skolos dinamiką;

SESV 126 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad Komisijos pranešime „taip pat atsižvelgiama, ar bendrojo šalies biudžeto deficitas yra didesnis už valstybės investicijų išlaidas, be to, įvertinami ir kiti svarbūs veiksniai, įskaitant valstybės narės vidutinės trukmės ekonomikos ir biudžeto būklę“. Tie veiksniai išsamiau paaiškinti Reglamento (EB) Nr. 1467/97 2 straipsnio 3 dalyje, kurioje taip pat nustatyta, kad būtina tinkamai atsižvelgti „į visus kitus veiksnius, kurie, atitinkamos valstybės narės nuomone, yra svarbūs siekiant visapusiškai įvertinti, ar laikomasi deficito ir skolos kriterijų, ir kuriuos valstybė narė nurodė Tarybai ir Komisijai“.

2017 m. antrąjį pusmetį Prancūzijos vyriausybė pradėjo vykdyti plataus užmojo investicijų planą (Grand Plan d'Investissement 2018-2022). Pagrindinis plano tikslas buvo skatinti pertvarkyti Prancūzijos ekonomikos struktūrą: užtikrinti perėjimą prie ekologiškos ekonomikos, skatinant švietimą ugdyti asmeninius ir socialinius įgūdžius, diegiant inovacijas ir skatinant skaitmeninimą didinti konkurencingumą. Investicijų planu siekiama per penkerius metus sutelkti papildomų viešųjų išlaidų investicijoms, kurių vertė 30 mlrd. EUR (1,3 % BVP). Tačiau jo bendras galutinis poveikis priklausys nuo valstybės lėšų didinamojo poveikio privačiojo sektoriaus ištekliams ir nuo gebėjimo veiksmingai padidinti bendrą gamybos veiksnių našumą.

4.2. Vidutinio laikotarpio valstybės skolos pozicija

Skolos dinamika

Valstybės skola 2013–2017 m. nuolat didėjo – nuo 93,4 % iki 98,4 % BVP, nes per tą patį laikotarpį sukauptas didelis valdžios sektoriaus deficitas, o nominalusis BVP augimas didžiąją laikotarpio dalį buvo mažas. 2018 m. valstybės skolos santykis su BVP stabilizavosi ties 98,4 %. Skolą didinantį poveikį, atsirandantį dėl nominaliojo pirminio deficito ir palūkanų išlaidų, atsvėrė realiojo BVP ir kainų augimas (infliacijos efektas), abiem atvejais paveiktas vardiklio efekto, taip pat šiek tiek skolą mažinantis atsargų ir srautų koregavimo poveikis.

Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, numatoma, kad valstybės skolos santykis su BVP 2019 m. pasieks aukščiausią tašką – 99,0 % BVP, o 2020 m. pradės mažėti. Planuojama, kad 2019 m. pirminis deficitas laikinai padidės iki 1,5 % dėl pirmiau minėto CICE pakeitimo visišku socialinių įmokų sumažinimu poveikio. Šiam poveikiui išnykus, pirminis deficitas turėtų sumažėti iki 0,5 % BVP 2020 m.

Sniego gniūžtės efektas prisidėjo prie pirminio deficito poveikio sumažinimo 2017 ir 2018 m., daugiausia dėl spartesnio nominaliojo BVP augimo (tiek dėl realiojo BVP, tiek dėl kainų). Nors 2018 m. realusis augimas šiek tiek prarado pagreitį, infliacija taip paspartėjo, kad bendras skolą mažinantis efektas sumažėjo tik 0,2 procentinio punkto. Palūkanų mokėjimai 2017 m. sumažėjo 0,1 procentinio punkto BVP iki 1,7 % ir išliko tokie patys ir 2018 m. Nepaisant prognozuojamo realiojo BVP augimo sulėtėjimo, numatoma, kad 2019 ir 2020 m. nominaliojo augimo poveikis skolos mažinimui sustiprės dėl numatomo infliacijos padidėjimo, o valstybės skolos palūkanų našta turėtų sumažėti dar 0,1 procentinio punkto BVP.

Atsargų ir srautų koregavimas 2019 m. turėtų būti šiek tiek teigiamas, o 2020 m. jis turėtų prisidėti prie valstybės skolos santykio su BVP padidėjimo 0,4 procentinio punkto. Jo skolą didinantį poveikį iš esmės galima paaiškinti grynuoju įmokos už skolos vertybinių popierių emisiją poveikiu („prime et décote à l'émission net de l'étalement des primes passées“) ir likutiniu CICE pakeitimo piniginiu poveikiu biudžetui po 2019 m.

2019 m. stabilumo programoje pateiktos skolos projekcijos iš esmės atitinka Komisijos prognozę.

Palūkanų išlaidos

Prancūzijos skolos priemonių palūkanų normos išlieka kaip niekada mažos ir atitinka bendrą tendenciją euro zonoje. Dešimties metų termino obligacijų pajamingumas per pirmąjį 2019 m. ketvirtį vidutiniškai buvo 0,55 %. Prancūzijos ir Vokietijos obligacijų skirtumas nuo 2014 m. iš esmės liko nepakitęs – maždaug 40 bazinių punktų. Konkrečiau, 2016, 2017, 2018 m. ir 2019 m. pirmą ketvirtį jo vidurkis atitinkamai buvo 38, 49, 39 ir 48 baziniai punktai, palyginti su didžiausiu rodikliu – 154 baziniais punktais – 2011 m. lapkričio mėn. pabaigoje. Numanoma palūkanų norma nuo 2008 m. iš esmės nuolat mažėja: nuo 4,6 % iki 1,8 % 2018 m. Pagal Komisijos 2019 m. pavasario prognozę numatoma, kad numanoma valstybės skolos palūkanų norma 2019 ir 2020 m. toliau mažės iki 1,7 %.

Skolos tvarumas

Prancūzijos valdžios institucijos pasinaudojo palankiomis rinkos sąlygomis ir refinansavo negrąžintą skolą daug žemesnėmis palūkanomis ilgesniam terminui. Visos negrąžintos skolos vidutinis grąžinimo terminas 2018 m. padidėjo iki beveik 7,9 metų, palyginti su 7,8 m. 2017 m. Konkrečiai, vidutinio ir ilgojo laikotarpio vidutinis terminas yra daugiau kaip 8 metai.

Be to, vidutinis terminas ir investuotojų bazės diversifikavimas mažina trumpalaikę riziką, siejamą su didele valstybės skola. Kadangi Prancūzijos skola išreikšta eurais, valiutos kursų rizikos nėra. Be to, Prancūzijos skola tebėra paklausi investicija, kai siekiama laikytis kapitalo ir likvidumo reikalavimų, taip pat diversifikavimo tikslais, net jei perleidžiamosios valstybės skolos turėtojų nerezidentų dalis su laiku ir toliau mažėjo, 2018 m. sudarė maždaug 54 % ir iš esmės yra tolygiai pasiskirsčiusi tarp euro zonos ir kitų šalių.

Tvarumo rodikliai atnaujinti pagal Komisijos 2019 m. pavasario prognozę. Remiantis S0 rodikliu, nepaisant didelio valstybės skolos santykio su BVP, didelių tvarumo problemų artimiausiu metu nenumatoma. Nors S0 fiskalinis subindeksas rodo tam tikrą trumpalaikį pažeidžiamumą, visų pirma dėl pagal ciklą pakoreguoto deficito ir didelės grynosios valstybės skolos, finansų ir konkurencingumo subindeksas rodo, kad rizika yra maža. Mažą trumpalaikę riziką patvirtina stabilus AA reitingas, kurį Prancūzijos valstybės skolai suteikė trys pagrindinės kredito reitingų agentūros.

Tačiau vidutiniu laikotarpiu Prancūzijai kyla didelė rizika valstybės skolos tvarumui. Vidutinio laikotarpio tvarumo problemoms įvertinti naudojamas S1 rodiklis. Remiantis tuo rodikliu, norint iki 2033 m. sumažinti skolos santykį iki 60 % BVP, reikėtų per penkerius metus (pradedant nuo 2021 m.) papildomai palaipsniui pagerinti struktūrinį Prancūzijos struktūrinį pirminį balansą 5,0 procentinio punkto BVP. Jo vertė visų pirma yra susijusi su didele valstybės skola, kurios indėlis sudaro 3,0 procentinius punktus BVP. Nepalanki pradinė biudžeto būklė (apibrėžiama kaip atotrūkis nuo skolą stabilizuojančio pirminio balanso) prisidėtų 1,6 procentinio punkto BVP, o likę 0,4 procentinio punkto tektų numatomam su visuomenės senėjimu susijusių viešųjų išlaidų padidėjimui.

Valdžios sektoriaus skolos projekcijos yra ypač jautrios palūkanų normų ir augimo pokyčiams. Dėl didesnių palūkanų normų arba mažesnio prognozuojamo metinio BVP augimo skolos santykis su BVP po 10 metų padidėtų maždaug 6 procentiniais punktais BVP.

Rizikos ilgalaikiam fiskaliniam tvarumui rodiklis S2 sudaro 0,4 % BVP. Todėl ilguoju laikotarpiu Prancūzija, regis, susiduria su maža rizika fiskaliniam tvarumui , pirmiausia susijusia su pradine biudžeto būkle, kurios poveikis atitinka 1,9 procentinio punkto BVP, tačiau jį iš esmės atsveria numatomas su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų, daugiausia pensijų, sumažėjimas. Vis dėlto, atsižvelgiant į didelę vidutinio laikotarpio riziką, bendra rizika ilgalaikiam fiskaliniam tvarumui Prancūzijoje vertinama kaip vidutinė.

Pakankama pažanga siekiant Prancūzijos vidutinio laikotarpio tikslo, kaip reikalaujama Stabilumo ir augimo pakte, leistų skolai tvariai mažėti ir iki 2029 m. pasiekti 79 % BVP. Vis dėlto vidutinio laikotarpio tikslui pasiekti reikia didelių fiskalinių pastangų, nes nesikeičiant politikai 2020 m. struktūrinis deficitas turėtų siekti 2,5 % BVP.

4.3. Vidutinio laikotarpio ekonominė būklė

Nuo 2016 m. realusis BVP augimas Prancūzijoje viršijo potencialą. 2012–2016 m. sulėtėjus ekonominei veiklai ir užsitęsus mažos infliacijos laikotarpiui skolą mažinti tapo sunkiau. Nuo 2017 m. nominalusis augimas didėjo ir turėtų išlikti tvirtas iki 2020 m. Taigi, negalima teigti, kad makroekonominės sąlygos yra švelninamasis veiksnys, kuriuo paaiškinama, kodėl Prancūzija nepadarė pakankamai pažangos, kad 2018 m. atitiktų skolos mažinimo kriterijų.