LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 200/1

KOMISIJOS KOMUNIKATAS

2014–2020 m. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gairės

(2014/C 200/01)

Turinys

ĮVADAS 2

1. TAIKYMO SRITIS IR TERMINŲ APIBRĖŽTYS 3

1.1. Taikymo sritis 3

1.2. Pagalbos priemonės, kurioms taikomos gairės 5

1.3. Terminų apibrėžtys 5

2. PAGALBA APLINKOS APSAUGAI IR ENERGETIKAI, APIE KURIĄ BŪTINA PRANEŠTI 10

3. PAGALBOS SUDERINAMUMO VERTINIMAS PAGAL SUTARTIES 107 STRAIPSNIO 3 DALIES C PUNKTĄ 11

3.1. Bendrieji vertinimo principai 11

3.2. Bendrosios suderinamumo sąlygos 12

3.3. Pagalba atsinaujinančių išteklių energetikai 23

3.4. Energijos vartojimo efektyvumo priemonės, įskaitant kogeneraciją ir centralizuotą šilumos ir vėsumos tiekimą 28

3.5. Pagalba tausiam išteklių naudojimui, visų pirma atliekų tvarkymui 30

3.6. Pagalba anglies dioksido surinkimui ir saugojimui 31

3.7. Pagalba aplinkosaugos mokesčių sumažinimo arba atleidimo nuo jų forma ir paramos, teikiamos atsinaujinančių išteklių elektros energetikai, finansavimo lengvatų forma 32

3.8. Pagalba energetikos infrastruktūrai 36

3.9. Pagalba elektros energijos gamybos pakankamumui užtikrinti 38

3.10. Pagalba pagal prekybos leidimais schemas 41

3.11. Pagalba įmonių perkėlimui 41

4. VERTINIMAS 42

5. TAIKYMAS 43

6. ATASKAITŲ TEIKIMAS IR STEBĖJIMAS 44

7. PERSVARSTYMAS 44

ĮVADAS

(1) Siekiant išvengti, kad dėl valstybės pagalbos vidaus rinkoje nebūtų iškraipyta konkurencija ir valstybių narių tarpusavio prekyba nebūtų paveikta taip, kad prieštarautų bendram interesui, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – Sutartis) 107 straipsnio 1 dalyje nustatytas principas, kad valstybės pagalba yra draudžiama. Tačiau tam tikrais atvejais valstybės pagalba gali būti suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties 107 straipsnio 2 ir 3 dalis.

(2) Remdamasi Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktu Komisija gali laikyti, kad su vidaus rinka yra suderinama pagalba, skirta tam tikrų rūšių ekonominės veiklos Europos Sąjungoje plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui.

(3) Strategija „Europa 2020“ (1) siekiama sukurti pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo sąlygas. Tuo tikslu nustatyta keletas pagrindinių tikslų, įskaitant klimato kaitai ir tvariajai energetikai skirtus tikslus: i) 20 % sumažinti Sąjungos išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, palyginti su 1990 m. kiekiu; ii) iki 20 % padidinti Sąjungos suvartojamos atsinaujinančių išteklių energijos dalį ir iii) 20 % padidinti ES energijos vartojimo efektyvumą, palyginti su 1990 m. Pirmi du iš šių nacionalinio lygmens privalomų tikslų buvo įgyvendinti klimato kaitos ir energetikos dokumentų rinkiniu (2).

(4) 2014 m. sausio 22 d. komunikate „2020–2030 m. klimato ir energetikos politikos strategija“ (3) (toliau – 2030 m. strategija) Komisija pasiūlė energetikos ir klimato politikos tikslus pasiekti iki 2030 m. 2030 m. strategijos pagrindinės dalys: i) 40 % sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, palyginti su 1990 m. kiekiu, ii) nustatyti bent 27 % ES mastu privalomą atsinaujinančiosios energijos planinį rodiklį, iii) atnaujinti plataus užmojo energijos vartojimo efektyvumo politiką ir iv) nustatyti naują valdymo sistemą ir naujus rodiklius, kuriais būtų užtikrinta konkurencinga ir saugi energetikos sistema.

(5) 3 konstatuojamojoje dalyje minėti pagrindiniai tikslai yra labai svarbūs šioms gairėms. Viena iš strategijos „Europa 2020“ septynių pavyzdinių iniciatyvų – „Tausiai išteklius naudojanti Europa“ (4), pasiūlyta siekiant paremti šių tikslų siekimą. Tos pavyzdinės iniciatyvos tikslas – parengti perėjimo prie tausaus išteklių naudojimo ir mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos rėmimo politikos programą, kuri padeda: a) gerinti ekonominės veiklos rezultatus, kartu mažinant išteklių naudojimą; b) nustatyti ir suteikti naujas ekonomikos augimo ir didesnių inovacijų galimybes, taip pat didinti Sąjungos konkurencingumą; c) užtikrinti pagrindinių išteklių tiekimo saugumą; d) kovoti su klimato kaita ir mažinti išteklių naudojimo poveikį aplinkai.

(6) Reikėtų priminti, kad Efektyvaus išteklių naudojimo Europos plane (5), taip pat keliose Tarybos išvadose raginama laipsniškai nutraukti aplinkosaugos požiūriu žalingas subsidijas (6). Todėl šiose gairėse turėtų būti atsižvelgiama į aplinkosaugos požiūriu žalingų subsidijų neigiamą poveikį, kartu atsižvelgiant į poreikį surasti kompromisą tarp skirtingų sričių ir politikos, kaip pripažinta pavyzdinėje iniciatyvoje. Pagalba iškastinio kuro gavybai į šias gaires neįtraukta.

(7) Plane valstybės narės taip pat raginamos ištaisyti Sąjungos teisės aktų įgyvendinimo trūkumus (7). Kad valstybės pagalbos priemonėmis nebūtų padaryta žalos aplinkai, visų pirma valstybės narės taip pat turi užtikrinti Sąjungos aplinkos apsaugos teisės aktų laikymąsi ir atlikti poveikio aplinkai vertinimą, kai to reikalaujama Sąjungos teisės aktais, ir užtikrinti, kad būtų suteikti visi atitinkami leidimai.

(8) Įgyvendinant pavyzdinę iniciatyvą „Tausiai išteklius naudojanti Europa“ parengtame komunikate „Energetika 2020. Konkurencingos, darnios ir saugios energetikos strategija“ (8) jau prieita prie išvados, kad, jei nebus atnaujinti elektros tinklai, pasenę įrenginiai nebus pakeisti konkurencingais ir mažiau taršiais alternatyviais įrenginiais ir energija visoje energijos grandinėje nebus vartojama efektyviau, bus sunku sukurti saugios, įperkamos ir tvarios energijos rinką.

(9) 2030 m. strategijoje raginama prisiimti plataus užmojo įsipareigojimą sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį laikantis laikotarpio iki 2050 m. veiksmų plano. Siekiant šio tikslo reikėtų remtis ekonominio efektyvumo principu, suteikiant valstybėms narėms laisvę nusistatyti tokį perėjimo prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos laikotarpį, kokio joms reikia atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes, ir skatinti mokslinių tyrimų ir inovacijų politiką, remiančią klimato ir energetikos strategiją po 2020 m. Šiose gairėse laikomasi tų principų ir sudaromos sąlygos įgyvendinti 2030 m. strategiją.

(10) Šiose gairėse Komisija išdėsto sąlygas, kuriomis pagalba energetikai ir aplinkos apsaugai gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktą.

(11) Komunikate dėl valstybės pagalbos modernizavimo (9) Komisija nurodė tris valstybės pagalbos kontrolės modernizavimo tikslus: a) skatinti tvarų, pažangų ir integracinį ekonomikos augimą konkurencingoje vidaus rinkoje; b) Komisijai atliekant ex ante nagrinėjimą, daugiausia dėmesio skirti didžiausią poveikį vidaus rinkai darančioms byloms, kartu stiprinant bendradarbiavimą su valstybėmis narėmis valstybės pagalbos teisės vykdymo užtikrinimo srityje; c) supaprastinti taisykles ir pagreitinti sprendimų priėmimą.

(12) Visų pirma komunikate raginama persvarstyti įvairias gaires ir sistemas, vadovaujantis bendru požiūriu ir siekiu stiprinti vidaus rinką, skatinti veiksmingiau naudoti viešąsias lėšas, tinkamiau prisidėti valstybės pagalba prie bendros svarbos tikslų ir skirti daugiau dėmesio skatinamajam poveikiui, pagalbos apribojimui iki būtino minimumo ir galimo neigiamo pagalbos poveikio konkurencijai ir prekybai išvengimui. Šiose gairėse išdėstytos suderinamumo sąlygos yra grindžiamos šiais bendrais vertinimo principais.

1. TAIKYMO SRITIS IR TERMINŲ APIBRĖŽTYS

1.1. Taikymo sritis

(13) Šios gairės taikomos valstybės pagalbai, teikiamai aplinkos apsaugos arba energetikos tikslams pasiekti visuose sektoriuose, kuriems taikoma Sutartis, jeigu priemonės įtrauktos į 1.2 skirsnį. Jos taip pat taikomos tiems sektoriams, kuriuose galioja specialios Sąjungos valstybės pagalbos taisyklės (transporto (10), anglių, žemės ūkio, miškininkystės, žuvininkystės ir akvakultūros), jeigu specialiosiose taisyklėse nenustatyta kitaip.

(14) Žemės ūkio bei žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuose šios gairės taikomos pagalbai aplinkos apsaugai, kuri skirta produktus perdirbančioms ir jais prekiaujančioms įmonėms, ir tam tikromis sąlygomis – pirminės gamybos veiklą vykdančioms įmonėms. Šiems sektoriams taikomos šios sąlygos: a) jeigu pagalba įmonėms, kurios perdirba žuvininkystės produktus ir jais prekiauja, susijusi su išlaidomis, tinkamomis finansuoti pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1198/2006 (11) arba jį pakeičiantį reglamentą (12), didžiausias leidžiamas pagalbos intensyvumas yra šiose gairėse numatyta arba tame reglamente nustatyta pagalbos norma, žiūrint, kuri yra didesnė; b) kiek tai susiję su žemės ūkio pirmine gamyba ir iš Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) bendrai finansuojamomis priemonėmis, šios gairės taikomos tik jeigu Bendrijos 2007–2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairėse (13) su pakeitimais arba jas pakeičiančiose gairėse nenumatytos specialios taisyklės; c) žuvininkystės ir akvakultūros pirminės gamybos srityje šios gairės taikomos tik kai nėra specialiųjų nuostatų, skirtų pagalbai aplinkos apsaugos ar energetikos tikslams pasiekti.

(15) Gairės netaikomos: a) ekologiškų gaminių, mašinų arba transporto priemonių projektavimui ir gamybai, siekiant, kad jie naudotų mažiau gamtinių išteklių, taip pat priemonėms, įgyvendinamoms gamyklose arba kituose gamybos įrenginiuose, siekiant pagerinti saugą arba higieną (14); b) aplinkos apsaugos finansavimo priemonėms, susijusioms su oro, kelių, geležinkelių, vidaus vandenų ir jūrų transporto infrastruktūra; c) negrįžtamosioms sąnaudoms, apibrėžtoms Komisijos komunikate dėl valstybės pagalbos, susijusios su negrįžtamosiomis sąnaudomis, tyrimo metodikos (15); d) valstybės pagalbai moksliniams tyrimams, technologinei plėtrai ir inovacijoms (16), kuriai taikomos taisyklės, nustatytos Bendrijos valstybės pagalbos moksliniams tyrimams, taikomajai veiklai ir naujovių diegimui sistemoje (17); e) valstybės pagalbai biologinės įvairovės priemonėms (18).

(16) Pagalba aplinkos apsaugai ir energetikai negali būti skiriama sunkumų patiriančioms įmonėms, kaip šių gairių tikslais jos apibrėžtos taikomose Gairėse dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (19) su pakeitimais arba jas pakeičiančiose gairėse.

(17) Vertindama pagalbą įmonei, kuriai išduotas vykdomasis raštas sumoms išieškoti pagal ankstesnį Komisijos sprendimą, kuriuo skelbiama, kad pagalba yra neteisėta ir nesuderinama su vidaus rinka, Komisija atsižvelgs į pagalbos sumą, kuri dar negrąžinta (20).

1.2. Pagalbos priemonės, kurioms taikomos gairės

(18) Komisija nustatė keletą aplinkos apsaugos ir energetikos priemonių, kurioms skirta valstybės pagalba tam tikromis sąlygomis gali būti suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktą: a) pagalba įmonėms, taikančioms griežtesnius nei Sąjungos standartus arba gerinančioms aplinkos apsaugą, jeigu Sąjungos standartų nėra (įskaitant pagalbą naujoms transporto priemonėms įsigyti); b) pagalba, skirta iš anksto prisitaikyti prie būsimų Sąjungos standartų; c) pagalba aplinkos apsaugos tyrimams atlikti; d) užterštų teritorijų atkūrimo pagalba; e) pagalba atsinaujinančių išteklių energetikai; f) energijos vartojimo efektyvumo priemonės, įskaitant kogeneraciją ir centralizuotą šilumos ir vėsumos tiekimą; g) pagalba tausiam išteklių naudojimui, visų pirma atliekų tvarkymui h) pagalba CO2 surinkimui, transportavimui ir saugojimui, įskaitant atskirus anglies dioksido surinkimo ir saugojimo (CCS) grandinės elementus; i) pagalba aplinkosaugos mokesčių sumažinimo arba atleidimo nuo jų forma; j) pagalba paramos, teikiamos atsinaujinančių išteklių elektros energetikai, finansavimo lengvatų forma; k) pagalba energetikos infrastruktūrai; l) pagalba elektros energijos gamybos pakankamumo priemonėms; m) pagalba prekybos leidimų forma; n) pagalba įmonių perkėlimui.

1.3. Terminų apibrėžtys

(19) Šiose gairėse vartojamų terminų apibrėžtys: (1) aplinkos apsauga – veiksmai, kuriais siekiama kompensuoti gavėjo veiklos padarytą žalą fizinei aplinkai ar gamtiniams ištekliams arba užkirsti tokiai galimai žalai kelią, sumažinti tokios žalos pavojų arba skatinti efektyviau naudoti gamtinius išteklius, pavyzdžiui, energijos taupymo priemonėmis ir naudojant atsinaujinančius energijos išteklius; (2) energijos vartojimo efektyvumas – sutaupytos energijos kiekis, kuris nustatomas matuojant ir (arba) įvertinant suvartojimą prieš tai, kai buvo įgyvendinta energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemonė, ir po to ir kartu užtikrinant suvartoto energijos kiekio normalizavimą atsižvelgiant į išorės sąlygas, darančias poveikį energijos vartojimui; (3) Sąjungos standartas – a) privalomas Sąjungos standartas, nustatantis rodiklius, kuriuos atskiros įmonės turi pasiekti aplinkosaugos srityje (21), arba b) Direktyvoje 2010/75/ES (22) nustatyta pareiga naudoti geriausius prieinamus gamybos būdus ir užtikrinti, kad išmetamų teršalų lygis nebūtų didesnis nei taikant geriausius prieinamus gamybos būdus; tais atvejais, kai su geriausiais prieinamais gamybos būdais susijęs išmetamų teršalų lygis yra nustatytas įgyvendinimo aktuose, priimtuose pagal Direktyvą 2010/75/ES, taikant šias gaires bus taikomi tie lygiai; jeigu tie lygiai išreikšti intervalu, bus taikoma ta riba, nuo kurios laikoma, kad geriausias prieinamas gamybos būdas yra įdiegtas. (4) ekologinė inovacija – bet kokia inovacijų veikla, dėl kurios pastebimai pagerinama aplinkos apsauga arba kuria to siekiama, įskaitant naujus gamybos procesus, naujus produktus ar paslaugas ir naujus valdymo ar verslo metodus, kuriuos naudojant ir diegiant gali pavykti išvengti pavojaus aplinkai, taršos ir kito neigiamo poveikio, atsirandančio dėl išteklių naudojimo, arba toks pavojus aplinkai, tarša ir kitas neigiamas poveikis gali būti smarkiai sumažinti visą susijusios veiklos vykdymo laikotarpį. Pagal šią apibrėžtį inovacijomis nelaikoma: i. nedideli pokyčiai arba patobulinimai; ii. gamybos arba aptarnavimo pajėgumų didinimas, įdiegiant papildomas gamybos arba logistikos sistemas, kurios yra labai panašios į jau naudojamas; iii. verslo praktikos, darbo vietų organizavimo arba išorės santykių pokyčiai, pagrįsti įmonėje jau naudojamais organizaciniais metodais; iv. valdymo strategijos pokyčiai; v. susijungimai ir įsigijimai; vi. procesų nebetaikymas; vii. paprastas kapitalo pakeitimas arba padidinimas; viii. pokyčiai, susiję tik su gamyklos kainų pasikeitimu, gamyba pagal užsakymą, reguliarūs sezoniniai ir kiti cikliški pokyčiai; ix. prekyba naujais arba iš esmės patobulintais gaminiais; (5) atsinaujinantys energijos ištekliai – šie atsinaujinantys neiškastiniai energijos ištekliai: vėjas, saulė, aeroterminiai, geoterminiai ir hidroterminiai ir vandenynų energijos ištekliai, hidroenergijos ištekliai, biomasė, sąvartynų dujos, nuotekų perdirbimo įrenginių dujos ir biodujos; (6) biomasė – žemės ūkio, miškininkystės ir susijusių ūkio šakų, įskaitant žuvininkystę ir akvakultūrą, produktų, atliekų ir liekanų (įskaitant augalinės ir gyvulinės kilmės medžiagas) biologiškai skaidi frakcija, taip pat biodujos ir pramoninių ir komunalinių atliekų biologiškai skaidi frakcija; (7) biodegalai – iš biomasės pagamintas skystasis arba dujinis transporto kuras; (8) skystieji bioproduktai – energijos tikslais, išskyrus transportui, bet įskaitant elektros energijos gamybai, šildymui ir vėsinimui, iš biomasės pagamintas skystasis kuras; (9) tvarūs biodegalai – Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/28/EB (23) dėl skatinimo naudoti atsinaujinančių išteklių energiją su visais pakeitimais (24) 17 straipsnyje nustatytus tvarumo kriterijus atitinkantys biodegalai; (10) bendradarbiavimo mechanizmas – mechanizmas, kuris tenkina Direktyvos 2009/28/EB 6, 7 arba 8 straipsnių sąlygas; (11) atsinaujinančių išteklių energija – tik atsinaujinančius energijos išteklius naudojančių jėgainių pagaminta energija, taip pat energijos dalis, nustatoma pagal energijos, pagamintos iš atsinaujinančių energijos išteklių mišriose jėgainėse, naudojančiose ir tradicinius energijos išteklius, šiluminę vertę ir tokia energija apima saugojimo sistemoms užpildyti naudojamą atsinaujinančiąją elektros energiją, tačiau ne elektros energiją, pagamintą naudojant šias saugojimo sistemas; (12) kogeneracija arba bendra šilumos ir elektros energijos gamyba – šiluminės energijos bei elektros ir (arba) mechaninės energijos gamyba vieno proceso metu; (13) didelio naudingumo kogeneracija – kogeneracija, kuri atitinka Direktyvos 2012/27/ES (25) 2 straipsnio 34 dalyje pateiktą didelio naudingumo kogeneracijos apibrėžtį; (14) didelio energinio efektyvumo centralizuotas šilumos ir vėsumos tiekimas –centralizuotas šildymas ir vėsinimas, kuris atitinka Direktyvos 2012/27/ES (26) 2 straipsnio 41 ir 42 dalyse efektyvaus centralizuoto šilumos ir vėsumos tiekimo sistemos apibrėžtį. Apibrėžtis apima šilumos ir (arba) vėsumos gamybos įrenginius ir tinklą (įskaitant susijusią infrastruktūrą), būtiną šilumai ir (arba) vėsumai paskirstyti iš gamybos įrenginių į vartotojų patalpas; (15) aplinkosaugos mokestis – mokestis, kurio konkreti mokesčio bazė yra aiškiai susijusi su neigiamu poveikiu aplinkai arba kuriuo siekiama apmokestinti tam tikrą veiklą, gaminius arba paslaugas, kad aplinkos apsaugos išlaidos būtų įskaičiuotos į jų kainą ir (arba) kad gamintojai bei vartotojai galėtų orientuotis į tas veiklos rūšis, kurios mažiau kenkia aplinkai; (16) Sąjungos mažiausias mokesčių lygis – mažiausias apmokestinimo lygis, nustatytas Sąjungos teisės aktuose; energijos produktų ir elektros energijos srityje – mažiausias apmokestinimo lygis, nustatytas Tarybos direktyvos 2003/96/EB (27) I priede; (17) mažoji ir vidutinė įmonė (MVĮ) – įmonė, tenkinanti 2003 m. gegužės 6 d. Komisijos rekomendacijoje 2003/361/EB dėl mikro, mažų ir vidutinių įmonių apibrėžimo (28) išdėstytas sąlygas; (18) didelė įmonė – įmonė, kuriai netaikoma mažųjų ir vidutinių įmonių apibrėžtis; (19) individuali pagalba – pagalba, teikiama pagal schemą arba ad hoc pagrindu; (20) pagalbos intensyvumas – bendras pagalbos dydis, išreikštas tinkamų finansuoti išlaidų procentine dalimi; visi skaičiai turi būti imami prieš mokesčių ar kitokios rinkliavos atskaitymą, jeigu pagalba teikiama ne dotacijos forma, pagalbos suma turi būti pagalbos subsidijos ekvivalentas; dalimis išmokama pagalba turi būti skaičiuojama pagal jos vertę suteikimo metu; diskontuojant ir skaičiuojant pagalbos, teikiamos kaip lengvatinė paskola, sumą, turi būti taikoma pagalbos suteikimo metu galiojusi orientacinė palūkanų norma; pagalbos intensyvumas skaičiuojamas kiekvienam pagalbos gavėjui; (21) veiklos pelnas – tinkamoms finansuoti išlaidoms apskaičiuoti tai visų pirma yra sutaupytos išlaidos arba papildoma šalutinė gamyba, tiesiogiai susiję su papildomomis investicijomis į aplinkos apsaugą ir, jei taikoma, nauda, gaunama iš kitų paramos priemonių, neatsižvelgiant į tai, ar jos yra valstybės pagalba, įskaitant toms pačioms tinkamoms finansuoti išlaidoms suteiktą veiklos pagalbą, lengvatinius tarifus arba kitas paramos priemones; (22) veiklos išlaidos – tinkamoms finansuoti išlaidoms apskaičiuoti tai visų pirma yra papildomos gamybos sąnaudos, kaip antai techninės priežiūros sąnaudos, susidarančios dėl papildomų investicijų į aplinkos apsaugą; (23) materialusis turtas – tinkamoms finansuoti išlaidoms apskaičiuoti tai yra investicijos į žemę, kurios reikalingos tik aplinkosaugos tikslams pasiekti, investicijos į pastatus, įrangą ir įrenginius, skirtus taršai ir neigiamiems padariniams mažinti arba šalinti, ir investicijos siekiant pritaikyti gamybos metodus, kuriuos taikant būtų saugoma aplinka; (24) nematerialusis turtas – tinkamoms finansuoti išlaidoms apskaičiuoti tai yra technologijų perdavimo įsigyjant veiklos licencijas ar patentuotą arba nepatentuotą praktinę patirtį išlaidos, jeigu tokios išlaidos atitinka šias sąlygas: a) tai turi būti nudėvimas turtas; b) jis turi būti įsigyjamas rinkos sąlygomis iš įmonės, kurios pirkėjas negali kontroliuoti nei tiesiogiai, nei netiesiogiai; c) jis turi būti įtrauktas į įmonės turtą, likti pagalbos gavėjo veiklos vietoje ir turi būti naudojamas ne mažiau kaip penkerius metus. Ši sąlyga netaikoma, jeigu nematerialusis turtas techniniu požiūriu yra pasenęs. Jeigu per tuos penkerius metus minėtas turtas parduodamas, gautos pajamos turi būti atskaitytos iš tinkamų finansuoti išlaidų ir prireikus turi būti grąžinta visa pagalbos suma arba jos dalis; (25) išlaidų internalizavimas – principas, pagal kurį visos su aplinkos apsauga susijusios išlaidos turėtų būti įtraukiamos į teršiančiosios įmonės gamybos sąnaudas; (26) teršėjas – asmuo, darantis tiesioginę ar netiesioginę žalą aplinkai arba sudarantis sąlygas tokiai žalai atsirasti (29); (27) tarša – teršėjo padaryta žala, atsiradusi dėl tiesioginės ar netiesioginės žalos aplinkai arba sudarytų sąlygų atsirasti tokiai fizinės aplinkos ar gamtos išteklių žalai; (28) principas „teršėjas moka“ – principas, pagal kurį taršos šalinimo priemonių išlaidas turėtų padengti atitinkamas teršėjas; (29) užteršta teritorija – teritorija, į kurią, patvirtintais duomenimis, dėl žmogaus kaltės yra patekę tiek pavojingų medžiagų, kad jos, turint omenyje esamą ir numatomą žemės naudojimą, kelia didelį pavojų žmonių sveikatai arba aplinkai; (30) ad hoc pagalba – ne pagal pagalbos schemą skirta pagalba; (31) energetikos infrastruktūra – bet kokia Sąjungoje esanti arba Sąjungą su viena ar daugiau trečiųjų valstybių jungianti fizinė įranga ar įrenginys, priskiriamas prie šių kategorijų: a) elektros energijos sektoriuje: i) perdavimo infrastruktūra, kaip apibrėžta Direktyvos 2009/72/EB (30) 2 straipsnio 3 dalyje; ii) paskirstymo infrastruktūra, kaip apibrėžta Direktyvos 2009/72/EB (30) 2 straipsnio 5 dalyje; iii) elektros energijos saugyklos, apibrėžiamos kaip įrenginiai, naudojami elektrai nuolat arba laikinai saugoti antžeminiuose arba požeminiuose įrenginiuose arba geologiniuose objektuose, jeigu jie yra tiesiogiai sujungti su aukštos įtampos elektros perdavimo linijomis, skirtomis 110 kV ar aukštesnei įtampai; iv) bet kokia įranga ar įrenginys, būtini saugiam, patikimam ir veiksmingam i–iii papunkčiuose apibrėžtų sistemų veikimui užtikrinti, įskaitant visų lygių įtampos ir pastočių apsaugos, stebėjimo ir kontrolės sistemas, taip pat v) pažangieji elektros energijos tinklai, apibrėžiami kaip bet kokia įranga, linija, kabelis ar įrenginys, tiek perdavimo, tiek žemos ir vidutinės įtampos paskirstymo lygmens, kuriuo siekiama užtikrinti dvikryptį skaitmeninį ryšį ir elektros energijos gamybos, perdavimo, paskirstymo ir vartojimo elektros tinkle tikralaikį ar beveik tikralaikį interaktyvųjį ir išmanųjį stebėjimą ir valdymą, kad plėtojant tinklą būtų veiksmingai integruojama visų prie tinklo prisijungusių naudotojų – elektros energijos gamintojų, vartotojų ir abi šias veiklas vykdančių subjektų – elgsena ir veiksmai ir taip būtų sukurta ekonomiškai veiksminga, tvari elektros energijos sistema, kuri pasižymėtų mažais nuostoliais, aukšta kokybe, tiekimo saugumu ir sauga; b) dujų sektoriuje: i) gamtinių dujų ir biodujų perdavimo ir paskirstymo vamzdynai, kurie yra tinklo dalis, išskyrus aukšto slėgio vamzdynus, naudojamus išgautų gamtinių dujų paskirstymui; ii) požeminės saugyklos, sujungtos su i papunktyje minėtais didelio slėgio dujotiekiais; iii) suskystintųjų gamtinių dujų arba suslėgtųjų gamtinių dujų priėmimo, saugojimo, pakartotinio dujinimo ar slėgio sumažinimo įrenginiai; taip pat iv) bet kokia įranga ar įrenginys, būtini saugiam, patikimam ir veiksmingam sistemos eksploatavimui arba siekiant užtikrinti galimybę naudoti transportavimo abiem kryptimis pajėgumus, įskaitant kompresorines stotis; c) naftos sektoriuje: i) žalios naftos transportavimo vamzdynai; ii) siurblinės ir saugojimo įrenginiai, reikalingi eksploatuojant žalios naftos vamzdynus; taip pat iii) bet kokia įranga ar įrenginys, būtini tinkamam, saugiam ir veiksmingam atitinkamos sistemos eksploatavimui, įskaitant apsaugos, stebėjimo ir kontrolės sistemas ir reversinių srautų įtaisus; d) kiek tai susiję su CO2: vamzdynas, įskaitant susijusias slėgines, skirtas transportuoti CO2 į saugyklą, siekiant suleisti CO2 į tinkamas požemines geologines formacijas nuolatiniam saugojimui; (32) finansavimo trūkumas – iki dabartinės vertės diskontuotų (paprastai pagal kapitalo kainą) teigiamų ir neigiamų grynųjų pinigų srautų skirtumas investicijos naudojimo laikotarpiu; (33) anglies dioksido surinkimas ir saugojimas arba CCS – technologijos, kuriomis iškastinį kurą arba biomasę naudojančių pramonės įmonių, įskaitant elektrines, išmetamas anglies dioksidas (CO2) yra surenkamas, transportuojamas į tinkamą saugojimo vietą ir suleidžiamas į tinkamas požemines geologines formacijas nuolatiniam saugojimui; (34) elektros energijos gamybos pakankamumas – gamybos pajėgumo lygis, kuris laikomas tinkamu valstybės narės paklausai bet kokiu konkrečiu laikotarpiu patenkinti, nustatytas remiantis įprastu statistiniu rodikliu, naudojamu organizacijų, kurių vaidmenį kuriant bendrą elektros energijos rinką Sąjungos institucijos pripažino esminiu, pavyzdžiui, ENTSO-E; (35) elektros energijos gamintojas – įmonė, gaminanti elektros energiją komerciniais tikslais; (36) elektros energijos gamybos pakankamumo priemonė – mechanizmas, kuriuo siekiama užtikrinti, kad nacionaliniu lygmeniu būtų pasiekti tam tikri elektros energijos gamybos pakankamumo lygiai; (37) balansavimo atsakomybė – už balansavimą atsakingos šalies atsakomybė už gamybos, vartojimo ir komercinių sandorių nuokrypius nustatytu atsiskaitymo už disbalansą laikotarpiu; (38) įprasta balansavimo atsakomybė – nediskriminacinė balansavimo atsakomybė, naudojant įvairias technologijas, nuo tos atsakomybės neatleidžiant nei vieno gamintojo; (39) už balansavimą atsakinga šalis – rinkos dalyvis arba jo pasirinktas atstovas, atsakingas už rinkos dalyvio disbalansą; (40) disbalansas – už balansavimą atsakingos šalies gamybos, vartojimo ir komercinių sandorių nuokrypiai nustatytu atsiskaitymo už disbalansą laikotarpiu; (41) atsiskaitymas už disbalansą – finansinio atsiskaitymo mechanizmas, kurio paskirtis – atgauti už balansavimą atsakingos šalies balansavimo išlaidas; (42) atsiskaitymo už disbalansą laikotarpis – už balansavimą atsakingos šalies disbalanso skaičiavimo laiko vienetai. (43) konkurencinis konkursas – nediskriminacinis konkursas, kuriame dalyvauja pakankamai įmonių ir pagalba teikiama remiantis konkurso dalyvio pateiktu pirminiu pasiūlymu arba galutine kaina. Be to, su konkursu susijęs biudžetas arba kiekis turi būti numatytas kaip privalomas apribojimas, todėl pagalbą gali gauti ne visi jo dalyviai; (44) darbų pradžia – su investicija susijusių statybos darbų pradžia arba pirmasis tvirtas įmonės įsipareigojimas užsakyti įrangą ar kitas įsipareigojimas, dėl kurio investicija tampa neatšaukiama, atsižvelgiant į tai, kuris įvykis pirmesnis. Žemės įsigijimas ir parengiamieji darbai, pvz., leidimų gavimas ir preliminarios galimybių studijos, darbų pradžia nelaikomi. Perėmimo atveju darbų pradžia – momentas, kai įsigyjamas su įsigyta įmone tiesiogiai susijęs turtas; (45) parodomasis projektas – projektas, kuriuo technologija parodoma kaip pirmoji atitinkamo pobūdžio technologija Sąjungoje ir yra svarbi už naujausią technologiją gerokai pažangesnė inovacija; (46) remiamos vietovės – vietovės, taikant Sutarties 107 straipsnio 3 dalies a ir c punktus, nurodytos patvirtintiname 2014 m. liepos 1 d. – 2020 m. gruodžio 31 d. laikotarpio regioninės pagalbos žemėlapyje; (47) regioninės pagalbos žemėlapis – pagal 2014–2020 m. regioninės valstybės pagalbos gairėse (31) nustatytas sąlygas valstybės narės nurodytų vietovių sąrašas;

2. PAGALBA APLINKOS APSAUGAI IR ENERGETIKAI, APIE KURIĄ BŪTINA PRANEŠTI

(20) Individualiai pagalbai, teikiamai pagal pagalbos schemą, toliau taikoma pareiga pranešti pagal Sutarties 108 straipsnio 3 dalį, jeigu pagalba viršija šias pranešimo ribas (32) ir nėra teikiama remiantis konkurenciniu konkursu: a) investicinė pagalba – kai pagalbos suma vienai įmonei viršija 15 mln. EUR; b) veiklos pagalba atsinaujinančiosios elektros energijos ir (arba) bendrai atsinaujinančios šilumos energijos gamybai – kai pagalba teikiama atsinaujinančios elektros energijos gamybos įrenginiams gamybos vietose, kuriose atsinaujinančios elektros energijos gamybos pajėgumas viršija 250 megavatus (MW); c) veiklos pagalba biokuro gamybai – kai pagalba teikiama biokuro gamybos įrenginiams gamybos vietose, kurių gamybos našumas viršija 150 000 tonų (t) per metus; d) veiklos pagalba kogeneracijai: kai pagalba teikiama kogeneracijos įrenginiams, kurių elektros energijos gamybos pajėgumas viršija 300 MW. Pagalba kogeneracinės šilumos gamybai bus vertinama atsižvelgiant į pranešimą apie elektros energijos gamybos pajėgumą; e) pagalba energetikos infrastruktūrai – kai pagalbos suma vienos įmonės vienam investiciniam projektui viršija 50 mln. EUR; f) pagalba anglies dioksido surinkimui ir saugojimui – kai pagalbos suma vienam investiciniam projektui viršija 50 mln. EUR; g) pagalba pagal elektros energijos gamybos pakankamumo priemonę – kai pagalbos suma vienos įmonės vienam projektui viršija 15 mln. EUR.

(21) Atleidimui nuo aplinkosaugos mokesčių ir jų sumažinimui, taip pat atsinaujinančių išteklių energetikos finansavimo lengvatoms, kurioms taikomas 3.7 skirsnis, nebus taikomos pagalbos, apie kurią būtina pranešti atskirai, sąlygos. Tačiau pagalba, suteikta kaip fiskalinė pagalba, kuriai netaikomas šių gairių 3.7 skirsnis, bus vertinama atskirai, jeigu bus viršytos tame skirsnyje nustatytos ribos. Tai taikoma neatsižvelgiant į tai, ar atskiras pagalbos gavėjas taip pat atleidžiamas nuo mokesčių arba jie jam sumažinami pagal 3.7 skirsnį.

(22) Šiose gairėse nustatyti pagalbos schemų ir individualios pagalbos, kuria siekiama aplinkos apsaugos ir energetikos tikslų ir kuriai taikoma pareiga pranešti pagal Sutarties 108 straipsnio 3 dalį, suderinamumo kriterijai.

3. PAGALBOS SUDERINAMUMO VERTINIMAS PAGAL SUTARTIES 107 STRAIPSNIO 3 DALIES C PUNKTĄ

(23) Valstybės pagalba, kuria siekiama aplinkos apsaugos ir energetikos tikslų, yra suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktą, jeigu, remiantis šiame skyriuje išdėstytais bendraisiais vertinimo principais, ji padeda geriau siekti Sąjungos aplinkos apsaugos ar energetikos tikslų ir netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui. Bus atsižvelgta į konkrečius remiamų vietovių trūkumus.

(24) Šiame skyriuje aiškinama, kaip Komisija taikys 3.1 skirsnyje nustatytus bendrus vertinimo principus, vertindama pagalbos priemones, kurioms taikomos šios gairės, ir, jei taikoma, nustatomos individualiai pagalbai (teikiamai pagal schemą arba ad hoc) taikomos specialios sąlygos.

(25) 3.2 skirsnyje išdėstytos bendrosios suderinamumo sąlygos, taikomos visoms pagalbos priemonėms, kurioms taikomos šios gairės, nebent konkrečiuose 3 skyriaus skirsniuose šios bendrosios suderinamumo sąlygos yra patikslinamos ar iš dalies pakeičiamos. Atitinkamai 3.2 skirsnis visų pirma taikomas šioms priemonėms, kurios nėra įtrauktos į konkretesnius 3 skyriaus skirsnius: a) pagalbai aplinkos apsaugos tyrimams atlikti; b) užterštų teritorijų atkūrimo pagalbai; c) pagalbai įmonėms, taikančioms griežtesnius nei Sąjungos standartus arba gerinančioms aplinkos apsaugą, jeigu Sąjungos standartų nėra; d) pagalbai, skirtai iš anksto prisitaikyti prie būsimų Sąjungos standartų;

3.1. Bendrieji vertinimo principai

(26) Vertindama, ar pagalbos priemonė, apie kurią pranešta, gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka, Komisija paprastai nagrinėja, ar pagalbos priemonės paskirtimi užtikrinama, kad teigiamas pagalbos poveikis siekiant bendros svarbos tikslo viršytų galimą neigiamą poveikį prekybai ir konkurencijai.

(27) 2012 m. gegužės 8 d. Komunikate dėl valstybės pagalbos modernizavimo (33) nurodomi ir apibrėžiami bendri principai, taikomi Komisijos vykdomam visų pagalbos priemonių suderinamumo vertinimui. Tuo tikslu valstybės pagalbos priemonę suderinama su vidaus rinka Komisija laikys tik jei ji atitiks visus šiuos kriterijus: a) tiksliai apibrėžto bendros svarbos tikslo siekimas: valstybės pagalbos priemone siekiama bendros svarbos tikslo pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalį; (3.2.1 skirsnis); b) valstybės intervencijos poreikis: valstybės pagalba skiriama tais atvejais, kai ja galima iš esmės pagerinti padėtį taip, kaip to negali padaryti pati rinka, pavyzdžiui, panaikinti aiškiai nustatytą rinkos nepakankamumą; (3.2.2 skirsnis); c) pagalbos priemonės tinkamumas: siūloma pagalbos priemonė turi būti tinkama politikos priemonė siekiant bendros svarbos tikslo; (3.2.3 skirsnis); d) skatinamasis poveikis: pagalba daromas poveikis atitinkamos (-ų) įmonės (-ių) elgesiui – įmonė pradeda vykdyti papildomą veiklą, kurios be pagalbos ji nevykdytų arba ją vykdytų mažesniu mastu ar kitaip; (3.2.4 skirsnis); e) pagalbos proporcingumas (pagalba sumažinta iki minimumo): pagalba yra apribota iki minimumo, kurio reikia, kad atitinkamoje vietovėje būtų skatinamos papildomos investicijos arba veikla; (3.2.5 skirsnis); f) didelio nederamo neigiamo poveikio konkurencijai ir valstybių narių tarpusavio prekybai vengimas: pagalbos neigiamas poveikis yra pakankamai ribotas, kad bendras priemonės poveikis būtų teigiamas; (3.2.6 skirsnis); g) pagalbos skaidrumas: valstybės narės, Komisija, ekonominės veiklos vykdytojai ir visuomenė turi galimybę lengvai susipažinti su visais atitinkamais aktais ir susijusia informacija apie tokiu būdu skirtą pagalbą; (3.2.7 skirsnis);

(28) Gali reikėti atlikti tam tikrų kategorijų schemų ex post vertinimą, kaip aprašyta 4 skyriuje. Tokiais atvejais Komisija gali apriboti tų schemų taikymo trukmę (paprastai iki ketverių metų ar trumpesnio laikotarpio), suteikdama galimybę vėliau pranešti apie jų pratęsimą.

(29) Be to, jei valstybės pagalbos priemone arba su ja susijusiomis sąlygomis (įskaitant jos finansavimo metodą, jei jis sudaro neatskiriamą pagalbos priemonės dalį) neišvengiamai pažeidžiama Sąjungos teisė, pagalba negali būti paskelbta suderinama su vidaus rinka (34). Pavyzdžiui, energetikos srityje bet kokia rinkliava, kuria siekiama finansuoti valstybės pagalbos priemonę, visų pirma turi atitikti Sutarties 30 ir 110 straipsnius (35).

3.2. Bendrosios suderinamumo sąlygos

3.2.1. Bendros svarbos tikslo siekimas

3.2.1.1. Bendrosios sąlygos

(30) Bendras pagalbos aplinkos apsaugai tikslas – pagerinti aplinkos apsaugą, palyginti su apsaugos lygiu, kuris būtų pasiektas be pagalbos. Būtent strategijoje „Europa 2020“ nustatyti tvaraus augimo planiniai rodikliai ir tikslai, siekiant remti perėjimą prie tausaus išteklių naudojimo ir konkurencingos mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos. Pereinant prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos, kurios didelę dalį sudarytų energija iš nepastovių atsinaujinančių išteklių, reikia sureguliuoti energijos sistemą ir visų pirma užtikrinti dideles investicijas į energetikos tinklus (36). Pagrindinis pagalbos energetikos sektoriuje tikslas – užtikrinti konkurencingos, tvarios ir saugios energijos sistemą gerai veikiančioje Sąjungos energijos rinkoje (37).

(31) Pagalbą aplinkos apsaugai arba energetikai ketinančios teikti valstybės narės turės tiksliai apibrėžti siekiamą tikslą ir paaiškinti numatomą priemonės poveikį siekiant šio tikslo. Pradėdamos taikyti iš Europos struktūrinių ir investicijų fondų bendrai finansuojamas priemones, valstybės narės, nurodydamos siekiamus aplinkos apsaugos ar energetikos tikslus, gali remtis atitinkamose veiksmų programose pateikta argumentacija.

(32) Aplinkos apsaugos tyrimais galima padėti siekti bendro tikslo, jeigu jie yra tiesiogiai susiję su pagal šias gaires tinkamomis finansuoti investicijomis, įskaitant tuos atvejus, kai, atsižvelgus į parengiamojo tyrimo rezultatus, nagrinėjamos investicijos neatliekamos.

3.2.1.2. Pagalbai, apie kurią būtina pranešti atskirai, taikomos papildomos sąlygos

(33) Norėdamos įrodyti, kad pagalba, apie kurią būtina pranešti atskirai, padeda gerinti aplinkos apsaugą, valstybės narės gali naudoti įvairius rodiklius (jei įmanoma, kiekybinius), visų pirma nurodytuosius toliau: a) išmetamųjų teršalų mažinimo technologijos: šiltnamio efektą sukeliančių dujų ar teršalų, nuolat neišmetamų į atmosferą (dėl mažesnio iškastinio kuro išteklių naudojimo), kiekis; b) galiojantys Sąjungos standartai: standartą viršijančio aplinkos apsaugos lygio padidėjimo absoliučioji suma ir santykinis dydis, t. y. taršos sumažėjimas, kurio pagal standartą nebūtų pasiekta be valstybės pagalbos; c) būsimi Sąjungos standartai: būsimo standarto įgyvendinimo tempo padidėjimas, t. y. tarša pradedama mažinti anksčiau.

3.2.2. Valstybės intervencijos poreikis

3.2.2.1. Bendrosios sąlygos

(34) Nors visuotinai priimta, kad konkurencingose rinkose dažniau užtikrinamas veiksmingas rinkos veikimas kainų, našumo ir išteklių naudojimo požiūriu, esant rinkos nepakankamumui (38) valstybės intervencija gali padidinti rinkų veikimo veiksmingumą. Iš tiesų valstybės pagalbos priemonėmis tam tikromis sąlygomis galima ištaisyti rinkos nepakankamumą ir padėti siekti bendro tikslo, jeigu rinka pati negali pasiekti veiksmingo rezultato. Siekiant įvertinti, ar valstybės pagalba yra veiksminga siekiant šio tikslo, pirmiausia būtina nustatyti ir apibrėžti spręstiną problemą. Valstybės pagalba turėtų būti skiriama tais atvejais, kai ja galima iš esmės pagerinti padėtį taip, kaip rinka pati to negali padaryti.

(35) Siekdamos nustatyti gaires, kuriomis užtikrinama, kad pagalbos priemonėmis būtų siekiama bendro tikslo, valstybės narės turėtų nustatyti rinkos nepakankamumą, kuris trukdo užtikrinti geresnę aplinkos apsaugą arba gerai veikiančią saugios, įperkamos ir tvarios energijos vidaus rinką. Su aplinkos apsaugos ir energetikos tikslais susijęs rinkos nepakankamumas gali būti skirtingas ar panašus, tačiau gali sukliudyti pasiekti optimalių rezultatų ir nulemti neveiksmingus rezultatus dėl šių priežasčių: a) neigiamas poveikis išorei: jis dažniausiai susijęs su pagalbos aplinkos apsaugai priemonėmis ir atsiranda, kai nėra nustatyta tinkama taršos kaina, t. y. kai konkreti įmonė nepadengia visų dėl taršos susidarančių išlaidų. Šiuo atveju sau naudos siekiančios įmonės gali neturėti pakankamai paskatų atsižvelgti į gamybos nulemtą neigiamą poveikį išorei nei priimdamos sprendimą dėl konkrečios gamybos technologijos, nei priimdamos sprendimą dėl gamybos lygio. Kitaip tariant, įmonės gamybos sąnaudos yra mažesnės nei visuomenei susidarančios išlaidos. Todėl įmonės neturi pakankamai paskatų mažinti savo sukeliamą taršą arba taikyti individualias aplinkos apsaugos priemones; b) teigiamas poveikis išorei: dėl to, kad dalį naudos dėl investicijos gaus kiti rinkos dalyviai, o ne investuotojas, įmonės investuoja nepakankamai. Teigiamas poveikis išorei gali pasireikšti, pavyzdžiui, kai investuojama į ekologines inovacijas (39), sistemos stabilumą, naujas ir novatoriškas atsinaujinančias technologijas ir į novatoriškas prisitaikymo prie paklausos priemones arba kai energetikos infrastruktūromis ar elektros energijos gamybos pakankamumo priemonėmis naudojasi daug valstybių narių (arba daugiau vartotojų); c) asimetrinė informacija: tai paprastai būdinga rinkose, kuriose neatitinka vienos rinkos pusės dalyvių turima informacija ir kitos rinkos pusės dalyvių turima informacija. Tokia situacija galėtų susidaryti, pavyzdžiui, kai išorės finansų investuotojams trūksta informacijos apie tikėtiną projekto grąžą ir riziką. Ji taip pat gali susidaryti su tarpvalstybine infrastruktūra susijusio bendradarbiavimo atveju, kai viena šalis informacijos požiūriu yra nepalankioje padėtyje, palyginti su kita šalimi. Nors rizika ar netikrumas patys savaime nenulemia rinkos nepakankamumo, asimetrinės informacijos problema yra susijusi su tokios rizikos ir netikrumo lygiu. Jis dažniausiai yra didesnis aplinkosaugos investicijų, kurios paprastai yra susijusios su ilgesniu amortizacijos laikotarpiu, atveju. Tai gali sustiprinti polinkį rinktis trumpalaikes investicijas ir tokią padėtį galėtų pasunkinti tokioms investicijoms, visų pirma MVĮ atveju, taikomos finansavimo sąlygos; d) koordinavimo problemos: jos gali sutrukdyti plėtoti projektą arba veiksmingai jį parengti dėl investuotojų skirtingų interesų ir paskatų, vadinamųjų skirtingų paskatų, rangos sąnaudų, netikrumo dėl bendradarbiavimo rezultatų ir poveikio tinklui, pavyzdžiui, nepertraukiamam elektros tiekimui. Koordinavimo problemų gali kilti, pavyzdžiui, tarp pastato savininko ir nuomininko dėl efektyvaus energijos vartojimo sprendimų taikymo. Jos gali dar labiau padidėti dėl informacijos problemų, visų pirma susijusių su asimetrine informacija. Koordinavimo problemas taip pat gali nulemti poreikis pasiekti tam tikrą kritinę masę prieš tai, kai projektą naudinga pradėti komerciniu požiūriu – tai gali būti labai svarbus aspektas (tarpvalstybinių) infrastruktūros projektų atveju.

(36) Vien tik rinkos nepakankamumo buvimas tam tikromis aplinkybėmis nėra pakankamas pagrindas valstybės intervencijai. Visų pirma jau gali būti taikoma kitų sričių politika ir priemonės, skirtos tam tikroms nustatytoms rinkos nepakankamumo problemoms pašalinti. Šių priemonių pavyzdžiai: sektorinis reguliavimas, privalomieji taršos mažinimo standartai, tokie kainodaros mechanizmai kaip Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema (ATLPS) ir anglies dioksido mokesčiai. Papildomomis priemonėmis, įskaitant valstybės pagalbą, gali būti šalinamas tik likutinis rinkos nepakankamumas, t. y. rinkos nepakankamumas, kuris nepašalinamas kitų sričių politika ir priemonėmis. Taip pat svarbu parodyti, kaip valstybės pagalba sustiprina taikomą kitų sričių politiką ir priemones, skirtas tai pačiai rinkos nepakankamumo problemai pašalinti. Todėl valstybės pagalbos būtinumo pagrindimas susilpnėja, jeigu dėl valstybės pagalbos sumažėja kitų sričių politikos priemonių, skirtų tai pačiai rinkos nepakankamumo problemai pašalinti, poveikis.

(37) Komisija laikys, kad pagalba yra reikalinga, jeigu valstybė narė įrodys, kad teikiant pagalbą veiksmingai šalinama dar neišspręsta (likutinio) rinkos nepakankamumo problema.

3.2.2.2. Pagalbai, apie kurią būtina pranešti atskirai, taikomos papildomos sąlygos

(38) Nors gali egzistuoti bendras rinkos nepakankamumas ir pagalbos priemonės gali būti iš esmės gerai parengtos, kad būtų siekiama veiksmingų rinkos rezultatų, rinkos nepakankamumo problemos ne visas įmones paliečia vienodu mastu. Todėl vertindama individualią pagalbą, apie kurią būtina pranešti, Komisija įvertins konkretų pagalbos poreikį konkrečiu atveju. Valstybės narės turi įrodyti, kad, kiek tai susiję su tam tikra veikla, remiama teikiant pagalbą, rinkos nepakankamumo problema tebėra neišspręsta ir kad pagalba veiksmingai siekiama ją pašalinti.

(39) Priklausomai nuo konkrečios sprendžiamos rinkos nepakankamumo problemos, Komisija atsižvelgs į šiuos dalykus: a) ar kitomis politikos priemonėmis, visų pirma taikomais aplinkos apsaugos arba kitais Sąjungos standartais, Sąjungos ATLPS arba aplinkosaugos mokesčiais, rinkos nepakankamumo problema jau pakankami sprendžiama; b) ar valstybės intervencija yra reikalinga, atsižvelgiant į nacionalinių standartų įgyvendinimo išlaidas, kurios susidaro pagalbos gavėjui, jeigu pagalba neteikiama, palyginti su tų standartų įgyvendinimo išlaidomis, kurios susidaro arba nesusidaro pagrindiniams pagalbos gavėjo konkurentams; c) koordinavimo problemų atveju, į būtiną bendradarbiaujančių įmonių skaičių, bendradarbiaujančių šalių skirtingus interesus ir praktines problemas, trukdančias koordinuoti bendradarbiavimą, tokias kaip kalbinės problemos, informacijos jautrumas ir nesuderinti standartai.

3.2.3. Pagalbos tinkamumas

(40) Siūloma pagalbos priemonė turi būti tinkama priemonė siekiant atitinkamo politikos tikslo. Pagalbos priemonė nebus laikoma suderinama su vidaus rinka, jeigu tas pats teigiamas poveikis siekiant bendro tikslo gali būti pasiektas taikant mažiau konkurenciją iškraipančias politikos priemones arba kitų mažiau konkurenciją iškraipančių rūšių pagalbos priemones.

3.2.3.1. Kitų politikos priemonių tinkamumas

(41) Valstybės pagalba nėra vienintelė politikos priemonė, kuria gali naudotis valstybės narės, kad skatintų gerinti aplinkos apsaugą arba gerai veikiančią saugios, įperkamos ir tvarios energijos vidaus rinką. Svarbu atminti, kad gali būti ir kitų, tikslingesnių priemonių šiems tikslams pasiekti. Siekiant aplinkos apsaugos ir energetikos tikslų svarbiausia yra reguliavimas ir rinkos priemonės. Svarbus vaidmuo gerinant aplinkos apsaugą gali tekti ir neprivalomoms priemonėms, pavyzdžiui, savanoriškiems ekologiniams ženklams arba ekologiškų technologijų sklaidai.

(42) Skirtingos priemonės, skirtos tai pačiai rinkos nepakankamumo problemai pašalinti, gali mažinti viena kitos poveikį. Taip yra tokiu atveju, kai įdiegtas veiksmingas rinkos mechanizmas, kuriuo konkrečiai siekiama išspręsti poveikio išorei problemą. Taikant papildomą paramos priemonę tai pačiai rinkos nepakankamumo problemai spręsti, gali būti susilpnintas rinkos mechanizmo poveikis.

(43) Skirtingos priemonės, skirtos skirtingoms rinkos nepakankamumo problemoms pašalinti, taip pat gali mažinti viena kitos poveikį. Priemonė, kuria sprendžiama elektros energijos gamybos pakankamumo problema, turi būti suderinta su aplinkos apsaugos tikslu laipsniškai nutraukti aplinkosaugos arba ekonominiu požiūriu žalingas subsidijas, įskaitant subsidijas iškastiniam kurui. Panašiai, priemonė, kuria mažinamas išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis, gali padidinti energijos iš nepastovių atsinaujinančių išteklių pasiūlą ir tai gali turėti neigiamą poveikį elektros energijos gamybos pakankamumui.

(44) Aplinkos apsaugos teisės aktuose įtvirtinus principo „teršėjas moka“ laikymąsi, iš esmės užtikrinama, kad būtų ištaisytas su neigiamu poveikiu išorei susijęs rinkos nepakankamumas. Todėl valstybės pagalba nėra tinkama priemonė ir negali būti teikiama, jeigu pagalbos gavėjas gali būti laikomas atsakingu už taršą pagal galiojančius Sąjungos ar nacionalinės teisės aktus (40).

3.2.3.2. Įvairių pagalbos priemonių tinkamumas

(45) Pagalba aplinkos apsaugai ir energetikai gali būti skiriama įvairiomis formomis. Vis dėlto valstybės narės turėtų užtikrinti, kad pagalba būtų skiriama taip, kad būtų kuo mažesnė prekybos ir konkurencijos iškraipymo tikimybė. Tam valstybė narė turi įrodyti, kodėl mažiau tinkama yra kitų formų potencialiai mažesnį iškraipomąjį poveikį turinti pagalba, kaip antai grąžintini avansai, palyginti su tiesioginėmis dotacijomis, arba mokesčių kreditai, palyginti su mokesčių sumažinimu, arba tokių formų pagalba, kuri yra grindžiama tokiomis finansinėmis priemonėmis kaip skolos ar nuosavybės priemonės (pavyzdžiui, mažų palūkanų paskolos arba palūkanų subsidijos, valstybės garantijos arba kitoks kapitalo teikimas palankiomis sąlygomis).

(46) Pagalbos priemonės pasirinkimas turėtų atitikti rinkos nepakankamumą, kurį ta priemone siekiama pašalinti. Visų pirma, kai faktinės pajamos yra neaiškios, pavyzdžiui, energijos taupymo priemonių atveju, grąžintinas avansas gali būti tinkama priemonė. Jeigu pagalbos schemomis įgyvendinami veiksmų programų tikslai ir prioritetai, toje programoje pasirinkta finansavimo priemonė iš esmės laikoma tinkama priemone.

(47) Teikdama veiklos pagalbą valstybė narė turi įrodyti, kad pagalba yra tinkama priemonė siekti to schemos tikslo, kurio ta pagalba siekiama. Norėdama įrodyti, kad pagalba yra tinkama, valstybė narė gali iš anksto apskaičiuoti nustatyto dydžio pagalbos sumą, į kurią taip pat įtraukiamos numatomos papildomos išlaidos per atitinkamą laikotarpį, ir taip paskatinti įmones kuo labiau sumažinti išlaidas ir vis veiksmingiau organizuoti savo veiklą (41).

(48) Siekdamos įrodyti schemų tinkamumą, valstybės narės taip pat gali remtis ankstesnių vertinimų rezultatais, kaip aprašyta 4 skyriuje.

3.2.4. Skatinamasis poveikis

3.2.4.1. Bendrosios sąlygos

(49) Pagalba aplinkos apsaugai ir energetikai gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka tik tuo atveju, jei ji turi skatinamąjį poveikį. Skatinamasis poveikis pasireiškia, kai pagalba skatina pagalbos gavėją keisti savo elgesį ir gerinti aplinkos apsaugą arba gerinti saugios, įperkamos ir tvarios energijos rinkos veikimą, t. y. elgtis kitaip, nei jis elgtųsi be pagalbos. Pagalba negali būti subsidijuojamos veiklos išlaidos, kurias įmonė ir taip būtų patyrusi, ir negali būti kompensuojama įprasta ekonominės veiklos verslo rizika.

(50) Komisijos nuomone, pagalba nedaro skatinamojo poveikio jos gavėjui visais atvejais, kai su projektu susijusius darbus pagalbos gavėjas jau buvo pradėjęs prieš pateikdamas paraišką gauti pagalbą nacionalinėms valdžios institucijoms. Kai pagalbos gavėjas pradeda įgyvendinti projektą prieš pateikdamas paraišką gauti pagalbą, bet kokia tam projektui suteikta pagalba nebus laikoma suderinama su vidaus rinka.

(51) Valstybės narės turi nustatyti ir naudoti pagalbos paraiškos formą. Į paraiškos formą įtraukiama bent ši informacija: pareiškėjo pavadinimas ir įmonės dydis, projekto aprašas, įskaitant jo vietą ir pradžios bei pabaigos datas, jam įgyvendinti reikalingos pagalbos sumą ir tinkamas finansuoti išlaidas. Paraiškos formoje gavėjai turi apibūdinti padėtį, kuri susiklostytų be pagalbos, t. y. vadinamąjį priešingos padėties scenarijų arba alternatyvų scenarijų ar projektą. Be to, didelės įmonės privalo pateikti dokumentus, kuriais įrodomas paraiškos formoje apibūdintas priešingos padėties scenarijus.

(52) Gavusi paraiškos formą pagalbą teikianti institucija privalo patikrinti, ar priešingos padėties scenarijus yra įtikinamas, ir patvirtinti, kad pagalba turi reikiamą skatinamąjį poveikį. Priešingos padėties scenarijus laikomas įtikinamu, jei jis tikroviškas ir susijęs su sprendimo priėmimo veiksniais, vyraujančiais tuo metu, kai pagalbos gavėjas priima sprendimą dėl investicijos. 50 ir 51 punktų sąlygų laikytis nereikia, kai pagalba skiriama remiantis konkurenciniu konkursu.

Skatinamasis poveikis ir prisitaikymas prie Sąjungos standartų

(53) Komisijos nuomone, pagalba, skirta prisitaikyti prie būsimų Sąjungos standartų, iš esmės turi skatinamąjį poveikį, įskaitant atvejus, kai standartas jau yra priimtas, bet dar neįsigaliojo. Tačiau pastaruoju atveju pagalba turi skatinamąjį poveikį, jei ja skatinama įvykdyti investiciją gerokai prieš standarto įsigaliojimą. Pagalba, skirta prisitaikyti prie jau priimtų, bet dar neįsigaliojusių Sąjungos standartų, bus laikoma turinčia skatinamąjį poveikį, jeigu investicija įvykdoma ir baigiama likus bent vieneriems metams iki Sąjungos standartų įsigaliojimo.

(54) Taikant papildomą 53 punkto išimtį, skatinamasis poveikis gali būti ir tada, kai pagalba teikiama: a) naujoms kelių, geležinkelių, vidaus vandenų ir jūrų transporto priemonėms, atitinkančioms priimtus Sąjungos standartus, įsigyti, jeigu jos įsigyjamos dar neįsigaliojus tiems standartams, o jiems įsigaliojus jie netaikomi jau įsigytoms transporto priemonėms; arba b) naudojamoms kelių, geležinkelių, vidaus vandenų ir jūrų transporto priemonėms modernizuoti, jeigu tų transporto priemonių eksploatavimo pradžios dieną Sąjungos standartai dar nebuvo įsigalioję, o jiems įsigaliojus jie netaikomi toms transporto priemonėms.

(55) Komisija mano, kad pagalba, skirta remti investicijoms, dėl kurių pagalbos gavėjas vykdydamas veiklą gali imtis priemonių, kad galėtų taikyti griežtesnius standartus nei Sąjungoje taikomi standartai, daro teigiamą poveikį siekiant aplinkos apsaugos ar energetikos tikslų. Kad valstybės narės būtų suinteresuotos diegti privalomus nacionalinius standartus, kurie yra griežtesni nei atitinkami Sąjungos standartai, toks teigiamas poveikis egzistuoja nepriklausomai nuo to, ar yra taikomi griežtesni už Sąjungos standartus privalomi nacionaliniai standartai. Tai apima, pavyzdžiui, priemones vandens ir oro kokybei pagerinti daugiau nei nustatyta privalomuosiuose Sąjungos standartuose. Toks teigiamas poveikis egzistuoja ir tada, kai privalomi nacionaliniai standartai yra priimti nesant Sąjungos standartų.

Skatinamasis poveikis ir energijos vartojimo auditas

(56) Pagal Direktyvą 2012/27/ES (42) (Energijos vartojimo efektyvumo direktyvą) didelės įmonės turi kas ketverius metus atlikti energijos vartojimo auditus. Todėl didelėms įmonėms skiriama pagalba energijos vartojimo auditui atlikti gali turėti skatinamąjį poveikį tik jeigu pagalba nėra kompensuojamos Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje nustatyto energijos vartojimo audito išlaidos. Kadangi MVĮ šis įpareigojimas netaikomas, MVĮ skiriama valstybės pagalba energijos vartojimo auditui atlikti gali turėti skatinamąjį poveikį.

(57) Pirmesnio punkto nuostatomis nedaromas poveikis valstybės pagalbos energijos vartojimo efektyvumo priemonėms, nustatytoms arba taikomoms remiantis energijos vartojimo audito rezultatais arba kitomis priemonėmis (pvz., energijos valdymo sistemomis ir aplinkos apsaugos valdymo sistemomis), skatinamojo poveikio vertinimui.

3.2.4.2. Pagalbai, apie kurią būtina pranešti atskirai, taikomos papildomos sąlygos

(58) Priemonių, apie kurias būtina pranešti atskirai, atveju valstybės narės privalo Komisijai visapusiškai įrodyti pagalbos skatinamąjį poveikį. Jos turi pateikti aiškių įrodymų, kad pagalba veiksmingai paveikia sprendimą dėl investicijų ir kad dėl jos pasikeičia pagalbos gavėjo elgesys (jis gerina aplinkos apsaugą) arba pagerėja Sąjungos energijos rinkos veikimas. Kad būtų galima atlikti nuodugnų vertinimą, valstybė narė turi ne tik pateikti informaciją apie remiamą projektą, bet ir išsamiai apibūdinti priešingos padėties scenarijų, t. y. įvykių scenarijų, jeigu jokia valstybė narė pagalbos gavėjui neskirtų pagalbos.

(59) Naujų investicijų arba naujų gamybos metodų pranašumai paprastai neapsiriboja tiesioginiu poveikiu aplinkos apsaugai ar poveikiu energijos rinkai. Tokie pranašumai visų pirma gali būti gamybos pranašumai (43), o rizika visų pirma yra susijusi su abejonėmis, ar investicija duos tiek naudos, kaip tikimasi.

(60) Skatinamasis poveikis iš esmės nustatomas atlikus priešingos padėties scenarijaus tyrimą, pagal kurį lyginami numatomos veiklos lygiai, jeigu pagalba būtų teikiama ir jeigu nebūtų teikiama. Pirmiausia yra tikrinamas projekto pelningumas, jeigu pagalba nebūtų teikiama, siekiant įvertinti, ar iš tiesų jis yra mažesnis nei pelnas, kurį bendrovė gautų įgyvendindama alternatyvų projektą.

(61) Atsižvelgiant į minėtus dalykus, pelningumo lygį galima įvertinti taikant metodiką, kuri paprastai naudojama konkrečiame sektoriuje ir kuri gali apimti projekto grynosios dabartinės vertės (GDV) (44), vidinės grąžos normos (VGN) (45) arba vidutinės panaudoto kapitalo grąžos (PKG) vertinimo metodus. Projekto pelningumas turi būti lyginamas su įprastomis grąžos normomis, kurias bendrovė taiko kitiems panašaus pobūdžio investiciniams projektams. Jei tų normų nėra, projekto pelningumas turi būti lyginamas su visos bendrovės kapitalo kaina arba su atitinkamame sektoriuje įprastai taikomomis grąžos normomis.

(62) Jeigu konkretus priešingos padėties scenarijus nėra žinomas, skatinamasis poveikis gali būti numanomas, kai yra finansavimo trūkumas, t. y. kai, remiantis ex ante verslo planu, investicinės išlaidos viršija investicijos tikėtino veiklos pelno GDV.

(63) Valstybės narės visų pirma yra raginamos remtis atnaujintais, aktualiais ir patikimais patvirtinamaisiais dokumentais, pavyzdžiui, oficialiais valdybos dokumentais, kredito komiteto ataskaitomis, rizikos vertinimais, finansinėmis ataskaitomis, vidiniais verslo planais, ekspertų nuomonėmis ir kitais tyrimais, susijusiais su vertinamu investiciniu projektu. Patikrinti skatinamąjį poveikį galėtų padėti dokumentai, kuriuose pateikiama informacija apie paklausos prognozes, išlaidų prognozes finansines prognozes, investicijų komitetui pateikti dokumentai, kuriuose išsamiai nagrinėjami skirtingi investavimo scenarijai, arba finansų įstaigoms pateikti dokumentai.

(64) Siekdama užtikrinti, kad skatinamasis poveikis būtų nustatytas objektyviai, vertindama skatinamąjį poveikį Komisija gali lyginti konkrečios bendrovės duomenis su sektoriaus, kuriame bendrovė vykdo veiklą, duomenimis – tai vadinama lyginamąja analize. Visų pirma valstybės narės, jei įmanoma, turėtų pateikti su sektoriumi susijusius duomenis, rodančius, kad bendrovės priešingos padėties scenarijus, reikalaujamas pelningumo lygis ir tikėtini pinigų srautai yra pagrįsti.

(65) Komisija gali nustatyti, kad skatinamasis poveikis yra ir tais atvejais, kai pagalbą gaunanti įmonė yra suinteresuota vykdyti projektą, net jeigu remiamas projektas nepasiekia paprastai reikalaujamo pelningumo lygio. Tai gali būti pateisinama, pavyzdžiui, atsižvelgiant į platesnio pobūdžio naudą, kurios paties projekto pelningumas neparodo. Tokiomis aplinkybėmis yra labai svarbūs pateikti įrodymai, patvirtinantys skatinamojo poveikio buvimą.

(66) Jeigu įmonė laikosi nacionalinio standarto, kuris yra griežtesnis nei Sąjungos standartai arba kuris yra priimtas, jeigu Sąjungos standartų nėra, Komisija patikrins, ar pagalbos gavėjui dėl padidėjusių išlaidų būtų daromas esminis poveikis ir ar jis nesugebėtų padengti su nedelsiamu nacionalinio standarto įgyvendinimu susijusių išlaidų.

(67) Investicijų, dėl kurių įmonės gali pasiekti aukštesnius rodiklius, nei pagal Sąjungos standartus reikalaujamas minimalus lygis, atveju Komisija vis tiek gali nustatyti, kad skatinamojo poveikio nėra, ypač jeigu tokios investicijos atitinka minimalius techninius standartus, kurie yra prieinami rinkoje.

(68) Jeigu dėl pagalbos, kuria skatinama vykdyti papildomą veiklą, nesikeičia pagalbos gavėjo elgesys, ta pagalba neturi skatinamojo poveikio, kiek tai susiję su aplinkai palankaus elgesio Sąjungos skatinimu arba Europos energijos rinkos stiprinimu. Todėl pagalba nebus patvirtinta tokiais atvejais, kai paaiškėja, kad ta pati veikla būtų vykdoma ir be pagalbos.

3.2.5. Pagalbos proporcingumas

3.2.5.1. Bendrosios sąlygos

(69) Pagalba aplinkos apsaugai ir energetikai yra laikoma proporcinga, jeigu pagalbos suma vienam pagalbos gavėjui yra apribota iki minimumo, kurio reikia nustatytam aplinkos apsaugos ar energetikos tikslui pasiekti.

(70) Paprastai laikoma, kad pagalba yra apribota iki būtino minimumo, jei jos suma atitinka grynąsias papildomas išlaidas, kurių reikia tikslui pasiekti, palyginti su priešingos padėties scenarijumi, jei pagalba nebūtų skirta. Grynosios papildomos išlaidos – tai remiamo projekto ir alternatyviojo investicinio projekto, kurį bendrovė vykdytų be pagalbos, t. y. priešingos padėties scenarijaus, ekonominės naudos ir išlaidų (įskaitant investiciją ir veiklą) skirtumas.

(71) Tačiau gali būti sunku visapusiškai atsižvelgti į visą ekonominę naudą, kurią bendrovė gaus dėl papildomų investicijų (46). Todėl priemonėms, kurių nereikia vertinti atskirai, gali būti taikomas supaprastintas metodas, pagal kurį bus skaičiuojamos papildomos investicinės išlaidos, t. y. neatsižvelgiant į veiklos pelną ir išlaidas. Priemonės, kurių nereikia vertinti atskirai, bus laikomos proporcingomis, jeigu pagalbos suma neviršija didžiausio pagalbos intensyvumo, t. y. konkrečios tinkamų finansuoti išlaidų, kaip apibrėžta 72–76 punktuose, procentinės dalies. Tas didžiausias pagalbos intensyvumas taip pat naudojamas kaip pagalbos priemonių, apie kurias būtina pranešti, riba.

Tinkamos finansuoti išlaidos

(72) Pagalbos aplinkos apsaugai tinkamos finansuoti išlaidos yra papildomos investicinės išlaidos materialiajam ir (arba) nematerialiajam turtui, kuris yra tiesiogiai susijęs su bendro tikslo siekimu.

(73) Tinkamos finansuoti išlaidos nustatomos taip: a) jeigu bendros svarbos tikslo siekimo išlaidas, palyginti su visomis investicinėmis išlaidomis, galima nustatyti kaip atskirą investiciją, pavyzdžiui, nes ekologiškas elementas yra lengvai nustatomas kaip esamų įrenginių papildoma dalis, atskiros investicijos išlaidos yra tinkamos finansuoti išlaidos (47); b) visais kitais atvejais, tinkamos finansuoti išlaidos yra papildomos investicinės išlaidos, kurios nustatomos palyginant remiamą investiciją su priešingos padėties scenarijumi, kai valstybės pagalba neteikiama. Iš principo galima nurodyti techniškai palyginamos investicijos (48), kuri, tikėtina, būtų įvykdyta be pagalbos (49) ir kuria nebūtų pasiektas bendros svarbos tikslas arba tas tikslas būtų pasiektas mažesniu mastu, išlaidas.

(74) 2 priede pateiktas atitinkamų priešingos padėties scenarijų sąrašas arba tinkamų finansuoti išlaidų skaičiavimai, atitinkantys panašiais atvejais taikytiną priešingos padėties scenarijų. Komisija gali pritarti alternatyviems priešingos padėties scenarijams, jei valstybė narė juos tinkamai pagrindžia.

(75) Jeigu priemonėmis remiami integruoti projektai, pavyzdžiui, integruotų energijos vartojimo efektyvumo priemonių atveju, arba biodujų projektai, gali būti sunku nustatyti priešingos padėties scenarijų. Jeigu priešingos padėties scenarijus negali būti patikimai nustatytas, alternatyva Komisija gali laikyti bendras projekto išlaidas, todėl dėl skirtingo tinkamų finansuoti išlaidų skaičiavimo gali būti taikomas mažesnis pagalbos intensyvumas.

(76) 73–75 punktuose nustatytos taisyklės yra taikomos gamybos įrenginių įrengimui pagal didelio energinio efektyvumo centralizuoto šilumos arba vėsumos tiekimo projektus. Tačiau tinklo, kuris vertinamas panašiai kaip energetikos infrastruktūra, įrengimo pagalbai bus taikomas finansavimo trūkumo metodas.

Didžiausias pagalbos intensyvumas

(77) Siekdama užtikrinti nuspėjamumą ir vienodas sąlygas, Komisija taiko 1 priede nurodytus didžiausio pagalbos intensyvumo dydžius. Šie pagalbos intensyvumo dydžiai parodo valstybės intervencijos poreikį, nustatytą, viena vertus, pagal atitinkamą rinkos nepakankamumą, kita vertus, – pagal tikėtiną konkurencijos ir prekybos iškraipymo lygį.

(78) Kai kurių rūšių pagalbai arba tuo atveju, kai investicija vykdoma remiamoje vietovėje, gali būti leidžiamas didesnis pagalbos intensyvumas, tačiau pagalbos intensyvumas jokiu būdu negali viršyti 100 % tinkamų finansuoti išlaidų. Leidžiamas didesnis pagalbos intensyvumas: a) pagalbos intensyvumas gali būti padidintas 15 procentinių punktų, kai investicijos į energetiką ir aplinkos apsaugą vykdomos remiamose vietovėse, tenkinančiose Sutarties 107 straipsnio 3 dalies a punkto sąlygas, ir 5 procentiniais punktais, kai investicijos į energetiką ir aplinkos apsaugą vykdomos remiamose vietovėse, tenkinančiose Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkto sąlygas. Komisija laiko, kad tas padidinimas yra pateisinamas atsižvelgiant į įvairias tų vietovių problemas, kurios gali būti kliūtis vykdyti investicijas į aplinkos apsaugą ar energetiką; b) pagalbos intensyvumas gali būti padidintas 10 procentinių punktų vidutinėms įmonėms ir 20 procentinių punktų mažosioms įmonėms. Mažosioms ir vidutinėms įmonėms, kurių išlaidos siekiant aplinkos apsaugos ar energetikos tikslų gali būti santykinai didesnės, palyginti su jų veiklos apimtimi, ir kurios dėl kapitalo rinkos trūkumų yra priverstos padengti tokias išlaidas, didesnis pagalbos intensyvumas taip pat gali būti pateisinamas, nes didelių konkurencijos ir prekybos iškraipymų rizika yra mažesnė, kai pagalbos gavėjas yra mažoji arba vidutinė įmonė; c) tam tikromis aplinkybėmis didesnis pagalbos intensyvumas gali būti pateisintas ekologinėms inovacijoms, kuriomis gali būti sprendžiama dvejopa rinkos nepakankamumo problema, susijusi su didesne inovacijų rizika ir projekto aplinkosaugos aspektu. Tai visų pirma taikoma tausų išteklių naudojimą skatinančioms priemonėms. Pagalbos intensyvumas gali būti padidintas 10 procentinių punktų, jeigu tenkinamos visos šios sąlygos: i) ekologinių inovacijų turtas arba projektas turi būti naujas arba iš esmės patobulintas, palyginti su naujausiomis technologijomis atitinkamame Sąjungos sektoriuje (50); ii) tikėtina nauda aplinkai turi būti gerokai didesnė už tą, kurią lemtų patobulinimas dėl bendrosios naujausių technologijų raidos panašios veiklos srityse (51); taip pat iii) turto arba projektų novatoriškumas susijęs su aiškia technologine, rinkos arba finansine rizika, kuri yra didesnė už riziką, paprastai siejamą su panašiu ne inovacijų turtu arba projektais (52).

(79) Todėl Komisija laikys, kad pagalba yra suderinama su vidaus rinka, jeigu tinkamos finansuoti išlaidos bus tinkamai apskaičiuotos ir laikomasi 1 priede nustatyto didžiausio pagalbos intensyvumo.

(80) Tais atvejais, kai pagalba teikiama konkurencinio konkurso būdu, remiantis aiškiais, skaidriais ir nediskriminaciniais kriterijais, pagalbos suma gali siekti 100 % tinkamų finansuoti išlaidų (53). Konkursas turi būti nediskriminacinis ir jame turi dalyvauti pakankamai įmonių. Be to, konkurso biudžetas turi būti privalomai ribotas, t. y. ne visi dalyviai gali gauti pagalbą. Galiausiai, pagalba turi būti teikiama remiantis konkurso dalyvio pateiktu pradiniu pasiūlymu, todėl tolesnių derybų galimybė atmetama.

3.2.5.2. Pagalbos sumavimas

(81) Pagalba gali būti suteikta vienu metu pagal kelias pagalbos schemas arba sumuojama su ad hoc pagalba, jeigu bendra veiklai arba projektui skirtos valstybės pagalbos suma neviršija ribų, nustatytų pagal pagalbos viršutines ribas, nurodytas šiose gairėse. Sąjungos finansavimas, kurį centralizuotai valdo Komisija ir kuris nėra tiesiogiai ar netiesiogiai kontroliuojamas valstybės narės (54), nėra valstybės pagalba. Kai toks Sąjungos finansavimas skiriamas kartu su valstybės pagalba, sprendžiant, ar laikomasi pranešimo ribų ir didžiausio pagalbos intensyvumo, atsižvelgiama tik į valstybės pagalbą, jeigu bendra viešojo finansavimo, skirto toms pačioms tinkamoms finansuoti išlaidoms padengti, suma negali viršyti didžiausios (-ių) finansavimo normos (-ų), nustatytos (-ų) taikomose Sąjungos teisės normose.

(82) Pagalba negali būti sumuojama su de minimis pagalba, susijusia su tomis pačiomis tinkamomis finansuoti išlaidomis, jei dėl tokio sumavimo būtų viršytas šiose gairėse nustatytas pagalbos intensyvumas.

3.2.5.3. Investicinei ir veiklos pagalbai, apie kurią būtina pranešti atskirai, taikomos papildomos sąlygos

(83) Siekiant užtikrinti individualios pagalbos proporcingumą nepakanka laikytis šiame skirsnyje ir 1 priede nustatyto didžiausio pagalbos intensyvumo. Šis didžiausias pagalbos intensyvumas naudojamas kaip individualios pagalbos riba (55).

(84) Paprastai bus laikoma, kad pagalba, apie kurią būtina pranešti atskirai, yra apribota iki minimumo, jei jos suma atitinka grynąsias papildomas remiamos investicijos išlaidas, palyginti su priešingos padėties scenarijumi, jei pagalba nebūtų skirta. Turi būti atsižvelgiama į visas susijusias išlaidas ir naudą per visą projekto vykdymo laikotarpį.

(85) Jeigu jokio konkretaus alternatyvaus projekto negalima nustatyti kaip priešingos padėties scenarijaus, Komisija patikrins, ar pagalbos suma viršija minimalią sumą, kuri yra būtina, kad remiamas projektas būtų pakankamai pelningas, pavyzdžiui, ar projekto VGN dėl jos padidėja daugiau nei įprastos grąžos normos, kurias atitinkama įmonė taiko kitiems panašaus pobūdžio investiciniams projektams. Kai to lyginamojo rodiklio nėra, tam tikslui gali būti naudojama visos bendrovės kapitalo kaina ar grąžos normos, įprastai taikomos atitinkamame sektoriuje.

(86) Valstybė narė turėtų pateikti įrodymų, kad pagalbos suma yra apribota iki minimumo. Pagalbos proporcingumui įvertinti taip pat galima naudoti skaičiavimus, taikytus skatinamajam poveikiui nustatyti. Valstybė narė turi įrodyti proporcingumą remdamasi 63 punkte nurodytais dokumentais.

(87) Veiklos pagalbos, teikiamos rengiant konkurencinį konkursą, atveju individuali pagalba laikoma proporcinga, jeigu tenkinamos bendrosios sąlygos.

3.2.6. Nederamo neigiamo poveikio konkurencijai ir prekybai vengimas

3.2.6.1. Bendrosios pastabos

(88) Kad pagalba būtų suderinama su vidaus rinka, neigiamas pagalbos priemonės poveikis (konkurencijos iškraipymas ir poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai) turi būti ribotas ir mažesnis už teigiamą poveikį siekiant bendros svarbos tikslo.

(89) Komisija nustatė dvi galimo iškraipymo dėl pagalbos rūšis, būtent produkto rinkos iškraipymus ir poveikį vietos pasirinkimui. Abiejų rūšių iškraipymai gali nulemti neveiksmingą išteklių paskirstymą, dėl kurio prastėja ekonominiai vidaus rinkos rezultatai, ir paskirstymo problemas, kurios veikia ekonominės veiklos pasiskirstymą regionuose.

(90) Aplinkos apsaugos tikslais skiriama pagalba savaime labiau remiami ekologiški, o ne taršesni gaminiai ir technologijos, ir toks pagalbos poveikis iš principo nebus laikomas nederamu konkurencijos iškraipymu, nes jis neatsiejamas nuo pagalbos tikslo kurti ekologiškesnę ekonomiką. Vertindama galimą neigiamą pagalbos aplinkos apsaugai poveikį, Komisija atsižvelgs į bendrą priemonės poveikį aplinkai, palyginti su jos neigiamu poveikiu įmonių, kurioms pagalba neteikiama, padėčiai rinkoje, taigi ir pelnui. Tai darydama Komisija visų pirma apsvarstys iškraipomąjį poveikį konkurentams, kurie ir be pagalbos vykdo veiklą ekologiškai. Taigi, kuo mažesnis numatomas konkrečios priemonės poveikis aplinkai, tuo svarbiau įvertinti jos poveikį konkurentų rinkos dalims ir pelnui rinkoje.

(91) Vienas valstybės pagalbos, teikiamos aplinkos apsaugos ir energetikos tikslams pasiekti, potencialiai žalingo poveikio pavyzdys yra tai, kad ji trukdo rinkos mechanizmui pasiekti veiksmingų rezultatų: atlyginama veiksmingiausiems novatoriškiems gamintojams, o neveiksmingiausi verčiami tobulintis, restruktūrizuotis ar pasitraukti iš rinkos. Tai gali nulemti situaciją, kai dėl tam tikroms įmonėms suteiktos pagalbos į rinką negali patekti ir plėstis veiksmingesni ar novatoriškesni konkurentai, pavyzdžiui, konkurentai, naudojantys skirtingą ar net švaresnę technologiją, kurie kitu atveju tai galėtų padaryti. Ilgainiui konkurencinio įėjimo į rinką ir pasitraukimo iš jos proceso trukdymas gali nuslopinti inovacijas ir sulėtinti visos pramonės našumo gerinimą.

(92) Pagalba taip pat gali turėti kitokį iškraipomąjį poveikį – sustiprinti didelę pagalbos gavėjo įtaką rinkoje arba padėti ją išlaikyti. NET jei pagalba tiesiogiai nesustiprinama didelė įtaka rinkoje, tai gali būti daroma netiesiogiai – skatinant esamus konkurentus atsisakyti plėtros ar pasitraukti iš rinkos arba atgrasant naujus konkurentus nuo įėjimo į rinką.

(93) Pagalba gali ne tik sukelti iškraipymus produkto rinkose, bet ir nulemti poveikį prekybai ir vietos pasirinkimui. Iškraipymai gali kilti įvairiose valstybėse narėse, kai įmonės konkuruoja tarpvalstybiniu mastu arba kai jos renkasi investavimo vietas. Pagalba, kuria siekiama išlaikyti ekonominę veiklą viename regione arba ją pritraukti iš kitų vidaus rinkos regionų, tiesiogiai gali nenulemti iškraipymo produkto rinkoje, tačiau dėl jos veikla ar investicijos gali būti perkeliamos iš vieno regiono į kitą ir tai neturi jokio grynojo poveikio aplinkai.

Akivaizdus neigiamas poveikis

(94) Siekiant nustatyti, kokiu mastu pagalbos priemonė gali būti laikoma turinčia iškraipomąjį poveikį, reikia išanalizuoti priemonę ir aplinkybes, kuriomis ji yra taikoma. Tačiau būna atvejų, kai neigiamas poveikis akivaizdžiai nusveria teigiamą poveikį, t. y. kai pagalba negali būti laikoma suderinama su vidaus rinka.

(95) Komisija nustato didžiausią pagalbos intensyvumą, kuris yra pagrindinis suderinamumo reikalavimas ir kuriuo siekiama neleisti valstybės pagalbos naudoti projektams, kurių pagalbos sumos ir tinkamų finansuoti išlaidų santykis yra labai didelis ir greičiausiai turės iškraipomąjį poveikį.

(96) Taigi pagalba aplinkos apsaugos ir energetikos tikslams pasiekti, dėl kurios tik pakeičiama ekonominės veiklos vieta, tačiau nepagerinamas esamas aplinkos apsaugos lygis valstybėse narėse, nebus laikoma suderinama su vidaus rinka.

3.2.6.2. Bendrosios sąlygos

(97) Vertindama neigiamą pagalbos priemonės poveikį, Komisija daugiausia nagrinėja iškraipymus, kurie atsirastų dėl numatomo pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai poveikio įmonių konkurencijai paveiktose produkto rinkose ir poveikio ekonominės veiklos vietai. Jeigu pagalbos priemonės yra tinkamai parengtos atsižvelgiant į rinkos nepakankamumą, kurį jomis siekiama pašalinti, rizika, kad pagalba nederamai iškraipys konkurenciją, bus mažesnė.

(98) Jeigu pagalba yra proporcinga ir neviršija papildomų investicinių išlaidų, neigiamas pagalbos poveikis iš esmės yra švelnesnis. Tačiau net jei pagalba yra būtina ir proporcinga, ji gali nulemti gavėjų elgsenos pokytį, kuris iškraipo konkurenciją. Paprastai pelno siekianti įmonė aplinkos apsaugą gerins labiau, nei reikia pagal privalomus reikalavimus, tik tada, jeigu manys, kad tai jai duos bent kokios nors nedidelės naudos.

(99) Kad konkurencijos ir prekybos iškraipymai būtų kuo mažesni, Komisija daug dėmesio skirs atrankos procesui. Jei įmanoma, atrankos procesas turėtų būti vykdomas be diskriminacijos, skaidriai ir atvirai, ir bendrovės, galinčios konkuruoti teikdamos projektus, kuriais siekiama tų pačių aplinkos apsaugos ar energetikos tikslų, neturėtų būti nepagrįstai atmetamos. Baigus atrankos procesą, turėtų būti atrinkti pagalbos gavėjai, galintys siekti aplinkos apsaugos ar energetikos tikslų naudodami mažiausią pagalbos sumą arba ekonomiškiausiu būdu.

(100) Neigiamą pagalbos poveikį Komisija vertins visų pirma atsižvelgdama į šiuos elementus: a) vieneto gamybos sąnaudų sumažėjimas arba kompensavimas: jeigu dėl naujos įrangos (56) sumažės vieneto gamybos sąnaudos, palyginti su padėtimi, kuri būtų, jei pagalba nebūtų teikiama, arba jeigu teikiant pagalbą kompensuojama dalis veiklos išlaidų, tikėtina, kad pagalbos gavėjų apyvarta padidės. Kuo produkto kaina elastingesnė, tuo labiau tikėtina, kad pagalba iškraipys konkurenciją; b) naujas produktas: jeigu pagalbos gavėjai pagamina naują arba geresnės kokybės produktą, tikėtina, kad jie padidins apyvartą ir galbūt įgis pradininko pranašumą.

3.2.6.3. Pagalbai, apie kurią būtina pranešti atskirai, taikomos papildomos sąlygos

(101) Valstybės narės privalo užtikrinti, kad 3.2.6.1 skirsnyje apibūdintas neigiamas poveikis būtų apribotas. Be 3.1.6.2 skirsnyje nurodytų elementų, Komisija atsižvelgs į (ir įvertins) tai, ar teikiant individualią pagalbą: a) remiama neveiksminga gamyba ir taip stabdomas našumo augimas atitinkamame sektoriuje; b) iškraipomos veiklumo paskatos; c) sukuriama arba padidinama įtaka rinkoje arba šalinimo praktika; d) dirbtinai keičiami prekybos srautai arba gamybos vieta.

(102) Komisija gali svarstyti kitas nei pranešta planuojamas taikyti energetikos ir aplinkos apsaugos paramos schemas, kurios yra tiesiogiai ar netiesiogiai naudingos pagalbos gavėjui, kad įvertintų suminį pagalbos poveikį.

(103) Komisija taip pat vertins, ar dėl pagalbos kai kuriose teritorijose gali susidaryti palankesnės gamybos sąlygos, pirmiausia dėl to, kad dėl pagalbos gamybos sąnaudos yra santykinai mažesnės nei kitur, arba dėl to, kad naudojant pagalbą taikomi griežtesni gamybos standartai. Dėl to bendrovės gali pasilikti remiamose teritorijose arba į jas persikelti, arba į remiamą vietovę perkelti savo prekybos srautus. Analizuodama individualią pagalbą, apie kurią būtina pranešti, Komisija atitinkamai atsižvelgs į bet kokius įrodymus, kad pagalbos gavėjas svarstė alternatyvias vietas.

3.2.7. Skaidrumas

(104) Valstybės narės privalo užtikrinti, kad išsamioje valstybės pagalbos svetainėje nacionaliniu ar regioniniu lygmeniu būtų skelbiama ši informacija: visas patvirtintos pagalbos schemos arba sprendimo dėl individualios pagalbos suteikimo ir įgyvendinimo nuostatų tekstas arba nuoroda į jį, pagalbą teikiančios institucijos (-ų) pavadinimas (-ai), atskirų pagalbos gavėjų pavadinimai, kiekvienam gavėjui suteiktos pagalbos forma ir suma, pagalbos suteikimo data, įmonės rūšis (MVĮ ar didelė bendrovė), regionas, kuriame įsisteigęs pagalbos gavėjas (NUTS II lygmeniu), ir pagrindinis ekonomikos sektorius, kuriame pagalbos gavėjas vykdo veiklą (NACE grupės lygmeniu).

(105) Su mokesčių lengvatų schemomis ir pagalba paramos, teikiamos atsinaujinančių išteklių energetikai, finansavimo lengvatų forma, susijusi informacija apie individualios pagalbos sumas gali būti nurodoma šiais intervalais (mln. EUR): [0,5–1]; [1–2]; [2–5]; [5–10]; [10–30]; [30 ir daugiau].

(106) Tokia informacija turi būti skelbiama po to, kai priimamas sprendimas teikti pagalbą; ji turi būti saugoma bent 10 metų ir prieinama plačiajai visuomenei be apribojimų (57). Iki 2016 m. liepos 1 d. valstybės narės neprivalės pateikti tokios informacijos. Reikalavimas skelbti informaciją gali būti netaikomas, jei skirta individuali pagalba yra mažesnė nei 500 000 EUR.

3.3. Pagalba atsinaujinančių išteklių energetikai

3.3.1. Investicinės ir veiklos pagalbos atsinaujinančių išteklių energetikai bendrosios sąlygos

(107) Sąjunga, visų pirma vykdydama strategiją „ES 2020“, nustatė plataus užmojo klimato kaitos ir energetikos tvarumo tikslus. Šių tikslų jau padedama siekti keliais Sąjungos teisėkūros procedūra priimtais aktais, pvz., Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema (ATLPS), Direktyva 2009/28/EB (58) (Atsinaujinančių išteklių energijos direktyva) ir Direktyva 2009/30/EB (59) (Degalų kokybės direktyva). Tačiau juos įgyvendinus ne visada pavyksta pasiekti veiksmingiausių rinkos rezultatų ir tam tikromis sąlygomis valstybės pagalba gali būti tinkama priemonė, padedanti pasiekti Sąjungos tikslų ir susijusių nacionalinių planinių rodiklių.

(108) Šios gairės taikomos laikotarpiu iki 2020 m. Tačiau jomis turėtų būti sudarytos sąlygos pasiekti 2030 m. strategijoje nustatytus tikslus. Tikimasi, kad 2020–2030 m. laikotarpiu įsitvirtinę atsinaujinantys energijos ištekliai taps konkurencingi tinkle, o tai reiškia, kad su balansavimo atsakomybe susijusios subsidijos ir lengvatos turėtų būti laipsniškai mažinamos ir nutrauktos. Šiomis gairėmis siekiama to tikslo ir užtikrinama, kad taikant rinkos mechanizmus būtų pereita prie ekonomiškai efektyvių rezultatų.

(109) Tokios rinkos priemonės kaip aukcionai arba konkurencinis konkursas, kuriuose gali dalyvauti visi elektros energiją iš atsinaujinančių išteklių gaminantys gamintojai, konkuruojantys vienodomis sąlygomis EEE lygiu, paprastai turėtų užtikrinti, kad subsidijos būtų apribotos iki minimumo ir galiausiai visiškai nutrauktos.

(110) Tačiau dėl skirtingų atsinaujinančiosios energijos technologijų plėtros etapų pagal šias gaires valstybės narės gali rengti su konkrečia technologija susijusius viešuosius konkursus, remdamosi atitinkamos naujos ir novatoriškos technologijos ilgalaikiu potencialu, poreikiu užtikrinti įvairinimą, tinklo apribojimais, tinklo stabilumu ir sistemos (integracijos) išlaidomis.

(111) Tam tikro dydžio įrenginiams, dėl kurių rengti konkursą nėra tinkama arba kurie tebėra parodomajame etape, taikomos konkrečios išimtys. Tokių įrenginių įtraukti neprivaloma.

(112) Atsižvelgdama į perteklinį pajėgumą iš maistinių augalų gaminamo biokuro rinkoje, Komisija laikysis nuomonės, kad investicinė pagalba naujiems ir esamiems iš maistinių augalų gaminamų biodegalų pajėgumams nėra pagrįsta. Tačiau investicinė pagalba, skirta iš maistinių augalų gaminamų biodegalų įrenginiams pertvarkyti į pažangiųjų biodegalų įrenginius, yra leidžiama tokio pertvarkymo išlaidoms padengti. Visais kitais atvejais su biodegalais susijusi investicinė pagalba gali būti teikiama tik pažangiesiems biodegalams.

(113) Investicinė pagalba iš maistinių augalų gaminamiems biodegalams remti nebebus teikiama įsigaliojus šioms gairėms, veiklos pagalba iš maistinių augalų gaminamiems biodegalams gali būti teikiama tik iki 2020 m. Todėl tokia pagalba gali būti teikiama tik įrenginiams, kurie pradėjo veikti iki 2013 m. gruodžio 31 d., tol, kol įrenginys visiškai nusidėvi, tačiau bet kuriuo atveju ne vėliau kaip iki 2020 m.

(114) Be to, Komisija laikysis nuomonės, kad pagalba nepagerina aplinkos apsaugos ir todėl negali būti laikoma suderinama su vidaus rinka, jeigu pagalba teikiama biodegalams, kuriems taikomas tiekimo arba maišymo įpareigojimas (60), išskyrus atvejus, kai valstybė narė gali įrodyti, kad pagalba būtų teikiama tik tvariems biodegalams, kurie yra per brangūs, kad patektų į rinką, taikant vien tik tiekimo arba maišymo įpareigojimą.

(115) Visų pirma, nors ES ATLPS ir nacionaliniais CO2 mokesčiais internalizuojamos su išmetamu šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) kiekiu susijusios išlaidos, kol kas gali būti neįmanoma internalizuoti visų tų išlaidų. Todėl valstybės pagalba gali padėti siekti susijusių, tačiau kitų su atsinaujinančiąja energija susijusių Sąjungos tikslų. Taigi, jeigu nėra priešingų įrodymų, Komisija daro prielaidą, kad likutinis rinkos nepakankamumas tebeegzistuoja ir jis gali būti šalinamas teikiant pagalbą atsinaujinančių išteklių energetikai.

(116) Kad valstybės narės galėtų pasiekti planinius rodiklius, pagrįstus strategijos „ES 2020“ tikslais, Komisija daro prielaidą, kad pagalba yra tinkama ir jos iškraipomasis poveikis yra apribotas, jeigu įvykdomos visos kitos sąlygos.

(117) Pagalbos hidroenergijos gamybai poveikis gali būti dvejopas: viena vertus, ji turi teigiamą poveikį, nes yra susijusi su mažu išmetamu ŠESD kiekiu, kita vertus, ji gali turėti ir neigiamą poveikį vandens sistemoms ir biologinei įvairovei. Todėl teikdamos pagalbą hidroenergijos gamybai, valstybės narės privalo laikytis Direktyvos 2000/60/EB (61), visų pirma jos 4 straipsnio 7 dalies, kurioje nustatyti kriterijai, pagal kuriuos leidžiama daryti naujus vandens telkinių pakeitimus.

(118) Pagrindinis Sąjungos teisės aktuose dėl atliekų įtvirtintas principas yra atliekų tvarkymo hierarchija, kuria nustatomi atliekų tvarkymo būdų prioritetai (62). Valstybės pagalba atsinaujinančių išteklių energijos gamybai, kurioje kaip kuras naudojamos atliekos, įskaitant atliekinę šilumą, gali padėti gerinti aplinkos apsaugą, jeigu ji teikiama neapeinant to principo.

(119) Pagalba atsinaujinančių išteklių energetikai gali būti teikiama kaip investicinė arba veiklos pagalba. Investicinės pagalbos schemoms ir investicinei pagalbai, apie kurią pranešta atskirai, taikomos 3.2 skirsnyje nustatytos sąlygos.

(120) Veiklos pagalbos schemoms bus taikomos 3.2 skirsnio bendrosios nuostatos su pakeitimais, nustatytais šio skirsnio konkrečiomis nuostatomis. Veiklos pagalbai, apie kurią pranešta atskirai, taikomos 3.2 skirsnyje nustatytos sąlygos, ir prireikus atsižvelgiama į šiame skirsnyje nustatytus veiklos pagalbos schemoms taikomus pakeitimus.

(121) Pagalbos schemas Komisija leis taikyti daugiausiai dešimt metų. Jei priemonę ketinama taikyti toliau, pasibaigus šiam laikotarpiui apie ją turėtų būti pranešta iš naujo. Iš maistinių augalų gaminamiems biodegalams skirtų esamų ir naujų schemų, apie kurias pranešama, trukmė turėtų būti apribota iki 2020 m.

(122) Sąjunga nustatė bendrą Sąjungos planinį rodiklį, susijusį su atsinaujinančių energijos išteklių dalimi, palyginti su galutiniu energijos suvartojimu, ir juo remdamasi nustatė privalomus nacionalinius planinius rodiklius. Atsinaujinančių išteklių energijos direktyvoje nustatyti bendradarbiavimo mechanizmai (63), skirti tarpvalstybinei paramai siekiant nacionalinių planinių rodiklių palengvinti. Siekiant apriboti bendrą iškraipomąjį poveikį, veiklos pagalbos schemose iš esmės turėtų būti leidžiama dalyvauti kitoms EEE šalims ir Energijos bendrijos susitariančiosioms šalims. Ja siekiama kuo labiau sumažinti išlaidas valstybėms narėms, kurių vienintelis tikslas yra pasiekti Sąjungos teisės aktuose nustatytą nacionalinį atsinaujinančių energijos išteklių planinį rodiklį. Tačiau valstybės narės, prieš leisdamos tarpvalstybinę paramą, gali norėti įdiegti bendradarbiavimo mechanizmą, nes kitaip kitų šalių įrenginių gamyba nebus įskaitoma į nacionalinį planinį rodiklį pagal Atsinaujinančių išteklių energijos direktyvą (64). Komisija teigiamai vertins schemas, kuriose gali dalyvauti kitos EEE ar Energijos bendrijos šalys.

(123) Pagalba atsinaujinančių išteklių elektros energetikai iš esmės turėtų padėti atsinaujinančiąją elektros energiją integruoti į rinką. Tačiau tai gali būti neįmanoma ar netinkama tam tikrų mažos galios įrenginių atveju.

3.3.2. Veiklos pagalba atsinaujinančių išteklių energetikai

3.3.2.1. Pagalba atsinaujinančių išteklių elektros energetikai

(124) Siekiant skatinti atsinaujinančių išteklių elektros energijos integraciją į rinką, svarbu, kad pagalbos gavėjai parduotų elektros energiją tiesiogiai rinkoje ir kad jiems būtų taikomi rinkos įpareigojimai. Visos šios sąlygos taikomos nuo 2016 m. sausio 1 d. visoms naujoms pagalbos schemoms ir priemonėms: a) pagalba teikiama kaip priemoka prie rinkos kainos (priemoka), o gamintojai elektros energiją parduoda tiesiogiai rinkoje; b) pagalbos gavėjai (65) privalo prisiimti įprastą balansavimo atsakomybę, išskyrus atvejus, kai likvidžios tos pačios dienos rinkos nėra; taip pat c) nustatomos priemonės, kuriomis užtikrinama, kad gamintojai nebūtų suinteresuoti gaminti elektros energijos neigiamomis kainomis.

(125) 124 punkte nustatytos sąlygos netaikomos įrenginiams, kurių įrengtoji elektros energijos galia yra mažesnė nei 500 kW, arba parodomiesiems projektams, išskyrus iš vėjo energijos gaminamą elektros energiją, kai taikoma 3 MW įrengtoji elektros energijos galia arba 3 gamybos vienetai.

(126) Pereinamuoju etapu, kuris apims 2015–2016 m., bent 5 % planuojamo naujo elektros energijos gamybos iš atsinaujinančių išteklių pajėgumo pagalba turėtų būti teikiama konkurencinio konkurso būdu, remiantis aiškiais, skaidriais ir nediskriminaciniais kriterijais. Nuo 2017 m. sausio 1 d. taikomi toliau nustatyti reikalavimai. Pagalba teikiama konkurencinio konkurso būdu, remiantis aiškiais, skaidriais ir nediskriminaciniais kriterijais (66), išskyrus atvejus, kai: a) valstybės narės įrodo, kad reikalavimus galėtų atitikti tik vienas projektas arba labai mažai projektų; arba b) valstybės narės įrodo, kad surengus konkurencinį konkursą padidėtų paramos lygis (pvz., siekiant išvengti strateginio kainų siūlymo); arba c) valstybės narės įrodo, kad surengus konkurencinį konkursą projekto realizavimo lygis būtų mažas (siekiant išvengti per mažos kainos siūlymo). Jeigu tokiame konkurenciniame konkurse be diskriminacijos gali dalyvauti visi atsinaujinančių išteklių elektros energijos gamintojai, Komisija darys prielaidą, kad pagalba yra proporcinga ir neiškraipo konkurencijos taip, kad pakenktų vidaus rinkai. Konkursas gali būti rengiamas tik konkrečioms technologijoms, jeigu visiems gamintojams skirtas konkursas duotų neoptimalų rezultatą ir to nebūtų įmanoma išspręsti konkurso struktūros nuostatomis, visų pirma atsižvelgiant į: a) atitinkamos naujos ir novatoriškos technologijos ilgesnio laikotarpio potencialą; arba b) poreikį užtikrinti įvairinimą; arba c) tinklo apribojimus ir tinklo stabilumą; arba d) sistemos (integracijos) išlaidas; arba e) poreikį išvengti iškraipymų žaliavų rinkoje dėl paramos biomasei (67).

(127) Pagalba nerengiant konkurencinio konkurso gali būti teikiama, kaip apibūdinta 126 punkte, įrenginiams, kurių įrengtoji elektros energijos galia yra mažesnė nei 1 MW, parodomiesiems projektams, išskyrus iš vėjo energijos gaminamą elektros energiją, įrenginiams, kurių įrengtoji elektros energijos galia neviršija 6 MW arba 6 gamybos vienetų.

(128) Jeigu konkurencinis konkursas nerengiamas, taikomos 124 ir 125 punktuose nustatytos sąlygos ir 131 punkte nustatytos veiklos pagalbos kitai atsinaujinančių išteklių energetikai nei elektros energetika sąlygos.

(129) Pagalba teikiama tik tol, kol jėgainė visiškai nusidėvi pagal įprastas apskaitos taisykles, o visa anksčiau gauta investicinė pagalba turi būti išskaičiuota iš veiklos pagalbos.

(130) Šiomis sąlygomis nedaromas poveikis valstybių narių galimybėms atsižvelgti į teritorijų planavimo interesus, pavyzdžiui, nustatant reikalavimą prieš dalyvavimą konkurse gauti statybos leidimą arba per tam tikrą laikotarpį priimti sprendimus dėl investicijų.

3.3.2.2. Pagalba kitai atsinaujinančių išteklių energetikai nei elektros energetika

(131) Veiklos pagalba kitai atsinaujinančių išteklių energetikai nei elektros energetika bus laikoma suderinama su vidaus rinka, jei įvykdomos visos šios sąlygos: a) pagalba vienam energijos vienetui neviršija bendrų išlygintų energijos gamybos naudojant tą technologiją sąnaudų (angl. LCOE) ir atitinkamos energijos rinkos kainos skirtumo; b) į LCOE gali būti įtraukta įprasta kapitalo grąža. Apskaičiuojant LCOE, investicinė pagalba išskaičiuojama iš bendros investicijų sumos; c) gamybos sąnaudos yra reguliariai – bent kartą per metus – atnaujinamos; taip pat d) pagalba teikiama tik tol, kol jėgainė visiškai nusidėvi pagal įprastas apskaitos taisykles, kad LCOE pagrįsta veiklos pagalba neviršytų investicijos nusidėvėjimo.

3.3.2.3. Pagalba esamoms biomasės jėgainėms po nusidėvėjimo

(132) Kitaip nei daugumai kitų atsinaujinančių energijos išteklių, biomasei reikia palyginti nedaug investicinių išlaidų, tačiau daugiau veiklos išlaidų. Dėl didesnių veiklos išlaidų biomasės (68) jėgainės gali būti nepajėgios veikti net įrenginiams visiškai nusidėvėjus, nes veiklos išlaidos gali būti didesnės už pajamas (rinkos kainą). Kita vertus, esama biomasės jėgainė gali veikti kaip žaliavą naudodama ne biomasę, o iškastinį kurą, jeigu kaip žaliavą naudoti iškastinį kurą yra ekonomiškai naudingiau nei biomasę. Kad abiem atvejais būtų toliau naudojama biomasė, Komisija gali pripažinti veiklos pagalbą suderinama su vidaus rinka net ir jėgainei nusidėvėjus.

(133) Veiklos pagalbą biomasei naudoti po jėgainės nusidėvėjimo Komisija laikys suderinama su vidaus rinka, jei valstybė narė įrodys, kad veiklos išlaidos, kurias pagalbos gavėjas patiria po jėgainės nusidėvėjimo, tebėra didesnės už atitinkamos energijos rinkos kainą, ir jei įvykdomos visos šios sąlygos: a) pagalba teikiama atsižvelgiant tik į energiją, pagamintą iš atsinaujinančių išteklių; b) priemonė parengta taip, kad ją taikant kompensuojamas pagalbos gavėjo patirtų veiklos išlaidų ir rinkos kainos skirtumas; taip pat c) nustatytas stebėsenos mechanizmas, skirtas patikrinti, ar patirtos veiklos išlaidos tebėra didesnės už energijos rinkos kainą. Stebėsenos mechanizmas turi būti pagrįstas naujausia gamybos sąnaudų informacija ir vykdomas bent kartą per metus.

(134) Veiklos pagalbą biomasei naudoti po jėgainės nusidėvėjimo Komisija laikys suderinama su vidaus rinka, jei valstybė narė įrodys, kad, nepriklausomai nuo atitinkamos energijos rinkos kainos, kaip žaliavą naudoti iškastinį kurą yra ekonomiškiau nei biomasę, ir jei įvykdomos visos šios sąlygos: a) pagalba teikiama atsižvelgiant tik į energiją, pagamintą iš atsinaujinančių išteklių; b) priemonė parengta taip, kad ją taikant kompensuojamas pagalbos gavėjo patirtų su biomase susijusių veiklos išlaidų skirtumas, palyginti su alternatyvia iškastinio kuro žaliava; c) pateikiama svarių įrodymų, kad be pagalbos toje pačioje jėgainėje nuo biomasės būtų pereita prie iškastinio kuro; taip pat d) nustatytas stebėsenos mechanizmas, skirtas patikrinti, ar naudoti iškastinį kurą yra naudingiau nei biomasę. Stebėsenos mechanizmas turi būti pagrįstas naujausia sąnaudų informacija ir vykdomas bent kartą per metus.

3.3.2.4. Pagalba sertifikatų forma

(135) Valstybės narės gali teikti paramą atsinaujinantiems energijos ištekliams taikydamos tokius rinkos mechanizmus kaip ekologiniai sertifikatai. Šiais rinkos mechanizmais (69) sudaroma galimybė visiems atsinaujinančiosios energijos gamintojams gauti netiesioginės naudos dėl garantuotos jų gaminamos energijos paklausos kaina, didesne už tradicinės energijos rinkos kainą. Minėtų ekologinių sertifikatų kaina iš anksto nėra nustatoma, bet priklauso nuo rinkos pasiūlos ir paklausos.

(136) 135 punkte nurodytą pagalbą Komisija laikys suderinama su vidaus rinka, jeigu valstybės narės galės pateikti pakankamai įrodymų, kad i) tokia parama yra būtina norint užtikrinti atitinkamų atsinaujinančių energijos išteklių gyvybingumą, ii) dėl jos ilgainiui nesusidaro kompensacijos permoka visos schemos ir skirtingų technologijų atžvilgiu arba kompensacijos permoka atskirų mažiau naudojamų technologijų atžvilgiu, jeigu vienam produkcijos vienetui nustatomi diferencijuoto lygio sertifikatai, ir iii) dėl jos nesumažėja atsinaujinančiosios energijos gamintojų siekis tapti konkurencingesniais.

(137) Komisija visų pirma mano, kad naudojant ekologinius sertifikatus negali būti taikoma paramos lygio diferenciacija, išskyrus atvejus, kai valstybės narės įrodo poreikį diferencijuoti, remdamosi 126 punkte nurodytais argumentais. 124 ir 125 punktuose nustatytos sąlygos yra taikomos tada, kai tai techniškai įmanoma. Iš veiklos pagalbos turi būti atskaitoma bet kokia anksčiau gauta investicinė pagalba.

3.4. Energijos vartojimo efektyvumo priemonės, įskaitant kogeneraciją ir centralizuotą šilumos ir vėsumos tiekimą

(138) Sąjunga nustatė tikslą – užtikrinti, kad iki 2020 m. pirminės energijos būtų suvartojama 20 % mažiau. Visų pirma Sąjunga priėmė Energijos vartojimo efektyvumo direktyvą, kurioje nustatoma Sąjungos bendra energijos vartojimo efektyvumo skatinimo sistema, siekiant užtikrinti, kad 2020 m. būtų pasiektas Sąjungos pagrindinis energijos vartojimo efektyvumo tikslas ir sudarytos sąlygos didinti energijos vartojimo efektyvumą po 2020 m.

3.4.1. Bendros svarbos tikslas

(139) Siekiant užtikrinti, kad pagalba padėtų gerinti aplinkos apsaugą, pagalba centralizuotam šilumos ir vėsumos tiekimui ir bendrai šilumos ir elektros energijos gamybai bus laikoma suderinama su vidaus rinka tik tuo atveju, jei ji teikiama investicijoms į didelio naudingumo bendrą šilumos ir elektros energijos gamybą ir didelio energinio efektyvumo centralizuotą šilumos ir vėsumos tiekimą, įskaitant jų modernizavimą. Jei priemonės bendrai finansuojamos iš Europos struktūrinių ir investicijų fondų, valstybės narės gali remtis atitinkamose veiksmų programose pateikta argumentacija.

(140) Valstybės pagalba kogeneracijos ir centralizuoto šilumos tiekimo įrenginiams, kaip kurą naudojantiems atliekas, įskaitant atliekinę šilumą, gali padėti gerinti aplinkos apsaugą, jeigu ji teikiama neapeinant atliekų tvarkymo hierarchijos principo (nurodyto 118 punkte).

(141) Norėdamos įrodyti, kad pagalba padeda gerinti aplinkos apsaugą, valstybės narės gali naudoti įvairius rodiklius (jei įmanoma, kiekybinius), visų pirma energijos kiekį, sutaupytą dėl geresnio, žemesnio energinio naudingumo ir didesnio energijos našumo, arba našumo padidėjimą dėl sumažėjusio energijos suvartojimo ir kuro sunaudojimo.

3.4.2. Valstybės intervencijos poreikis

(142) Energijos vartojimo efektyvumo priemonėmis mažinamas neigiamas poveikis išorei, kaip nurodyta 35 punkte, sukuriant atskiras paskatas siekti aplinkos apsaugos tikslų, susijusių su energijos vartojimo efektyvumu ir šiltnamio efektą sukeliančių dujų mažinimu. Be 3.2 skirsnyje nustatytų bendrųjų rinkos nepakankamumo problemų, viena iš rinkos nepakankamumo problemų, kuri gali kilti energijos vartojimo efektyvumo priemonių srityje, yra susijusi su energijos vartojimo efektyvumo priemonėmis pastatuose. Kai svarstomi pastatų renovacijos darbai, energijos vartojimo efektyvumo priemonių nauda paprastai tenka ne pastato savininkui, kuris padengia bendras renovacijos išlaidas, o jo gyventojams. Todėl Komisija mano, kad valstybės pagalba gali būti reikalinga su energijos vartojimo efektyvumu susijusioms investicijoms skatinti siekiant Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje nustatytų tikslų.

3.4.3. Skatinamasis poveikis

(143) Energijos vartojimo efektyvumo direktyva valstybės narės įpareigojamos pasiekti tikslus, be kita ko, susijusius su šilumine pastatų renovacija ir galutiniu energijos suvartojimu. Tačiau Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje nenustatyti energijos vartojimo efektyvumo tikslai įmonėms, todėl pagalba energijos vartojimo efektyvumo srityje gali turėti skatinamąjį poveikį.

(144) Pagalbos skatinamasis poveikis bus vertinamas remiantis šių gairių 3.2.4 skirsnyje nustatytomis sąlygomis.

3.4.4. Pagalbos tinkamumas

(145) Valstybės pagalba gali būti laikoma tinkama priemone energijos vartojimo efektyvumo priemonėms finansuoti, neatsižvelgiant į formą, kuria ji teikiama.

(146) Energijos vartojimo efektyvumo priemonių atveju grąžintinas avansas gali būti laikomas tinkama valstybės pagalbos priemone, visų pirma tuo atveju, jei pajamos iš energijos vartojimo efektyvumo priemonių yra neaiškios.

(147) Vertinant valstybės pagalbą, visų pirma šiluminei pastatų renovacijai, valstybės narės parengta finansinė priemonė renovacijos darbams finansuoti gali būti laikoma tinkama priemone valstybės pagalbai teikti.

3.4.5. Proporcingumas

Investicinė pagalba energijos vartojimo efektyvumo priemonėms

(148) Tinkamos finansuoti išlaidos nustatomos kaip papildomos investicinės išlaidos, kaip nustatyta 73 punkte. Gali būti sunku nustatyti energijos vartojimo efektyvumo priemonių priešingos padėties scenarijų, ypač integruotų projektų atveju. Tokių projektų atveju Komisija gali svarstyti 75 punkte nustatytą tinkamų finansuoti išlaidų nustatymo pakaitinį rodiklį.

(149) Taikomas I priede nustatytas pagalbos intensyvumas.

Veiklos pagalba energijos vartojimo efektyvumo priemonėms (išskyrus veiklos pagalbą didelio naudingumo bendrai šilumos ir elektros energijos gamybai)

(150) Veiklos pagalbą energijos vartojimo efektyvumui didinti Komisija laikys proporcinga tik jeigu įvykdomos visos šios sąlygos: a) pagalba kompensuojamos tik dėl investicijos atsiradusios grynosios papildomos gamybos sąnaudos, atsižvelgiant į naudą, gautą dėl sutaupytos energijos (70). Nustatant veiklos pagalbos sumą, bet kokia atitinkamos įmonės naujai jėgainei suteikta investicinė pagalba turi būti išskaičiuojama iš gamybos sąnaudų; taip pat b) veiklos pagalba neviršija penkerių metų laikotarpio.

Veiklos pagalba didelio naudingumo bendrai šilumos ir elektros energijos gamybai

(151) Veiklos pagalba didelio naudingumo kogeneracinėms jėgainėms gali būti teikiama laikantis veiklos pagalbai atsinaujinančių išteklių elektros energetikai taikomų sąlygų, nustatytų 3.3.2.1 skirsnyje, ir tik: a) įmonėms, gaminančioms elektros energiją ir šilumą visuomenei, jeigu tokios elektros energijos arba šilumos gamybos sąnaudos viršija jos rinkos kainą; b) bendros elektros energijos ir šilumos gamybos pramoninio naudojimo tikslais, jeigu galima įrodyti, kad vieno energijos vieneto gamybos pagal tą technologiją sąnaudos viršija vieno tradicinės energijos vieneto rinkos kainą.

3.5. Pagalba tausiam išteklių naudojimui, visų pirma atliekų tvarkymui

3.5.1. Tausus išteklių naudojimas

(152) Strategijos „Europa 2020“ pavyzdine iniciatyva „Tausiai išteklius naudojanti Europa“ siekiama tvaraus augimo nustatant ir kuriant naujas verslo galimybes, be kita ko, diegiant naujas ir novatoriškas gamybos veiklos modelių ir gaminių projektavimo priemones. Joje nustatyta, kaip toks augimas gali būti atsietas nuo išteklių naudojimo ir bendro poveikio aplinkai.

(153) 35 punkte nustatytos rinkos nepakankamumo problemos yra labai svarbios siekiant tausiai naudoti išteklius. Be to, rinkos nepakankamumo problemos toje srityje dažnai nėra sprendžiamos kitų sričių, kaip antai mokesčių ar reguliavimo, politika ir priemonėmis. Tokiais atvejais valstybės pagalba gali būti būtina.

(154) Valstybės narės turi įrodyti individualių priemonių kiekybinę naudą šioje politikos srityje, visų pirma sutaupomą išteklių kiekį ar tausesnį išteklių naudojimą.

(155) Atsižvelgdama į glaudų ryšį su novatoriškomis gamybos priemonėmis, Komisija pažymi, kad atitinkamus kriterijus atitinkančioms tausaus išteklių naudojimo skatinimo priemonėms gali būti skiriama papildoma ekologinės inovacijos priemoka, kaip nurodyta 78 punkte.

3.5.2. Pagalba atliekų tvarkymui

(156) Laikantis atliekų tvarkymo hierarchijos principo (nurodyto 118 punkte), Sąjungos septintojoje aplinkosaugos veiksmų programoje atliekų prevencija, pakartotinis naudojimas ir perdirbimas pripažinti vienu svarbiausių prioritetų. Valstybės narės turi nustatyti atliekų tvarkymo planus (71) ir laikytis šios hierarchijos, taip pat rengti su šių planų įgyvendinimu derančias valstybės pagalbos priemones. Kita svarbi Sąjungos aplinkos