LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 57/6

Paraiškos paskelbimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės schemų 50 straipsnio 2 dalies a punktą

2013/C 57/06

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą paraiškai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51 straipsnį.

BENDRASIS DOKUMENTAS

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (2)

„POPERINGSE HOPSCHEUTEN“/„POPERINGSE HOPPESCHEUTEN“

EB Nr.: BE-PGI-0005-0968-22.02.2012

SGN ( X ) SKVN ( )

1. Pavadinimas:

„Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis:

Belgija

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas:

3.1. Produkto rūšis:

1.6 klasė. Švieži arba perdirbti vaisiai, daržovės ir grūdai.

3.2. Produkto, kuriam taikomas 1 punkte nurodytas pavadinimas, aprašymas:

„Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ – lėtai apatinėje apynio (Humulus Lupulus) dalyje augantys ūgliai. Visiškai subrendusių ūglių skersmuo siekia nuo 3 iki 5 milimetrų, o ilgis nuo 4 iki 8 centimetrų. „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ – visuomet patrauklios baltos spalvos, nežemėti, neužkrėsti ligų arba parazitų. Jų struktūra yra kieta ir traški (nei gyslota, nei sumedėjusi), todėl jie lūžta net nenudžiūvus viršūnėlėms. Apynių „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ ūgliuose matyti mazgų užuomazgos (ne taip kaip sojų ūgliuose).

„Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ skonis labai specifiškas, bet jį galima apibūdinti kaip tipišką kreminį riešutinį skonį su cikorijos prieskoniu. Nors taip lyginti ir sunku, vis dėlto tai geriausias būdas apibūdinti ūglių organoleptines savybes. „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ skonis primena portulaką, storųjų pupelių daigus arba salvienio grietinėlės, riešutų skonį. Skonis gaivus ir labai sausas.

Kadangi „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ apynių ūgliai daugiausiai susideda iš baltymų ir visai neturi riebalų, jų kalorijų kiekis faktiškai lygus nuliui. „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ sudėtyje taip pat gausu mikroelementų ir vitaminų, ypač vitamino B.

3.3. Žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams):

—

3.4. Pašarai (taikoma tik gyvūniniams produktams):

—

3.5. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje:

Šie žingsniai „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ gamybos etape privalo būti atlikti nustatytoje geografinėje vietovėje: apynių apkaupimas žeme, ūsų, ant kurių auga „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“, pašalinimas, ir apynių derliaus nuėmimas. Šie žingsniai taikomi lauke ir šildomuose šiltnamiuose auginamiems augalams.

3.6. Specialios pjaustymo, trynimo, pakavimo ir kt. taisyklės:

Tam, kad būtų užtikrintas produkto autentiškumas ir išlaikytas ryšys su geografine vietove, privaloma „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ rūšiuoti, pakuoti ir ženklinti tik nustatytoje geografinėje vietovėje. Supakuotus „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ galima iš karto platinti įprastais kanalais už geografinės vietovės ribų.

Reikalavimu pakuoti geografinėje vietovėje užtikrinami kilmė, atsekamumas, kokybė ir reputacija ir to reikalavimo būtina laikytis siekiant garantuoti „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ kokybę. Dėl to visas procesas nuo derliaus nuėmimo (geografinėje vietovėje esančiuose laukuose arba šiltnamiuose) iki pakavimo yra labai trumpas ir jis padeda pasiekti galutinę produkto kokybę. Pernelyg daug procesų neigiamai veikia „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“, kuris yra trapus ir lengvai pažeidžiamas, kokybę.

3.7. Specialios ženklinimo etiketėmis taisyklės:

Apie žmonėms skirtą vartoti produktą privaloma pateikti šią informaciją:

Etiketėse nurodoma:

— „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“, augintojo vardas pavardė, individualus identifikavimo numeris,

— produkto atsekamumo nuoroda, už kurią konsultuodamasis su pareiškėjų grupe yra atsakingas gamintojas,

— ES SGN simbolis.

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas:

Gamybos vietovė apima Poperingės miestelį (be Poperingės mietelio centro, susidedantį iš šių savivaldybių: Krombeke, Proven, Reningelst, Roesbrugge-Haringe ir Watou), kaimyninio Ipro miestelio (be Ipro mietelio centro, susidedantį iš šių savivaldybių: Boezinge, Brielen, Dikkebus, Elverdinge, Hollebeke, Sint-Jan, Vlamertinge, Voormezele, Zillebeke ir Zuidschote) ir kaimynine Vletereno savivaldybe (susidedančia iš Westvleteren, Oostvleteren ir Woesten).

5. Ryšys su geografine vietove:

Saugoma kilmės vietos nuoroda „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ grindžiama reputacija ir šio produkto Poperingės regione gamybos tradicija.

5.1. Geografinės vietovės ypatumai:

Yra keletas priežasčių, kodėl „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ auginami Poperingės regione.

Pirmiausia vietinis dirvožemis ir oro sąlygos tobulai tinka šiam augalui auginti. Poperingei būdingas Ldcz tipo dirvožemis: vidutinio drėgnumo priesmėlinis dirvožemis su aiškiu fragmentiškos B sandaros horizontu. Gilesni dirvožemio sluoksniai yra tankesni, leidžiantys podirviui greitai išdžiūti.

Geras, gilus, gerai nusausintas priesmėlio dirvožemis su pakankamu kalkių kiekiu idealiai tinka apynių auginimui. Dirvožemiui būtinas gana didelis drėgmės kiekis, kurį galima išgauti iš gilesnių sluoksnių.

Poperingės regionui kaip ir visai likusiai Vakarų Flandrijos daliai būdingas nuosaikus jūrinis klimatas su sausais vėjais ir šiltomis, drėgnomis vasaromis. Arti esanti jūra sušvelnina ekstremalias temperatūras. Vidutinis metinis kritulių kiekis yra 825 mm. Šis klimato tipas yra palankus auginti „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“.

Be to, vietiniai ūkininkai per kelis dešimtmečius įgijo didelę profesinę patirtį augindami „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“.

Ūkininkai apynius augina ir nuima jų derlių taikydami du metodus: apynių auginimas atvirame ore – senovinis, tradicinis metodas, iki šių dienų išlikęs gamybos procesas visuose apynius auginančiuose regionuose, įskaitant Poperingę. Tačiau nuo 1983 m. apynius mokslinio tyrimo pagrindu pradėta auginti šildomuose šiltnamiuose. Šis išskirtinis antrasis apynių auginimo metodas taikomas tik Poperingės regione, kuriame trečdalis „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ auginami šildomuose šiltnamiuose, o du trečdaliai – atvirame ore. Geografinėje vietovėje būdinga derinti abu apynių auginimo metodus. „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ derliaus nuėmimas reikalauja intensyvaus darbo, kurį reikia kruopščiai ir dėmesingai atlikti, norint išvengti trapių apynių ūglių sugadinimo, o apynių augintojai turi aukštą žinių ir įgūdžių lygį.

1983 m. buvo įkurta „Keurbroederschap De Witte Ranke“ („Baltojo apynių vyno brolija“), pavadinta pagal tuo metu paplitusią apynių rūšį. Visų pirma Brolija siekia remti Vesthuko regiono interesus apskritai, taip pat Poperingės interesus, ypač susijusius su „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“.

5.2. Produkto ypatumai:

Didelėje ūglių pasiūloje „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ pirmiausiai išsiskiria savo ypatinga sandara. Tik traški viršutinė apynio ūglio dalis – viršutinė dalis, nulaužta ties antru ūglio mazgu, taip paliekant nuo 5 iki 8 cm ilgio traškų baltą ūglį – yra valgoma.

Be to, „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ pasižymi labai specifišku skoniu, kurį sunku apibūdinti. Apytiksliai jį galima apibūdinti kaip tipišką kreminį riešutinį skonį su cikorijos prieskoniu. Šis išskirtinis, gaivus ir žemiškas skonis tipiško nustatytai geografinei vietovei dirvožemio ir klimato rezultatas.

Kadangi „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ yra tipiškas sezoninis produktas, kurio derlių galima nuimti tik nuo gruodžio pabaigos iki balandžio pabaigos, jų kiekvienais metais galima gauti tik ribotą laikotarpį.

5.3. Priežastinis geografinės vietovės ir produkto, kuriam suteikta SKVN, kokybės ar savybių arba geografinės vietovės ir kurios nors produkto, kuriam suteikta SGN, savybės, gero vardo ar kitos ypatybės ryšys:

Apyniai buvo svarbūs augalai alų gaminančioje Belgijoje. Viduramžiais alus buvo populiari alternatyva vandeniui, kuris buvo ne toks grynas. Nuo XIII a. amžiaus alaus daryklose pradėta naudoti apynius, kurie pakeitė slaptus karčių ir aromatingų žolelių (gruut) mišinius. Šis augalas į Poperingę buvo atgabentas siekiant jo auginimu pakeisti drabužių pramonę. Pasakojama, kad XV a. amžiuje Jonas Bebaimis paskatino Poperingės žmones, kurie prarado teisę gaminti audinius, auginti apynius.

Dėl dirvožemio sandaros ir klimato Poperingė yra ideali vieta auginti apynius. Dėl to Poperingės regionas kartu su Asse-Aalst tapo visos Europos apynių klėtimi.

Vienas iš svarbiausių žingsnių auginant apynius yra perteklinių ūglių pašalinimas. Ant kiekvieno augalo paliekami 2 arba 3 ūgliai. Jie išauga į naujus ūglius, ant kurių subręsta apynių spurgai.

Nors apynių ūgliai pirmiausiai buvo šalutinis apynių auginimo produktas, ankstyvą pavasarį, kuomet dar trūksta šviežių daržovių, jie buvo mielai vartojami kaip delikatesas.

Užuominų apie „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ vartojimą kaip šviežią daržovę galima rasti XVI a., kai netgi buvo manoma, kad ūgliai turėjo gydomųjų savybių.

Todėl 1554 m. Dr. Rembertas Dodoensas rašė, kad „apynių ūgliai naudojami maistui gaminti ir padeda sustiprinti skonį“. Dodoensas taip pat tikėjo, kad „Poperingse hopscheuten“ turėjo gydomųjų savybių. „Stiprybė ir gyvybingumas“. Ūgliai arba jaunos atžalos naudojamos maistui gaminti. Nors jie labiau padeda sustiprinti skonį nei palaikyti organizmą, nes jų maistinė vertė yra labai nedidelė. Jie turi teigiamą poveikį žarnynui, nes palengvina šlapinimąsi ir tuštinimąsi bei stiprina skrandį.

1581 m. Matthias de Lobel (25), gydytojas ir žolelių ekspertas, išleido knygą pavadinimu „Krudtboeck“ („Žolelių knyga“), kurioje kalba apie paprotį valgyti šaknų ūglius kaip atskiros rūšies daržovę:

„Jaunus ūglius, kurie užauga tik pasibaigus kovui arba balandžio pradžioje, paprasti žmonės valgo vietoj salotų. Jie turi puikų, panašų į cikoriją skonį ir yra gana švieži.“

Apie „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ vis dažniau buvo užsimenama vėlesniuose laikotarpiuose. Per daugelį amžių įgytos žinios apie „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ auginimą ir naudojimą geografinėje vietovėje pasiekė tokį lygį, kad galima sakyti, jog vietiniai augintojai įgijo specifinių techninių žinių ir gebėjimų, kurių neturi kitų regionų augintojai (tokie gebėjimai kaip auginimas šiltnamiuose).

Kadangi labai daug istorinių tekstų mini „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ ir regioną, galima teigti, jog įgyta produkto reputacija gali būti tiesiogiai priskiriama šiam produktui, gamintojų auginimo metodams ir geografinei vietovei. Tai, kad ir toliau atliekami moksliniai tyrimai apie įvairius skirtingų augalo rūšių auginimo metodus, tik įrodo, kad ir toliau investuojama į „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“. Nuo XIX a. amžiaus pabaigos restoranai tiekė patiekalus, kurių sudėtyje buvo „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“. Kai kurie iš jų netgi naudojo šį produktą visuose savo meniu patiekaluose. „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ reputaciją liudija ir tai, kad spaudoje yra daug knygų ir straipsnių apie tai, kaip vietos restoranai naudoja ūglius, kurie kartais vadinami „baltuoju Poperingės auksu“.

„Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ yra labai universalaus ingredientas. Kiekvieną sezoną kulinarijos spauda plačiai nušviečia „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“, kurie yra laikomi tikru delikatesu. Internete ir įvairiuose valgių gaminimo knygose galima rasti nemažai specifinių receptų, į kurių sudėtį įeina „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“.

Kiekvieną pavasarį Baltojo apynių vyno brolija ir Poperingės miestelis organizuoja apynių ūglių festivalį, kuriame „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ skiriama daugiausiai dėmesio. Geriausi Poperingės vietovės restoranai siūlo specialų meniu su patiekalais, į kurių sudėtį įeina „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“. Taip pat augintojai rengia atvirų durų dienas, suteikdami vartotojams galimybę sužinoti daugiau apie „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ auginimą iš pirmų lūpų. 2008 m. 25-ųjų metinių proga Brolija išleido „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ skirtą knygą.

Kiekvienais metais restoranai ir vartotojai nekantriai laukia „Poperingse hopscheuten“/„Poperingse hoppescheuten“ pasirodymo, kaip matyti iš pradinių gruodžio kultūrų pardavimų, kai Belgijos ir užsienio pirkėjai visuomet brangiai moka už pirmuosius ūglius.

Nuoroda į paskelbtą specifikaciją:

http://lv.vlaanderen.be/nlapps/data/docattachments/dossier%20met%20bijlagen.pdf arba

http://www.vlaanderen.be/landbouw — beleid (strategija) — kwaliteitssystemen (kokybės sistemos) — Europese kwaliteitssystemen (Europos kokybės sistemos) — vlaamse dossiers (flamandų failai)

(1) OL L 343, 2012 12 14, p. 1.

(2) OL L 93, 2006 3 31, p. 12. Pakeistas 2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės schemų 50 straipsnio 2 dalies a punktu.