Europos Parlamento rezoliucija dėl socialinės integracijos naujose valstybėse narėse (2004/2210(INI))



Oficialusis leidinys 124 E , 15/05/2006 p. 0572 - 0575



P6_TA(2005)0244 Socialinė integracija naujose valstybėse narėse Europos Parlamento rezoliucija dėl socialinės integracijos naujose valstybėse narėse (2004/2210(INI)) Europos Parlamentas, - atsižvelgdamas į Komisijos darbuotojų darbo dokumentą dėl socialinės integracijos naujose valstybėse narėse (SEC(2004)0848), - atsižvelgdamas į Sutarties dėl Konstitucijos Europai I-3 ir III-117 straipsnius [1], - atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį, - atsižvelgdamas į Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto pranešimą ir į Piliečių teisių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto bei Moterų teisių ir lyčių lygybės komiteto nuomonę (A6-0125/2005), A. kadangi 2000 m. kovo mėn. Lisabonos, 2000 m. gruodžio mėn. Nicos ir 2001 m. kovo mėn. Stokholmo Europos Vadovų Tarybos susitikimuose valstybės narės įsipareigojo skatinti užimtumo kokybę ir tolimesnį vystymą, siekdamos sumažinti skurdą ir socialinę atskirtį ir padidinti ekonominę ir socialinę sanglaudą, naudodamos atvirą koordinavimo metodą, B. kadangi nevyriausybinės organizacijos atlieka svarbų vaidmenį nustatydamos su socialine integracija susijusias problemas ir informuodama apie jas visuomenę bei rengdamos visuomenės informavimo programas ir veiksmingai jas įgyvendindamos, C. kadangi galimybės įsidarbinti suteikimas yra viena svarbiausių priemonių, palaikanti socialinę integraciją; ir kadangi socialiniai partneriai šioje srityje vaidina svarbų vaidmenį, ypač padėdami įsidarbinti labiausiai pažeidžiamų grupių atstovams, kaip nurodyta 2003 m. Užimtumo gairių 7 gairėje [2], D. kadangi darbo rinkai būdingas toks lyčių susiskirstymas, kad moterys naujosiose valstybėse narėse daugiausia dirba menkiau apmokamus darbus, E. kadangi naujosiose valstybėse narėse perėjimas prie rinkos ekonomikos lėmė svarbius struktūrinius pokyčius, dėl kurių nedarbas tapo viena iš didžiausių socialinės integracijos kliūčių, F. kadangi viena iš didelio nedarbo priežasčių naujose valstybėse narėse yra darbo jėgos nemobilumas, užkertantis kelią darbuotojams persikelti iš regionų, kuriuose nedarbo lygis aukštas, į regionus, kuriuose trūksta darbuotojų, G. kadangi nepalyginus ES mastu suderintais duomenimis grindžiamų rodiklių būtų neįmanoma įvertinti socialinės atskirties problemos 25 narių Europos Sąjungoje, atsižvelgiant į faktą, kad 10 naujų valstybių narių dar neturi išsamių, visuotinių ir naujų duomenų, H. kadangi pirmiau minėtame Komisijos darbuotojų darbo dokumente teigiama, kad socialinės integracijos naujose valstybėse narėse požiūriu didžiausios problemos yra žemas užimtumo lygis, sveikatos priežiūrų tarnybų netinkamumas ir nepakankamumas ir nepakankamos priemonės spręsti diskriminaciją kenčiančių mažumų, ypač romų, problemas, I. kadangi naujose valstybėse narėse šalia nedarbo kita didelė problema yra šeimų irimas ir su juo susijęs nuskurdimas, lemiantis socialinę atskirtį, J. kadangi visoms mažumoms dar labiau gresia socialine atskirtis, o tai yra glaudžiai susiję su faktu, kad vis dar atitinkamai neremiamas jų ugdymas ir mokymas, K. kadangi naujose valstybėse narėse, kur ekonomikos reformos buvo ir tebėra būtinos, norint sukurti stiprią konkurencingą ekonomiką, svarbiausia yra kovoti su socialine atskirtimi, ypač pažeidžiamų grupių, tokių kaip pagyvenę žmonės, vaikai, mažumos ir neįgalieji, L. kadangi naujose valstybėse narėse atsiranda vis daugiau sunkumų finansuojant vietos valdžios sistemas, ir ilgainiui dėl to kils pavojus visos sistemos efektyvumui, M. kadangi naujų valstybių narių vyriausybės vis daugiau pareigų patiki vietos valdžios institucijoms, nors dauguma jų nesugeba suteikti reikalingo papildomo finansavimo iš biudžeto, kad jos galėtų įvykdyti paskirtas užduotis, ir kadangi kai kuriose naujose valstybėse narėse trūksta atitinkamų teisės aktų, reguliuojančių socialines paslaugas, N. kadangi daugelyje naujų valstybių narių trūksta politinės valios ryžtingai skatinti plačiai taikyti netiesiogines finansines paskatas (pvz., atrankines mokesčių ir socialinės apsaugos įmokų lengvatas), kurios leistų su socialinės atskirties problemomis kovojančioms grupėms sustiprėti ir integruotis į darbo rinką, O. kadangi socialiniai partneriai vaidina svarbiausią vaidmenį socialinėje integracijoje, 1. mano, kad naujose valstybėse narėse būtina paspartinti socialinės integracijos procesą ir kad šiam tikslui turi būti skirtas didesnis finansavimas, kad iš esmės pagerėtų moterų, nepilnos šeimos namų ūkių, naujų darbo rinkos dalyvių, pagyvenusių, nesveikų ar neįgalių žmonių, žmonių, kurie ilgą laiką rūpinasi neįgaliais ar senyvo amžiaus žmonėmis, nuskriaustų ar tėvų apleistų vaikų, taip pat kalbinių mažumų, pabėgėlių, romų ir visų kitų etninių mažumų situaciją Sąjungos teritorijoje, įskaitant nuskurdusius asmenis: benamius ir priklausomybės aukas (alkoholizmas, priklausomybė nuo narkotikų); 2. tvirtina, kad asmenims, kurie dėl ligos, senyvo amžiaus ar negalios, arba todėl, kad nėra tinkamo darbo, negali užsidirbti pragyvenimui, socialinės apsaugos sistema, labiau negu iki šiol atsižvelgdama į pragyvenimo lygį, turi užtikrinti tinkamas pajamas; mano, kad reikia numatyti tokio dydžio pašalpas, kad būtų išvengta skurdo, esant akivaizdžiam socialiniam pavojui; mano, kad vargstantiems teikiama pagalba turėtų panaikinti skurdo priežastis ir užkirsti kelią ilgalaikei priklausomybei nuo socialinės pagalbos; 3. prašo naujas valstybes nares daugiau dėmesio kreipti į teisės aktus, susijusius su socialinėmis paslaugomis, ypač į intervenciją, ir paskatinti grupių integraciją į socialinę ekonomiką, kurios raida turi būti palaikoma pagal paskirtį naudojant Europos socialinio fondo ir kitų struktūrinių fondų lėšas 4. ragina naujų valstybių narių vyriausybes, formuluojant savo politiką, nepakankamą socialinę integraciją laikyti socialine problema, kuri patenka į Lisabonos strategijos sritį. 5. prašo naujas valstybes nares išplėsti mokymo priemones, spręsti neraštingumo (tiek funkcinio, tiek faktinio) problemą, atkreipti ypatingą dėmesį į visų mažumų šios srities reikalavimus, ypač romų kai kuriose šalyse, panaikinti segreguotą mokymą ir ypatingai atsižvelgti į mokymo poreikius kaimo vietovėse; 6. pažymi būtinybę veiksmingiau negu ligšiolinėmis sąlygomis rūpintis greitai kintančios darbo rinkos sąlygomis, sudaryti galimybę visiems lygiomis sąlygomis naudotis aukštos kokybės švietimo sistema; tvirtina, kad visą gyvenimą trunkantis mokymas turi būti prieinamas visiems, nepriklausomai nuo jų ankstesnio švietimo, socialinės padėties ar finansinių galimybių; 7. ragina naujas valstybes nares padidinti šeimoms teikiamų paslaugų spektrą, siekiant pagerinti vaikų, turinčių šeimos maitintojų arba vyresnių šeimos narių, kuriems reikalinga pagalba, padėtį; 8. prašo naujas valstybes nares imtis išankstinių veiksmų, siekiant užtikrinti imigrantų, patiriančių ypatingus sunkumus arba kuriems gresia skurdas, integraciją; 9. prašo valstybes nares mobilizuoti pilietines, profesines ir socialines organizacijas, ypač nevyriausybines organizacijas, religines ir nereligines asociacijas, profesines sąjungas ir darbdavių organizacijas, kad jos aktyviai dalyvautų kovojant su skurdu, tačiau nesistengdamos pakeisti valstybių narių valdžios institucijų šioje srityje dedamų pastangų; prašo valstybių narių sukurti palankias teisines ir finansines sąlygas šioms organizacijoms įsitraukti į kovą su skurdu ir socialine atskirtimi; 10. prašo vyriausybes, kad šios kurdamos savo socialinės integracijos skatinimo politiką ypatingą dėmesį skirtų vaikų skurdo pašalinimui; 11. ragina Komisiją kaip galima greičiau baigti derinti skurdo duomenų statistiką ir skurdą apibrėžiančius kriterijus, kad būtų galima palyginti socialinės atskirties paplitimą 25 ES valstybių teritorijoje remiantis tuo pačiu pagrindu, kaip buvo vertinama 15 ES valstybių narių, atsižvelgiant į kiekvienos valstybės narės savitumą; 12. apgailestauja, kad esama mažai statistikos duomenų iš naujų valstybių narių, todėl ragina jas reguliariai rinkti ir skelbti atnaujintus ir palygintinus lyties aspektu suskirstytus duomenis, kad būtų galima stebėti socialinės integracijos pažangą naujose valstybėse narėse; mano, kad turi vykti abipusiai patirties ir geros praktikos mainai ir intensyvesnis valstybių narių, susiduriančių su labai panašiais iššūkiais, bendradarbiavimas; 13. prašo Tarybą ir ypač naujų valstybių narių vyriausybes apsvarstyti pavojus, kurie gali kilti dėl naujų valstybių narių vietos valdžios institucijų didėjančių įsiskolinimų, kurie gali rimtai susilpninti jų gebėjimą vykdyti savo pareigas bei taip sukurti teritorinį susiskirstymą Europos Sąjungoje, ir sudaryti ilgalaikę strategiją, kad ši situacija apčiuopiamai pagerėtų; 14. ragina Tarybą ir ypač naujų valstybių narių vyriausybes apsvarstyti ilgalaikės strategijos, kuri leistų apčiuopiamai pagerinti vietos valdžios institucijų finansinę padėtį, sudarymą; 15. ragina Tarybą ir ypač naujų valstybių narių vyriausybes apsvarstyti galimybę daugiau nei dabar prisidėti prie finansavimo, kad vietos valdžia galėtų įvykdyti įsipareigojimus, susijusius su socialine integracija; 16. ragina Komisiją skatinti sąveikos su valstybėmis narėmis mechanizmus, kad būtų parengti tekstai, kuriais siekiama pažeidžiamiems visuomenės sluoksniams ir mažumoms užtikrinti teisinę apsaugą (teisinę pagalbą, informavimo centrus, nemokamas teisines konsultacijas ir pan.), ir raginti valstybes nares parengti bendras, suderintas vietos masto socialinės integracijos strategijas; 17. ragina naujas valstybes nares dėti daugiau pastangų sprendžiant aprūpinimo būstu problemą, kad būtų pastatyta daugiau gyvenamųjų namų už prieinamą kainą, ypač palaikyti vietos valdžios institucijų statybos projektus ir tuo būdu paskatinti darbo jėgos mobilumą bei kuo efektyviau padėti labiausiai pažeidžiamoms grupėms; 18. ragina naujas valstybes nares į socialinės integracijos politiką įtraukti kraštutinę socialinės atskirties formą — benamių problemą, kadangi nuo jos kiekvienoje valstybėje kenčia tūkstančiai žmonių, ypač moterų; 19. ragina vyriausybes teikti lengvatas, kad būsto paskolos būtų labiau prieinamos tikslinėms grupėms, esančioms socialiniu požiūriu nepalankesnėje padėtyje; 20. ragina naujas valstybes nares paruošti pakankamai lėšų tam, kad visiems būtų užtikrinta galimybė naudotis kokybiškomis visą gyvenimą trunkančio mokymosi sistemomis, leidžiančiomis asmenims pakelti savo kvalifikacijos lygį; taip pat nepamiršti įgyvendinti specialių priemonių, palengvinančių tų, kuriems labiausiai gresia pavojus, integraciją į užimtumo procesą; 21. ragina naujas valstybes nares veiksmingiau nei dabar skatinti mažumų socialinę integraciją ir romų mokymo sąlygų gerėjimą, sudaryti tinkamas socialinės integracijos programas ir papildomą paramos sistemą skurde gyvenantiems vaikams; 22. prašo naujas valstybes nares veiksmingiau nei ligi šiol skatinti neįgalių asmenų socialinę integraciją ir sudaryti tinkamas švietimo, profesinio mokymo ir užimtumo skatinimo programas; 23. ragina naujas valstybes nares pakoreguoti savo ekonomikos politiką atsižvelgiant į Europos Sąjungos padarytas išvadas laikotarpio viduryje peržiūrėjus Lisabonos strategiją; ragina, kad šia korekcija būtų siekiama skatinti nuolatinių, aukštos kokybės darbo vietų kūrimą; ragina imtis priemonių ir suteikti daugiau laisvės užsiimti verslu, to nesiėmus bus taikomas bet kokios formos vidinis Bendrijos dempingas; 24. pažymi, kad siekiant veiksmingiau negu anksčiau panaudoti darbo jėgos išteklius atsižvelgiant į Lisabonos strategijoje nurodytus tikslus valstybėse narėse būtina imtis veiksmų išlyginti to paties lygmens išsilavinimą turinčių ir vienodo statuso darbą dirbančių moterų ir vyrų atlyginimų skirtumus; 25. ragina Komisiją reguliariai peržiūrėti įvairias kovos su diskriminacija teisines nuostatas, kurių pagrindą sudaro EB sutarties 13 straipsnis, ir taikyti reikiamas procedūras toms valstybėms narėms, kurios neperkelia į savo teisę ir netaiko atitinkamų direktyvų taip, kaip reikalaujama, arba nesilaiko nustatyto termino; 26. ragina naujų valstybių narių vyriausybes tinkamai pasirengti, kad euro įvedimas nelemtų didelių socialinių grupių skurdo, ypač gyvenančių iš mažų pensijų arba socialinių išmokų, kurių didžioji dalis yra moterys; 27. ragina Komisiją perskirti savo pirmiau paminėtame darbo dokumente apibrėžtas priemones remiantis visuotine sinteze, daugiau dėmesio skiriant piliečių laisvių ir pagrindinių teisių pažeidimui bei kovai su įvairaus pobūdžio diskriminacija, bei rekomenduoti tinkamas priežiūros priemones, kurias pasitelkus būtų galima lengviau rengti reikiamas sankcijas; 28. ragina Komisiją apgalvoti ir parengti bendrus prioritetus arba "raudonąją liniją", kuri būtų naudojama kaip bendras pagrindas prieigai prie teisės ir požiūrio į šios srities teisę suvienodinimui Europos Sąjungoje. 29. ragina Komisiją ir naujas valstybes nares kartu skirti daugiau lėšų negu iki šiol naujoms valstybėms narėms, nacionalinių veiksmų planų sudarymui finansuoti, ir remti 1997 m. lapkričio mėn. Neeilinio Europos Vadovų Tarybos susitikimo (Liuksemburgo aukščiausio lygio susitikimas užimtumo klausimais) nustatytų tikslų siekimą ir ragina Komisiją skatinti geros praktikos pasikeitimą tarp naujų ir senų valstybių narių; 30. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, valstybių narių vyriausybėms ir parlamentams ir valstybių narių vietos valdžios institucijų atstovams; be to, prašo valstybių narių perduoti šią rezoliuciją susipažinti kiekvienos jų teritorijoje pripažintos etninės mažumos atstovams. [1] OL C 310, 2004 12 16. [2] 2003 m. liepos 22 d. Tarybos sprendimas 2003/578/EB dėl valstybių narių užimtumo politikos (OL L 197, 2003 8 5, p. 13). --------------------------------------------------