[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 22.1.2008 KOM(2008) 7 galutinis Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS leidžiantis Italijai nustatytose geografinėse vietovėse šildymui naudojamam gazoliui ir suskystintosioms naftos dujoms (SND) taikyti lengvatinius mokesčių tarifus pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį (pateikta Komisijos) AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1) PASIŪLYMO APLINKYBĖS - Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Energetikos produktų ir elektros energijos apmokestinimas Bendrijoje reglamentuojamas Tarybos direktyva 2003/96/EB[1] (toliau – Energijos mokesčių direktyva arba Direktyva). Kaip nustatyta direktyvos 19 straipsnio 1 dalyje, be nuostatų, išdėstytų pirmiausia 5, 15 ir 17 straipsniuose, Taryba, Komisijai pasiūlius, bet kuriai valstybei narei gali vieningai leisti toliau atleisti nuo mokesčių ar juos sumažinti remiantis konkrečios politikos sumetimais. Šiuo pasiūlymu siekiama leisti Italijai nustatytose geografinėse vietovėse šildymui naudojamam gazoliui ir SND taikyti lengvatinius mokesčių tarifus, kad tose geografinėse vietovėse gyvenantiems gyventojams būtų iš dalies kompensuotos papildomos šildymo išlaidos. Dideles šildymo išlaidas lemia labai atšiaurios ar atšiaurios klimato sąlygos arba nuošali tokių vietovių padėtis kartu su ribota galimybe rinktis įvairių rūšių kurą ir prieigos prie gamtinių dujų tinklo nebuvimu. - Bendrosios aplinkybės 2006 m. spalio 17 d. laišku Italijos valdžios institucijos paprašė pratęsti tvarkos, nustatytos pagal Energijos mokesčių direktyvos 18 straipsnio 1 dalies kartu su Direktyvos II priedo 8 punkto dešimta įtrauka leidžiančią nukrypti nuostatą, taikymą ir leisti nustatytose geografinėse vietovėse šildymui naudojamam gazoliui ir SND taikyti lengvatinius mokesčių tarifus. Pagal šią nuostatą Italijai leista iki 2006 m. gruodžio 31 d. tam tikrose vietovėse šildymui naudojamam buitiniam kurui ir SND taikyti lengvatinius akcizų tarifus. Italijos valdžios institucijos prašymą pateikė prieš baigiantis minėtos leidžiančios nukrypti nuostatos galiojimui. 2006 m. gruodžio 5 d., 2007 m. vasario 13 d., 2007 m. balandžio 18 d., 2007 m. birželio 7 d., 2007 m. rugpjūčio 27 d., 2007 m. spalio 1 d. ir 2007 m. lapkričio 12 d. Italijos valdžios institucijos pateikė papildomos informacijos ir paaiškinimus. Pagrįsdama prašymą taikyti leidžiančią nukrypti nuostatą, Italija atkreipia dėmesį į savo teritorijos ypatumus – skirtingas klimato ir geografines sąlygas. Įgyvendindama mokesčių sistemos reformą, 1999 m. Italija padidino bendrą akcizų lygį. Be to, atsižvelgdama į savo teritorijos ypatumus ir siekdama išvengti pernelyg didelės naštos tam tikriems vartotojams, Italija tam tikrose savo teritorijos dalyse šildymui naudojamoms SND ir gazoliui nustatė lengvatinius mokesčių tarifus. Šiuo metu mokesčių lengvatą sudaro 129,11 EUR už 1000 litrų gazolio (todėl mokesčio tarifas yra 274,10 EUR už 1000 litrų) ir 159,07 EUR už 1000 kg SND (todėl mokesčio tarifas yra 30,87 EUR už 1000 kg). Galiojantys mokesčių tarifai yra didesni už Direktyvoje nustatytus minimalius apmokestinimo lygius. Mokesčių lengvata taikoma šiuos kriterijus atitinkančiose geografinėse vietovėse: - F zonai, kaip apibrėžta 1993 m. Prezidento dekrete Nr. 412, priskiriamose savivaldybėse. Šiame dekrete Italijos teritorija padalijama į šešias klimato zonas (nuo A iki F). Klasifikuojama remiantis „paros laipsnių“ vienetu, t. y. įprastinio šildymo sezono kiekvienos paros vidutinių temperatūrų ir optimalios 20 C° temperatūros skirtumų suma. Kuo didesnis savivaldybei apskaičiuotas rodiklis, tuo žemesnė vidutinė oro temperatūra per šildymo sezoną. F klimato zonai priskirtos savivaldybės apibrėžiamos kaip savivaldybės, kurių „paros laipsnių“ rodiklis yra didesnis kaip 3000[2]. - Kaip apibrėžta 1993 m. Prezidento dekrete Nr. 412, savivaldybė priskiriama E zonai, jeigu joje nėra prieigos prie gamtinių dujų tinklo. E klimato zonai priskirtos savivaldybės apibrėžiamos kaip savivaldybės, kurių „paros laipsnių“ rodiklis yra nuo 2100 iki 3000. - Sardinijos ir mažųjų salų savivaldybės, kol jose nėra prieigos prie gamtinių dujų tinklo; ši nuostata taikoma visoms Italijos saloms, išskyrus Siciliją. Kaip teigia Italijos valdžios institucijos, mokesčiai diferencijuojami ir remtinos vietovės nustatomos remiantis objektyviais kriterijais. Taip siekiama visoje Italijos teritorijoje užtikrinti geografinį vientisumą, t. y. mažinant pernelyg dideles šildymo išlaidas remtinų vietovių gyventojams sudaryti vienodesnes sąlygas, palyginti su likusios Italijos teritorijos dalies gyventojais. Mokesčio lengvatos dydis visais atvejais vienodas; ja tik siekiama iš dalies sumažinti remtinų vietovių gyventojų papildomas šildymo išlaidas, susidarančias dėl šalto klimato ir (arba) dėl to, kad tose vietovėse sunku įsigyti kuro. Italijos valdžios institucijų teigimu, E ir F klimato zonose taikoma mokesčių lengvata yra vidutiniškai lygi 11–12 % šildymui naudojamo gazolio ir SND kainos. Šiuos duomenis reikia palyginti su vidutinėmis šildymo išlaidomis, kurios dėl klimato sąlygų E klimato zonoje yra 90 % didesnės už nacionalinį vidurkį, o F klimato zonoje – 170 % didesnės už nacionalinį vidurkį. Saloms būdinga tai, kad dėl jų geografinės padėties kuro pasiūla jose yra ribota, todėl jo kaina dėl papildomų transporto išlaidų yra didesnė, palyginti su kaina žemyninėje Italijos dalyje. Italijos valdžios institucijos patvirtino, kad mokesčių lengvata nekompensuojama daugiau išlaidų nei būtina ir kad dėl jos SND ir gazolio kainos nėra mažesnės, palyginti su jų kainomis žemyne. Remiantis Italijos valdžios institucijų pateiktais pavyzdžiais, net ir po mokesčių lengvatos SND kaina yra maždaug 2,5 EUR/hl – 4,5 EUR/hl didesnė salose nei žemyne. Gazolio kaina skiriasi dar daugiau, o kai kuriais atvejais galutinė kaina saloje yra beveik du kartus didesnė nei žemyne. Galiausiai, Italijos valdžios institucijų nuomone, kai atitinkamose savivaldybėse bus galima naudotis gamtinių dujų tinklu (tokios prieigos tikimasi E klimato zonai priklausančiose savivaldybėse ir kai kuriose salose), labai sumažės šiose vietovėse patiriamos papildomos išlaidos. Konkrečiai, vartotojai tuomet turės galimybę naudotis įvairesnių rūšių kuru. Todėl Italijos valdžios institucijos numato, kad E klimato zonai priklausančiose savivaldybėse ir atitinkamose salose baigus įrengti gamtinių dujų tinklą, jose mokesčių lengvata nebebus taikoma. F klimato zonos savivaldybėse, kurios daugiausia yra kalnuotuose regionuose, gamtinių dujų tinklas nebus išplėtotas taip, kad apimtų visą ar bent didžiąją atitinkamų savivaldybių geografinės teritorijos dalį. Dėl to daugelis gyventojų neturės daugiau galimybių rinktis kurą. Taigi sprendžiant, ar tam tikra F klimato zonos savivaldybė yra remtina, nenustatomas reikalavimas, kad joje neturi būti gamtinių dujų tinklo. Priemonei kasmet išleidžiama maždaug 62 mln. EUR biudžeto lėšų. Ja remiama 4,4 mln. gyventojų. Mokesčių lengvata – tai lengvatinė kaina, kurią lengvatos gavėjas moka įsigydamas energetikos produktus (lengvatos gavėjai yra remtinų vietovių gyventojai). - Pasiūlymo srityje galiojančios nuostatos 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyva 2003/96/EB, pakeičianti Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą. - Derėjimas su kitomis Europos Sąjungos politikos sritimis ir tikslais Komisija privalo išnagrinėti kiekvieną pagal Energijos mokesčių direktyvos 19 straipsnį pateikiamą prašymą taikyti leidžiančią nukrypti nuostatą, atsižvelgdama į tinkamą vidaus rinkos veikimą, poreikį užtikrinti sąžiningą konkurenciją ir Bendrijos sveikatos, aplinkos, energetikos ir transporto politiką. Jeigu minėtose geografinėse vietovėse būtų nustatytas standartinis visoje šalyje šildymui naudojamoms SND ir gazoliui taikomas apmokestinimo lygis, šildymo išlaidos, palyginti su likusia Italijos teritorijos dalimi, būtų pernelyg didelės. Taip yra dėl atšiaurių klimato sąlygų minėtose vietovėse arba dėl jų nuošalumo, taip pat dėl to, kad jose nėra prieigos prie gamtinių dujų – alternatyvaus šildymo energijos šaltinio – tinklo. Lengvatiniu mokesčių tarifu atsižvelgiama į šią ypatingą padėtį: juo iš dalies kompensuojamos minėtose geografinėse vietovėse, palyginti su likusia Italijos teritorijos dalimi, patiriamos papildomos šildymo išlaidos. Italijos valdžios institucijų teigimu, lengvata visais atvejais yra mažesnė už šias papildomas išlaidas. Be to, likę gazolio ir SND apmokestinimo lygiai yra aukštesni nei Energijos mokesčių direktyvoje nustatyti Bendrijos minimalūs lygiai. Todėl galima laikyti, kad lengvata turės poveikį, kurio siekiama apmokestinimu įgyvendinant energijos efektyvumo ir kitus energetikos politikos aspektus. Nenustatyta, kad priemonė neatitinka Bendrijos aplinkos ir energetikos politikos. Be to, priemonė yra priimtina tinkamo vidaus rinkos veikimo ir būtinybės užtikrinti sąžiningą konkurenciją požiūriu. Ja tik siekiama iš dalies kompensuoti papildomas šildymo išlaidas, kurias aptariamose vietovėse lemia objektyvios sąlygos. Ši mokesčių lengvata netaikoma kartu su kitų rūšių mokesčių lengvatomis, taip pat netaikoma šildymui skirtas medžiagas naudojant jokia kita paskirtimi, išskyrus patalpų šildymą. Italijos valdžios institucijų teigimu, verslo vartotojams taikomos mokesčių lengvatos dydis kiekvienu konkrečiu atveju reglamentuojamas 2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1998/2006 dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai[3]. Vis dėlto, jeigu vienai įmonei tenkanti parama viršija tame reglamente nustatytą ribą, apie tai pranešama Komisija pagal 1999 m. kovo 22 d. Reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles[4]. Be to, Energijos mokesčių direktyvos 19 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad pagal tos direktyvos nuostatas priimtos priemonės turi būti ribotos trukmės, ir numatomas maksimalus 6 metų laikotarpis, kurį galima atnaujinti. Manoma, kad būtų tikslinga leidimą suteikti šešeriems metams. Reikėtų užtikrinti, kad Italija galėtų taikyti konkrečią lengvatą, dėl kurios pateikiamas šis pasiūlymas, be pertraukos taip, kaip ji buvo taikoma iki 2007 m. sausio 1 d. pagal Direktyvos 18 straipsnį kartu su jos II priedu. Todėl prašomas leidimas turėtų būti suteiktas ir įsigalioti nuo tos datos. 2) KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMAS - Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Šis pasiūlymas skirtas tik Italijai. - Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas Nepriklausomo tyrimo neprireikė. - Poveikio vertinimas Pasiūlymas susijęs su leidimu vienai valstybei narei jos pačios prašymu. 3) TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI Siūlomų veiksmų santrauka Pasiūlymu siekiama leisti Italijai nukrypti nuo bendrųjų Tarybos direktyvos 2003/96/EB nuostatų ir tam tikrose vietovėse, kurioms būdingos didelės šildymo išlaidos, šildymui naudojamam gazoliui ir SND taikyti lengvatinius mokesčių tarifus. - Teisinis pagrindas Tarybos direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnis. - Subsidiarumo principas Netiesioginių mokesčių sritis, kuriai taikomas EB sutarties 93 straipsnis, nepriklauso išimtinei Bendrijos kompetencijai, kaip apibrėžta EB sutarties 5 straipsnyje. Tačiau valstybių narių kompetencija šioje srityje yra griežtai ribojama ir apibrėžiama galiojančios Bendrijos teisės. Remiantis Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsniu, tik Taryba gali leisti valstybei narei toliau atleisti nuo mokesčių ar juos sumažinti, kaip apibrėžta ta nuostata. Valstybės narės pačios vietoje Tarybos to padaryti negali. Todėl pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą. - Proporcingumo principas Pasiūlymas atitinka proporcingumo principą. Mokesčių lengvata nėra didesnė už papildomas išlaidas. - Pasirinkta priemonė Siūloma (-os) priemonė (-ės) – Tarybos sprendimas. Direktyvos 2003/96 19 straipsnyje numatyta tik ši priemonė. 4) POVEIKIS BIUDŽETUI Priemonė nesukuria finansinės ir administracinės naštos Bendrijai. Todėl pasiūlymas neturi poveikio Bendrijos biudžetui. Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS leidžiantis Italijai nustatytose geografinėse vietovėse šildymui naudojamam gazoliui ir suskystintosioms naftos dujoms (SND) taikyti lengvatinius mokesčių tarifus pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį (Tekstas autentiškas tik italų kalba) EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvą 2003/96/EB, pakeičiančią Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą[5], ypač į jos 19 straipsnio 1 dalį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, kadangi: (1) Remiantis Direktyvos 2003/96/EB 18 straipsnio 1 dalimi kartu su tos direktyvos II priedu, Italijai buvo leista tam tikrose „ypač nepalankią geografinę padėtį turinčiose zonose“ šildymui naudojamam buitiniam kurui ir SND taikyti lengvatinius akcizų tarifus. Ši leidžianti nukrypti nuostata taikyta iki 2006 m. gruodžio 31 d. (2) 2006 m. spalio 17 d. laišku Italijos valdžios institucijos paprašė leisti pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį tose pačiose geografinėse vietovėse šildymui naudojamam gazoliui ir SND taikyti lengvatinius mokesčio tarifus. Italija norėtų ir po 2006 m. gruodžio 31 d. laikytis nacionalinės tvarkos, taikytos pagal minėtą leidžiančią nukrypti nuostatą. Prašoma, kad leidimas galiotų nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d. (3) Italijos teritorijai būdinga didelė klimato ir geografinių sąlygų įvairovė. Įgyvendindama mokesčių sistemos reformą, 1999 m. Italija padidino bendrą akcizų lygį. Be to, atsižvelgdama į savo teritorijos ypatumus ir siekdama tam tikrų geografinių vietovių gyventojams iš dalies kompensuoti pernelyg dideles šildymo išlaidas, Italija SND ir gazoliui nustatė lengvatinius mokesčių tarifus. (4) Taikant skirtingus mokesčius ir taip mažinant pernelyg dideles šildymo išlaidas siekiama remtinų vietovių gyventojams sudaryti vienodesnes sąlygas, palyginti su likusios Italijos teritorijos dalies gyventojais. Nustatydama remtinas vietoves Italija rėmėsi objektyviais kriterijais: įvertintos kiekvienos vietovės klimato sąlygos ir prieigos prie gamtinių dujų tinklo galimybė. Antrasis kriterijus atspindi konkrečios vietovės gyventojų galimybę rinktis įvairių rūšių kurą. (5) Taigi mokesčių lengvata taikoma vieną iš šių kriterijų atitinkančiose geografinėse vietovėse (savivaldybėse): i) F klimato zonai, kaip apibrėžta 1993 m. Prezidento dekrete Nr. 412[6], priskiriamose savivaldybėse, t. y. savivaldybėse, kurių „paros laipsnių“ rodiklis yra didesnis kaip 3000, ii) E zonai, kaip apibrėžta 1993 m. Prezidento dekrete Nr. 412, priskiriamose savivaldybėse, t. y. savivaldybėse, kurių „paros laipsnių“ rodiklis yra 2100–3000[7]; iii) Sardinijoje ir mažosiose salose; ši tvarka taikoma visoms Italijos saloms, išskyrus Siciliją. Dėl gamtinių dujų tinklo plėtros labai sumažės papildomos šildymo išlaidos ir, svarbiausia, vartotojai turės daugiau galimybių rinktinis įvairių rūšių kurą, todėl antros ir trečios kategorijos vietovėse esančiose savivaldybėse įrengus gamtinių dujų tinklą lengvata tose savivaldybėse nebebus taikoma. (6) Visoms aptariamoms savivaldybėms būdinga tai, kad jose, palyginti su likusia Italijos dalimi, patiriamos papildomos šildymo išlaidos. E ir F klimato zonose taikoma mokesčių lengvata vidutiniškai sudaro 11–12 % šildymui naudojamo gazolio ir SND kainos. Dėl klimato sąlygų E klimato zonoje vidutinės šildymo išlaidos yra 90 % didesnės už nacionalinį vidurkį, o F klimato zonoje – 170 % didesnės už nacionalinį vidurkį. Salose, palyginti su žemynine Italijos dalimi, papildomas šildymo išlaidas lemia geografiniai salų ypatumai, ribota kuro pasiūla ir papildomos transporto išlaidos, taigi ir didesnės nei žemyninėje Italijos dalyje kuro kainos. (7) Visais atvejais mokesčių lengvata kompensuojamos ne visos papildomos atitinkamų gyventojų šildymo išlaidos, todėl kompensacija nėra pernelyg didelė. Konkrečiai, Italijos valdžios institucijos nurodė, kad mokesčių lengvata nėra didesnė už papildomas išlaidas, kurias E ir F zonose gyventojai patiria dėl šalto klimato; be to, Italijos valdžios institucijų teigimu, salose dėl mokesčių lengvatos aptariamojo kuro kaina nėra mažesnė už to paties kuro kainą žemyne. (8) Ir gazolio, ir SND lengvatinis mokesčių tarifas tebėra didesnis už Direktyvoje 2003/96/EB nustatytus Bendrijos minimalius apmokestinimo lygius. (9) Nagrinėjamoji priemonė taikoma tik patalpų (gyventojų ir įmonių) šildymui; ji netaikoma, kai įmonės minėtus produktus naudoja kita paskirtimi. (10) Nustatyta, kad priemonė neiškreipia konkurencijos, netrukdo veikti vidaus rinkai ir nėra laikoma nesuderinama su Bendrijos aplinkos, energetikos ir transporto politika. (11) Todėl Italijai turėtų būti leista pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnio 2 dalį tam tikrose geografinėse vietovėse, kurioms būdingos didelės šildymo išlaidos, kaip nurodyta šio sprendimo priede, šildymui naudojamam gazoliui ir SND iki 2012 m. gruodžio 31 d. taikyti lengvatinius mokesčių tarifus. (12) Reikėtų užtikrinti, kad Italija galėtų taikyti konkrečią šiame sprendime nurodytą lengvatą be pertraukos taip, kaip ji buvo taikoma iki 2007 m. sausio 1 d. pagal Direktyvos 2003/96/EB 18 straipsnį kartu su tos direktyvos II priedu. Todėl prašomas leidimas turėtų būti suteiktas ir įsigalioti 2007 m. sausio 1 d. PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis Italijai leidžiama tam tikrose geografinėse vietovėse, kurioms būdingos didelės šildymo išlaidos ir kurios yra nurodytos šio sprendimo priede, patalpų šildymui naudojamam gazoliui ir SND taikyti lengvatinius mokesčių tarifus. Siekiant išvengti pernelyg didelės kompensacijos, lengvata neturi būti didesnė už tose vietovėse patiriamas papildomas šildymo išlaidas. Lengvatinis tarifas turi atitikti Tarybos direktyvos 2003/96/EB reikalavimus, pirmiausia tos direktyvos 9 straipsnyje nustatytus minimalius apmokestinimo lygius. 2 straipsnis Vartojimui savivaldybėse, esančiose šio sprendimo priedo 2 arba 3 punkte nurodytose vietovėse, lengvata taikoma tik kol tose savivaldybėse nėra gamtinių dujų tinklo. 3 straipsnis Šis sprendimas taikomas nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d. 4 straipsnis Šis sprendimas skirtas Italijos Respublikai. Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas PRIEDAS Geografinės vietovės, kurioms taikomas šis sprendimas: 1. 1993 m. Prezidento dekrete Nr. 412 nustatytai F klimato zonai priklausančios savivaldybės. 2. 1993 m. Prezidento dekrete Nr. 412 nustatytai E klimato zonai priklausančios savivaldybės. 3. Sardinijos ir mažųjų salų savivaldybės[8]. [1] 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyva 2003/96/EB, pakeičianti Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą (OL L 283, 2003 10 31, p. 51). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais direktyvomis 2004/74/EB ir 2004/75/EB (OL L 157, 2004 4 30, p. 87 ir 100). [2] Taikant „paros laipsnių“ rodiklį kitos klimato zonos apibrėžiamos taip: A zona (mažiau kaip 600), B zona (daugiau kaip 600, bet ne daugiau kaip 900), C zona (daugiau kaip 900, bet ne daugiau kaip 1400) ir D zona (daugiau kaip 1400, bet ne daugiau kaip 2100). [3] OL L 379, 2006 12 28, p. 5. [4] OL L 83, 1999 3 27, p. 1. [5] OL L 283, 2003 10 31, p. 51. [6] Šiame dekrete Italijos teritorija padalijama į šešias klimato zonas (nuo A iki F). Klasifikuojama remiantis „paros laipsnių“ vienetu, t. y. įprastinio šildymo sezono kiekvienos paros vidutinių temperatūrų ir optimalios 20 C° temperatūros skirtumų suma. Kuo didesnis savivaldybei apskaičiuotas rodiklis, tuo žemesnė vidutinė oro temperatūra per šildymo sezoną. [7] Taikant „paros laipsnių“ rodiklį kitos klimato zonos apibrėžiamos taip: A zona (mažiau kaip 600), B zona (daugiau kaip 600, bet ne daugiau kaip 900), C zona (daugiau kaip 900, bet ne daugiau kaip 1400) ir D zona (daugiau kaip 1400, bet ne daugiau kaip 2100). [8] 3 punktas taikomas visoms Italijos saloms, išskyrus Siciliją.