Pasiūlyme numatyti riboti įgyvendinimo aktų priėmimo procedūrų apeliacinio komiteto lygmeniu pakeitimai. Šie pakeitimai yra grynai institucinio ir procedūrinio pobūdžio, pavyzdžiui, jie nekeičia taisyklių, pagal kurias nustatomi veiksniai, kuriais remiantis reikėtų vertinti medžiagos patvirtinimą. Taigi savaime šie pokyčiai nedaro didelio ekonominio, socialinio poveikio ar poveikio aplinkai. Todėl poveikio vertinimo nereikia.

4.TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI

Apeliacinis komitetas pirmą kartą nustatytas Reglamentu (ES) Nr. 182/2011, siekiant diskusijoms suteikti daugiau politinio pobūdžio, ypač tuo atveju, kai nagrinėjimo komitetas nuomonės nepateikia. Tačiau iki šiol jis paprastai nepadėjo nei išvengti nuomonės nepateikimo situacijų, nei aiškiau atskleisti valstybių narių pozicijos, taigi pasirodė, kad jo pridėtinė vertė nedidelė. Siūlomais pakeitimais siekiama sumažinti riziką, kad nuomonė apeliacinio komiteto lygmeniu nebus pasiekta, palengvinti sprendimų priėmimą ir užtikrinti valstybių narių politinę atsakomybę už tam tikrus jautrius sprendimus. Kai siūlomi pakeitimai bus priimti, jie turės atsispindėti apeliacinio komiteto darbo tvarkos taisyklėse, taigi jas reikės pritaikyti pagal Reglamento (ES) Nr. 182/2011 3 straipsnio 7 dalį.

•Apeliacinio komiteto balsavimo taisyklių pakeitimai

Kai taikoma nagrinėjimo procedūra, komitetai, įskaitant apeliacinį komitetą, pateikia savo nuomonę pagal Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnio 1 dalį Europos Sąjungos sutarties (ES sutartis) 16 straipsnio 4 ir 5 dalyje ir, kai taikoma, SESV 238 straipsnio 3 dalyje, nustatytų balsų dauguma. ES sutarties 16 straipsnio 4 dalyje ir SESV 238 straipsnio 3 dalyje numatyta dviguba balsų dauguma. Taigi kvalifikuota balsų dauguma pasiekiama, jei daugumą:

Pagal galiojančias taisykles susilaikiusios, nedalyvaujančios ar neatstovaujamos valstybės narės nėra įtraukiamos skaičiuojant kvalifikuotą balsų daugumą už ar prieš, tačiau jos įskaitomos į bendrą sumą, pagal kurią apskaičiuojamas 55 proc. valstybių narių ir 65 proc. Sąjungos gyventojų procentinis dydis. Praktiškai tai reiškia, kad dėl balsuojant pareikšto susilaikymo arba valstybių narių, nusprendusių nedalyvauti arba nebūti atstovaujamoms, nedalyvavimo posėdyje didėja tikimybė, kad nuomonė nebus pateikta, taigi sprendimą turės priimti Komisija. Galiojančios taisyklės neskatina valstybių narių balsuoti už ar prieš įgyvendinimo akto projektą. Taigi jos nesudarė sąlygų apeliaciniam komitetui atlikti savo vaidmenį.

Todėl, siekiant sumažinti riziką, kad nuomonė nebus pateikta, ir nustatyti aiškesnes valstybių narių pozicijas, siūloma pakeisti apeliacinio komiteto balsavimo taisykles ir nustatyti, kad nedalyvaujančios arba susilaikiusios valstybės narės apskaičiuojant kvalifikuotą balsų daugumą laikomos posėdyje nedalyvaujančiomis valstybėmis narėmis. Tai reiškia, kad dviguba dauguma pagal SESV 238 straipsnio 3 dalies a punktą (55 proc. valstybių narių, kuriose gyvena 65 proc. gyventojų) bus apskaičiuota tik pagal balsuojant dalyvaujančias valstybes nares, taigi pagal balsuojančiąsias už arba prieš. Blokuojanti mažuma taip pat bus apskaičiuojama pagal tas Sutarties nuostatas.

Siekiant užtikrinti, kad balsavimas būtų reprezentatyvus, Reglamente dėl komiteto reikia numatyti kvorumą ir nustatyti kad balsavimas laikomas galiojančiu tik tada, jei apeliacinio komiteto posėdyje balsuojant dalyvauja paprasta valstybių narių dauguma. Reglamento (ES) Nr. 182/2011 6 straipsnio 1 dalis bus atitinkamai pakeista. Kaip jau yra dabar, siekiant, kad, nesant kvorumo, procesas nebūtų blokuojamas, laikoma, kad apeliacinis komitetas nuomonės nepateikė, kai praėjo terminas, per kurį apeliacinis komitetas turėjo pateikti nuomonę.

•Paskesnis kreipimasis į ministrų lygmens apeliacinį komitetą

Siekiant sustiprinti apeliacinio komiteto vaidmenį, kai sprendžiami itin jautrūs klausimai ir nuomonė nepateikiama, siūloma numatyti galimybę dar kartą kreiptis į apeliacinį komitetą. Tai leis dar kartą apsvarstyti probleminius klausimus atitinkamu politiniu lygmeniu. Todėl siūloma nustatyti, kad pirmininkas gali nuspręsti surengti dar vieną apeliacinio komiteto posėdį, ir nurodyti, kad tinkamo lygio atstovai tame komitete yra ministrų lygio. Kad būtų galima organizuoti tokį dar vieną posėdį, terminas, per kurį apeliacinis komitetas turi pateikti nuomonę, turėtų būti pratęstas vienu mėnesiu ir iš viso sudaryti tris mėnesius nuo pirminio kreipimosi. Atitinkami pakeitimai bus įtraukti į Reglamento (ES) Nr. 182/2011 3 straipsnio 7 dalį.

•Atskirų valstybių narių atstovų nuostatų balsuojant apeliaciniame komitete paviešinimas

• Teisės perduoti klausimą Tarybai, kad ši pateiktų nuomonę, numatymas

Pagal SESV 291 straipsnį, teisės aktų leidėjas yra suteikęs Komisijai įgaliojimus priimti įgyvendinimo aktus, kontroliuojant valstybėms narėms. Todėl Europos Parlamentas ir Taryba nevaidina jokio vaidmens pačioje sprendimų priėmimo procedūroje ir jų dalyvavimas apsiriboja teise tikrinti pagal Reglamento (ES) Nr. 182/2011 11 straipsnį.

Pagal SESV 291 straipsnio 1 dalį už Sąjungos teisės aktų įgyvendinimą atsako ir tais atvejais, kai Komisijai suteikti įgyvendinimo įgaliojimai, ją kontroliuoja valstybės narės. Tais atvejais, kai valstybės narės šiame kontrolės procese nepriima aiškios nuomonės, turėtų būti suteikta galimybė perduoti klausimą Tarybai – Sąjungos institucijai, kurioje valstybių narių vyriausybės atstovaujamos ministrų lygiu ir turi bendrą visų Sąjungos politikos sričių suvokimą. Todėl siūloma suteikti galimybę Komisijai po to, kai apeliacinis komitetas nepateikė nuomonės, oficialiai perduoti konkrečius klausimus Tarybai, kad ši pateiktų neprivalomą nuomonę, siekiant gauti jos politines gaires dėl to, kokios yra nuomonės nepateikimo pasekmės, įskaitant institucines, teisines, politines ir tarptautines pasekmes. Komisija turėtų atsižvelgti į bet kokią per 3 mėnesius po kreipimosi Tarybos pareikštą poziciją. Tinkamai pagrįstais atvejais Komisija gali kreipimosi dokumente nurodyti trumpesnį terminą.