KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI IR EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI Tarpvalstybinių paveldimo turto mokesčio kliūčių šalinimas ES /* KOM/2011/0864 galutinis */





1. Įžanga Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo ES strategijoje „Europa 2020“[1] Europos Komisija pabrėžė, kad siekiant ES ekonomiką vėl nukreipti į geras vėžes, reikia sudaryti sąlygas ES piliečiams visapusiškai dalyvauti bendrojoje rinkoje ir suteikti jiems pasitikėjimo tai daryti. Europos Sąjungoje visi jos piliečiai gali laisvai kirsti sienas norėdami gyventi, dirbti, studijuoti arba persikelti gyventi išėję į pensiją, taip pat įsigyti turto arba investuoti kitose ES valstybėse narėse. Tačiau Bendrosios rinkos akte[2] ir ES pilietybės ataskaitoje[3] nustatyta daug teisinių ir praktinių kliūčių, dėl kurių piliečiai negali iš tikrųjų pasinaudoti šiomis teisėmis visoje ES, taip pat nurodyti veiksmai, kurių būtina imtis įvairiose srityse, kad ES piliečiai galėtų visapusiškai naudotis savo teisėmis. Viena iš šių sričių – mokesčiai. 2010 m. gruodžio 20 d. Europos Komisijos komunikate „ES piliečiams kylančių tarpvalstybinių mokestinių kliūčių šalinimas“[4] nagrinėjamos opiausios piliečiams kylančios mokesčių problemos, su kuriomis jie susiduria vykdydami tarpvalstybinę veiklą ES, ir pateikiami galimi jų sprendimai. Viena iš 2010 m. gruodžio 20 d. komunikate nurodytų probleminių sričių – kitoje šalyje paveldėtas turtas. Šios srities problemos daugiausia kyla dėl dvigubo apmokestinimo ir diskriminuojamųjų mokesčių. Šių metų rugpjūčio mėn. paskelbta trumpa gyventojų ir įmonių nuomonių dėl probleminių sričių apžvalga patvirtino, kad paveldimo turto mokesčiai yra viena iš 20 pagrindinių problemų, su kuriomis susiduria tarpvalstybine veikla užsiimantys piliečiai ir įmonės[5]. Komunikate „Dvigubas apmokestinimas bendrojoje rinkoje“[6] pripažįstama, kad esamomis ir numatytomis dvigubo pajamų ir kapitalo apmokestinimo mažinimo priemonėmis nėra galimybės veiksmingai spręsti tarpvalstybinių paveldimo turto mokesčio klausimų, ir kad šioje mokesčių srityje reikėtų atskirų sprendimų. Todėl šiame komunikate, kuris tvirtinamas su rekomendacija[7] ir prie kurio bus pridėti tarnybų darbiniai dokumentai[8], pateikiami minėtų tarpvalstybinių paveldimo turto mokesčio problemų sprendimai. Šiandien patvirtintuose dokumentuose išdėstytas metodas atitinka Komisijos požiūrį, kad kai kurias tarpvalstybines mokesčių problemas galima veiksmingai išspręsti derinant nacionalinės teisės aktus ir bendradarbiaujant jų vykdymo užtikrinimo srityje. Prieš keletą metų Komisija pabrėžė[9], kad daugeliu atveju valstybėms narės pakaktų laikytis Sutartyse išdėstytų taisyklių ir tinkamai vienašališkai įgyvendinti tam tikrus tinkamai apibrėžtus sprendimus, kad panaikintų diskriminaciją ir dvigubą apmokestinimą, taip pat sumažintų įmonių ir gyventojų patiriamas atitikties sąnaudas, susijusias su priklausymu daugiau nei vienai mokesčių sistemai. Tokiu koordinavimu taip pat būtų ugdomas valstybių narių gebėjimas apsaugoti savo mokestines pajamas ir išvengti tolesnio bylinėjimosi dėl atskirų nuostatų. Šia iniciatyva taip pat siekiama papildyti 2009 m. spalio mėn. patvirtintą Komisijos reglamento dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų ir autentiškų aktų, susijusių su paveldėjimu, pripažinimo bei vykdymo ir Europos paveldėjimo pažymėjimo pradėjimo naudoti[10] pasiūlymą. Siūlomame reglamente būtų numatytos priemonės, skirtos nustatyti, kurios valstybės narės paveldėjimo teisė turėtų būti taikoma paveldėjimo kitoje šalyje atveju, kuriuo, tokių priemonių nenustačius, galėtų būti taikomos kelių valstybių narių taisyklės, kurios galbūt prieštarautų tarpusavyje. Reglamento projekte nesprendžiami turto paveldėjimo kitoje šalyje atveju kylantys apmokestinimo klausimai. 2. Galiojančios paveldimo turto apmokestinimo taisyklės Paveldimo turto apmokestinimo srityje[11] nėra jokio ES mastu galiojančio teisės akto, todėl valstybės narės šios srities taisykles gali rengti savo nuožiūra, su sąlyga, kad nebūtų diskriminuojama dėl pilietybės ir nebūtų taikomi nepagrįsti apribojimai naudotis Sutartimi dėl ES veikimo numatytomis laisvėmis. Šiuo metu valstybių narių paveldimo turto apmokestinimo taisyklės labai skiriasi. Aštuoniolika valstybių narių taiko specialius mokesčius asmens mirties atveju, devynios valstybės narės (Austrija, Kipras, Estija, Latvija, Malta, Portugalija, Rumunija, Slovakija ir Švedija) tokių mokesčių netaiko, tačiau kai kurios iš pastarųjų paveldimą turtą apmokestina kitais mokesčiais, pvz., pajamų mokesčiu. Valstybių narių, taikančių paveldimo turto mokestį, taisyklės skiriasi tuo, ar apmokestinamas palikimas, ar įpėdinis, t. y. tuo, ar mokestis taikomas remiantis įpėdinio, ar palikėjo asmeniniu ryšiu su tomis valstybėmis narėmis, ar taikomas pagal abu kriterijus. Asmeniniu ryšiu gali būti laikoma palikėjo arba jo įpėdinio nuolatinė gyvenamoji vieta, įprastinė gyvenamoji vieta arba pilietybė[12], o kai kurios valstybės narės taiko kelis minėtus veiksnius. Šių terminų reikšmė valstybėse narėse taip pat skiriasi. Be to, dauguma valstybių narių paveldimo turto mokestį jų jurisdikcijoje esančiam turtui taiko net tuo atveju, kai nei palikėjas, nei įpėdinis su atitinkama jurisdikcija nėra siejamas asmeniniu ryšiu. Kai paveldimas turtas atitenka įpėdiniams, kurie su palikėju susiję glaudžiais ryšiais, gali būti taikomi maži paveldimo turto mokesčio tarifai, tačiau jeigu palikėjas ir naudos gavėjas nesusiję, kai kuriose valstybėse narėse šie tarifai gali siekti 60–80 %. Kai kurios iš devynių paveldimo turto mokesčių netaikančių valstybių narių šių mokesčių atsisakė pastaraisiais metais. Taip galėjo atsitikti dėl tam tikrų tokių mokesčių trūkumų. Kaip vieną iš trūkumų galima paminėti tai, kad turtingi asmenys šių mokesčių dažnai išvengia taip planuodami mokesčius, kad juos tektų mokėti ne tokiems turtingiems. Kitas trūkumas – visuomenės įsitikinimas, kad apmokestinti mirties atveju yra nesąžininga, nes apmokestinamas turtas, kuris anksčiau jau buvo apmokestintas. Tačiau šioje iniciatyvoje nesvarstoma, ar paveldimo turto mokesčiai turi egzistuoti – dėmesys sutelkiamas į sunkumus, su kuriais ES piliečiai gali susidurti, kai paveldi turtą kitoje šalyje. 3. Problemos ir jų mastas Iš tyrimų matyti, kad vis daugiau ES piliečių keliasi iš vienos Europos Sąjungos valstybės į kitą gyventi, studijuoti, dirbti ir gyventi išėję į pensiją; 2010 m. ES-27 piliečių, kurie gyveno ne savo kilmės valstybėje narėje, skaičius siekė maždaug 12,3 mln. ir, palyginti su 2005 m., padidėjo 3 mln.[13] Iš tyrimų taip pat matyti, kad atvejų, kai vienoje valstybėje narėje esantis nekilnojamasis turtas priklauso kitos valstybės narės piliečiams, skaičius ES 2002[14]–2010 m. išaugo 50 %, taip pat pastebima ryški tarpvalstybinių investicijų į akcijų portfelius populiarėjimo tendencija[15]. Remiantis šia statistika, panašu, kad ateityje kitose šalyse gali būti paveldima daugiau turto, todėl kils dar daugiau paveldimo turto mokesčio klausimų. Kukliausiais apskaičiavimais, šiuo metu galimų bylų dėl kitoje šalyje paveldimo turto skaičius siekia 290 000–360 000 per metus[16]. MVĮ organizacijos nuolat primena, kad dėl paveldimo turto mokesčių ypač nukenčia smulkusis verslas ir teigia, kad dėl dvigubo apmokestinimo problemos toliau didės.[17] Iš tam tikrų faktų jau matyti, kad pastaraisiais metais padaugėjo tarpvalstybinių paveldimo turto mokesčio problemų. Per pastarąjį dešimtmetį Komisija gavo daugiau nei kada nors anksčiau su šia sritimi susijusių ES piliečių skundų ir užklausų. Be to, Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (toliau – Teismas), kuriam iki 2003 m. niekada neteko svarstyti paveldimo turto mokesčio bylų, nuo 2003 m. turėjo priimti sprendimus dešimtyje tokių bylų. Paveldėjimo kitoje šalyje atveju gali kilti tokių sunkumų: 1) valstybės narės gali taikyti diskriminacinius mokesčius kitoje šalyje paveldimo turto atveju, palyginti su mokesčiais, taikomais šalies viduje paveldimo turto atveju. Kitaip tariant, jos gali taikyti didesnį paveldimo turto mokesčio tarifą, jei turtas, palikėjai ir (arba) jų įpėdiniai yra (buvo) įsikūrę kitose šalyse, nei jos taikytų, jei tai būtų vien šalies vidaus atvejis (t. y. jeigu būtų paveldimas turtas, esantis apmokestinančios valstybės narės teritorijoje, kurį iš anksčiau toje valstybėje gyvenusio palikėjo paveldi toje valstybėje gyvenantys įpėdiniai). 2) Kai tą patį paveldimą turtą turi teisę apmokestinti dvi ar daugiau šalių, dvigubo arba daugkartinio apmokestinimo našta gali būti nesumažinama ir, kitaip nei pajamų ir kapitalo apmokestinimo atveju, galioja tik keli nacionaliniai arba tarptautiniai susitarimai dėl veiksmingo tokio dvigubo ar daugkartinio apmokestinimo mažinimo. Diskriminacija draudžiama vadovaujantis ES sutarties principais, o Teismas aštuonių iš dešimties nuo 2003 m. nagrinėtų bylų atveju jau nustatė, kad valstybių narių paveldimo turto mokesčio įstatymai turi diskriminacinių aspektų. Tačiau gali būti, kad daug bylų dėl diskriminacijos nepasiekia Teismo, visų pirma dėl to, kad teismo bylos mokesčių mokėtojams brangiai kainuoja. Visgi Teismas nustatė, kad dvigubas apmokestinimas dėl lygiagrečiai įgyvendinamų dviejų ar daugiau valstybių narių apmokestinimo teisių Sutarties nepažeidžia[18]. Tokiomis aplinkybėmis asmenims, paveldintiems turtą kitoje šalyje, gali iškilti su mokesčiais susijusių problemų, dėl kurių jiems gali būti nustatytas neįprastai didelis paveldimo turto mokestis. Bendra mokesčių sąskaita kai kuriais kitoje šalyje paveldimo turto atvejais gali būti tokia didelė, kad įpėdiniui gali prireikti imti paskolą arba parduoti paveldėtą turtą, kad sumokėtų mokesčius. Šiuo požiūriu pastebėtina, kad susumavus daugiau nei vienos valstybės taikomus mokesčius gali susidaryti tokia suma, kuri bent jau kai kuriose valstybėse narėse būtų laikoma konfiskavimu ir todėl neteisėta, jeigu ji būtų nustatyta tik pagal tos vienos valstybės nuostatas. Toliau pateiktas kitoje valstybėje paveldimo turto dvigubo apmokestinimo pavyzdys grindžiamas atveju, apie kurį pranešta per Komisijos tarnybą „Jūsų Europos patarėjas“[19]: Pavyzdys. Prancūzijoje dirbantis Nyderlandų pilietis paveldėjo savo mirusio gyvenimo partnerio, kuris taip pat buvo Nyderlandų pilietis ir pastaruosius 6 metus gyveno Prancūzijoje, turtą Prancūzijoje. Jų partnerystė nebuvo juridiškai įteisinta. Nyderlandų pilietis turėjo sumokėti Prancūzijoje galiojantį paveldimo turto mokestį, nes jis gyvena Prancūzijoje ir paveldimas nekilnojamasis turtas buvo Prancūzijoje. Tačiau jis turėjo sumokėti ir Nyderlanduose galiojantį paveldimo turto mokestį, nes jo gyvenimo partneris buvo laikomas tos valstybės rezidentu. Apmokestinant paveldimo turto mokesčiu laikoma, kad Nyderlandų piliečiai gyveno šalies teritorijoje 10 metų nuo datos, kai jie išvyko iš Nyderlandų gyventi į užsienį. Prancūzijoje taikomas mokestis siekė beveik 60 % grynosios turto vertės. Nyderlanduose taikomas mokestis siekė dar 12,5 %. Remiantis Nyderlandų įstatymais, užsienio mokesčiai išskaičiuojami iš paveldėto turto vertės kaip įsipareigojimai, todėl atsižvelgus į Prancūzijoje taikomą mokestį Nyderlanduose buvo nustatyta mažesnė apmokestinamoji vertė. Tačiau dvigubo apmokestinimo nebuvo visiškai išvengta ir visas už atitinkamą turtą mokėtinas mokestis buvo didesnis nei tuo atveju, jei paveldėjimas būtų priskirtas tik vienai iš šių valstybių narių. Nors dėl dvigubo apmokestinimo pavieniai piliečiai gali labai nukentėti, pajamos iš šalies viduje ir kitoje šalyje paveldimo turto mokesčių sudaro tik labai nedidelę dalį (mažiau kaip 0,5 %) bendrų ES valstybių narių mokestinių pajamų. Kitoje šalyje paveldimo turto atvejus vertinant atskirai, ši procentinė dalis būtų dar kur kas mažesnė. Pastaba. Aštuonios naujos į imtį įtrauktos valstybės narės – tai Kipras, Čekija, Estija, Vengrija, Lietuva, Malta, Slovakija ir Slovėnija. Duomenų apie kitas keturias naujas valstybes nares nepateikta. Šaltinis – Copenhagen Economics tyrimas, pagrįstas nacionaliniu mokesčių sąrašu, http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/gen_info/economic_analysis/tax_structures/article_5985_en.htm. 4. Siūlomi sprendimai Komisija mano, kad tarpvalstybinės paveldimo turto mokesčio problemos gali būti išspręstos ir nederinant valstybių narių paveldimo turto mokesčio taisyklių, kurias valstybės narės galėtų ir toliau nustatyti remdamosi savo politika. Gali pakakti tiesiog užtikrinti, kad valstybių narių taisyklės nuosekliau sąveikautų tarpusavyje ir dėl to sumažėtų galimybių paveldimą turtą apmokestinti du ar net daugiau kartų. Be to, remdamosi Sutartyse įtvirtintomis pagrindinėmis laisvėmis, valstybės narės bet kuriuo atveju privalo susilaikyti nuo tokio paveldimo turto apmokestinimo, kuris būtų diskriminacinis kitoje šalyje paveldimo turto atžvilgiu. Visoms suinteresuotosioms šalims geriau susipažinus su taikomomis taisyklėmis, būtų užtikrinta dar geresnė minėtų laisvių apsauga. Kalbant apie dvigubą apmokestinimą, pridedamoje Komisijos rekomendacijoje pateikti pasiūlymai, kaip valstybės narės galėtų bendradarbiauti, kad visoje ES būtų visapusiškai mažinamas kitoje šalyje paveldimo turto dvigubas apmokestinimas. Atsižvelgiant į tai, kad valstybės narės yra sudariusios nedaug dvišalių sutarčių dėl paveldimo turto dvigubo apmokestinimo išvengimo[20] ir panašu, kad nesiimta iniciatyvos susitarti dėl daugiau tokių sutarčių, pagrindinis dėmesys rekomendacijoje skiriamas valstybėse narėse galiojančių nacionalinių priemonių, kuriomis siekiama mažinti dvigubą paveldimo turto apmokestinimą, tobulinimui. Nepažeidžiant būsimų dvišalių ar daugiašalių susitarimų dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo, artimiausiu metu Komisija ketina skatinti plačiau ir lanksčiau taikyti tuos esamus nacionalinius dvigubo apmokestinimo problemų sprendimus. Rekomendacijoje išdėstyti sprendimai, kuriuos reikėtų taikyti tuo atveju, kai apmokestinimo teisę turi kelios valstybės narės (dėl į paveldimą turtą įtraukto turto vietos ir dėl palikėjo ir (arba) įpėdinių asmeninių ryšių su tomis valstybėmis narėmis). Be to, rekomendacijoje sprendžiami su daugeriopų asmeninių ryšių (dėl skirtingos palikėjo ir įpėdinio padėties arba dėl to, kad tas pats asmuo turėjo asmeninių ryšių su keliomis valstybėmis narėmis, pvz., gyveno vienoje valstybėje ir kartu buvo nuolatinis kitos valstybės gyventojas) atvejais susiję klausimai. Valstybės narės raginamos siūlomus sprendimus įtraukti į teisės aktus arba administracines priemones, be kita ko, patvirtinti lankstesnį galiojančių nuostatų aiškinimą. Pagrindinis tokių priemonių tikslas – užtikrinti, kad bendra mokesčių našta kitoje šalyje paveldimo turto atveju nebūtų didesnė nei paveldėjimo vienos ar kitos susijusios valstybės narės viduje atveju. Nors mažai tikėtina, kad šie sprendimai turėtų didelį poveikį valstybių narių biudžeto pajamoms, nes paveldimo turto mokesčių dalis sudaro tik nedidelę visų valstybių narių pajamų dalį, teigiamas poveikis piliečiams galėtų būti didelis. Kalbant apie diskriminaciją mokesčių srityje, pridedamame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente[21] išdėstyti ES teismų praktikos principai, susiję su nediskriminaciniu paveldimo turto apmokestinimu, taip pat siekiama paaiškinti pagrindinių laisvių veikimą ir pateikti jo pavyzdžių. Taip ES piliečiai būtų geriau informuoti apie taisykles, kurių valstybės narės privalo laikytis apmokestindamos kitoje šalyje paveldimą turtą. Be to, tai galėtų padėti valstybėms narėms suderinti savo paveldimo turto mokesčio nuostatas su ES teise[22] ir taip remti bei papildyti Komisijos svarstomas bylas dėl pažeidimo, susijusias su diskriminacinėmis paveldimo turto mokesčio nuostatomis. Tokiomis aplinkybėmis ES piliečiams ateityje tektų rečiau susidurti su diskriminaciniu apmokestinimu. Pateikti pasiūlymai taip pat būtų taikomi ir naudingi tiems, kurie kitoje šalyje paveldi MVĮ. Nors Komisija šiuo metu nesiūlo jokios teisinės priemonės, susijusios su dvigubu apmokestinimu, iškilus būtinybei tokį pasiūlymą ji gali pateikti vėliau. Todėl Komisija atidžiai stebės valstybių narių įstatymus ir praktiką paveldimo turto apmokestinimo srityje, siekdama įvertinti, ar dėl šiandien pasiūlytų sprendimų įvyko kokių nors pokyčių ir ar dėl tų pokyčių galima veiksmingai spręsti išdėstytas problemas. 5. Išvados ir tolesni veiksmai Paveldimo turto mokesčio taisyklės nepritaikytos dabartinėms sąlygoms, kai piliečiai vis dažniau keičia savo gyvenamosios vietos šalis, perka ir investuoja užsienyje. Būtina rasti tinkamus sprendimus tarpvalstybinėms kitoje šalyje paveldimo turto mokesčio problemoms spręsti, nes nesiėmus jokių veiksmų tos problemos tikriausiai ir toliau didės. Todėl Komisija: · patvirtino rekomendaciją dėl ES visapusės kitoje šalyje paveldimo turto dvigubo apmokestinimo mažinimo sistemos ir pradės diskusijas su valstybėmis narėmis, kad užtikrintų tinkamą šios rekomendacijos įgyvendinimą; · pasirengusi valstybėms narėms padėti suderinti jų paveldimo turto mokesčio įstatymus su ES sutartimi, tačiau kartu, vykdydama sutarčių sergėtojos užduotį, imsis jos manymu būtinų veiksmų, nukreiptų prieš diskriminuojančius valstybių narių paveldimo turto apmokestinimo taisyklių požymius; · per trejus metus parengs vertinimo ataskaitą, grindžiamą valstybių narių praktikos ir šiandien pristatytų iniciatyvų pagrindu įvykusių pokyčių stebėsena; · jeigu iš ataskaitos matys, kad paveldimo turto mokesčio problemos neišspręstos, ir atsižvelgdama į poveikio vertinimo rezultatus gali pateikti atitinkamą pasiūlymą dėl tų kliūčių šalinimo. Komisija ragina Tarybą, Europos Parlamentą, nacionalinius parlamentus ir Europos ekonominių ir socialinių reikalų komitetą išnagrinėti šį komunikatą bei susijusius dokumentus ir visapusiškai paremti šią iniciatyvą. I PRIEDAS. VALSTYBĖSE NARĖSE TAIKOMŲ PAVELDIMO TURTO MOKESČIŲ SĄRAŠAS Šalis || Mokesčiai ir (arba) kitos rinkliavos Belgija || Droits de succession et de mutation par décès / Rechten van successie en van overgang bij overlijden (Paveldimo turto mokestis ir turto perleidimo mirties atveju mokestis) Bulgarija || Данък върху наследствата (Paveldimo turto mokestis) Čekija || Daň dědická (Paveldimo turto mokestis) Danija || Afgift af dødsboer og gaver (Palikėjų palikimo mokestis ir dovanojamo turto mokestis) Vokietija || Erbschaftsteuer (Paveldimo turto mokestis) Estija || Paveldimo turto mokesčio nėra || Kai kuriais atvejais – įvairūs mokesčiai, be kita ko, pajamų ir kapitalo prieaugio mokestis Airija || Paveldimo ir dovanojamo turto mokesčiai Graikija || Φόρος κληρονομιάς, δωρεών και γονικών παροχών (Paveldimo, dovanojamo turto ir neatlygintinos tėvų paramos mokestis) Ispanija || Impuesto sobre sucesiones y donaciones (Paveldimo ir dovanojamo turto mokestis) Prancūzija || Droits de mutation entre vifs (donations) et par décès (successions) (Paveldimo turto mokestis ir turto perleidimo mokestis) Italija || Imposta sulle successioni e donazioni (Paveldimo ir dovanojamo turto mokestis) Kipras || Paveldimo turto mokesčio nėra || Αποθανόντων Προσώπων (Žemės perleidimo mokestis) Latvija || Paveldimo turto mokesčio nėra || Lietuva || Paveldimo turto mokestis Liuksemburgas || Droits de succession (Paveldimo turto mokestis) Vengrija || Öröklési illeték (Paveldimo turto mokestis) Malta || Paveldimo turto mokesčio nėra || Tam tikrais atvejais – turto perleidimo mokestis Nyderlandai || Schenk- en erfbelasting (Paveldimo ir dovanojamo turto mokestis) Austrija || Paveldimo turto mokesčio nėra || Stiftungseingangssteuer, Grundwerbsteuer (Žemės perleidimo mokestis ir indėlio į privačius fondus mokestis) Lenkija || Podatek od spadków i darowizn (Paveldimo ir dovanojamo turto mokestis) Portugalija || Paveldimo turto mokesčio nėra || Imposto do selo (Žyminis mokestis) Rumunija || Paveldimo turto mokestis netaikomas || Slovėnija || Davek na dediščine in darila (Paveldimo ir dovanojamo turto mokestis) Slovakija || Paveldimo turto mokesčio nėra || Suomija || Perintövero/Arvsskatt (Paveldimo turto mokestis) Švedija || Paveldimo turto mokesčio nėra || Kai kuriais atvejais – įvairūs mokesčiai, be kita ko, pajamų ir kapitalo prieaugio mokestis JK || Paveldimo turto mokestis Šaltinis – Europos mokesčių duomenų bazė (2011 m.) ir IBFD (2011 m.) II PRIEDAS. ES VALSTYBIŲ NARIŲ KONVENCIJOS DĖL PAVELDIMO TURTO DVIGUBO APMOKESTINIMO Note: √ reiškia, kad galioja anksčiau nei nuo 2000 m. sausio 1d.; √* reiškia, kad nuo 2000 m. sausio 1 d. galioja nauja konvencija. Šiaurės šalių sutartys yra šių šalių 1983 m. pasirašyto daugiašalio susitarimo dalis (1983 m. kovo 22 d. Helsinkyje pasirašyta Nordiska skatteavtalet (Šiaurės šalių konvencija). Kiekviena sutartis lentelėje pažymėta du kartus, pvz., JK ir Švedijos sutartis pažymėta ir SE-UK, ir UK-SE langelyje. Šaltinis – Copenhagen Economics remiantis IBF, Mokesčių sutarčių duomenų baze. [1] COM(2010) 2020. [2] COM(2011) 206. [3] COM(2010) 603. [4] COM(2010) 769 ir Tarnybų darbinis dokumentas SEC(2010) 1576. [5] Bendroji rinka žmonių akimis. Trumpa gyventojų ir įmonių nuomonių ir probleminių sričių apžvalga. Tarnybų darbinis dokumentas SEC(2011) 1003. [6] COM(2011) 712. [7] C(2011) 8819. [8] SEC(2011) 1488, SEC(2011) 1489 ir SEC(2011) 1490. [9] Komisijos komunikatas „Valstybių narių tiesioginių mokesčių sistemų koordinavimas vidaus rinkoje“, 2006 m. gruodžio 19 d. COM(2006) 823. [10] COM(2009) 154. [11] Terminas „paveldimo turto mokestis“ reiškia mokesčius, kuriais apmokestinama asmens mirties atveju, nepriklausomai nuo tų mokesčių pavadinimo, rinkimo būdo, taikymo masto (šalies, regiono ar vietos lygmeniu) ir to, ar jais apmokestinamas palikimas, ar įpėdinis. Terminas taip pat apima dovanojamo turto mokesčius, jeigu turtas dovanojamas numatant jo paveldėjimą ir apmokestinamas vadovaujantis tokiomis pačiomis ar panašiomis nuostatomis kaip paveldimas turtas. Žr. I priede pateiktą valstybėse narėse taikomų atitinkamų mokesčių neišsamų sąrašą. [12] Asmuo gali nuolat gyventi vienoje šalyje (t. y. dėl tvirtų ryšių gali būti laikomas nuolatiniu jos rezidentu), tuo pačiu metu jo įprastinė gyvenamoji vieta gali būti kitoje šalyje, o jis pats gali turėti trečios šalies pilietybę. [13] Remiantis Eurostato duomenimis ir 2010 m. rugpjūčio mėn. Copenhagen Economics tyrimu Study on Inheritance Taxes in EU Member States and Possible Mechanisms to Resolve problems of Double Inheritance Taxation in the EU. [14] Kitų tyrimų duomenis žr. Copenhagen Economics tyrimo p. 63–64. [15] Žr. tarpvalstybinių paveldimo turto mokesčių problemų sprendimų poveikio vertinimą – SEC(2011) 1489. [16] Tarpvalstybinių paveldimo turto mokesčių problemų sprendimų poveikio vertinimas – SEC(2011) 1489. Atkreipkite dėmesį, kad dėl taikytos metodikos faktiniai duomenys galėjo būti sumažinti, nes jie apėmė tik nekilnojamojo turto nuosavybės kitoje šalyje atvejus, tačiau neapėmė kito turto, pvz., santaupų banke. [17] Žr. European Family Businesses – GEEF nuomonę, pateiktą per Komisijos konsultacijas dėl tarpvalstybinių paveldimo turto mokesčio kliūčių galimų šalinimo būdų ES – http://www.efb-geef.eu/documents/EFB-EEF%20contribution%20to%20EU%20consultation%20on%20inheritance%20tax.pdf. [18] Block byla (C-67/08). [19] Kitus tikrais faktais pagrįstus pavyzdžius žr. tarpvalstybinių paveldimo turto mokesčio problemų sprendimų poveikio vertinimo p. 21–22. [20] Šio komunikato II priede pateikta galiojančių susitarimų dėl paveldimo turto dvigubo apmokestinimo išvengimo apžvalga. [21] SEC(2011) 1488. [22] Atkreipkite dėmesį, kad tuo atveju, kai paveldimas turtas apima verslui naudojamą turtą ir dėl skirtingo paveldimo turto apmokestinimo suteikiamas atrankinis pranašumas, tokia priemonė taip pat turėtų atitikti ES valstybės pagalbos taisykles, kurios tarnybų darbiniame dokumente plačiau nenagrinėjamos.