LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 325/60

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė „Vaikai — netiesioginės šeiminio smurto aukos“

(2006/C 325/15)

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas, vadovaudamasis savo Darbo tvarkos taisyklių 29 straipsnio 2 dalimi, 2006 m. balandžio 21 d. nusprendė parengti nuomonę „Vaikai — netiesioginės šeiminio smurto aukos“

Užimtumo, socialinių reikalų ir pilietybės skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2006 m. lapkričio 7 d. priėmė savo nuomonę. Pranešėja Renate Heinisch.

431-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2006 m. gruodžio 13–14 d. (2006 m. gruodžio 14 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 105 nariams balsavus už, 4 — prieš ir 5 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 Ši papildomoji nuomonė remiasi 2006 m. kovo 16 d. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto priimtos nuomonės dėl šeiminio smurto prieš moteris, kurioje nagrinėjamas tik vyrų-partnerių smurtas prieš moteris, apibrėžtimis ir tyrimais (1). Šioje nuomonėje taip pat nagrinėjama tik tam tikra šeiminio smurto dalis, būtent partnerių smurto poveikis vaikams — šio smurto liudininkams. Nuomonėje nenagrinėjamas tiesioginis šeiminis smurtas prieš vaikus, kurio kaltininkės labai dažnai yra moterys — motinos. Nors aplinka, kurioje vyrauja fizinis ir psichinis smurtas, sukelia sunkių padarinių augantiems vaikams, tačiau jiems — netiesioginėms šeiminio smurto aukoms — vis dar skiriama mažai dėmesio. Atsižvelgiant į vaikų teisę augti (visų pirma būti auklėjamiems) be smurto, taip pat į jų teisę į rūpybą ir apsaugą, toliau tai tęstis negali.

1.2 Dėl to EESRK primygtinai prašo Europos Sąjungos Tarybai pirmininkaujančių valstybių nagrinėjant temą „Šeiminis smurtas prieš moteris“ kartu nagrinėti ir temą „Vaikai — netiesioginės šeiminio smurto aukos“. Skirta Europos Sąjungos Tarybai pirmininkaujančioms valstybėms, Komisijai.

1.3 2006 m. balandžio 4–5 d. Monake surengta konferencija buvo pradėta vykdyti Europos Tarybos trejų metų programa (2006–2008 m.) „Kuriame Europą vaikams ir su vaikais“ (Building a Europe for and with Children). Ši programa ne tik propaguos vaikų teisių apsaugą, bet ir rūpinsis „vaikų apsaugos nuo smurto“ problema. Siekiant dar labiau atkreipti dėmesį į šį svarbų projektą (pasitelkus žiniasklaidą), EESRK siūlo kartu su Europos Taryba, Europos Parlamentu, Regionų komitetu ir UNICEF vykdyti bendrą akciją. Skirta Europos Tarybai, Europos Parlamentui, Regionų komitetui, UNICEF.

1.4 Nors didžiausia atsakomybė už kovą su šeiminiu smurtu tenka valstybėms narėms, tačiau, atsižvelgiant į vaikų teisių svarbą ir į tai, kad valstybės į šias problemas reaguoja skirtingai, EESRK mano, kad turėtų būti parengta bendra Europos strategija. Šios bendros Europos strategijos pagrindu turi tapti pirmasis ES lygiu atliktas šeiminio smurto masto ir padarinių tokioje aplinkoje augantiems vaikams tyrimas, kurio metu taip pat nagrinėtos netiesiogiai smurtą patiriančių vaikų apsaugos ir pagalbos jiems galimybės ir priemonės. Skirta Europos Komisijos Teisingumo, laisvės ir saugumo generaliniam direktoratui.

1.5 Kova su smurtu prieš vaikus (turint galvoje šeiminį smurtą) gali būti tik tada veiksminga, jei bus vykdoma nacionaliniu lygiu. Dėl to kiekviena valstybė narė rengdama ir vykdydama atitinkamus nacionalinius kovos su šeiminiu smurtu veiksmų planus turėtų į juos įtraukti ir temą „Vaikai — netiesioginės šeiminio smurto aukos“. Ypatingą dėmesį reikėtų skirti šioms sritims: — ištirti šeiminio smurto mastą ir padarinius tokioje aplinkoje augantiems vaikams; — ištirti, netiesiogiai smurtą patiriančių vaikų apsaugos ir pagalbos jiems galimybes ir priemones; — nustatyti, kokios specialios pagalbos priemonės turi būti parengtos netiesiogiai smurtą patiriantiems vaikams, kaip atskirai grupei; — sujungti ir bendrai vykdyti visų veiklos sričių priemones, viena vertus, ypač moterų namų ir moterų konsultavimo tarnybų, ir, kita vertus, nepilnamečių reikalų tarnybų, šeimos bylų teismų, vaikų apsaugos tarnybų ir šeimos konsultavimo tarnybų įgyvendinamas priemones; — rengiant teisės bendrauti su vaiku ir globos teisės normas atsižvelgti į šeiminio smurto kitimą; — atsižvelgti į ypatingą smurtą patyrusių moterų migrančių vaikų padėtį; — užtikrinti mokymą ir kvalifikacijos kėlimą visų kompetentingų profesijų atstovų ir susijusių veiklos sričių specialistų,,pavyzdžiui, teikiančių pagalbą vaikams ir jaunimui, dirbančių konsultavimo ir apsaugos tarnybose, intervencijos tarnybose, mokyklose, vaikų darželiuose ir laisvalaikio centruose, sveikatos apsaugos sistemoje, policijoje ir teismuose, kurių uždavinys — nustatyti, kad vaikai tikrai patiria šeiminio smurto žalą ir jiems teikti veiksmingą pagalbą; — parengti ir naudoti specialias prevencines priemones, susijusias su tema „Vaikai — netiesioginės šeiminio smurto aukos“; — rengti informavimo akcijas potencialiems tiesioginiams smurto prieš vaikus liudytojams (kaimynai, tėvų draugai ar kiti šeimos nariai) siekiant įveikti šių asmenų abejingumą žiaurų elgesį patyrusių vaikų atžvilgiu; — paskirti pareigūnus, kurie būtų vaikų ir valstybinių bei nevalstybinių įstaigų, teikiančių paramą, tarpininkai, kaip tai vyksta daugumoje šalių, kuriose jau yra įsteigtos vaikų ombudsmeno tarnybos (2); — informacinių akcijų metu viešai skelbti nacionalinius veiklos planus ir į juos įtrauktas priemones bei projektus. Skirta valstybėms narėms.

2. Paaiškinimas

2.1 Kodėl papildomoji nuomonė?

2.1.1 Ši papildomoji nuomonė remiasi 2006 m. kovo 16 d. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto priimtos nuomonės dėl šeiminio smurto prieš moteris, kurioje nagrinėjamas tik vyrų-partnerių smurtas prieš moteris, apibrėžtimis ir tyrimais. Šioje nuomonėje taip pat nagrinėjama tik tam tikra šeiminio smurto dalis, būtent partnerių smurto poveikis vaikams — šio smurto liudininkams. Nuomonėje nenagrinėjamas tiesioginis, betarpiškas šeiminis smurtas prieš vaikus, kurio kaltininkės labai dažnai yra moterys — motinos. Empiriniai tyrimai rodo, kad daugelyje Europos šalių mažiausiai pusę šeiminio smurto atvejų vaikai buvo šalia ir apie tris ketvirtadalius moterų, kurios pabėga į moterų namus, prieglobsčio ieško kartu su vaikais (3). Empirinės išvados ir statistiniai duomenys taip pat aiškiai įrodo, kad prieš motiną nukreiptas tėvo smurtas visuomet daro žalos vaikams, nors jie ir nepatiria tiesioginio, betarpiško šeiminio smurto. Tačiau vaikais — netiesioginėmis šeiminio smurto aukomis vis dar per mažai rūpinamasi ir jie jokiu būdu nesulaukia reikiamo dėmesio, pagalbos ir paramos,. Šia papildomąja nuomone siekiama šią padėtį pakeisti atkreipiant dėmesį į „vaikus — netiesiogines šeiminio smurto aukas“, aprašant ypatingą jų padėtį, įvardijant problemas ir pateikiant rekomendacijas, kaip pagerinti padėtį ir šių vaikų teises.

2.2 Smurto prieš vaikus sąsaja su šeiminiu smurtu

2.2.1 Smurtą vaikai visų pirma patiria savo aplinkoje, ypač šeimoje. Būtent čia tikimybė vaikams tapti smurto aukomis arba liudininkais, t. y. suaugusiųjų smurto aukomis arba suaugusiųjų tarpusavio smurto liudininkais, yra didžiausia.

2.2.2 Nors tiesioginis smurtas prieš vaikus (fizinė, seksualinė ir psichinė prievarta, taip pat nesirūpinimas vaiku) šeimoje arba ribotoje socialinėje šeimos aplinkoje jau keletą metų tiek Europos, tiek valstybių narių lygiu pripažintas problema, t. y. laikomas vienu sunkiausių vaikų teisių pažeidimu, kuriam turi būti užkirstas kelias arba už kurį turi būti baudžiama, tačiau vaikams — netiesioginėms šeiminio smurto aukoms — iki šiol neskiriama pakankamai dėmesio (4).

2.2.3 Šeiminis smurtas suprantamas kaip partnerio prievarta, fizinis arba psichinis (įskaitant seksualinį) smurtas santuokoje ir nesantuokinėje partnerystėje (5). Tai dažniausiai yra vyrų smurtas prieš moteris. Didžioji dalis smurtą patiriančių moterų — motinos. Smurtavimo prieš jas metu dažniausiai vaikai būna drauge arba netoliese (6).

2.2.4 Smurtas prieš motinas — smurto prieš vaikus forma. Vaikai, šeiminio smurto liudininkai, matantys, kaip tėvas, patėvis ar motinos partneris muša ir žiauriai elgiasi su motina, visuomet yra ir psichinio smurto aukos. Net jei smurtas tiesiogiai nenukreiptas prieš vaikus, smurtas prieš motiną jiems visuomet žalingas (7).

2.2.5 Be to, daugelio mokslinių tyrimų metu įrodyta, kad šeiminis smurtas prieš moteris ir žiaurus elgesys su vaikais dažnai pasireiškia tose pačiose šeimose (8). Su savo partnerėmis žiauriai besielgiantys vyrai neretai pakelia ranką ir prieš vaikus. Smurtą patyrusios moterys taip pat gali kartais smurtauti prieš savo vaikus, kadangi jos gyvena aplinkoje, kurioje smurtas yra įprastas reiškinys.

2.2.6 Be to, žiaurų elgesį patiriančios moterys dažnai būna taip sugniuždytos, kad negali tinkamai prižiūrėti savo vaikų ir jais pasirūpinti. Daugelis ilgą laiką žiaurų partnerio elgesį patiriančių moterų neturi galimybės kokiu nors būdu apsaugoti vaikus.

2.2.7 Šeiminis smurtas kelia grėsmę ir daro žalą ne tik moterų gyvenimui, bet ir vaikų gerovei.

2.3 Šeiminio smurto poveikis vaikams

2.3.1 Aplinka, kurioje vyrauja fizinis ir psichinis smurtas, gali sukelti sunkių padarinių augantiems vaikams. Vaikai (net ir mažamečiai), matydami tėvo, patėvio ar motinos partnerio smurtą ir motinos bejėgiškumą, patys jaučiasi bejėgiai ir sutrikę, tačiau iš dalies ir atsakingi už tai, kas vyksta. Dažnai jie mano, kad jie patys kalti dėl šio smurto. Kartais jie bando įsikišti ir apginti motinas ir dėl to patys patiria žiaurų elgesį.

2.3.2 Buvo atlikta daug šios problemos tyrimų (visų pirma anglų ir amerikiečių gyvenamose vietovėse) (9). Net jei dėl smurto ne kiekvienam vaikui išsivysto elgesio sutrikimų, o be to, nėra patikimų empirinių kriterijų, kurie sudarytų galimybę nustatyti su kiekvienu konkrečiu atveju susijusios rizikos laipsnį ir mastą, vis dėlto galima įrodyti, kad susidūrimas su smurtu ir poveikis vaikui yra aiškiai tarpusavyje susiję.

2.3.3 Visų pirma reikėtų paminėti šiuos žalingus veiksnius: gyvenimas grėsmę keliančioje aplinkoje, negalėjimas numatyti naujus išpuolius, baimė dėl motinos gyvybės, atitinkamų situacijų metu patiriamas bejėgiškumas, izoliacijos pojūtis dėl dažnai pasitaikančio priesako neprasitarti pašaliniams asmenims, lojalumo tėvams problema, žala tėvų ir vaikų santykiams.

2.3.4 Dėl to vaikams gali kilti rimtų problemų ir išsivystyti elgesio sutrikimų: psichosomatinių simptomų ir psichinių sutrikimų, pavyzdžiui, savęs menkinimas, nerimas, miego sutrikimai, mokymosi sunkumai, baimė ir agresyvumas, net mintys apie savižudybę.

2.3.5 Jei kaltininkai žiauriai elgiasi ne tik su savo partnere, bet ir su vaikais, atitinkami sutrikusio vystymosi ir psichinių sutrikimų simptomai gali dar labiau sustiprėti.

2.3.6 Aplinka, kuriai būdingas šeiminis smurtas, gali pakeisti augančių vaikų požiūrį į smurtą ir paskatinti jų pačių smurtinį elgesį. Stebėdami tėvų elgesį arba patys patyrę smurtą vaikai gali perimti problemas keliančius suaugusiųjų elgesio modelius. Vadinamasis „uždaras smurto ratas“ gali sudaryti sąlygas tam, kad berniukai iš suaugusiųjų perims smurtautojų, o mergaitės — aukų vaidmenis ir suaugę jie taip pat taps šeiminio smurto kaltininkais ir aukomis.

2.3.7 Ypač sunkių padarinių vaikams sukelia matyta motinos žmogžudystė, kurią įvykdė jos partneris.

2.4 EESRK tyrimas ir pasiūlymai

2.4.1 Aplinkoje, kuriai būdingas šeiminis smurtas, augantys vaikai patyria tiesioginę arba netiesioginę šio smurto įtaką. Juos veikia daug žalingų veiksnių, kurie gali turėti svarbių, ilgalaikių pasekmių jų gerovei ir elgesiui.

2.4.2 Ilgą laiką šios pasekmės buvo nepakankamai įvertintos. Nepaisant pastaraisiais metais pradėtos diskusijos apie šias problemas, vaikams — šeiminio smurto aukoms, iki šiol neskiriama pakankamai dėmesio.

2.4.3 Atsižvelgiant į vaikų teisę augti ir visų pirma būti auklėjamiems be smurto, taip pat į jų teisę į rūpybą ir apsaugą, tai toliau tęstis negali (10).

2.4.4 EESRK pasiūlymai visų pirma yra susiję su šiomis sritimis:

2.4.5 Aplinkoje, kuriai būdingas šeiminis smurtas, augančių vaikų padėties tyrimas ES valstybėse narėse

2.4.5.1 ES valstybėse narėse skiriasi aplinkoje, kuriai būdingas šeiminis smurtas, augančių vaikų padėties problemos pripažinimo lygis ir mastas, taip pat skiriasi ir intervencinės bei prevencinės priemonės (11). Tai atitinka EESRK nuomonėje dėl šeiminio smurto prieš moteris aprašytą padėtį ES (12).

2.4.5.2 Norint plėtoti mokslinio ir politinio pobūdžio diskusiją Europos bendrijos mastu būtina disponuoti tikslia, nauja informacija apie visuomenės požiūrį į šį šeiminio smurto reiškinį, apie su juo susijusias teisės aktų nuostatas ir priemones, vaikų apsaugos ir pagalbos jiems strategijas, taip pat apie intervencines ir prevencines priemones.

2.4.6 Mokslinių tyrimų projektų, skirtų smurto prieš vaikus būdams, mastui ir padariniams vaikui nustatyti, įgyvendinimas

2.4.6.1 Daugelyje ES valstybių narių mokslinių tyrimų sritis „Vaikai ir šeiminis smurtas“ laikytina „terra incognita“ (13). Yra tik keletas pavienių tyrimų, kuriose nagrinėjama aplinkoje, kuriai būdingas šeiminis smurtas, augančių vaikų padėtis. Taip pat labai mažai ištirtos pagalbos ir paramos gavimo galimybės ir kliūtys.

2.4.6.2 Visose ES valstybėse narėse turėtų būti vykdomas duomenų apie aplinkoje, kuriai būdingas šeiminis smurtas, augančius vaikus rinkimas ir su tuo susiję mokslinių tyrimų projektai. Siekiant užtikrinti tyrimo metodų ir išvadų palyginamumą, veiksmus reikėtų koordinuoti (14).

2.4.7 Pagalbos vaikams — netiesioginėms šeiminio smurto aukoms — skatinimas

2.4.7.1 Nors pastaraisiais metais žymiai pagerėjo apsaugos ir pagalbos priemonės šeiminio smurto aukomis tapusioms moterims, iki šiol pernelyg mažai pagalbos teikiama šių moterų vaikams.

2.4.7.2 Siekiant teikti veiksmingą pagalbą šiems vaikams, svarbu atskirti netiesioginį smurtą, kurį vaikai patiria kaip smurto liudininkai, nuo tiesioginio smurto, kurį vaikai patiria dėl žiauraus tėvų elgesio ir prievartos, taip pat ir seksualinės. Nepaisant to, kad šie veiksmai dažnai sutampa, netiesiogiai šeiminį smurtą patyrusius vaikus reikėtų laikyti „atskiromis“ aukomis, kurioms turi būti parengtos specialios pagalbos priemonės.

2.4.7.3 Šeiminio smurto atvejais nei smurtaujantis vyras, nei smurtą patirianti moteris negali tinkamai įvertinti vaikų padėties. Dėl to vaikams reikia konsultacijų ir valstybinių bei nevalstybinių įstaigų paramos. Pavyzdžiu galėtų būti Švedijoje taikoma tvarka: švedų vaikai ir jaunuoliai iki 18 metų turi savo ombudsmeną (Barnombudsmannen), kuris, be kita ko, nuolat palaiko ryšius su vaikais ir jaunimu, kad galėtų sužinoti jų nuomonę ir požiūrį (15).

2.4.7.4 Labai dažnai kaimynai, tėvų draugai ar kiti šeimos nariai tampa smurto prieš vaikus liudytojais. Jei jie laikytųsi aktyvios pozicijos, daugelio nelaimių būtų galima išvengti. Vis dėlto praktikoje jie labai retai ieško būdų padėti žiaurų elgesį patiriantiems vaikams. Siekiant įveikti šį abejingumą, reikia veikti nuosekliai ir rengti informavimo akcijas, kurios skatintų teigiamus potencialių smurto liudytojų jausmus.

2.4.8 Bendradarbiavimo vaikų apsaugos ir moterų apsaugos srityse gerinimas

2.4.8.1 Regis, moterų ir jų vaikų apsauga nuo šeiminio smurto yra labai glaudžiai susijusios sritys. Bet yra išties didelių moterų apsaugos bei pagalbos joms ir vaikų apsaugos bei pagalbos jiems interesų konfliktų.

2.4.8.2 Vis dar esama moterų namų, moterų konsultavimo tarnybų ir vaikų apsaugos centrų, nepilnamečių reikalų tarnybų tarpusavio nepasitikėjimo.

2.4.8.3 Empiriniu būdu surinkti duomenys aiškiai įrodo bendradarbiavimo poreikį, t. y., net ir apsaugojus motinas nuo grasinimų ir žiauraus elgesio, dėl teisės bendrauti su vaiku ir globos teisės reikalavimų, su smurtaujančiu partneriu jau išsiskyrusios moterys gali būti priverstos ir vėl su juo bendrauti. Taigi gali vėl iškilti pavojus moterims ir vaikams (16).

2.4.8.4 Būsimomis programomis ir nuostatomis turi būti siekiama tinkamo moterų namų ir moterų konsultavimo tarnybų bendradarbiavimo su nepilnamečių reikalų tarnybomis, šeimos bylų teismais, vaikų apsaugos tarnybomis ir šeimos konsultavimo tarnybomis.

2.4.9 Rengiant teisės bendrauti su vaiku ir globos teisės normas turi būti labiau atsižvelgiama į šeiminio smurto kitimą

2.4.9.1 ES valstybių narių šeimos teisės aktų nuostatos parengtos remiantis prielaida, kad abu tėvai bendradarbiaus ir bendrai rūpinsis vaiku ir po išsiskyrimo, be to, atitinkamai numatoma, kad vaikas turės teisę bendrauti su abiem tėvais.

2.4.9.2 Šeiminio smurto atveju, kai smurtaujantis sutuoktinis ilgą laiką nuolat pažeidžia savo partnerės ir vaiko teises ir daro jiems fizinę ir psichinę žalą, nebelieka galimybių užtikrinti anksčiau minėtomis nuostatomis paremtas vaiko teises, susijusias su partneryste, kuriai būdinga atsakomybė ir pagarba, ir gebėjimu atskirti poros tarpusavio konfliktus nuo tėvų lygmens konfliktų.

2.4.9.3 Dėl to nagrinėjant bylas dėl vaiko globos nustatymo turi būti griežčiau nei anksčiau atkreiptas dėmesys į tipiškus šeiminio smurto grėsmės aspektus, visų pirma atsižvelgiant į tikimybę, jog išsiskyrus smurto grėsmė neišnyksta. Moterų ir vaikų apsauga ir saugumas turi būti svarbiausi sprendimo aspektai.

2.4.9.4 Priimant sprendimą dėl moterų teisės būti saugioms ir sulaukti paramos dėl vaikų teisės į apsaugą ir gerovę ir dėl vyrų teisių, pirmenybė turi būti teikiama apsaugai nuo smurto, o ne teisei palaikyti ryšius.

2.4.10 Ypatingi reikalavimai: smurtą patyrusių moterų migrančių vaikai

2.4.10.1 Tam tikrą šeiminio smurto atvejų dalį sudaro smurtas prieš moteris migrantes ir jų vaikus, kuriems dėl išsiskyrimo su šeimos nariais, pasitraukimo iš įprastos socialinės aplinkos, kurioje nebūtų smurto,, dėl neteisėto buvimo šalyje statuso, menkų kalbos žinių ir sunkių gyvenimo sąlygų jų socialinėje aplinkoje gali dažniau iškilti smurto grėsmė.

2.4.10.2 Nors šeiminio smurto atvejų pasitaiko visose šalyse, visose kultūrose ir visuose socialiniuose sluoksniuose be išimties, tačiau moterys ir vaikai yra labiausiai pažeidžiami visuomenėje ir kultūroje, kurioje vyrų ir moterų lygybė nėra užtikrinama, kurioje labai griežtai nustatyti lyčių vaidmenys ir egzistuoja kultūros normos, pagrindžiančios vyrų teises moterų atžvilgiu.

2.4.10.3 Būtent nuo buvimo šalyje statuso priklausanti teisinė padėtis riboja galimybes imtis veiksmų. Tai visų pirma pasakytina apie neteisėtai šalyje gyvenančias moteris migrantes ir jų vaikus.

2.4.10.4 Todėl rengiant visas intervencijos, pagalbos ir paramos priemones ypatingą dėmesį reikėtų skirti moterų migrančių ir jų vaikų padėčiai. Be to, kartu su socialiniais partneriais ir organizuotos pilietinės visuomenės organizacijomis turi būti įgyvendintos specialios šių asmenų grupių informavimo ir jų saugumo gerinimo akcijos.

2.4.11 Su šeiminiu smurtu susijusių profesijų atstovų mokymo ir kvalifikacijos kėlimo gerinimas

2.4.11.1 Kad būtų apginti vaikų interesai, turi būti užtikrintas aukštas visų kompetentingų profesijų atstovų ir susijusių veiklos sričių specialistų, pavyzdžiui, teikiančių pagalbą vaikams ir jaunimui, dirbančių konsultavimo ir apsaugos tarnybose, intervencijos tarnybose, mokyklose, vaikų darželiuose ir laisvalaikio centruose, sveikatos apsaugos sistemoje, policijoje ir teismuose, profesinis lygis.

2.4.12 Šeiminio smurto prevencijos svarba

2.4.12.1 Visi projektai ir priemonės, galintys užkirsti kelią šeiminiam smurtui prieš moteris, daro poveikį ir aplinkoje, kuriai būdingas šeiminis smurtas, gyvenančių vaikų padėčiai (17).

2.4.12.2 Be to, sprendžiant vaikų, netiesioginio šeiminio smurto aukų, problema turi būti įgyvendinamos specialios prevencinės priemonės. Tai taip pat apima ir informacinius dokumentus, skirtus visų susijusių sričių darbuotojams.

2006 m. gruodžio 14 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Dimitris DIMITRIADIS

(1) 2006 m. kovo 16 d. EESRK nuomonė savo iniciatyva dėl šeiminio smurto prieš moteris; pranešėja Renate Heinisch (OL C 110, 2006 5 9, p. 89–94), 2.3.4 ir 2.3.5 punktai.

URL: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/lt/oj/2006/c_110/c_11020060509lt00890094.pdf

(2) Europos vaikų teisių ombudsmenų tinklas (ENOC):

http://www.ombudsnet.org/

(3) Atitinkami įrodymai pateikti B. Kavemann/U. Kreyssig (vad.): Handbuch Kinder und häusliche Gewalt. Wiesbaden 2006.

(4) Tai liudija dauguma vykdant DAPHNE programą remtų ir remiamų projektų. Naujausia Europos Tarybos veiklos, kuria siekiama skatinti vaikų teises į apsaugą nuo visų smurto formų, apžvalga pateikta 2005 m. UNICEF mokslinių tyrimų centro Innocenti paskelbtame pranešime „Europos Tarybos veikla, skirta vaikų teisių į apsaugą nuo visų smurto formų skatinimui“.

(5) Dėl apibrėžties, masto, priežasčių ir padarinių žiūrėti EESRK nuomonės dėl šeiminio smurto prieš moteris 1 išnašą.

(6) Žr. A. Mullender/R. Morley: Children living with domestic violence. Putting men's abuse of women on the Child Care Agenda. London 1994.

(7) Žr. E. Peled e.a. (vad.): Ending the cycle of violence. Community response to children of battered women. Thousand Oaks, CA 1995.

(8) Žr. A. Mullender/R. Morley: Children living with domestic violence. Putting men's abuse of women on the Child Care Agenda. London 1994.

(9) Daugelį šių tyrimų pristatė, įvertino ir palygino Jeffrey L. Edleson: Ar vaikų namuose matomas suaugusiųjų smurtas pagal įstatymus turėtų būti laikomas blogu elgesiu su vaiku?

http://www.mincava.umn.edu/link/documents/shouldch/shouldch.shtml.

(10) Tai nurodyta JT vaiko teisių konvencijoje, kurią 1989 m. priėmė JT generalinė asamblėja ir kuri šiuo metu ratifikuota visame pasaulyje (išskyrus dvi šalis). 2006 m. liepos mėn. paskelbtas Komisijos komunikatas dėl vaiko teisių padėties ES (COM2006) 367 final).2006 m. gruodžio 12–13 d. EESRK nuomonė dėl Komisijos komunikato dėl ES vaiko teisių strategijos kūrimo

(11) Tai liudija apie Airiją, Didžiąją Britaniją, Daniją, Švediją ir Vokietiją parengti pranešimai ir informacija. Dabartinės padėties Vokietijoje ir kai kuriose kitose valstybėse narėse išsami apžvalga pateikta Barbara Kavemann ir Ulrike Kreyssig išleistoje knygoje „Handbuch Kinder und häusliche Gewalt“, Vysbadenas, 2006 m.

(12) Žr. EESRK nuomonės dėl šeiminio smurto prieš moteris 2.3.2 punktą (1 išnaša).

(13) Net ir neseniai (2006 m. vasario mėn.) paskelbtos ataskaitos dėl tarpasmeninio smurto paplitimo mokslinių tyrimų Europoje ir jo poveikio sveikatai ir žmogaus teisėms (State of European research on the prevalence of interpersonal violence and its impact on health and human rights) skyriuje „smurtas prieš vaikus ir jaunimą“ neužsimenama apie šias problemas

(http://www.cahrv.uni-osnabrueck.de/reddot/CAHRVreportPrevalence(1).pdf).

(14) Pavyzdžiui, vykdant DAPHNE programą arba pasitelkus tokią instituciją kaip ES mokslinių tyrimų tinklas „Koordinuoti veiksmai prieš žmogaus teisių pažeidinėjimą (CAHRV)“, kuris tiria visas tarpasmeninio smurto formas (tarp lyčių ir tarp kartų) ir kurį finansuoja Europos Komisija įgyvendindama šeštąją pagrindų programą

(žr. www.cahrv.uni-osnabrueck.de).

(15) Žr. ombudsmeno kalbą „Fizinės vaikų bausmės“ (Corporal Punishment of Children), kurioje atkreipiamas dėmesys ir į vaikų, tapusių šeiminio smurto liudininkais, padėtį (tik angliškai)

(http://www.bo.se/files/in %20english, %20publikationer, %20pdf/corporal %20punishment %20of %20children060501.pdf)

Šiuo metu tokios tarnybos veikia ir kitose šalyse; žr. Europos vaikų ombudsmenų tinklo (ENOC) tinklalapį:

http://www.ombudsnet.org/.

(16) Žr. M. Hester/l. Radford: Domestic violence and child contact arrangements in England and Denmark. Bristol 1994. 70 proc. moterų, kurių vaikai palaikė ryšius su tėvu, vėl patyrė smurtą ir (arba) joms buvo grasinta tėvo lankymosi arba susitikimo su juo (perduodant vaikus) metu, praėjus net ir vieneriems metams po skyrybų; 55 proc. vaikų patyrė smurtą tėvo lankymosi metu.

(17) Žr. EESRK nuomonę savo iniciatyva dėl šeiminio smurto prieš moteris.