Rekomendacija

TARYBOS REKOMENDACIJA

dėl euro zonos ekonominės politikos

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 136 straipsnį kartu su 121 straipsnio 2 dalimi,

atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo, ypač į jo 5 straipsnio 2 dalį,

atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo, ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį,

atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,

atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas,

atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę,

atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę,

kadangi:

(1)euro zona toliau plečiasi, tačiau esama tarpusavyje susijusios rizikos dėl perspektyvų ir neapibrėžtumo ateityje. Be to, dėl mažo našumo ir senėjančios visuomenės kyla rizika, kad mažas augimas ir infliacija tęsis ilgiau. Nors gamybos apimties atotrūkis nuo 2017 m. tapo teigiamas ir 2018 m. sudarė 0,7 % potencialaus BVP, potencialus augimas turėtų išlikti mažesnis už ikikrizinį lygį. Grynoji infliacija 2018 m. išliko 1–1½ % intervalo ribose ir prognozuojama, kad 2019, 2020 ir 2021 m. ji išliks apie 1½ %. Darbo rinkos rodikliai toliau gerėja, nors ir lėčiau, ir prognozuojama, kad užimtumo augimas toliau lėtės, o darbo vietų kokybės problemos išlieka. Nominaliojo darbo užmokesčio augimas stabilizavosi: 2018 m. jis siekė apie 2¼ %, po kelerių metų – mažiau nei 2,0 % ir prognozuojama, kad 2019 m. jis sieks apie 2½ %, o 2020–2021 m. – vėl 2¼ %. Nepaisant gerų darbo rinkos sąlygų, realiojo darbo užmokesčio augimas didėjo, tačiau lėtai ir išlieka mažas – 2018 ir 2019 m. jis nesiekė 1 %, o 2020 ir 2021 m. prognozuojama, kad jis bus atitinkamai 0,7 % ir 0,8 %. Prognozuojama, kad euro zonos einamosios sąskaitos perteklius mažės. Valstybės narės, kuriose susidaręs deficitas, sumažino arba panaikino savo einamosios sąskaitos deficitą, net jei ir toliau fiksuoja dideles neigiamas grynąsias tarptautinių investicijų pozicijas. Kartu kai kuriose valstybėse narėse ir toliau yra nuolatinis didelis einamosios sąskaitos perteklius, taigi jos toliau didina savo grynąsias tarptautinių investicijų pozicijas. Einamosios sąskaitos balanso dinamikai euro zonoje įtakos turi mažėjanti išorės paklausa, ypač į eksportą orientuotose valstybėse narėse, kurių einamosios sąskaitos perteklius yra didelis ir kurios labai priklauso nuo užsienio eksporto paklausos;

(2)norint padidinti augimo potencialą, kartu užtikrinant aplinkos ir socialinį tvarumą ir skatinant realią euro zonos valstybių narių konvergenciją, reikia struktūrinių reformų, kad būtų skatinamas tvarus augimas ir investicijos į materialųjį ir nematerialųjį kapitalą siekiant didinti našumą. Tai ypač padėtų toms valstybėms narėms, kurių augimo potencialas yra akivaizdžiai mažesnis už euro zonos vidurkį. Tai taip pat būtų būtina siekiant užtikrinti, kad euro zonos ekonomika neįžengtų į užsitęsusį mažo potencialaus augimo ir našumo, mažos kainų infliacijos ir darbo užmokesčio augimo bei didėjančios nelygybės laikotarpį. Reformos ir investicijos tebėra labai svarbios siekiant užtikrinti, kad euro zona vėl pradėtų augti, būtų įveiktas didesnis spaudimas vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu, kurį taip pat lemia blogėjanti demografinė padėtis, ir būtų sudarytos palankesnės sąlygos pereiti prie tvarios ekonomikos, padedant euro zonai ir jos valstybėms narėms pasiekti Jungtinių Tautų darnaus vystymosi tikslus;

(3)aiškėja ekonominis klimato kaitos poveikis – viena didžiausių sisteminių grėsmių, šiuo metu kylančių pasaulio ekonomikai, finansų sistemoms ir visuomenei. Klimato kaita ir apskritai aplinkos būklės blogėjimas kelia vis daugiau pavojų pasaulio ekonomikai ir tai paveiks pažeidžiamiausius mūsų visuomenės narius. Jei nebus imtasi tinkamų priemonių, tai gali turėti neigiamų pasekmių mūsų ekonomikos atsparumui, įtraukumui ir ilgalaikio augimo potencialui. Todėl, siekiant tvarkingai pereiti prie tvarios ekonomikos, labai svarbu užtikrinti investicijas ir sudaryti reguliavimo bei finansines sąlygas. Tinkamai sprendžiant aplinkos ir klimato problemas taip pat atsiranda galimybė atgaivinti Europos ekonomiką siekiant tvaraus vystymosi. Tuo tikslu Komisija pasiūlė Europos žaliąjį kursą, kaip Europos augimo strategiją, kuri apims pirmąjį Europos klimato teisės aktą, įteisinantį 2050 m. neutralaus poveikio klimatui tikslą. Be to, pereinant prie žaliosios ekonomikos reikės atsižvelgti į poveikį įvairioms visuomenės grupėms. Siekiant užtikrinti, kad visi piliečiai pasinaudotų technologinių pokyčių teikiama nauda, visų pirma sektoriuose ir regionuose, atsiliekančiuose pereinant prie skaitmeninės ir žaliosios ekonomikos, be investicijų, kuriomis siekiama palengvinti perėjimą prie tvarios ekonomikos, reikės investuoti į įgūdžius ir paramą keičiant darbo vietą;

(4)sutelkiant viešąsias ir privačiąsias lėšas investicijoms į perėjimą prie žaliosios ir skaitmeninės ekonomikos galima padėti palaikyti augimą trumpuoju laikotarpiu ir spręsti ilgalaikius mūsų ekonomikos uždavinius. Nors skaitmeninė revoliucija gali suteikti galimybių, susijusių su produktyvumu, augimu ir darbo vietų kūrimu, ji taip pat gali kelti sunkumų, visų pirma žemesnės kvalifikacijos darbuotojams, neturintiems įgūdžių dirbti su naujomis technologijomis. Skirtinga perėjimo prie skaitmeninės ekonomikos sparta euro zonos valstybėse narėse gali kelti didelę riziką konvergencijai ir makroekonominiam stabilumui. Ją gali padidinti stiprus aglomeracijos poveikis, dažnai naudingas dideliems miestams, ir neretai skaitmeninių technologijų sričiai būdinga dinamika, kai viskas atitenka nugalėtojui, o tai gali padidinti nelygybę ir neigiamai paveikti konvergenciją. Investicijos turėtų būti skirtos ne tik moksliniams tyrimams ir inovacijoms, bet ir platesnei inovacijų sklaidai visoje ekonomikoje;

(5)labiau suderinta investicijų strategija kartu su aktyvesnėmis reformomis euro zonos lygmeniu padėtų remti augimą ir spręsti ilgalaikius uždavinius, kuriuos kelia, pavyzdžiui, su klimato kaita ir technologijomis susijusi pertvarka. Pagal konvergencijai ir konkurencingumui skirtą biudžeto priemonę, kuri bus įtraukta į Reformų rėmimo programą, euro zonos valstybėms narėms būtų teikiama finansinė parama reformų ir investicijų paketams įgyvendinti. Programa „InvestEU“, kuria bus prisidedama ir prie Tvarios Europos investicijų plano įgyvendinimo, taip pat siekiama pritraukti bent 650 mlrd. EUR papildomų investicijų, kad būtų toliau skatinamos inovacijos ir darbo vietų kūrimas ES, be kita ko, finansuojant tvarią infrastruktūrą. Sanglaudos politikos fondai, kurie atlieka labai svarbų vaidmenį remiant mūsų regionus ir kaimo vietoves, taip pat atlieka svarbų vaidmenį su klimato kaita ir technologijomis susijusios pertvarkos srityje, skatindami tvarų vystymąsi. Europos investicijų bankas jau skiria 25 % viso savo finansavimo klimato srities investicijoms ir paskelbė ketinantis padvigubinti šią dalį. Kad būtų pasiekti Sąjungos tvarumo tikslai, labai svarbu nacionaliniu ir subnacionaliniu lygmenimis vykdyti investicinius projektus, apimančius prisitaikymą prie klimato kaitos ir jos švelninimą, energetikos pertvarką, priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimą ar žiedinę ekonomiką. Investicijos į tinklų pramonės šakas ir infrastruktūrą gali padėti padidinti euro zonos konkurencingumą ir paskatinti perėjimą prie tvaresnio transporto. Be to, investicijos į nematerialųjį turtą, pavyzdžiui, mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą bei įgūdžius, būtų labai svarbios, siekiant parengti euro zonos darbo rinką būsimiems uždaviniams;

(6)pastaraisiais metais ekonomikos plėtros poveikis valstybėse narėse ir regionuose bei šalyse buvo jaučiamas nevienodai. Nors disponuojamųjų pajamų lygis pastaruoju metu padidėjo, keliose euro zonos valstybėse narėse jis tebėra mažesnis nei iki krizės. Žmonių, kuriems gresia skurdas ir socialinė atskirtis, skaičius daugelyje valstybių narių mažėja ir dabar yra 5 mln. mažesnis už 2012 m. pasiektą aukščiausią lygį, tačiau euro zonoje jis vis dar viršija 2008 m. lygį. Po didesnių skirtumų laikotarpio kai kurios valstybės narės per pastaruosius kelerius metus priartėjo prie geriausių rezultatų (pagal BVP vienam gyventojui) pasiekusių šalių. Tačiau pajamų, kurias gauna didžiausias pajamas uždirbančios šalys, dalis per pastarąjį dešimtmetį pamažu didėjo, o tarp valstybių narių tebėra didelių skirtumų. Siekiant skatinti didesnę konvergenciją valstybėse narėse ir tarp jų, svarbu skatinti politiką, kurios tikslas – didinti efektyvumą ir lygybę, laikantis darnaus vystymosi tikslų. Tai duoda geresnių makroekonominių rezultatų, o nauda visai visuomenei yra vienodesnė ir tai taip pat padeda didinti euro zonos sanglaudą;

(7)siekiant užtikrinti stabilų, įtraukų ir tvarų ekonomikos augimą ir veiksmingai reaguoti į nuolatinę mažą infliaciją, prastėjančias perspektyvas ir riziką ilgalaikiam augimui, itin svarbu užtikrinti makroekonominės politikos (įskaitant pinigų, fiskalinę ir struktūrinę politiką) priemonių derinio euro zonoje nuoseklumą ir pusiausvyrą. Europos Centrinis Bankas taiko skatinamąją pinigų politiką, kad infliacija pamažu artėtų prie vidutinio laikotarpio infliacijos tikslo ir kartu būtų skatinamas augimas ir darbo vietų kūrimas. Fiskalinė politika, kaip ir struktūrinės reformos įvairiuose sektoriuose, įskaitant reformas, būtinas ekonominės ir pinigų sąjungos (EPS) struktūros kūrimui užbaigti, turi papildyti pinigų politikos kryptį;