/* KOM/2011/0494 galutinis */ KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Stabilumo priemonės metinė ataskaita (2010 m.)





TURINYS 1. Įžanga 3 2. Stabilumo priemonės struktūra 3 3. 2007–2009 m. 4 4. 2010 m. apžvalga 4 5. Reagavimas į krizes arba kylančias krizes (SP reglamento 3 straipsnis) 5 5.1. Kaip pasitelkus SP reaguota į krizes 2010 m.? 5 5.2. Kas dalyvauja SP reagavimo į krizes veiksmuose? 7 6. Grėsmės teisėtvarkai (SP reglamento 4 straipsnio 1 dalis) 8 7. Cheminės, biologinės, radiologinės ir branduolinės rizikos mažinimas (ChBRB. SP reglamento 4 straipsnio 2 dalis) 9 8. Pajėgumų prieš ir po krizės didinimas (SP reglamento 4 straipsnio 3 dalis) 9 9. Išvada 10 ĮžANGA Ši ketvirta metinė ataskaita teikiama Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui laikantis 2006 m. lapkričio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1717/2006, nustatančio stabilumo priemonę (toliau – SP reglamentas), 23 straipsnyje įtvirtinto reikalavimo teikti ataskaitas. Joje apžvelgiama, kaip 2010 m. stabilumo priemonė (SP) buvo naudojama krizėms paveikti ir reaguoti į grėsmes visame pasaulyje. Prie šios metinės ataskaitos pridedamas Komisijos tarnybų darbinis dokumentas, kuriame pateikiama bendra naujausia informacija apie taikomų reagavimo į krizes priemonių įgyvendinimą vietos ir ilgalaikėmis programomis. Veiksmus pagal SP vykdo įvairios įgyvendinimo institucijos, įskaitant JT ir kitas tarptautines ir regionines institucijas, ES valstybių narių agentūras, NVO ir kitus pilietinės visuomenės subjektus. STABILUMO PRIEMONėS STRUKTūRA SP yra pagrindinė išorės pagalbos priemonė, suteikianti galimybę ES padėti užkirsti kelią krizėms arba kylančioms krizėms, į jas reaguoti ir sukurti saugią bei stabilią aplinką. SP reglamento[1] 3 ir 4 straipsniuose nustatytos veiklos rūšys, kurias galima remti pagal šią priemonę. 3 straipsnyje nustatyta „Pagalba, kuri teikiama krizių arba kylančių krizių metu“ reaguojant į sunkias politines ir konfliktines situacijas, dideles gaivalines nelaimes ir kartais sudėtingas situacijas, kai susidaro abejos aplinkybės, kaip antai 2010 m. Pakistane ir Haityje. Šios priemonės gali būti „išimtinės pagalbos priemonės“[2] arba „laikinos atsakomosios programos“[3], skirtos tik atvejams, kai negalima laiku arba tinkamai sutelkti pagrindinių išorės pagalbos priemonių[4] arba kai atsiranda galimybė užkirsti kelią krizėms, jas sumažinti arba išspręsti. SP priemonės, kaip ES visapusiškų atsakomųjų veiksmų dalis, dažnai papildo BSGP[5] ir kitus veiksmus. Priemonė taip pat labai padeda susieti pagalbą, atkūrimą ir vystymąsi[6]. 4 straipsnyje numatytas programuojamas priemonės komponentas, apimantis ilgesnės trukmės SP veiksmus šiose srityse: 4 straipsnio 1 dalis. Apsauga ir saugumas tarpregioniniu mastu. 4 straipsnio 2 dalis. Su cheminėmis, biologinėmis, radiologinėmis ir branduolinėmis medžiagomis susijusios rizikos mažinimas; ir 4 straipsnio 3 dalis. Pajėgumų prieš ir po krizės didinimas[7]. 2007–2009 M. Iki 2009 m. pabaigos SP buvo gerai įtvirtinta priemonė reaguoti į konfliktus ir krizes pasauliniu lygmeniu, imtis veiksmų dėl grėsmių saugumui nacionaliniu ir regioniniu lygmenimis ir didinti reagavimo į krizes ir konfliktų prevencijos pajėgumus laiku imantis veiksmingų ir vienas kitą papildančių veiksmų. Daug SP priemonių pagal SP reglamento 3 straipsnį buvo sukurta, kad papildytų humanitarinės pagalbos priemones, siekiant sustiprinti pagalbos, atkūrimo ir vystymosi ryšį arba sudaryti lengvesnes sąlygas BSGP misijų politiniams tikslams pasiekti. Šimtui atskirų veiksmų 48 pasaulio šalyse buvo sutelkta 350 mln. EUR. Geografinis pasiskirstymas platus: maždaug 25 proc. skirta Afrikai; 20 proc. – Azijai; 18 proc. – Artimiesiems Rytams; 15 proc. Vakarų Balkanams ir Rytų Europai; 11 proc. – Lotynų Amerikai; ir 11 proc. – Centrinei Azijai ir Pietų Kaukazui. Atsižvelgdama į 4 straipsnį Komisija priėmė naują daugiametę 2009–2011 m. orientacinę programą, kurios 225 mln. EUR siekiantis biudžetas paskirstytas trims prioritetinėms sritims: i) parama tarptautinėms pastangoms kovoti su masinio naikinimo ginklų platinimu gerinant cheminių, biologinių, radiologinių ir branduolinių medžiagų ir reagentų kontrolę, dvejopo naudojimo prekių kontrolę ir pritaikant ginklų srityje dirbančių mokslininkų žinias taikiems tikslams; ii) kova su neteisėta prekyba, terorizmu ir organizuotu nusikalstamumu; ir iii) priemonės, kuriomis siekiama stiprinti tarptautinius ir regioninius pajėgumus analizuoti grėsmes stabilumui ir žmogaus raidai, į jas reaguoti ir užkirsti joms kelią. 2010 M. APžVALGA Bendras turimas SP 2010 m. biudžetas buvo 213 559 000 EUR, t. y. 15 proc. daugiau nei 2009 m. Iš jų 21 mln. EUR skirta tarpregioninėms grėsmėms (SP reglamento 4 straipsnio 1 dalis), 41 mln. EUR – cheminės, biologinės, radiologinės ir branduolinės rizikos mažinimui (SP reglamento 4 straipsnio 2 dalis) ir 20 mln. EUR – pajėgumų prieš ir po krizės didinimui (SP reglamento 4 straipsnio 3 dalis). 131 559 000 EUR skirta reaguoti į krizes arba kylančias krizes (SP reglamento 3 straipsnis). Visos šios lėšos buvo skirtos. Tarybos Politiniam ir saugumo komitetui buvo reguliariai siunčiami raštai, kuriais Taryba buvo informuojama apie planuojamą ES pagalbą ir esamų priemonių įgyvendinimo pažangą. Vykdant demokratinę SP kontrolę įsteigta Europos Parlamento Užsienio reikalų komiteto Konfliktų, saugumo ir vystymosi darbo grupė, kuri posėdžiavo keturis kartus. Rugsėjo mėn. Europos Komisija kartu su Europos Parlamentu surengė stabilumo priemonės fotografijų parodą, skirtą konfliktų prevencijos veiksmams 11 šalių. Siekiant paskatinti diskusijas dėl 2012–2013 m. SP strategijos dokumento 2010 m. gruodžio 2–3 d. vyko aukšto lygio seminaras, kurio tema – stabilumo priemonės panaudojimas ilgalaikėms saugumo grėsmėms šalinti. Jame dalyvavo įvairios pilietinės visuomenės, ES valstybių narių ir institucijų suinteresuotosios šalys. REAGAVIMAS į KRIZES ARBA KYLANčIAS KRIZES (SP REGLAMENTO 3 STRAIPSNIS) Kaip pasitelkus SP reaguota į krizes 2010 m.? Toliau trumpai aprašytos kai kurios 2010 m. vykdytos programos, iš kurių matyti taikymo srities mastas ir labai skirtingos problemos, kurioms spręsti pasitelkiama SP. Išsami informacija apie 2010 m. įgyvendintas SP programas pateikta pridėtame Komisijos tarnybų dokumente. Visos 2010 m. programos susijusios su išimtinės pagalbos priemonėmis. Laikinų atsakomųjų programų nevykdyta. Geografinis pasiskirstymas 2010 m. visuotinis, aprėpti visi žemynai, išskyrus Australiją ir Antarktidą: 19,3 mln. EUR Afrikoje; 17,8 mln. EUR – Artimuosiuose Rytuose; 550 000 EUR Rytų Europoje ir Vakarų Balkanuose; 39 mln. EUR Pietų ir Vakarų Azijoje; 8,7 mln. EUR – Pietryčių Azijoje; 17,1 mln. EUR Centrinėje Azijoje ir Pietų Kaukaze; ir 29,1 mln. EUR Lotynų Amerikoje[8]. Haitis. Į katastrofišką padėtį po 2010 m. sausio 12 d. įvykusio žemės drebėjimo ES sugebėjo reaguoti greitai, be kita ko, pasitelkusi stabilumo priemonę. Europos Komisijos ir ES valstybių narių vaidmuo atliekant intensyvų poreikių po nelaimės vertinimą, kuriam buvo skirta SP lėšų, buvo itin svarbus. Šių priemonių imtasi kartu su JT ir Pasaulio banku rengiantis pagalbos teikėjų konferencijai Niujorke, kur pirmą kartą Sąjungos vyriausioji įgaliotinė užsienio reikalams ir saugumo politikai C. Ashton buvo įgaliota pristatyti bendrą 1,2 mlrd. EUR dydžio ES pagalbą atstatymui po nelaimės. Šiomis aplinkybėmis pagal SP skirta 5 mln. EUR JT vystymosi programos (JTVP) schemai „pinigai už darbą“ ir padėta atlikti pirminius griuvėsių šalinimo darbus ir greitai atkurti mikroekonomiką gausiose neoficialiose perkeltųjų asmenų stovyklose. Vėliau tais pačiais metais pagal SP sukurta 14,5 mln. EUR vertės programa siekiant padidinti Haičio civilinės apsaugos tarnybų pasirengimo nelaimėms pajėgumus. Ši programa vykdoma bendradarbiaujant su penkių ES valstybių narių civilinės apsaugos tarnybomis ir glaudžiai vietoje bendradarbiaujant su Humanitarinės pagalbos ir civilinės saugos generaliniu direktoratu. Politiniu lygmeniu rengiant buvusių pasaulio vadovų tarpusavio misijas pagal SP finansuojamos aukšto lygio strateginės konsultacijos Haičio vadovams sėkmingo šalies atstatymo klausimais. Dar 5 mln. EUR skirti reikšmingiems prezidento rinkimams 2010 m. paremti papildant ES rinkimų ekspertų misijos, kuri finansuojama pagal Europos demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo priemonę (EIDHR), darbą. Iš viso 2010 m. SP parama pagal šias programas viršijo 25 mln. EUR. Pakistanas . Iš Pakistano atvejo matyti SP įvairiapusiškumas. Sutelktos dvi skubios priemonės: 1) siekiant reaguoti į šiaurės vakarų regione prie sienos su Afganistanu kilusią politinę krizę finansuotas poreikių po konflikto vertinimas, o vėliau 15 mln. EUR atkūrimo po konflikto priemonių rinkinys ir 2) po trijų mėnesių pradėta 18 mln. EUR vertės skubaus atstatymo programa, kuria papildomi ES humanitarinės pagalbos veiksmai po precedento neturinčių potvynių. Sudanas . Rengiantis 2011 m. sausio mėn. vykusiam referendumui dėl Pietų Sudano nepriklausomybės pasitelkus SP padėta organizuoti referendumą, vesti derybas tarp Šiaurės ir Pietų Sudano dėl susitarimų po referendumo ir užtikrinti, kad Pietų Sudano gyventojams būtų teikiamos pagrindinės paslaugos ir jie jaustų teigiamus dėl taikos pasiektus pokyčius. Šia parama užpildoma finansavimo spraga iki tol, kol vėliau 2011 m. finansavimas bus pradėtas teikti iš Europos plėtros fondo. Kirgizija . Po masinio maišto, Prezidento Kurmambeko Bakijevo nušalinimo ir smurtinių etninių grupių susirėmimų šalies pietiniuose regionuose 2010 m. birželio mėn., nusinešusių daugiau nei 400 gyvybių ir privertusių 375 000 žmonių išsikelti, plataus masto skubiais SP veiksmais pasiekta puikių rezultatų. Programa padėta rengti naują Konstituciją, dėl jos konsultuotis ir ją platinti; finansuoti ir surengti birželio 27 d. referendumą dėl šios Konstitucijos patvirtinimo ir spalio 10 d. Parlamento rinkimus; iki gruodžio mėn. atstatyti 400 per birželio mėn. įvykusius smurtinius išpuolius sugadintų arba sugriautų namų. Be to, įsteigta Nepriklausoma tarptautinė tyrimo komisija ir JT vyriausiojo žmogaus teisių komisaro biuras Oše, kuris per pirmus 8 mėnesius nuo 2010 m. birželio mėn. vykusių etninių grupių smurtinių susirėmimų sulaukė daugiau nei 1 500 skambučių ir suteikė daugiau nei 7 000 nemokamų teisinių konsultacijų. Filipinai . Filipinų Vyriausybė ir Moro islamo išsivadavimo frontas[9] paprašė ES padėti užtikrinti taikos procesą aktyviai dalyvaujant Tarptautinėje stebėjimo grupėje ir vadovauti tikrinant, kaip abi šalys laikosi humanitarinės, atkūrimo ir vystymo veiklos šalies pietiniuose regionuose įsipareigojimų. Tarybai patenkinus prašymą, pagal SP skirta politiškai reikšminga 3 mln. EUR parama ES grupei ir kartu NVO priemonėms, kuriomis stebima apsaugos veikla ir per Tarptautinę ryšių grupę, kuriai pirmininkauja Malaizija, remiamas politinio dialogo procesas. Gruzija . 2008–2010 m. Gruzijoje vykdydama SP veiksmus ES galėjo veikti nuo konfliktų nukentėjusiose teritorijose, ypač Abchazijoje, ir įtraukti kitas suinteresuotąsias šalis, kaip antai vietos ir tarptautines NVO, tarptautines organizacijas ir kitus pagalbos teikėjus. Veiksmai dera su ES strategija Pietų Kaukaze ir papildo ES humanitarinę paramą ir pagalbą, teiktą pagal Europos kaimynystės politikos (EKP) metinius veiksmų planus po 2008 m. rugpjūčio mėn. Pagalba siekiama lanksčiai ir papildomai tenkinti įvairius vietos gyventojų poreikius ir spręsti tokius klausimus kaip skubus atstatymas, socialinė ir ekonominė perkeltųjų asmenų reintegracija, politinis dialogas ir pasitikėjimo didinimo priemonės. Ypač sėkmingai veikė 2010 m. pradėtas pasitikėjimo didinimo skubaus reagavimo mechanizmas, kuriuo finansuotas ir palengvintas maždaug 68 nedidelių Gruzijos ir Abchazijos bendruomenių projektų įgyvendinimas. Šioje srityje glaudžiai bendradarbiaujama su ES BSGP misija, kurios vaidmuo – analizuoti ir stebėti stabilizavimo procesą, kartu stiprinant ES vadovavimą mažinant įtampą regione. Somalio piratavimo krizė. ES visapusiškai stengiantis kovoti su piratavimu Somalio pakrantėje, pasitelkus SP kartu su UNODC sukurtos piratavimo bylų nagrinėjimo rėmimo programos. Nuo 2009 m. įgyvendinti susitarimai su Kenija, o 2010 m. pradžioje – su Seišeliais; jie papildo BSGP jūrų operaciją ES NAVFOR ATALANTA, kurios sėkmė priklauso nuo įtariamų piratų regiono šalyse bylų nagrinėjimo. Tai ne tik parodo BSGP ir SP veiklos ryšį, bet ir tai, kaip greitai imamasi veiksmų pagal SP: po 2010 m. rugsėjo mėn. vykusios misijos Mauricijuje prireikė tik vienos savaitės, kad būtų parengta programa ir priimtas oficialus spendimas[10] suteikti 1,08 mln. EUR paramą piratavimo bylų nagrinėjimui – pačiu laiku prieš Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai ir Komisijos pirmininko pavaduotojos C. Ashton ir Mauricijaus Ministro Pirmininko susitikimą, per kurį ji galėjo patvirtinti konkretų ES įsipareigojimą skirti lėšų Mauricijui ir padėti derėtis dėl ES ir Mauricijaus susitarimo dėl įtariamų piratų perdavimo. Kas dalyvauja SP reagavimo į krizes veiksmuose? SP reagavimo į krizes priemonės rengiamos glaudžiai bendradarbiaujant su įvairiais partneriais – pilietine visuomene ir viešojo administravimo institucijomis, valstybėmis narėmis, ES institucijomis, trečiosiomis šalimis ir tarptautine bendruomene. ES delegacijos atlieka pagrindinį vaidmenį – suteikia išankstinį perspėjimą ir plėtoja projektų idėjas. 2010 m. dauguma naujų priemonių, įskaitant 13 specifinio finansavimo sprendimų[11] ir 6 veiksmus pagal Politinio konsultavimo ir tarpininkavimo priemonę[12], buvo pavestos[13] ES delegacijoms atitinkamose vietose įgyvendinti. Taip sudaromos galimybės laiku užbaigti derybas su įgyvendinimo įstaigomis dėl sutarčių ir atidžiai stebėti šių svarbių projektų įgyvendinimo procesą. Taigi 2010 m. ES delegacijos buvo atsakingos už 78 proc. įsipareigojimų asignavimų ir 85 proc. mokėjimų pagal SP. Kai kurioms delegacijoms, kurioms tenka ypač didelis SP programų darbo krūvis, padeda specialiai paskirti darbuotojai, finansuojami pagal SP administracinės paramos biudžeto eilutę. SP vietos darbuotojų skaičius ES delegacijose padidėjo iki 22: aštuoni iš jų yra reagavimo į krizes regione planavimo specialistai padedantys būstinei nustatyti veiksmingą veiklą, o 14 – SP projektų vadovai delegacijose, koordinuojančiose didelį arba sudėtingą SP portfelį. Toliau diagramoje matyti didelė įgyvendinimo partnerių įvairovė. [pic] Tikslesnį vaizdą galima susidaryti apžvelgus visą 2007–2010 m. laikotarpį, o ne vienerius metus. Ne valstybiniai partneriai įgyvendino 32 proc. SP biudžeto, o JT grupė – 37 proc. Didelį JT vaidmenį galima pateisinti tuo, kad SP įgyvendinama nestabiliomis aplinkybėmis ir JT įstaigos dažnai yra vienos iš nedaugelio turinčios stiprių pajėgumų šalyse ir naudodamosi savo tvirtais vietos tinklais gali greitai reaguoti. Kadangi NVO sektoriuje nuolatos daugėja konfliktų prevencijos ir taiktdarystės gebėjimų turinčių partnerių, kurie didina savo administracinius pajėgumus, kad galėtų valdyti ES lėšas, NVO vis dažniau yra kviečiamos įgyvendinti SP veiksmus. 2010 m. NVO sektorius įgyvendino beveik pusę[14] pasirengimui krizėms skirto biudžeto[15]. GRėSMėS TEISėTVARKAI (SP REGLAMENTO 4 STRAIPSNIO 1 DALIS) Su tarpregioninėmis grėsmėmis susijusiose programose dėmesys sutelktas į pajėgumų didinimą glaudžiai konsultuojantis su pagalbą gaunančiomis šalimis. Paprastai saugumo pajėgumai stiprinami nacionaliniu, regioniniu ir galiausiai tarpregioniniu lygmenimis. Pagal pritaikytą metodą nustatomos pagrindinės šalys regione ir sukuriant arba sustiprintant specializuotus tarpžinybinius padalinius didinami vietos teisėsaugos ir saugumo padalinių pajėgumai. Tuomet siekiant skatinti regioninį ir tarpregioninį bendradarbiavimą nustatomos regioninio koordinavimo funkcijos, kiek įmanoma pasinaudojant esamomis struktūromis. Pasitelkiant regionines informacijos sistemas skatinama keistis informacija. Apimtos įvairios sritys: kova su neteisėta prekyba ir organizuotu nusikalstamumu vietovėse, per kurias daugiausia gabenamas kokainas ir heroinas; neteisėta prekyba šaunamaisiais ginklais ir sprogstamosiomis medžiagomis; jūrų saugumo ir saugos didinimas pagrindiniuose jūrų keliuose; ir pajėgumų didinimas nuo terorizmo nukentėjusiuose regionuose. 2010 m. veiksmams minėtose srityse įsipareigota skirti 21,5 mln. EUR, iš viso išmokėta 7 mln. EUR. 2010 m. pagal ekspertų paramos priemonę[16] nusamdyta 100 ekspertų iš specializuotų viešųjų ar pusiau viešųjų ES valstybėse narėse veikiančių organizacijų siekiant sutelkti pajėgumus, pasinaudoti jų turimomis specifinėmis žiniomis ir patirtimi, konsultuotis techniniais klausimais nustatant ir išsamiai planuojant SP veiksmus, įskaitant 2011 m. metinę veiksmų programą, taip pat sudaryti sąlygas visapusiškai įgyvendinti veiksmus, dėl kurių nuspręsta ankstesnėse metinėse veiksmų programose. CHEMINėS, BIOLOGINėS, RADIOLOGINėS IR BRANDUOLINėS RIZIKOS MAžINIMAS (CHBRB. SP REGLAMENTO 4 STRAIPSNIO 2 DALIS) Tradiciškai daugumoje sričių veikla buvo daugiausia vykdoma buvusioje Sovietų Sąjungoje. 2010 m. stengtasi praplėsti geografinę programos aprėptį. Programa pradėta taikyti Viduržemio jūros baseine, Artimuosiuose Rytuose, Pietryčių Azijoje, Centrinėje Azijoje, Pietų Kaukaze ir Afrikoje. Į taikymo sritį šalia buvusios Sovietų Sąjungos šalių įtraukta maždaug 40 naujų šalių. ChBRB programa siekiama gerinti saugumo standartus dalijantis geriausia patirtimi ir didinant bendrą saugumo ir saugos klausimų suvokimo lygį. Iki 2010 m. skirtingose srityse imtasi atskirų veiksmų[17]. Nuo 2010 m. pagal priemonę įsteigti kompetencijos centrai yra bendras ir integruotas veiksmų visose šiose srityse pagrindas. PAJėGUMų PRIEš IR PO KRIZėS DIDINIMAS (SP REGLAMENTO 4 STRAIPSNIO 3 DALIS) 2010 m. tęsta SP taikdarystės parterystės metinė veiksmų programa[18] ir toliau plėtotos ankstesniais metais remtos veiklos grupės. 2010 m. balandžio mėn. pradėta programa pirmiausia remiami veiksmai, kuriais siekiama: i) stiprinti bendrus nevalstybinių subjektų pajėgumus reaguoti į krizės atvejus ir palengvinti pilietinės visuomenės ir ES institucijų dialogą taikdarystės klausimais; ii) bendradarbiauti su tarptautinėmis organizacijomis, pirmiausia JT grupe, įvairiais teminiais klausimais (įskaitant gamtos išteklius ir konfliktus, nelaimių rizikos mažinimą ir nusiginklavimą, demobilizaciją bei reintegraciją); ir iii) dirbti su atitinkamomis ES valstybių narių įstaigomis rengiant policijos ir civilius ekspertus dalyvauti stabilizavimo misijose. Per ataskaitinius metus tęsta pagal ankstesnes metines veiksmų programas finansuota veikla tokiose teminėse srityse kaip poreikių po konfliktų ir nelaimių vertinimas, duomenų apie pagalbą po konfliktų gerinimas, tarpininkavimas bei dialogas ir saugumo sektoriaus reforma bendradarbiaujant su JT agentūromis ir Pasaulio banku. Imtasi konkrečių veiksmų su Afrikos Sąjunga ir Arabų Valstybių Lyga, siekiant padidinti jų išankstinio perspėjimo pajėgumus. Taikdarystės partneryste pirmiausia siekta didinti dialogą su pilietinės visuomenės organizacijomis taikdarystės klausimais. Kovo mėn. surengtas konsultacinis ES ir Somalio susitikimas. Be to, sukurtas Pilietinės visuomenės dialogo tinklas[19] siekiant palengvinti dialogą su nevalstybiniais subjektais ir paremti ES politikos kūrimo procesą. 2010 m. surengti du politinio lygio susitikimai: „Taikdarystė ir nestabili padėtis“ ir „Moterų dalyvavimas taikdarystės procese“, kurie įvyko po 10-ųjų JT Saugumo Tarybos rezoliucijos Nr. 1325[20] dėl moterų, taikos ir saugumo metinių. 2010 m. vykdyta veikla sustiprino politinį tarptautinės bendruomenės dialogą – tą galime matyti iš didelės pažangos, padarytos vykdant bendrą ES ir JT iniciatyvą dėl gamtos išteklių ir konfliktų ryšių. Sukaupta žinių tokiais klausimais kaip žemė, gavybos pramonė ir gamtos išteklių trūkumas bei konfliktai. Bendrai surengti mokymo kursai Briuselyje ir JT personalo koledže Turine, kuriuose dalyvavo ES, JT ir pilietinės visuomenės organizacijų atstovai. Taip pat padaryta didelė pažanga įgyvendinant bendrą 2008 m. rugsėjo mėn. EB, JT ir Pasaulio banko deklaraciją dėl poreikių po krizės ir nelaimės vertinimo[21]. Pagal du skirtingus veiksmus sukurta ir taikyta bendra metodologija, įgyvendinimo priemonės ir kursai. 2010 m. vyko nemažai bendrų tikslinėms grupėms skirtų mokymo ir informacinių renginių įvairiais klausimais – nuo bendrų įvadinių sesijų poreikių po nelaimės ir poreikių po krizės vertinimo (PDNAs/PCNAs) tema iki aukštesniojo lygio ekspertų seminarų, skirtų ES, JT ir Pasaulio banko darbuotojams ir operatoriams. Taip pat surengti ekspertų praktiniai seminarai, per kuriuos patobulinta metodologija ir parengti bendri vadovai bei priemonės, skirtos PDNA/PCNA misijose dalyvaujantiems sektorių ekspertams. ES siekiant padidinti civilinių krizių valdymo pajėgumus, paskelbti du kvietimai teikti pasiūlymus[22] dėl specializuotų mokymo programų, kuriomis siekiama didinti civilinių krizių valdymo misijose dirbančių darbuotojų ir policijos pareigūnų, kuriems gali tekti dirbti krizės atvejais, pajėgumus ir gebėjimus. Šie veiksmai bus įgyvendinami nuo 2011 m. IšVADA 2010 m. įgyvendintos SP priemonės, papildančios ES regionines ir temines vystymosi priemones, humanitarinę pagalbą ir BSGP misijas, ES padėjo išlaikyti taiką, užkirsti kelią konfliktams ir stiprinti tarptautinį saugumą pagal Europos Sąjungos sutarties 21 straipsnį. Per ketvirtuosius įgyvendinimo metus ir biudžetą padidinus 59 proc. (nuo 139 123 000 EUR 2007 m. iki 213 559 000 EUR 2010 m.) SP programa tapo pakankamai tvirta, kad galėtų padėti įveikti kylančius sunkumus, pavyzdžiui, 2011 m. pradžioje kilusius Šiaurės Afrikoje ir Arabų valstybėse Artimuosiuose Rytuose. 2010 m. pabaigoje pradėtas stabilumo priemonės išorės vertinimas „siekiant aiškiai nustatyti iki šiol pasiektus SP reagavimo į krizes ir pasirengimo krizėms komponentų rezultatus ir padėti sustiprinti SP poveikį būsimoms reagavimo į krizes priemonėms ir būsimų pasirengimo krizėms programų strategijoms“. Po vertinimo padaryta išvada, kad SP ir „unikali priemonė ES taikos, saugumo ir vystymosi politikos sistemoje. 3 ir 4 straipsniais užpildoma svarbi strateginė, finansavimo ir pajėgumų spraga ir sudaromos sąlygos ES remti įvairias plataus masto pasirengimo pavojingoms krizėms ir reagavimo į jas iniciatyvas. Dėl priemonės modelio ir valdymo pasiekta daug gerų rezultatų, kuriuos reikėtų pripažinti ir kurie yra svarbus indėlis į taiką ir stabilumą pasaulyje.“ Visa ataskaita SP komitetui perduota 2011 m. liepos mėn. 2010 m. pabaigoje sukūrus Europos išorės veiksmų tarnybą (EEAS) ir Komisijos Užsienio politikos priemonių tarnybą (FPI), glaudūs darbiniai santykiai Komisijoje, ypač tarp humanitarinę pagalbą, vystomąjį bendradarbiavimą ir užsienio politikos priemones valdančių tarnybų, taip pat santykiai su EEAS, ES delegacijomis ir platesne ES bendruomene toliau bus ES ir SP galimybių ateityje veiksmingai kovoti su krizėmis pagrindas. [1] 2006 m. lapkričio 15 d. Reglamentas (EB) Nr. 1717/2006, nustatantis stabilumo priemonę. OL L 327, 2006 11 24, p. 1. [2] Ilgiausia sprendimų priėmimo trukmė – 18 mėn. pagal pagreitintą mažiau nei 20 mln. EUR vertės programų priėmimo ir įgyvendinimo tvarką, kaip nustatyta 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamente (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento su pakeitimais, vadinamojo Finansinio reglamento, ir 2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamente (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002, nustatančiame išsamias Finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles, vadinamąsias Įgyvendinimo taisykles. [3] Programos, grįstos išimtinės pagalbos priemonėmis, kuriomis siekiama sukurti ES bendradarbiavimo politikos įgyvendinimo sąlygas. Joms netaikomi tokie patys apribojimai, kaip išimtinės pagalbos priemonėms, tačiau jų sprendimo priėmimo procesas ilgesnis, įskaitant komitologiją. [4] Pasirengimo narystei pagalbos priemonė (IPA); Europos kaimynystės ir partnerystės priemonė (EKPP); Vystomojo bendradarbiavimo priemonė (VBP); Europos plėtros fondas (EPF); Europos demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo priemonė ir kt. [5] Bendra saugumo ir gynybos politika. [6] Angl. Linking Relief, Reconstruction, and Development (LRRD). [7] Taip pat žinomas kaip SP taikdarystės partnerystė. [8] Procentinė išraiška: Afrika – 14,7 proc.; Artimieji Rytai – 13,5 proc.; Europa – 0,4 proc.; Pietvakarių Azija – 29,6 proc.; Pietryčių Azija – 6,7 proc.; Centrinė Azija ir Pietų Kaukazas – 13 proc.; Lotynų Amerika – 22,1 proc. [9] angl. Moro Islamic Liberation Front (MILF). [10] Greitai patvirtinti galima pagal SP finansavimo sprendimą, kuriuo sukurta „Politinio konsultavimo, techninės pagalbos ir tarpininkavimo priemonė“ (20 mln. EUR asignavimų 2010 m.), pagal kurią galima sutelkti iki 2 mln. EUR bet kokiam veiksmui, pritarus buvusio Komisijos Išorės santykių generalinio direktorato generaliniam direktoriui. [11] Komisijos sprendimas dėl ES lėšų panaudojimo. [12] Politinio konsultavimo ir tarpininkavimo priemonė (PAMF) yra finansavimo sprendimas, kuriame nustatytos sąlygos, kuriomis sprendimus dėl mažesnio masto specifinių veiksmų galima priimti greičiau. [13] Europos Komisijos būstinė perduoda atitinkamai delegacijai teisinę ir finansinę atsakomybę už ES lėšų panaudojimą, įskaitant įgaliojimus tinkamais atvejais pasirašyti ir iš dalies keisti sutartis. [14] 48 proc. [15] SP reglamento 4 straipsnio 3 dalis. [16] Ekspertų paramos priemonės pagrindas – viešojo arba pusiau viešojo sektoriaus ES organizacijų ekspertai. Nuo 2008 m. maždaug 60 organizacijų iš 17 valstybių narių ekspertai atliko per 100 misijų. [17] Pvz., dvejopo naudojimo prekių eksporto kontrolė, neteisėta prekyba, buvusių ginklų srities mokslininkų perkvalifikavimas, saugos ir saugumo standartai. [18] 2010 m. kovo 31 d. Europos Komisija priėmė 2010 m. metinę veiksmų programą (http://www.eeas.europa.eu/ifs/docs/2010_annual_action_programme_en.pdf). [19] Jį valdė Europos taikdarystės ryšių palaikymo biuras (EPLO). [20] UNSCR1325. [21] PCNA/PDNA. [22] 2010 m. gruodžio mėn. pasirašyta sutartis dėl civilinių krizių valdymo srities mokymo, kuriam vadovavo 13 ES valstybių narių mokymo įstaigų konsorciumas.