KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Dėl Europos energetikos programos ekonomikai gaivinti įgyvendinimo /* COM/2012/0445 final */





KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Dėl Europos energetikos programos ekonomikai gaivinti įgyvendinimo 1. Programa įgyvendinama toliau Europos energetikos programoje ekonomikai gaivinti (EEPEG)[1] numatyta finansinė parama atrinktiems itin strateginiams energetikos sektoriaus projektams. Bendrai finansuojant tuos projektus, programa padeda Europos Sąjungai siekti energetikos ir klimato kaitos srities politikos tikslų: užtikrinti energijos tiekimo saugumą ir įvairovę; baigti kurti energijos vidaus rinką ir užtikrinti, kad ji veiktų sklandžiai; sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimą. Be to, nuolat kreipiant kapitalo išlaidas į realią ekonomiką, programa kartu siekiama skatinti ekonominę veiklą, ūkio augimą ir darbo vietų kūrimą. Nuo praėjusių metų ataskaitos padaryta EEPEG įgyvendinimo pažanga. Galima prisiminti, kad 2010 m. daugiausia pastangų skirta tam, kad programa pradėtų veikti. Didžioji turimo biudžeto dalis paskirta 59 projektams pagal šiuos paprogramius: dujų infrastruktūros – 1 363 mln. EUR; elektros energijos infrastruktūros – 904 mln. EUR; vėjo jėgainių jūroje – 565 mln. EUR; anglies dioksido surinkimo ir saugojimo – 1 000 mln. EUR. Iki 2010 m. pabaigos buvo priimti dotacijų sprendimai ir pasirašyti dotacijų susitarimai dėl bendros 3 833 mln. EUR sumos, t. y. 96,3 % viso EEPEG biudžeto. 146 mln. EUR suma, kurios nepavyko paskirti tų sektorių projektams iki galutinio termino (2010 m. gruodžio 31 d.), buvo skirta naujai finansinei priemonei – Europos efektyvaus energijos vartojimo fondui (angl. EEE–F)[2], iš kurio bus finansuojamos investicijos į energijos vartojimo efektyvumą ir atsinaujinančių išteklių energetiką. EEPEG įsteigimas buvo vienas iš bendro pobūdžio veiksmų, kuriuo ES lygmeniu reaguota į 2008 m. kilusią finansų krizę ir skatintas ekonomikos atsigavimas. Po to Europą ištiko dar sunkesnė krizė, todėl atsigavimo skatinimo politika nepraranda aktualumo. Dėl krizės sudėtingumo ir masto nereikėtų tikėtis, kad kuri nors viena politikos iniciatyva ar finansavimo programa atskirai galėtų užtikrinti ekonomikos atsigavimą. Tačiau šiomis sudėtingomis aplinkybėmis EEPEG buvo ir lieka naudinga priemone, sudarančia sąlygas toliau įgyvendinti kai kuriuos itin svarbius investicinius projektus, kurie negavus ES finansavimo galbūt būtų atidėti, apriboti ar nutraukti. Šioje metinėje ataskaitoje parodoma programos įgyvendinimo būklė. Išsamesnė EEPEG poveikio analizė pateikta 2011 m. atliktame nepriklausomame laikotarpio vidurio vertinime[3]. Toje apžvalgoje teigiama, kad, išjudindama statybos, įrangos ir tarpinių gatavų prekių įsigijimo darbus, programa jau daro apčiuopiamą poveikį realiai ekonomikai. Žvelgiant iš energetikos politikos perspektyvos, programa konkrečiai padeda plėtoti mažo anglies dioksido kiekio technologijas ir gerinti dujų ir elektros energijos vidaus rinkos veikimą: jos lėšomis tiesiamos jungtys tarp vakarinių ir rytinių ES dalių, ES pakraščio valstybėse narėse ir Centrinėje ir Rytų Europoje; didinami saugojimo pajėgumai; pamažu baigiamas dvikrypčio dujų srauto dujotakio tinklas ir mažėja „energetinių salų“. Faktinis pagal programą remiamų projektų įgyvendinimas prasidėjo jau 2010 m., tačiau tik 2011 m. jis įsibėgėjo ir pasiekė tinkamą tempą. Keli projektai jau baigti, o daugelis kitų vykdomi, kaip parodoma tolesniuose skyriuose. Keliais atvejais įgyvendinant projektus susiduriama su sunkumais ir pažanga lėtesnė nei planuota iš pradžių. Ypač didelių ekonominių ir reguliavimo sunkumų kyla įgyvendinant anglies dioksido surinkimo ir saugojimo paprogramį, dėl kurio turi būti priimti esminiai sprendimai. Visiems trims paprogramiams būdinga viena bendra problema – leidimo išdavimo procedūrų sudėtingumas ir trukmė. Dėl to kylantis netikrumas dėl reguliavimo verčia atidėti galutinius investavimo sprendimus. Norint EEPEG įgyvendinti sėkmingai reikia tvirtos visų suinteresuotųjų šalių, įskaitant valstybes nares, valios paspartinti reguliavimo ir leidimo išdavimo procedūras. Šiose srityje Komisijos pasiūlymas dėl energetikos infrastruktūros gairių[4] turėtų žymiai pagerinti padėtį. Pagal pasiūlymo nuostatas, leidimo išdavimo procedūros būtų paspartintos įsteigiant po vieną nacionalinę instituciją, kuri valdytų leidimų išdavimo procesą, nustatant, kad leidimų išdavimas sprendimas turi būti priimtas ne vėliau kaip per trejus metus, taip pat padidinant skaidrumą ir labiau įtraukiant visuomenę. Be to, dėl kredito krizės ir dėl jos priimtų reguliavimo priemonių (susitarimo „Bazelis III“ ir „Mokumas II“) tapo itin sunku gauti ilgalaikį infrastruktūros projektų finansavimą. Tai sutampa su numatomu precedento neturinčiu investavimo mastu, nes daugelis perdavimo sistemų operatorių turės net tris kartus padidinti savo planuojamas investicijas. Komisija siūlo Europos infrastruktūros tinklų priemonę[5] – įvairių sektorių infrastruktūros fondą, – skirtą padėti suformuoti bendrą reikiamą projektų finansavimo paketą. Pagal Europos infrastruktūros tinklų priemonę numatytomis finansavimo priemonėmis pritraukiant naujų investuotojų grupes (pensijų ir draudimo fondus) ir sušvelninant tam tikrą riziką, turėtų būti sudarytos sąlygos projektų vykdytojams gauti reikiamą ilgalaikį jų projektų finansavimą. Komisija atidžiai stebi visų projektų eigą ir tarpinių etapų įgyvendinimą. Tarnybų darbiniame dokumente, kuris pateikiamas su šia ataskaita, aptariama, kiek pasistūmėjęs kiekvienas projektas. Vėlavimo atveju Komisija imasi veiksmų, kad suintensyvinus dialogą su paramos gavėjais (prašant dažniau teikti ataskaitas ir lankantis vietose) įgyvendinimas vyktų sklandžiau. Tačiau neradus konstruktyvaus sprendimo, kuriuo būtų sumažintas vėlavimas ir padaryta įgyvendinimo pažanga, Komisija gali nutraukti finansinę paramą projektui. Europos efektyvaus energijos vartojimo fondas pradėtas naudoti labai neseniai, nes veikia tik nuo 2011 m. liepos mėn. Per pirmuosius veiklos mėnesius intensyviai dirbta, kad fondas pradėtų veikti ir būtų pradėti identifikuoti projektai, kurie galbūt galėtų sulaukti paramos. 2. Dujų ir elektros energijos infrastruktūra 2.1. Įžanga Pagal EEPEG infrastruktūros paprogramį remiami 44 projektai trijose pagrindinėse veiklos srityse: – Dujų infrastruktūros ir laikymo projektai. Gabenimui ir prekybai Europos Sąjungoje skirta infrastruktūra turi būti toliau integruojama tiesiant trūkstamas jungtis tarp valstybių narių ir šalinant kliūtis valstybėse narėse. Siekiant tiekimo saugumo Europos Sąjungoje turi būti integruojami energijos tinklai ir toliau įvairinami energijos šaltiniai bei tiekimo, įskaitant suskystintų gamtinių dujų, maršrutai. – Dujų transportavimo abiem kryptimis projektai. Šio veiklos baro ištakos – 2009 m. dujų tiekimo krizė, kilusi trūkinėjant iš Rusijos per Ukrainą tiekiamiems dujų srautams. Dauguma Centrinės ir Rytų Europos valstybių narių liko be dujų ne dėl to, kad Europoje būtų trūkę dujų, bet kadangi esamose infrastruktūrose nebuvo techninės įrangos ir pajėgumų, kad iš rytų į vakarus tekėję dujų srautai būtų pasukti iš vakarų į rytus. – Elektros energijos infrastruktūros projektai. Iš įvairių atsinaujinančiųjų išteklių gaminamos elektros energijos integravimui, aukštiems patikimumo standartams, sistemos saugumui ir įperkamoms energijos kainoms užtikrinti reikia didelių investicijų į naują infrastruktūrą. Be to, kai kurios valstybės narės tebėra „energetinės salos“, nes jos menkai sujungtos su kaimynais ir su energijos vidaus rinka. Projektus įgyvendina kiekvienos valstybės narės perdavimo sistemų operatoriai arba projekto vykdytojai. Vidutinė projektų trukmė – 3–5 metai. Asignuota 2,268 mlrd. EUR suma, iš jos iki 2012 m. kovo mėn. pabaigos paramos gavėjams jau buvo išmokėta apie 586 mln. EUR (t. y. 25,9 %). Reikia pabrėžti, kad mokėjimas negali būti atliktas tol, kol projektui negautas aplinkos leidimas. Be to, siekiant apsaugoti ES finansinius interesus mokėjimai vykdomi ir su sąlyga, kad galutiniu investavimo sprendimu vykdytojai tvirtai įsipareigos įgyvendinti projektą. 2.2. Padaryta pažanga 2.2.1. 2011 m. baigti projektai Iš 44 pagal programą bendrai finansuotų projektų 2012 m. pradžioje buvo baigti šie 13 (30 %) projektų: – dvi dujotakio jungtys, pirmąsyk Vengriją sujungusios ir su Kroatija, ir su Rumunija ir taip regione paskatinusios rinkos integraciją ir plėtrą; – Belgijos dujotakių tinklo pajėgumo padidinimas Jungtinę Karalystę ir Vokietiją jungiančioje ašyje sudarant sąlygas dujoms tekėti atbuline kryptimi nuo Nyderlandų ir Vokietijos pasienio į Zebriugę Belgijoje ir toliau į Jungtinę Karalystę; – septyni dujų transportavimo abiem kryptimis projektai (4 Austrijoje, 2 Slovakijoje ir 1 Čekijoje). Projektais prisidėta prie visų kaimyninių valstybių prieigos prie Austrijos Baumgarteno saugyklos gerinimo; – dvi elektros tinklų jungtys tarp Portugalijos ir Ispanijos, pagerinančios Pirėnų pusiasalio elektros energijos rinkos veikimą ir atsinaujinančiųjų išteklių integravimą; – viena elektros energijos jungtis tarp Austrijos ir Vengrijos, labai padidinusi perdavimo pajėgumą perkrautomis pietų-pietų krypties linijomis ir taip pagerinusi tolesnę rinkos integraciją ir prekybą. 2.2.2. Vykdomų projektų pažanga Iš likusiųjų projektų 18 (40 %) – 10 dujų ir 8 elektros energijos – vykdomi pagal tvarkaraštį. Pradėtos tų projektų viešojo pirkimo procedūros ir statybos darbai, kurie skatina augimą ir darbo vietų kūrimą – perkami kabeliai, vamzdžiai, kompresorinės ir kita įranga. Dujų projektų įgyvendinimas pakankamai pasistūmėjo šiuose trijuose Europos regionuose: – penki projektai Baltijos regione: Lenkijoje, Danijoje, Lietuvoje ir Latvijoje; – du projektai Centrinėje Rytų Europoje: Slovėnijoje ir Čekijoje; – trys projektai Vakarų Europoje: Belgijoje, Prancūzijoje ir Ispanijoje. Elektros energijos projektų įgyvendinimas gerokai pasistūmėjo šiuose dviejuose regionuose: – trys jungčių projektai Baltijos regione: Estijoje, Latvijoje, Suomijoje ir Švedijoje; – penki projektai Vakarų Europoje: Vokietijoje, Airijoje, Jungtinėje Karalystėje, Prancūzijoje, Ispanijoje, Italijoje ir Maltoje. Faktiškai tik 13 (30 %) iš 44 projektų įgyvendinami lėčiau, nei tikėtasi iš pradžių, nes kilo techninių, reguliavimo ir komercinių sunkumų. Tų projektų vykdytojai prašė pratęsti įgyvendinimo laikotarpį vidutiniškai 18 mėnesių. Dėl sunkumų, susijusių su dujų tiekimo susitarimų užbaigimu, vėluojama įgyvendinti tris svarbius projektus, kuriais siekiama įvairinti ES dujų importą jas tiekiant naujais maršrutais ir iš naujų šaltinių: „Galsi“ iš Alžyro į Italiją, „Poseidon“ iš Graikijos į Italiją, naujas (Kaspijos, galbūt ir Irako) dujas ir naujus partnerius (Azerbaidžaną ir Turkmėniją) atvesiantį naują „Nabucco“ dujotakį iš Turkijos į Austriją. EEPEG šiems projektams siūloma parama ypač svarbi, kad jie priartėtų prie galutinio investavimo sprendimo, kurį labiausiai lemia dujų gamintojų sprendimas gabenti dujas tais dujotakiais. Derybos dėl tokių sprendimų tebevyksta[6] ir geriausiu atveju bus baigtos šiemet. Šiuo intensyvių komercinių derybų etapu bet kokį ES paramos tiems projektams silpnėjimo ženklą dujų gamintojai interpretuotų nepalankiai. Kitais atvejais viešojo pirkimo procedūros dėl techninių priežasčių pasirodė sudėtingesnės, nei pirmiau tikėtasi, ypač trijų projektų atveju: jungties tarp Bulgarijos ir Rumunijos, jungties tarp Italijos ir Maltos ir transportavimo abiem kryptimis projekto Portugalijoje atveju. Administracinių leidimų išdavimas yra kitas reikšmingas veiksnys, dėl kurio atidėtas kelių projektų įgyvendinimas, pirmiausia transportavimo abiem kryptimis projektai Lenkijoje ir Čekijoje. Keli projektai vėluoja dėl reguliavimo aspektų arba dėl sulėtėjusio ekonomikos augimo sumažėjus rinkos susidomėjimui – tai pasakytina apie transportavimo abiem kryptimis projektus Rumunijoje ir Vengrijoje, Čekijos vienos Tvrdonicų dujų saugyklos plėtrą ir jungtį tarp Vengrijos ir Slovakijos. O jungtis tarp Bulgarijos ir Graikijos, kuri ypač svarbi užtikrinant tiekimo saugumą regione, vėluoja dėl įstatymų kaitos Bulgarijoje. 2.3. Išvada Antraisiais įgyvendinimo metais toliau sėkmingai vykdomi elektros energijos ir dujų infrastruktūros projektai, ypač dujų transportavimo abiem kryptimis projektai (13 projektų baigti ir prasidėjo eksploatacija). Dauguma projektų (31 iš 44, arba 70 %) baigti arba vykdomi pagal tvarkaraštį. Apskritai pagal EEPEG finansuojant jungtis tarp rytinių ir vakarinių ES dalių ir užtikrinant tiekimo saugumą atitinkamose valstybėse ir regionuose pastebimai gerėja vidaus rinkos veikimas[7]. EEPEG sudaro sąlygas sparčiau ir veiksmingiau įgyvendinti trečiąjį vidaus rinkos teisės aktų rinkinį ir Reglamentą dėl dujų tiekimo saugumo užtikrinimo[8] ir pakelia dujų infrastruktūrą į realų europinį lygmenį. Pasiekta akivaizdžių rezultatų: transportavimo abiem kryptimis projektai pritaikomi ir visai neseniai, per 2012 m. vasario mėn. šalčius, padėjo išvengti dujų tiekimo krizės. Tvirta EEPEG parama pietinio dujų koridoriaus projektams labai svarbi intensyvėjančiose derybose su šalimis tiekėjomis. Remiami elektros energijos projektai suteikia stiprų impulsą baigti kurti vidaus rinką visapusiškai dalyvaujant visoms Europos Sąjungos šalims ir padeda užtikrinti gerokai didesnį tiekimo saugumą atitinkamoms šalims ir regionams. Elektros energijos tinklo projektai prisidės priimant iš atsinaujinančiųjų išteklių gaminamą elektros energiją. Visą Europą apimančios energijos infrastruktūros kūrimo darbai toliau vyksta šalinant kliūtis ir palaipsniui integruojant „energetines salas“ (tris Baltijos valstybes, Pirėnų pusiasalį, Airiją, Siciliją ir Maltą). Be to, programa prisidėjo prie spartesnio projektų įgyvendinimo, nes pagal ją buvo finansuojami konkretūs veiksmai ir statybos darbai, sudarytos sąlygos projektų vykdytojams užsitikrinti papildomą finansavimą iš finansų institucijų ir, kai daugeliui projektų iškilo rimtų kliūčių gauti aplinkos leidimus, padėjo jiems tapti nacionalinių administracijų prioritetais. Iki šiol numatoma, kad dauguma iš 31 vykdomo projekto turėtų būti baigta 2012–2013 m. ir tik keli projektai dėl techninių, reguliavimo ir komercinių iššūkių tęsis iki 2017 m. 3. Jūros vėjo energija 3.1. Įžanga EEPEG Vėjo jėgainių jūroje paprogramį sudaro 9 projektai dviejose pagrindinėse veiklos srityse: – parama plataus masto naujoviškų turbinų ir jūrinių pamatų konstrukcijų bandymui, gamybai ir panaudojimui; – parama modulinių sprendinių, skirtų dideliam pagamintos vėjo elektros energijos kiekiui integruoti į elektros energijos tinklą, kūrimui. Dotacijas gauna projektą vykdančios bendrovės, inžinerijos bendrovės, atsinaujinančiųjų išteklių energijos gamintojai ir perdavimo sistemų operatoriai. 2012 m. kovo mėn. buvo asignuotos visos EEPEG tikslinės lėšos (565 mln. EUR) ir visiems devyniems projektams jau buvo išmokėta 189 mln. EUR. 3.2. OWE projektų būklė Projektų įgyvendinimo pažanga įvairuoja: vienas jau baigtas, kiti įsibėgėję, keletas rimtai vėluoja. 3.2.1. Turbinos ir struktūros jūroje ( šeši projektai) EEPEG dotacijomis jau užtikrinta, kad toli nuo kranto (daugiau nei 100 km) ir giliuosiuose vandenyse (giliau nei 40 m) bus įrengti pirmieji dideli (400 MW) jūros vėjo jėgainių parkai. Gavę EEPEG lėšų, atrinkti projektai galėjo gauti būtinas paskolas iš bankų konsorciumų ir taip sukaupti trūkstamą kapitalą. EEPEG veiksmai „Thornton Bank“ projekte Belgijoje baigti 2011 m. rugsėjo mėn. Keturiems Vokietijos vėjo jėgainių parkams jau gaminama įranga ir (arba) jie jau įrenginėjami. Be to, 2010 m. rudenį Vokietijos tinklą pasiekė pirmoji vėjo jėgainėse jūroje pagaminta elektros energija, kuri tekėjo EEPEG bendrai finansuota infrastruktūra. Šių projektų įgyvendinimas apskritai pažengęs, tačiau palyginti su pirminiu planavimu esama vėlavimo. Vėlavimą lėmė trys pagrindinės priežastys: atidėtos garantuotos tinklo jungtys, leidimų išdavimo proceso vėlavimas, techninės priežastys (kokybės spragos gaminant ir nepalankios oro sąlygos). Todėl vienas projektas („Bard I“), pakeitus dotacijos susitarimą, jau oficialiai atidėtas, o dėl kitų, manoma, bus prašoma pratęsti dotacijos susitarimą vieniems dvejiems metams. Projektas, kuriuo siekiama įrengti jūros vėjo energijos technologijų bandymo centrą Aberdyne (Jungtinė Karalystė), vėluoja labiau. Teko sukurti tinkamą bendrovės struktūrą ir integruoti įvairius paramos gavėjus, kad būtų galima suderinti komercinę vėjo jėgainę su bandymo įrenginiu. Be to, ilgiau nei tikėtasi užtrunka gauti leidimus. 3.2.2. Jūrų vėjo energijos tinklas (trys projektai) Trys jūrų vėjo energijos tinklo projektai, kuriais siekiama įdiegti inovatyvias technologijas, kad būtų galima integruoti vėjo jėgainėse jūroje pagamintą elektros energiją (aukštos įtampos nuolatinė srovė – reguliuojamas įtampos šaltinis), yra subrandinti mažiau. Pagrindinis tų projektų tikslas – sukurti pirmuosius fundamentalius Europos jūrų vėjo energijos tinklo elementus. Jie itin sudėtingi ne tik technologiniu, bet ir reguliavimo bei komerciniu požiūriu. Nacionalinių reguliavimo institucijų sprendimų atidėliojimas reiškia, kad šių projektų įgyvendinimas turėtų būti pratęstas ir jų trukmė prailginta iki 2016–2018 m. Nepaisant tų sunkumų, 2011 m. jūrų vėjo energijos tinklo integravimo projektai pastebimai pasistūmėjo: sukonkretinti veiklos modeliai, nustatyti geriausi kabelių maršrutai, apibrėžtos jungčių modulių techninės specifikacijos. 3.3. Išvados EEPEG paramos turbinų ir struktūrų projektams tiesioginis rezultatas bus papildomas 1 500 MW elektros energijos gamybos neišmetant anglies dioksido pajėgumas; keli projektai jau pasiekė dalį tų rezultatų. EEPEG projektais pasiekiamas reikšmingas mokomasis poveikis, pavyzdžiui, trumpinama pamatų gamybos ir klojimo jūroje darbų trukmė. Keliais atvejais įgyvendinant projektus susiduriama su sunkumais ir jų pažanga lėta. EEPEG veiksmai būtų įgyvendinami labiau pagal grafiką, jei paspartėtų leidimų išdavimo procedūros. Svarbios ir kitos pamatinės sąlygos, kaip antai garantijų, kad vėjo jėgainės jūroje bus prijungtos prie tinklo, suteikimas. Kliūtys, kurias būtina pašalinti prieš priimant galutinį investavimo sprendimą dėl jūrų vėjo energijos tinklo integravimo projektų, yra vėjo jėgainių, kurias rengiamasi sujungti su tinklu, licencijavimas ir per reguliavimo institucijas gautinas bendras finansavimas. 4. ANGLIES DIOKSIDO SURINKIMAS IR SAUGOJIMAS 4.1. Įžanga Siekiant ambicingų ES energetikos ir klimato politikos tikslų, ypač anglies dioksido išmetimo energetikos sistemoje mažinimo iki 2050 m., reikia plėtoti mažo anglies dioksido kiekio technologijas, įskaitant anglies dioksido surinkimą ir saugojimą (angl. CCS). Pagal Europos strateginio energetikos technologijų planą (SET) siekdama, kad CCS technologijos iki dešimtmečio pabaigos taptų ekonomiškai gyvybingos, EEPEG remia integruotų CCS projektų demonstravimą. Pagal šią programą šešiems energijos gamybos sektoriaus projektams teikiama 1 mlrd. EUR vertės finansinė parama, iš jos 2012 m. kovo mėn. paramos gavėjams jau buvo išmokėta 392 mln. EUR. Pagal atrinktus projektus angliavandenilių laukuose (taikant veiksmingesnės naftos gavybos metodus ir jų netaikant) ir vandeninguose druskinguose sluoksniuose taikomos trys skirtingos CO2 surinkimo technologijos ir skirtingos CO2 saugojimo sausumoje ir jūroje koncepcijos. Laikantis tokio požiūrio, pripažįstama, kad CCS projektuose slypi naujas technologinis iššūkis ir, norint juos demonstruoti, reikia išspęsti įvairius techninius, ekonominius ir reguliavimo uždavinius. Projektų koordinatoriai yra gamyklos arba energetikos bendrovės. Kiti gavėjai – energijos perdavimo bendrovės, įrangos tiekėjai ir mokslinių tyrimų institutai. 4.2. CCS projektų būklė EEPEG sudarė sąlygas sparčiai pradėti visus šešis projektus (Vokietijoje, Jungtinėje Karalystėje, Italijoje, Nyderlanduose, Lenkijoje ir Ispanijoje). Viename projekte EEPEG padėjo užsitikrinti nacionalinį finansavimą. Leidimų išdavimo srityje EEPEG paskatino vykdyti tikslinį dialogą ir bendradarbiavimą su valdžios institucijomis ir vietos gyventojais. Kai kurie projektai galėjo padėti paspartinti faktinį teisės aktų įgyvendinimą valstybių narių lygmeniu. Be to, iki šiol atlikti išsamūs inžineriniai tyrimai sudarė sąlygas gamykloms įgyti detalių techninių žinių apie būsimą integruoto CCS įrenginio veikimą. Konkrečiose geologinio saugojimo vietose vykdyti vertinimo darbai taip pat padėjo nustatyti tinkamas vietas, kur CO2 būtų saugiai nuolat saugomas. CCS paprogramyje projektams taikomas įpareigojimas per įsteigtą CCS projektų tinklą keistis patirtimi ir geriausia praktika. 2011 m., kaip ir 2010 m., tinklas paskelbė viešas santraukas apie tai, kokia CO2 saugojimo, visuomenės įtraukimo ir leidimų gavimo patirtis sukaupta vykdant projektus. 2011 m. buvo baigti daugumos projektų surinkimo bloko pradinio inžinerinio projektavimo tyrimai, taip pat užbaigtas paskutinis prieš užsakymą techninis etapas – atlikta pirminė įrangos tiekėjo atranka. Kartu su tinkamiausių CO2 transportavimo maršrutų plėtra tęsėsi vertinimo darbai atrinktose saugojimo vietose. Nors daroma pažanga, CCS paprogramyje apskritai susiduriama su dideliu reguliavimo ir ekonominiu netikrumu, kuris gali turėti neigiamą poveikį jo įgyvendinimo sėkmei. Kylančius sunkumus atskleidžia tai, kad dėl nė vieno projekto nepriimtas galutinis investavimo sprendimas. Pirmasis projektas, dėl kurio veikiausiai bus pasirengta priimti galutinį investavimo sprendimą (iki 2012 m. spalio mėn.), vykdomas Nyderlanduose. Kitų projektų galutiniai investavimo sprendimai tikėtini ne anksčiau 2013 m. Šis etapas atidėliotas dėl įvairių priežasčių: nebuvo gauta visų leidimų; nepabaigtas saugojimo vietų vertinimas; neišbaigta finansinė struktūra. Be to, dėl nedidelės anglies dioksido kainos apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemoje CCS veiklos modelis artimiausiu ir vidutinės trukmės laikotarpiu nėra patrauklus ir išaugo numatomos objektų eksploatavimo išlaidos. Galiausiai esant dabartinėms ekonominėms aplinkybėms projektams vis sunkiau gauti finansavimą. 2012 m. pradžioje baigtas EEPEG projektas Jenšvaldėje (Vokietija). Vykdytojai teigė, kad pagal projekto grafiką reikiamų CO2 saugojimo leidimų nebūtų galima gauti ne tik dėl visuomenės pasipriešinimo galimam saugojimo vietų parinkimui, bet ir dėl to, kad Vokietija gerokai vėluoja perkelti CCS direktyvą. Atsižvelgiant į šias sudėtingas aplinkybes, atrodo, kad reikia apsispręsti dėl CCS ateities. Komisija kartu su CCS suinteresuotaisiais subjektais ir projektų vykdytojais atidžiai nagrinėja, kokių tinkamiausių tolesnių veiksmų, susijusių su ES parama šiam strateginiam sektoriui, reikėtų imtis ir galimybes kuo veiksmingiau panaudoti EEPEG lėšas projektams, dėl kurių priimamas galutinis teigiamas investavimo sprendimas. 4.3. Išvados Padaryta apčiuopiama pažanga baigiant išsamius surinkimo blokų techninius tyrimus ir šiek tiek mažiau nuveikta tvirtinant saugojimo vietas. Tačiau praėjus dvejiems įgyvendinimo metams CCS paprogramis atsidūrė kryžkelėje: vienas projektas nutrauktas ir nė vienam iš likusių penkių nepriimtas galutinis finansavimo sprendimas. Vėluojama dėl kelių priežasčių: nebuvo gauta visų leidimų; nepabaigtas saugojimo vietų vertinimas; neišbaigta finansinė struktūra. Todėl daugumos objektų veikla bus pradėta 2016 ar 2017 m. CCS yra visiškai nauja veikla, kuriai turi būti patvirtinti ne tik techniniai ir ekonominiai aspektai, bet ji turi atitikti naujas reguliavimo teisines bazes, pavyzdžiui, CO2 saugojimo. Pramonės sektorius ir valstybės narės turės dėti daugiau pastangų, jei su reguliavimo ir finansiniais aspektais susijęs tų projektų vėlavimas turėtų būti sumažintas. 5. Europos efektyvaus energijos vartojimo fondas (angl. EEEF) 5.1. Fondo apibūdinimas ir tikslai Reglamente (ES) Nr. 1233/2010 numatyta sukurti finansinę priemonę, kuria būtų remiamos investicijos į energijos vartojimo efektyvumą ir decentralizuotą atsinaujinančiųjų išteklių energetiką. Reglamentu naujajai priemonei skiriama apie 146,3 mln. EUR – suma, prilygstanti iki 2010 m. gruodžio 31 d. nepanaudotam EEPEG asignavimui įsipareigojimams. Įsigaliojus iš dalies pakeistam reglamentui dėl EEPEG, Komisija patikėjo Europos investicijų bankui užduotį sukurti investicinį fondą ir pradėti jo veiklą. Tuo tikslu 2011 m. kovo mėn. Komisija ir EIB pasirašė delegavimo susitarimą. Priemonė įgyvendinama kaip investicinis fondas, pavadintas Europos efektyvaus energijos vartojimo fondu (EEEF)[9], techninė pagalba ir informuotumo didinimo veikla. Fondui suteiktas 265 mln. EUR kapitalas, iš kurių 125 mln. EUR jam skyrė ES. Kitų steigėjų įnašas toks: EIB – 75 mln. EUR, „Cassa Depositi e Prestiti“ (CDP) – 60 mln. EUR ir „Deutsche Bank“ – 5 mln. EUR. ES ne tik skyrė kapitalą fondui, bet ir suteikė 20 mln. EUR techninės pagalbos dotacijoms ir 1,3 mln. EUR informuotumo didinimo veiklai. Fondo dalininkais gali tapti ir kitos dalyvavimu susidomėjusios finansinės institucijos. Laikantis Europos darbo vietų kūrimo ir ekonomikos augimo strategijos „Europa 2020“, EEEF papildo galiojančius energijos vartojimo efektyvumo metmenis, ypač 2011 m. efektyvaus energijos vartojimo planą[10] ir direktyvos pasiūlymą dėl energijos vartojimo efektyvumo[11], ir padeda jų siekti Fondas investuoja į energijos taupymo ir energijos vartojimo efektyvumo priemones (70%), atsinaujinančių išteklių energetikos projektus (20%) ir netaršų miesto transportą (10%); investicijos orientuojamos į miestus. Priemonės paramą gauna vietos, regionų ir, kai pateisinama, nacionalinės viešosios institucijos, taip pat viešųjų institucijų vardu veikiantys viešieji ar privatieji subjektai. Fondas siūlo įvairių, prie projekto struktūros ir poreikių pritaikytų skolos ir nuosavo kapitalo priemonių[12]. Pirmiausia ji teikia tokias finansines paslaugas: vidutinės trukmės ir ilgalaikes pirmaeiles paskolas, subordinuotas paskolas, investicijas į tarpinio pobūdžio skolas, garantijas, investicijas į nuosavą kapitalą ir kvazinuosavą kapitalą arba teisės į turtą perėmimą[13]. Projekto vykdytojams iš techninės pagalbos elemento finansinė parama teikiama kaip dotacija, kad jie galėtų parengti projekto struktūrą ir paraišką fondui. EEEF įsteigtas siekiant šalinti pagrindines energijos vartojimo efektyvumo rinkos kliūtis: pritaikyto finansavimo stygių, rinkos pasitikėjimo tokiomis investicijomis stoką ir didelį kapitalo išlaidų projektų plėtrai mastą. Taigi fondas siekia finansuoti konkrečius atkartotinus pavyzdinius projektus, kad teikdamas pritaikytą finansavimą, kurio šiuo metu rinka nesiūlo, ypač remdamas energetikos paslaugų bendrovių plėtrą, bankams parodytų energijos naudojimo efektyvumo projektų priimtinumą ir padėtų pritraukti papildomų privačiųjų lėšų. 5.2. Padaryta pažanga Pasirašius delegavimo susitarimą, EIB sparčiai ėmėsi visų būtinų teisinių veiksmų, kad fondas būtų įsteigtas ir pradėtų veikti; fondas veiklą pradėjo 2011 m. liepos 1 d. Fondo valdytoju paskirtas „Deutsche Bank“ pirmiausia ėmėsi komunikacijos ir rinkodaros veiksmų, kad apie fondą būtų sužinota ir atsirastų suinteresuotų subjektų ratas, kad būtų užmegzti naudingi ryšiai su savivaldybėmis, vietos valdžios įstaigomis ir taip pat potencialiais investuotojais siekiant, kad ilgainiui fondas plėstųsi. Tokiomis aplinkybėmis sukurta svetainė www.eeef.eu ir aktyvuota virtuali projektų pateikimo priemonė, kad fondo valdytojui ir pareiškėjams būtų patogiau palaikyti ryšius. Techninės pagalbos elemento valdymą EIB perįgaliojo fondo valdytojui ir jau svarstomi pirmieji prašymai. Per pirmuosius fondo veiklos metus savivaldybės, energetikos paslaugų bendrovės ir kiti viešųjų institucijų vardu veikiantys subjektai jau pateikė fondo valdytojui nemažai projektų pasiūlymų kogeneracijos, viešųjų erdvių apšvietimo, mikrorajonų šildymo, pastatų renovavimo srityse. Keletas perspektyvių projektų nagrinėjami iš esmės ir sudaromi pirmieji susitarimai. Kaip ir kitų finansinių priemonių atveju, daugeliui atrinktųjų projektų reikia ilgų viešojo pirkimo procedūrų ir sudėtingų susitarimo struktūrų. Pirmieji projektai bus bandomaisiais veiksmais stiprinant pirmiausia energetikos paslaugų bendrovių struktūras. Todėl buvo parengta standartinė energinio naudingumo didinimo paslaugų teisių į turtą perėmimo sutartis, kuri padės plėtoti ir atkartoti inovatyvius su energetikos paslaugų bendrovėmis sudarytus susitarimus. Kai fondo veikla, kaip įprasta, pamažu įsibėgės, tikimasi, kad bus įgyvendinti kiti projektai. Kaip numatyta Reglamente Nr. 1233/2010, iki 2013 m. Komisija pateiks Parlamentui ir Tarybai pažangos ir galimos tolesnės fondo plėtros ataskaitą. [1] 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 663/2009 dėl ekonomikos gaivinimo, teikiant Bendrijos finansinę paramą energetikos srities projektams, programos sukūrimo. [2] 2010 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1233/2010, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 663/2009. [3] http://ec.europa.eu/energy/evaluations/doc/2011_eepr_mid_term_evaluation.pdf. [4] Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl transeuropinės energetikos infrastruktūros gairių pasiūlymas, COM(2011) 658 final. [5] Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo sukuriama Europos infrastruktūros tinklų priemonė, pasiūlymas, COM(2011) 665. [6] „Poseidono“ projekto derybos su „Shah Deniz 2“ lauko plėtotoju neseniai nutrūko ir projekto rėmėjai svarsto kitas tiekimo iš Kaspijos arba Artimųjų Rytų šaltinių galimybes. [7] Regioninio energetikos politikos tyrimų centro atliktoje išsamioje Dunojaus regiono dujų rinkos modelio analizėje parodoma jungčių nauda ir jų poveikis mažinant dujų kainas regione (jos gali būti sumažintos iki 6 %). (Ištirti tokie projektai kaip, pavyzdžiui, Vengrijos–Slovakijos, Bulgarijos–Graikijos jungtys ir Lenkijos suskystintų gamtinių dujų projektas.) Daugiau informacijos http://www.rekk.eu/images/stories/letoltheto/kaderjak_drgmm_ep_20120620_v2.pdf. [8] 2010 m. spalio 10 d. Reglamentas (ES) Nr. 994/2010, ES OL L 295, 2010 11 12. [9] EEEF SA yra struktūrizuota finansavimo priemonė (SICAV-FIS pagal Liuksemburgo teisę). [10] COM (2011) 109, 2011 3 8 [11] COM(2011) 370, 2011 6 22. [12] EEEF neteikia dotacijų ar nenumato subsidijuojamų palūkanų normų (lengvatinių paskolų). Tokios finansinės paskatos nelaikomos tinkamomis projektams, kurie generuoja pakankamai pajamų, kad išsilaikytų finansiškai. [13] Teisės į turtą perėmimo schemos esmė – su nuolaida parduoti ateityje (dėl sutaupytos energijos) gautinas sumas. EEEF teisės į turtą perėmimo schemos papildomai kaip užstatu garantuojamos energinio naudingumo sutartimis.