EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2021 07 14 COM(2021) 558 final/2 CORRIGENDUM

This document corrects COM(2021)558 final of 14.7.2021



Concerns all the language versions

Formatting errors in the text and other

minor errors in the text and annexes



The text shall read as follows: Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl energijos vartojimo efektyvumo (nauja redakcija) (Tekstas svarbus EEE) {SEC(2021) 558 final} - {SWD(2021) 623 final} - {SWD(2021) 624 final} - {SWD(2021) 625 final} - {SWD(2021) 626 final} - {SWD(2021) 627 final}



AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS 2019 m. gruodžio mėn. Komisijos priimtas Europos žaliasis kursas yra „nauja augimo strategija, kuria siekiama pertvarkyti ES į teisingą ir klestinčią visuomenę ir sukurti modernią, efektyviai išteklius naudojančią ir konkurencingą ekonomiką, kurios grynasis išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis 2050 m. bus nulinis, o jos augimas bus atsietas nuo išteklių naudojimo. Be to, juo siekiama apsaugoti, tausoti bei didinti ES gamtinį kapitalą ir apsaugoti piliečių sveikatą bei gerovę nuo su aplinka susijusios rizikos ir poveikio.“ Norint pasiekti šiuos tikslus „pirmenybę būtina teikti energijos vartojimo efektyvumui“. Ta proga Komisija taip pat paskelbė, kad pateiks įvertinto poveikio planą, kuriuo siekiama atsakingai padidinti Sąjungos 2030 m. išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) kiekio mažinimo tikslą, ir įsipareigojo „iki 2021 m. birželio mėn. peržiūrėti ir prireikus pasiūlyti persvarstyti atitinkamus energetikos teisės aktus“. 2020 m. kovo mėn. Komisija pateikė pasiūlymą dėl Europos klimato teisės akto, kuriuo siekiama iki 2050 m. sumažinti Europos priklausomybę nuo iškastinio kuro. Klimato politikos tikslo įgyvendinimo plane Komisija pasiūlė padidinti Sąjungos užmojį iki 2030 m. sumažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį bent 55 proc. žemiau 1990 m. lygio – tai gerokai didesnis užmojis, palyginti su esamu 40 proc. tikslu. Klimato politikos tikslo įgyvendinimo plane taip pat nurodyti būtini veiksmai, kurių reikia imtis visuose ekonomikos sektoriuose, įskaitant pagrindinių teisėkūros priemonių peržiūras, kad būtų pasiektas šis didesnis užmojis ir įvykdytas komunikate dėl Europos žaliojo kurso prisiimtas įsipareigojimas pateikti išsamų planą, kaip atsakingai padidinti Europos Sąjungos 2030 m. tikslą iki 55 proc. Klimato politikos tikslo įgyvendinimo planas atitinka ir Paryžiaus susitarimo tikslą užtikrinti, kad pasaulio temperatūros padidėjimas būtų gerokai mažesnis nei 2 °C, ir toliau dėti pastangas, kad jis neviršytų 1,5 °C. 2020 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Taryba patvirtino privalomą ES tikslą iki 2030 m. grynąjį išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį sumažinti bent 55 proc., palyginti su 1990 m.. Europos Vadovų Taryba padarė išvadą, kad klimato srities užmojis turi būti padidintas taip, kad būtų skatinamas tvarus ekonomikos augimas, kuriamos kokybiškos darbo vietos, teikiama nauda Sąjungos piliečių sveikatai ir aplinkai ir prisidedama prie ilgalaikio Sąjungos ekonomikos pasaulinio konkurencingumo skatinant ekologiškų technologijų inovacijas. 2021 m. balandžio 22 d. Europos Parlamentas ir Taryba pasiekė preliminarų politinį susitarimą iki 2030 m. bent 55 proc. sumažinti išmetamų ŠESD kiekį. Taip nustatoma veiksmų, kuriais siekiama ateinančiais dešimtmečiais sumažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, sistema, tačiau, kad būtų užtikrintas toks sumažinimas, ji turi būti įgyvendinama priimant konkrečius teisės aktus. Prognozės rodo, kad, jei dabartinė politika bus visiškai įgyvendinta, išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis iki 2030 m. būtų sumažintas maždaug 45 proc., palyginti su 1990 m. lygiu, neįskaitant dėl žemės naudojimo išmetamų ir absorbuojamų kiekių, ir maždaug 47 proc., jei žemės naudojimas būtų įskaičiuojamas. Todėl 2030 m. klimato politikos tikslo įgyvendinimo plane apžvelgiami veiksmai, kurių reikia imtis visuose ekonomikos sektoriuose, ir pagrindinių teisėkūros priemonių peržiūros, kad būtų pasiektas šis didesnis užmojis. Siekiant tai įgyvendinti, Europos Komisijos 2021 m. darbo programoje paskelbta apie pasirengimo įgyvendinti 55 proc. tikslą priemonių rinkinį, kad iki 2030 m. išmetamų ŠESD kiekis būtų sumažintas bent 55 proc., ir iki 2050 m. pasiekti, kad Europos poveikis klimatui taptų neutralus. Šis priemonių rinkinys apims įvairias politikos sritis, įskaitant energijos vartojimo efektyvumą, atsinaujinančiuosius energijos išteklius, žemės naudojimą, energijos apmokestinimą, pastangų pasidalijimą ir prekybą apyvartiniais taršos leidimais. Energijos vartojimo efektyvumas yra viena iš pagrindinių veiklos sričių, be kurios neįmanoma visiškai sumažinti Sąjungos ekonomikos priklausomybės nuo iškastinio kuro. Remiantis Energijos vartojimo efektyvumo (EVE) direktyva įgyvendinama dabartinė Sąjungos energijos vartojimo efektyvumo politika išnaudoti ekonomiškai efektyvaus energijos taupymo galimybes. 2018 m. gruodžio mėn. Energijos vartojimo efektyvumo direktyva buvo iš dalies pakeista kaip dokumentų rinkinio „Švari energija visiems europiečiams“ dalis, visų pirma siekiant įtraukti naują pagrindinį 2030 m. Sąjungos energijos vartojimo efektyvumo tikslą – bent 32,5 proc. (palyginti su numatomu energijos suvartojimu 2030 m.) ir išplėsti ir sugriežtinti energijos taupymo įpareigojimą po 2020 m. Nors 2020 m. energijos vartojimo efektyvumo tikslas galėjo būti pasiektas dėl išskirtinių aplinkybių, susidariusių dėl COVID-19 pandemijos, nacionalinių įnašų, apie kuriuos valstybės narės pranešė nacionaliniuose energetikos ir klimato srities veiksmų planuose (NECP), suma nesiekia Sąjungos užmojo – 32,5 proc. 2030 m. Bendras įnašų poveikis būtų galutinės energijos suvartojimo sumažėjimas 29,4 proc., o pirminės energijos – 29,7 proc., palyginti su 2007 m. atskaitos scenarijuje pateiktomis 2030 m. prognozėmis. Tai reikštų ES-27 kolektyvinio užmojo atotrūkį 2,8 procentinio punkto pirminės energijos suvartojimo ir 3,1 procentinio punkto galutinės energijos suvartojimo. Nuo šio atotrūkio priklauso ir pastangų, kurių reikia didesniam energijos vartojimo efektyvumo tikslų užmojui pasiekti, lygis. Klimato politikos tikslo įgyvendinimo plano poveikio vertinime daroma išvada, kad mažai tikėtina, jog reikiamas didesnio energijos vartojimo efektyvumo lygis būtų pasiektas vien rinkos jėgomis, dabartiniu rinkos organizavimu ir technologijų plėtra, o tai reiškia, kad reikia dėti daugiau pastangų. Kaip nurodyta prie šios direktyvos pridedamame poveikio vertinime, energijos vartojimo efektyvumo didinimo užmojį nuo dabartinio 32,5 proc. lygio reikės gerokai padidinti. Dėl didesnio užmojo visose energetikos sistemos srityse ir visuose susijusiuose sektoriuose, kuriuose nuo veiklos priklauso energijos poreikis, t. y. transporto, vandens ir žemės ūkio sektoriuose, reikia labiau skatinti energijos vartojimo efektyvumą, kai tai ekonomiškai efektyvu. Vandens ir energijos santykio klausimo sprendimas yra ypač svarbus, nes didėja vandens ir energijos poreikis arba dėl klimato kaitos didėja spaudimas vandens ištekliams. Energijos vartojimo efektyvumo direktyva, pagal kurią energijos vartojimo efektyvumas turi būti laikomas atskiru energijos šaltiniu, yra svarbus elementas siekiant iki 2050 m. neutralizuoti poveikį klimatui. Pagrindinį energijos vartojimo efektyvumo vaidmenį stiprina principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“. Jis pripažįstamas pagrindiniu Sąjungos energetikos politikos principu ir į jį turėtų būti atsižvelgiama ne tik energetikos sistemoje, bet ir visuose sektoriuose, visais lygmenimis, įskaitant finansų sektorių. Nustatant naujas tiekimo ir kitų politikos sričių taisykles, energijos vartojimo efektyvumo sprendimai turėtų būti laikomi pirmąja galimybe priimant planavimo ir investavimo sprendimus. Šis principas pripažintas pagrindiniu energetikos sektoriaus integracijos strategijos elementu. Nors energijos taupymo potencialas tebėra didelis visuose sektoriuose, ypatingas uždavinys yra susijęs su transporto sektoriumi, nes jam tenka 30 proc. galutinės energijos suvartojimo, ir su pastatais, nes 75 proc. Sąjungos pastatų energinis naudingumas yra prastas. Kitas svarbus sektorius, kuriam skiriama vis daugiau dėmesio, yra informacinių ir ryšių technologijų (IRT) sektorius, nes jam tenka 5–9 proc. visos pasaulyje suvartojamos elektros energijos ir daugiau kaip 2 proc. visų išmetamų teršalų. 2018 m. duomenų centruose Sąjungoje suvartota 76,8 TWh energijos. Numatoma, kad iki 2030 m. šis skaičius sieks 98,5 TWh, t. y. padidės 28 proc. Šis absoliutusis padidėjimas taip pat gali būti vertinamas santykiniais dydžiais: ES duomenų centrams 2018 m. teko 2,7 proc. elektros energijos paklausos, o iki 2030 m. jie pasieks 3,21 proc., jei plėtra tęsis pagal dabartinę trajektoriją. Europos skaitmeninėje strategijoje jau pabrėžta, kad reikia labai efektyviai energiją vartojančių ir tvarių duomenų centrų ir skaidrumo priemonių, skirtų telekomunikacijų operatoriams dėl jų aplinkosauginio pėdsako. Viešasis sektorius pats savaime yra svarbus ekonomikos dalyvis ir jam tenka apie 5–10 proc. viso Sąjungoje suvartojamos galutinės energijos kiekio. Apskaičiuota, kad centrinės valdžios institucijoms priskiriamos viešųjų pirkimų sutartys Sąjungoje sudaro apie 16 proc. Valstybių narių lygmeniu šis rodiklis svyruoja nuo 5 iki 86 proc. Apskaičiuota, kad viešiesiems pastatams tenka apie 2 proc. galutinės Sąjungoje suvartojamos energijos. Ekonomiškai efektyvių taupymo galimybių vis dar yra visame viešajame sektoriuje tiek esamų pastatų renovacijos ir energijos valdymo, tiek būsimų efektyviai energiją vartojančių pastatų, produktų ir paslaugų pirkimo srityse. Pramonė yra vienas iš sektorių, per pastarąjį dešimtmetį gerokai padidinusių energijos vartojimo efektyvumą. Nepaisant to, vis dar esama ekonomiškai efektyvių taupymo galimybių. Šildymui ir vėsinimui tenka pusė Sąjungoje suvartojamos galutinės energijos, todėl tai yra didžiausias galutinės energijos vartojimo sektorius. Vis dar yra daug galimybių mažinti energijos suvartojimą šiame sektoriuje, tačiau vis dar pasiekti reikiamą temperatūrą. Todėl šildymas ir vėsinimas atlieka labai svarbų vaidmenį įgyvendinant Sąjungos užmojį iki 2050 m. pereiti prie švarios ir neutralaus anglies dioksido poveikio ekonomikos. Daug pastangų reikia dėti geresnio pastatų izoliavimo srityje, tačiau taip pat yra galimybių efektyviau tiekti reikiamą šilumą ar vėsumą. Energijos nuostoliai transformuojant, perduodant ir skirstant energiją gali būti dideli. Kadangi nėra bendrų metodikų ir ataskaitų, sunku palyginti tinklus ar operatorius arba palyginti veiklos rezultatus. Tiesą sakant, nėra vienodos energijos nuostolių apibrėžties Sąjungoje, todėl duomenų kokybė nėra optimali ir šią problemą reikia spręsti. Namų ūkių sektoriui tenka apie ketvirtadalį visos Sąjungoje suvartojamos galutinės energijos. Vartotojų ir piliečių elgesys daro didelį poveikį šiam energijos suvartojimui, o EVE direktyvoje yra keletas nuostatų, kuriomis remiamas piliečių ir vartotojų įgalinimas. Kadangi trūksta stiprių su energijos vartojimo efektyvumo skatinimu susijusių vartotojų elgesio ir įgalinimo aspektų, visų pirma vietos lygmenimis, vartotojai nepakankamai skatinami didinti energijos vartojimo efektyvumą ir spręsti didelių išankstinių išlaidų ir skirtingų paskatų problemą. Nors Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje jau numatytos paskatos valstybėms narėms spręsti energijos nepritekliaus problemą, COVID-19 krizė parodė, kad būtina skubiai spręsti energijos nepritekliaus problemą, jei Sąjunga nori sukurti socialinę Europą, dėl kurios susitarta bendrame Porto socialinių įsipareigojimų dokumente ir kuri atitiktų visų jos piliečių poreikius, suteikiant jiems galimybę aktyviai dalyvauti perėjime prie žaliosios ekonomikos, kartu švelninant neigiamą poveikį ir nepaliekant nė vieno nuošalyje. Ypač daug dėmesio bus skiriama energijos nepritekliaus lygiui visose valstybėse narėse, nes vis daugiau europiečių gali nebeįpirkti būtiniausios energijos, ypač dėl to, kad didėja išlaidos energijai ir nedarbas. Be to, vidutines pajamas gaunantys namų ūkiai artimiausioje ateityje gali susidurti su didėjančia energijos nepritekliaus rizika, nes jau šiandien dauguma namų ūkių, patiriančių energijos nepriteklių, yra (mažesnes) vidutines pajamas gaunantys namų ūkiai. Energijos vartojimo efektyvumas įvardytas kaip veiksmingiausias sprendimas siekiant sumažinti energijos nepriteklių ir įveikti galimą neigiamą kainodaros priemonių poveikį pajamų pasiskirstymui. Kaip reikalaujama pagal Europos žaliąjį kursą, Energijos vartojimo efektyvumo direktyva kartu su kitomis iniciatyvomis pagal pasirengimo įgyvendinti 55 proc. tikslą priemonių rinkinį, visų pirma Socialinį klimato fondą, padės spręsti dvejopą problemą bei klimato ir socialinius poreikius paversti galimybėmis. Atsižvelgiant į tai, pakeitimai padės sustiprinti Energijos vartojimo efektyvumo direktyvą, kad būtų geriau šalinamos likusios rinkos kliūtys ir nepakankamumai, atsižvelgiant į platesnius Europos žaliojo kurso, kuriuo siekiama nė vieno nepalikti nuošalyje ir sukurti tvarią ekonomiką, tikslus. Taigi pasiūlymu bus sustiprintos įvairios Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos nuostatos, siekiant užtikrinti, kad ja būtų optimaliai prisidedama prie didesnio klimato tikslo iki 2030 m. bent 55 proc. sumažinti išmetamų ŠESD kiekį, kaip nustatyta Klimato politikos tikslo įgyvendinimo plane. • Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis Pasiūlymas yra platesnės energijos vartojimo efektyvumo politikos sistemos, kuria siekiama išnaudoti energijos vartojimo efektyvumo potencialą konkrečiose politikos srityse, įskaitant pastatus (Direktyva 2010/31/EB (Pastatų energinio naudingumo direktyva)), gaminius (Direktyva 2009/125/EB, Reglamentas (ES) 2017/1369 ir Reglamentas (ES) 2020/740) ir Valdymo reglamentą (ES) 2018/1999, dalis. Tų politikos priemonių vaidmuo labai svarbus užtikrinant, kad būtų sutaupoma energijos kai keičiami gaminiai ir statomi arba renovuojami pastatai. Pasiūlymas dera su Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvos peržiūros pasiūlymu, . Šiuo pasiūlymu dėl Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos išdėstymo nauja redakcija nustatoma kitų energijos vartojimo efektyvumo politikos krypčių sistema, nustatant energijos vartojimo efektyvumo tikslus ir pagrindines tarpsektorines bei konkretesnes priemones. Ja siekiama taupyti energiją viešajame sektoriuje, be kita ko, nustatant įpareigojimus kasmet renovuoti viešuosius pastatus ir atsižvelgiant į energijos vartojimo efektyvumą perkant prekes, paslaugas, darbus ir pastatus. Jos konkretus tikslas, susijęs su viešaisiais pastatais, papildo Pastatų energinio naudingumo direktyvą, kurioje nustatyti su pastatais susiję standartai ir konkretūs techniniai įpareigojimai. Viešasis sektorius tarnauja plačiajai visuomenei, įskaitant pažeidžiamus vartotojus ir tuos, kuriems gresia energijos nepriteklius, taip užtikrinant, kad niekas nebūtų paliktas nuošalyje pagal Europos žaliojo kurso tikslus. Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje ypač daug dėmesio skiriama viešajam sektoriui, kad jis vaidintų pavyzdinį vaidmenį didinant energijos vartojimo efektyvumą. Komisija pradėjo Pastatų energinio naudingumo direktyvos peržiūrą, kad 2021 m. pabaigoje galėtų pateikti pasiūlymą. Nors šiuo metu neįmanoma iš anksto numatyti tos peržiūros rezultatų, šiuo pasiūlymu atsižvelgiama į konkretų PEND vaidmenį nustatant sąnaudų atžvilgiu optimalius energinio naudingumo reikalavimus, kartu sustiprinant EVE direktyvos nuostatas, susijusias su pavyzdiniu viešųjų įstaigų vaidmeniu (5 ir 6 straipsniai) ir viešaisiais pirkimais (7 straipsnis), ir taip nustatoma būtina horizontalioji veiksmų sistema.

Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje nustatyta šildymo ir vėsinimo planavimo sistema, pagal kurią valstybės narės nustato energijos vartojimo efektyvumo ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos potencialą. Joje taip pat numatyta stebėti politiką ir priemones šiam potencialui išnaudoti. Šia politika ir priemonėmis tiesiogiai padedama siekti atsinaujinančiųjų išteklių energijos tikslo šildymo ir vėsinimo sektoriuje, nustatyto Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvos 24 straipsnyje. Pavyzdžiui, persvarstyta efektyvaus centralizuoto šilumos ir vėsumos tiekimo apibrėžtis (Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos 2 straipsnio 43 punktas) tiesiogiai skatintų centralizuotai tiekti šilumą ir vėsinimą iš atsinaujinančiųjų išteklių. Ir atvirkščiai, šie smulkesni tikslai padėtų siekti Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje nustatytų energijos vartojimo efektyvumo tikslų. Be to, Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje numatytos šildymo ir vėsinimo sektoriaus planavimo priemonės bus suderintos su NEKSVP tvarkaraščiu. Tai padeda užtikrinti didesnį NEKSVP, išsamių vertinimų ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos potencialo ir atliekinės šilumos ir vėsumos naudojimo šildymo ir vėsinimo sektoriuje pagal Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvos 15 straipsnio 7 dalį vertinimų nuoseklumą. Išsami informacija apie įvairias Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos nuostatas pateikiama Valdymo reglamente (Reglamente (ES) 2018/1999). Pagal šį reglamentą reikalaujama, kad kiekviena valstybė narė parengtų dešimties (2021–2030) metų integruotą nacionalinį energetikos ir klimato srities veiksmų planą, kuriame būtų nurodyta, kaip ji ketina prisidėti, inter alia, prie 2030 m. energijos vartojimo efektyvumo tikslo. Valdymo reglamente taip pat nustatyti konkretūs reikalavimai, susiję su energijos vartojimo efektyvumo tikslų nustatymu, ataskaitų teikimo įpareigojimais, pažangos stebėsena ir taisomaisiais veiksmais, kurių reikia imtis, jei užmojis ir pažanga nepakankami. Reikės išanalizuoti šios direktyvos pakeitimų poveikį, todėl vėliau gali prireikti iš dalies pakeisti Valdymo reglamentą, kad būtų užtikrintas šių dviejų teisės aktų nuoseklumas. Siekiant išvengti reikalavimų dubliavimosi, naujos nuostatos, visų pirma susijusios su nacionalinių orientacinių įnašų nustatymu, atotrūkio panaikinimo mechanizmais ir ataskaitų teikimo prievolėmis, turėtų būti perkeltos ir suderintos su Valdymo reglamentu, kai jis bus peržiūrėtas. Kai kurias Valdymo reglamento nuostatas taip pat gali reikėti iš naujo įvertinti atsižvelgiant į šioje direktyvoje siūlomus pakeitimus. Energijos vartojimo efektyvumo direktyva sąveikauja su kitais energijos vartojimo efektyvumo teisės aktais, t. y. Pastatų energinio naudingumo direktyva, Sąjungos ekologinio projektavimo direktyva, Sąjungos Energijos vartojimo efektyvumo ženklinimo ir Padangų ženklinimo reglamentais. Šiomis priemonėmis nustatomi minimalūs veikimo standartai, tačiau nereikalaujama nei spartinti pakeitimo normų, nei pasirinkti efektyvesnių rezultatų, viršijančių minimumą. Pagrindiniai mechanizmai, kuriais valstybės narės gali padidinti energijos taupymą virš įprastų normų, kad atitiktų Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos reikalavimus, yra skatinti pakeisti neefektyviai energiją vartojančius prietaisus ir rinktis efektyvesnius sprendimus. Kiekviena priemonė skirta skirtingiems energijos vartojimo efektyvumo aspektams ir galiausiai padeda siekti to paties tikslo, t. y. didinti energijos vartojimo efektyvumą ir pasiekti bendrą Sąjungos energijos vartojimo efektyvumo tikslą. Kitose srityse Energijos vartojimo efektyvumo direktyva papildo kitus teisės aktus, kuriais siekiama daugiau dėmesio skirti energijos vartojimo efektyvumui ir taip padidinti bendrą sutaupytos energijos kiekį, pavyzdžiui, priemones, susijusias su viešaisiais pirkimais, energetikos tinklais ir šildymu bei vėsinimu. • Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos politikos struktūros pakeitimai yra susiję su esama ir planuojama politika ir priemonėmis, įskaitant kainodaros ir su kainodara nesusijusius mechanizmus ir priemones. Energijos vartojimo efektyvumo direktyva, kuria šalinamos esamos rinkos kliūtys, trukdančios efektyviai vartoti energiją, įgyvendinama kartu įvedant apyvartinius taršos leidimus pastatuose naudojamam kurui, nes tai sutrumpins investicijų į energijos vartojimo efektyvumą atsipirkimo laikotarpį ir sustiprins energijos vartojimo efektyvumo priemonių verslo scenarijų visoje Sąjungoje. Klimato politikos tikslo įgyvendinimo planas parodė, kad norint ekonomiškai efektyviausiu būdu pasiekti 55 proc. išmetamų ŠESD kiekio sumažinimo tikslą, reikia derinti reguliavimo priemones ir anglies dioksido apmokestinimą. Siekiant didesnio klimato politikos tikslo ekonomiškai efektyviu būdu ir kartu mažinant bet kokį su anglies dioksidu susijusių išlaidų perkėlimo poveikį, visų pirma pažeidžiamiems vartotojams ir galutiniams naudotojams, labai svarbu užtikrinti anglies dioksido kainodaros ir reguliavimo politikos pusiausvyrą. Be to, dėl prekybos apyvartiniais taršos leidimais iš apyvartinių taršos leidimų aukcionų bus gauta papildomų pajamų, kurias bus galima perskirstyti valstybėms narėms ir valstybėse narėse, siekiant padėti pažeidžiamiems ir energijos nepriteklių patiriantiems galutiniams naudotojams apmokėti sąskaitas ir atlikti pastatų renovaciją. Pasirengimo įgyvendinti 55 proc. tikslą priemonių rinkinys apima atitinkamas politikos priemones, kurios gali padėti pasiekti 55 proc. išmetamų ŠESD kiekio mažinimo tikslą, ir juo siekiama tai padaryti nuosekliai ir proporcingai kartu su kitais aktualiais reglamentais ir direktyvomis. Tai visų pirma pasakytina apie Energijos vartojimo efektyvumo direktyvą, Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvą (AIEDII), ES apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemą (ATLPS), Pastangų pasidalijimo reglamentą (PPR), Žemės naudojimo, žemės naudojimo keitimo ir miškininkystės (LULUCF) reglamentą, energijos apmokestinimą ir transporto priemonių išmetamo CO2 kiekio standartus. Buvo pripažinta, kad įvairių iniciatyvų, įgyvendinamų pagal pasirengimo įgyvendinti 55 proc. tikslą priemonių rinkinį, koherentiškumas yra labai svarbus siekiant užtikrinti, kad įvairios rinkinio politikos priemonės, įskaitant Energijos vartojimo efektyvumo direktyvą, padėtų didesnį klimato tikslą – 55 proc. – pasiekti kuo efektyviau. Tos ES politikos kryptys padeda siekti Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos tikslų, visų pirma susijusių su energijos vartojimo efektyvumo tikslu. Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje nustatyti tikslai ir priemonės užtikrins veiksmingesnes sąsajas ir sinergiją su kitomis Sąjungos politikos sritimis. EVE direktyva turi svarbių sąsajų su Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyva, visų pirma šildymo ir vėsinimo srityje, nes abi šios direktyvos padeda siekti ir energetikos sektoriaus integravimo strategijos tikslo. EVE direktyvoje numatyta sustiprinta planavimo sistema, pagal kurią nustatomas energijos vartojimo efektyvumo ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos potencialas šildymo ir vėsinimo srityje, ir reikalaujama, kad valstybės narės įgyvendintų politiką ir priemones šiam potencialui išnaudoti. Šia politika ir priemonėmis tiesiogiai padedama siekti atsinaujinančiųjų išteklių energijos tikslo šildymo ir vėsinimo sektoriuje, nustatyto Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvos 23 straipsnyje. Ir atvirkščiai, šie tikslai padeda siekti energijos vartojimo efektyvumo tikslų, nustatytų EVE direktyvos 23 straipsnyje ir visoje EVE direktyvoje. ES ATLPS nustatyta išmetamų ŠESD kiekio viršutinė riba, kuri laikui bėgant mažėja. PPR valstybėms narėms nustatomi privalomi metinio išmetamų ŠESD kiekio mažinimo tikslai, kuriais siekiama mažinti ŠESD kiekį sektoriuose, kuriems netaikoma ES ATLPS, įskaitant pastatų, transporto ir žemės ūkio sektorius. Taikant PPR skatinama laikytis Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos, visų pirma įpareigojimo taupyti energiją. Papildomumo reikalavimas pagal energijos taupymo įpareigojimą skatina valstybes nares įgyvendinti nacionalinę politiką ir priemones, kurios viršija Sąjungos lygmeniu nustatytus minimalius energinio naudingumo reikalavimus (pvz., griežtesni nacionaliniai statybos kodeksai ir skatinimo naudoti aukštesnės klasės prietaisus programos). Tokiomis kainodaros priemonėmis, kaip ES ATLPS ir Energijos mokesčių direktyva, investicijos į energijos vartojimo efektyvumą tampa finansiškai patrauklesnės, tačiau jomis nepašalinamos rinkos kliūtys, dėl kurių investicijų lygis tampa neoptimalus. Todėl jos papildo energijos vartojimo efektyvumo teisės aktus, bet jų nepakeičia. Prieš pradedant visapusiškai įgyvendinti visas priemones ir tikslus, siūlomus pagal pasirengimo įgyvendinti 55 proc. tikslą priemonių rinkinį, ir taip sumažinti naštą Europos piliečiams dėl priklausomybės nuo iškastinio kuro ir energijos kainų didėjimo, pereinamuoju laikotarpiu kai kurie veiksmai gali turėti didelį poveikį pajamų pasiskirstymui. Tikimasi, kad pradėjus taikyti ES ATLPS pastatų ir transporto sektoriuose padidės energijos kainos, nes tikėtina, kad kuro ir degalų tiekėjai perkels su anglies dioksidu susijusias išlaidas vartotojams, todėl tai gali daryti poveikį pažeidžiamiems vartotojams ir galutiniams naudotojams, kurie priklauso nuo iškastinio kuro, arba žmonėms, kuriems gresia energijos nepriteklius. Tikslinės priemonės, palengvinančios perėjimą tiek Europos, tiek nacionaliniu lygmeniu. Pasirengimo įgyvendinti 55 proc. tikslą priemonių rinkinyje siūlomos konkrečios priemonės pagal EVE direktyvą ir nauja pajamomis iš naujosios ATLPS grindžiama finansavimo priemonė, kuria siekiama sušvelninti didesnių vartotojų išlaidų, atsirandančių dėl anglies dioksido kainos įvedimo kelių transporto ir statybos sektoriuose, poveikį. Labai svarbu užtikrinti, kad investicijos į energijos vartojimo efektyvumą būtų vykdomos pažeidžiamiausiose mūsų visuomenės grupėse. Šį poveikį sušvelninti gali padėti paramos priemonės, skirtos energijos taupymo įpareigojimui stiprinti ir pažeidžiamiems vartotojams, namų ūkiams, kurie patiria energijos nepriteklių arba kuriems gresia energijos nepriteklius, ir, kai taikoma, socialiniuose būstuose gyvenantiems žmonėms įgalinti ir juos apsaugoti. Bendras siūlomų priemonių pagal EVE direktyvą ir naujos finansavimo priemonės, grindžiamos pajamomis, gautomis iš prekybos apyvartiniais taršos leidimais naujuose sektoriuose, poveikis padės veiksmingai ir solidariai šalinti galimą neigiamą socialinį poveikį. Valstybės narės taip pat galės gauti pajamų iš ES ATLPS, įskaitant pajamas iš prekybos apyvartiniais taršos leidimais naujuose sektoriuose, kad galėtų finansuoti priemones, kuriomis siekiama gerinti energijos vartojimo efektyvumą, centralizuoto šilumos tiekimo sistemas ir izoliaciją, arba teikti finansinę paramą mažesnes ir vidutines pajamas gaunantiems namų ūkiams. Siekiant spręsti prekybos apyvartiniais taršos leidimais poveikį dviem naujiems pastatų ir kelių transporto sektoriams, įsteigiamas Socialinis klimato fondas (toliau – Fondas). Siekdama užtikrinti, kad iš Sąjungos biudžeto būtų galima finansuoti papildomas Fondo išlaidas, Komisija kartu su šiuo fondo reglamentu teikia pasiūlymus iš dalies pakeisti 2021–2027 m. daugiametės finansinės programos reglamentą ir Tarybos sprendimą (ES, Euratomas) 2020/2053 (toliau – Sprendimas dėl nuosavų išteklių). Visų pirma dalis pajamų, gautų iš kelių transporto ir pastatų apyvartinių taršos leidimų prekybos, atiteks Sąjungos biudžetui. Fondas turėtų teikti finansavimą valstybėms narėms, kad jos galėtų remti savo priemones ir investicijas, kuriomis siekiama didinti pastatų energinį naudingumą, didinti energijos vartojimo efektyvumą, renovuoti pastatus ir mažinti pastatų šildymo ir vėsinimo priklausomybę nuo iškastinio kuro, įskaitant energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių integravimą, ir finansuoti netaršų ir mažataršį judumą; Valstybės narės taip pat galėtų apsvarstyti galimybę teikti laikiną tiesioginę paramą pažeidžiamiems namų ūkiams kartu su investicijomis, kuriomis spartinami tolesni struktūriniai pokyčiai. Be to, pagal pastatų renovacijos bangos strategiją Sąjungos finansinė parama investicijoms į energijos vartojimo efektyvumą ir pastatų renovaciją, kurios padės spręsti energijos nepritekliaus problemą arba užkirsti jam kelią, teikiama pagal kelias naujas ir esamas DFP ir „Next Generation EU“ programas. Kitas svarbus investicijų į energijos vartojimo efektyvumą finansavimo šaltinis – Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė, pagal kurią valstybėms narėms bus skirta iš viso 672,5 mlrd. EUR dotacijų ir paskolų. Siekdamos bendro tikslo 37 proc. RRF lėšų skirti klimato srities veiksmams, valstybės narės, atsižvelgdamos į Europos Komisijos rekomendacijas, planuoja skirti dideles sumas investicijoms į pastatų renovaciją, visų pirma skirtas prasčiausio energinio naudingumo pastatams ir energijos nepriteklių patiriantiems namų ūkiams. Sanglaudos politikos fondai, siekdami bendro 30 proc. klimato tikslo ir sutelkdami lėšas pagal temas 2 politikos tikslui, ir toliau skirs didelę Sąjungos biudžeto dalį investicijoms į energijos vartojimo efektyvumą ir pastatų renovaciją, o pagal programą „InvestEU“, pasitelkiant specialias finansines priemones ir techninę pagalbą, visų pirma pagal priemonę ELENA, bus plačiu mastu telkiamos privačios ir viešosios investicijos valstybėse narėse. Teisingos pertvarkos fondu, kurio bendras biudžetas 17,5 mlrd. EUR, bus siekiama sumažinti socialines ir ekonomines išlaidas, patiriamas dėl perėjimo prie neutralaus poveikio klimatui ekonomikos, be kita ko, investuojant į energijos vartojimo efektyvumą ir pastatų renovaciją, nes tai duos dvejopos naudos – padės kurti vietos darbo vietas ir tvariai spręsti energijos nepritekliaus problemą. Galiausiai centralizuotai valdomos programos, pavyzdžiui, LIFE arba programa „Europos horizontas“, turės finansavimo prioritetus, kuriais bus remiamas teisingas perėjimas prie žaliosios ekonomikos, atsižvelgiant į konkrečių programų tikslus ir pobūdį, t. y. bus siekiama diegti technologines ir rinkos inovacijas ir plėtoti geriausią energijos vartojimo efektyvumo politikos įgyvendinimo patirtį. ES kelių transporto priemonių išmetamo CO2 teisės aktuose reikalaujama, kad gamintojai mažintų vidutinį savo parduodamų naujų transporto priemonių parko išmetamo CO2 kiekį. Nustatytos sunkiosioms ir lengvosioms komercinėms transporto priemonėms taikomos taisyklės. Šios taisyklės reiškia, kad gamintojai turi arba įdiegti technologiją, kuria būtų padidintas transporto priemonių energijos vartojimo efektyvumas (pvz., sumažinta jų aerodinaminė arba riedėjimo varža arba padidintas galios pavaros efektyvumas), arba naudoti energijos šaltinį, kurį naudojant būtų išmetama mažiau CO2. Pereinant prie visiškai elektrinės galios pavaros išvengiama vidaus degimo variklių energijos nuostolių ir sumažinamas galutinės energijos suvartojimas vienam kilometrui. Energijos suvartojimo transporto sektoriuje sumažėjimas dėl transporto priemonių išmetamo CO2 teisės aktų atsispindi kiekybiškai nustatant bendrą ES energijos vartojimo efektyvumo tikslą. Energijos vartojimo efektyvumo direktyva bus sukurta sinergija su Tvaraus ir pažangaus judumo strategijos priemonėmis. Direktyvoje valstybėms narėms paliekamas visiškas lankstumas ir veiksmų laisvė pasirenkant priemones, kuriomis siekiama sumažinti energijos suvartojimą transporto sektoriuje, tačiau ja bus skatinama įsisavinti energijos vartojimo efektyvumo priemones transporto sektoriuje. Žiedinės ekonomikos veiksmų planas taip pat papildo EVE direktyvą. Gaminių ir infrastruktūros projektavimas siekiant užtikrinti ilgesnę jų naudojimo trukmę arba pakartotinis žaliavų naudojimas ir perdirbimas lemia mažesnį energijos suvartojimą ir per visą produktų ir infrastruktūros gyvavimo ciklą išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį. Pastatų renovacijos bangos strategijoje daugiausia dėmesio skiriama tam, kad būtų užtikrinamas didesnis Europos pastatų energinis naudingumas, per jų gyvavimo ciklą būtų išmetama mažiau anglies dioksido ir jie būtų tvaresni. Žiedinės ekonomikos principai gali padėti sumažinti su pastatų renovacija susijusią taršą ir su medžiagomis susijusį išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį. 2. TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI • Teisinis pagrindas

Pasiūlymas grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 194 straipsnio 2 dalimi, kuri yra su energetika susijusių priemonių teisinis pagrindas. Siūlomomis priemonėmis siekiama didinti energijos vartojimo efektyvumą visuose sektoriuose ir visoje energijos grandinėje, taigi jomis siekiama vieno iš 194 straipsnyje išvardytų tikslų, t. y. skatinti energijos vartojimo efektyvumą ir taupymą pagal 194 straipsnio 1 dalies c punktą. Sutartyje nustatytas būtent su energija susijęs teisinis pagrindas, todėl tikslinga juo remtis. • Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju) Šiame pasiūlyme atsižvelgiama į subsidiarumo principą, nes Sąjunga neturi išimtinės kompetencijos energetikos politikos klausimais. Pasiūlyme laikoma, kad energijos vartojimo efektyvumo, kaip politinio ir ekonominio uždavinio, reikšmė didėja ir yra glaudžiai susijusi su energijos tiekimo saugumo, klimato kaitos, vidaus rinkos ir ekonominės bei socialinės plėtros politikos sritimis. ES veiksmų poreikis Todėl ES veiksmai yra pagrįsti subsidiarumo principu pagal SESV 191 straipsnį, nes koordinavimas Europos lygmeniu iš tiesų didina energetinį saugumą ir naudą aplinkai bei klimatui. Pagrindinės problemos, dėl kurių sutaupoma mažiau energijos (palyginti su optimaliu lygiu visuomenės požiūriu), yra vienodos visoje ES ir jų esama visur. Siekiant užtikrinti, kad valstybės narės prisidėtų prie ES lygmeniu nustatyto privalomo energijos vartojimo efektyvumo tikslo ir jis būtų pasiektas kolektyviai ir ekonomiškai efektyviai, reikia imtis Sąjungos lygmens veiksmų. Valstybių narių reikalaujama nustatyti savo užmojus ir trajektorijas, atitinkančius jų nacionalines aplinkybes ir kontekstą. Priemonės pobūdis ir tai, kad energijos vartojimo efektyvumo tikslas nėra privalomas nacionaliniu lygmeniu, atitinka subsidiarumo principą. Atsižvelgdamos į nacionalines aplinkybes ir ypatumus, valstybės narės išlaikys tokį patį lankstumo lygį pasirinkdamos savo politikos priemonių derinį, sektorius ir metodą, kad iki 2030 m. sutaupytų reikiamą energijos kiekį. Atsižvelgiant į didesnį klimato tikslą, Sąjungos veiksmai papildys ir sustiprins nacionalinius ir vietos veiksmus, kuriais siekiama didinti energijos vartojimo efektyvumą. Valdymo reglamente jau numatyta Komisijos pareiga imtis veiksmų, jei valstybių narių užmojis nepakankamas siekiant Sąjungos tikslų, taigi de facto oficialiai pripažįstamas esminis Sąjungos veiksmų vaidmuo šioje srityje, todėl ES veiksmai yra pagrįsti subsidiarumo principu pagal SESV 191 straipsnį. Pagrindinės problemos, dėl kurių sutaupoma mažiau energijos (palyginti su optimaliu lygiu visuomenės požiūriu), yra vienodos visoje Sąjungoje ir jų esama visur. Atsižvelgiant į energijos vartojimo išorės sąnaudas (pvz., dėl išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų, į orą išmetamų teršalų, energetinio saugumo), tikėtina, kad energijos vartojimo efektyvumo didinimo ir energijos vartojimo mažinimo veiksmai duos naudos tarpvalstybiniu mastu. Tarpvalstybinių problemų atveju mažai tikėtina, kad valstybių narių veiksmai duos optimalių rezultatų. Nustačius didesnį klimato tikslą, kuriam pasiekti reikia didesnio energijos vartojimo efektyvumo tikslo, Sąjungos veiksmais turi būti papildomi ir stiprinami nacionaliniai ir vietos veiksmai. Be to, priemonės pobūdis ir tai, kad energijos vartojimo efektyvumo tikslas nėra privalomas nacionaliniu lygmeniu, atitinka subsidiarumo principą. Valstybės narės išlaiko tokį patį lankstumo lygį pasirinkdamos savo politikos priemonių derinį, sektorius ir metodą, kad iki 2030 m. sutaupytų reikiamą energijos kiekį, atsižvelgdamos į nacionalines aplinkybes ir ypatumus. Tačiau energetika yra politikos sritis, kurioje reikia didelių investicijų. Koordinuotas požiūris Sąjungos lygmeniu gali užtikrinti pasitikėjimą, patikimumą ir tęstinumą ir taip padidinti įvairių subjektų investavimo ir dalyvavimo tikimybę. Sąjungos lygmens politika taip pat gali užtikrinti teisingą ir sąžiningą pertvarką šalims ir regionams, kurių ekonomiką gali labai paveikti pramonės struktūros ar užimtumo pokyčiai dėl energetikos pertvarkos mažinant priklausomybę nuo iškastinio kuro. Be to, koordinuoti veiksmai Sąjungos lygmeniu leidžia geriau atsižvelgti į skirtingas valstybių narių galimybes veikti. Išorinės sąnaudos atsiranda, kai gaminant ar vartojant prekę ar paslaugą išlaidų (neigiamą poveikį) patiria trečioji šalis. ES pridėtinė vertė Energijos vartojimo efektyvumo politika yra labai svarbus išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo mechanizmas ir padeda užtikrinti aplinkosauginę, ekonominę ir socialinę naudą, pavyzdžiui, geresnę oro kokybę, mažesnes sąskaitas už energiją ir geresnę sveikatą. 2030 m. Sąjungos energetikos ir klimato tikslai yra kolektyviniai tikslai. Šiuo atžvilgiu koordinuota Sąjungos politika turi daugiau galimybių iki 2050 m. paversti Sąjungą neutralaus poveikio klimatui žemynu. Bendras požiūris yra veiksmingiausias būdas užtikrinti tarptautinių įsipareigojimų vykdymą. Konkretūs energijos suvartojimo mažinimo veiksmai turi būti vykdomi valstybių narių lygmeniu. Vis dėlto Sąjungos lygmeniu reikia veiksmingos šių veiksmų sistemos. Koordinuotas ir suderintas požiūris Sąjungos lygmeniu sudarys sąlygas valstybėms narėms imtis veiksmų ir juos sustiprins, taip pat užtikrins keturias laisves. Bendras Sąjungos požiūris padės, pavyzdžiui, sukurti didesnes rinkas Europos tiekėjams, darbuotojams ir prekėms ir užtikrinti, kad būtų taikomi tie patys įpareigojimai ir taisyklės. Taip bus apsaugota ir sustiprinta konkurencija. Bendras Sąjungos lygmens požiūris leis vartotojams naudotis tomis pačiomis pagrindinėmis teisėmis ir visoje Sąjungoje gauti palyginamą ir atpažįstamą informaciją. Bendras Sąjungos požiūris į energijos vartojimo efektyvumą sudarys sąlygas spręsti konkrečius bendrus uždavinius, pavyzdžiui, poreikį mažinti energijos nepriteklių. Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos įgyvendinimo patirtis parodė, kad bendra Sąjungos sistema yra socialiai teisinga, mažina sąnaudas, didina vidaus rinkos naudą ir suteikia galimybę nacionalinės politikos formuotojams mokytis vieni iš kitų. Energijos vartojimo efektyvumo direktyva veiksmingai papildo ir skatina kitas nacionalines ir Sąjungos priemones. Sąjungos lygmeniu priimta politika atspindi glaudžius klimato kaitos, tiekimo saugumo, tvarumo, aplinkos, vidaus rinkos, socialinio ir ekonominio vystymosi politikos sričių tarpusavio ryšius. Todėl priimant sprendimus dėl politikos ir priemonių ir jas įgyvendinant galima atsižvelgti į poveikį bendrajai rinkai, susijusį su ekonomikos augimu, investicijomis ir darbo vietų kūrimu. Tam pritarė darbo grupė, kuriai pavesta sutelkti valstybių narių pastangas, kad būtų pasiekti 2020 m. energijos vartojimo efektyvumo tikslai, ir paragino sukurti tvirtą, tikslingą ir bendrą energijos vartojimo efektyvumo politikos sistemą, kad būtų pritrauktos būtinos investicijos ir užtikrinta, kad energijos sutaupymas būtų pasiektas teisingai ir sąžiningai. Be to, Sąjungos bendroji rinka labai skatina išmetamų ŠESD kiekį mažinti ekonomiškai efektyviai. Bendrais Sąjungos veiksmais bus užtikrinta, kad politikos tikslai būtų kolektyviai pasiekti mažiausiomis įmanomomis sąnaudomis. Todėl, norint kolektyviai pasiekti bendrus tikslus, koordinuotais Sąjungos lygmens veiksmais galima sudaryti sąlygas dėti daugiau pastangų nacionaliniu lygmeniu, užtikrinant labiau suderintą požiūrį, padedant sukurti masto rinkas Europos tiekėjams ir užtikrinant, kad jiems būtų taikomi tie patys įpareigojimai ir taisyklės. Sąjungos lygmens sistema taip pat suteiks daugiau tikrumo investuotojams. Ji duos bendrą postūmį visoje bendrojoje rinkoje investuoti į efektyviau energiją vartojančius visų rūšių gaminius. Sąjungos ir nacionalinių tikslų nustatymas aiškiai parodo, kiek pastangų tikimasi dėti energijos vartojimo efektyvumo srityje, ir padeda nustatyti efektyviai energiją vartojančių gaminių ir paslaugų rinkos dydį. Tai bus ženklas tiekėjams ir gamintojams dėti daugiau pastangų projektuoti gaminius atsižvelgiant į šiuos aspektus. Norint užtikrinti energijos vartojimo efektyvumą, kartu įgalinant vartotojus, reikia teikti prasmingą, tikslią ir suprantamą informaciją apie energijos vartojimą ir susijusias išlaidas ir užtikrinti, kad būtų galima naudotis lengva prieiga prie konkurencingos statybinių medžiagų (langų, izoliacijos ir kt.), šildymo ir vėsinimo sprendimų ir kitų gaminių, kurie padeda didinti energijos vartojimo efektyvumą, rinkos. Konkretiems sektoriams skirtomis priemonėmis, pavyzdžiui, skirtomis šildymo ir vėsinimo sektoriui, siekiama užtikrinti tinkamą dėmesį sektoriams, kuriuose reikia daugiausiai sumažinti išmetamų ŠESD kiekį. Suderintu planavimu užtikrinama palyginama nacionalinės politikos ir priemonių kokybė. Juo taip pat užtikrinama galimybė gauti struktūrizuotą informaciją apie sektorių tikslus ir planus valstybėse narėse ir taip padedama valstybėms narėms ir rinkos dalyviams planuoti savo veiklą. Šildymo ir vėsinimo sektoriuje jis padeda užtikrinti pakankamą rinką su bendrais standartais didelio naudingumo centralizuoto šilumos tiekimo ir kogeneracijos įrangos tiekėjams, siekiant sumažinti sąnaudas ir motyvuoti juos diegti naujoves ir gerinti pasiūlą.

Veikiant Sąjungos lygmeniu galima pašalinti kelias kliūtis viešosioms ir privačiosioms investicijoms, spręsti įvairių leidimus suteikiančių įstaigų koordinavimo nacionaliniu lygmeniu trūkumo problemą ir skatinti administracinius gebėjimus įgyvendinti tarpvalstybinius projektus ir paramos schemas. Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje iš esmės nustatytas bendras energijos vartojimo efektyvumo tikslas, tačiau dauguma veiksmų, kurių reikia imtis šiam tikslui pasiekti, paliekama valstybėms narėms. Taikant principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ valstybėms narėms paliekama lankstumo. Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje nustatyti privalomi Sąjungos lygmens energijos vartojimo efektyvumo tikslai, tačiau 2020 m. ir 2030 m. perspektyvoje nebus nustatyta privalomų nacionalinio lygmens tikslų. Valstybės narės turėtų nustatyti savo įnašą, kad būtų bendrai pasiektas Sąjungos energijos vartojimo efektyvumo tikslas, atsižvelgdamos į Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje pateiktą formulę. Įpareigojimas kasmet mažinti energijos suvartojimą viešajame sektoriuje užtikrins, kad viešasis sektorius rodytų pavyzdį, o valstybės narės išlaiko visišką lankstumą pasirinkdamos energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones, kad būtų pasiektas reikiamas galutinės energijos suvartojimo sumažinimas. Be to, Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje ir toliau bus numatyta su pastatų patalpų plotu susijusi metinė reikalaujama renovacijos norma. Šio įpareigojimo taikymo sritis išplečiama įtraukiant pastatus, priklausančius visoms valstybės narės teritorijoje esančioms viešosioms įstaigoms. Šia priemone užtikrinama, kad valstybės narės ir toliau rodytų pavyzdį didindamos pastatų energinį naudingumą savo sferose, kartu išsaugant lankstumą rinktis priemones. Be to, Energijos vartojimo efektyvumo direktyva bus nustatyta sistema, būtina siekiant užtikrinti aukštą viešųjų įstaigų perkamų produktų, paslaugų, darbų ir pastatų energijos vartojimo efektyvumą ir energinį naudingumą ir prireikus apsvarstyti platesnio masto tvarumo, socialinius, aplinkos ir žiedinės ekonomikos aspektus. Suderintas požiūris, įskaitant energijos vartojimo efektyvumo aspektus konkursų procedūrose, padės išsaugoti konkurenciją, užtikrinti ilgalaikį ir ekonomiškai efektyvų energijos taupymą ir sudaryti sąlygas toliau veikti masto rinkoms. Energijos vartojimo efektyvumo direktyva padidins sutaupytos energijos kiekį dėl didesnės taupymo normos. Valstybės narės turėtų ir toliau siekti, kad taikant politikos priemones visuose sektoriuose kasmet būtų papildomai sutaupoma energijos. Kadangi energijos taupymo įpareigojimas yra veiksminga energijos vartojimo efektyvumo didinimo įvairiuose sektoriuose priemonė, jis taip pat veiksmingai padeda valstybėms narėms mažinti energijos nepriteklių. Taigi pagal energijos taupymo įpareigojimą valstybės narės turės užtikrinti, kad individualiai apskaičiuotą bendro sutaupytos energijos kiekio dalį sutaupytų pažeidžiami vartotojai ir galutiniai naudotojai, energijos nepriteklių patiriantys žmonės ir, kai taikoma, socialiniuose būstuose gyvenantys žmonės. Suderintas požiūris gali prisidėti prie teisingos energetikos pertvarkos visiems Europos piliečiams. Energijos taupymo įpareigojimas valstybėms narėms išlaiko visišką lankstumą dėl politikos priemonių rūšies, dydžio, taikymo srities ir turinio. Energijos vartojimo efektyvumo direktyva visiems Europos piliečiams užtikrins vienodas pagrindines sutartines teises, susijusias su šilumos, vėsumos ir buitinio karšto vandens tiekimu. Nors Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje bus reikalaujama įgyvendinti tam tikras pagrindines vartotojų sutartines teises, nacionalinė kompetencija nebūtų ribojama. Taip pat būtina, kad visoje ES būtų vienodos vartotojų informavimo ir informuotumo didinimo veiklos sąlygos. Reikalaujama, kad valstybės narės imtųsi tinkamų priemonių, o konkretus tokių veiksmų planas paliekamas jų nuožiūrai. Visos Sąjungos ekonomikos ir sveikatos krizės poveikis rodo, kad taip pat reikia suderinto požiūrio siekiant įgalinti ir apsaugoti pažeidžiamus vartotojus ir galutinius naudotojus, taip pat tuos, kurie patiria energijos nepriteklių. Siekiant užtikrinti vienodą apsaugos ir įgalinimo lygį, Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje reikalaujama įgyvendinti ir finansuoti energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones pirmiausia tiems žmonėms, o tai taip pat padės valstybėms narėms mažinti poveikį pajamų pasiskirstymui. Ekspertų tinklas palengvins valstybių narių veiksmus šioje srityje ir turėtų būti įsteigtas visose valstybėse narėse. Nors reikalaujama privalomų didelių įmonių energijos vartojimo auditų, nes sutaupomos energijos kiekis gali būti didelis, valstybės narės ir toliau galės lanksčiai rengti programas, kuriomis būtų skatinama atlikti MVĮ energijos vartojimo auditus. Kalbant apie šildymo ir vėsinimo sektorių, valstybės narės išlaiko savo kompetenciją atlikti išsamų didelio naudingumo kogeneracijos ir efektyvaus centralizuoto šilumos ir vėsumos tiekimo potencialo vertinimą ir gali taikyti išimtis atliekinės šilumos panaudojimo srityje, kai naudojama didelio naudingumo kogeneracija arba surinkta šiluma tiekiama į centralizuoto šilumos ar vėsumos tiekimo tinklą. Energijos vartojimo efektyvumo direktyva leis valstybėms narėms nustatyti priemones ir procedūras, kuriomis būtų skatinama diegti bendros šilumos ir elektros energijos gamybos įrenginius. Siekiant prisidėti prie bendrosios rinkos kūrimo, visos valstybės narės, nacionalinės reguliavimo institucijos ir perdavimo ir skirstymo sistemų operatoriai turėtų taikyti principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ ir panaikinti visas reguliavimo, technines ir su reguliavimu nesusijusias priemones, kad būtų didinamas su energetikos tinklų eksploatavimu susijęs energijos vartojimo efektyvumas. Energetikos paslaugų rinkos plėtra siekiant užtikrinti galimybę naudotis tiek energetinių paslaugų paklausa, tiek pasiūla, ir toliau būtų valstybių narių nuožiūros dalykas. Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje valstybėms narėms būtų palikta galimybė lanksčiai imtis veiksmų siekiant nustatyti ir šalinti reguliavimo ir su reguliavimu nesusijusias energijos vartojimo efektyvumo didinimo kliūtis. Valstybės narės ir regionai būtų skatinami visapusiškai pasinaudoti struktūriniais ir investicijų fondais ir kitomis finansavimo priemonėmis, kad paskatintų investicijas į energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones, sumažintų energijos nepriteklių ir sušvelnintų pajamų pasiskirstymo poveikį pažeidžiamiems vartotojams ir galutiniams naudotojams, energijos nepriteklių patiriantiems žmonėms ir socialiniuose būstuose gyvenantiems žmonėms. Todėl pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą. • Proporcingumo principas Remiantis pridedamu poveikio vertinimu ir laikantis proporcingumo principo, apskritai siūlomais pakeitimais neviršijama to, kas būtina tikslams pasiekti, kad atsižvelgiant į padidintą 2030 m. klimato srities tikslą būtų pasiektas didesnis energijos vartojimo efektyvumo užmojis. Kalbant apie energijos vartojimo efektyvumo tikslus, pakeitimai yra proporcingi reikiamam Sąjungos užmojui, atsižvelgiant į padidintą klimato politikos tikslą – bent 55 proc. sumažinti išmetamų ŠESD kiekį, kaip siūloma Klimato politikos tikslo įgyvendinimo plane. Keliais pakeitimais nustatyti konkretūs viešojo administravimo institucijų tikslai ir įpareigojimai taupyti energiją tam tikrose srityse – viešajame sektoriuje ir sprendžiant energijos nepriteklių, kurie iš esmės bus proporcingi. Kalbant apie viešojo sektoriaus įpareigojimą taupyti energiją, viešosios įstaigos (perkančiosios organizacijos) yra apibrėžtos Viešųjų pirkimų direktyvoje 2014/24/ES. Valstybės narės turėtų sukurti viešųjų įstaigų duomenų bazę, kurioje būtų nurodomas jų metinis energijos suvartojimas. Siūlomu įpareigojimu sumažinti energijos suvartojimą valstybėms narėms paliekama daug lankstumo sprendžiant, kur ir kaip būtų galima sutaupyti energijos. Atsižvelgiant į taupymo priemonių įgyvendinimo sąnaudų ir naudos santykį, šios pastangos laikomos veiksmingomis ir ne pernelyg didelėmis. Pasiūlymu taip pat siekiama spręsti poveikio pajamų pasiskirstymui, atsirandančio dėl prekybos apyvartiniais taršos leidimais išplėtimo įtraukiant pastatus ir transportą, klausimą. Nustatyti apibrėžtis ir įpareigojimus, visų pirma susijusius su šildymu ir vėsinimu, būtų proporcinga papildomai sutaupomai energijai ir sinergijai su kitomis priemonėmis, kurias būtų galima pasiekti šiame sektoriuje. Papildomų stebėsenos ir ataskaitų teikimo reikalavimų proporcingumas priklauso nuo didesnių sąnaudų ir lėšų sutaupymo, pasiekto geriau suprantant atitinkamų priemonių poveikį, pusiausvyros. Todėl nustatytos normos yra proporcingos tikslui. • Priemonės pasirinkimas Pasirinkta priemonė yra direktyva, kurią turi įgyvendinti valstybės narės. Direktyva yra tinkama priemonė, nes joje aiškiai apibrėžiami siektini Sąjungos tikslai, kartu valstybėms narėms leidžiama pakankamai lanksčiai ją įgyvendinti, atsižvelgiant į konkrečias savo nacionalines aplinkybes. Pasiūlymas apima Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos kodifikavimą ir pakeitimus. Žmonių Europos kontekste Komisija didelį dėmesį skiria tam, kad Sąjungos teisė būtų paprastesnė ir aiškesnė siekiant, kad ji taptų suprantamesnė ir prieinamesnė piliečiams, kurie įgytų naujų galimybių ir galėtų pasinaudoti konkrečiomis jiems suteiktomis teisėmis. Pasiūlymas susijęs su esminiu Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos, kuri buvo keletą kartų iš dalies pakeista, pakeitimu. Siekdama suderinti abu procesus – peržiūros ir kodifikavimo procesus – Komisija siūlo Energijos vartojimo efektyvumo direktyvą išdėstyti nauja redakcija. Išdėstymo nauja redakcija metodas padeda supaprastinti Sąjungos teisės aktus, nes juo leidžiama priimti vieną teisės akto tekstą, kuriame kartu padaromas norimas pakeitimas, kodifikuojamas tas ir ankstesni pakeitimai, nepakeistos ankstesnio akto nuostatos ir panaikinamas tas aktas bei ankstesni pakeitimų aktai. Todėl naujos redakcijos direktyva yra tinkama priemonė, kuri dera su Komisijos įsipareigojimu pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros 46 pastraipą. Naujuoju teisės aktu bus pakeistas ir panaikintas ankstesnis aktas 2012/27/ES. Kadangi straipsniams suteikiami nauji numeriai, naujos direktyvos redakcijos XVI priede nurodomas buvusių ir naujų straipsnių numerių atitikimas. 3. EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI • Galiojančių teisės aktų ex-post vertinimas Energijos vartojimo efektyvumo direktyva tebėra svarbi užtikrinant didesnį energijos vartojimo efektyvumą Sąjungoje ir prisidedant prie didesnio klimato tikslo – 55 proc. Ji taip pat duoda kitos naudos, pavyzdžiui, mažina priklausomybę nuo energijos importo ir skatina inovacijas bei konkurencingumą. Vertinimas parodė, kad Energijos vartojimo efektyvumo direktyva turi užtikrinti, kad valstybės narės imtųsi tinkamų veiksmų konkrečiose energijos vartojimo srityse. Įvairūs Komisijos atlikti tyrimai ir suinteresuotųjų šalių pateikti įrodymai rodo, kad net ir su esamomis technologijomis vis dar yra daug galimybių investuoti į energijos vartojimo efektyvumą ir ekonomiškai efektyviai sutaupyti valstybių narių ekonomikos sektoriuose ir plačiojoje visuomenėje. Tačiau įprastos veiklos sąlygomis, ypač dėl neigiamo socialinio ir ekonominio poveikio ir pajamų praradimo dėl COVID-19 krizės, didelė šio energijos vartojimo efektyvumo ir energijos taupymo potencialo dalis liktų neišnaudota, be kita ko, dėl rinkos ir reguliavimo trūkumų, kurie trukdo ekonomiškai efektyviai investuoti į energijos vartojimo efektyvumą ir imtis veiksmų. Atsižvelgiant į didelį energijos taupymo potencialą, būtina toliau skatinti energijos vartojimo efektyvumo veiksmus ir pašalinti nuolatines kliūtis efektyvaus energijos vartojimo elgesiui, taip pat investicijoms. Iš vertinimo matyti, kad viešasis sektorius nenori sistemiškai įtraukti energijos vartojimo efektyvumo reikalavimų į viešuosius pirkimus, daugiausia dėl pirkimo kainos. Taigi yra galimybių stiprinti ir racionalizuoti Energijos vartojimo efektyvumo direktyvą, kad ji padėtų siekti didesnio klimato tikslo ir Europos žaliojo kurso tikslų. Be to, Energijos vartojimo efektyvumo direktyva gali padėti geriau spręsti socialinius ir ekonominius uždavinius, pavyzdžiui, apsaugoti ir įgalinti pažeidžiamus vartotojus bei galutinius naudotojus ir mažinti energijos nepriteklių. Kalbant apie pramonės sektorius, iš vertinimo matyti, kad viena iš pagrindinių kliūčių gali būti tai, kad dauguma įmonių neturi žinių apie technines energijos taupymo galimybes ir jų ekonominę naudą verslui.

Kalbant apie veiksmingumą, dėl Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje nustatytų tikslų (būtent 3 ir 5 straipsniai) ir privalomų priemonių (būtent 7 straipsnis dėl energijos taupymo įpareigojimų) ji padėjo visoje Sąjungoje pagerinti energijos vartojimo efektyvumą, nors pažanga siekiant Sąjungos 2020 m. energijos vartojimo efektyvumo tikslų buvo nepakankama. Reikiamo energijos vartojimo efektyvumo didinimo lygio pasiekimas iš esmės priklauso nuo valstybių narių užmojo nustatant tikslus ir jų pastangų rengiant ir įgyvendinant energijos vartojimo efektyvumo priemones nacionaliniu lygmeniu. Nors Energijos vartojimo efektyvumo direktyvoje nustatytos visos Sąjungos galutinės ir pirminės energijos suvartojimo ribos, o Valdymo reglamente numatytos papildomos Sąjungos priemonės, jei tikslai nebūtų pasiekti, orientacinis tikslinio rodiklio pobūdis neskatina jį pasiekti. 7 straipsnis tebėra veiksminga priemonė, dėl kurios sutaupoma energijos, visų pirma pastatų sektoriuje. Paaiškėjo, kad įpareigojimai viešajam sektoriui (5 ir 6 straipsniai) yra labai svarbūs siekiant parodyti pavyzdinį centrinės valdžios vaidmenį skatinant energijos vartojimo efektyvumą vykdant pastatų renovaciją ir viešuosius pirkimus. Tačiau priemonės įgyvendintos nedideliu mastu, o tam tikri apribojimai neleidžia išnaudoti energijos taupymo potencialo viešajame sektoriuje. Energijos vartojimo efektyvumo direktyva taip pat buvo labai svarbi skatinant atlikti energijos vartojimo auditus visoje Sąjungoje (8 straipsnis). Tačiau vis dar yra svarbių trūkumų, pavyzdžiui, tolesni veiksmai po auditų ir MVĮ apibrėžties taikymo sunkumai, reikalavimų ir paskatų įgyvendinti energijos valdymo sistemas stoka. 14 straipsnio reikalavimai dėl šildymo ir vėsinimo, visų pirma reikalavimas atlikti išsamius vertinimus, padėjo padidinti bendrą šildymo ir vėsinimo svarbą ir informuotumą apie juos visose valstybėse narėse. Tačiau analizė parodė, kad bendras poveikis buvo gana nedidelis, visų pirma dėl to, kad nebuvo imtasi tolesnių veiksmų atsižvelgiant į išsamių vertinimų, atliktų pagal 14 straipsnį, išvadas ir dėl to, kad buvo plačiai taikomos leidžiamos išimtys. Energijos vartojimo efektyvumo direktyva labai padėjo plėtoti energetinių paslaugų rinkas ir sudaryti sutartis dėl energijos vartojimo efektyvumo (18 straipsnis). Tačiau dar yra svarbių kliūčių, kurias reikia pašalinti. Apskritai kalbant apie efektyvumą, Energijos vartojimo efektyvumo direktyva padėjo ekonomiškai efektyviai sutaupyti energijos Sąjungoje. Keliomis sąlyginėmis nuostatomis (pvz., 5, 6, 9–11, 14 straipsniai) reikalaujama imtis veiksmų, jei tai ekonomiškai efektyvu, ekonomiškai ar techniškai įmanoma. Jomis valstybėms narėms suteikta daug lankstumo rinktis priemones. Tačiau valstybės narės ne visada parodydavo, kaip buvo nustatytas įmanomumas. Nėra požymių, rodančių, kad valstybių narių išlaidų dydis pagal daugumą Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos nuostatų labai skirtųsi, išskyrus 7 straipsnį (išlaidos priklauso nuo priemonės struktūros ir taikymo srities). Kalbant apie suderinamumą, Energijos vartojimo efektyvumo direktyva apskritai dera su platesne energetikos ir klimato politika, tačiau dėl didėjančios sąsajos su atsinaujinančiųjų išteklių energija ir ES ATLPS reikia tinkamai supaprastinti ir atidžiau išnagrinėti administracinės naštos mažinimo klausimą. Be to, Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos nuostatos turi būti pritaikytos taip, kad būtų remiami priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo ir nulinės taršos tikslai įgyvendinant iniciatyvas pagal Europos žaliąjį kursą. Kalbant apie Sąjungos pridėtinę vertę, Sąjungos intervencija buvo labai svarbi siekiant padidinti energijos vartojimo efektyvumą visoje Sąjungoje. Akivaizdu, kad be ES lygmens tikslo ir privalomų priemonių jis nebūtų pasiektas nustatytu mastu. Tačiau kai kurias nuostatas dar galima sustiprinti ir supaprastinti, siekiant užtikrinti, kad Energijos vartojimo efektyvumo direktyva užtikrintų reikiamas pastangas atsižvelgiant į didesnį Sąjungos 2030 m. klimato srities tikslą – bent 55 proc. • Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Vertinimo veiksmų gairės ir (arba) įžanginis poveikio vertinimas buvo paskelbti 2020 m. rugpjūčio 3 d. ir buvo prieinami iki 2020 m. rugsėjo 21 d. Komisija gavo 189 atsiliepimus, o 99 suinteresuotieji subjektai prie savo atsiliepimų pateikė papildomų teiginių ir informacijos. Daugiausia atsakymų gauta iš verslo asociacijų (80 atsakymų), bendrovių (36 atsakymai) ir NVO (26 atsakymai). Be to, 2020 m. rugsėjo–spalio mėn. buvo surengti devyni specialūs susitikimai su tikslinėmis suinteresuotųjų subjektų grupėmis konkrečiomis temomis, o 2020 m. lapkričio 10 d. sušauktas Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos ekspertų grupės posėdis. 2020 m. lapkričio 17 d. – 2021 m. vasario 9 d. Komisija surengė viešas konsultacijas internetu, laikydamasi Komisijos geresnio reglamentavimo taisyklių. Apklausoje buvo pateikti keli atsakymų variantai ir atviri klausimai, apimantys įvairius aspektus, susijusius su ex post vertinimu ir Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos peržiūros galimybėmis. Iš viso gauti 344 atsakymai. Didžiausia respondentų grupė buvo verslo asociacijos (132 atsakymai), atskiros įmonės ir bendrovės (92 atsakymai), taip pat NVO (34 atsakymai). 21 respondentas pateikė atsakymus kaip individualūs piliečiai. Atsakymus pateikė 24 valdžios institucijos, įskaitant 9 valstybių narių (Kipro, Čekijos, Estijos, Suomijos, Prancūzijos, Lietuvos, Nyderlandų, Ispanijos ir Švedijos) nacionalines valdžios institucijas. Aiški suinteresuotųjų subjektų dauguma (86 proc. respondentų) išreiškė nuomonę, kad energijos vartojimo efektyvumas turėtų atlikti svarbų vaidmenį remiant platesnio užmojo 2030 m. klimato tikslus ir siekiant iki 2050 m. užtikrinti Sąjungos anglies dioksido poveikio neutralumą. Šiuo atžvilgiu suinteresuotieji subjektai iš esmės pritarė Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos stiprinimui. Dauguma suinteresuotųjų šalių (53 proc.) pritarė privalomiems energijos vartojimo efektyvumo tikslams, taip pat ir nacionaliniu lygmeniu (47 proc.). Suinteresuotųjų šalių nuomone, reikia papildomų energijos vartojimo efektyvumo pastangų pastatuose (76 proc.) ir transporto sektoriuje (62 proc.), pramonės sektoriuje (52 proc.) ir IRT (40 proc.). Į suinteresuotųjų subjektų nuomones, išreikštas per viešas konsultacijas ir praktinius seminarus, buvo atsižvelgta rengiant įvairias atitinkamų sričių politikos galimybes poveikio vertinime. Birželio mėn. Europos Komisija surengė klausymą su Europos socialiniais partneriais dėl pasirengimo įgyvendinti 55 proc. tikslą priemonių rinkinio. Europos socialinių partnerių buvo paprašyta pasidalyti savo pirmine reakcija į šį priemonių rinkinį ir pareikšti savo nuomonę, kokių papildomų priemonių ir mechanizmų būtų galima imtis siekiant užtikrinti, kad niekas nebūtų paliktas nuošalyje. Buvo iškeltas klausimas, kad reikia stiprinti Europos socialinių teisių ramsčio ir Europos žaliojo kurso sąveiką, ir paaiškinta, kad abiejų aspektų tikslai turėtų būti dvi to paties medalio pusės. • Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas COWI pagrindžiamasis tyrimas buvo vienintelė sutartis, kuria buvo tiesiogiai siekiama padėti rengti poveikio vertinimą. Svarbios informacijos gauta iš daugelio kitų ataskaitų. Kalbant apie energijos vartojimo audito reikalavimus, buvo atliktas specialus EVE direktyvos 8 straipsnio 4 dalyje pavartoto termino apibrėžties įgyvendinimo problemų vertinimas. • Poveikio vertinimai Bendras energijos taupymo užmojis ir energijos taupymo įpareigojimų lygis nustatyti remiantis ekonomiškai efektyviu metodu siekti bendro tikslo – 55 proc. sumažinti išmetamų ŠESD kiekį. Poveikio vertinime nagrinėjamos priemonės yra papildomi elementai, kuriais remiamos energijos taupymo priemonės, kurios palengvins investicijas į energijos vartojimo efektyvumo didinimą ir taip sumažins bendras energijos taupymo ir šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo tikslų įgyvendinimo sąnaudas, ir kuriais sudaromos sąlygos tų priemonių imtis. Buvo svarstomos priemonės dešimtyje skirtingų sričių, kurios nėra tarpusavyje nesuderinamos. Jos skiriasi ir apima su reguliavimu nesusijusias ir reguliavimo priemones. Išnagrinėtos įvairios skirtingo griežtumo reguliavimo priemonės. Norint nustatyti tinkamiausią galimybę, reikia įvertinti optimalų poveikį kiekvienoje srityje, palyginti su reguliavimo pastangomis ir administracine našta. Pagrindinis priemonės poveikis bus tas, kad Sąjungoje bus sunaudojama mažiau energijos nedarant poveikio norimų paslaugų teikimui. Sumažinus energijos suvartojimą bus gauta papildomos naudos, pavyzdžiui, padidės energetinis saugumas ir sumažės poveikis aplinkai. Mažesnį poveikį aplinkai visų pirma lemia maždaug 8 proc. mažesnis į orą išmetamų teršalų kiekis, tačiau taip pat tikimasi, kad sumažės kuro tiekimo poreikis, infrastruktūros poreikis ir į vandenį išmetamų teršalų, pvz., iš dūmtakių dujų valymo įrangos, kiekis. Tinkamai kryptinga viešoji parama pastatų renovacijai taip pat gali duoti didelės socialinės naudos, nes sumažėtų energijos nepriteklius ir atitinkamai būtų teigiamas poveikis žmonių sveikatai. Visose srityse energijos taupymą daugiausia tikimasi pasiekti investicijomis į energijos taupymą, kurios atsipirks per kelerius metus. Informacija apie numatomą atsipirkimo laiką pateikiama pagal sektorius ir investicijų rūšį. • Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas Ši peržiūra yra direktyvos išdėstymas nauja redakcija. Poveikio vertinime nustatytos galimybės supaprastinti galiojančius teisės aktus ir sumažinti reguliavimo sąnaudas, kartu siekiant siūlomų pakeitimų veiksmingumo. Panaikinus alternatyvų požiūrį į viešųjų įstaigų pastatų renovaciją, nuostatos bus supaprastintos, nes dėmesys bus sutelktas tik į renovaciją. Konkretūs su viešaisiais pastatais susiję techniniai aspektai ir tam tikros išimtys išbraukiami, nes jie reglamentuojami Pastatų energinio naudingumo direktyva. Panaikinus su viešųjų pirkimų energijos vartojimo efektyvumo reikalavimais susijusias ekonominio efektyvumo, techninio ar ekonominio įgyvendinamumo sąlygas bus paprasčiau įgyvendinti energijos vartojimo efektyvumo reikalavimus, nes jie bus vienodai taikomi visoms valdžios institucijoms. IT plėtojimui ir viešiesiems pirkimams iš anksto turės pritarti Europos Komisijos informacinių technologijų ir kibernetinio saugumo valdyba. Užtikrinus, kad energijos vartojimo audito pastangos būtų sutelktos į didesnius energijos vartotojus, būtų sutaupyta proporcingai daugiau energijos, o įmonėms, kurios naudoja mažiau energijos, našta gerokai sumažėtų, taip pat būtų supaprastinta viešojo administravimo institucijoms tenkanti našta, nes auditų poreikį jos galėtų vertinti pagal paprastesnį kriterijų ir tikrintų mažesnį įmonių skaičių. Tikimasi, kad didesnės reikalavimų laikymosi išlaidos, tenkančios įmonėms, kurioms ši nuostata netaikoma, atsipirks dėl didesnio ekonomiškai efektyvių gerinimo priemonių įsisavinimo.

Pakeitimais bus sugriežtinti dabartiniai stebėsenos ir ataskaitų teikimo reikalavimai, visų pirma susiję su energijos nepritekliaus mažinimo pagal įpareigojimą taupyti energiją (8 straipsnis) priemonėmis ir viešojo sektoriaus pastatų renovacija, nes tai užtikrintų veiksmingesnius rezultatus, bet taip pat padidintų administracinę naštą valdžios institucijoms. Reikalaujant papildomų stebėsenos ir ataskaitų teikimo reikalavimų, susijusių su viešuoju pirkimu ir energijos vartojimo efektyvumo sutartimis, būtų dar labiau padidintas šių nuostatų veiksmingumas, tačiau gali šiek tiek padidėti administracinė našta įmonėms ir valdžios institucijoms. Teikiant tolesnes gaires ir paramą, turint omenyje valstybių narių veiksmus, pvz., informuotumo didinimo srityje, trumpuoju laikotarpiu padidės administracinė našta, nes valstybės narės turėtų parengti įvairias informavimo kampanijas, keitimosi žiniomis priemones ar paramos schemas, tačiau tikimasi, kad vidutinės trukmės laikotarpiu tai bus ekonomiškai naudinga dėl didesnio energijos taupymo. Papildomais ataskaitų teikimo ir stebėsenos reikalavimais jokių naujų ataskaitų teikimo sistemų sukurta nebus, bet jiems būtų taikoma dabartinė stebėsenos ir ataskaitų teikimo sistema pagal Valdymo reglamentą (ES/2018/1999). • Pagrindinės teisės Pasiūlymas atitinka Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 37 straipsnį, kuriame reikalaujama, kad aukštas aplinkosaugos lygis ir aplinkos kokybės gerinimas būtų integruoti į Sąjungos politiką ir užtikrinti pagal tvaraus vystymosi principus. 4. POVEIKIS BIUDŽETUI Pasiūlymas neturi poveikio Sąjungos biudžetui. Dėl pakeitimų valdžios institucijos patirtų nedaug administracinių išlaidų. 5. KITI ELEMENTAI • Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka Teisės aktų leidėjams priėmus šią naujos redakcijos direktyvą, perkėlimo į nacionalinę teisę laikotarpiu Komisija imsis šių veiksmų, kad palengvintų jos perkėlimą į nacionalinę teisę: –Parengs atitikties lentelę, kuria kaip perkėlimo kontroliniu sąrašu naudosis tiek valstybės narės, tiek Komisija. –Organizuos susitikimus su valstybių narių ekspertais, atsakingais už įvairių direktyvos dalių perkėlimą į nacionalinę teisę, siekiant aptarti, kaip jas perkelti į nacionalinę teisę ir išsklaidyti abejones, kaip suderintus veiksmus dėl Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos (CA-EED) arba komiteto formatu. –Galės organizuoti dvišalius susitikimus ir pokalbius su valstybėmis narėmis, jei kyla konkretus klausimas dėl direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę. –Pasibaigus perkėlimo į nacionalinę teisę terminui, Komisija atliks išsamų vertinimą, ar valstybės narės visiškai ir teisingai perkėlė direktyvą į nacionalinę teisę. Reglamentu (ES) 2018/1999 dėl energetikos sąjungos ir klimato politikos veiksmų valdymo nustatyta integruota energetikos ir klimato srities planavimo, stebėsenos ir ataskaitų teikimo sistema, skirta pažangai siekiant klimato ir energetikos tikslų stebėti laikantis Paryžiaus susitarimo skaidrumo reikalavimų. Valstybės narės iki 2019 m. pabaigos turėjo pateikti Komisijai savo integruotus nacionalinius energetikos ir klimato srities veiksmų planus, apimančius penkis 2021–2030 m. laikotarpio energetikos sąjungos aspektus. Valstybės narės kas dvejus metus turi pranešti apie pažangą, padarytą įgyvendinant planus, be to, iki 2023 m. birželio 30 d. jos turi pateikti Komisijai planų atnaujinimo projektus, o galutiniai atnaujinimai turi būti pateikti 2024 m. birželio 30 d. Šis atnaujinimas apimtų visus naujus tikslus, dėl kurių susitarta persvarstant EVE direktyvą. Ši ataskaitų teikimo sistema pagal Valdymo reglamentą laikoma veiksminga stebint valstybių narių pažangą siekiant prisidėti prie energijos vartojimo efektyvumo didinimo Sąjungos ir nacionaliniu lygmenimis. Į šį pasiūlymą įtrauktos naujos nuostatos, daugiausia susijusios su nacionalinių įnašų nustatymu, atotrūkio panaikinimo mechanizmais ir ataskaitų teikimo prievolėmis. Šie pasiūlymai turėtų būti perkelti ir suderinti su Valdymo reglamentu (ES) 2018/1999, kai tik jis bus persvarstytas siekiant išvengti reikalavimų dubliavimosi. Kai kurias Valdymo reglamento nuostatas taip pat gali reikėti iš naujo įvertinti atsižvelgiant į šioje direktyvoje siūlomus pakeitimus. Šios naujos redakcijos direktyvos 33 straipsnyje siūloma įvertinti 4, 5, 6 ir 8 straipsnių užmojį.

• Aiškinamieji dokumentai (direktyvoms) Į EVE direktyvą įtraukiamas naujas straipsnis (3 straipsnis) dėl principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“, siekiant užtikrinti, kad šis principas būtų taikomas kai aktualu ir būtų tinkamai stebimas visose srityse. Atsižvelgiant į plačią principo taikymo sritį, Direktyvoje nenurodoma, kaip tai turėtų būti daroma. Siekdama palengvinti Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos nuostatų įgyvendinimą, Europos Komisija valstybėms narėms pateiks rekomendaciją, kurioje pateiks gaires, kaip šis principas turėtų būti aiškinamas ir taikomas įvairiomis aplinkybėmis. Šis rekomendacinis dokumentas turėtų padėti užtikrinti, kad šis principas būtų veiksmingesnis. Europos Teisingumo Teismui priėmus sprendimą byloje Komisija prieš Belgiją (byla C-543/17), valstybės narės prie pranešimo apie perkėlimo į nacionalinę teisę priemones turi pridėti pakankamai aiškią ir tikslią informaciją, nurodydamos, kuriomis nacionalinės teisės nuostatomis perkeliamos konkrečios direktyvos nuostatos. Tai turi būti numatyta kiekvienai prievolei, o ne tik straipsnių lygmeniu. • Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas Pagrindinės nuostatos, kuriomis daromi esminiai Direktyvos 2012/27/ES pakeitimai arba įrašomi nauji elementai: 1 ir 4 straipsniuose nustatytas didesnis Sąjungos privalomas galutinės ir pirminės energijos vartojimo efektyvumo tikslas, taip pat orientaciniai nacionaliniai įnašai į energijos vartojimo efektyvumą ir valstybėms narėms pateikiama jų įnašo apskaičiavimo formulė. Sąjungos tikslai nustatyti pagal galutinės ir pirminės energijos suvartojimo lygį, kuris turi būti pasiektas 2030 m., o užmojis išreikštas šiuos lygius lyginant su 2020 m. atskaitos scenarijaus 2030 m. projekcijomis. Taip išreikštas užmojis atspindi papildomas pastangas, palyginti su dedamomis arba nacionaliniuose energetikos ir klimato srities veiksmų planuose nurodytomis pastangomis. Palyginimai su ankstesniu baziniu scenarijumi, t. y. 2007 m. atskaitos scenarijaus 2030 m. projekcijomis ir 2005 m. istoriniais duomenimis, nurodyti konstatuojamosiose dalyse. Nacionaliniai įnašai išlieka orientaciniai, nes viešose konsultacijose ir kituose forumuose dauguma valstybių narių išreiškė griežtą prieštaravimą privalomiems nacionaliniams tikslams. Tačiau siūlomi lyginamieji standartai ir nauji rezultatų atotrūkio panaikinimo mechanizmai papildo Valdymo reglamente siūlomus kriterijus ir mechanizmus. 3 straipsnyje pateikiama nauja nuostata dėl principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“, siekiant nustatyti šio principo taikymo teisinį pagrindą ir kartu kuo labiau sumažinti administracinę naštą. Ji apima įpareigojimą apsvarstyti efektyvaus energijos vartojimo sprendimus priimant politinius ir investicinius sprendimus energetikos sistemose ir ne energetikos sektoriuose, įskaitant sprendimus dėl socialinių būstų. 5 straipsnyje nustatytas įpareigojimas viešajam sektoriui sumažinti energijos suvartojimą teikiant viešąsias paslaugas ir naudojant viešųjų įstaigų įrangą. Tai galima pasiekti bet kuriame viešojo sektoriaus subsektoriuje, be kita ko, transporto, viešųjų pastatų, teritorijų planavimo ir vandens bei atliekų tvarkymo sektoriuose. 6 straipsniu išplečiama renovacijos įpareigojimo taikymo sritis. Dabar įpareigojimas bus taikomas visoms viešosioms įstaigoms visais administracijos lygmenimis ir visuose viešųjų įstaigų veiklos sektoriuose, įskaitant sveikatos priežiūrą, švietimą ir viešuosius būstus, kai pastatai priklauso viešosioms įstaigoms. Taip viešųjų pastatų renovacijos nauda bus prieinamesnė visiems žmonėms visose valstybėse narėse ir padidės renovacijos mastas viešajame sektoriuje. 6 straipsniu siekiama užtikrinti, kad renovacija atitiktų beveik nulinės energijos pastatų standartą, kuris yra sustiprintas ekonomiškai efektyvus renovacijos standartas. Renovacijos norma išlieka bent 3 proc., t. y. mažiausias bendras minimalios renovacijos rodiklis, tačiau pripažįstama, kad kai kurios valstybės narės, regionai ir miestai jau yra nustatę aukštesnius renovacijos viešajame sektoriuje reikalavimus ir standartus. Galiausiai, išbraukiamos alternatyvos, leidžiančios valstybėms narėms panašiai sutaupyti energijos taikant kitas priemones nei renovacija. Tokios priemonės gali ir toliau būti įskaičiuojamos į energijos taupymo įpareigojimus pagal 8 straipsnį ir prisidėti prie 8 straipsnyje nustatyto įpareigojimo įvykdymo. 6 straipsniu siekiama renovuoti atsižvelgiant į pastatų renovacijos bangos strategiją. 7 straipsniu sugriežtinamos viešojo pirkimo nuostatos išplečiant įpareigojimą atsižvelgti į energijos vartojimo efektyvumo reikalavimus visuose viešojo administravimo lygmenyse ir panaikinant sąlygas, susijusias su ekonominiu efektyvumu, techniniu ir ekonominiu įgyvendinamumu. Pakeitimais bus įtraukta nuostata, pagal kurią valstybės narės gali reikalauti, kad viešosios įstaigos prireikus apsvarstytų žiedinės ekonomikos aspektus ir žaliojo viešojo pirkimo kriterijus viešojo pirkimo praktikoje. Valstybės narės turės remti viešąsias įstaigas, teikdamos gyvavimo ciklo sąnaudų vertinimo gaires ir metodikas, įkurdamos kompetencijos palaikymo centrus ir skatindamos naudotis bendrais viešaisiais pirkimais ir skaitmeniniais viešaisiais pirkimais. Valstybės narės turės skelbti informaciją apie atrinktas paraiškas (pagal viešojo pirkimo direktyvose nustatytas ribas). Įgyvendinant pavyzdinį viešojo sektoriaus vaidmenį, 7 straipsnyje taip pat yra nuostata, pagal kurią perkančiosios organizacijos gali reikalauti, kad pasiūlymuose būtų atskleistas naujų pastatų visuotinio atšilimo potencialas (skaitmeninis rodiklis, išreikštas kg CO2e/m² (naudingo vidaus patalpų ploto) per kiekvieną gyvavimo ciklo etapą, kurio vidurkis skaičiuojamas vieniems 50 metų pamatinio tyrimo laikotarpio metams), ypač naujų pastatų, kurių plotas didesnis nei 2 000 kvadratinių metrų. Ji yra susijusi su nuostata, kuria siekiama didinti informuotumą apie žiedinę ekonomiką ir visą išmetamo anglies dioksido gyvavimo ciklą vykdant viešuosius pirkimus. 8 straipsnio pakeitimais visų valstybių narių (įskaitant Kiprą ir Maltą) metinis energijos taupymo įpareigojimas padidinamas iki 1,5 proc. ir įtraukiami konkretūs energijos nepritekliaus mažinimo reikalavimai. Jame reikalaujama politikos priemones pirmumo tvarka įgyvendinti pažeidžiamiems vartotojams ir galutiniams naudotojams, energijos nepriteklių patiriantiems žmonėms ir, kai taikoma, socialiniuose būstuose gyvenantiems žmonėms, kuo geriau panaudoti viešąjį finansavimą ir, kai taikytina, apsvarstyti galimybę panaudoti ATLPS pajamas. 8 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės užtikrintų, kad nacionalinės politikos priemonių derinys nedarytų neigiamo poveikio pažeidžiamiems vartotojams ir galutiniams naudotojams, energijos nepriteklių patiriantiems žmonėms ir, kai taikoma, socialiniuose būstuose gyvenantiems žmonėms ir kad ta politika veiksmingai sumažintų energijos nepriteklių. 8 straipsnyje reikalaujama, kad tam tikrą reikalaujamos sutaupyti energijos kiekio dalį valstybėse narėse sutaupytų pažeidžiami vartotojai ir galutiniai naudotojai, energijos nepriteklių patiriantys žmonės ir, kai taikoma, socialiniuose būstuose gyvenantys žmonės. 8 straipsnyje nustatytas įpareigojimų dėl sutaupytos energijos kiekio, kurį reikia pasiekti per tam tikrą įpareigojimo taikymo laikotarpį, vykdymo rezultatų atotrūkio panaikinimo mechanizmas. Energijos taupymo įpareigojimu nenumatoma galimybės alternatyviai apskaičiuoti reikalaujamą sutaupyti energijos kiekį nuo 2024 m. sausio 1 d. (8 straipsnio 6–9 dalys). 9 straipsnyje kaip galimos įpareigotosios šalys nurodyti perdavimo sistemos operatoriai, o valstybėms narėms leidžiama reikalauti, kad įpareigotosios šalys užtikrintų, kad tam tikrą energijos kiekį sutaupytų pažeidžiami vartotojai ir galutiniai naudotojai, energijos nepriteklių patiriantys žmonės ir, kai taikoma, žmonės, gyvenantys socialiniuose būstuose. V priede atimama galimybė įskaityti energiją, sutaupytą dėl politikos priemonių, susijusių su tiesioginio iškastinio kuro deginimo technologijų naudojimu, paaiškinama, kad energijos suvartojimo mažinimo taikant priemones pagal ATLPS direktyvą negalima įskaičiuoti į energijos taupymo įpareigojimo vykdymą ir sustiprinamas papildomumo reikalavimas, susijęs su apmokestinimo priemonėmis. 11 straipsnyje energijos vartojimo audito ir energijos valdymo sistemų kriterijumi tampa ne įmonių tipas, o energijos suvartojimo lygis, ir reikalaujama, kad audito rekomendacijas pasirašytų įmonės vadovybė. Jame taip pat reikalaujama, kad daugiausiai energijos suvartojančiose įmonėse būtų taikoma energijos valdymo sistema, o taip, tikėtina, bus veiksmingiau užtikrinama, kad būtų daroma daugiau ekonomiško energijos taupymo investicijų, o bendra įmonei tenkančių sąnaudų našta tikriausiai bus mažesnė. Galiausiai straipsnyje nustatomas įpareigojimas stebėti duomenų centrų energijos vartojimo efektyvumą, siekiant vėliau nustatyti duomenų centrų darnumo rodiklius. 20 straipsniu sustiprinama vartotojų apsauga, nustatant pagrindines sutartines teises centralizuoto šilumos, vėsumos ir buitinio karšto vandens tiekimo srityse, kurios dera su teisėmis, nustatytomis Direktyva (ES) 2019/944 elektros energijos srityje. 21 straipsniu sustiprinami įpareigojimai vartotojų atžvilgiu, visų pirma informacijos prieinamumas ir teikimas, informuotumo didinimo priemonės ir siūlomos techninės bei finansinės konsultacijos ar pagalba. Vieno langelio principu veikiančių centrų, bendrų informacinių centrų ir neteisminių ginčų sprendimo mechanizmų sukūrimas yra struktūros, kurios labai padės įgalinti vartotojus ir galutinius naudotojus. Galiausiai į straipsnį įtraukti įpareigojimai nustatyti ir pašalinti kliūtis, susijusias su skirtingomis nuomininkų ir savininkų arba skirtingų savininkų paskatomis. 22 straipsnyje nurodoma pažeidžiamų vartotojų sąvoka, kurią valstybės narės turėtų nustatyti pagal Direktyvos (ES) 2019/944 28 ir 29 straipsnius ir Direktyvos 2009/73/EB 3 straipsnio 3 dalį. 22 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės nustatytų šią sąvoką atsižvelgdamos ir į galutinius naudotojus, kurie nėra sudarę tiesioginės ar individualios sutarties su energijos tiekėjais. 22 straipsnyje nustatytas įpareigojimas valstybėms narėms energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones pirmiausia įgyvendinti pažeidžiamiems vartotojams, energijos nepriteklių patiriantiems žmonėms ir, kai taikytina, socialiniuose būstuose gyvenantiems žmonėms, kad būtų sumažintas energijos nepriteklius. Reikalaujama, kad valstybės narės įgyvendintų energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones, kurios sušvelnintų kitų politikos sričių ir priemonių, pavyzdžiui, apmokestinimo priemonių, įgyvendinamų pagal šios direktyvos 9 straipsnį, arba apyvartinių taršos leidimų prekybos pagal ES ATLPS direktyvą poveikį pajamų pasiskirstymui, ir skatintų diegti įgalinančias finansavimo ir finansines priemones. 22 straipsniu sustiprinamas ekspertų tinklų vaidmuo. 23 ir 24 straipsniuose nustatytas griežtesnis išsamių šildymo ir vėsinimo vertinimų planavimas ir tolesni veiksmai, įskaitant skatinimą vietos ir regionų lygmenimis. Straipsniuose nustatyti minimalūs efektyvių centralizuoto šilumos ir vėsumos tiekimo sistemų reikalavimai, platesni sąnaudų ir naudos reikalavimai ir įpareigojimai dėl atliekinės šilumos panaudojimo. Siekiant iki 2050 m. užtikrinti visiškai nuo iškastinio kuro nepriklausomą šilumos ar vėsumos tiekimą našiose centralizuoto šilumos ar vėsumos tiekimo sistemose, minimalūs efektyvaus centralizuoto šilumos ar vėsumos tiekimo reikalavimai bus laipsniškai didinami. Didelio naudingumo kogeneracijos reikalavimai bus papildyti kriterijumi dėl vykdant kogeneraciją tiesiogiai išmetamo CO2 kiekio, kai tam naudojamas ne atsinaujinančiųjų išteklių kuras ar atliekos. 25 straipsnyje paaiškinamas ir sustiprinamas nacionalinių reguliavimo institucijų vaidmuo planuojant ir eksploatuojant energetikos tinklus pagal principą „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“. Jame pažangai stebėti taip pat panaudojamos ENTSO-E, ENTSO-G ir ES SSO žinios. Dėl labai didelio sistemos operatorių skaičiaus pirmenybė teikiama netiesioginiam metodui.

26 straipsnyje paaiškinamos ir sustiprinamos nuostatos dėl įvairių energetinių paslaugų teikėjų, energijos auditorių, energetikos valdytojų ir montuotojų kvalifikacijos, akreditavimo ir sertifikavimo sistemų prieinamumo. Pagal naujas nuostatas bus reikalaujama, kad valstybės narės vertintų sistemas kas ketverius metus nuo 2024 m. gruodžio mėn. 27 straipsnyje nustatyti papildomi reikalavimai didinti sutarčių dėl energijos vartojimo efektyvumo įsisavinimą. 28 straipsnyje nustatytas reikalavimas valstybėms narėms teikti ataskaitas dėl investicijų į energijos vartojimo efektyvumą, įskaitant sudarytas sutartis dėl energijos vartojimo efektyvumo (pagal Valdymo reglamentą). Valstybės narės turės nacionaliniu, regioniniu ir vietos lygmenimis sukurti projektų rengimo pagalbos mechanizmus, kad būtų skatinamos investicijos į energijos vartojimo efektyvumą ir būtų lengviau pasiekti aukštesnius energijos vartojimo efektyvumo tikslus. 🡻 2012/27/ES (pritaikytas) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl energijos vartojimo efektyvumo, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2009/125/EB ir 2010/30/ES bei kuria panaikinamos direktyvos 2004/8/EB ir 2006/32/EB (nauja redakcija) (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 194 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę, laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: ⇩ naujas (1)Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/27/ES buvo keletą kartų iš esmės keičiama. Kadangi tą direktyvą reikia keisti dar kartą, dėl aiškumo ji turėtų būti išdėstyta nauja redakcija;

🡻 2012/27/ES 1 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) Sąjunga susiduria su beprecedentėmis problemomis, kurias lemia didėjanti priklausomybė nuo energijos importo ir menki energijos ištekliai, taip pat su poreikiu riboti klimato kaitą ir įveikti ekonomikos krizę. Energijos vartojimo efektyvumas yra vertinga priemonė šioms problemoms spręsti. Ją naudojant Sąjungoje gerinamas energijos tiekimo saugumas mažinant pirminės energijos suvartojimą ir energijos importą. Energijos vartojimo efektyvumas padeda ekonomiškai efektyviai mažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį ir taip švelninti klimato kaitą. Perėjimas prie efektyviau energiją vartojančios ekonomikos taip pat turėtų paspartinti novatoriškų technologinių sprendimų plitimą ir didinti Sąjungos pramonės konkurencingumą skatinant ekonomikos augimą ir sukuriant aukštos kokybės darbo vietų keliuose su energijos vartojimo efektyvumu susijusiuose sektoriuose; 🡻 2012/27/ES 2 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) 2007 m. kovo 8 ir 9 d. Europos Vadovų Tarybos išvadose pabrėžtas poreikis didinti energijos vartojimo efektyvumą Sąjungoje, kad būtų pasiektas tikslas ne vėliau kaip 2020 m. užtikrinti, kad lyginant su prognozėmis pirminės energijos būtų suvartojama 20 % mažiau. 2011 m. vasario 4 d. Europos Vadovų Tarybos išvadose pabrėžta, kad turi būti pasiektas tikslas – iki 2020 m. užtikrinti 20 % energijos vartojimo efektyvumą, dėl kurio susitarta 2010 m. birželio mėn. Europos Vadovų Tarybos susitikime ir nuo kurio šiuo metu nukrypta. Pagal 2007 m. parengtas prognozes 2020 m. pirminės energijos suvartojimas sudarytų 1842 mln. tne. 20 % sumažinus energijos suvartojimą, 2020 m. bus suvartojama 1474 mln. tne, t. y. 368 mln. tne mažiau, palyginti su prognozėmis; 🡻 2012/27/ES 3 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) 2010 m. birželio 17 d. Europos Vadovų Tarybos išvadose energijos vartojimo efektyvumo tikslas patvirtintas kaip vienas iš Sąjungos naujos darbo vietų kūrimo ir pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos (toliau – strategija „Europa 2020“) pagrindinių tikslų. Vykstant šiam procesui ir siekdamos šį tikslą įgyvendinti nacionaliniu lygiu, valstybės narės, glaudžiai bendradarbiaudamos su Komisija, privalo nustatyti nacionalinius tikslus ir savo nacionalinėse reformų programose nurodyti, kaip ketina juos pasiekti; 🡻 2012/27/ES 4 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) 2010 m. lapkričio 10 d. Komisijos komunikate „Energetika 2020“ energijos vartojimo efektyvumas laikomas 2020 m. Sąjungos energetikos strategijos pagrindu ir išreiškiamas poreikis nustatyti naują energijos vartojimo efektyvumo strategiją, kuri visoms valstybėms narėms leistų energijos naudojimą atsieti nuo ekonomikos augimo; 🡻 2012/27/ES 5 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) 2010 m. gruodžio 15 d. rezoliucijoje dėl energijos vartojimo efektyvumo veiksmų plano persvarstymo Europos Parlamentas paragino Komisiją į persvarstytą energijos vartojimo efektyvumo veiksmų planą įtraukti priemones, kuriomis būtų panaikintas atotrūkis, trukdantis 2020 m. pasiekti bendrą Sąjungos energijos vartojimo efektyvumo tikslą; 🡻 2012/27/ES 6 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) viena iš strategijos „Europa 2020“ iniciatyvų – 2011 m. sausio 26 d. Komisijos patvirtinta pavyzdinė taupiai išteklius naudojančios Europos iniciatyva. Joje energijos vartojimo efektyvumas nurodomas kaip vienas iš pagrindinių aspektų užtikrinant energijos išteklių naudojimo tvarumą; 🡻 2012/27/ES 7 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)

2011 m. vasario 4 d. Europos Vadovų Tarybos išvadose pripažinta, kad nukrypta nuo Sąjungos energijos vartojimo efektyvumo tikslo ir kad reikia imtis ryžtingų veiksmų, kad būtų panaudotas didžiulis didesnio energijos taupymo pastatuose, transporte ir produktuose bei procesuose potencialas. Tose išvadose taip pat numatoma, kad ne vėliau kaip 2013 m. bus atlikta Sąjungos energijos vartojimo efektyvumo tikslo įgyvendinimo peržiūra ir prireikus svarstomos tolesnės priemonės; 🡻 2012/27/ES 8 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) 2011 m. kovo 8 d. Komisija priėmė Komunikatą dėl 2011 m. efektyvaus energijos vartojimo plano. Komunikatu patvirtinta, kad Sąjungai sunkiai sekasi siekti savo energijos vartojimo efektyvumo tikslo. Taip yra nepaisant pažangos, pasiektos įgyvendinant energijos vartojimo efektyvumo politikos kryptis, nurodytas nacionaliniuose energijos vartojimo efektyvumo veiksmų planuose, kuriuos valstybės narės pateikė vykdydamos 2006 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/32/EB dėl energijos galutinio vartojimo efektyvumo ir energetinių paslaugų reikalavimus. Pirminė antrųjų veiksmų planų analizė patvirtina, kad Sąjungai sunkiai sekasi. Padėčiai ištaisyti 2011 m. efektyvaus energijos vartojimo plane nurodytos kelios energijos vartojimo efektyvumo politikos kryptys ir priemonės, apimančios visą energijos tiekimo grandinę, įskaitant energijos gamybą, perdavimą ir skirstymą; viešojo sektoriaus vadovaujamąjį vaidmenį energijos vartojimo efektyvumo srityje; pastatus ir įrenginius; pramonę; taip pat poreikį galutiniams vartotojams suteikti galimybę valdyti savo energijos vartojimą. Energijos vartojimo efektyvumas transporto sektoriuje tuo pačiu metu svarstytas 2011 m. kovo 28 d. transportui skirtoje baltojoje knygoje. Visų pirma baltosios knygos 26 iniciatyvoje raginama nustatyti tinkamus visų rūšių transporto priemonių CO2 išmetimo standartus, prireikus juos papildant efektyvaus energijos vartojimo reikalavimais, susijusiais su visų rūšių varymo sistemomis; 🡻 2012/27/ES 9 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) be to, 2011 m. kovo 8 d. Komisija patvirtino Konkurencingos mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos sukūrimo iki 2050 m. planą, kuriame nustatė poreikį daugiau dėmesio skirti energijos vartojimo efektyvumui; 🡻 2012/27/ES 10 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) tokiomis aplinkybėmis būtina atnaujinti Sąjungos energijos vartojimo efektyvumo reglamentavimo teisės aktų sistemą ir priimti direktyvą, kuria būtų siekiama bendro energijos vartojimo efektyvumo tikslo – sutaupyti 20 % Sąjungoje suvartojamos pirminės energijos ne vėliau kaip 2020 m., o po 2020 m. toliau didinti energijos vartojimo efektyvumą. Tuo tikslu šia direktyva turėtų būti sukurta bendra energijos vartojimo efektyvumo skatinimo Sąjungoje sistema ir nustatyti konkretūs veiksmai, kuriais būtų įgyvendinami kai kurie į 2011 m. efektyvaus energijos vartojimo planą įtraukti pasiūlymai ir būtų išnaudotas jame nurodytas didelis neišnaudotas energijos taupymo potencialas; 🡻 2012/27/ES 11 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendime Nr. 406/2009/EB dėl valstybių narių pastangų mažinti jų šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas , Bendrijai siekiant įvykdyti įsipareigojimus iki 2020 m. sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas, reikalaujama, kad Komisija įvertintų Sąjungos ir jos valstybių narių pažangą siekiant ne vėliau kaip 2020 m. energijos vartojimą sumažinti 20 %, palyginti su prognozėmis, ir ne vėliau kaip 2012 m. pateiktų ataskaitą. Jame taip pat nurodyta, kad, siekiant padėti valstybėms narėms įvykdyti Sąjungos įsipareigojimus dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijų, Komisija ne vėliau kaip 2012 m. gruodžio 31 d. turėtų pasiūlyti ryžtingesnes arba naujas priemones energijos vartojimo efektyvumo didinimui paspartinti. Šia direktyva vykdomas minėtas reikalavimas. Be to, ja padedama siekti veiksmų plane numatytų tikslų 2050 m. pereiti prie konkurencingos mažo anglies dioksido kiekio ekonomikos, visų pirma mažinant energetikos sektoriaus išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, ir ne vėliau kaip 2050 m. pasiekti elektros energijos gamybos neišmetant teršalų tikslą; 🡻 2012/27/ES 12 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) norint išnaudoti visą energijos taupymo potencialą, reikia laikytis integruoto požiūrio, apimančio taupymą energijos tiekimo ir galutinio naudojimo sektoriuose. Kartu reikėtų sugriežtinti 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/8/EB dėl termofikacijos skatinimo, remiantis naudingosios šilumos paklausa vidaus energetikos rinkoje ir Direktyvos 2006/32/EB nuostatas; ⇩ naujas (2)Klimato politikos tikslo įgyvendinimo plane Komisija pasiūlė padidinti Sąjungos užmojį, padidinant išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) kiekio mažinimo tikslą taip, kad iki 2030 m. būtų pasiektas bent 55 proc. mažesnis nei 1990 m. lygis. Tai gerokai didesnis nei dabartinis 40 proc. tikslas. Pasiūlymu įvykdytas Komunikate dėl Europos žaliojo kurso prisiimtas įsipareigojimas pateikti išsamų planą, kaip atsakingai padidinti Sąjungos 2030 m. tikslą iki 55 proc. Jis taip pat atitinka 21-osios Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos šalių konferencijos (Paryžiaus susitarimo) tikslus užtikrinti, kad pasaulio temperatūros didėjimas būtų gerokai mažesnis nei 2 °C, ir siekti, kad jis neviršytų 1,5 °C; (3)2020 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Taryba patvirtino privalomą Sąjungos tikslą iki 2030 m. grynąjį Sąjungoje išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį sumažinti bent 55 proc., palyginti su 1990 m. Europos Vadovų Taryba padarė išvadą, kad klimato politikos užmojis turi būti padidintas taip, kad būtų skatinamas tvarus ekonomikos augimas, kuriamos darbo vietos, Sąjungos piliečių labui užtikrinama nauda sveikatai ir aplinkai ir prisidedama prie ilgalaikio Sąjungos ekonomikos konkurencingumo pasaulyje skatinant žaliųjų technologijų inovacijas;

(4)siekiant įgyvendinti tuos tikslus, Europos Komisijos 2021 m. darbo programoje paskelbta apie pasirengimo įgyvendinti 55 proc. tikslą priemonių rinkinį, kad iki 2030 m. išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis būtų sumažintas bent 55 proc. ir iki 2050 m. būtų pasiektas Europos Sąjungos poveikio klimatui neutralumas. Šis rinkinys apima įvairias politikos sritis, įskaitant energijos vartojimo efektyvumą ir atsinaujinančių išteklių energiją, žemės naudojimą, žemės naudojimo keitimą ir miškininkystę, energijos apmokestinimą, pastangų pasidalijimą ir prekybą apyvartiniais taršos leidimais; (5)projekcijos rodo, kad visiškai įgyvendinus dabartinę politiką, išmetamų ŠESD kiekio sumažėjimas iki 2030 m. būtų maždaug 45 proc., palyginti su 1990 m. lygiu, jei nebūtų įskaičiuojami dėl žemės naudojimo išmetami ir absorbuojami kiekiai, ir maždaug 47 proc., jei jie būtų įskaičiuojami. Todėl 2030 m. klimato politikos tikslo įgyvendinimo plane numatyti veiksmai, kurių reikia imtis visuose ekonomikos sektoriuose, ir pagrindinių teisėkūros priemonių persvarstymas, kad būtų galima pasiekti tą didesnį užmojį; (6)energijos vartojimo efektyvumas yra viena svarbiausių veiksmų sričių, nes be jo nebūtų įmanoma pasiekti, kad Sąjungos ekonomika taptų visiškai nepriklausoma nuo iškastinio kuro. Remiantis būtinybe pasinaudoti ekonomiškai efektyvaus energijos taupymo galimybėmis buvo parengta dabartinė Sąjungos energijos vartojimo efektyvumo politika. 2018 m. gruodžio mėn. į dokumentų rinkinį „Švari energija visiems europiečiams“ įtrauktas naujas Sąjungos 2030 m. pagrindinis energijos vartojimo efektyvumo tikslas – bent 32,5 proc. (palyginti su 2030 m. energijos suvartojimo projekcija); (7)prie Klimato politikos tikslo įgyvendinimo plano pridėtas poveikio vertinimas rodo, kad, norint pasiekti didesnį klimato politikos užmojį, reikalingas gerokai didesnis energijos vartojimo efektyvumas nei dabar užsibrėžti 32,5 proc.; (8)nacionalinių įnašų, apie kuriuos pranešė valstybės narės savo nacionaliniuose energetikos ir klimato srities veiksmų planuose (NEKSVP), suma nesiekia Sąjungos 32,5 proc. užmojo. Susumavus visus įnašus gaunamas bendras 29,4 proc. galutinės energijos suvartojimo sumažėjimas ir 29,7 proc. pirminės energijos suvartojimo sumažėjimas, palyginti su 2007 m. atskaitos scenarijaus 2030 m. projekcijomis. Tai reikštų ES 27 bendrą 2,8 procentinio punkto atotrūkį nuo pirminės energijos suvartojimo tikslo ir 3,1 procentinio punkto atotrūkį nuo galutinės energijos suvartojimo tikslo; (9)nors energijos taupymo potencialas išlieka didelis visuose sektoriuose, itin svarbus uždavinys yra susijęs su transportu, nes šiame sektoriuje suvartojama daugiau kaip 30 proc. galutinės energijos, ir pastatais, nes 75 proc. Sąjungos pastatų energinis naudingumas yra prastas. Kitas vis svarbesnis sektorius yra informacinių ir ryšių technologijų (IRT) sektorius, kuriam tenka 5–9 proc. visos pasaulyje suvartojamos elektros energijos ir daugiau kaip 2 proc. visų išmetamų teršalų. 2018 m. duomenų centrams teko 2,7 proc. elektros energijos poreikio visoje ES 28. Šiame kontekste Sąjungos skaitmeninėje strategijoje pabrėžta labai efektyviai energiją vartojančių ir tvarių duomenų centrų ir telekomunikacijų operatoriams skirtų skaidrumo dėl jų aplinkosauginio pėdsako priemonių svarba. Reikia atsižvelgti ir į tai, kad mažinant pramonės, ypač tos, kurios procesuose energija vartojama intensyviai, priklausomybę nuo iškastinio kuro, jos energijos poreikis gali padidėti; (10)dėl didesnio užmojo reikia labiau skatinti taikyti ekonomiško energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones visose energetikos sistemos srityse ir visuose sektoriuose, kurių energijos poreikis priklauso nuo veiklos, kaip antai transporto, vandens ir žemės ūkio sektoriuose. Didesnis energijos vartojimo efektyvumas visoje energijos grandinėje, įskaitant energijos gamybą, perdavimą, paskirstymą ir galutinį naudojimą, bus naudingas aplinkai, dėl to gerės oro kokybė ir visuomenės sveikata, mažės išmetamų ŠESD kiekis, didės energetinis saugumas, mažės namų ūkių ir bendrovių išlaidos energijai, tai padės sumažinti energijos nepriteklių ir sudarys sąlygas didinti konkurencingumą, sukurti daugiau darbo vietų ir aktyvinti ekonominę veiklą visos ekonomikos mastu, taip pagerinant piliečių gyvenimo kokybę. Tai atitinka Sąjungos įsipareigojimus, kuriuos ji prisiėmė energetikos sąjungos ir pasaulinės kovos su klimato kaita darbotvarkės, nustatytos 2015 m. Paryžiaus susitarimu, kontekste; 🡻 2018/2002 1 konstatuojamoji dalis energijos poreikio mažinimas – vienas iš penkių energetikos sąjungos strategijos, nustatytos 2015 m. vasario 25 d. Komisijos komunikate „Atsparios energetikos sąjungos ir perspektyvios klimato kaitos politikos pagrindų strategija“, aspektų. Didesnis energijos vartojimo efektyvumas visoje energijos grandinėje, įskaitant energijos gamybą, perdavimą, paskirstymą ir galutinį vartojimą, bus naudingas aplinkai, pagerins oro kokybę ir visuomenės sveikatą, sumažins išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, padidins energetinį saugumą, nes sumažins priklausomumą nuo energijos importo iš Sąjungai nepriklausančių šalių, sumažins namų ūkių ir bendrovių energijos išlaidas, padės sumažinti energijos nepriteklių ir sudarys sąlygas užtikrinti didesnį konkurencingumą, sukurti daugiau darbo vietų ir aktyvinti ekonominę veiklą visos ekonomikos mastu, taip pagerindamas piliečių gyvenimo kokybę. Tai atitinka Sąjungos įsipareigojimus, kuriuos ji prisiėmė energetikos sąjungos ir pasaulinės kovos su klimato kaita darbotvarkės, nustatytos 2015 m. Paryžiaus susitarime dėl klimato kaitos po 21-osios Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos šalių konferencijos (toliau – Paryžiaus susitarimas), pagal kurį įsipareigota užtikrinti, kad vidutinės pasaulio temperatūros didėjimas būtų išlaikytas gerokai mažesnis nei 2 °C, palyginti su ikipramoninio laikotarpio lygiu, ir toliau dėti pastangas, kad ji nepadidėtų daugiau kaip 1,5 °C, palyginti su ikipramoninio laikotarpio lygiu, kontekste; 🡻 2018/2002 2 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ⇨ naujas (11)⌦ šia ⌫ Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/27/ES – pažangos kuriant energetikos sąjungą, kurioje ⌦ daroma pažanga ⌫ ⇨ siekiant poveikio klimatui neutralumo iki 2050 m., o tam ⇦ energijos vartojimo efektyvumas turėtų būti laikomas atskiru energijos šaltiniu, elementas. Į principąPrincipas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ ⇨ yra visa apimantis principas ir į jį ⇦ turėtų būti atsižvelgiama ⇨ ne vien energetikos sistemoje, bet visuose sektoriuose, įskaitant finansų sektorių, ir visais lygmenimis. Energijos vartojimo efektyvumo sprendimai turėtų būti svarstomi kaip pirma galimybė priimant politikos, planavimo ir investavimo sprendimus ir ⇦ nustatant naujas taisykles pasiūlos srityje ir kitose politikos srityse. ⇨ Nors principas „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ turėtų būti taikomas nedarant poveikio kitiems teisiniams įpareigojimams, tikslams ir principams, jais neturėtų būti trukdoma šį principą taikyti ar daromos jo taikymo išimtys. ⇦ Komisija turėtų užtikrinti, kad energijos vartojimo efektyvumas ir paklausos valdymas galėtų lygiomis sąlygomis konkuruoti su generavimo pajėgumais. Į energijos vartojimo efektyvumą turi būti atsižvelgiama kaskart, kai priimami sprendimai dėl energijos sistemos planavimo arba finansavimo. Patobulinimai, didinantys ene