[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 23.12.2005 KOM(2005)694 galutinis 2005/0270(CNS) Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS dėl žemės ūkio ir maisto produktų garantuotų tradicinių gaminių (pateikta Komisijos) AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. Nuo 1993 m. liepos 24 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2082/92 dėl žemės ūkio ir maisto produktų specifinių savybių sertifikatų suteikiama galimybė Bendrijos lygmeniu pripažinti ir apsaugoti savitų ypatybių turinčius tradicinius žemės ūkio ir maisto produktus. Specifinės tokių produktų savybės yra susijusios su jų gamybos ir (arba) paruošimo metodais, o ne su jų geografine kilme. 2. Įvedus tokią tvarką, buvo įregistruota 15 žemės ūkio ir maisto produktų gamintojų, kai kurie jų turi didelį ekonominį potencialą. Komisija iš įvairių valstybių narių gavo dar 18 naujų registravimo paraiškų. 3. Ši priemonė gamintojams suteikia galimybę padidinti savo produkcijos rinkos vertę, tuo pat metu apsaugant vartotojus nuo netinkamos praktikos ir užtikrinant sąžiningą prekybą. Pagrindinis reglamentu numatyto registravimo suteikiamas privalumas – produkto identifikavimas, naudojant registruotą pavadinimą su nuoroda „garantuotas tradicinis gaminys“ ir Bendrijos simbolį. Pavadinimą galima naudoti dviem būdais: produktą galima registruoti numatant arba nenumatant, kad jį išimtinai naudotų specifikacijų reikalavimus besilaikantys gamintojai. Nuo reglamento įsigaliojimo registravimas su išimtine pavadinimo teise buvo atliktas tik penkis kartus. Valstybės narės yra įpareigotos saugoti garantuotus tradicinius gaminius, jų ženklą ir paskirtuosius pavadinimus. Garantuotiems tradiciniams gaminiams netaikomos intelektinės nuosavybės teisės, kaip apibrėžtos TRIPS susitarimuose. 4. Reikia užtikrinti, kad PPO šalims narėms būtų sudaryta registravimo galimybė, nekeliant abipusiškumo ir lygiavertiškumo sąlygų ir kad tų šalių subjektams, galintiems pagrįsti savo teisėtus interesus, būtų suteikta galimybė įregistravimą užprotestuoti. Laikantis sąlygos dėl nacionalinio režimo PPO narių gamintojams turi būti sudaryta tokia pat galimybė, kaip ir valstybių narių gamintojams, naudotis įregistruotų garantuotų tradicinių gaminių specifikacijomis. Be to, reikėtų numatyti nuostatas, kuriomis būtų įtrauktos esamos intelektinės nuosavybės teisės, tokios kaip prekių ženklai ir geografines nuorodos, ir jų taikymas. 5. Pasiūlymu taip pat siekiama supaprastinti bei patikslinti procedūras ir aiškiau apibrėžti įvairių paraiškų nagrinėjime dalyvaujančių institucijų atsakomybę. Patikslinama, kad užduotys, kurias galima geriau atlikti nacionaliniu lygiu, savaime suprantama, būtų pavestos nacionalinėms valdžios institucijoms, prižiūrint, kad interesantams, įskaitant trečiųjų šalių, būtų taikomas lygiateisiškumo principas. 6. Garantuotų tradicinių gaminių registravimas šiuo metu yra atliekamas dviem etapais. Pirmiausia gamintojų susivienijimas kompetentingoms atitinkamos valstybės narės institucijoms pateikia registravimo paraišką. Po to nacionalinės valdžios institucijos paraišką registruoti perduoda Komisijai, o ji išverstą paraišką perduoda kitoms valstybėms narėms. 7. Tačiau paprastai valstybės narės Komisijai pateikia pernelyg didelius ir išsamius dokumentų rinkinius. Siūloma, kad Bendrijos lygmeniu būtų pateikiamos tik specifikacijos stricto sensu , o už atitinkamų žemės ūkio ar maisto produkto tradicinių ir specifinių savybių vertinimą atsakingos būtų kompetentingos valstybių institucijos. 8. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje taip pat paskelbia pagrindinę paraiškos informaciją, kuri asmeniui, turinčiam teisėtų su įregistravimu susijusių interesų, suteikia galimybę įregistravimą užprotestuoti. Siūloma nustatyti priimtinas užprotestavimo priežastis tam, kad Komisija nebūtų priversta nagrinėti kartais prasimanytų ir nepagrįstų užprotestavimo pareiškimų. Šios priemonės turėtų palengvinti Bendrijos lygmeniu vykdomas administracines procedūras. 9. Pasiūlyme daug vietų yra supaprastinamos ir išdėstomos aiškiau. Gamintojams ir kitiems suinteresuotiems ūkio subjektams reglamento dalykas nėra labai aiškus. Vartojami terminai ir sąvokų apibrėžimai nepakankamai tikslūs. Terminas „tradicinis“ netgi nėra apibrėžtas. Taip pat siūloma ištaisyti kai kurias nesuderintas nuostatas, pavyzdžiui, terminą, per kurį galima teikti užprotestavimą tais atvejais, kai yra iš dalies pakeičiama specifikacija, kuris dabar vienoje dalyje nurodytas šešių mėnesių, o kitame trijų mėnesių trukmės. 10. Kai tikslinga, siūloma tobulinti sistemą tokiais pat būdais, kokiais pasiūlyta tobulinti geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos sistemą, ypač tobulinant tai, kas susiję su kontrolės sistema, registravimo ir jo užprotestavimo procedūromis, privalomu nuorodos „garantuotas tradicinis gaminys“ ir Bendrijos ženklo prekių etiketėse naudojimu ir valdymo komiteto pasitelkimu registravimo paraiškų klausimais. 11. Dėl pagrindinių šių pakeitimų nuostatų buvo konsultuotasi su suinteresuotomis šalimis. Diskusijų Žemės ūkio produktų kokybės konsultacinėje grupėje (2005 m. birželio mėn.) ir Žemės ūkio ir maisto produktų specifinių savybių sertifikatų reguliavimo komitete metu buvo pabrėžta sistemos egzistavimo svarba ir pateikti teigiami to pavyzdžiai. 12. Numatytos priemonės bendrajam Europos Bendrijų biudžetui finansinio poveikio nedaro. 2005/0270(CNS) Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS dėl žemės ūkio ir maisto produktų garantuotų tradicinių gaminių EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 37 straipsnį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę[1], kadangi: (1) Žemės ūkio ir maisto produktų gamyba, apdirbimas ir tiekimas vaidina svarbų vaidmenį Bendrijos ekonomikoje; (2) Turėtų būti skatinama įvairesnių žemės ūkio produktų gamyba. Specifinių savybių turinčių tradicinių produktų gamybos skatinimas gali būti labai naudingas žemės ūkio ekonomikai, ypač mažiau palankiose ūkininkauti arba atokiose vietovėse, tiek didinant ūkininkų pajamas, tiek išlaikant kaimo gyventojus šiose vietovėse. (3) Siekiant gero maisto produktų vidaus rinkos veikimo, ekonominės veiklos vykdytojams turėtų būti suteiktos galimybės padidinti savo produkcijos rinkos vertę, tuo pačiu apsaugant vartotojus nuo netinkamos praktikos ir užtikrinant sąžiningą prekybą. (4) 1992 m. liepos 14 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 2082/92 dėl žemės ūkio ir maisto produktų specifinių savybių sertifikatų[2] buvo apibrėžti specifinių savybių sertifikatai, o Komisijos reglamentu (EEB) Nr. 1848/93[3], kuriuo buvo nustatytos išsamios Reglamento (EEB) Nr. 2082/92 taikymo taisyklės, buvo įvesta „garantuoto tradicinio gaminio“ sąvoka. Specifinių savybių sertifikatais pažymėti gaminiai, dažniau vadinami garantuotais tradiciniais gaminiais, tenkina vartotojų tradicinių specifinių savybių turinčių gaminių poreikį. Atsižvelgiant į didelę produktų įvairovę rinkoje ir informacijos apie juos gausą, vartotojams turi būti pateikiama aiški ir glausta informacija apie specifines maisto produktų savybes, kad jiems būtų lengviau pasirinkti geresnę prekę. (5) Siekiant aiškumo, reikėtų nebevartoti „specifinių savybių sertifikatų“ sąvokos, o vartoti suprantamesnę „garantuoto tradicinio gaminio“ sąvoką, siekiant, kad gamintojams ir vartotojams šio reglamento objektas taptų aiškesnis, o taip pat patikslinti specifinės savybės sąvoką bei įtraukti termino „tradicinis“ apibrėžimą. (6) Kai kurie gamintojai siekia padidinti tradicinių žemės ūkio ir maisto produktų rinkos vertę, nes tokie produktai aiškiai išsiskiria iš panašių gaminių arba maisto produktų tik jiems būdingomis savybėmis. Siekiant apsaugoti vartotojus, patvirtintos specifinės savybės turėtų būti tikrinamos. Tokia savanoriška sistema, padedanti gamintojams informaciją apie maisto produkto kokybę skleisti visoje Bendrijoje, turi suteikti visas garantijas, kurios leistų pagrįsti prekyboje naudojamas nuorodas į tą produktą. (7) Žemės ūkio ir maisto produktų ženklinimui yra taikomos Bendrijos nustatytos bendrosios taisyklės, laikantis 2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo[4]. Todėl, atsižvelgiant į specifines jų savybes, garantuotiems tradiciniams gaminiams turėtų būti priimtos atskiros papildomos nuostatos. Siekiant, kad garantuoti Bendrijos teritorijoje pagaminti tradiciniai gaminiai būtų lengviau ir greičiau identifikuojami, reikėtų įvesti privalomą atitinkamų Bendrijos nuorodų ir simbolių naudojimą ženklinant tuos gaminius, tačiau tam reikėtų numatyti pakankamos trukmės laikotarpį, kad ūkio subjektai galėtų prisitaikyti prie šito naujo reikalavimo. (8) Norint užtikrinti tų produktų specifinių savybių tikrumą reikia, kad tokias produkto savybes specifikacijoje nustatytų patys gamintojų susivienijimai. Trečiųjų šalių gamintojams suteikiama galimybė įregistruoti garantuotus tradicinius gaminius. (9) Bendrijos teritorijoje saugomiems garantuotiems tradiciniams gaminiams turi būti taikoma patikima kontrolė, kuri atliekama vadovaujantis 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės ir siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių[5] bei tokia kontrolė, kuria siekiama užtikrinti, kad verslo subjektai laikosi žemės ūkio ir maisto produktų specifikacijų nuostatų, prieš juos pateikdami parduoti. (10) Norint, kad garantuoti tradiciniai gaminiai būtų saugomi, jie turi būti įregistruoti Bendrijos lygmeniu. Registravimas registre taip pat suteikia galimybę verslo subjektams ir vartotojams gauti informaciją. (11) Atitinkamos valstybės narės kompetentingos įstaigos turi nagrinėti įregistravimo paraiškas, laikydamosi minimalių bendrųjų nuostatų, į kurias įtraukta užprotestavimo valstybės lygmeniu procedūra, siekiant užtikrinti, kad atitinkami žemės ūkio arba maisto produktai tikrai turėtų specifines savybes. Į tolimesnį paraiškos nagrinėjimą turėtų įsitraukti Komisija, siekdama, kad valstybių narių perduotos paraiškos ir trečiųjų šalių registravimo paraiškos būtų nagrinėjamos vienodai. (12) Norint, kad registravimo procedūra būtų veiksminga, reikėtų siekti, kad būtų išvengta prievolės nagrinėti nesąžiningus ir nepagrįstus užprotestavimus ir būtų aiškiai apibrėžti kriterijai, pagal kuriuos Komisija nuspręstų jai pateikiamų protestų priimtinumą. Pagrįstai susijusiems trečiųjų šalių verslo subjektams užprotestavimo teisė suteikiama pagal tuos pačius kriterijus, kaip ir Bendrijos gamintojams. Įrodymai ir vertinimas pagal šios kriterijus turi būti atliekami, remiantis Bendrijos teritoriniu pagrindu. Atsižvelgiant į įgytą patirtį, reikėtų suderinti užprotestavimo ir valstybių narių tarpusavio konsultavimosi jo atveju terminus. (13) Reikėtų numatyti nuostatas, kuriomis būtų įtrauktos esamos intelektinės nuosavybės teisės ir jų taikymas. (14) Tam, kad nesusidarytų sąlygos nesąžiningai konkurencijai, kiekvienam gamintojui, įskaitant trečiųjų šalių gamintojus, turi būti sudaryta galimybė arba naudoti įregistruotą prekės pavadinimą su atitinkama nuoroda ir, prireikus, su Bendrijos simboliu, arba įregistruotą prekės pavadinimą, jei jo gaminamas arba perdirbamas žemės ūkio arba maisto produktas tenkina atitinkamos specifikacijos reikalavimus ir jo pasirinkta kontrolės institucija yra patvirtinta laikantis šio reglamento nuostatų. (15) Tam, kad gamintojai siektų naudoti nuorodas, susijusias su specifinėmis tam tikro žemės ūkio arba maisto produkto savybėmis, o vartotojai jomis pasitikėtų, joms turi būti suteikiama teisinė apsauga ir jos turi būti tikrinamos kompetentingos valstybės institucijos. (16) Jeigu per tam tikrą laikotarpį Komisijai nepranešama apie kontrolės instituciją garantuotam tradiciniam gaminiui tikrinti ir dėl tos priežasties tas gaminys nėra gaminamas laikantis specifikacijos, įregistravimą reikia panaikinti. (17) Turi būti priimtos priemonės, reikalingos šiam reglamentui įgyvendinti pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką[6]. (18) Šiame reglamente reikia numatyti priemones, taikomas įregistravimo paraiškoms, Komisijai pateiktoms iki jo įsigaliojimo, priklausomai nuo registravimo procedūros etapo. Be to, ūkio subjektams reikia skirti pakankamai laiko, kad privačios žemės ūkio ir maisto produktų, parduodamų kaip garantuoti tradiciniai gaminiai, kontrolės ir ženklinimo etiketėmis organizacijos galėtų prisitaikyti. (19) Siekiant aiškumo, Reglamentą (EEB) Nr. 2082/92 reikėtų panaikinti ir pakeisti jį nauju reglamentu. PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: 1 straipsnis Taikymo sritis 1. Šiuo reglamentu nustatomos taisyklės, pagal kurias garantuotu tradiciniu gaminiu galima laikyti: a) Sutarties II priede išvardytus žmonių maistui skirtus žemės ūkio produktus; b) šio reglamento I priede išvardytus maisto produktus. Šio reglamento I priedas gali būti iš dalies pakeistas, laikantis 18 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos. 2. Šis reglamentas taikomas nepažeidžiant kitų konkrečių Bendrijos nuostatų. 3. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/34/EB[7] netaikoma garantuotiems tradiciniams gaminiams, kurie yra šio reglamento objektas. 2 straipsnis Sąvokų apibrėžimai 1. Šiame reglamente: a) „specifinės savybės“ – požymis arba požymių grupė, kuriais žemės ūkio arba maisto produktas aiškiai skiriasi nuo kitų panašių tai pačiai kategorijai priklausančių gaminių arba maisto produktų; b) „tradicinis“ – kurio naudojimo Bendrijos rinkoje trukmė, atitinkanti vieną ar daugiau žmonijos kartų, yra įrodyta; c) „garantuotas tradicinis gaminys“ – tradicinis žemės ūkio arba maisto produktas, kurio specifines savybes Bendrija pripažįsta, jas įregistruodama pagal šį reglamentą; d) „grupė“ – bet kokios teisinės formos ir sudėties su tuo pačiu žemės ūkio arba maisto produktu dirbančių gamintojų arba perdirbėjų susivienijimas. 2. 1 dalies a punkte nurodytas požymis arba požymių grupė su produktu gali būti susiję tiesiogiai, t.y. tai gali būti fizinės, cheminės, mikrobiologinės ar organoleptinės savybės, susijusios su jų gamybos ar paruošimo būdu arba su specialiomis gamybos ar paruošimo procesui svarbiomis sąlygomis. Žemės ūkio arba maisto produkto pateikimo būdas nėra laikomas požymiu, nurodytu 1 pastraipos a punkte. 1 dalies a punkte nurodytos specifinės savybės negali būti apribojamos tiktai kiekybine arba kokybine sudėtimi. Grupės nariais gali būti, kaip nurodyta 1 dalies d punkte, ir kitos suinteresuotos šalys. 3 straipsnis Registras Laikydamasi šio reglamento, Komisija nuolatos atnaujina Bendrijos lygiu pripažintų garantuotų tradicinių gaminių registrą. Registre yra du atskiri garantuotų tradicinių gaminių sąrašai, sudaryti pagal tai, ar išimtinė maisto produkto ar gaminio pavadinimo teisė yra suteikta specifikacijų besilaikantiems gamintojams, ar ne. 4 straipsnis Reikalavimai produktams ir pavadinimams 1. Kad žemės ūkio arba maisto produktas būtų įtrauktas į 3 straipsnyje nurodytą registrą, jis turi būti pagamintas iš tradicinių žaliavų arba būti tradicinės sudėties, arba jo gamybos arba perdirbimo metodas turi būti būdingas tradicinei gamybos arba perdirbimo rūšiai. Žemės ūkio produktas arba maisto produktas, kurio specifinės savybės siejamos su jo kilme arba geografine kilme, registruojamas būti negali. Tačiau geografines nuorodas naudoti leidžiama. 2. Kad pavadinimas būtų įregistruotas, jis privalo: a) būti specifinis; b) arba išreikšti specifines žemės ūkio arba maisto produkto savybes. 1 pastraipos a punkte minimas specifinis pavadinimas turi būti tradicinis ir atitikti nacionalines nuostatas arba turi būti atsiradęs pagal paprotį. Specifines savybes išreiškiantis pavadinimas, nurodytas 1 pastraipos b punkte, negali būti įregistruotas, jeigu: a) jame pateikiami tiktai bendro pobūdžio tvirtinimai, kuriais apibūdinama žemės ūkio ar maisto produktų grupė arba kurie numatyti specialiuose Bendrijos teisės aktuose; b) jis yra klaidinantis, ypač toks, kuris nurodo akivaizdžią produkto savybę arba neatitinka specifikacijų ir todėl vartotoją gali suklaidinti dėl produkto ypatybių. 5 straipsnis Santykis su intelektinės nuosavybės teisėmis 1. Produktas, kurio pavadinimas sutampa arba yra labai panašus į tokių pat arba panašių produktų įregistruotus prekės ženklus ir dėl to galėtų kilti pavojus dėl painiavos arba pavadinimas sutampa su Bendrijos teritorijoje esančia geografine nuoroda, negali būti registruojamas kaip garantuotas tradicinis gaminys. 2. Augalo veislės ar gyvūno veislės pavadinimus garantuoto tradicinio produkto pavadinime vartoti galima, jei dėl to nesuklaidinama dėl tikrojo produkto pobūdžio. 6 straipsnis Specifikacija 1. Tam, kad būtų pripažintas garantuotu tradiciniu gaminiu, žemės ūkio arba maisto produktas turi atitikti produkto specifikaciją. 2. Į specifikaciją įtraukiami tokie duomenys: a) 4 straipsnio 2 dalyje nurodytas viena ar keliomis kalbomis parašytas pavadinimas, nurodant, ar registravimo paraišką teikianti gamintojų grupė prašo ar neprašo išimtinės pavadinimo teisės ir ar prašo jai taikyti 13 straipsnio 3 dalies nuostatas. b) pagrindinių žemės ūkio ar maisto produkto fizinių, mikrobiologinių ir organoleptinių savybių aprašymas; c) žemės ūkio ar maisto produktų gamybos metodų, kurių privalo laikytis gamintojai, įskaitant žaliavos pobūdį ir savybes bei naudojamus ingredientus ir paruošimo metodus, aprašymas; d) pagrindiniai savitumą apibūdinantys požymiai, prireikus, naudota kodų sistema; e) pagrindiniai 4 straipsnio 1 dalyje numatyti požymiai, pagrindžiantys produkto tradiciškumą; f) specifinėms savybėms taikomi būtiniausi reikalavimai ir tikrinimo procedūros. 7 straipsnis Įregistravimo paraiška 1. Teisę kreiptis dėl žemės ūkio arba maisto produkto specifinių savybių įregistravimo turi tik susivienijimai. Paraišką gali bendrai pateikti kelių atskirų valstybių narių ir trečiųjų šalių gamintojų susivienijimai. 2. Grupė gali pateikti registravimo paraišką tik savo gaminamiems arba ruošiamiems žemės ūkio ar maisto produktams. 3. Įregistravimo paraiškoje nurodoma: a) paraiškos pateikėjo susivienijimo pavadinimas; b) 6 straipsnyje numatyta specifikacija; c) specifines ir tradicines savybes įrodantys dokumentai; d) 15 straipsnyje numatytos (-ų) kontrolės įstaigos (-ų) duomenys. 4. Jei gamintojų grupė yra vienoje iš valstybių narių, paraiška pateikiama valstybės narės, kurioje grupė yra įsisteigusi, kompetentingai institucijai. Valstybė narė tinkamais būdais nagrinėja paraišką, siekdama patikrinti jos pagrįstumą ir atitiktį šiam reglamentui. 5. 4 dalies 2 pastraipos minimo nagrinėjimo metu valstybė narė vykdo užprotestavimo valstybės lygmeniu procedūrą, užtikrindama, kad apie paraišką būtų tinkamai paskelbta ir būtų numatytas pakankamas laikotarpis, per kurį toje valstybėje įsisteigęs ir teisėtų su įregistravimu susijusių interesų turintis asmuo galėtų įregistravimą užprotestuoti. Valstybė narė nagrinėja gautų užprotestavimo pareiškimų priimtinumą, laikydamasi 9 straipsnio 3 dalies 1 pastraipoje nurodytų kriterijų. 6. Jei 4, 5 ir 6 straipsniuose nustatytos sąlygos yra tenkinamos, kompetentinga institucija Komisijai pateikia: - paraiškos pateikėjo susivienijimo pavadinimą, - 6 straipsnyje nurodytą specifikaciją, - 15 straipsnyje numatytos (-ų) kontrolės įstaigos (-ų) duomenis, - valstybės narės pareiškimą, kuriuo patvirtinama, kad gamintojų susivienijimo pateikta paraiška atitinka šio reglamento ir jo taikymo taisyklių reikalavimus. 7. Jei paraišką dėl žemės ūkio ar maisto produkto pateikia trečiosios šalies gamintojų susivienijimas, ji siunčiama Komisijai tiesiogiai arba per kompetentingas trečiosios šalies institucijas, ir joje yra pateikiami 3 dalyje išvardyti duomenys. 8. Šiame straipsnyje nurodyti dokumentai Komisijai pateikiami viena iš oficialiųjų Bendrijos kalbų arba kartu su patvirtintu vertimu į vieną iš oficialiųjų Bendrijos kalbų. 8 straipsnis Komisijos nagrinėjimas 1. Komisija nagrinėja paraišką, siekdama patikrinti jos pagrįstumą ir atitiktį šio reglamento sąlygoms. Komisija viešai skelbia pavadinimus, kuriems registruoti yra pateiktos paraiškos, ir jų pateikimo Komisijai datą. 2. Kai nustatoma, kad šiame reglamente nustatytos sąlygos yra tenkinamos, Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbia 6 straipsnyje nurodytą specifikaciją ir 15 straipsnyje minimus pareiškėjų grupės ir kontrolės institucijų duomenis. Jei sąlygos netenkinamos, Komisija, laikydamasi 18 straipsnio 3 dalyje nurodytos tvarkos, priima sprendimą registravimo paraišką atmesti. 9 straipsnis Užprotestavimas 1. Per keturis mėnesius nuo 8 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje numatyto paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, bet kuri kita valstybė narė ar trečioji šalis gali planuojamą įregistravimą užprotestuoti, Komisijai pateikdama tinkamai pagrįstą pareiškimą. 2. Fiziniai ar juridiniai asmenys, įsisteigę ar nuolatos gyvenantys ne toje valstybėje narėje, kuri paprašė įregistravimo, arba trečiojoje šalyje, tiesiogiai ir asmeniškai susiję su registravimu, taip pat gali užprotestuoti planuojamą įregistravimą, pateikdami tinkamai pagrįstą pareiškimą. Fiziniai ar juridiniai asmenys, įsisteigę ar nuolatos gyvenantys vienoje iš valstybių narių kompetentingai tos valstybės narės institucijai pateikia užprotestavimo pareiškimą per tokį laikotarpį, kad užprotestavimas atitiktų 1 dalies nuostatas. Fiziniai ar juridiniai asmenys, nuolatos gyvenantys trečiojoje šalyje, užprotestavimo pareiškimą pateikia Komisijai tiesiogiai arba per kompetentingas trečiosios šalies institucijas per 1 dalyje nustatytą laikotarpį. 3. Priimtinais laikomi tik laikantis 1 dalyje nustatyto termino Komisijai pateikti užprotestavimo pareiškimai, kurie įrodo, jog: a) yra nesilaikoma 2, 4 ir 5 straipsniuose nurodytų sąlygų; b) arba, jei paraiška atitinka 13 straipsnio 2 dalies nuostatas, tas pavadinimas jau yra teisėtai naudojamas, pripažįstamas ir ekonomiškai reikšmingas kitiems panašiems žemės ūkio arba maisto produktams. Komisija nagrinėja užprotestavimo pareiškimų priimtinumą. Pirmojoje pastraipoje nurodytų kriterijų laikymasis turi būti įrodomas ir vertinamas Bendrijos teritoriniu pagrindu. 4. Jei Komisija negauna priimtinų užprotestavimo pareiškimų pagal 3 dalį, ji garantuotą tradicinį gaminį registruoja. Apie įregistravimą skeliama Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . 5. Jei užprotestavimo pareiškimas yra priimtinas pagal 3 dalį, Komisija suinteresuotąsias šalis kviečia pradėti tam skirtas konsultacijas. Jei suinteresuotosios šalys per šešis mėnesius susitaria, jos Komisijai praneša apie priežastis, leidusias pasiekti susitarimo, įskaitant pareiškėjo ir oponento nuomonę. Jei pagal 8 straipsnio 2 dalį paskelbti duomenys nebuvo iš dalies pakeisti arba padaryti pakeitimai neesminiai, Komisija veikia laikydamasi šio straipsnio 4 dalies. Kitais atvejais ji pradeda naują nagrinėjimą, numatytą 8 straipsnio 1 dalyje. Jei suinteresuotosioms šalims susitarti nepavyksta, Komisija priima sprendimą, laikydamasi 18 straipsnio 3 dalyje numatytos tvarkos, atsižvelgdama į paprastai taikomus nešališkumo principus ir realius painiavos pavojus. Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . 6. Šiame straipsnyje nurodyti dokumentai Komisijai pateikiami viena iš oficialiųjų Bendrijos kalbų arba kartu su patvirtintu vertimu į vieną iš oficialiųjų Bendrijos kalbų. 10 straipsnis Panaikinimas Komisija gali nuspęsti garantuoto tradicinio gaminio registravimą panaikinti, jei per laikotarpį, kuris turės būti nustatytas, pagal 15 straipsnį nėra pranešama apie tam gaminiui pasirinktą kontrolės instituciją. 11 straipsnis Dalinis specifikacijos pakeitimas 1. Valstybė narė gali paprašyti iš dalies pakeisti specifikaciją paprašius garantuoto tradicinio gaminio gamintojų susivienijimui, įsisteigusiam jos teritorijoje, arba tokiam susivienijimui, įsisteigusiam trečiojoje šalyje. Pastaruoju atveju prašymas tiesiogiai arba per kompetentingas trečiosios šalies institucijas pateikiamas Komisijai. Prašyme turi būti įrodytas pagrįstas ekonominis interesas ir aprašyti ir pagrįsti prašomi pakeitimai. Dalinio pakeitimo patvirtinimo prašymas pateikiamas laikantis 7 ir 9 straipsniuose numatytos tvarkos. Tačiau, jei yra siūloma padaryti tik neesminius pakeitimus, Komisija nusprendžia dalinius pakeitimus patvirtinti, netaikydama 8 straipsnio 2 dalyje ir 9 straipsnyje nustatytos tvarkos. 2. Kompetentingos valstybės narės institucijos užtikrina, kad bet kuris gamintojas arba perdirbėjas, taikantis produkto specifikaciją, kurią yra prašoma iš dalies pakeisti, būtų informuotas apie paskelbimą. Be 9 straipsnio 3 dalyje nurodytų užprotestavimo pareiškimų, priimtinais taip pat gali būti laikomi užprotestavimo pareiškimai, kuriuose įrodomas garantuoto tradicinio gaminio ekonominis gamybos interesas. 12 straipsnis Nuorodos ir simbolis 1. Nuorodą į garantuotą tradicinį gaminį etiketėse, reklamoje arba su žemės ūkio ar maisto produktais susijusiuose dokumentuose gali naudoti tik tie gamintojai, kurie laikosi specifikacijos reikalavimų. 2. Jei žemės ūkio ar maisto produkto etiketėje daroma nuoroda į garantuotą tradicinį gaminį, pagamintą Bendrijos teritorijoje, joje turi būti registruotas gaminio pavadinimas, nuoroda „garantuotas tradicinis gaminys“ arbo jos santrumpa „GTG“ bei jam skirtas Bendrijos simbolis. 3. 2 dalyje minimų nuorodų naudoti neprivaloma garantuotų tradicinių gaminių etiketėse už Bendrijos teritorijos ribų. 13 straipsnis Su registruotu pavadinimu susijusios taisyklės 1. Nuo 9 straipsnio 4 dalyje nustatytos paskelbimo dienos 3 straipsnyje nurodytame registre įrašytas pavadinimas gali būti naudojamas identifikuojant žemės ūkio arba maisto produktus, kurie yra garantuoti tradiciniai gaminiai pagal specifikaciją, tik laikantis 12 straipsnyje numatytos tvarkos. Tačiau produktų, neatitinkančių specifikacijų, etiketėse galima toliau naudoti įregistruotus pavadinimus, tačiau kartu naudoti nuorodą „garantuotas tradicinis gaminys“, jos santrumpą „GTG“ ir atitinkamą Bendrijos simbolį neleidžiama. 2. Tačiau garantuotų tradicinių gaminių pavadinimai gali būti įregistruoti, nustatant išimtinę jų naudojimo teisę žemės ūkio ar maisto produktams, atitinkantiems paskelbtą specifikaciją, jei gamintojų susivienijimas to paprašo registravimo paraiškoje ir vykdant 9 straipsnyje numatytą tvarką nepaaiškėja, kad tas pavadinimas yra teisėtai naudojamas, pripažįstamas ir ekonomiškai reikšmingas kitiems panašiems žemės ūkio arba maisto produktams. Nuo 9 straipsnio 4 dalyje nustatyto paskelbimo dienos naudoti pavadinimo panašių žemės ūkio ar maisto produktų, neatitinkančių paskelbtos specifikacijos, etiketėse negalima, net nenaudojant nuorodos „garantuotas tradicinis gaminys“, jos santrumpos „GTG“ ir atitinkamo Bendrijos simbolio. 3. Jei prašoma pavadinimą įregistruoti tik viena kalba, gamintojų susivienijimas gali specifikacijoje numatyti, kad produktą parduodant etiketėje būtų nurodytas ne tik jo pavadinimas originalo kalba, bet ir kitomis kalbomis būtų nurodyta, kad produktas yra pagamintas, laikantis pareiškėjo regiono, valstybės narės ar trečiosios šalies tradicijų. 14 straipsnis Kontrolės sistema 1. Valstybės narės užtikrina, kad Reglamente (EB) Nr. 882/2004 numatyta kontrolės sistema būtų taikoma ūkio subjektams, kuriems taikomos šio reglamento nuostatos. 2. Valstybės narės įtraukia ūkio subjektus, kuriems taikomos šio reglamento nuostatos, į Reglamento (EB) Nr. 882/2004 41, 42 ir 43 straipsniuose nurodytus daugiamečius nacionalinius kontrolės planus ir į to reglamento 44 straipsnyje nurodytas metines ataskaitas. 3. Pagal Reglamento (EB) Nr. 882/2004 4 straipsnį valstybės narės paskiria kompetentingas institucijas, konkrečiai atsakingas už su šiuo reglamentu susijusios kontrolės sistemos taikymą. 15 straipsnis Ūkio subjektų kontrolė dėl specifikacijų laikymosi 1. Siekdama prieš produkto pateikimą į rinką patikrinti, kaip atitinkami ūkio subjektai laikosi specifikacijų, 14 straipsnio 3 dalyje nurodyta kompetentinga institucija gali paskirti vieną ar daugiau oficialių kontrolės įstaigų ar pavesti minėtą kontrolę atlikti vienai ar kelioms privačioms kontrolės įstaigoms. Remiantis 7 straipsnio 3 dalies d punktu, įregistravimo paraiškoje nurodoma viena ar kelios įstaigos, kontroliuosiančios aptariamus žemės ūkio ar maisto produktus. Jei produktai yra gaminami trečiojoje šalyje, įregistravimo paraiškoje nurodoma viena ar kelios valstybinės ar privačios įstaigos, kontroliuosiančios pirmoje pastraipoje nurodytus produktus. 2. 1 dalyje minimos privačios kontrolės įstaigos yra įgaliotos pagal EN 45011 ar kitą lygiavertį standartą. 3. Pirmoje dalyje nurodytoms valstybinėms ar privačioms kontrolės įstaigoms turi būti suteikti įgaliojimai užtikrinti, kad būtų laikomasi šio reglamento, įskaitant prireikus nuobaudų taikymą, jeigu jos nustatys, kad garantuotu tradiciniu gaminiu laikomas žemės ūkio ar maisto produktas neatitinka specifikacijoje nustatytų reikalavimų. 4. Kiekviena valstybė narė Komisijai praneša 14 straipsnio 3 dalyje nurodytos kompetentingos institucijos, 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytų paskirtų oficialių kontrolės įstaigų ir įgaliotų privačių kontrolės įstaigų pavadinimus ir kontaktinius duomenis, jų atitinkamą kompetenciją ir visus šių duomenų pakeitimus. Trečiųjų šalių gamintojai, jų susivienijimas, arba jei tokio nėra, gamintojas tiesiogiai arba per kompetentingas trečiosios šalies institucijas Komisijai pateikia pirmoje pastraipoje nurodytus duomenis. Komisija viešai skelbia pirmoje ir antroje pastraipose nurodytus duomenis, kurie yra reguliariai atnaujinami. 5. Valstybės narės priima reikalingas priemones siekdamos užtikrinti, kad ūkio subjektas, kuris laikosi šio reglamento nuostatų, galėtų būti tikrinamas šiame straipsnyje nurodytų įstaigų. 6. Šiame straipsnyje nurodytos kontrolės išlaidas padengia tikrinami ūkio subjektai. 16 straipsnis Gamintojų pranešimas kontrolės įstaigai 1. Bet kuris valstybės narės gamintojas, nors ir priklausantis pirminę paraišką teikusiam gamintojų susivienijimui, planuojantis pradėti gaminti garantuotą tradicinį gaminį, per tinkamą laikotarpį apie tai praneša valstybės narės, kurioje jis yra įsisteigęs, paskirtai kontrolės tarnybai ar įstaigai, nurodytai 14 straipsnio 3 dalyje minimos kompetentingos institucijos. 2. Bet kuris trečiosios šalies gamintojas, nors ir priklausantis pirminę paraišką teikusiam gamintojų susivienijimui, planuojantis pradėti gaminti garantuotą tradicinį gaminį, per tinkamą laikotarpį apie tai praneša kontrolės tarnybai ar įstaigai, kurią gali nurodyti gamintojų susivienijimas arba kompetentinga trečiosios šalies institucija. 3. Prieš produktą pateikiant į rinką, paskirta kontrolės institucija arba organizacija užtikrina, kad gamintojas laikosi paskelbtos informacijos. 17 straipsnis Apsauga 1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti teisinę apsaugą nuo piktnaudžiavimo „garantuoto tradicinio gaminio“ nuoroda ir atitinkamu Bendrijos simboliu arba nuo jų klaidinančio naudojimo, taip pat nuo pavadinimų, įregistruotų ir paskirtų pagal 13 straipsnį, imitacijos. 2. Įregistruoti pavadinimai saugomi nuo bet kokios visuomenę klaidinti galinčios veiklos, įskaitant tuos atvejus, kai daroma užuomina, kad žemės ūkio arba maisto produktas yra Bendrijos pripažįstamas garantuotas tradicinis gaminys. 3. Valstybės narės imasi visų tinkamų priemonių užtikrinti, kad šalies mastu naudojami prekiniai apibūdinimai nebūtų painiojami su pagal 13 straipsnio 2 dalį įregistruotais ir paskirtais pavadinimais. 18 straipsnis Nuolatinis garantuotų tradicinių gaminių komitetas 1. Komisijai padeda nuolatinis garantuotų tradicinių gaminių komitetas, sudarytas iš valstybių narių atstovų, kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas. 2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai. Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis yra trys mėnesiai. 3. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 4 ir 7 straipsniai. Sprendimo 1999/468/EB 4 straipsnio 3 dalyje nustatytas laikotarpis - trys mėnesiai. 4. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles. 19 straipsnis Taikymo taisyklės ir pereinamojo laikotarpio nuostatos 1. Išsamios šio reglamento įgyvendinimo taisyklės priimamos 18 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka. Jos visų pirma apima: a) taisykles, susijusias su informacija, kuri turi būti pateikta 6 straipsnio 2 dalyje nurodytoje specifikacijoje; b) taisykles dėl valstybėse narėse ar atskirose trečiosiose šalyse įsisteigusių gamintojų susivienijimų pagal 7 straipsnio 1 dalį registravimo paraiškų pateikimo; c) taisykles dėl 7 straipsnio 3 dalyje nurodytų registravimo paraiškų, 7 straipsnio 7 dalyje nurodytų registravimo paraiškų ir 11 straipsnyje nurodytų dalinio pakeitimo paraiškų pateikimo Komisijai; d) taisykles dėl 3 straipsnyje nurodyto garantuotų tradicinių gaminių registro; e) taisykles, susijusias su 9 straipsnyje nurodytu užprotestavimo pateikimu, įskaitant reikalingas konsultacijas tarp suinteresuotųjų šalių; f) taisykles dėl garantuoto tradicinio gaminio įregistravimo panaikinimo, nurodyto 10 straipsnyje; g) taisykles, susijusias su 12 straipsnyje minimomis nuorodomis ir simboliais; h) taisykles, susijusias su neesminiu 11 straipsnio 1 dalies ketvirtoje pastraipoje nurodytų pataisų pobūdžiu; i) lygiaverčius standartus kontrolės įstaigoms, nurodytus 15 straipsnio 2 dalyje; j) taisykles dėl kontrolės, kaip ūkio subjektai laikosi specifikacijų, sąlygų, nurodytų 15 straipsnyje. 2. Pavadinimai, kurie šio reglamento įsigaliojimo dieną jau yra įregistruoti pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2082/92, automatiškai įtraukiami į 3 straipsnyje nurodytą registrą. Jų specifikacijos yra laikomos 6 straipsnio 1 dalyje nurodytomis specifikacijomis. 3. 18 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka Komisija priima reglamentą, užtikrinantį Reglamente (EEB) Nr. 2082/92 nustatytų taisyklių pakeitimą per tam tikrą laikotarpį šiame reglamente numatytomis taisyklėmis. Šiame reglamente nustatomos procedūros, kurios leis veiksmingai išnagrinėti pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2082/92 pateiktas ir dar neišnagrinėtas įregistravimo paraiškas. Šiomis procedūromis paraiškų pateikėjai taip pat gali būti įpareigoti pateikti papildomos informacijos per laikotarpį, kuris bus nustatytas. 20 straipsnis Mokesčiai Valstybės narės gali reikalauti mokėti administravimo mokestį, skirtą padengti administravimo išlaidas, patirtas nagrinėjant pagal šį reglamentą teikiamas įregistravimo paraiškas, užprotestavimo pareiškimus, dalinio pakeitimo paraiškas ir panaikinimo paraiškas. 21 straipsnis Reglamentas (EEB) Nr. 2082/92 yra panaikinamas. Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir aiškinamos pagal II priede pateiktą koreliacijos lentelę. 22 straipsnis Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . Tačiau 12 straipsnio 2 dalies nuostatos taikomos nuo 2007 m. gegužės 1 d. Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje, Tarybos vardu Pirmininkas I PRIEDAS 1 straipsnio 1 dalies b punkte minimi maisto produktai - Alus, - šokoladas ir kiti maisto produktai, kuriose yra kakavos, - konditerijos gaminiai, duona, pyragaičiai, pyragai, sausainiai ir kiti kepiniai, - tešlos gaminiai, virti arba nevirti, įdaryti arba neįdaryti, - paruoštas maistas, vartojamas pašildytas, - paruošti pagardų padažai, - sriubos arba sultiniai, - gėrimai, pagaminti iš augalų ekstraktų, - ledai ir šerbetai. 2 PRIEDAS KORELIACINė LENTELė Reglamentas (EEB) Nr. 2082/92 | Šis reglamentas | 1 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa | 1 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa | 1 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa | 1 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa | 1 straipsnio 2 ir 3 dalys | 1 straipsnio 2 ir 3 dalys | 2 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa | 2 straipsnio 2 dalies a punktas | 2 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa | 2 straipsnio 2 dalies antroji pastraipa | 2 straipsnio 1 dalies trečioji pastraipa | 2 straipsnio 2 dalies trečioji pastraipa | 2 straipsnio 2 dalies pirmasis sakinys | 2 straipsnio 1 dalies d punktas | 2 straipsnio 2 dalies antrasis sakinys | 2 straipsnio 2 dalies ketvirtoji pastraipa | 2 straipsnio 3 dalis | 2 straipsnio 1 dalies c punktas | – | 2 straipsnio 1 dalies b punktas | – | 2 straipsnio 2 dalies pirmoji pastraipa | 3 straipsnis | 3 straipsnis | 4 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa | 4 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa | 4 straipsnio 2 dalis | 4 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa | 5 straipsnio 1 dalis | 4 straipsnio 2 dalies pirmoji pastraipa | 5 straipsnio 2 dalis | 4 straipsnio 2 dalies trečioji pastraipa | 5 straipsnio 3 dalis | 4 straipsnio 2 dalies antrosios pastraipos pirmasis sakinys | 5 straipsnio 4 dalis | 4 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos antrasis sakinys | – | 5 straipsnis | 6 straipsnio 1 dalis | 6 straipsnio 1 dalis | 6 straipsnio 2 dalis | 6 straipsnio 2 dalis | 7 straipsnio 1 dalis | 7 straipsnio 1 dalis | – | 7 straipsnio 2 dalis | 7 straipsnio 3 dalis | 7 straipsnio 6 dalis | – | 7 straipsnio 7 ir 8 dalys | 7 straipsnio 2 dalis | 7 straipsnio 3 dalis | – | 7 straipsnio 4 ir 5 dalys | – | 8 straipsnio 1 dalis | 8 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa | – | 8 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa | 8 straipsnio 2 dalies pirmoji pastraipa | 8 straipsnio 2 dalis | – | 8 straipsnio 3 dalis | 9 straipsnio 1 ir 2 dalys | – | 9 straipsnio 3 dalis | 9 straipsnio 1 dalis | 9 straipsnio 4 dalis | 9 straipsnio 2 dalis | 9 straipsnio 5 dalis | 10 straipsnis | 10 straipsnis | 11 straipsnio 1 dalis | 11 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa | 11 straipsnio 2 dalies pirmoji pastraipa | 11 straipsnio 1 dalies trečioji pastraipa | – | 11 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa | 11 straipsnio 2 dalies antroji pastraipa | 11 straipsnio 2 dalis | 11 straipsnio 3 ir 4 dalys | – | 12 straipsnis | 19 straipsnio 1 dalies g punktas | 13 straipsnio 1 dalis | 13 straipsnio 1 dalis | 13 straipsnio 2 dalis | 13 straipsnio 2 dalis | – | 13 straipsnio 3 dalis | 14 straipsnis | 14 ir 15 straipsniai | 15 straipsnio 1 dalis | 12 straipsnio 1 dalis | – | 12 straipsnio 2 ir 3 dalys | 15 straipsnio 2 dalis | 16 straipsnio 1 dalis | 15 straipsnio 3 dalis | 16 straipsnio 3 dalis | 16 straipsnis | – | 17 straipsnis | 17 straipsnio 1 ir 2 dalys | 18 straipsnis | 17 straipsnio 3 dalis | 19 straipsnis | 18 straipsnis | 20 straipsnis | 19 straipsnis | 21 straipsnis | – | – | 21 straipsnis | 22 straipsnis | 22 straipsnis | Priedas | I priedas: | – | II priedas | [1] OL C ..., [.data..], p. ... . [2] OL L 208, 1992 7 24, p. 9. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 806/2003 (OL L 122, 2003 5 16, p. 1). [3] OL L 168, 1993 7 1, p. 35. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2167/2004 (OL L 371, 2004 12 18, p. 8). [4] OL L 109, 2000 5 6, p. 29. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2003/89/EB (OL L 308, 2003 11 25, p. 15). [5] OL L 165, 2004 4 30, p. 1. Pataisyta versija OL L 191, 2004 5 28, p. 1. [6] OL L 184, 1999 7 17, p. 23. [7] OL L 204, 1998 7 21, p. 37.