[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |

Briuselis, 18.11.2008

KOM(2008) 765 galutinis

KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI

Laisvo darbuotojų judėjimo poveikis plečiantis ES2005 m. Stojimo sutartyje išdėstytų pereinamojo laikotarpio nuostatų ir 2003 m. Stojimo sutartyje nustatytų pereinamojo laikotarpio nuostatų taikymo pirmojo etapo (2007 m. sausio 1 d.–2008 m. gruodžio 31 d.) ataskaita

1. Įvadas

1.1. Ataskaitos tikslas

Šia ataskaita siekiama dviejų tikslų:

- parengti pagrindą Tarybos pereinamojo laikotarpio nuostatų dėl laisvo darbuotojų judėjimo taikymo pirmųjų dvejų metų ataskaitai, atsižvelgiant į 2005 m. Bulgarijos ir Rumunijos Stojimo sutarties VI ir VII priedų 3 dalįbei

- parengti pagrindą Tarybai toliau svarstyti[1] 2003 m. Stojimo sutartyje nustatytas pereinamojo laikotarpio nuostatas pagal V, VI, VIII, IX, X, XII, XIII ir XIV priedų 4 dalį, atsižvelgiant į Čekijos, Estijos, Latvijos, Lietuvos, Lenkijos, Slovėnijos ir Slovakijos prašymus (gautus 2008 m. rugsėjo 10 d.) bei Vengrijos prašymą (gautą 2008 m. rugsėjo 29 d.)[2].

Ataskaitoje apibendrinama statistinė ir analitinė medžiaga, pateikta 2008 m. užimtumo Europoje ataskaitoje, kur galima rasti išsamesnių duomenų, įskaitant šioje ataskaitoje nurodyto tyrimo duomenis[3].

1.2. Laisvas darbuotojų judėjimas – pagrindinė laisvė

Laisvas asmenų judėjimas yra viena iš pagrindinių Bendrijos teisės užtikrinamų laisvių. Tai reiškia ES piliečių teisę persikelti į kitą ES valstybę narę siekiant joje dirbti ir įsikurti kartu su savo šeimos nariais[4]. Laisvas darbuotojų judėjimas neleidžia valstybėms narėms tiesiogiai ar netiesiogiai dėl tautybės diskriminuoti ES darbuotojų ir jų šeimų su užimtumu susijusiais klausimais. Laisvu darbuotojų judėjimu taip pat užtikrinamos lygios galimybės, susijusios su socialiniu būstu, mokesčių ir socialinėmis lengvatomis.

1.3. Laisvo darbuotojų judėjimo pereinamojo laikotarpio nuostatos

Pagal 2003 m. ir 2005 m. Stojimo sutartis valstybėms narėms leidžiama laikinai riboti laisvą darbuotojų iš valstybių narių, įstojusių į ES 2004 m. (išskyrus Maltą ir Kiprą) ir 2007 m., patekimą į jų darbo rinkas[5]. Vadinamosios pereinamojo laikotarpio nuostatos gali būti taikomos tik samdomiems darbuotojams, o ne savarankiškai dirbantiems asmenims ar kitų kategorijų ES piliečiams[6]. Nepaisant apribojimų, valstybė narė privalo visuomet teikti pirmenybę tiems į darbo rinką norintiems patekti darbuotojams, kurie yra iš Bulgarijos, Rumunijos ir ES 8 valstybių, o ne tiems, kurie yra ES nepriklausančių šalių piliečiai.

2003 m. ir 2005 m. Stojimo sutartyse nustatytų pereinamojo laikotarpio nuostatų pobūdis ir mechanizmai iš esmės yra vienodi. Visas pereinamasis laikotarpis, galintis trukti ne ilgiau kaip septynerius metus, yra padalytas į tris atskirus etapus (formulė „2 plius 3 plius 2“). Kiekvienu etapu taikomos skirtingos sąlygos.

- Pirmuoju dvejų metų laikotarpiu darbuotojų iš ES 8 ir ES 2 patekimą į darbo rinką reglamentuoja kitų valstybių narių nacionalinė teisė. Pirmojo etapo pabaigoje Komisija turi pateikti ataskaitą, kad Taryba galėtų išnagrinėti pereinamojo laikotarpio nuostatų taikymą pirmuoju etapu.

- Valstybės narės gali pratęsti nacionalinių priemonių galiojimą ir taikyti jas antruoju etapu, t. y. dar trejus metus, jei prieš baigiantis pirmajam etapui apie tai praneša Komisijai; kitu atveju taikoma EB teisė, pagal kurią užtikrinamas laisvas darbuotojų judėjimas.

- Iš esmės apribojimai turėtų būti baigti taikyti antruoju etapu, tačiau valstybė narė, taikanti nacionalines priemones antrojo etapo pabaigoje, esant dideliam jos darbo rinkos sutrikimui ar kilus tokiai grėsmei, pranešusi Komisijai, gali toliau taikyti tas priemones iki septynerių metų laikotarpio nuo įstojimo dienos pabaigos.

Pereinamojo laikotarpio nuostatų taikymas Bulgarijai ir Rumunijai bus neatšaukiamai baigtas 2013 m. gruodžio 31 d., o ES 8 – 2011 m. balandžio 30 d[7].

1.4. Bulgarija ir Rumunija

15 valstybių narių darbuotojams iš Bulgarijos ir Rumunijos taiko apribojimus, o 10 valstybių narių savo darbo rinkas atvėrė[8]. Kadangi 15 valstybių narių taiko skirtingas nacionalines priemones, skiriasi patekimo į darbo rinkas teisiniai režimai. 7 iš 15 valstybių narių taiko supaprastintą tvarką, pvz., nustato paspartintas ar supaprastintas procedūras (Austrija, Belgija, Liuksemburgas), atleidžia nuo darbo rinkos padėties tyrimo išduodant darbo leidimus (Austrija, Prancūzija, Vengrija, Vokietija) ar atleidžia nuo reikalavimo turėti darbo leidimą dirbti tam tikruose sektoriuose arba tam tikromis sąlygomis (Danija, Vengrija, Italija).

2009 m. sausio 1 d. prasidės antrasis pereinamojo laikotarpio etapas. ES 25 valstybės narės, nusprendusios panaikinti apribojimus, per visą likusį pereinamąjį laikotarpį turės teisę juos vėl nustatyti pagal Stojimo sutartyje nustatytą apsaugos išlygos procedūrą, jei jų darbo rinka sutriktų ar kiltų tokio sutrikimo pavojus esant jos darbo rinkos sutrikimui ar kilus tokiai grėsmei. ES 25 valstybės narės, norinčios toliau taikyti apribojimus, privalo pranešti tai Komisijai iki pirmojo etapo pabaigos, t. y. 2008 m. gruodžio 31 d.

1.5. ES 8 valstybės narės

11 iš 15 valstybių narių atvėrė savo darbo rinkas darbuotojams iš ES 8 valstybių narių. Iš kitų keturių valstybių narių – Austrija taiko supaprastintą tvarką 65 profesijoms, o dar 3 profesijų darbuotojus atleidžia nuo reikalavimo turėti darbo leidimą ir netaiko reikalavimo atlikti darbo rinkos padėties tyrimą. Belgija nustatė paspartintą tvarką tų profesijų darbuotojams, kurių trūksta, Danija nereikalauja darbo leidimo, kai sudaroma kolektyvinė darbo sutartis, o Vokietija taiko išimtį dėl darbo rinkos padėties tyrimo tam tikrų kvalifikuotų inžinierių atžvilgiu. Vengrija taiko atsakomąsias priemones – riboja patekimą į savo darbo rinką darbuotojų iš tų ES 15 valstybių narių, kurios riboja darbuotojų iš Vengrijos patekimą į savo rinkas, tačiau atleidžia kvalifikuotus darbuotojus nuo reikalavimo turėti darbo leidimą ir tam tikrų nekvalifikuotų darbuotojų atžvilgiu netaiko reikalavimo atlikti darbo rinkos padėties tyrimą.

Darbuotojams iš ES 8 taikomi laisvo judėjimo apribojimai turėtų baigti galioti 2009 m. balandžio 30 d. Valstybės narės, kurios vis dar taiko apribojimus, esant dideliam darbo rinkos sutrikimui ar kilus tokiai grėsmei, gali juos taikyti ir po 2009 m. balandžio 30 d., jei praneša tai Komisijai iki 2009 m. gegužės 1 d.

Laikinai laisvą darbuotojų judėjimą ribojančiomis pereinamojo laikotarpio nuostatomis nukrypstama nuo EB teisėje nustatytos pagrindinės laisvės. Europos Bendrijų Teisingumo Teismas nuosekliai laikosi nuomonės, kad nukrypimus nuo pagrindinių laisvių reikėtų vertinti labai griežtai. Taip pat reikėtų griežtai vertinti sąlygas, pagal kurias valstybės narės gali toliau riboti patekimą į rinkas trečiajame etape.

1 lentelė. Valstybių narių politika dėl darbuotojų iš naujųjų valstybių narių

Valstybė narė | Darbuotojai iš ES 8 / ES 15 | Darbuotojai iš BG ir RO / ES 25 |

ES-15 | Belgija (BE) | Supaprastinti apribojimai | Supaprastinti apribojimai |

Danija (DK) | Supaprastinti apribojimai | Supaprastinti apribojimai |

Vokietija (DE) | Supaprastinti apribojimai | Supaprastinti apribojimai * |

Airija (IE) | Laisvas patekimas (2004 m. gegužės 1 d.) | Apribojimai |

Graikija (EL) | Laisvas patekimas (2006 m. gegužės 1 d.) | Apribojimai |

Ispanija (ES) | Laisvas patekimas (2006 m. gegužės 1 d.) | Apribojimai |

Prancūzija (FR) | Laisvas patekimas (2008 m. liepos 1 d.) | Supaprastinti apribojimai |

Italija (IT) | Laisvas patekimas (2006 m. liepos 27 d.) | Supaprastinti apribojimai |

Liuksemburgas (LU) | Laisvas patekimas (2007 m. lapkričio 1d.) | Supaprastinti apribojimai |

Netherlands (NL) | Laisvas patekimas (2007 m. gegužės 1 d.) | Apribojimai |

Austrjia (AT) | Apribojimai * | Supaprastinti apribojimai* |

Portugalija (PT) | Laisvas patekimas (2006 m. gegužės 1 d.) | Apribojimai |

Suomija (FI) | Laisvas patekimas (2006 m. gegužės 1 d.) | Laisvas patekimas, būtina užsiregistruoti stebėsenos tikslais |

Švedija (SE) | Laisvas patekimas (2004 m. gegužės 1 d.) | Laisvas patekimas |

Jungtinė Karalystė (UK) | Laisvas patekimas (2004 m. gegužės 1 d.), privaloma darbuotojų registravimo sistema stebėsenos tikslais | Apribojimai |

ES-10 | Čekija(CZ) | Atsakomųjų priemonių nėra | Laisvas patekimas |

Estija (EE) | Atsakomųjų priemonių nėra | Laisvas patekimas |

Kipras (CY) | - | Laisvas patekimas, būtina užsiregistruoti stebėsenos tikslais |

Latvija (LV) | Atsakomųjų priemonių nėra | Laisvas patekimas |

Lietuva (LT) | Atsakomųjų priemonių nėra | Laisvas patekimas |

Vengrija (HU) | Atsakomosios priemonės (supaprastinta nuo 2008 m. sausio 1 d.) | Restrictions with simplifications |

Malta (MT) | - | Apribojimai |

Lenkija (PL) | Atsakomųjų priemonių nėra (2007 m. sausio 17 d.) | Laisvas patekimas |

Slovėnija (SI) | Atsakomųjų priemonių nėra(2006 m. gegužės 25 d.) | Laisvas patekimas, būtina užsiregistruoti stebėsenos tikslais |

Slovakija (SK) | Atsakomųjų priemonių nėra | Laisvas patekimas |

ES-2 | Bulgarija (BG) | - | Atsakomųjų priemonių nėra |

Rumunija (RO) | - | Atsakomųjų priemonių nėra |

Šaltinis – DG EMPL Pastaba: * Apribojimai taip pat taikomi darbuotojų komandiravimui tam tikruose sektoriuose

2. Judumo ES viduje mastas po plėtros

2.1. Bulgarijos ir Rumunijos piliečiai, gyvenantys kitose ES valstybėse narėse

Tikslų judumo srautų mastą po plėtros sudėtinga nustatyti dėl netikslių duomenų ir dėl iš esmės visiškai atvirų sienų tarp valstybių narių. Tačiau remiantis turimais gyventojų statistiniais duomenimis ir ES darbo jėgos tyrimo duomenimis, galima teigti, kad ES 25 šalyse gyvenančių Bulgarijos ir Rumunijos piliečių padaugėjo nuo maždaug 690 000 2003 m. pabaigoje iki maždaug 1,8 mln. 2007 m. pabaigoje; šis procesas prasidėjo kur kas anksčiau nei 2007 m. sausio mėn., kai abi šalys įstojo į ES (žr. A1 lentelę). Vadinasi, vidutiniškai per metus atvyksta apie 290 000 asmenų. Rumunai sudarė maždaug 19 % visų neseniai ES viduje persikėlusių asmenų, per pastaruosius ketverius metus apsigyvenusių kitoje ES valstybėje narėje, Bulgarijos piliečiai – apie 4 % (1 diagrama).

1 diagrama. Neseniai ES viduje persikėlusių asmenų (15–64 m. amžiaus grupė) tautybė (visų neseniai ES viduje persikėlusių asmenų procentinė dalis), 2007 m.

[pic]

Šaltinis – Eurostatas, ES darbo jėgos tyrimas, 2007 m. duomenys

Pastaba: Neseniai ES viduje persikėlusiais asmenimis laikomi asmenys, kitoje ES valstybėje narėje gyvenantys ketverius ar mažiau metų.

Pagrindinė ES atvykimo šalis buvo Ispanija, ją pasirinko daugiau nei 50 % neseniai ES viduje persikėlusių bulgarų ir rumunų. Antroji pagal populiarumą rumunų pasirinkta atvykimo šalis – Italija (apie 25 %), jų srautas į kitas valstybes nares buvo žymiai mažesnis ir nė vienoje šalyje neviršijo 2 % bendro persikėlėlių iš Rumunijos skaičiaus. Neseniai iš Bulgarijos atvykusių asmenų antroji pagrindinė atvykimo ES šalis buvo Vokietija (15 %), o likusieji maždaug po lygiai pasiskirstė Graikijoje, Italijoje, Prancūzijoje, Jungtinėje Karalystėje ir Kipre (2 lentelė).

2 lentelė. Neseniai ES viduje persikėlusių asmenų (15–64 m. amžiaus grupė) pasirinktos pagrindinės atvykimo šalys, 2007 m.

[pic]

Šaltinis – Eurostatas, ES darbo jėgos tyrimas, 2007 m. duomenys

Nors apskritai persikėlusių Bulgarijos ir Rumunijos piliečių skaičius atrodo didelis, palyginti su bendru atvykimo šalių gyventojų skaičiumi, jis yra gana kuklus. 2003–2007 m. bulgarų ir rumunų sudaroma gyventojų dalis ES 15 šalyse padidėjo nuo 0,2 % iki 0,5 %, tačiau šie skaičiai valstybėse narėse gerokai skyrėsi (A1 lentelė ir A1 diagrama). 2007 m. Ispanijoje ir Italijoje užregistruota didžiausia Rumunijos ir Bulgarijos piliečių sudaroma gyventojų dalis, atitinkamai – 1,9 % ir 1,1 % (A2 diagrama).

Ispanijoje ir Italijoje yra daugiausia neseniai atvykusių bulgarų ir rumunų darbuotojų. Tačiau darbo jėgos dalis, kurią sudaro neseniai iš ES nepriklausančių šalių atvykę darbuotojai, yra žymiai didesnė. (A3 lentelė).

2.2. ES 10 [9] piliečiai, gyvenantys kitose ES valstybėse narėse

Po 2004 m. plėtros ES 10 piliečių, gyvenančių ES 15, skaičius padidėjo maždaug 1,1 mln. 2003 m. jų buvo per 900 000, šiuo metu – apie 2 mln. (ES 2 / ES 10 piliečių, gyvenančių kitose ES 2 / ES 10 valstybėse narėse, skaičius yra nedidelis) (A2 lentelė).

Netgi praėjus ketveriems metams nuo 2004 m. plėtros, vidutiniška gyventojų dalis, kurią sudaro ES nepriklausančių valstybių piliečiai ir kitų ES 15 piliečiai, gyvenantys ES 15, tebėra gerokai didesnė nei gyventojų dalis, sudaroma ES 10 ir ES 2 piliečių.

Beveik visose valstybėse narėse neseniai atvykusių iš ES nepriklausančių šalių asmenų skaičius viršija atvykėlių iš kitų ES valstybių narių skaičių. Vienintelės išimtys – Airija ir Liuksemburgas. Be to, daugumoje valstybių narių atvykusių kitų ES 15 piliečių srautas buvo didesnis nei neseniai atvykusiųjų iš ES 10 ir ES 2.

Airija pagal savo gyventojų skaičių yra daugiausiai ES 10 piliečių priimanti šalis – šiuo metu apie 5 % darbingo amžiaus gyventojų yra iš ES 10 šalių, antroje vietoje – Jungtinė Karalystė (1,2 %). Į Austriją ir Liuksemburgą atvykusių ES 10 piliečių dalis taip pat yra gana didelė, tačiau žymiai mažesnė nei Jungtinėje Karalystėje ar Airijoje. Visose kitose valstybėse narėse neseniai atvykusių iš ES 10 gyventojų dalis yra labai maža, net ir Švedijoje, kuri niekada netaikė laisvo darbuotojų judėjimo apribojimų, ir tose valstybėse narėse, kurios atvėrė savo darbo rinkas 2006 m.

2.3. Judumo srautai išvykimo šalių aspektu

Išvykimo šalių padėtis taip pat labai skirtinga – vienų ES 2 ir ES 10 valstybių narių piliečių judumas yra didelis, kitų – mažas.

Per pastaruosius ketverius metus į kitas ES valstybes nares išvykę Rumunijos piliečiai sudarė apie 2,5 % Rumunijos darbingo amžiaus gyventojų (2 diagrama). Bulgarijoje tokio judumo lygis – 1,7 %. Didžiausias visų valstybių narių judumo rodiklis nustatytas Lietuvoje – per pastaruosius ketverius metus į kitas ES valstybes nares išvyko 3,1 % lietuvių, toliau – Kipras (3 %), Lenkija (2 %) ir Slovakija (2 %). Nors vis dar gana nemažas, iš Latvijos ir Estijos į kitas ES valstybes išvykusių piliečių procentas gerokai mažesnis. Įdomu tai, kad ir Portugalijos piliečių pastarojo meto judumo ES viduje rodiklis yra gana didelis, t. y. 1,2 %, jis šiek tiek mažesnis negu Airijos ir Nyderlandų piliečių.

Kita vertus, Čekijos ir Vengrijos piliečių judumo ES viduje rodikliai yra gana maži – mažesni arba tokie pat kaip daugelio ES 15 valstybių narių. Slovėnijos, Maltos ir Liuksemburgo skaičiai yra per maži, kad būtų statistiškai patikimi.

Atsižvelgiant į ilgalaikę perspektyvą ir įtraukiant emigrantus, išvykusius iš gimtosios šalies daugiau nei prieš ketverius metus, pagal kitoje ES valstybėje narėje gyvenančių piliečių skaičių pirmauja Portugalija ir Airija (atitinkamai 9 % ir 8,2 %).

2 diagrama. Išvykimo šalies judumo rodikliai – į kitas ES valstybes nares gyventi išvykę ES piliečiai (15–64 m. amžiaus grupė) pagal išgyventus metus 2007 m. (pilietybės valstybės darbingo amžiaus gyventojų procentinė dalis)

[pic]

Šaltinis – Eurostatas, ES darbo jėgos tyrimas; metiniai duomenys

Pastaba: neįtraukiami piliečiai, kurie gimė kitoje valstybėje narėje ir toliau joje gyvena. LU, MT ir SL duomenų yra per mažai, kad jie būtų patikimi.

2.4. Laikini judumo srautai ir komandiravimas

Judumui po plėtros (ir pastarojo meto judumui ES viduje apskritai) būdinga tai, kad šis judumas dažniausiai būna laikino pobūdžio. Kai kurių valstybių narių duomenys rodo, kad daug darbuotojų migrantų vyksta į kitą valstybę narę keliems mėnesiams arba keleriems metams ir neketina ten pasilikti. Pavyzdžiui, remiantis Jungtinės Karalystės duomenimis, maždaug pusė ES 8 piliečių, nuo 2004 m. atvykusių dirbti į Jungtinę Karalystę, jau gali būti išvykę iš šalies; panaši padėtis ir Airijoje[10].

Laikinas darbuotojų komandiravimas taip pat yra svarbi Europos judumo situacijos dalis, nes ne tik iš naujųjų šalių, bet ir iš ES 15 bei ES 25 valstybių narių komandiruojama nemažai darbuotojų (A3/4 diagramos).

2.5. Judumo srautų tendencijos

Mažai tikėtina, kad judumo srautai iš naujųjų valstybių narių ateityje smarkiai didėtų. Judumo srautai iš ES 10 į Jungtinę Karalystę ir Airiją buvo didžiausi 2006 m. ir smarkiai sumažėjo 2007 m. bei 2008 m. pirmąjį ketvirtį (A5/6 diagramos). Be to, esama požymių, kad didės grįžtamosios migracijos srautas iš Jungtinės Karalystės.[11] 2006 m. daugumai ES 15 šalių atvėrus darbo rinkas ES 8 darbuotojams, šiek tiek sumažėjo judumo srautas į kai kurias kitas valstybes nares, tačiau naujausi užsieniečių gyventojų duomenys (A1 ir A2 lentelės) rodo, kad tai nesukėlė didelio papildomo darbuotojų iš šių valstybių narių srauto.

Net ir didelis pastaraisiais metais išvykusiųjų iš Bulgarijos ir Rumunijos ir ES dirbančių skaičius rodo, kad daugelis tų, kurie ketino išvykti, tai jau padarė ir kad papildoma emigracijos banga nėra labai tikėtina. Be to, pastaraisiais metais visose pagrindinėse ES išvykimo šalyse sparčiai didėjo gyventojų pajamos ir mažėjo nedarbas (A7/8 diagramos). Esama požymių, kad dėl to paskata migruoti mažėja ir, tikėtina, toliau mažės darbo jėgos iš ES 2 / ES 10 šalių pasiūla[12]. Be to, dėl smarkiai mažėjančio jaunų žmonių skaičiaus, mažėja potencialiai judžių darbuotojų iš ES 2 / ES 10 skaičius, todėl tikėtina, kad dėl to sulėtės geografinis darbo jėgos judumas ES viduje.

Atsižvelgiant į pastarojo meto ekonominius pokyčius, tikėtina, kad dėl galimo darbo jėgos paklausos mažėjimo sumažės ir darbo jėgos srautai ES viduje. Pavyzdžiui, dėl dabartinio ekonomikos nuosmukio Airijoje ir Jungtinėje Karalystėje smarkiai sumažėjo atvykstančių naujų asmenų ir padidėjo grįžtamosios migracijos srautas. Tai rodo, kad laisvas darbo jėgos judumas suteikia labai reikalingą abipusį lankstumą: darbuotojai atvyksta tada, kai atsiranda darbo jėgos paklausa, ir dauguma jų vėl išvyksta, kai užimtumo sąlygos pasidaro ne tokios palankios.

Švedijos, Suomijos, Graikijos, Portugalijos (laisvas ankstyvas patekimas į darbo rinką, tačiau mažas atvykstančios darbo jėgos srautas) bei Vokietijos ir Austrijos pavyzdžiai rodo, kad patekimo į darbo rinką apribojimai daro tik nedidelį poveikį judumo pasiskirstymui ES viduje. Galiausiai, judumo srautus lemia ir kiti veiksniai, kaip antai: bendra darbo jėgos paklausa, tinklo susidarymo veiksnys, atsirandantis dėl tam tikroje šalyje gyvenančių užsieniečių skaičiaus ar kalbos. Patekimo į darbo rinką apribojimai tereiškia darbo rinkų prisitaikymo vilkinimą. Apribojimai netgi gali pasunkinti nedeklaruojamo darbo plitimo problemą ir jei nebus imamasi tinkamų teisinių priemonių, tai sukels nepageidaujamų socialinių padarinių tiek nelegaliai dirbantiems asmenims, tiek įprastai darbo jėgai[13].

Nuo 2004 m. įgyta patirtis rodo, kad panaikinus patekimo į darbo rinką apribojimus, sumažėja tikimybė, kad naujųjų valstybių narių piliečiai dirbs nelegaliai. Pavyzdžiui, tvirtinama, kad iki 40 % ES 8 darbuotojų, kurie 2004 m. užsiregistravo pagal darbuotojų registracijos sistemą, jau galėjo gyventi šalyje, kai Jungtinė Karalystė atvėrė savo darbo rinkas[14]. Nyderlandų ataskaitos rodo, kad 2007 m. nusprendus atverti savo darbo rinką, nelegaliai dirbančių ir darbo leidimo neturinčių ES 8 piliečių skaičius sumažėjo[15].

3. Pagrindinės ES viduje persikėlusių asmenų ypatybės

3.1. Statusas darbo rinkoje

Dauguma asmenų, neseniai išvykusių iš Bulgarijos, Rumunijos ir ES 10, išvyko dirbti. 2007 m. duomenimis[16], neseniai atvykusiųjų iš Bulgarijos ir Rumunijos vidutinis užimtumo lygis yra maždaug toks pat kaip ES 15 vidutinis užimtumo lygis ir daug didesnis nei bendras užimtumo lygis Rumunijoje bei Bulgarijoje (A9 diagrama). Neseniai ES viduje iš ES 10 persikėlusių asmenų vidutinis užimtumo lygis yra dar didesnis.

Neseniai iš Bulgarijos ir Rumunijos į ES 15 atvykusiųjų vidutinis nedarbo lygis yra didesnis nei ES 15 vidurkis, tačiau mažesnis nei iš ES nepriklausančių šalių neseniai atvykusių darbuotojų nedarbo lygis. Neseniai iš ES 10 atvykusių asmenų vidutinis nedarbo lygis yra tik šiek tiek didesnis nei ES 15 vidurkis.

Didžioji dauguma ES 10 / ES 2 piliečių, neseniai persikėlusių darbo tikslais, yra samdomi darbuotojai, o savarankiškai dirba mažiau nei 10 %.

3.2. Amžius ir lytis

Judūs ES darbuotojai yra gerokai jaunesni nei bendra darbo jėga tiek išvykimo, tiek atvykimo šalyse. Beveik 80 % neseniai iš ES 10 atvykusių darbuotojų ir beveik 70 % atvykėlių iš ES 2 yra jaunesni nei 35 metų.

Tarp neseniai iš ES 2 atvykusiųjų darbuotojų moterų yra šiek tiek daugiau, o neseniai atvykusių ES 10 darbuotojų pasiskirstymas pagal lytį iš esmės atitinka tiek išvykimo, tiek atvykimo šalių darbo jėgos pasiskirstymą.

3.3. Profesijos, įgūdžiai ir sektoriai

Neseniai atvykusieji iš Bulgarijos ir Rumunijos dažniausiai dirba žemės ūkio, statybų, viešbučių, restoranų sektoriuose bei privačiuose namų ūkiuose. Neseniai atvykusieji iš ES 10 daugiausia dirba gamybos, statybų, viešbučių, restoranų, su verslu susijusių paslaugų sektoriuose ir privačiuose namų ūkiuose (3 lentelė).

3 lentelė. Visos ES 15 darbo jėgos užimtumas pagal ekonominę veiklą, palyginti su neseniai iš ES 10 / ES 2 atvykusiųjų užimtumu, 2007 m. (visos grupės užimtumo procentinė dalis)

[pic]

Šaltinis – ES darbo jėgos tyrimas, metiniai duomenys.

Pastaba: neseniai atvykusieji ES 10 / ES 2 piliečiai, ketverius ir mažiau metų gyvenantys kurioje nors ES 15 valstybėje narėje. „:“ – duomenys nėra patikimi dėl per mažos imties. Skliausteliuose pateikiami mažesnio patikimumo duomenys. Atliekant darbo jėgos tyrimą nustatytas tam tikrose veiklos srityse (pvz., žemės ūkyje, statybose, viešbučiuose ir restoranuose) įdarbintų asmenų skaičius gali būti mažesnis dėl neįskaičiuotų sezoninių darbuotojų.

Dauguma neseniai atvykusiųjų iš ES 10 dirba vidutinės kvalifikacijos darbus, tačiau labai dažnai – ir žemos kvalifikacijos darbus, o aukštos kvalifikacijos darbuotojų skaičius yra palyginti mažas. Neseniai iš ES 2 atvykusiųjų darbuotojų, dirbančių aukštos kvalifikacijos darbą, dalis yra dar mažesnė, daug šių darbuotojų dirba amatų sektoriuje arba atlieka nekvalifikuotus darbus.

4 lentelė. Visų profesijų dirbantys gyventojai, palyginti su neseniai iš ES 10 / ES 2 atvykusiais darbuotojais, 2007 m. (visos grupės užimtumo procentinė dalis)

[pic]

Šaltinis – ES darbo jėgos tyrimas, metiniai duomenys.

Pastaba: neseniai persikėlę ES 10 / ES 2 piliečiai, ketverius ir mažiau metų gyvenantys kurioje nors ES 15 valstybėje narėje. „:“ – duomenys nėra patikimi dėl per mažos imties. Skliausteliuose pateikiami mažesnio patikimumo duomenys. Atliekant darbo jėgos tyrimą nustatytas tam tikrų profesijų (pvz., žemės ūkio, statybų, viešbučių ir restoranų) įdarbintų asmenų skaičius gali būti mažesnis dėl neįskaičiuotų sezoninių darbuotojų.

Apskritai judieji darbuotojai iš ES 10 / ES 2 teigiamą paveikė ES 15 darbo jėgos įgūdžių įvairovę. Universitetinį išsilavinimą turinčių neseniai iš ES 10 / ES 2 persikėlusių asmenų dalis yra tik nežymiai mažesnė nei ES 15 darbo jėgos. Be to, aukštesnįjį išsilavinimą turinčių neseniai iš ES 10 / ES 2 atvykusių asmenų dalis yra didesnė nei tokį išsilavinimą turinčių ES 15 darbuotojų, o žemos kvalifikacijos darbuotojų, neseniai atvykusių iš ES 2, dalis nėra didesnė nei ES 15 žemos kvalifikacijos darbuotojų, tokių darbuotojų iš ES 10 dalis gerokai mažesnė (A9 diagrama). Tačiau lyginant vidutinę ir aukštą kvalifikaciją turinčių ES 10 / ES 2 darbuotojų skaičių su darbuotojų, dirbančių vidutinės ar žemos kvalifikacijos reikalaujančius darbus, skaičiumi, akivaizdu, kad ne visi jie dirba savo įgūdžius atitinkantį darbą.

Aukštą kvalifikaciją turinčių neseniai emigravusių asmenų dalis vidutiniškai yra šiek tiek didesnė nei aukštą kvalifikaciją turinčių darbuotojų dalis jų gimtosiose šalyse. Tačiau vidutinę kvalifikaciją turinčių persikėlusių asmenų procentinė dalis yra mažesnė, o žemos kvalifikacijos asmenų dalis yra palyginti didesnė nei gimtojoje šalyje. Apskritai šie skaičiai nerodo, kad ES 10 / ES 2 šalys būtų praradusios neproporcingai daug aukštos kvalifikacijos darbuotojų.

4. Poveikis ekonomikai, darbo rinkai ir socialinis poveikis

4.1. Poveikis augimui, BVP vienam gyventojui ir infliacijai

Judumas iš ES 10 / ES 2 turėjo teigiamos įtakos ES ekonomikos augimui. Vieno tyrimo duomenimis, dėl papildomo judumo iš ES 8 šalių 2004–2007 m. išsiplėtusios ES suvestinis BVP trumpuoju laikotarpiu padidėjo 0,17 %, ilguoju (kai gamybos priemonės buvo pritaikytos prie papildomos darbo jėgos pasiūlos) – 0,28 %, o dėl judumo iš ES 2 2004–2007 m. išsiplėtusios ES BVP padidėjo 0,15 % trumpuoju laikotarpiu ir 0,27 % ilguoju laikotarpiu[17]. Tuo pačiu tyrimu nustatyta, kad atvykimo šalių BVP vienam gyventojui trumpuoju laikotarpiu beveik nepakito, o ilguoju laikotarpiu padarytas nežymus teigiamas poveikis. Kiti tyrimai patvirtina teigiamą poveikį bendram BVP ir nedidelį poveikį BVP vienam gyventojui[18].

Be to, moksliniai tyrimai rodo, kad darbo jėgos judumas iš naujųjų valstybių narių padėjo sumažinti infliacijos spaudimą daugumoje atvykimo šalių, nors pagrindinėse išvykimo šalyse infliacija dėl to (laikinai) padidėja[19].

4.2. Poveikis valstybės finansams, socialinio aprūpinimo sistemoms ir viešosioms paslaugoms

Nors esama įvairių nacionalinio lygmens socialinės gerovės valstybės funkcijų bei valdymo lygių skirtumų nacionaliniu lygmeniu, pastarojo meto migracijos ir judumo srautų poveikis valstybės finansams ir socialinės gerovės valstybei (įskaitant jos finansavimą) yra nežymus arba teigiamas. Pavyzdžiui, Jungtinės Karalystės duomenimis, tik labai nedaug ES 8 piliečių kreipiasi dėl išmokų arba paramos būstui įsigyti[20]. Kai kuriais atvejais dėl migracijos ir judumo srautų kilo sunkumų, susijusių su švietimu, aprūpinimu būstu ir sveikatos priežiūros paslaugų teikimu vietos lygmeniu[21].

4.3. Poveikis darbo užmokesčiui ir užimtumui

Praktiškai visais atliktais moksliniais tyrimais nustatyta, kad darbo jėgos judumas po plėtros didelės įtakos vietos darbuotojų darbo užmokesčiui bei užimtumui neturėjo ir dėl judumo ES viduje nekilo jokių rimtų darbo rinkos sutrikimų, netgi tose valstybėse narėse, kuriose srautai buvo didžiausi.

Pavyzdžiui, vienu tyrimu nustatyta, kad ES 15 darbo užmokestis buvo vidutiniškai tik 0,08 % mažesnis trumpuoju laikotarpiu nei būtų buvęs be papildomo judumo iš ES 8, o ilguoju laikotarpiu jokio poveikio nebuvo. Trumpalaikis poveikis užimtumui taip pat nedidelis –numatomas vidutinio ES 15 užimtumo lygio padidėjimas vos 0,04 procentinių punktų trumpuoju laikotarpiu, o ilguoju laikotarpiu numatytas neutralus su ES 8 darbuotojų srautu susijęs poveikis; panašus nedidelis poveikis nustatytas ir ES 2 judumo atveju[22]. Net vertinant pagal skirtingų darbuotojų kvalifikacijų grupes, poveikis yra menkas. Nedidelį poveikį darbo užmokesčiui ir užimtumui patvirtino ir keli neseniai atlikti tyrimai[23].

Reikėtų pabrėžti, kad judumo poveikis vertintas neatsižvelgiant į kitus darbo užmokesčiui ir užimtumui įtakos turinčius veiksnius. Pagrindinių Europos išvykimo šalių duomenys rodo, kad nominalusis bruto darbo užmokestis iš esmės augo ir nedarbas mažėjo, net žemos kvalifikacijos darbuotojų ir tuose sektoriuose, kuriuose darbuotojų iš kitų valstybių narių (A10/11/12 diagramos ir 3 išnaša) srautas buvo palyginti didelis.

4.4. Perlaidos

Užsienyje gyvenančių darbuotojų perlaidos gali būti svarbus išvykimo šalies pajamų šaltinis ir prisidėti prie ekonomikos augimo – skatinama bendra paklausa ir finansuojamos investicijos į švietimą arba kapitalui imlių įmonių steigimą. Remiantis duomenimis apie perlaidas, galima teigti, kad jomis nemažai prisidedama prie BVP keliose ES valstybėse narėse, ypač Lenkijoje, Baltijos valstybėse, o labiausiai Rumunijoje bei Bulgarijoje (A13 diagrama).

4.5. „Protų nutekėjimas“ ir darbo jėgos trūkumas išvykimo šalyse

Kai kuriose šalyse jaunimo emigracija kelia susirūpinimą dėl „protų nutekėjimo“ ir darbo jėgos trūkumo. Iš tikrųjų keliose ataskaitose nurodoma, kad kai kuriose šalyse dėl emigracijos kilo darbo jėgos trūkumo problema, pvz., Baltijos valstybėse ir Lenkijoje.

Vis dėlto daugelyje šalių darbo jėgos trūkumo problemą be emigracijos padidino ir kiti veiksniai, kaip antai spartus ekonomikos augimas, palyginti menkas dalyvavimas darbo rinkoje, ypač jaunimo ir pagyvenusių žmonių, ir mažas vidinis judumas. Be to, darbo jėgos trūkumo problema paliečia tik konkrečius ekonomikos sektorius (pvz., statybų, viešbučių ir restoranų) ir konkrečias profesijas (pvz., sveikatos priežiūros). Emigrantų ir išvykimo šalių darbuotojų įgūdžių įvairovės skirtumai yra palyginti nedideli, todėl galima manyti, kad bendras „protų nutekėjimas“ yra riboto masto. Taip pat nustatyta, kad pastaraisiais metais gerokai padidėjo ES 10 / ES 2 piliečių, kurie mokosi aukštojo mokslo įstaigose, skaičius, todėl tai gali padėti kompensuoti kvalifikuotų darbuotojų praradimą[24].

4.6. Socialinis poveikis

Nustatyta, kad atvykimo šalies piliečių ir naujakurių gyvenimo sąlygos skiriasi (įskaitant didesnį pastarųjų skurdo pavojų, prastesnes vaikų išsilavinimo galimybes, sunkumus, patiriamus ieškant būsto, kreipiantis dėl sveikatos priežiūros ar kitų paslaugų), tačiau darbuotojų, visų pirma iš Bulgarijos ir Rumunijos, persikėlusių į kitas ES šalis po 2007 m. sausio 1 d., išsamaus pajamų ir gyvenimo sąlygų vertinimo kol kas nėra . Kai kurios išvykimo šalys pranešė apie neigiamą poveikį šeimos gyvenimui ir vaikams dėl vieno ar abiejų tėvų išvykimo dirbti į užsienį[25].

5. Išvados ir rekomendacijos

Darbuotojai iš Bulgarijos, Rumunijos ir ES 10 valstybių narių padėjo patenkinti darbo jėgos paklausą atvykimo šalyse, todėl jie iš esmės prisidėjo prie darnaus ekonomikos augimo. Turimi faktai rodo, kad judumas ES viduje po plėtros nesukėlė ir, tikėtina, nesukels didelių darbo rinkos sutrikimų.

Be to, esama požymių, kad judumo srautai iš ES 2 ir ES 8 jau buvo pasiekę aukščiausią ribą ir kad didžioji dalis pastarojo meto judumo ES viduje atvejų buvo tik laikino pobūdžio reiškinys. Dėl sparčiai didėjančio darbo užmokesčio ir augančios darbo jėgos paklausos išvykimo šalyse, taip pat mažėjančio emigruoti ketinančio jaunimo skaičiaus, mažėja darbo jėgos srautai ir, tikėtina, mažės ir darbo jėgos pasiūla ES viduje.

Judumo srautų mastą ir kryptį daugiau lemia bendra darbo jėgos pasiūla ir paklausa bei kiti veiksniai, o ne patekimo į darbo rinką apribojimai. Svarbiau yra tai, dėl apribojimų gali būti vilkinamas darbo rinkų pertvarkymas ir netgi skatinama imtis nelegalaus darbo. Ieškant alternatyvių sprendimų pirmiausia reikėtų siekti veiksmingiau spręsti problemas, susijusias su tariamu neigiamu poveikiu vietos gyventojams, kylančiu dėl darbo rinkų atvėrimo, t. y. parengti tokią darbo rinkos politiką, kuri skatintų bedarbius (ypač žemos kvalifikacijos darbuotojus) grįžti į darbo rinką.

Tai nereiškia, kad nebūta jokių ekonominių ir socialinių sąnaudų. Tačiau patirtis rodo, kad, užuot taikius ES piliečiams patekimo į darbo rinką apribojimus, geriau ir veiksmingiau būtų imtis alternatyvių šių sąnaudų klausimo sprendimo būdų. Visų pirma reikia spręsti problemas, susijusias su poveikiu viešosioms paslaugoms, apsirūpinimui būstu, socialinei sanglaudai arba nelegaliam darbui. Dėl nepalankių sąlygų judiems darbuotojams integruotis į atvykimo šalies visuomenę gali kilti socialinių problemų ir būtų prarandama judumo teikiama ekonominė nauda. Komisija rekomenduoja valstybėms narėms naudojantis turimomis ES priemonėmis ir mechanizmais (pvz., kultūros, kalbos ir švietimo politikos bei kovos su diskriminacija ir įgūdžių pripažinimo) parengti judiems darbuotojams ir jų šeimoms skirtą integracijos ir socialinės įtraukties politiką.

Išvykimo šalims kylančias problemas dėl „protų nutekėjimo“ ir darbo jėgos trūkumo galima spręsti, pvz., pasitelkiant bendram dalyvavimui darbo rinkoje skatinti skirtas priemones, toliau tobulinant švietimą ir profesinį mokymą, sudarant palankias sąlygas viešojo sektoriaus darbuotojams, skatinant grįžtamąją migraciją arba supaprastinant tiek vidinio judumo, tiek imigracijos iš ES nepriklausančių šalių sąlygas.

Komisija daro išvadą, kad bendras judumo po plėtros poveikis buvo teigiamas. Ji mano, kad šis komunikatas ir jį pagrindžiantys duomenys suteiks valstybėms narėms pakankamai reikiamos informacijos, kad jos galėtų peržiūrėti savo pozicijas dėl antrojo pereinamojo laikotarpio nuostatų taikymo Bulgarijai ir Rumunijai.

Be to, laisvas darbuotojų judėjimas – viena pagrindinių EB sutartyje nustatytų laisvių. Ji teigiamai veikia darbo rinkas visoje Europoje ir yra esminė visų valstybių narių pasirašytos Europos užimtumo strategijos dalis. Drauge ji yra galingas ir teigiamas simbolis to, ką Europa reiškia kiekvienam ES piliečiui.

Valstybės narės, pasirašydamos Stojimo sutartis, įsipareigojo siekti kuo greičiau pradėti taikyti visą šios srities acquis . Kad ir kokį sprendimą valstybės narės priimtų šiuo etapu, jos turi rengtis atverti savo darbo rinkas ir siekti visapusiškai laikytis sutartimis prisiimtų įsipareigojimų.

Komisija mano, kad laisvo darbuotojų judėjimo ES siekis yra stiprus politinis signalas, ypač artėjant penktosioms 2004 m. plėtros metinėms. Todėl Komisija ragina valstybes nares pagalvoti, ar joms būtina toliau taikyti apribojimus, atsižvelgiant į padėtį darbo rinkose ir jų Stojimo sutartyse nustatytas teises, susijusias su pereinamojo laikotarpio nuostatomis. Ji taip pat rekomenduoja, kad priimant šiuos sprendimus visapusiškai dalyvautų socialiniai partneriai.

Atsižvelgiant į pastarojo meto ekonominius įvykius ir galimą jų poveikį padėčiai darbo rinkoje, patirtis rodo, kad tarpvalstybinis darbo jėgos judumas yra savireguliacinis ir ekonominio nuosmukio metu mažėjantis reiškinys. Komisija primena, kad Stojimo sutartyse numatyta apsaugos išlyga, pagal kurią valstybės narės, taikančios EB laisvo darbuotojų judėjimo teisę, gali vėliau iš naujo nustatyti apribojimus, esant jų darbo rinkų sutrikimui ar kilus tokiai grėsmei.

Be to, Komisija primena, kad pagal Stojimo sutartį valstybė narė, baigiantis penkerių metų laikotarpiui nuo įstojimo dienos vis dar taikanti nacionalines priemones, kuriomis ribojamas laisvas darbuotojų judėjimas, esant dideliam jos darbo rinkos sutrikimui ar kilus tokiai grėsmei, pranešusi Komisijai, gali toliau taikyti tas priemones iki septynerių metų laikotarpio nuo įstojimo dienos pabaigos. Tuomet Komisija, remdamasi valstybių narių pateiktais įrodymais, atliks savo, kaip Sutarčių sergėtojos, vaidmenį.

ANNEX 1: Statistical Annex

Table A1: Share of foreign nationals resident in the EU-27 by broad group of citizenship, 2003 – 07 (% of total population)

[pic]

Sources: Eurostat EU LFS, Eurostat population statistics, national data sources, DG Employment estimates. “:” figures too small to be reliable or not available.

Note: Choice of data sources according to data availability for individual countries. — For population statistics end of year data, for LFS 4th quarter data. — Figures not fully comparable between Member States due to the use of different sources. — Data from the LFS should be treated with some caution due to limitations of the survey with regard to foreign populations, in particular concerning coverage of very recent migrants and collective households, relative levels of non-response and small sample sizes. — 1) EU LFS quarterly data, 4th quarter. — 2) National and Eurostat population statistics. — 3) Eurostat population statistics, 2007 DG Employment estimate. — 4) CSO Ireland, Quarterly national household survey, 4th quarter; for 2003 3rd quarter 2004; Nationals from BG and RO included under non-EU-27 nationals until 2006 and under EU-10 nationals in 2007. — 5) EU LFS quarterly data, 4th quarter. EU-10 and EU-2 nationals included under non-EU-27. — 6) EU totals and sub-totals are only of an indicative nature as they are the sum of country values that stem from different sources; EU totals and sub-totals include country data which are not shown individually due to small sample size.

Table A2: Number of foreign nationals resident in the EU-27 by broad group of citizenship, 2003 – 07 (in 1 000)

[pic]

Sources: Eurostat EU LFS, Eurostat population statistics, national data sources, DG Employment estimates. “:” figures too small to be reliable or not available.

Note: Choice of data sources according to data availability for individual countries. — For population statistics end of year data, for LFS 4th quarter data. — Figures not fully comparable between Member States due to the use of different sources. — Data from the LFS should be treated with some caution due to limitations of the survey with regard to foreign populations, in particular concerning coverage of very recent migrants and collective households, relative levels of non-response and small sample sizes. — 1) EU LFS quarterly data, 4th quarter. — 2) National and Eurostat population statistics. — 3) Eurostat population statistics, 2007 DG Employment estimate. — 4) CSO Ireland, Quarterly national household survey, 4th quarter; for 2003 3rd quarter 2004; Nationals from BG and RO included under non-EU-27 nationals until 2006 and under EU-10 nationals in 2007. — 5) EU LFS quarterly data, 4th quarter. EU-10 and EU-2 nationals included under non-EU-27. — 6) EU totals and sub-totals are only of an indicative nature as they are the sum of country values that stem from different sources; EU totals and sub-totals include country data which are not shown individually due to small sample size.

Chart A1: Foreign residents in the EU, 2003 – 07 (in % of total resident population)

[pic]

Sources: Eurostat EU LFS, Eurostat population statistics, national data sources, DG Employment estimates.

Note: see note to Table A1

Chart A2: Population share of EU citizens resident in another Member State by broad group of citizenship, 2007 (% of resident population)

[pic]Sources: Eurostat EU LFS, Eurostat population statistics, national data sources, DG Employment estimates.

Note: Luxembourg off scale. — Empty cells: figures too small to be reliable or not available. — For further notes see Table A1.

Table A3: Share of recently arrived foreign nationals among the total labour force (age group 15-64), 2007

[pic]

Sources: Eurostat EU LFS, annual data 2007.

Note: ":" – figures too small to be reliable. Any possible discrepancies with population data shown in tables A1 and A2 due to differences in data sources (e.g. age coverage, reference date, activity status).

Chart A3: Posted workers by sending country, 2006 (in 1 000)

[pic]

Chart A4: Posted workers from the EU-15 and EU-10 by receiving country, 2006 (in 1 000)

[pic]

Chart A5: Inflow of EU-8 labour migrants to the UK

[pic]

Source: UK Home Office, Accession Monitoring Reports. Approved applicants to the workers registration scheme.

Chart A6: Inflows from EU-10 and BG/RO to Ireland

[pic]

Source: Irish Department of Social and Family Affairs, number of issued Personal Public Service Numbers.

Chart A7: Convergence of GNI per capita in PPS, 2000–07

[pic]

Chart A8: Unemployment rates in the EU, 2000 and 2007

[pic]

Chart A9: Socio-economic breakdown of recent movers from the EU-2/10to the EU-15 (age group 15-64), 2007 (% of total per variable and group)

[pic]

Source: Eurostat, EU LFS, annual data.

Note: Recent movers defined as persons resident 4 years or less in their EU-15 host country. Data on professional status, gender, age and educational attainment refer to active population aged 15-64, data on labour market status refer to total population aged 15-64. Data for the UK on educational attainment not included in the calculation due to problems with UK data concerning this variable.

Chart A10: Development of hourly gross wages and salaries in industry and services (excluding public administration) in major receiving countries, 2000 to 2008 (2000 = 100)

[pic]

Chart A11: Overall unemployment rates in the main EU-15 receiving countries, 2000-2008

[pic]

Chart A12: Overall employment rates in the main EU-15 receiving countries, 2000-2008

[pic]

Chart A13: Workers’ remittances (incl. compensation of employees) as a share of GDP, 2006 (%)

[pic]

Annex 2: References

Baas, T., H. Brücker and E. Hönekopp (2007), EU-Osterweiterung, Beachtliche Gewinne für die deutsche Volkswirtschaft , IAB Kurzbericht Nr. 6.

Barrell, R., J. Fitz Gerald and R. Riley (2007), EU enlargement and migration: assessing the macroeconomic impacts, NIESR Discussion Paper No 292.

Blanchflower, D., Saleheen, J., Shadforth, C. (2007), The Impact of the Recent Migration from Eastern Europe on the UK Economy , IZA Discussion Paper, No 2615.

BMWI (2007), Auswirkung der EU-Erweiterung auf Wachstum und Beschäftigung in Deutschland und ausgewählte Mitgliedstaaten. Bisherige Erfahrungen und künftige Entwicklungen unter besonderer Berücksichtigung der EU-Beitritte Bulgariens und Rumäniens. Untersuchung im Auftrag des Bundesministeriums für Wirtschaft und Technologie (BMWI), Projekt 33/05.

Brücker, H. et al. (2008), Labour mobility within the EU in the context of enlargement and the functioning of the transitional arrangements , forthcoming.

Doyle, N., G. Hughes and E. Wadensjö (2006), Freedom of movement for workers from Central and Eastern Europe: experiences in Ireland and Sweden , SIEPS 2006:5.

European Commission (2008): Geographic Mobility in the context of EU enlargement , in: Employment in Europe 2008 report, Chapter3.

European Commission (2006), Communication from the Commission to the Council, the European Parliament, the European Economic and Social Committee and the Committee of the Regions, Report on the functioning of the transitional arrangements set out in the 2003 Accession Treaty (period 1 May 2004–30 April 2006), Luxembourg, COM(2006) 48 final.

Longhi, S., Nijkamp, P. and Poot, J (2004), A Meta-Analytic Assessment of the Effect of Immigration on Wages, Tinbergen Institute Discussion Paper, TI 2004-134/3.

Lemos, S. and J. Portes (2008), The impact of migration from the new European Union Member States on native workers .

Longhi, S., Nijkamp, P. and Poot, J (2006), The Impact of Immigration on the Employment of Natives in Regional Labour Markets: A Meta-Analysis , IZA Discussion Paper No 2044.

Ministry of Social Affairs and Employment of the Netherlands (2007), More than 100.000 people from Central and Eastern Europe employed in the Netherlands , press release 27 November.

Pajares, M. (2007), Inmigración y mercado de trabajo. Informe 2007. Análisis de datos de España y Cataluña . Documentos del Observatorio Permanente de Inmigración, No 14.

Pollard, N., Lattorre, M. and Sriskandarajah, D. (2008), Floodgates or turnstiles? Post enlargement migration flows to (and from) the UK , Institute for Public Policy Research (ippr).

Prettner, K. and A. Stiglbauer (2007), Auswirkungen der vollständige Öffnung des österreichischen Arbeitsmarktes gegenüber den EU-8-Staaten . Geldpolitik & Wirtschaft Q4.

UK Home Office (2008), Accession Monitoring Report May 2004 — March 2008, A8 Countries .

UK Home Office (2004), Accession Monitoring Report May 2004 — December 2004.

[1] Komisijos dvejų pirmųjų metų pereinamojo laikotarpio nuostatų taikymo ataskaitą žr. COM(2006)48.

[2] Šioje ataskaitoje nekalbama apie imigraciją iš ES nepriklausančių šalių.

[3] Europos Komisija, „Užimtumas Europoje 2008 m.“, 3 skyrius: „Geografinis darbuotojų judumas plečiantis ES.“ Ataskaita bus pateikta internete adresu http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=119&langId=en.

[4] Darbuotojų judėjimo laisvę (EB sutarties 39 straipsnis) būtina teisiškai skirti nuo įsisteigimo laisvės (EB sutarties 43 straipsnis) ir paslaugų teikimo laisvės (EB sutarties 49 straipsnis). Su pastarąja laisve susijusioje į užsienį išsiųstų dirbti darbuotojų direktyvoje pereinamojo laikotarpio nuostatų nenumatyta, nors Vokietijai ir Austrijai leidžiama taikyti apribojimus paslaugų teikimui tarptautiniu mastu tam tikruose pažeidžiamuose sektoriuose, įskaitant laikiną darbuotojų siuntimą į užsienį, kaip nurodyta 2003 m. ir 2005 m. Stojimo sutarčių kiekvienos šalies prieduose nustatytų pereinamojo laikotarpio nuostatų 13 dalyje.

[5] „ES 15“ – visos valstybės narės, sudariusios ES iki 2004 m. gegužės 1 d.;„ES 10“ – visos 2004 m. gegužės 1 d. į ES įstojusios šalys;

„ES 8“ – visos ES 10 valstybės narės, išskyrus Maltą ir Kiprą;

„ES 25“ – visos valstybės narės, sudariusios ES iki 2007 m. sausio 1 d.;

„ES 2“ – Bulgarija ir Rumunija.

[6] Žr. 4 išnašoje nurodytas nuostatas dėl Vokietijos ir Austrijos.

[7] Daugiau informacijos apie pereinamojo laikotarpio nuostatas ˛r.http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=466&langId=en.

[8] Valstybių narių politikos kryptys išsamiau apžvelgiamos suvestinėje lentelėje, ˛r.http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=466&langId=en.

[9] Siekiant užtikrinti išsamius duomenis apie raidą po plėtros, pateikiant daugumą duomenų Malta ir Kipras grupuojami kartu su ES 8 valstybėmis narėmis (kaip ES 10). Dėl nedidelio skaičiaus tai neturi didelės įtakos rezultatams.

[10] Žr. 3 išnašą ir Pollard et al . (2008 m.).

[11] Žr. Pollard et al . (2008 m.).

[12] Žr. ten pat.

[13] Žr. „Kovos su nedeklaruojamu darbu stiprinimas“, COM(2007) 628, 2007 10 24.

[14] Žr. Jungtinės Karalystės vidaus reikalų ministeriją (2004 m.).

[15] Nyderlandų socialinių reikalų ir užimtumo ministerija (2007 m.).

[16] Pažymėtina, kad ekonominė padėtis keliose valstybėse narėse (pvz., Ispanijoje ir Airijoje) pastaruoju metu pablogėjo ir tai galėjo neigiamai paveikti tiek piliečių, tiek darbuotojų iš užsienio padėtį darbo rinkoje.

[17] Žr. Brücker et al . (2008 m.).

[18] Žr., pvz., Barrel et al . (2007 m.).

[19] Žr., pvz., Barrel et al . (2007 m.) ir Blanchflower et al . (2007 m.).

[20] Žr. Jungtinės Karalystės vidaus reikalų ministeriją (2008 m.).

[21] Trumpą apžvalgą rasite 3 išnašoje.

[22] Žr. 17 išnašą.

[23] Žr., pvz., Longhi et al . (2004 ir 2008 m.), Lemos ir Portes (2008 m.), Blanchflower et al. (2008 m.), Doyle et al . (2006 m.), Pajares (2007 m.), Baas et al . (2007 m.), BMWI (2007 m.), Prettner ir Stiglbauer (2007 m.).

[24] Žr. 3 išnašą ir Brücker et al . (2008 m.).

[25] Trumpą apžvalgą rasite 3 išnašoje.

Ekonominė veikla

Neseniai atvykusieji iš EU 10

Neseniai atvykusieji iš ES 2 (BG / RO)

Visa EU 15 darbo jėga