EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2022 03 30 COM(2022) 142 final 2022/0095(COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatoma tvarių gaminių ekologinio projektavimo reikalavimų nustatymo sistema ir panaikinama Direktyva 2009/125/EB (Tekstas svarbus EEE) {SEC(2022) 165 final} - {SWD(2022) 81 final} - {SWD(2022) 82 final} - {SWD(2022) 83 final}



AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai Pagrindiniai šio reglamento tikslai – sumažinti neigiamą gaminių gyvavimo ciklo poveikį aplinkai ir pagerinti vidaus rinkos veikimą. Šiais tikslais siekiama išspręsti poveikio vertinime nagrinėjamas problemas ir pašalinti jų priežastis. Jie atspindi tai, kad vidaus rinkoje yra gaminių, kurie daro nereikalingą neigiamą poveikį aplinkai. Šiuo reglamentu taip pat prisidedama prie ES pramonės politikos tikslų didinti tvarių prekių pasiūlą ir paklausą ir užtikrinti tvarią gamybą bei vienodas sąlygas vidaus rinkoje parduodamiems gaminiams. Pramonei reikalingi suderinti reikalavimai, taikomi visose srityse, veiksmingos jų laikymosi priemonės, tinkamas vykdymo užtikrinimas, sustiprinta rinkos priežiūra ir rizikos analize grindžiamo muitinio tikrinimo veiksmai. Gaminiai atlieka labai svarbų vaidmenį ES piliečių gyvenime, o mums siūlomų gaminių skaičius, asortimentas ir įvairovė nuolat auga. Dėl pastaraisiais dešimtmečiais vykusios sparčios technologijų raidos mūsų priklausomybė nuo jų taip pat padidėjo: nuo IRT gaminių, kurie per COVID-19 krizę mums padėjo palaikyti ryšį, iki kasdien mūsų namuose naudojamų baldų ir prietaisų. Laisva gaminių apyvarta yra labai svarbi siekiant užtikrinti vidaus rinkos, kuri tebėra ES įmonių konkurencingumo ir vartotojų pasirinkimo pagrindas, veikimą. Taikant ekologinio projektavimo metodą labai plačiam gaminių asortimentui ir suteikiant galimybę nustatyti įvairius tikslinius gaminių reikalavimus, šiuo reglamentu siekiama sumažinti žalingiausią gaminių poveikį aplinkai. Todėl jame nustatoma ekologinio projektavimo reikalavimų nustatymo sistema, grindžiama Žiedinės ekonomikos veiksmų plane išvardytais tvarumo ir žiediškumo aspektais, pavyzdžiui, gaminio patvarumu, galimybe pakartotinai naudoti, naujovinti ir taisyti, susirūpinimą keliančių medžiagų buvimu gaminiuose, gaminių energijos ir išteklių naudojimo efektyvumu, perdirbtomis gaminių dalimis, gaminių perdarymu ir aukštos kokybės perdirbimu, taip pat gaminių anglies dioksido ir aplinkosauginio pėdsakų mažinimu. Taip jis padės siekti bendrų ES klimato, aplinkos ir energetikos tikslų ir kartu parems ekonomikos augimą, darbo vietų kūrimą ir socialinę įtrauktį. Užtikrinant, kad medžiagos būtų naudojamos ilgiau ir kad jos kuo ilgiau išliktų vertingos, taip pat gaminiuose naudojant daugiau perdirbtų medžiagų, bus skatinamas ekonominės plėtros atsiejimas nuo gamtos išteklių naudojimo ir priklausomybės nuo medžiagų mažinimas, taip skatinant ES atvirą strateginį savarankiškumą ir atsparumą. Keletas pastarojo meto įvykių mums priminė apie galimą pasaulinių tiekimo grandinių pažeidžiamumą. Šis reglamentas yra Komisijos pateikto iniciatyvų rinkinio, susijusio su tvariais gaminiais ir tvarių gaminių pasirinkimo skatinimu, dalis. Į rinkinį įtrauktos tikslinės sektorinės iniciatyvos dėl tekstilės ir statybos produktų, kuriomis sprendžiami su didžiausią poveikį aplinkai ir klimatui darančiais gaminiais susiję klausimai, ir iniciatyva, kuria siekiama suteikti galių vartotojams prisidėti prie žaliosios pertvarkos, geriau apsaugant juos nuo nesąžiningos praktikos ir geriau informuojant. Galiausiai, kol šis reglamentas bus įgyvendintas, Komisija užtikrins, kad būtų tęsiamas darbas pagal galiojančią Ekologinio projektavimo direktyvą, be kita ko, priimdama naują 2022–2024 m. ekologinio projektavimo ir energijos vartojimo efektyvumo ženklinimo darbo planą, spręsdama naujų su energija susijusių gaminių klausimus ir atnaujindama jau reglamentuojamus gaminius bei didindama su jais susijusius užmojus. •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis Šiuo reglamentu bus išplėsta Ekologinio projektavimo direktyvos taikymo sritis, kalbant tiek apie gaminius, tiek apie naujų rūšių reikalavimus. Todėl, siekiant teisinio tikrumo, Ekologinio projektavimo direktyva turėtų būti panaikinta. Atsižvelgiant į plačią siūlomo reglamento taikymo sritį, būtina kiek įmanoma apibrėžti, kaip jis susijęs su esamais teisės aktais, taikomais į jo taikymo sritį patenkantiems gaminiams, ir su kitomis iniciatyvomis, susijusiomis su jo tikslais arba jiems svarbiomis. Tikslas – užkirsti kelią dubliavimuisi, kad įmonėms ir valdžios institucijoms tektų kuo mažesnė administracinė našta. Bendras požiūris yra tai, kad šiame reglamente bus nustatyti reikalavimai tais atvejais, kai esamuose teisės aktuose tokių reikalavimų nėra, arba tais atvejais, kai jais nepakankamai atsižvelgiama į aplinkos tvarumo aspektus. Todėl bus taikomas bendrasis teisės principas – lex specialis derogat legi generali (kai pirmenybė teikiama konkretesnėms taisyklėms, o ne bendresnėms taisyklėms). Konkrečiau kalbant, šis metodas apima dvi kategorijas: konkretiems gaminiams skirti teisės aktai ir horizontaliuosius aspektus reglamentuojantys teisės aktai. Konkretiems gaminiams skirti teisės aktai – tai teisės aktai, skirti konkrečiam gaminiui arba aiškiai apibrėžtai gaminių grupei, kuriais neretai reglamentuojami pirmiausia saugos aspektai (pvz., dėl baterijų, žaislų, ploviklių ir pakuočių). Bendruoju lygmeniu šiame reglamente neįmanoma pateikti specifikacijų kiekvienam esamam konkretiems gaminiams skirtam teisės aktui. Tačiau, prieš nustatydama konkrečius reikalavimus konkretiems gaminiams šiame reglamente numatytomis priemonėmis, Komisija išsamiai įvertins bet kokį galimą dubliavimąsi arba prieštaravimą esamiems teisės aktams, kad būtų išvengta reikalavimų dubliavimosi ir pernelyg didelės naštos įmonėms. Iš esmės šis reglamentas bus taikomas tik gaminiams, kuriems netaikomi esami teisės aktai, arba tais atvejais, kai teisės aktais nepakankamai reglamentuojamas tų gaminių tvarumas. Be to, konkretiems gaminiams taikomi reikalavimai pagal šį reglamentą bus įtraukti į deleguotuosius aktus ir todėl negali pakeisti reikalavimų, nustatytų teisės aktais, pavyzdžiui, direktyvomis ar reglamentais (nors jie gali būti konkretesni), laikantis normų hierarchijos principo. Kalbant visų pirma apie statybos produktus, nors jie pateks į šio reglamento taikymo sritį, atsižvelgiant į poreikį valdyti stiprias jų aplinkosauginio ir struktūrinio veiksmingumo, įskaitant jų sveikatos ir saugos aspektus, tarpusavio sąsajas, ekologinio projektavimo reikalavimai bus nustatyti pagal persvarstytą Reglamentą (ES) Nr. 305/2011 (Statybos produktų reglamentas), išskyrus su energija susijusius statybos produktus, kurie jau reglamentuojami pagal esamą Ekologinio projektavimo direktyvą. Horizontaliuosius aspektus reglamentuojantys teisės aktai – tai teisės aktai, kuriuose nagrinėjami arba gali būti nagrinėjami įvairių gaminių horizontalieji aspektai pagal šį reglamentą, pavyzdžiui, REACH taisyklės, kuriomis reglamentuojamos cheminės medžiagos ir suteikiami įgaliojimai, susiję su gaminiuose esančiomis cheminėmis medžiagomis. Tais atvejais, kai tam tikri aspektai, kuriems taikomas šis reglamentas, jau yra arba gali būti reglamentuojami horizontaliau, yra akivaizdus poreikis ir galimybė nurodyti, kaip tai susiję su šiuo reglamentu bendresniu lygmeniu. Be to, šis reglamentas taip pat bus grindžiamas Rinkos priežiūros reglamente nustatyta bendrąja rinkos priežiūros sistema, prireikus nuostatas pritaikant prie konkrečių iniciatyvos tikslų. Žr. poveikio vertinimo 7.9 skirsnį ir 14 priedą, kuriuose išsamiai išdėstyta, kaip iniciatyva sąveikauja ir kaip ji dera su esamais ir naujais teisės aktais. Galiausiai Energijos vartojimo efektyvumo ženklinimo reglamentas ir toliau bus taikomas kartu su siūlomu reglamentu su energija susijusiems gaminiams. Bus užtikrintas suderinamumas. Tai reiškia, pavyzdžiui, kad iš esmės tokie gaminiai turi būti ženklinami tik Energijos vartojimo efektyvumo ženklinimo reglamente nurodyta energijos vartojimo efektyvumo etikete. •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis Šis reglamentas grindžiamas keliomis Sąjungos politikos sritimis. Šios iniciatyvos pagrindas yra Europos žaliasis kursas – augimo strategija, kuria siekiama pertvarkyti ES į teisingą ir klestinčią visuomenę, pasižyminčią modernia, efektyviai išteklius naudojančia ir konkurencinga ekonomika, kurioje 2050 m. visai nebus grynojo išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio, o ekonomikos augimas bus atsietas nuo išteklių naudojimo. Europos žaliajame kurse taip pat paskelbta nauja Europos pramonės strategija ir Žiedinės ekonomikos veiksmų planas, kurie buvo kartu paskelbti 2020 m. kovo mėn.

Europos Komisijos 2020 m. Europos pramonės strategijoje nustatytas visa apimantis ES užmojis skatinti dvejopą pertvarką siekiant poveikio klimatui neutralumo ir skaitmeninės lyderystės. Ji dera su Europos žaliuoju kursu, joje pabrėžiant, kad Europos pramonė turi atlikti pagrindinį vaidmenį šioje srityje, mažindama savo anglies dioksido pėdsaką bei žaliavų naudojimo rodiklį ir integruodama žiediškumą visoje ekonomikoje. Joje pabrėžiama, kad reikia atsisakyti tradicinių modelių ir iš esmės pakeisti gaminių projektavimo, gamybos, naudojimo ir šalinimo būdus. 2021 m. Komisija paskelbė atnaujintą pramonės strategiją, kuria sustiprinamos pagrindinės 2020 m. strategijos idėjos ir pateikiamos įvairios papildomos įgyvendinimo priemonės. Žiedinės ekonomikos veiksmų planu, be kitų aspektų, siekiama skatinti neutralaus poveikio klimatui ir tvarių gaminių eksperimentinių rinkų plėtrą ES ir už jos ribų. Kad tai būtų pasiekta, juo nustatoma tvarių gaminių politikos sistema, apimanti priemones trijose plačiose srityse: tvarių gaminių projektavimo skatinimas; galių suteikimas vartotojams ir viešiesiems pirkėjams; gamybos procesų žiediškumo skatinimas. Nors trys tvarių gaminių politikos sistemos sritys yra tarpusavyje susijusios, šiame reglamente daugiausia dėmesio skiriama pirmojoje srityje (tvarių gaminių projektavimas) nustatytoms priemonėms, kuriomis siekiama užtikrinti, kad gaminiai būtų tinkami neutralaus poveikio klimatui, efektyvaus išteklių naudojimo ir žiedinei ekonomikai, sumažinti atliekų kiekį ir užtikrinti, kad tvarumo srityje pirmaujančių subjektų veiklos rezultatai palaipsniui taptų norma. Kaip paskelbta Žiedinės ekonomikos veiksmų plane, šios teisėkūros iniciatyvos esmė – išplėsti Ekologinio projektavimo direktyvos taikymo sritį, kad ji apimtų ne tik su energija susijusius gaminius, bet ir kuo platesnį gaminių asortimentą ir padėtų sukurti žiedinę ekonomiką. Šiame teisės akte nustatyti gaminių reikalavimai turėtų papildyti ir sustiprinti reikalavimus, nustatytus pagal kitas Žiedinės ekonomikos veiksmų plano iniciatyvas. Visų pirma šiame teisės akte nustatyti gaminių reikalavimai turėtų padėti pasiekti tikslus ir atitikti kitas priemones, susijusias su pagrindinėmis vertės grandinėmis, apibrėžtomis įgyvendinant Žiedinės ekonomikos veiksmų planą, pavyzdžiui, ES tvarių ir žiedinių tekstilės gaminių strategiją. Be to, įgyvendinant iniciatyvą „Vartotojų vaidmens stiprinimas pereinant prie žaliosios ekonomikos“ bus gerinama informacija apie gaminius pardavimo vietose, visų pirma apie jų patvarumą ir taisomumą, ir ji padės užkirsti kelią ekomanipuliavimui ir ankstyvam nusidėvėjimui. Būsima Komisijos iniciatyva dėl aplinkosauginių pranešimų taip pat papildys šiame teisės akte numatytas priemones, nes bus padidintas su gaminiais susijusių aplinkosauginių pranešimų patikimumas, palyginamumas ir patikrinamumas, nustatant reikalavimus, kad tokie pranešimai būtų pagrįsti ir patikrinami taikant gyvavimo ciklo analizės metodus, įskaitant gaminio aplinkosauginio pėdsako metodą. Be to, šio teisės akto tikslai bus toliau remiami teisės aktu dėl įmonių tvarumo išsamaus patikrinimo, visų pirma įmonėms nustatytomis aplinkos apsaugos srities išsamaus patikrinimo taisyklėmis. Galiausiai šie reikalavimai taip pat padės siekti ES klimato srities tikslų: jie atitiks ir papildys priemones, kuriomis labiau tiesiogiai orientuojamasi į klimatą, nes apims ne tik pagrindinių medžiagų ir (arba) pagrindinių medžiagų komponentų gamybą, bet ir pačius galutinius gaminius. Tai leis imtis veiksmų dėl neigiamo poveikio, daromo visoje vertės grandinėje (įskaitant per visą gaminio gyvavimo ciklą išmetamą teršalų kiekį ar kitus neigiamus padarinius), tiesiogiai remiant žaliojo kurso tikslus ir laikantis reikšmingos žalos nedarymo principo. 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI •Teisinis pagrindas Šis pasiūlymas pagrįstas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 114 straipsniu, kuris turi būti taikomas priemonėms, kuriomis siekiama kurti bendrąją rinką ir užtikrinti jos veikimą. Pati Ekologinio projektavimo direktyva (kurią Komisija siūlo panaikinti šiuo reglamentu) buvo pagrįsta Europos bendrijos steigimo sutarties 95 straipsniu (dabar – SESV 114 straipsnis). Šia iniciatyva sprendžiami klausimai yra susiję su vidaus rinka, įskaitant nevienodas sąlygas įmonėms, siekiančioms įgyvendinti tvaresnius metodus, arba tai, kad dabartinės ES taisyklės tik iš dalies apima gaminių tvarumo aspektus. Tai reiškia, kad nėra išsamaus reikalavimų rinkinio, kuriuo būtų užtikrinta, kad visi ES rinkai pateikiami gaminiai taptų vis tvaresni. Todėl valstybės narės nacionaliniu lygmeniu pradėjo taikyti įvairius metodus (dėl kurių atsiranda vidaus rinkos susiskaidymas), o esamų ekologinio projektavimo taisyklių vykdymo užtikrinimas yra nepakankamas ir netolygus. Nesant pakankamų ir išsamių vidaus rinkos taisyklių, lieka erdvės valstybių narių arba pramonės šakų iniciatyvoms, kurios trikdo vidaus rinkos veikimą, nes atsiranda galimų kliūčių, susiskaidymo ir nenuoseklių požiūrių. Be to, nesant išsamių reikalavimų, kuriais būtų apibrėžtas gaminio aplinkosauginis tvarumas, arba ekologinio projektavimo reikalavimų, tas pats gaminys, kuris vienoje valstybėje narėje laikomas tvariu, kitoje valstybėje narėje gali būti nelaikomas tvariu. Be to, neseniai priimti nacionalinės teisės aktai gali įpareigoti gamintojus (ir mažmenininkus), veikiančius kitose ES valstybėse narėse, laikytis įvairių skirtingų nacionalinių įpareigojimų, kurie įvairiose valstybėse narėse skiriasi. Šie nauji nacionaliniai įpareigojimai – nuo informacijos reikalavimų dėl atnaujintuose elektroniniuose prietaisuose atliekamų techninių operacijų ir dėl programinės įrangos suderinamumo trukmės Prancūzijoje iki pareigų teikti ataskaitas dėl neparduotų ilgalaikio vartojimo prekių tvarkymo Vokietijoje – aiškiai rodo tendenciją imtis reglamentavimo veiksmų nustatant prekėms taikomus ekologinio projektavimo reikalavimus. Todėl, nesiėmus ES veiksmų, neišvengiamai didės nacionaliniai įpareigojimai ir rinka taps labiau suskaidyta. Pirmiau nurodytos problemos yra pagrindimas, kodėl šis pasiūlymas grindžiamas SESV 114 straipsniu. •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju) Taikant būtinumo kriterijų keliamas klausimas, ar pasiūlymo tikslai gali būti pakankamai pasiekti veiksmais, kurių imasi tik valstybės narės. Atsižvelgiant į šį kriterijų, labai svarbu nustatyti suderintas taisykles, kad visose valstybėse narėse būtų sukurta darni ir gerai veikianti tvarių gaminių vidaus rinka, taigi ir vienodos sąlygos vidaus rinkoje veikiančioms įmonėms. Tai apima gaminių reikalavimus ir įpareigojimą naudotojams teikti patikimą informaciją. Valstybės narės negalėtų vienos įgyvendinti į taikymo sritį įtrauktų priemonių nesukurdamos skirtingų įmonėms taikomų reikalavimų ir kliūčių laisvam gaminių judėjimui, reglamentavimo naštos ir pernelyg didelių išlaidų įmonėms. Be to, veiksmai, kurių imasi vien valstybės narės, neišvengiamai lemtų skirtingas priemones, dėl kurių vartotojams būtų sudėtingiau rinktis. Todėl, jei valstybės narės imtųsi individualių veiksmų, kiltų didelė rizika, kad atsiras skirtingų konkuruojančių sistemų, grindžiamų skirtingais metodais ir požiūriais, ypač gaminių, kuriais prekiaujama vidaus rinkoje, atveju. Dėl to rinka suskaidoma ir tikėtina, kad visoje ES skirsis informuotumo ir informacijos teikimo apie gaminių aplinkosauginį veiksmingumą lygiai, o įmonės, prekiaujančios įvairiose ES valstybėse narėse, patirs papildomų išlaidų. Taikant veiksmingumo kriterijų tikrinama, ar ES lygmens veiksmai yra veiksmingesni nei nacionalinio lygmens veiksmai. Taikant šį kriterijų, tik ES lygmens veiksmais galima nustatyti visoje ES taikytinus suderintus gaminių reikalavimus ir informacijos apie tvarumo aspektus reikalavimus, užtikrinant laisvą prekių judėjimą ir teikiant vartotojams aktualią ir patikimą informaciją apie gaminių tvarumo ir žiediškumo charakteristikas bet kurioje valstybėje narėje, kurioje jie perkami. Nustatant reikalavimus ES lygmeniu gaunama akivaizdi pridėtinė vertė, nes taip bus sukurta suderinta ir gerai veikianti vidaus rinka visose valstybėse narėse, taigi ir vienodos sąlygos vidaus rinkoje veikiančioms įmonėms. ES lygmeniu nustačius suderintus minimaliuosius ir informacijos reikalavimus, visose valstybėse narėse bus skatinami tvarūs gaminiai ir žiediniai metodai, sukuriant didesnę ir veiksmingesnę rinką ir taip skatinant pramonę juos plėtoti. Galiausiai vidaus rinkos dydis sudaro kritinę masę, leidžiančią ES skatinti gaminių tvarumą ir daryti įtaką gaminių projektavimui ir vertės grandinės valdymui visame pasaulyje. •Proporcingumo principas Pasiūlymu neviršijama to, kas būtina siekiant sukurti kuo įvairesnių gaminių ekologinio projektavimo reikalavimų rengimo reglamentavimo sistemą. Komisija ir toliau laikysis Ekologinio projektavimo direktyvoje nustatyto požiūrio – skelbti įgyvendinimo priemones, remiantis poveikio vertinimais, atliktais pagal Komisijos geresnio reglamentavimo gaires. Todėl ji atliks įvairių kiekvieno reikalavimų rinkinio galimybių poveikio ekonomikai ir aplinkai analizę. Tai leis išlaikyti proporcingumą. Siekiant užtikrinti proporcingumą, pasiūlymas parengtas kaip lanksti sistema. Dėl šios priežasties jame nebus reikalavimų kriterijų ar siektinų reikšmių, nebent jie būtų pagrįsti remiantis išankstiniu vertinimu. Siekiant užtikrinti proporcingumą, kiekvieną atskirą reikalavimą, prieš pradedant jį taikyti bet kuriai gaminių grupei, reikės pagrįsti. Nustačius reikalavimus, kriterijus ar siektinas reikšmes aiškiai apibrėžtų gaminių grupių lygmeniu, bus galima atidžiai įvertinti poveikį. Tai leis Komisijai atsižvelgti į reikalavimų, siektinų reikšmių ar kriterijų nustatymo pridėtinę vertę ir proporcingumą, atsižvelgiant į gaminiams būdingas savybes, jų gamybos procesus ir padėtį rinkoje.

•Priemonės pasirinkimas Reglamentu bus nustatyti tiesioginiai reikalavimai visiems veiklos vykdytojams, taip suteikiant būtiną teisinį tikrumą ir galimybę užtikrinti visiškai integruotą rinką visoje ES. Reglamentu taip pat užtikrinama, kad įsipareigojimai būtų įgyvendinami vienu metu ir vienodai visose 27 valstybėse narėse. 3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI •Galiojančių teisės aktų ex post vertinimas / tinkamumo patikrinimas 2019 m. kovo mėn. Komisija paskelbė tarnybų darbinį dokumentą dėl tvarių gaminių žiedinėje ekonomikoje, siekiant ES gaminių politikos sistemos indėlio į žiedinę ekonomiką. Jame nagrinėta, kokiu mastu su gaminiais susijusia ES politika prisidedama prie perėjimo prie žiedinės ekonomikos ir kiek yra galimybių prisidėti labiau. Nustatyta, kad nėra visa apimančios, integruotos ES politikos priemonės, kuri apimtų tvarią visų gaminių gamybą bei vartojimą ir (arba) vartotojams skirtos informacijos apie šiuos gaminius prieinamumą ir patikimumą. Nors vieną po kito atlikus Ekologinio projektavimo direktyvos vertinimus patvirtinta, kad ji yra akivaizdžiai svarbi ir veiksminga kaip reguliavimo priemonė, nustatyta, kad jos įgyvendinimą ir vykdymo užtikrinimą galima pagerinti. Šiuose vertinimuose, pavyzdžiui, pažymėta, kad „nors plačiai pripažįstama, kad tvaraus vartojimo bei gamybos ir tvarios pramonės politikos veiksmų plano ir ES efektyvaus išteklių naudojimo politikos energijos vartojimo efektyvumo aspektus galima įgyvendinti Ekologinio projektavimo direktyva ir įgyvendinimo priemonėmis, kai kurių valstybių narių atstovai ir aplinkos apsaugos NVO taip pat teigia, kad dėl to, kad įgyvendinimo priemonės apima nedaug kitų aplinkosaugos aspektų, buvo prarastos tam tikros galimybės“. Vertinime taip pat atkreiptas dėmesys į neišnaudotą direktyvos potencialą spręsti klausimus, nesusijusius su energijos vartojimo efektyvumu, ir padaryta išvada, kad „galbūt būta su energija nesusijusių patobulinimų, į kuriuos nebuvo atsižvelgta dėl gaminio apibrėžtosios srities, politikos pasirinkimų ar pagrindinės techninės analizės“. •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Vadovaujantis geresnio reglamentavimo gairėmis kelis kartus organizuota konsultavimosi veikla. –2020 m. rugsėjo 14 d. – lapkričio 16 d. konsultacijos dėl įžanginio poveikio vertinimo. Gauti 193 atsakymai. –2021 m. kovo 17 d. – birželio 9 d. atviros viešos konsultacijos. Gauti 626 atsakymai. –2021 m. balandžio–liepos mėn. praktiniai seminarai įvairiomis su Tvarių gaminių iniciatyva susijusiomis temomis, kuriuose aktyviai dalyvavo kelių suinteresuotųjų subjektų grupių atstovai. –2021 m. balandžio 26 d. – birželio 15 d. mažųjų ir vidutinių įmonių apklausa. Gauti 332 atsakymai. –2021 m. spalio 20 d. – lapkričio 4 d. antra tikslinė mažųjų ir vidutinių įmonių (MVĮ) apklausa. Visų pirma buvo remiamasi MVĮ atstovaujančių organizacijų patirtimi. Gauti 35 atsakymai. –2021 m. gegužės 20 d. – birželio 9 d. atrinktiems suinteresuotųjų subjektų atstovams pateikti specialiai pritaikyti klausimynai. –Surengti pokalbiai su atrinktais suinteresuotųjų subjektų atstovais. Apskritai konsultacijų veikla parodė tvirtą bendrą pritarimą gaminių tvarumo reglamentavimo iniciatyvai. Dauguma suinteresuotųjų subjektų pasisakė už tai, kad iniciatyva apimtų plačią gaminių apibrėžtąją sritį ir kad gaminių reglamentavimui būtų taikomas viso gyvavimo ciklo metodas. Išreikšta tvirta parama esamos Ekologinio projektavimo direktyvos taikymo srities išplėtimui, bendrai sutariant, kad pirmenybė turėtų būti teikiama 2020 m. Žiedinės ekonomikos veiksmų plane nurodytiems sektoriams. Iš atsiliepimų matyti, kad pirmenybė teikiama (visų pirma gamintojų ir (arba) importuotojų) metodui, pagal kurį būtų griežtai atsižvelgiama į gaminių ypatumus. Bendrai sutariama, kad aiškių, išsamių ir privalomų teisės aktų trūkumas ir nepakankamai patikimos informacijos, taip pat nevienodas ekologinio projektavimo reikalavimų vykdymo užtikrinimas yra kliūtis didinti tvarių gaminių prieinamumą ES rinkoje. Idėjai įvesti skaitmeninį gaminio pasą, taip pat paskatoms ir priemonėms tvarių gaminių paklausai skatinti iš esmės pritaria aiški visų suinteresuotųjų subjektų grupių dauguma. Manoma, kad įgyvendinant šią iniciatyvą būtina vykdyti griežtesnę vykdymo užtikrinimo ir rinkos priežiūros veiklą (pvz., patikras ar auditus). Išsamios konsultacijų su suinteresuotaisiais subjektais išvados pateikiamos poveikio vertinimo 2 priede. •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas Komisija sudarė sutartį su išorės ekspertais, kad jie atliktų tyrimą, kuriuo būtų remiamasi rengiant prie šio pasiūlymo pridedamą poveikio vertinimą. Šiame tyrime pateikta dalis duomenų, kuriais grindžiama tame dokumente išdėstytų politikos galimybių analizė, o vėliau – šį pasiūlymą įtrauktos priemonės. Išorės ekspertai dirbo glaudžiai bendradarbiaudami su Komisija įvairiuose tyrimo etapuose. •Poveikio vertinimas

Šis pasiūlymas pagrįstas poveikio vertinimu. Išsprendus klausimus, iškeltus 2021 m. rugsėjo 17 d. pateiktoje Reglamentavimo patikros valdybos neigiamoje nuomonėje, 2022 m. sausio 21 d. dėl poveikio vertinimo buvo pateikta teigiama nuomonė. Savo galutinėje nuomonėje Valdyba paprašė pateikti papildomos informacijos apie galimybių pasirinkimą, metodą, kuris turi būti taikomas pagal reglamentą, ir tai, kaip bus praktiškai nustatomos skaitmeninių gaminių pasų taisyklės. Pagrindinė problema, kurią šia iniciatyva siekiama išspręsti, su ja susijusios papildomos problemos ir nustatytos politikos galimybės išsamiai aprašytos poveikio vertinimo 2 ir 5.2 skirsniuose. Tinkamiausias galimybių derinys išsamiai aprašytas poveikio vertinimo 7 skirsnyje. Poveikio vertinimo 10 priede pateikiama visų analizuotų papildomų galimybių sąnaudų ir naudos apžvalgos santrauka, o 12 priede pateikiama daugiau informacijos apie sąnaudas ir naudą, kurios gali būti sietinos su tinkamiausiu galimybių deriniu. Visi šie aspektai apibendrinti prie poveikio vertinimo pridedamoje santraukoje. Dėl numatytos pamatinės struktūros sunku tiksliai įvertinti tikslias su reikalavimais susijusias išlaidas. Dauguma jų bus patirtos tik antrame etape, priėmus antrinės teisės aktus. Specialiuose poveikio vertinimuose, kurie bus atlikti ateityje dėl kiekvieno deleguotojo akto, bus išsamiai įvertintas numatomas poveikis, įskaitant poveikį trečiųjų šalių veiklos vykdytojams, taip pat atsižvelgiant į jų PPO pranešimą. Reikėtų pažymėti, jog dėl to, kad rengiant šią iniciatyvą buvo priimtas Komisijos pasiūlymas dėl direktyvos dėl įmonių tvarumo išsamaus patikrinimo, nuspręsta, kad į šio pasiūlymo dėl teisėkūros procedūra priimamo akto taikymo sritį tikslinga neįtraukti su socialiniais aspektais susijusių reikalavimų. Kaip nurodyta teisės akto tekste, vertinimas bus atliekamas praėjus aštuoneriems metams nuo šio reglamento taikymo pradžios dienos. Be kitų aspektų, atliekant šį vertinimą gali būti svarstoma galimybė į reglamentavimo sistemą įtraukti socialinius reikalavimus. •Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas Tikimasi, kad šiuo reglamentu bus sukurtos vienodos sąlygos vidaus rinkoje veikiančioms įmonėms. Tikėtina, kad dėl ES lygmeniu siūlomų suderintų reikalavimų sumažės bendros reikalavimų laikymosi išlaidos, nes tikėtina, kad jie pakeis įvairius esamus ar planuojamus nacionalinio lygmens reikalavimus. Tikimasi, kad gamintojai, kurie naudoja tvaresnę gamybą ir skaidrias tiekimo grandines, įgys ES rinkos dalį ir jų konkurencingumas, palyginti su gamintojais, taikančiais mažiau tvarius metodus, padidės. Nors MVĮ teigė, kad dėl kai kurių priemonių pagal tinkamiausią poveikio vertinime nustatytų politikos galimybių derinį gali atsirasti tam tikras neigiamas poveikis, daugelis taip pat išreiškė įsitikinimą, kad šį poveikį ilgainiui galima kompensuoti ir gauti pridėtinės vertės (dėl sumažėjusių materialinių išlaidų, didesnio klientų lojalumo, geresnių galimybių ekologiškesniems gaminiams patekti į rinką, naudos reputacijai ir kt.). Be to, Komisija konkrečiai nagrinėjo būdus, kaip sumažinti neigiamą poveikį MVĮ. Jie išsamiai išdėstyti pridedamo poveikio vertinimo 19 priede ir konkrečiose šio pasiūlymo nuostatose. Konsultacijų tikslais, tęsiant sėkmingą pagal Ekologinio projektavimo direktyvą veikiančio konsultacijų forumo pavyzdį, pasiūlymu įsteigiamas Ekologinio projektavimo forumas, kuriame proporcingai dalyvauja valstybių narių atstovai ir visos suinteresuotosios šalys, pavyzdžiui, pramonė, įskaitant mažąsias bei vidutines įmones ir amatų pramonę, profesinės sąjungos, prekiautojai, mažmenininkai, importuotojai, aplinkos apsaugos grupės ir vartotojų organizacijos. Ekologinio projektavimo forumas tik teikia Komisijai ekspertinius patarimus dėl darbo plano ir ekologinio projektavimo reikalavimų rengimo prieš Komisijai oficialiai naudojantis savo deleguotaisiais įgaliojimais. Laikantis 2016 m. balandžio 13 d. Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros, Komisija gali sudaryti papildomą ekspertų grupę, kad konsultuotųsi su valstybėmis narėmis dėl deleguotųjų aktų, kurie turi būti priimti pagal šį reglamentą. Pasiūlyme taip pat numatyta sukurti skaitmeninį gaminio pasą, kad tiekimo grandinės įmonės, valdžios institucijos ir vartotojai galėtų elektroniniu būdu registruoti bei tvarkyti su gaminiu susijusią informaciją ir ja dalytis. Tikimasi, kad tai padidins skaidrumą tiek tiekimo grandinės įmonėms, tiek plačiajai visuomenei ir pagerins informacijos perdavimo veiksmingumą. Visų pirma, tai gali padėti palengvinti ir supaprastinti ES ir valstybių narių valdžios institucijų vykdomą reglamento stebėseną ir vykdymo užtikrinimą. Taip pat tikėtina, kad tai bus rinkos analizės priemonė, kuri ateityje gali būti naudojama peržiūrint ir tobulinant įpareigojimus. Ateičiai tinkamo reglamentavimo platformos nuomonėje dėl ekologinio projektavimo pripažinta, kad reikia didinti gaminių tvarumą ir nustatyti naujus įpareigojimus, kartu kuo labiau sumažinant įmonėms tenkančią naštą. Platforma pateikė devynis pasiūlymus, į kuriuos buvo atsižvelgta rengiant naujus teisės aktus dėl skaitmenizacijos, svarstant MVĮ tenkančią naštą ir užtikrinant nuoseklumą bei aiškumą. Pavyzdžiui, suteikiant vartotojams geresnę prieigą prie informacijos, kartu užtikrinant, kad skaitmeninis gaminio pasas sudarytų sąlygas veiksmingai keistis informacijos srautais remiantis geriausia patirtimi, ir suteikiant galimybę priemones pagal šį reglamentą papildyti rizikos mažinimo priemonėmis, kad poveikis ir toliau būtų proporcingas MVĮ. •Pagrindinės teisės Ekologinio projektavimo reikalavimai gali būti naudingi apsaugant ir skatinant pagrindines teises, nustatytas ES pagrindinių teisių chartijoje, įskaitant laisvę užsiimti verslu (16 straipsnis), teisę į aplinkos apsaugą (37 straipsnis) ir teisę į vartotojų apsaugą (38 straipsnis). 4.POVEIKIS BIUDŽETUI Pasiūlymas turi ribotą poveikį Komisijos biudžetui. Konkrečiai, norint visapusiškai įgyvendinti reglamentą ir susijusius deleguotuosius aktus 2022–2027 m. ES daugiametės finansinės programos (DFP) laikotarpiu, reikia 54 etato ekvivalentų. Reikėtų naujų įsipareigojimų pagal esamas biudžeto eilutes, kurie sudarytų 23,338 mln. EUR DFP 1 išlaidų kategorijoje (Bendroji rinka, inovacijos ir skaitmeninė ekonomika), 43,912 mln. EUR – 3 išlaidų kategorijoje (Gamtos ištekliai ir aplinka) ir 38,621 mln. EUR – 7 išlaidų kategorijoje (Administracinės išlaidos). Naujieji įsipareigojimai bus padengti iš esamų atitinkamų programų biudžeto paketų. Poveikis biudžetui daugiausia susijęs su šiais darbais: –2022–2026 m. peržiūrėti 33 Komisijos reglamentus ir priimti 5 naujas priemones pagal esamą Ekologinio projektavimo direktyvą, o to negali atlikti darbuotojai, šiuo metu dirbantys direktyvos įgyvendinimo srityje; –2024–2027 m. parengti ir priimti iki 18 naujų deleguotųjų aktų; 2028–2030 m. taip pat būtų priimta 12 naujų deleguotųjų aktų, kurie turėtų poveikį darbuotojams ir biudžetui 2025–2027 m.;

–parengti įgyvendinimo aktus (vidutiniškai po vieną per metus nuo 2024 m.), kai to reikia siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, pavyzdžiui, dėl rinkos priežiūros, informacijos apie neparduotų vartojimo gaminių sunaikinimą atskleidimo arba savireguliavimo priemonių pripažinimo, ir –vykdyti horizontaliąsias užduotis, susijusias su skaitmeniniu gaminio pasu, parama rinkos priežiūrai bei muitiniam tikrinimui ir Europos žiedinio verslo centru, kuris padėtų ekonominės veiklos vykdytojams keistis patirtimi integruojant žiediškumą į gaminių projektavimą ir gamybą. Kalbant apie personalo poreikius, Komisija atidžiai išnagrinėjo būdus, kaip dalytis darbais vadovaujančiuose generaliniuose direktoratuose, kai įmanoma, perskirstyti darbuotojus ir užsisakyti mokslinę ir techninę paramą rengiant deleguotuosius bei įgyvendinimo aktus ir vykdant kompleksines užduotis. 5.KITI ELEMENTAI •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka Vadovaudamasi 2021 m. lapkričio mėn. paskelbtomis Geresnio reglamentavimo gairėmis, visų pirma 38 priemone, Komisija parengs įgyvendinimo strategiją, kai teisėkūros institucijos priims pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto. Joje bus pateiktos įvairios naudotinos atitikties skatinimo priemonės ir su skaitmeniniu įgyvendinimu susiję aspektai. •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas 1 straipsnyje nustatomas šio reglamento dalykas, t. y. ekologinio projektavimo reikalavimų nustatymo, skaitmeninio gaminio paso sukūrimo ir draudimo sunaikinti neparduotus vartojimo gaminius sistema. Jame nustatomi gaminio aspektai, su kuriais susiję ekologinio projektavimo reikalavimai, pvz., patvarumas ir patikimumas, galimybė pakartotinai naudoti, galimybė naujovinti, taisomumas ir galimybė atlikti techninę priežiūrą bei atnaujinti, susirūpinimą keliančių medžiagų buvimas, energijos ir išteklių naudojimo efektyvumas, perdirbtos medžiagos. Jame taip pat nustatyta reglamento taikymo sritis – į ją neįtraukiami tik keli sektoriai, pavyzdžiui, maisto, pašarų ir vaistų. 2 straipsnyje nustatytos šiame reglamente vartojamos apibrėžtys. Kai kurios iš šių apibrėžčių perimtos iš naujosios teisės aktų sistemos (Reglamentas (EB) Nr. 765/2008 ir Sprendimas 768/2008/EB), panaikintos Ekologinio projektavimo direktyvos arba esamų Sąjungos aplinkos teisės aktų (pvz., Atliekų pagrindų direktyvos). Pateikiamos kelios naujos apibrėžtys, pavyzdžiui, nuostatos dėl gaminio paso ir dėl neparduotų vartojimo gaminių sunaikinimo. 3 straipsnyje nustatytas bendrasis principas, susijęs su laisvu gaminių, atitinkančių pagal šį reglamentą priimtus deleguotuosius aktus, judėjimu. 4 straipsnyje nustatyti Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais šis reglamentas papildomas nuostatomis, kuriomis nustatomi ekologinio projektavimo reikalavimai, su atitikties vertinimo procedūromis susiję reikalavimai, suvartojamos energijos kiekio arba veiksmingumo matavimo reikalavimai, susiję su kitais parametrais, reikalavimai gamintojams, įgaliotiesiems atstovams ar importuotojams teikti informaciją Komisijai arba rinkos priežiūros institucijoms, reikalavimai dėl internetinių priemonių naudojimo gaminių veiksmingumui apskaičiuoti, reikalavimai dėl alternatyvių atitikties deklaracijos arba žymėjimo taisyklių ir galiausiai reikalavimai dėl valstybių narių paskatų ir viešųjų pirkimų kriterijų. 5 straipsnyje nustatyta ekologinio projektavimo reikalavimų priėmimo bendroji sistema. Jame nustatyti gaminių aspektai, kuriuos šie reikalavimai gali pagerinti. Jame paaiškinta, kad tie reikalavimai gali būti taikomi vienai konkrečiai gaminių grupei arba horizontaliai daugiau gaminių grupių, jei dėl techninių panašumų galima nustatyti bendrus reikalavimus. Jame nurodyta, kad ekologinio projektavimo reikalavimai apima veiksmingumo reikalavimus ir informacijos reikalavimus. Galiausiai jame nustatytos tam tikros sąlygos, kurias turi atitikti Komisija rengdama ekologinio projektavimo reikalavimus, taip pat keli kriterijai, kuriuos turėtų atitikti tie reikalavimai. Jis taip pat suteikia Komisijai galimybę reikalauti, kad tiekimo grandinės dalyviai bendradarbiautų su gamintojais, notifikuotosiomis įstaigomis ir nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis tikrinant, ar gaminiai atitinka ekologinio projektavimo reikalavimus. 6 straipsnyje pateikiama daugiau informacijos apie veiksmingumo reikalavimus, pavyzdžiui, kad jie gali būti nustatomi kaip kiekybinis lygis arba nekiekybinis reikalavimas, kuriuo siekiama pagerinti gaminio aspektą, remiantis pasirinktu (-ais) gaminio parametru (-ais) (kurių sąrašas pateiktas I priede). 7 straipsnyje nustatyti informacijos reikalavimai. Jame nustatyta, kad tie reikalavimai visada apima reikalavimus, susijusius su gaminio pasu, ir reikalavimus, susijusius su susirūpinimą keliančiomis medžiagomis. Straipsnyje išsamiai apibūdinama kitų rūšių informacija, kurią galima pateikti, pvz., informacija apie gaminio veiksmingumą arba vartotojams skirta informacija, kaip įrengti arba naudoti gaminį. Ši informacija gali būti pateikiama kaip veiksmingumo klasės, pavyzdžiui, A–G, kad gaminius būtų lengviau palyginti. Galiausiai straipsnyje nurodyti įvairūs galimi informacijos teikimo būdai (pvz., pase, svetainėje, etiketėje ir kt.). 8 straipsnyje nustatyti elementai, kuriuos Komisija turi nurodyti su skaitmeniniu gaminio pasu susijusiuose informacijos reikalavimuose, pavyzdžiui, informacija, kurią reikia įtraukti, ir kas turi prieigą prie kokios informacijos. 9–11 straipsniuose išdėstytos nuostatos, būtinos gaminio pasui įdiegti. 9 straipsnyje nustatytas bendrasis reikalavimas, susijęs su gaminio pasu. 10 straipsnyje nustatyti esminiai gaminio paso techninio projektavimo ir veikimo reikalavimai. 11 straipsnyje nustatytos taisyklės, susijusios su unikaliais veiklos vykdytojo ir objekto identifikatoriais. 12 straipsnyje numatyta sukurti registrą, kuriame būtų saugoma į gaminio pasą įtraukta informacija, kad Komisija galėtų nurodyti, kokią informaciją reikia įkelti. 13 straipsnyje pateiktos nuostatos, kuriose nurodoma, ko tikimasi iš muitinės, kalbant apie gaminio pasą, ir kokios informacijos ji turėtų turėti, kad jai būtų lengviau atlikti savo darbą. 14 straipsnyje nurodyti su etiketėmis susiję reikalavimai, kai jos turi būti naudojamos tam tikrai gaminių grupei. Jame paaiškinta, kad tokiais atvejais deleguotuosiuose aktuose turi būti nurodytas etiketės turinys (įskaitant veiksmingumo klases) ir maketas, taip pat tai, kaip jos turi būti rodomos vartotojams. Jei gaminiui jau taikoma Energijos vartojimo efektyvumo ženklinimo reglamente (ES) 2017/1369 numatyta etiketė ir į ją negalima įtraukti informacijos apie kitus parametrus, įskaitant informaciją apie kitas veiksmingumo klases, ta informacija gali būti pateikiama atskiroje etiketėje, jei Komisija mano, kad tai tikslinga.

15 straipsnyje nurodyta, kad ekonominės veiklos vykdytojai negali rodyti etikečių, imituojančių šiame reglamente numatytas etiketes. 16 straipsnyje numatyta, kad Komisija priima darbo planą, kuris turi apimti bent 3 metus ir kuriame nurodomi gaminių prioriteto nustatymo kriterijai. Darbo plane pateikiamas orientacinis gaminių grupių, kurias Komisija ketina įtraukti artimiausiais metais, sąrašas. 17 straipsniu įsteigiamas Ekologinio projektavimo forumas (ekspertų grupė). Jis grindžiamas esamu konsultacijų forumu, įsteigtu pagal Direktyvą 2009/125/EB. 18 straipsnis susijęs su savireguliavimo priemonėmis. Tai pramonės iniciatyva įgyvendinamos priemonės, kurias galima naudoti kaip alternatyvą pagal 5 straipsnį priimtiems deleguotiesiems aktams, kuriais nustatomi ekologinio projektavimo reikalavimai. Direktyvoje 2009/125/EB jau buvo straipsnis dėl savanoriškų susitarimų. Šio reglamento 17 straipsniu išplečiamas pirminis Direktyvos 2009/125/EB straipsnis. Visų pirma jame nustatoma, kas turėtų būti įtraukiama į savireguliavimo priemonę, ką pramonė turėtų pateikti Komisijai kaip įrodymą, ir procedūra, pagal kurią Komisija pripažįsta savireguliavimo priemonę tinkama alternatyva deleguotajam aktui. 19 straipsnyje nustatytos kelios priemonės, kurių valstybės narės ir Komisija privalo imtis, kad padėtų MVĮ bendrai įgyvendinti šį reglamentą ir būsimus deleguotuosius aktus. Tokios priemonės apima gaires, finansinę paramą ir mokymą. 20 straipsnyje pirmiausia nustatytas bendras skaidrumo įpareigojimas ekonominės veiklos vykdytojams, kurie pašalina neparduotus vartojimo gaminius. Jame taip pat numatyta galimybė priimti deleguotuosius aktus, kuriais ekonominės veiklos vykdytojams būtų uždrausta sunaikinti neparduotus vartojimo gaminius. Šiuose deleguotuosiuose aktuose taip pat gali būti numatytos bendrojo draudimo išimtys, pavyzdžiui, dėl sveikatos ir saugos priežasčių. Jei taikoma tokia išimtis, ekonominės veiklos vykdytojai taip pat privalo užtikrinti skaidrumą (t. y. atskleisti sunaikintų gaminių skaičių, sunaikinimo priežastis ir kt.). Šis straipsnis netaikomas MVĮ, tačiau deleguotajame akte, kuriuo draudžiama sunaikinti gaminius, gali būti nurodyta, kad kai kurie įpareigojimai taikomi tam tikrų kategorijų MVĮ (labai mažoms, mažosioms ar vidutinėms įmonėms). 21, 22, 23 ir 24 straipsniuose nustatytos gamintojų, įgaliotųjų atstovų, importuotojų ir platintojų pareigos. Jie grindžiami standartinėmis Sprendimo 768/2008/EB nuostatomis. 25 straipsnyje nustatytos prekiautojų (kurie paprastai yra mažmenininkai arba pardavėjai) pareigos, visų pirma susijusios su etikečių rodymu ir galimybe susipažinti su gaminio pasu, be kita ko, nuotolinės prekybos (internetu) atveju. 26 straipsnyje išvardytos įvairios pareigos, kurias ekonominės veiklos vykdytojai turi vykdyti, jei deleguotuoju aktu reikalaujama, kad gaminys būtų paženklintas etikete (pvz., kad prekiautojams būtų teikiamos etiketės). 27 straipsnis susijęs su realizavimo paslaugų tiekėjų pareigomis, t. y. užtikrinti, kad tvarkant gaminį dėl sandėliavimo, pakavimo, adresavimo ar siuntimo sąlygų nekiltų pavojus gaminių atitikčiai ekologinio projektavimo reikalavimams. 28 straipsnis yra standartinis Sprendimo 768/2008/EB straipsnis, kuriame nustatyti du atvejai, kai gamintojų pareigos taikomos importuotojams ir platintojams. 29 straipsnyje nustatytos elektroninių prekyviečių ir interneto paieškos sistemų pareigos, visų pirma susijusios su bendradarbiavimu su rinkos priežiūros institucijomis. Jame taip pat nurodyta, kad rinkos priežiūros institucijos turėtų būti įgaliotos nurodyti elektroninei prekyvietei pašalinti neteisėtą turinį. 30 straipsnyje numatyta galimybė būsimuose deleguotuosiuose aktuose reikalauti, kad ekonominės veiklos vykdytojai jų neprašant pateiktų techninius dokumentus skaitmeniniu būdu. Be to, siekiant įvertinti gaminių, kuriems nustatyti ekologinio projektavimo reikalavimai, skverbimąsi į rinką, straipsnyje reikalaujama, kad ekonominės veiklos vykdytojai pateiktų informaciją apie tiekiamus gaminius. 31 straipsnyje nurodyta, kad gaminiai, kai tinkama, turėtų galėti išmatuoti jų suvartojamą energijos kiekį juos naudojant arba jų veiksmingumą, palyginti su kitais svarbiais parametrais, ir pateikti šiuos duomenis galutiniam naudotojui. Kai taip nustatyta deleguotajame akte, gamintojai renka bei anonimina šiuos duomenis ir pateikia juos Komisijai. VIII skyrių dėl gaminių atitikties sudaro daugiausia standartinės nuostatos, kaip vertinti gaminių atitiktį. Jis susijęs su: –patikimų, tikslių ir atkuriamų bandymų, matavimų ir skaičiavimų metodų naudojimu (32 straipsnis); –darniaisiais standartais, kuriuose pateikiama atitikties prielaida (34 straipsnis); –galimybe Komisijai priimti bendras specifikacijas tais atvejais, kai darniųjų standartų nėra (35 straipsnis); –atitikties vertinimo procedūromis (36 straipsnis); –ES atitikties deklaracija (37 straipsnis) ir

–CE ženklu (38 ir 39 straipsniai) ir galimybe naudoti alternatyvius ženklus (40 straipsnis). Šiame standartiniame skyriuje reikėtų atkreipti dėmesį į prielaidą, kad gaminiai, paženklinti Sąjungos ekologiniu ženklu, atitinka ekologinio projektavimo reikalavimus (34 straipsnis), ir galimybę deleguotuoju aktu iš dalies pakeisti atitinkamą atitikties vertinimo modulį, atsižvelgiant į konkretų gaminį (36 straipsnis). 33 straipsnis susijęs su vengimo prevencija. Pavyzdžiui, rinkoje nebus leidžiama prekiauti gaminiais, suprojektuotais taip, kad būtų galima nustatyti, kad jie bandomi, ir automatiškai pakeisti jų veiksmingumą, kad būtų pasiektas palankesnis rezultatas. IX skyrius (41–56 straipsniai) yra susijęs su atitikties vertinimo įstaigų notifikavimu ir jį sudaro Sprendimu 768/2008/EB grindžiamos standartinės nuostatos, taip pat tos tikslingai patobulintos nuostatos siekiant užtikrinti teisinį aiškumą ir toliau stiprinti notifikuotųjų įstaigų nepriklausomumą, kompetenciją ir stebėseną. 57 straipsnyje nustatyta, kad jei valstybės narės priima gaminiams skirtas paskatas, tos paskatos iš esmės turėtų būti skirtos dviem aukščiausioms užpildytoms veiksmingumo klasėms arba toms, kurios pažymėtos ES ekologiniu ženklu. Jei veiksmingumo klasė nenustatyta arba veiksmingumo klasė grindžiama keliais gaminio parametrais, Komisija deleguotajame akte gali išsamiau nurodyti, kaip turi veikti valstybių narių paskatos. 58 straipsnis susijęs su žaliaisiais viešaisiais pirkimais ir konkrečiau su galimybe pagal šį reglamentą priimtais deleguotaisiais aktais nustatyti viešosioms sutartims taikytinus reikalavimus (pvz., technines specifikacijas, atrankos kriterijus, sutarties sudarymo kriterijus ir kt.), remiantis šio reglamento priede išvardytais gaminio parametrais. XI skyrius susijęs su rinkos priežiūra. Jis iš esmės grindžiamas įpareigojimais, nustatytais pagal Rinkos priežiūros reglamentą (ES) 2019/1020, kartu numatant kai kuriuos konkretesnius įpareigojimus, kai tai aktualu pagal šį reglamentą. 59 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės parengtų rinkos priežiūros veiklos veiksmų planą, į kurį turi būti įtraukti „rinkos priežiūros prioritetai“, kurie turi būti nustatyti remiantis keliais šiame straipsnyje nustatytais kriterijais, taip pat atsižvelgiant į planuojamų patikrų pobūdį ir skaičių. 60 straipsniu Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomas minimalus atliktinų konkrečių gaminių patikrų skaičius. 61 straipsnyje daroma nuoroda į informacinę ir ryšių sistemą pagal Rinkos priežiūros reglamentą (ICSMS) ir reikalaujama, kad valstybės narės įvestų informaciją apie sankcijas, skirtas pagal šį reglamentą. Tuo remdamasi Komisija turi priimti ataskaitą, kurioje, be kita ko, būtų nurodyti orientaciniai patikrų dažnumo ir skirtų sankcijų pobūdžio bei griežtumo kriterijai. 62 straipsnyje daroma nuoroda į administracinio bendradarbiavimo grupę (ADCO), įsteigtą pagal Rinkos priežiūros reglamentą, ir nustatomas jos vaidmuo pagal šį reglamentą. Šis vaidmuo apima valstybių narių veiksmų planų bendrų prioritetų arba Sąjungos paramos prioritetų (pavyzdžiui, bendrų rinkos priežiūros ir bandymų projektų, bendrų investicijų į rinkos priežiūros pajėgumus, įskaitant įrangą ir IT priemones, bendrų mokymo sesijų ir gairių) nustatymą. XII skyrius susijęs su apsaugos procedūromis ir grindžiamas standartinėmis nuostatomis. 61 straipsnyje nustatyta procedūra, kurios turi laikytis nacionalinė rinkos priežiūros institucija, jei mano, kad gaminys kelia pavojų. Tokiu atveju nacionalinė rinkos priežiūros institucija turi pradėti procedūrą, pagal kurią kitos rinkos priežiūros institucijos būtų informuojamos apie priemones, kurių imtasi (draudimas tiekti gaminį rinkai, pašalinimas arba atšaukimas). 64 straipsnyje nustatyta Sąjungos apsaugos procedūra, taikoma, jei valstybė narė arba Komisija nesutinka su priemone, kurios imamasi nacionaliniu lygmeniu pagal 63 straipsnyje nustatytą apsaugos procedūrą. Po konsultacijų Komisija priims įgyvendinimo aktą, kuriuo nusprendžiama, ar priemonė yra pagrįsta ar ne. Priėmus tokį aktą, visos valstybės narės turi užtikrinti, kad reikalavimų neatitinkantis gaminys būtų pašalintas iš jų rinkos. 65 straipsnis skirtas konkrečiam atvejui, kai neatitiktis yra susijusi su oficialiu įpareigojimu (su žymėjimu CE ženklu, ES atitikties deklaracija ir kt.). XIII skyrius yra standartinis skyrius, kurį sudaro straipsniai dėl deleguotųjų aktų (66 straipsnis) ir dėl įgyvendinimo aktų (67 straipsnis). XIV skyrius yra standartinis skyrius dėl baigiamųjų nuostatų, kurį sudaro straipsniai dėl sankcijų (68 straipsnis), dėl reglamento vertinimo praėjus 8 metams nuo jo priėmimo (69 straipsnis) ir dėl panaikinimo bei pereinamojo laikotarpio nuostatų (70 straipsnis). Pažymėtina, kad pagal Ekologinio projektavimo direktyvą priimtos įgyvendinimo priemonės turėtų būti taikomos tol, kol jos bus panaikintos pagal šį reglamentą priimtu deleguotuoju aktu. I priede nustatyti gaminio parametrai, naudotini nustatant gaminių veiksmingumo ir informacijos reikalavimus pagal šį reglamentą. II priede nustatyta tokių veiksmingumo reikalavimų nustatymo tvarka. III priede išvardyta informacija, kuri gali būti įtraukta į gaminio pasą, ir nurodyta informacija, kuri turi būti jame pateikta. IV priede pakartojamas standartinis atitikties vertinimo modulis, nurodytas 35 straipsnyje (iš Sprendimo 768/2008/EB).

V priede pateikta standartinė ES atitikties deklaracija. VI priede pateikta išsamesnė informacija apie pagal šį reglamentą priimtinų deleguotųjų aktų, kuriais nustatomi ekologinio projektavimo reikalavimai, turinį. VII priede nustatyti bendrieji kriterijai, taikomi savireguliavimo priemonėms (18 straipsnis). VIII priedas yra standartinis priedas, kuriame pateikiama atitikties Ekologinio projektavimo direktyvai lentelė. 2022/0095 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatoma tvarių gaminių ekologinio projektavimo reikalavimų nustatymo sistema ir panaikinama Direktyva 2009/125/EB (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1)Europos žaliasis kursas yra Europos tvaraus augimo strategija, kuria siekiama pertvarkyti Sąjungą į teisingą ir klestinčią visuomenę, pasižyminčią modernia, konkurencinga, neutralaus poveikio klimatui ir žiedine ekonomika. Jame nustatytas plataus užmojo tikslas užtikrinti, kad iki 2050 m. Sąjunga taptų pirmuoju neutralaus poveikio klimatui žemynu. Jame pripažįstami investavimo į Sąjungos konkurencingą tvarumą kuriant teisingesnę, žalesnę ir labiau skaitmeninę Europą pranašumai. Šioje žaliojoje pertvarkoje labai svarbus vaidmuo tenka gaminiams. Pabrėžiant, kad dabartiniai gamybos procesai ir vartojimo modeliai tebėra pernelyg linijiniai ir priklausomi nuo naujų išgaunamų medžiagų, parduodamų ir perdirbtų prekių, kurios galiausiai šalinamos kaip atliekos ar išmetami teršalai, našumo, Europos žaliojo kurso komunikate akcentuojama, kad reikia skubiai pereiti prie žiedinės ekonomikos modelio ir kad dar reikia padaryti didelę pažangą. Jame taip pat nurodoma, kad energijos vartojimo efektyvumas yra energetikos sektoriaus priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo ir 2030 bei 2050 m. klimato srities tikslų įgyvendinimo prioritetas; (2)siekdama paspartinti perėjimą prie žiedinės ekonomikos modelio, Komisija savo Žiedinės ekonomikos veiksmų plane, kuriuo siekiama švaresnės ir konkurencingesnės Europos, parengė į ateitį orientuotą darbotvarkę, kurios tikslas – užtikrinti, kad reglamentavimo sistema būtų tinkama tvariai ateičiai. Kaip išdėstyta šiame plane, šiuo metu nėra išsamaus reikalavimų rinkinio, kuriuo būtų užtikrinta, kad visi Sąjungos rinkai pateikiami gaminiai taptų vis tvaresni ir atitiktų žiediškumo kriterijų. Visų pirma gaminio projektavimas nepakankamai skatina tvarumą per visą gyvavimo ciklą. Todėl gaminiai dažnai keičiami, o tai reiškia, kad reikia daug energijos ir išteklių, kad būtų galima gaminti ir platinti naujus ir pašalinti senus gaminius. Ekonominės veiklos vykdytojams ir piliečiams vis dar pernelyg sunku tvariai rinktis gaminius, nes trūksta atitinkamos informacijos ir galimybių tai padaryti už prieinamą kainą. Dėl to prarandamos tvarumo didinimo ir vertės išlaikymo operacijų galimybės, antrinių medžiagų paklausa yra ribota ir yra kliūčių taikyti žiedinius verslo modelius; (3)Europos pramonės strategijoje nustatytas visa apimantis Sąjungos užmojis skatinti dvejopą pertvarką siekiant poveikio klimatui neutralumo ir skaitmeninės lyderystės. Ji dera su Europos žaliuoju kursu, nes joje atkreipiamas dėmesys į pagrindinį vaidmenį, kurį šioje srityje turi atlikti Europos pramonė, mažindama savo anglies dioksido pėdsaką bei žaliavų naudojimo rodiklį ir įtvirtindama žiediškumą visoje ekonomikoje, ir pabrėžiama, kad reikia atsisakyti tradicinių modelių ir iš esmės pakeisti mūsų gaminių projektavimo, gamybos, naudojimo ir šalinimo būdus. 2021 m. atnaujintoje pramonės strategijoje sustiprinamos pagrindinės 2020 m. strategijos idėjos ir daugiausia dėmesio skiriama per COVID-19 krizę įgytai patirčiai, įskaitant poreikį didinti atsparumą; (4)kadangi Sąjungos lygmeniu nėra teisės aktų, jau atsirado skirtingų nacionalinių požiūrių į gaminių aplinkosauginio tvarumo gerinimą, pradedant informacijos apie elektroninių prietaisų programinės įrangos suderinamumo trukmę reikalavimais ir baigiant įpareigojimais pranešti apie neparduotų ilgalaikio vartojimo prekių tvarkymą. Tai rodo, kad tolesnės nacionalinės pastangos pasiekti šio reglamento tikslus greičiausiai lems tolesnį vidaus rinkos susiskaidymą. Todėl, siekiant apsaugoti vidaus rinkos veikimą ir kartu užtikrinti aukštą aplinkos apsaugos lygį, reikia sukurti reglamentavimo sistemą, pagal kurią būtų palaipsniui nustatomi gaminių ekologinio projektavimo reikalavimai. Tokia sistema bus nustatyta šiame reglamente – ekologinio projektavimo metodas, iš pradžių nustatytas Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/125/EB, bus pritaikytas kuo didesniam gaminių asortimentui;

(5)šis reglamentas padės užtikrinti, kad gaminiai atitiktų efektyviai išteklius naudojančios neutralaus poveikio klimatui žiedinės ekonomikos principus, mažėtų atliekų, o tvarumo lyderių pasiekimai palaipsniui taptų norma. Jame turėtų būti numatyta nustatyti naujus ekologinio projektavimo reikalavimus, kad būtų pagerintas gaminių patvarumas, pakartotinio naudojimo, naujovinimo ir taisymo galimybės, taip pat atnaujinimo ir techninės priežiūros galimybės, sprendžiamas gaminių sudėtyje esančių pavojingų cheminių medžiagų klausimas, didinamas jų energijos ir išteklių naudojimo efektyvumas, mažinamas numatomas jų atliekų susidarymas ir didinamas perdirbtų medžiagų kiekis gaminiuose, kartu užtikrinant jų veiksmingumą ir saugą, sudarant sąlygas perdarymui ir aukštos kokybės perdirbimui, taip pat mažinant anglies dioksido ir aplinkosauginį pėdsakus; (6)Europos Parlamentas savo 2020 m. lapkričio 25 d. rezoliucijoje „Tvaresnės bendros rinkos verslui ir vartotojams kūrimas“ palankiai įvertino tai, kad skatinami patvarūs gaminiai, kuriuos lengviau taisyti, pakartotinai naudoti ir perdirbti. 2021 m. vasario 16 d. priimtoje ataskaitoje dėl naujo žiedinės ekonomikos veiksmų plano Europos Parlamentas taip pat patvirtino Komisijos žiedinės ekonomikos veiksmų plane pateiktą darbotvarkę. Jis laikėsi nuomonės, kad perėjimas prie žiedinės ekonomikos gali padėti išspręsti dabartines aplinkos problemas ir įveikti COVID-19 pandemijos sukeltą ekonomikos krizę. 2020 m. gruodžio 11 d. priimtose išvadose „Žiedinio ir žalio atsigavimo užtikrinimas“ Taryba taip pat palankiai įvertino Komisijos ketinimą pateikti pasiūlymų dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų kaip visapusiškos ir integruotos tvarių gaminių politikos sistemos, kuria skatinamas poveikio klimatui neutralumas, efektyvus energijos ir išteklių naudojimas ir netoksiška žiedinė ekonomika, apsaugoma visuomenės sveikata ir biologinė įvairovė, o vartotojams ir viešiesiems pirkėjams suteikiama galių ir užtikrinama jų apsauga, dalį; (7)šiuo reglamentu turėtų būti padedama siekti Sąjungos klimato ir energetikos tikslų. Atsižvelgiant į Paryžiaus susitarime, kurį Sąjunga ratifikavo 2016 m., nustatytus tikslus, Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) 2021/1119, Europos klimato teisės akte, nustatytas privalomas Sąjungos įsipareigojimas iki 2030 m. vidaus lygmeniu grynąjį išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį sumažinti bent 55 proc. ir teisės aktuose įtvirtintas tikslas iki 2050 m. pasiekti visos ekonomikos poveikio klimatui neutralumą mastu. 2021 m. Komisija priėmė Pasirengimo įgyvendinti 55 % tikslą priemonių rinkinį, kad Sąjungos klimato ir energetikos politika būtų tinkama šiems tikslams pasiekti. Šiuo tikslu, laikantis principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“, įtvirtinto Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje (ES) 2018/2002, energijos vartojimo efektyvumą reikia gerokai padidinti iki maždaug 36 proc. galutinės energijos suvartojimo iki 2030 m. Šiuo reglamentu nustatyti gaminiams taikytini reikalavimai turėtų atlikti svarbų vaidmenį siekiant šio tikslo, nes labai sumažėtų gaminių energijos suvartojimas. Šie energijos vartojimo efektyvumo reikalavimai taip pat sumažins vartotojų pažeidžiamumą dėl didėjančių energijos kainų. Kaip pripažįstama Paryžiaus susitarime, vartojimo ir gamybos tvarumo didinimas taip pat atliks svarbų vaidmenį sprendžiant klimato kaitos problemą; (8)šiuo reglamentu taip pat turėtų būti padedama siekti platesnių Sąjungos aplinkos tikslų. 8-ąja aplinkosaugos veiksmų programa teisinėje sistemoje įtvirtintas Sąjungos tikslas neviršyti planetos išgalių ir nustatomos reikiamos sąlygos prioritetiniams tikslams, įskaitant perėjimą prie netoksiškos žiedinės ekonomikos, pasiekti. Europos žaliojo kurso komunikate Sąjunga taip pat raginama geriau stebėti oro, vandens, dirvožemio ir vartojimo gaminių taršą, apie ją pranešti, užkirsti jai kelią ir ištaisyti jos padarytą žalą. Tai reiškia, kad cheminės ir kitos medžiagos ir gaminiai turi būti kuo saugesni ir tvaresni jų projektavimo etape ir per visą jų gyvavimo ciklą, kad susidarytų netoksiški medžiagų ciklai. Be to, tiek Europos žaliojo kurso komunikate, tiek Žiedinės ekonomikos veiksmų plane pripažįstama, kad Sąjungos vidaus rinka suteikia kritinę masę, galinčią daryti įtaką pasauliniams gaminių tvarumo ir projektavimo standartams. Todėl šis reglamentas turėtų atlikti svarbų vaidmenį siekiant kelių tikslų, nustatytų pagal Jungtinių Tautų darnaus vystymosi darbotvarkės iki 2030 m. darnaus vystymosi tikslus „Atsakingas vartojimas ir gamyba“ tiek Sąjungoje, tiek už jos ribų; (9)Direktyva 2009/125/EB nustatoma su energija susijusių gaminių ekologinio projektavimo reikalavimų nustatymo sistema. Dėl to, kartu įgyvendinant Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2017/1369, gerokai sumažėjo gaminių pirminės energijos poreikis ES ir manoma, kad šis sutaupomas kiekis toliau didės. Į pagal Direktyvą 2009/125/EB priimtas įgyvendinimo priemones taip pat įtraukti reikalavimai dėl žiediškumo aspektų, pvz., patvarumo, taisomumo ir perdirbamumo. Be to, tokių priemonių kaip ES ekologinis ženklas, nustatytas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 66/2010, arba ES žaliųjų viešųjų pirkimų kriterijų taikymo sritis yra platesnė, tačiau jų poveikis dėl savanoriškų metodų apribojimų yra mažesnis; (10)Direktyva 2009/125/EB iš esmės sėkmingai padėjo skatinti energijos vartojimo efektyvumą ir kai kuriuos su energija susijusių gaminių žiediškumo aspektus, o taikant joje nustatytą požiūrį galima palaipsniui spręsti visų gaminių tvarumo klausimą. Siekiant įgyvendinti žaliojo kurso įsipareigojimus, šis požiūris turėtų būti taikomas ir kitoms gaminių grupėms ir turėtų būti sistemingai atsižvelgiama į pagrindinius aspektus, kuriais didinamas gaminių, kuriems taikomi privalomi reikalavimai, aplinkosauginis tvarumas. Užtikrinant, kad Sąjungos rinkai būtų pateikiami tik tuos reikalavimus atitinkantys gaminiai, šiuo reglamentu turėtų būti ne tik pagerintas laisvas tokių gaminių judėjimas vengiant nacionalinių skirtumų, bet ir sumažintas neigiamas gaminių, kuriems nustatyti tokie reikalavimai, poveikis aplinkai per jų gyvavimo ciklą; (11)siekiant sukurti veiksmingą ir perspektyvią reglamentavimo sistemą, būtina leisti nustatyti ekologinio projektavimo reikalavimus visoms fizinėms prekėms, kurios pateikiamos rinkai arba pradedamos naudoti, įskaitant komponentus ir tarpinius gaminius. Tai turėtų sudaryti sąlygas Komisijai, teikiant pirmenybę ekologinio projektavimo reikalavimų nustatymui, atsižvelgti į kuo platesnį gaminių asortimentą ir taip kuo labiau padidinti jų veiksmingumą. Prireikus, nustatant ekologinio projektavimo reikalavimus, turėtų būti daromos specialios išimtys, pavyzdžiui, gaminiams, kurių paskirtis yra ypatinga ir kurių nebūtų galima pagal ją naudoti, jei būtų laikomasi ekologinio projektavimo reikalavimų. Be to, išimtys turėtų būti daromos sistemos lygmeniu tiems gaminiams, dėl kurių jau yra aišku, kad ekologinio projektavimo reikalavimai nebūtų tinkami, arba tais atvejais, kai tokiems reikalavimams nustatyti numatytos kitos sistemos. Tai turėtų būti taikoma maistui ir pašarams, apibrėžtiems Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 178/2002, žmonėms skirtiems vaistams, apibrėžtiems Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/83/EB, veterinariniams vaistams, apibrėžtiems Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) 2019/6, gyviems augalams, gyvūnams ir mikroorganizmams, žmogaus kilmės produktams ir augalų bei gyvūnų produktams, tiesiogiai susijusiems su jų būsima reprodukcija; (12)pasiūlyme dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl pastatų energinio naudingumo (nauja redakcija) reikalaujama, kad valstybės narės nustatytų minimaliuosius energijos vartojimo efektyvumo reikalavimus pastatų dalims, kurios sudaro pastato atitvarų dalį, ir naujuose ar esamuose pastatuose įrengtų techninių pastato sistemų bendro energinio naudingumo, jų tinkamo įrengimo ir tinkamų jų parametrų bei nustatymų parinkimo ir jų kontrolės sistemos reikalavimus. Tai, kad tam tikrais atvejais šie minimalieji energijos vartojimo efektyvumo reikalavimai gali riboti su energija susijusių gaminių, kurie atitinka šio reglamento ir jo deleguotųjų aktų reikalavimus, įrengimą, suderinama su šio reglamento tikslais, jei dėl tokių reikalavimų nėra nepagrįstai sudaromos kliūtys rinkoje; (13)siekiant pagerinti gaminių aplinkosauginį tvarumą ir užtikrinti laisvą gaminių judėjimą vidaus rinkoje, pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus, kuriais šis reglamentas papildomas nustatant ekologinio projektavimo reikalavimus. Tie ekologinio projektavimo reikalavimai iš esmės turėtų būti taikomi konkrečioms gaminių grupėms, pvz., skalbyklėms arba skalbyklėms ir skalbyklėms-džiovyklėms. Siekiant kuo labiau padidinti ekologinio projektavimo reikalavimų veiksmingumą ir veiksmingai pagerinti gaminių aplinkosauginį tvarumą, taip pat turėtų būti įmanoma nustatyti vieną ar daugiau horizontaliųjų ekologinio projektavimo reikalavimų didesnėms gaminių grupėms, pavyzdžiui, elektroniniams prietaisams ar tekstilei. Horizontalieji ekologinio projektavimo reikalavimai turėtų būti nustatyti tais atvejais, kai gaminių grupių techniniai panašumai leidžia pagerinti jų aplinkosauginį tvarumą remiantis tais pačiais reikalavimais; (14)tam, kad Komisija galėtų nustatyti tinkamus reikalavimus reglamentuojamoms gaminių grupėms, į ekologinio projektavimo reikalavimus turėtų būti įtraukti veiksmingumo ir informacijos reikalavimai. Tie reikalavimai turėtų būti taikomi siekiant pagerinti su aplinkos tvarumu susijusius gaminių aspektus, pavyzdžiui, energijos vartojimo efektyvumą, patvarumą, taisomumą ir anglies dioksido bei aplinkosauginį pėdsakus. Ekologinio projektavimo reikalavimai turėtų būti skaidrūs, objektyvūs bei proporcingi ir atitikti tarptautinės prekybos taisykles; (15)Komisijai priėmus deleguotąjį aktą, kuriuo nustatomi tam tikrai gaminių grupei taikomi ekologinio projektavimo reikalavimai, valstybėms narėms, siekiant užtikrinti vidaus rinkos veikimą, nebeturėtų būti leidžiama nustatyti nacionalinių veiksmingumo reikalavimų, grindžiamų gaminio parametrais, kuriems taikomi tokie tame deleguotajame akte nustatyti veiksmingumo reikalavimai, ir nacionalinių informacijos reikalavimų, grindžiamų gaminio parametrais, kuriems taikomi tokie tame deleguotajame akte nustatyti informacijos reikalavimai. Siekiant užtikrinti vidaus rinkos veikimą, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai nustatyti, kad nėra būtini jokie su konkrečiu gaminio parametru susiję ekologinio projektavimo reikalavimai, t. y. veiksmingumo reikalavimai ir (arba) informacijos reikalavimai; (16)nustatydama ekologinio projektavimo reikalavimus Komisija turėtų atsižvelgti į atitinkamų gaminių pobūdį ir paskirtį, taip pat į atitinkamų rinkų charakteristikas. Pavyzdžiui, gynybos įranga turi būti pajėgi veikti konkrečiomis ir kartais itin nepalankiomis sąlygomis, į kurias reikia atsižvelgti nustatant ekologinio projektavimo reikalavimus. Tam tikra informacija apie gynybos įrangą neturėtų būti atskleidžiama ir turėtų būti saugoma. Todėl nustatant karinės ar neskelbtinos įrangos ekologinio projektavimo reikalavimus turėtų būti atsižvelgiama į saugumo poreikius ir gynybos rinkos ypatybes, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/81/EB. Kosmoso pramonė taip pat yra strategiškai svarbi Europai ir jos technologiniam nepriklausomumui. Kadangi kosmoso technologijos veikia ekstremaliomis sąlygomis, pagal bet kokius kosmoso srities gaminių ekologinio projektavimo reikalavimus tvarumo aspektai turėtų būti suderinti su atsparumu ir tikėtinu veiksmingumu. Be to, dėl medicinos priemonių, apibrėžtų Reglamento (ES) 2017/745 dėl medicinos priemonių 2 straipsnio 1 punkte, ir in vitro diagnostikos medicinos priemonių, apibrėžtų Reglamento (ES) 2017/746 dėl in vitro diagnostikos medicinos priemonių 2 straipsnio 2 punkte, Komisija turėtų atsižvelgti į poreikį nedaryti neigiamo poveikio pacientų ir naudotojų sveikatai ir saugai; (17)siekiant išvengti pastangų dubliavimo ir reglamentavimo naštos, turėtų būti užtikrintas šio reglamento ir kituose Sąjungos teisės aktuose, visų pirma gaminių, cheminių medžiagų ir atliekų teisės aktuose, arba pagal juos nustatytų reikalavimų nuoseklumas. Tačiau tai, kad pagal kitus Sąjungos teisės aktus suteikiami įgaliojimai nustatyti reikalavimus, turinčius tokį patį ar panašų poveikį kaip ir šiame reglamente nustatyti reikalavimai, neapriboja į šį reglamentą įtrauktų įgaliojimų, nebent taip būtų nurodyta šiame reglamente; (18)turėtų būti atliekamas deleguotųjų aktų, įskaitant ekologinio projektavimo reikalavimus, kaip ir pagal Direktyvą 2009/125/EB, specialus poveikio vertinimas ir dėl jų turėtų būti konsultuojamasi su suinteresuotaisiais subjektais, jie turėtų būti rengiami laikantis Komisijos geresnio reglamentavimo gairių ir turėtų apimti tarptautinio aspekto ir poveikio trečiosioms šalims vertinimą. Tai darydama Komisija turėtų tinkamai atsižvelgti į visus gaminio gyvavimo ciklo aspektus ir savo poveikio vertinimą pagrįsti geriausiais turimais įrodymais. Rengdama ekologinio projektavimo reikalavimus Komisija turėtų taikyti mokslinį metodą, taip pat atsižvelgti į atitinkamą techninę informaciją, visų pirma pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 66/2010, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2010/75/ES, pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2020/852 priimtus techninės analizės kriterijus ir žaliųjų viešųjų pirkimų kriterijus; (19)siekdama atsižvelgti į gaminių įvairovę, Komisija turėtų pasirinkti ekologinio projektavimo reikalavimų nustatymo vertinimo metodus ir prireikus juos toliau plėtoti atsižvelgdama į gaminio pobūdį, jo svarbiausius aspektus ir poveikį per jo gyvavimo ciklą. Tai darydama Komisija turėtų atsižvelgti į savo patirtį vertinant reikalavimų nustatymą pagal Direktyvą 2009/125/EB ir nuolatines pastangas kurti ir tobulinti moksliškai pagrįstas vertinimo priemones, pavyzdžiui, atnaujinti su energija susijusių gaminių ekologinio projektavimo metodiką ir Komisijos rekomendacijoje (ES) 2021/2279 nustatytą gaminio aplinkosauginio pėdsako metodą, be kita ko, kiek tai susiję su laikinu anglies dioksido saugojimu, taip pat į tarptautinių ir Europos standartizacijos organizacijų rengiamus standartus, be kita ko, dėl su energija susijusių gaminių medžiagų naudojimo efektyvumo. Remdamasi šiomis priemonėmis ir prireikus atlikdama specialius tyrimus, Komisija, vertindama gaminius ir rengdama ekologinio projektavimo reikalavimus, turėtų toliau stiprinti žiediškumo aspektus (pavyzdžiui, patvarumą, taisomumą, įskaitant taisomumo vertinimo balus, cheminių medžiagų, trukdančių pakartotinai naudoti ir perdirbti, nustatymą) ir prireikus rengti naujus metodus ar priemones. Taip pat gali prireikti naujų metodų privalomiems viešųjų pirkimų kriterijams rengti ir draudimams sunaikinti neparduotus vartojimo gaminius įvesti; (20)veiksmingumo reikalavimai turėtų būti susiję su pasirinktu gaminio parametru, susijusiu su tiksliniu gaminio aspektu, dėl kurio nustatyta galimybė pagerinti aplinkosauginį tvarumą. Tokie reikalavimai gali apimti mažiausius arba didžiausius veiksmingumo lygius, susijusius su gaminio parametru, nekiekybinius reikalavimus, kuriais siekiama pagerinti su gaminio parametru susijusį veiksmingumą, arba reikalavimus, susijusius su gaminio funkciniu veiksmingumu, siekiant užtikrinti, kad pasirinkti veiksmingumo reikalavimai neturėtų neigiamo poveikio gaminio gebėjimui atlikti funkciją, dėl kurios jis buvo suprojektuotas ir pateiktas rinkai. Kalbant apie mažiausius arba didžiausius lygius, jie gali būti, pavyzdžiui, energijos suvartojimo naudojimo etape arba gaminio sudėtyje esančios konkrečios medžiagos kiekio riba, reikalavimas dėl minimalaus perdirbtos medžiagos kiekio arba konkrečios kategorijos poveikio aplinkai ar viso suminio atitinkamo poveikio aplinkai apribojimas. Nekiekybinio reikalavimo pavyzdys – konkretaus techninio sprendimo, kuris kenkia gaminio taisomumui, draudimas. Veiksmingumo reikalavimai bus taikomi siekiant užtikrinti, kad mažiausio veiksmingumo gaminiai būtų pašalinti iš rinkos, kai tai būtina siekiant reglamento aplinkosauginio tvarumo tikslų; (21)siekiant užtikrinti nuoseklumą, veiksmingumo reikalavimai turėtų papildyti Sąjungos teisės aktų dėl atliekų įgyvendinimo pastangas. Nors pakuotės kaip galutinio gaminio pateikimo rinkai reikalavimai nustatyti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 94/62/EB, šiuo reglamentu ta direktyva gali būti papildyta nustatant gaminiams taikomus reikalavimus, kuriais daugiausia dėmesio skiriama konkrečių rinkai pateikiamų gaminių pakuotei. Kai aktualu, tokiais papildomais reikalavimais visų pirma turėtų būti prisidedama prie kuo didesnio naudojamų pakuočių kiekio mažinimo, taip prisidedant prie atliekų susidarymo Sąjungoje prevencijos; (22)cheminė sauga yra pripažintas gaminio tvarumo elementas. Jis grindžiamas cheminėms medžiagoms būdingu pavojumi sveikatai ar aplinkai kartu su konkrečiu ar bendru poveikiu ir yra reglamentuojamas cheminių medžiagų teisės aktais, pavyzdžiui, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1935/2004, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1907/2006, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1223/2009, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2017/745 ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/48/EB. Šiuo reglamentu neturėtų būti leidžiama cheminių medžiagų naudojimo riboti remiantis chemine sauga, kaip tai daroma pagal kitus Sąjungos teisės aktus. Be to, šiuo reglamentu neturėtų būti leidžiama cheminių medžiagų naudojimo riboti dėl priežasčių, susijusių su maisto sauga. Tačiau pagal Sąjungos cheminių medžiagų ir maisto teisės aktus neleidžiama riboti tam tikrų medžiagų naudojimo sprendžiant poveikio tvarumui, kuris nesusijęs su chemine sauga ar maisto sauga, klausimą. Siekiant panaikinti šį apribojimą, šiuo reglamentu tam tikromis sąlygomis turėtų būti leidžiama, visų pirma dėl kitų priežasčių nei cheminė ar maisto sauga, apriboti medžiagų, kurios neigiamai veikia gaminių tvarumą, naudojimą gaminiuose arba jų gamybos procesuose. Šiuo reglamentu taip pat neturėtų būti dubliuojami ar pakeičiami medžiagų, kurioms taikoma Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/65/ES, naudojimo apribojimai, kuriais siekiama apsaugoti žmonių sveikatą ir aplinką, įskaitant aplinkai nekenksmingą elektros ir elektroninės įrangos atliekų naudojimą ir šalinimą; (23)siekiant pagerinti gaminių aplinkosauginį tvarumą, informacijos reikalavimai turėtų būti susiję su pasirinktu gaminio parametru, susijusiu su gaminio aspektu, pavyzdžiui, jo aplinkosauginiu pėdsaku arba patvarumu. Jais gali būti reikalaujama, kad gamintojas pateiktų informaciją apie gaminio veiksmingumą, susijusį su pasirinktu gaminio parametru, arba kitą informaciją, kuri gali turėti įtakos tam, kaip gaminį tvarko kitos šalys nei gamintojas, siekiant padidinti su tokiu parametru susijusį veiksmingumą. Tokie informacijos reikalavimai turėtų papildyti veiksmingumo reikalavimus, taikomus tam pačiam gaminio parametrui, arba būti nustatyti vietoj jų. Kai deleguotajame akte nustatyti informacijos reikalavimai, jame turėtų būti nurodytas reikiamos informacijos pateikimo būdas, pavyzdžiui, jos paskelbimas laisvai prieinamoje svetainėje, gaminio pase arba gaminio etiketėje. Informacijos reikalavimai yra būtini, kad būtų galima pakeisti elgseną siekiant užtikrinti, kad būtų pasiekti šiame reglamente nustatyti aplinkosauginio tvarumo tikslai. Kadangi pirkėjams ir valdžios institucijoms suteikiamas tvirtas pagrindas palyginti gaminius pagal jų aplinkosauginį tvarumą, tikimasi, kad informacijos reikalavimai paskatins vartotojus ir valdžios institucijas rinktis tvaresnius sprendimus; (24)kai deleguotuosiuose aktuose nustatyti informacijos reikalavimai, jais taip pat gali būti nustatytos veiksmingumo klasės, susijusios su vienu ar daugiau atitinkamų gaminio parametrų, kad būtų lengviau palyginti gaminius remiantis tuo parametru. Veiksmingumo klasės turėtų sudaryti sąlygas diferencijuoti gaminius pagal jų santykinį tvarumą ir jomis galėtų naudotis tiek vartotojai, tiek valdžios institucijos. Taigi jomis siekiama paskatinti rinką kurti tvaresnius gaminius;

(25)informacija apie susirūpinimą keliančias medžiagas gaminiuose yra pagrindinis elementas siekiant nustatyti ir skatinti tvarius gaminius. Gaminių cheminė sudėtis iš esmės lemia jų funkcijas ir poveikį, taip pat galimybes juos pakartotinai naudoti arba panaudoti, kai jie tampa atliekomis. Cheminių medžiagų strategijoje tvarumui užtikrinti raginama kuo labiau sumažinti susirūpinimą keliančių medžiagų kiekį gaminiuose ir užtikrinti informacijos apie cheminę sudėtį ir saugų naudojimą prieinamumą nustatant informacijos reikalavimus ir stebint susirūpinimą keliančių medžiagų buvimą per visą medžiagų ir gaminių gyvavimo ciklą. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1272/2008 ir kitais esamais cheminių medžiagų teisės aktais, pavyzdžiui, Reglamentu (EB) Nr. 1223/2009, jau užtikrinamas informavimas apie tam tikrų susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų – atskirų ar esančių mišinio sudėtyje – keliamą pavojų sveikatai ar aplinkai. Cheminių medžiagų ir mišinių naudotojai taip pat turėtų būti informuojami apie atitinkamą su tvarumu susijusią informaciją, kuri nėra pirmiausia susijusi su pavojumi sveikatai ar aplinkai. Be to, gaminių, išskyrus chemines medžiagas ar mišinius, naudotojai ir tokių gaminių atliekų tvarkytojai taip pat turėtų gauti su tvarumu susijusią informaciją, įskaitant informaciją, visų pirma susijusią su cheminių medžiagų keliamais pavojais sveikatai ar aplinkai. Todėl šiuo reglamentu turėtų būti leidžiama nustatyti reikalavimus, susijusius su informacijos apie tvarumą sekimu ir pateikimu, įskaitant susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų buvimą gaminiuose per visą jų gyvavimo ciklą, be kita ko, siekiant jas nukenksminti ir panaudoti, kai jos tampa atliekomis. Tokia sistema turėtų būti siekiama palaipsniui apimti visas susirūpinimą keliančias medžiagas visuose gaminiuose, įtrauktuose į darbo planus, kuriuose nustatomos gaminių grupės, kurių klausimą Komisija ketina spręsti; (26)šiame reglamente nustatyti informacijos reikalavimai turėtų apimti reikalavimą pateikti gaminio pasą. Gaminio pasas yra svarbi priemonė, kuria užtikrinama, kad informacija būtų prieinama visos vertės grandinės dalyviams, o galimybė gauti gaminio pasą turėtų gerokai padidinti ištisinį gaminio atsekamumą visoje jo vertės grandinėje. Be kita ko, gaminio pasas turėtų padėti vartotojams priimti informacija pagrįstus sprendimus, nes pagerėtų jų prieiga prie jiems aktualios informacijos apie gaminį, ekonominės veiklos vykdytojams ir kitiems vertės grandinės dalyviams, pvz., taisytojams ar perdirbėjams, būtų sudarytos sąlygos gauti atitinkamą informaciją, o kompetentingoms nacionalinėms institucijoms – atlikti savo pareigas. Šiuo tikslu gaminio pasas turėtų ne pakeisti, o papildyti neskaitmenines informacijos perdavimo formas, pavyzdžiui, informaciją gaminio vadove ar etiketėje. Be to, gaminio pasą turėtų būti galima naudoti informacijai apie kitus tvarumo aspektus, taikomus atitinkamai gaminių grupei pagal kitus Sąjungos teisės aktus, teikti; (27)siekiant atsižvelgti į gaminio ir jo rinkos pobūdį, informacija, kuri turi būti įtraukta į gaminio pasą, turėtų būti atidžiai išnagrinėta kiekvienu konkrečiu atveju rengiant konkretiems gaminiams taikomas taisykles. Siekiant optimizuoti prieigą prie gautos informacijos, kartu apsaugant intelektinės nuosavybės teises, reikia sukurti ir įdiegti gaminio pasą, kad būtų sudarytos sąlygos diferencijuotai susipažinti su gaminio pase nurodyta informacija, atsižvelgiant į informacijos rūšį ir suinteresuotųjų subjektų tipus. Be to, siekiant išvengti įmonėms ir visuomenei tenkančių išlaidų, kurios būtų neproporcingos platesnei naudai, gaminio pasas turėtų būti skirtas konkrečiam prekės, partijos ar gaminio modeliui, atsižvelgiant, pavyzdžiui, į vertės grandinės sudėtingumą, atitinkamų gaminių dydį, pobūdį ar poveikį; (28)siekiant užtikrinti sąveikumą, turėtų būti nustatytos leidžiamų duomenų saitų rūšys. Dėl tos pačios priežasties duomenų saitas ir unikalus gaminio identifikatorius turėtų būti skelbiami pagal tarptautiniu mastu pripažintus standartus. Pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus, kuriais iš dalies keičiamas šis reglamentas, pakeičiant arba papildant standartus, pagal kuriuos, atsižvelgiant į technikos ar mokslo pažangą, galima leisti naudoti duomenų saitą ir unikalius identifikatorius. Tai turėtų užtikrinti, kad visi ekonominės veiklos vykdytojai galėtų registruoti ir perduoti gaminio pase esančią informaciją, taip pat užtikrinti unikalaus identifikatoriaus suderinamumą su išoriniais komponentais, pavyzdžiui, skenavimo prietaisais; (29)siekiant be reikalo nevilkinti ekologinio projektavimo reikalavimų, kurie nėra nurodyti gaminio pase, nustatymo arba užtikrinti, kad gaminių pasai galėtų būti veiksmingai įdiegti, Komisijai turėtų būti leidžiama gaminių grupėms netaikyti gaminio paso reikalavimų, jei nėra techninių specifikacijų, susijusių su esminiais gaminio paso techninio projekto ir veikimo reikalavimais. Be to, siekiant, kad ekonominės veiklos vykdytojas išvengtų nereikalingos administracinės naštos, Komisijai turėtų būti leidžiama gaminių grupėms netaikyti gaminio paso reikalavimų, jei į kitus Sąjungos teisės aktus jau įtraukta skaitmeninio informacijos apie gaminį teikimo sistema, kuri vertės grandinės dalyviams suteikia galimybę susipažinti su atitinkama informacija apie gaminį ir palengvina kompetentingų nacionalinių institucijų atliekamą gaminio atitikties tikrinimą. Šios išimtys turėtų būti periodiškai peržiūrimos atsižvelgiant į tolesnį techninių specifikacijų prieinamumą; (30)unikalus gaminių identifikavimas yra esminis elementas siekiant užtikrinti atsekamumą visoje tiekimo grandinėje. Todėl gaminio pasas turėtų būti susietas su unikaliu gaminio identifikatoriumi. Be to, atitinkamais atvejais pasitelkiant pasą turėtų būti galima atsekti su tuo gaminiu susijusius subjektus ir gamybos įrenginius. Siekiant užtikrinti sąveikumą, unikalūs veiklos vykdytojo identifikatoriai ir unikalūs objekto identifikatoriai, kuriais užtikrinamas atsekamumas, turėtų būti suteikiami pagal tarptautiniu mastu pripažintus standartus. Pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus, kuriais iš dalies keičiamas šis reglamentas, pakeičiant arba papildant standartus, pagal kuriuos, atsižvelgiant į technikos ar mokslo pažangą, gali būti suteikiami unikalūs veiklos vykdytojo identifikatoriai ir unikalūs objekto identifikatoriai; (31)skaitmeninė informacija apie gaminį ir jo gyvavimo ciklą arba, kai taikoma, pasą turėtų būti lengvai prieinama nuskenuojant duomenų saitą, pvz., vandens ženklą arba greitojo atsako (QR) kodą. Jei įmanoma, duomenų saitas turėtų būti ant paties gaminio, siekiant užtikrinti, kad informacija būtų prieinama per visą jo gyvavimo ciklą. Tačiau atsižvelgiant į atitinkamų gaminių pobūdį, dydį ar paskirtį gali būti taikomos išimtys; (32)siekiant užtikrinti, kad gaminio pasas būtų lankstus, dinamiškas bei orientuotas į rinką ir atitiktų verslo modelius, rinkas ir inovacijas, jis turėtų būti grindžiamas decentralizuota duomenų sistema, kurią sukuria ir prižiūri ekonominės veiklos vykdytojai. Tačiau vykdymo užtikrinimo ir stebėsenos tikslais gali prireikti, kad kompetentingos nacionalinės institucijos ir Komisija turėtų tiesioginę prieigą prie visų duomenų saitų įrašų ir unikalių identifikatorių, susijusių su rinkai pateiktais arba pradėtais naudoti gaminiais; (33)siekiant užtikrinti veiksmingą gaminio paso įdiegimą, techninis projektas, duomenų reikalavimai ir gaminio paso naudojimas turėtų atitikti esminius techninius reikalavimus. Tokiais reikalavimais turėtų būti grindžiamas nuoseklus gaminio paso diegimas visuose sektoriuose. Siekiant užtikrinti veiksmingą tų esminių reikalavimų įgyvendinimą, turėtų būti nustatytos techninės specifikacijos, t. y. Oficialiajame leidinyje nurodytas darnusis standartas arba, kaip atsarginis variantas, Komisijos priimta bendra specifikacija. Techniniu projektu turėtų būti užtikrinta, kad gaminio pase duomenys būtų perduodami saugiai, laikantis privatumo taisyklių. Skaitmeninis gaminio pasas bus kuriamas palaikant atvirą dialogą su tarptautiniais partneriais, siekiant atsižvelgti į jų nuomonę rengiant technines specifikacijas ir užtikrinti, kad jie padėtų pašalinti prekybos ekologiškesniais gaminiais kliūtis ir sumažinti tvarių investicijų, rinkodaros ir atitikties sąnaudas. Siekiant sudaryti sąlygas veiksmingai įgyvendinti technines specifikacijas ir reikalavimus, susijusius su atsekamumu visoje vertės grandinėje, juos rengiant turėtų būti, kiek įmanoma, remiamasi bendru sutarimu grindžiamu požiūriu ir įvairių subjektų, be kita ko, standartizacijos įstaigų, pramonės asociacijų, vartotojų organizacijų, ekspertų, NVO ir tarptautinių partnerių, įskaitant besivystančias šalis, dalyvavimu, prisijungimu ir veiksmingu bendradarbiavimu; (34)siekiant geriau užtikrinti ekologinio projektavimo reikalavimų vykdymą, būtina, kad nacionalinės institucijos ir Komisija turėtų tiesioginę prieigą prie visų duomenų saitų įrašų ir unikalių identifikatorių, susijusių su rinkai pateiktais arba pradėtais naudoti gaminiais. Šiuo tikslu Komisija turėtų sukurti ir tvarkyti gaminio pasų registrą tokiems duomenims saugoti. Prireikus Komisija turėtų nurodyti kitą gaminio pase esančią informaciją, kuri turi būti saugoma registre, kai to reikia siekiant dar labiau palengvinti reikalavimų vykdymo užtikrinimą; (35)bet koks asmens duomenų tvarkymas pagal šį reglamentą turėtų atitikti taikomas asmens duomenų apsaugos taisykles. Valstybių narių kompetentingos nacionalinės institucijos asmens duomenis turėtų tvarkyti laikydamosi Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/679. Komisija asmens duomenis turėtų tvarkyti laikydamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2018/1725; (36)veiksmingas Sąjungos rinkai pateiktiems gaminiams taikomų reikalavimų vykdymo užtikrinimas, nepriklausomai nuo to, ar jie pagaminti vidaus rinkoje, ar importuojami, yra labai svarbus siekiant šio reglamento tikslų. Todėl tais atvejais, kai Komisija yra sukūrusi registrą, muitinė turėtų turėti tiesioginę prieigą prie jo per ES muitinės vieno langelio aplinką, sukurtą Reglamentu (ES) .../.... Muitinė turėtų užtikrinti, kad muitinės deklaracijoje būtų pateikta nuoroda į gaminio pasą ir kad ši nuoroda atitiktų registre saugomą unikalų gaminio identifikatorių. Tai leistų muitinei patikrinti, ar importuojamiems gaminiams suteiktas gaminio pasas; (37)kai registre, be duomenų saitų ir unikalių identifikatorių, saugoma tam tikra gaminio pase esanti informacija, Komisija turėtų turėti galimybę prireikus nustatyti reikalavimą, kad muitinė patikrintų šios informacijos ir muitinės deklaracijos atitiktį, kad būtų pagerinta gaminių atitiktis ekologinio projektavimo reikalavimams ir būtų atsižvelgta į poreikį išvengti neproporcingos naštos muitinėms; (38)gaminio pase pateikta informacija gali padėti muitinėms patobulinti ir palengvinti rizikos valdymą ir sudaryti sąlygas tikslingiau vykdyti tikrinimą pasienyje. Todėl muitinės turėtų turėti galimybę gauti ir naudoti į gaminio pasą ir susijusį registrą įtrauktą informaciją, kad galėtų vykdyti savo užduotis pagal Sąjungos teisės aktus, įskaitant rizikos valdymą pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 952/2013; (39)siekiant paskatinti vartotojus rinktis tvaresnius gaminius, etiketėse, kai to reikalaujama pagal šį reglamentą priimtuose deleguotuosiuose aktuose, turėtų būti pateikiama informacija, leidžianti veiksmingai palyginti gaminius, pavyzdžiui, nurodant veiksmingumo klases. Konkrečiai vartotojams fizinės etiketės gali būti papildomas informacijos šaltinis pardavimo vietoje. Jos gali suteikti vartotojams greitą vaizdinį pagrindą atskirti gaminius pagal jų veiksmingumą, susijusį su konkrečiu gaminio parametru arba gaminio parametrų rinkiniu. Prireikus jos taip pat turėtų suteikti galimybę gauti papildomos informacijos per konkrečias nuorodas, pvz., svetainių adresus, dinaminius QR kodus, nuorodas į internetines etiketes arba bet kokias tinkamas į vartotoją orientuotas priemones. Komisija atitinkamame deleguotajame akte turėtų nustatyti veiksmingiausią tokių etikečių rodymo būdą, be kita ko, nuotolinės prekybos internetu atveju, atsižvelgdama į poveikį klientams ir ekonominės veiklos vykdytojams ir atitinkamų gaminių savybes. Komisija taip pat gali reikalauti, kad etiketė būtų atspausdinta ant gaminio pakuotės; (40)su energija susijusiems gaminiams kartu su šiuo reglamentu taikomas Reglamentas (ES) 2017/1369, kuriuo nustatoma energijos vartojimo efektyvumo ženklinimo sistema. Tai reiškia, kad energijos vartojimo efektyvumo etiketės yra pagrindinė priemonė, kuria vartotojams pateikiama tinkama informacija apie su energija susijusius gaminius, ir kad pagal šį reglamentą nustatytos veiksmingumo klasės, kai tinkama, turėtų būti įtrauktos į etiketę kaip papildoma informacija, kaip numatyta Reglamento (ES) 2017/1369 16 straipsnyje. Tais atvejais, kai atitinkamos informacijos apie gaminio veiksmingumą, susijusį su gaminio parametru, negalima įtraukti kaip papildomos informacijos į su energija susijusio gaminio energijos vartojimo efektyvumo etiketę, nustatytą pagal Reglamentą (ES) 2017/1369, Komisija turėtų įvertinti, ar reikia nustatyti etiketę pagal šį reglamentą, atsižvelgdama į poreikį informuoti vartotojus apie svarbiausius gaminio parametrus ir trūkumus, susijusius su visuomenei kylančia painiavos rizika ir ekonominės veiklos vykdytojams tenkančia pernelyg didele administracine našta; (41)vartotojai turėtų būti apsaugoti nuo klaidinančios informacijos, kuri galėtų trukdyti jiems rinktis tvaresnius gaminius. Dėl šios priežasties turėtų būti draudžiama pateikti rinkai gaminius, paženklintus etikete, kuria imituojamos šiame reglamente numatytos etiketės; (42)siekdama kuo veiksmingiau įgyvendinti Europos žaliojo kurso tikslus ir pirmiausia spręsti didžiausią poveikį darančių gaminių klausimą, Komisija turėtų nustatyti prioritetinius gaminius, kurie bus reglamentuojami pagal šį reglamentą, ir jiems taikysimus reikalavimus. Remdamasi prioritetų nustatymo pagal Direktyvą 2009/125/EB procesu, Komisija turėtų priimti bent trejų metų darbo planą, kuriame būtų pateiktas gaminių grupių, dėl kurių ji planuoja priimti deleguotuosius aktus, ir gaminių aspektų, dėl kurių ji ketina priimti horizontaliai taikomus deleguotuosius aktus, sąrašas. Komisija, nustatydama prioritetus, turėtų remtis kriterijais, visų pirma susijusiais su galimu deleguotųjų aktų indėliu siekiant Sąjungos klimato, aplinkos ir energetikos tikslų ir jų potencialu pagerinti gaminių aspektus, atrinktus taip, kad visuomenė ir ekonominės veiklos vykdytojai nepatirtų neproporcingų išlaidų. Atsižvelgiant į jų svarbą siekiant Sąjungos energetikos tikslų, į darbo planus turėtų būti įtraukta atitinkama dalis veiksmų dėl su energija susijusių gaminių. Su valstybėmis narėmis ir suinteresuotaisiais subjektais taip pat turėtų būti konsultuojamasi Ekologinio projektavimo forume. Dėl šio reglamento ir Reglamento (ES) 2017/1369 papildomumo su energija susijusių gaminių atžvilgiu šiame reglamente ir Reglamento (ES) 2017/1369 15 straipsnyje numatyto darbo plano terminai turėtų būti suderinti; (43)kalbant apie statybos produktus, šiame reglamente galutiniams gaminiams taikomi reikalavimai turėtų būti nustatyti tik tais atvejais, kai mažai tikėtina, kad pagal [persvarstytą Statybos produktų reglamentą] nustatytos pareigos ir jo įgyvendinimas leis deramai pasiekti šiame reglamente nustatytus aplinkosauginio tvarumo tikslus. Be to, rengdama darbo planus, Komisija turėtų atsižvelgti į tai, kad, tęsiant dabartinę praktiką, [persvarstytame Statybos produktų reglamente] su energija susijusiems gaminiams, kurie taip pat yra statybos produktai, bus taikomi šiame reglamente nustatyti tvarumo reikalavimai. Tai turėtų būti taikoma, pavyzdžiui, šildytuvams, katilams, šilumos siurbliams, vandens ir patalpų šildymo prietaisams, ventiliatoriams, vėsinimo bei ventiliacijos sistemoms ir fotovoltiniams gaminiams (išskyrus pastate integruotas fotovoltines plokštes). Šių gaminių atveju [persvarstytas Statybos produktų reglamentas] prireikus gali būti taikomas papildomai, daugiausia dėl saugos aspektų, taip pat atsižvelgiant į kitus Sąjungos teisės aktus dėl gaminių, pavyzdžiui, dėl dujinių prietaisų, žemos įtampos įrangos ir mašinų; (44)siekiant skatinti savireguliavimą kaip tinkamą reglamentavimo metodų alternatyvą, šiame reglamente, tęsiant Direktyvos 2009/125/EB taikymą, turėtų būti numatyta galimybė pramonės subjektams pateikti savireguliavimo priemones. Komisija turėtų įvertinti pramonės subjektų siūlomas savireguliavimo priemones, taip pat pasirašiusiųjų pateiktą informaciją ir įrodymus, be kita ko, atsižvelgdama į Sąjungos tarptautinės prekybos srities įsipareigojimus ir poreikį užtikrinti suderinamumą su Sąjungos teise. Siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai priimti ir atnaujinti aktą, kuriame būtų išvardytos savireguliavimo priemonės, laikomos tinkamomis deleguotojo akto, kuriuo nustatomi ekologinio projektavimo reikalavimai, alternatyvomis. Taip pat tikslinga numatyti, pavyzdžiui, atsižvelgiant į atitinkamą atitinkamos gaminių grupės rinkos arba technologijų raidą, kad Komisija galėtų prašyti pateikti persvarstytą savireguliavimo priemonės versiją, kai manoma, kad tai būtina. Kai savireguliavimo priemonė įtraukiama į įgyvendinimo aktą, ekonominės veiklos vykdytojai pagrįstai tikisi, kad Komisija nepriims deleguotojo akto, kuriuo nustatomi šios konkrečios gaminių grupės ekologinio projektavimo reikalavimai. Tačiau neatmetama galimybė, kad Komisija gali priimti horizontaliuosius ekologinio projektavimo reikalavimus, taikomus ir gaminiams, kuriems taikoma pripažinta savireguliavimo priemonė, atsižvelgdama į su gaminiais susijusius aspektus, kuriems ta savireguliavimo priemonė netaikoma. Jei Komisija mano, kad savireguliavimo priemonė nebeatitinka šiame reglamente nustatytų kriterijų, ji turėtų pašalinti tą savireguliavimo priemonę iš įgyvendinimo akto, kuriame išvardytos pripažintos savireguliavimo priemonės. Todėl pagal šį reglamentą ekologinio projektavimo reikalavimai gali būti nustatyti gaminių grupėms, kurioms anksčiau buvo taikoma savireguliavimo priemonė;

(45)labai mažoms, mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ) galėtų būti labai naudinga, jei padidėtų tvarių gaminių paklausa, tačiau jos taip pat galėtų patirti išlaidų ir sunkumų, susijusių su kai kuriais reikalavimais. Valstybės narės ir Komisija savo atitinkamose atsakomybės srityse turėtų teikti tinkamą informaciją, užtikrinti tikslinį ir specializuotą mokymą ir teikti konkrečią pagalbą ir paramą, įskaitant finansinę, MVĮ, gaminančioms gaminius, kuriems nustatyti ekologinio projektavimo reikalavimai. Tokie veiksmai turėtų apimti, pavyzdžiui, gaminio aplinkosauginio pėdsako apskaičiavimą ir techninį gaminio paso įdiegimą. Valstybės narės turėtų imtis veiksmų taikytinų valstybės pagalbos taisyklių atžvilgiu; (46)tai, kad ekonominės veiklos vykdytojai sunaikina neparduotus vartojimo gaminius, pavyzdžiui, tekstilės gaminius ir avalynę, tampa plačiai paplitusia aplinkos problema visoje Sąjungoje, visų pirma dėl spartaus pardavimo internetu augimo. Tai reiškia, kad prarandami vertingi ekonominiai ištekliai, nes prekės gaminamos, gabenamos ir vėliau sunaikinamos jų taip ir nepanaudojus pagal paskirtį. Todėl siekiant apsaugoti aplinką būtina, kad šiuo reglamentu būtų nustatyta sistema, kuria būtų užkirstas kelias neparduotų gaminių, visų pirma skirtų vartotojams pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą (ES) 2019/771, įskaitant gaminius, kuriuos vartotojas grąžino turėdamas teisę atsisakyti sutarties, kaip nustatyta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje (ES) 2011/83/ES, sunaikinimui. Tai sumažins šių gaminių poveikį aplinkai, nes susidarys mažiau atliekų ir nebus skatinama perteklinė gaminių gamyba. Be to, atsižvelgiant į tai, kad kelios valstybės narės priėmė nacionalinės teisės aktus dėl neparduotų vartojimo prekių sunaikinimo ir taip iškraipoma rinka, ir siekiant užtikrinti, kad platintojams, mažmenininkams ir kitiems ekonominės veiklos vykdytojams visose valstybėse narėse būtų taikomos vienodos taisyklės ir paskatos, būtinos suderintos taisyklės dėl neparduotų vartojimo prekių sunaikinimo; (47)siekiant atgrasyti nuo neparduotų vartojimo gaminių naikinimo ir toliau rinkti duomenis apie tokią praktiką, šiuo reglamentu turėtų būti nustatyta skaidrumo pareiga ekonominės veiklos vykdytojams, laikantiems vartojimo gaminius Sąjungoje, ir reikalaujama, kad jie atskleistų informaciją apie neparduotų vartojimo gaminių, kurie išmetami per metus, skaičių. Ekonominės veiklos vykdytojas turėtų nurodyti gaminių rūšį ar kategoriją, išmetimo priežastis ir jų pristatymą tolesnėms atliekų tvarkymo operacijoms atlikti. Nors ekonominės veiklos vykdytojai turėtų galėti laisvai spręsti, kaip atskleisti tą informaciją jų verslo aplinkai tinkamu būdu, reikėtų laikyti, kad geriausia praktika yra įtraukti reikalaujamą informaciją į viešai prieinamą nefinansinę ataskaitą, parengtą, kai taikytina, pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/34/ES 19a straipsnį; (48)siekiant išvengti neparduotų vartojimo gaminių sunaikinimo, tais atvejais, kai tokių gaminių naikinimas yra paplitęs, pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus, kuriais šis reglamentas papildomas uždraudžiant sunaikinti tokius gaminius. Atsižvelgiant į didelį gaminių, kurie gali būti sunaikinti taip ir neparduoti ar nepanaudoti, asortimentą, šiame reglamente būtina nustatyti tokius įgaliojimus. Tačiau deleguotuosiuose aktuose nustatytas draudimas turėtų būti taikomas konkrečioms gaminių grupėms, kurios turi būti nustatytos remiantis Komisijos vertinimu, kokiu mastu tokie gaminiai faktiškai sunaikinami, prireikus atsižvelgiant į ekonominės veiklos vykdytojų pateiktą informaciją. Siekdama užtikrinti, kad šis įpareigojimas būtų proporcingas, Komisija turėtų apsvarstyti konkrečias išimtis, pagal kurias vis dar gali būti leidžiama sunaikinti neparduotus vartojimo gaminius, pavyzdžiui, atsižvelgiant į sveikatos ir saugos problemas. Siekiant stebėti šio draudimo veiksmingumą ir atgrasyti nuo priemonių vengimo, turėtų būti reikalaujama, kad ekonominės veiklos vykdytojai atskleistų sunaikintų neparduotų vartojimo gaminių skaičių ir jų sunaikinimo priežastis pagal taikytinas išimtis. Galiausiai, kad MVĮ galėtų išvengti nereikalingos administracinės naštos, jos turėtų būti atleistos nuo pareigų atskleisti informaciją apie neparduotus išmestus gaminius ir nuo deleguotuosiuose aktuose nustatyto draudimo išmesti tam tikrų grupių gaminius. Tačiau tais atvejais, kai yra pagrįstų įrodymų, kad siekiant apeiti tuos įpareigojimus gali būti naudojamos MVĮ, Komisija turėtų turėti galimybę tuose deleguotuosiuose aktuose reikalauti, kad šie įpareigojimai būtų taikomi ir labai mažoms, mažosioms ar vidutinėms įmonėms; (49)ekonominės veiklos vykdytojai turėtų būti atsakingi už gaminių atitiktį ekologinio projektavimo reikalavimams pagal šį reglamentą, atsižvelgiant į jų atitinkamą vaidmenį tiekimo grandinėje, kad būtų užtikrintas laisvas tų gaminių judėjimas vidaus rinkoje ir pagerintas jų tvarumas. Tiekimo ir platinimo grandinėje veikiantys ekonominės veiklos vykdytojai turėtų imtis tinkamų priemonių siekdami užtikrinti, kad jie rinkai tiektų tik tuos gaminius, kurie atitinka šį reglamentą ir pagal jį priimtus deleguotuosius aktus; (50)atitikties vertinimo procedūrą gali geriausiai atlikti gamintojas, turintis išsamių žinių apie projektavimo ir gamybos procesą. Todėl atitikties vertinimas turėtų ir toliau būti tik gamintojo pareiga; (51)siekiant apsaugoti vidaus rinkos veikimą, būtina užtikrinti, kad iš trečiųjų šalių į Sąjungos rinką patenkantys gaminiai atitiktų šį reglamentą ir pagal jį priimtus deleguotuosius aktus, neatsižvelgiant į tai, ar jie importuojami kaip gaminiai, komponentai ar tarpiniai gaminiai. Visų pirma būtina užtikrinti, kad gamintojai būtų atlikę tinkamas tų gaminių atitikties vertinimo procedūras. Todėl turėtų būti priimta nuostata, kad importuotojai turi užtikrinti, kad rinkai pateikiami jų gaminiai atitiktų tuos reikalavimus, ir kad kompetentingoms nacionalinėms institucijoms turi būti sudarytos sąlygos patikrinti žymėjimą CE ženklu ir gamintojų parengtus dokumentus. Taip pat reikėtų numatyti, kad importuotojai, kai taikoma, užtikrintų, kad tiems gaminiams būtų suteiktas gaminio pasas; (52)kiekvienas importuotojas, pateikdamas gaminį rinkai, turėtų ant jo nurodyti savo pavadinimą, registruotą prekybinį pavadinimą arba registruotą prekių ženklą, taip pat savo pašto adresą ir, jei yra, elektronines ryšio priemones, kuriomis su juo galima susisiekti. Išimtys turėtų būti numatomos tais atvejais, kai to negalima padaryti dėl gaminio dydžio. Tai apima atvejus, kai importuotojas, norėdamas nurodyti savo pavadinimą ir adresą ant gaminio, turėtų atidaryti jo pakuotę, arba kai gaminys yra per mažas, kad ant jo būtų galima nurodyti šią informaciją; (53)kadangi platintojas tiekia gaminį rinkai po to, kai jį jai pateikia gamintojas ar importuotojas, jis turėtų deramai laikytis taikomų ekologinio projektavimo reikalavimų. Platintojas taip pat turėtų užtikrinti, kad jo atliekamas gaminio tvarkymas nedarytų neigiamo poveikio gaminio atitikčiai šio reglamento arba pagal jį priimtų deleguotųjų aktų reikalavimams; (54)platintojai ir importuotojai yra glaudžiai susiję su rinka ir atlieka svarbų vaidmenį užtikrinant gaminių atitiktį reikalavimams, todėl ir jie turėtų būti įtraukti į kompetentingų nacionalinių institucijų atliekamą rinkos priežiūros darbą ir būti pasirengę aktyviai jame dalyvauti teikdami toms institucijoms visą reikalingą informaciją apie atitinkamą gaminį; (55)jei prekiautojas siūlo gaminį pirkti, išsinuomoti ar įsigyti išsimokėtinai arba demonstruoja gaminius klientams ar montuotojams, būtina, kad jis užtikrintų, kad jo klientai galėtų veiksmingai susipažinti su informacija, kurios reikalaujama pagal šį reglamentą, taip pat nuotolinės prekybos atveju. Visų pirma šiuo reglamentu turėtų būti reikalaujama, kad prekiautojai užtikrintų, kad gaminio pasas būtų prieinamas jų klientams ir kad etiketės būtų aiškiai rodomos laikantis taikomų reikalavimų. Prekiautojas turėtų laikytis šio įpareigojimo kiekvieną kartą, kai gaminį siūlo išsinuomoti; (56)siekiant sudaryti palankesnes sąlygas rinktis tvaresnius gaminius, etiketės prireikus turėtų būti pateikiamos aiškiai matomu ir atpažįstamu būdu. Jas vartotojas turėtų atpažinti kaip priklausančias atitinkamam gaminiui, neprivalėdamas etiketėje perskaityti prekės ženklo pavadinimo ir modelio numerio. Etiketės turėtų atkreipti vartotojo dėmesį į rodomus gaminius. Siekiant užtikrinti, kad etiketė būtų prieinama klientams svarstant sprendimą pirkti, tiek prekiautojas, tiek atsakingas ekonominės veiklos vykdytojas turėtų rodyti etiketę reklamuodami gaminį, taip pat nuotolinės prekybos, įskaitant prekybą internetu, atvejais; (57)bet kuris importuotojas arba platintojas, kuris pateikia rinkai gaminį, kuriam taikomas pagal šį reglamentą priimtas deleguotasis aktas, naudodamas importuotojo ar platintojo pavadinimą ar prekių ženklą arba pakeičia tokį gaminį taip, kad galėtų pasikeisti jo atitiktis šiam reglamentui arba atitink