AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS

Energetikos produktų ir elektros energijos apmokestinimas Sąjungoje reglamentuojamas Tarybos direktyva 2003/96/EB ([1]) (toliau – Energijos apmokestinimo direktyva arba direktyva).

Pagal Direktyvos 19 straipsnio 1 dalį ir kitas nuostatas, visų pirma išdėstytas 5, 15 ir 17 straipsniuose, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, gali vieningai leisti bet kuriai valstybei narei dėl politinių interesų nustatyti daugiau nuostatų dėl atleidimo nuo mokesčio arba mokesčio tarifo sumažinimo.

Šiuo pasiūlymu siekiama leisti Vokietijai taikyti lengvatinį mokesčio už uoste prisišvartavusiems laivams tiesiogiai tiekiamą elektros energiją (toliau – iš kranto tiekiama elektros energija) tarifą. Šio atleidimo nuo mokesčio tikslas – ekonomiškai skatinti naudoti iš kranto tiekiamą elektros energiją, siekiant mažinti oro taršą uostamiesčiuose.

Prašymas ir jo bendrosios aplinkybės

2011 m. liepos 12 d. Taryba priėmė Tarybos įgyvendinimo sprendimą 2011/445/ES, kuriuo, vadovaujantis Direktyvos 2003/96/EB ([2]) 19 straipsniu, Vokietijai leidžiama taikyti lengvatinį elektros energijos mokesčio tarifą už uoste prisišvartavusiems laivams tiesiogiai tiekiamą elektros energiją (krante tiekiama elektros energija). Šio sprendimo galiojimas baigiasi 2014 m. liepos 16 d.

2014 m. vasario 26 d. raštu Vokietijos valdžios institucijos paprašė naujo sprendimo dėl leidimo suteikimo, kuriuo Vokietijai būtų leista toliau taikyti mokesčių lengvatą. Vokietija prašo leidimo lengvatinį tarifą taikyti šešerius metus.

Prašoma priemone Vokietija nori toliau skatinti naudoti iš kranto tiekiamą elektros energiją, kuri laikoma mažiau taršia nei uoste prisišvartavusiuose laivuose gaminama elektros energija. Jei leidimas priemonei nebus suteiktas, iš kranto tiekiama elektros energija turės būti apmokestinama taikant bendrą elektros energijos mokesčio tarifą – 20,50 EUR už MWh.

Kita vertus, Energijos apmokestinimo direktyvos 14 straipsnio 1 dalies c punktu valstybės narės įpareigojamos neapmokestinti energetikos produktų, naudojamų kaip laivų degalai navigacijos ES vandenyse tikslais. Ši išimtis taip pat taikoma energetikos produktams, naudojamiems elektrai gaminti uostuose prisišvartavusiuose laivuose. Valstybės narės taip pat gali neapmokestinti energetikos produktų, naudojamų kaip laivų degalai navigacijos vidaus vandenyse tikslais, pagal tos pačios direktyvos 15 straipsnio 1 dalies f punktą, kuris taip pat taikomas elektros gamybai laivuose. Taigi daugeliu atveju Energijos apmokestinimo direktyva grindžiama apmokestinimo sistema neturi įtakos elektros gamybos uoste prisišvartavusiuose laivuose išlaidoms, net jeigu tokia gamyba gali turėti neigiamo poveikio sveikatai ir aplinkai, nes dėl jos blogėja oro kokybė ir didėja triukšmo lygis uostuose.

Vokietija norėtų lengvatinį 0,50 EUR už MWh mokesčio tarifą toliau taikyti iš kranto tiekiamai elektros energijai, nepažeisdama Direktyvoje 2003/96/EB nustatyto mažiausio mokesčio tarifo. Lengvatinis elektros energijos mokesčio tarifas turi būti taikomas visai iš kranto tiekiamai elektros energijai – tiek ES vandenyse, tiek vidaus vandenyse, išskyrus privačius pramoginius laivus. Vokietijos institucijų skaičiavimais, per trejus priemonės taikymo metus vidutinės metinės mokesčių išlaidos buvo maždaug 2,2 mln. EUR. Federalinės vyriausybės vertinimu, tikėtina, kad per ateinančius šešerius metus šios hipotetinės biudžeto išlaidos laipsniškai didės iki 3‑4 mln. EUR per metus.

Mokesčio sumažinimu Vokietija nori toliau skatinti laivų operatorius naudoti iš kranto tiekiamą elektros energiją, siekdama sumažinti oro taršą ir triukšmą iš prisišvartavusių laivų bei jų išmetamą CO2 kiekį. Taikant lengvatinį mokesčio tarifą, palyginti su laive naudojamu bunkeriniu kuru, kuris visiškai neapmokestintas mokesčiais, padidėtų iš kranto tiekiamos elektros energijos konkurencingumas.

Vokietijos valdžios institucijos informavo Komisiją, kad šiuo metu iš visų Vokietijos jūrų uostų tik Liubeko uostas turi galimybių tiekti didesnės elektros apkrovos iš kranto tiekiamą elektros energiją. Be krante esančių įrenginių uostas taip pat turi „baržas elektrines“, t. y. plūdriąją įrangą, naudojamą bendrai šilumos ir elektros energijos gamybai, varomą suskystintomis gamtinėmis dujomis. Stacionarios elektros tiekimo pakrantėje infrastruktūros statyba Hamburgo uoste planuojama 2014 m. gegužės mėn.; jos metu elektros tiekimo iš kranto infrastruktūra taip pat bus įrengta dviejuose kruizinių laivų terminaluose Altonos terminale. Taip pat planuojama teikti baržas elektrines „HafenCity“ terminalui.

Vidaus vandenų uostuose elektros tiekimo iš kranto infrastruktūra yra labiau išplėtota ir yra planų toliau ją plėsti.

Vokietija laiko, kad ši priemonė atitinka Komisijos rekomendaciją 2006/339/EB ([3]) dėl skatinimo ES uostuose prisišvartavusius laivus naudoti iš kranto tiekiamą elektros energiją ir Komisijos komunikatą „Europos Sąjungos jūrų transporto politikos strateginiai tikslai ir rekomendacijos iki 2018 m.“ ([4]). Šiuo klausimu pažymima, kad nuo 2011 m. birželio mėn. valstybės narės turės besąlygiškai laikytis atitinkamiems teršalams, kaip antai kietosioms dalelėms, nustatytų oro kokybės standartų ([5]). Laikydamosi šios prievolės, valstybės narės turi spręsti tokias problemas kaip uostuose prisišvartavusių laivų teršalų išmetimas, kai tai aktualu, tad suprantama, kad uostuose, kur egzistuoja šios problemos, bus skatinama naudoti iš kranto tiekiamą elektros energiją ir taip prisidėti prie bendros oro kokybės strategijos.

Vokietijos valdžios institucijų argumentai dėl priemonės poveikio vidaus rinkai

Vokietijos valdžios institucijos tvirtina, kad priemonė neturės poveikio tinkamam vidaus rinkos veikimui ir neiškraipys konkurencijos. Vokietija numato, kad mokesčių lengvata gali būti teikiama tiek kaip tiekėjui taikomas sumažintas mokesčio tarifas, tiek kaip mokesčių grąžinimas. Kai taikomas sumažintas tarifas, elektros tiekėjas negali perkelti visos ar dalies mokesčių lengvatos galutiniam vartotojui, t. y. laivų operatoriui. Vis dėlto, anot Vokietijos valdžios institucijų, mokesčių lengvata paprastai yra perkeliama. Tačiau netgi tais atvejais, kai visa mokesčių lengvata perkeliama laivų operatoriams, kurie gauna iš kranto tiekiamą elektros energiją, apmokestinamą mažiausiu tarifu pagal Direktyvą 2003/96/EB, jie realiai neįgyja ekonominio pranašumo prieš operatorius, generuojančius elektrą laive, nes ši elektra yra neapmokestinama. Vokietijos valdžios institucijos tvirtina, kad, bendrų sąnaudų požiūriu, laivuose gaminamą elektros energiją pakeitus iš kranto tiekiama elektros energija, apmokestinta mažiausiu tarifu, nebūtų suteikta jokio pranašumo.

Vokietijos valdžios institucijos informavo Komisiją, kad šiuo metu jos neturi duomenų apie tai, kiek laivų operatorių naudojasi iš kranto tiekiamos elektros energijos infrastruktūra ir dėl trumpo šios priemonės taikymo laikotarpio negali visapusiškai įvertinti iš kranto tiekiamos elektros energijos naudojimo tendencijų. Remdamosi turima informacija jos laiko, kad iš kranto tiekiamos elektros energijos naudojimas gerokai išaugo, visų pirma laivuose, prisišvartavusiuose vidaus vandenų uostuose.

Pasiūlymo srityje galiojančios nuostatos

2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyva 2003/96/EB, pakeičianti Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą, visų pirma 14 straipsnio 1 dalies c punktas ir 15 straipsnio 1 dalies f punktas.

Priemonės vertinimas pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį

Konkretūs politiniai interesai

Direktyvos 19 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje nustatyta:

„Be ankstesniuose straipsniuose išdėstytų nuostatų, ypač 5, 15 ir 17 straipsniuose, Taryba, Komisijai pasiūlius, bet kuriai valstybei narei gali vieningai leisti toliau atleisti nuo mokesčių ar juos sumažinti remiantis konkrečios politikos sumetimais.“

Mokesčio sumažinimu Vokietijos valdžios institucijos siekia toliau skatinti naudoti aplinkai mažiau kenksmingą būdą aprūpinti elektros energija uostuose prisišvartavusius laivus ir tuo pačiu pagerinti vietos oro kokybę. Kaip pažymėjo Vokietija, Komisija iš tiesų jau rekomendavo iš kranto tiekiamos elektros energijos naudojimą kaip alternatyvą elektros gamybai prisišvartavusiuose laivuose ir taip pripažino šio pasirinkimo naudą aplinkosaugai ([6]). Netaikant priemonės, prisišvartavusiems laivams tiekiama elektros energija Vokietijoje turės būti apmokestinta 20,50 EUR už MWh. Taigi prašomas lengvatinis tarifas būtų papildoma paskata naudotis šia technologija, atitinkančia 20 EUR už MWh kainą, ir taip prisidėti prie minėto politinio tikslo įgyvendinimo.

Komisija taip pat pabrėžia, kad plačiau naudoti iš kranto tiekiamą elektros energiją šiuo metu iš esmės neleidžia tai, kad uostuose beveik nėra reikiamos pakrantės infrastruktūros ir kad dėl to gali būti reikalingos papildomos politikos priemonės, kuriomis būtų skatinamas šios infrastruktūros kūrimas, kad būtų pasiektas su atleidimu nuo mokesčio susijęs politinis tikslas. Remiantis Vokietijos valdžios institucijų pateikta informacija, jūrų laivams reikalinga infrastruktūra, galinti palaikyti dideles elektros apkrovas ir šiuo metu tokią infrastruktūrą turi tik Liubeko uostas. Yra planų kurti infrastruktūrą Hamburgo uoste. Elektros tiekimo iš kranto infrastruktūra geriau išplėtota vidaus vandenų uostuose, kur laivams paprastai reikia mažesnių elektros apkrovų.

Dėl siekiamo politinio tikslo pobūdžio Komisija pažymi, kad elektros energijos tiekimo iš kranto skatinimas faktiškai yra bendros politikos tikslas, kurio turėtų siekti visa Sąjunga. Tai aiškiai nurodyta Komisijos komunikate – „Integruota jūrų politika Europos Sąjungai“ ([7]) ir prie jo pridedamame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente ([8]). Priemonė atitinka Komisijos direktyvos dėl alternatyviųjų degalų infrastruktūros diegimo pasiūlymą, kuriame sprendžiamas klausimas dėl iš kranto tiekiamos elektros energijos infrastruktūros sukūrimo uostuose, kur tai yra ekonomiškai efektyvu ir duoda naudos aplinkosaugai ([9]).

Savo pasiūlyme dėl Energijos apmokestinimo direktyvos peržiūros ([10]) Komisija pasiūlė, kad uoste prisišvartavusiems laivams iš kranto tiekiama elektros energija būtų neapmokestinama. Tačiau Taryba šio Komisijos pasiūlymo dar nepriėmė. O kol kas Vokietijos ūkinės veiklos vykdytojams ir Vokietijos valdžios institucijoms turėtų būti suteiktas teisinis tikrumas dėl mokestinių priemonių, taikomų siekiant skatinti plačiau vartoti iš kranto tiekiamą elektros energiją. Šiuo metu vienintelė galimybė įvesti palankų mokesčių režimą iš kranto tiekiamai elektros energijai yra numatyta 19 straipsnyje. Tačiau jo tikslas – atsižvelgti į pačioje direktyvoje neaptartas specialias aplinkybes atskirose valstybėse narėse. Todėl leidžianti nukrypti nuostata gali būti suteikta tik kaip pereinamojo laikotarpio priemonė remiantis 19 straipsniu, kuriuo siekiama politinio tikslo skatinti elektros tiekimą iš kranto, kol Taryba imsis įgyvendinti šį tikslą atlikdama Direktyvos 2003/96/EB peržiūrą.

Derėjimas su kitomis Sąjungos politikos sritimis ir tikslais

Prašoma priemonė daugiausiai susijusi su ES aplinkos politika. Priemone bus faktiškai prisidėta prie tikslo gerinti vietos oro kokybę tiek, kiek dėl to uostuose prisišvartavusiuose laivuose bus naudojama mažiau bunkerinio kuro. Be to, priemone galėtų būti prisidėta, nors ir ribotai, prie išmetamo CO2 kiekio mažinimo, tačiau šis poveikis priklausys nuo laivams tiekiamos elektros energijos šaltinio ([11]). Aplinkosaugos problemos mastui parodyti Vokietija kaip pavyzdį nurodo Liubeko-Travemiundės uostą, kur laivams tenka 90 % išmetamo sieros dioksido ir maždaug 80 % azoto oksidų. Vokietijos valdžios institucijos pateikia tokį dėl iš kranto tiekiamos elektros energijos vartojimo Liubeko uoste per metus išmetamo teršalų kiekio ir dėl elektros energijai gaminti laivuose naudojamo jūrinio gazolio, atitinkančio ES direktyvoje dėl sieros kiekio ([12]) nustatytas ribas, išmetamo teršalų kiekio palyginimą, grindžiamą 5 584 MWh metiniu elektros energijos suvartojimu:

|| NOx || SO2 || CO2

Hidroelektrinėse pagaminama ekologiška elektros energija || 0,078 t || 0,056 t || 0 t

Jūrinis gazolis || 3,571 t || 6,026 t || 4251,9 t

Hamburgo uosto valdžios pateikti įverčiai rodo, kad, palyginti su jūrinio gazolio vartojimu Altonos terminale, planuojami pakrantės elektros įrenginiai turėtų kasmet sumažinti išmetamų NOx kiekį maždaug 39 t arba 74 %, SO2 – maždaug 1,1 t arba 62 %, o smulkių kietųjų dalelių – apie 0,5 t arba 5 %. Šių renginių eksploatavimui naudojant įprastą Vokietijos energijos šaltinių derinį, išmetamo CO2 kiekis turėtų sumažėti maždaug 1 050 t arba 19 % per metus. Tiekiant elektrą, kaip planuojama, iš atsinaujinančių išteklių, išmetamo CO2 kiekis galėtų dar labiau sumažėti – 3 354 t per metus, priklausomai nuo elektros gamybos įrenginių galimybių. Sumažinus išmetamų oro teršalų kiekį naudojant baržas elektrines, varomas suskystintomis gamtinėmis dujomis ir tiekiančias elektrą kruiziniams laivams „HafenCity“ terminale, išmetamų NOx kiekis turėtų sumažėti 51 t arba 73 %. Sumažinus per metus baržų išmetamų NOx kiekį 5 t bendras išmetamų teršalų kiekis sumažėtų 46 t per metus. Jei iš baržų elektrinių nebus išmetama papildomų teršalų, išmetamų SOx kiekis turėtų sumažėti 1,5 t arba 58 % per metus, o smulkių kietųjų dalelių – 0,7 t arba 48 % per metus. Jei vietoj jūrinio gazolio būtų naudojamos suskystintos gamtinės dujos, išmetamo CO2 kiekis turėtų sumažėti 1 824 t arba 26 % per metus. Atliekant skaičiavimus atsižvelgta į likutinį teršalų išmetimą iš pagalbinio katilo (šildymui laive).

Čia reikia prisiminti, kad viena svarbi priežastis, dėl kurios iš kranto tiekiamos elektros energijos konkurencinė padėtis yra nepalanki, yra tai, kad alternatyvi elektros energija, t. y. jūrų uostuose prisišvartavusiuose laivuose pagaminama elektros energija, šiuo metu yra visiškai neapmokestinama: ne tik bunkerinis kuras, naudojamas elektrai gaminti, yra neapmokestinamas (tai atitinka įprastą poziciją pagal Direktyvos 2003/96/EB 14 straipsnio 1 dalies a punktą), neapmokestinama ir pati laive pagaminama elektros energija (plg. Direktyvos 2003/96/EB 14 straipsnio 1 dalies c punktą). Nors pastarasis atleidimas nuo mokesčio galėtų būti laikomas sunkiai suderinamu su Sąjungos aplinkosaugos tikslais, tačiau jis grindžiamas praktiniais interesais. Siekiant apmokestinti laivuose gaminamą elektros energiją, laivo savininkas, kuris dažnai yra įsikūręs trečiojoje šalyje, arba operatorius faktiškai turėtų deklaruoti, kiek elektros energijos buvo suvartota. Be to, deklaruojant reikėtų apskaičiuoti, kiek elektros energijos buvo suvartota valstybės narės, kurioje mokėtinas mokestis, teritoriniuose vandenyse. Reikalavimas minėtas deklaracijas pateikti kiekvienoje valstybėje narėje, kurios teritoriniuose vandenyse plaukiojama, užkrautų didžiulę administracinę naštą laivų savininkams. Šiomis aplinkybėmis sprendimas neignoruoti mažiau taršios alternatyvos – iš kranto tiekiamos elektros energijos, leidžiant Vokietijai taikyti lengvatinį mokesčio tarifą, gali būti laikomas pagrįstu.

Skirtingai nei jūrų uostuose, valstybėms narėms viso labo leidžiama neapmokestinti uostuose prie vidaus vandens kelių prisišvartavusiuose laivuose gaminamos ir naudojamos elektros energijos (15 straipsnio 1 dalies f punktas). Todėl valstybėms narėms nebūtų sudaryta jokių teisinių kliūčių iš kranto tiekiamai elektros energijai ir uostuose prie vidaus vandens kelių prisišvartavusiuose laivuose gaminamai elektros energijai taikyti vienodų sąlygų. Tačiau direktyvos 15 straipsnio 1 dalies f punkte siūlomą galimybę neapmokestinti laivuose gaminamos elektros energijos teisės aktų leidėjas ir vėl grindžia praktiniais interesais ir tuo pačiu glaudžiai sieja su mokesčių lengvatomis, susijusiomis su navigacija vidaus vandens keliuose. Dauguma valstybių narių, įskaitant ir Vokietiją, nutarė neapmokestinti šiuo tikslu naudojamo kuro. Dėl Reino ir jo intakų, šis atleidimas nuo mokesčių taip pat nustatytas tarptautiniu susitarimu ([13]), kurį Vokietija yra ratifikavusi. Be to, elektros energijai laivuose gaminti naudojamo kuro apmokestinimas ([14]), užuot apmokestinus elektros energiją, laikomas nepraktišku sprendimu, kadangi tai mažų mažiausiai reikštų, kad daromas skirtumas tarp elektros energijai gaminti naudojamo kuro ir navigacijai skirto kuro. Galiausiai, spręsdamos, ar į atleidimo nuo mokesčio taikymo jūrų laivybai sritį reikia įtraukti navigacijai vidaus vandens keliais naudojamą kurą, valstybės narės turi atsižvelgti į įvairius dalykus, įskaitant tokius platesnius nacionalinės transporto politikos tikslus kaip aplinkosaugos interesai, dėl kurių jos gali neapmokestinti šiam tikslui naudojamo kuro.

Todėl šiuo metu būtų pagrįsta palikti Vokietijai galimybę neapmokestinti vidaus vandens kelių pakrantėse tiekiamos elektros.

Vidaus rinka ir sąžininga konkurencija

Vidaus rinkos ir sąžiningos konkurencijos požiūriu, taikant prašomą priemonę, sumažėtų abiejų konkuruojančių elektros energijos tiekimo prisišvartavusiems laivams šaltinių, t. y. laivuose gaminamos ir iš kranto tiekiamos elektros energijos, konkurencijos iškraipymas dėl bunkerinio kuro neapmokestinimo.

Dėl laivų operatorių konkurencijos visų pirma reikia dar kartą pabrėžti, kad Komisijos turimais duomenimis šiuo metu labai nedaug laivų iš kranto tiekiamą elektros energiją naudoja komerciniais tikslais. Be to, net jeigu laivybos bendrovėms, palyginti su kituose sektoriuose veikiančiomis bendrovėmis, ši priemonė suteiks pranašumo perkant mažesne kaina elektros energiją, nagrinėjamoji priemonė neturėtų labai pakeisti konkurencinės padėties laivybos sektoriuje. Nors sąnaudų prognozės tikslumas labai priklauso nuo naftos kainų raidos ir todėl jas apskaičiuoti labai sudėtinga, Vokietijos pateikta informacija ([15]) ir duomenys rodo, kad iš esmės daugeliu atvejų, net visiškai atleidus nuo mokesčių, elektros energijos tiekimo iš kranto sąnaudos netaptų mažesnės nei laivuose gaminamos elektros energijos, todėl bet kokiu atveju iš kranto tiekiamą elektros energiją naudojantiems laivų operatoriams, palyginti su tais, kurie naudoja laivuose gaminamą elektrą, nebūtų suteiktas didelis konkurencinis pranašumas. Šiuo atveju minėto pobūdžio iškraipymas gali būti dar mažiau tikėtinas, nes Vokietija nepažeis Direktyvoje 2003/96/EB nustatyto mažiausio mokesčio tarifo.

Dėl uostų konkurencijos, tuo atveju, jeigu, kaip buvo nurodyta, elektros energijos tiekimas iš kranto, nežiūrint mokesčių sumažinimo, bent artimiausiu metu netaptų ekonomiškai labiau pagrįstas už elektros energijos gamybą laivuose, vargu, ar sumažinus iš kranto tiekiamos elektros energijos mokesčius būtų gerokai iškraipyta uostų konkurencija, ir kažin, ar atsiradus šiai galimybei kiltų noras keisti laivų maršrutus. Vokietijos valdžios institucijos pažymi, kad iš kranto tiekiamos elektros energijos naudojimas yra ribotas ne tik dėl nepakankamų įrenginių arba didesnių sąnaudų, bet ir dėl to, kad nėra tarptautiniu mastu suderintų laivų prijungimo prie elektros tinklo techninių standartų.

Galiausiai galima pridurti, kad laikotarpis, kuriam siūloma suteikti leidimą taikyti lengvatinį tarifą, didele dalimi atitinka Komisijos pasiūlyme nurodytą aštuonerių metų laikotarpį, kuriuo siūloma neapmokestinti iš kranto tiekiamos energijos.

Priemonės taikymo trukmė ir ES elektros apmokestinimo sistemos raida

Iš esmės, nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo laikotarpis turėtų būti pakankamai ilgas, kad uostų operatoriai nebūtų atgrasyti nuo reikiamų investicijų. Šiuo konkrečiu atveju priemonės taikymo laikotarpis būtų buvęs pratęstas, o mokesčio lengvatos mastas padidintas Komisijos pasiūlymu dėl Energijos apmokestinimo direktyvos peržiūros, kuriuo numatomas privalomas iš kranto tiekiamos elektros energijos atleidimas nuo mokesčių aštuonerių metų laikotarpiu po jos įsigaliojimo. Vis dėlto nukrypti leidžianti nuostata neturėtų pakenkti būsimai esamos teisinės sistemos raidai ir turėtų būti atsižvelgiama į tai, kad Taryba gali priimti teisės aktą, grindžiamą Komisijos pasiūlymu iš dalies pakeisti Energijos apmokestinimo direktyvą. Šiomis aplinkybėmis prašomą leidimą reikėtų suteikti ne ilgiau kaip šešeriems metams, kaip leidžiama direktyvoje, jeigu iki numatytos jo galiojimo pabaigos nebus pradėtos taikyti šią sritį reglamentuojančios bendrosios nuostatos. Šis laikotarpis suteiks teisinio tikrumo laivų ir uostų operatoriams, kurie turi planuoti savo investicijas į iš kranto tiekiamos elektros energijos infrastruktūrą ar įrenginius laivuose. Tai taip pat suteiks galimybę Vokietijos institucijoms surinkti daugiau duomenų pakartotiniam priemonės įvertinimui ateityje.

Valstybės pagalbos taisyklės

Vokietijos valdžios institucijų numatytas 0,50 EUR už MWh mokesčio tarifas atitinka Direktyvos 2003/96/EB 10 straipsniu nustatytą mažiausią mokesčio tarifą. Taigi priemonė atitinka vieną iš sąlygų, nustatytų Komisijos reglamento (ES) Nr. 651/2014 ([16]) 44 straipsnyje, kuriuo nustatytos sąlygos, kuriomis tokiai priemonei netaikomi reikalavimai pranešti apie valstybės pagalbą. Tačiau šiuo etapu negalima nustatyti, ar tenkinamos visos reglamente nustatytos sąlygos ir Tarybos įgyvendinimo sprendimo pasiūlymu Komisijai nedraudžiama reikalauti, kad Vokietija laikytųsi valstybės pagalbos taisyklių.

2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

Šis pasiūlymas yra pagrįstas Vokietijos pateiktu prašymu ir skirtas tik šiai valstybei narei.

Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

Nepriklausomo tyrimo neprireikė.

Poveikio vertinimas

Šis pasiūlymas yra susijęs su leidimo suteikimu vienai valstybei narei jos pačios prašymu.

3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI

Subsidiarumo principas

Pati netiesioginio apmokestinimo sritis, kuriai taikomas Sutarties dėl ES veikimo 113 straipsnis, nepriklauso išimtinei Europos Sąjungos kompetencijai, kaip apibrėžta Sutarties dėl ES veikimo 3 straipsnyje.

Tačiau šios srities valstybių narių kompetencija griežtai nustatyta ir ribojama galiojančiais ES teisės aktais. Pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį tik Taryba, remdamasi minėta nuostata, gali leisti valstybei narei nustatyti daugiau nuostatų dėl atleidimo nuo mokesčio arba jo sumažinimo. Pačios valstybės narės be Tarybos to padaryti negali.

Todėl pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą.

Proporcingumo principas

Pasiūlymas atitinka proporcingumo principą. Mokesčių sumažinimu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti (žr. pirmiau nurodytus su vidaus rinka ir sąžininga konkurencija susijusius motyvus).

Pasirinkta priemonė

Siūloma (-os) priemonė (-ės): Tarybos sprendimas

Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnyje numatyta tik šio tipo priemonė.

4. POVEIKIS BIUDŽETUI

Priemonė nesukuria finansinės ar administracinės naštos Sąjungai. Pasiūlymas neturi poveikio Sąjungos biudžetui.

2014/0247 (NLE)

Pasiūlymas

TARYBOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS

kuriuo, vadovaujantis Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsniu, Vokietijai leidžiama taikyti lengvatinį mokesčio už uoste prisišvartavusiems laivams tiesiogiai tiekiamą elektros energiją tarifą

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,

atsižvelgdama į 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvą 2003/96/EB, pakeičiančią Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą ([17]), ypač į jos 19 straipsnį,

atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

kadangi:

(1) Tarybos įgyvendinimo sprendimu 2011/445/ES, vadovaujantis Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsniu, Vokietijai leidžiama taikyti lengvatinį elektros energijos mokesčio tarifą už uoste prisišvartavusiems laivams tiesiogiai tiekiamą elektros energiją (krante tiekiama elektros energija) iki 2014 m. liepos 16 d.;

(2) 2014 m. vasario 26 d. raštu Vokietija siekė gauti leidimą toliau taikyti lengvatinį elektros energijos mokesčio tarifą už iš kranto tiekiamą energiją remiantis Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsniu;

(3) ketinamu taikyti mokesčių sumažinimu Vokietija siekia toliau skatinti plačiau naudoti iš kranto tiekiamą elektros energiją kaip aplinkai mažiau kenksmingą būdą, palyginti su bunkerinio kuro naudojimu laivuose, aprūpinti elektros energija uostuose prisišvartavusius laivus;

(4) naudojant iš kranto tiekiamą elektros energiją į orą nepatenka teršalų, išmetamų naudojant bunkerinį kurą prisišvartavusiuose laivuose, dėl to gerėja oro kokybė uostamiesčiuose. Todėl tikimasi, kad priemone bus prisidėta prie Sąjungos aplinkos, sveikatos ir kovos su klimato kaita politikos uždavinių įgyvendinimo;

(5) leidžiant Vokietijai taikyti lengvatinį elektros energijos mokesčio tarifą neviršijama to, kas būtina iš kranto tiekiamos elektros energijos vartojimui padidinti, kadangi daugeliu atvejų elektros energijos gamyba laivuose išliks kaip konkurencingesnė alternatyva. Dėl tos pačios priežasties ir dėl to, kad šiuo metu šios technologijos patekimo į rinką galimybės yra palyginti mažos, vargu, ar šios priemonės taikymo metu bus labai iškraipyta konkurencija, tad ji neturės padarinių tinkamam vidaus rinkos veikimui;

(6) remiantis Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnio 2 dalimi, kiekvieno leidimo, suteikto remiantis minėta nuostata, galiojimo laikotarpis turi būti griežtai apribotas. Atsižvelgiant į tai, kad minėtas laikotarpis turi būti pakankamai ilgas, kad priemonė galėtų būti tinkamai įvertinta, tai pat į poreikį, kad nebūtų pakenkta būsimai esamos teisinės sistemos raidai, prašomą leidimą reikėtų suteikti šešeriems metams, tačiau su sąlyga, kad dar prieš numatytą jo galiojimo pabaigos datą bus imta taikyti bendras šios srities nuostatas;

(7) siekiant užtikrinti teisinį tikrumą uostų ir laivų operatoriams ir siekiant išvengti galimo administracinės naštos elektros energijos skirstytojams ir perskirstytojams padidėjimo, kuris galėtų atsirasti dėl akcizo tarifo, taikomo iš kranto tiekiamai elektrai, pokyčio, reikėtų užtikrinti, kad Vokietija galėtų nepertraukiamai taikyti konkrečią šiame sprendime nurodytą mokesčių lengvatą. Todėl prašomą leidimą reikėtų suteikti nuo 2014 m. liepos 17 d. ir taikyti nepertraukiamai pagal iki tol remiantis Tarybos įgyvendinimo sprendimu 2011/445/ES galiojusius susitarimus;

(8) šis sprendimas neturi poveikio Sąjungos taisyklių, susijusių su valstybės pagalba, taikymui,

PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

1 straipsnis

Vokietijai suteikiamas leidimas taikyti lengvatinį elektros energijos mokesčio tarifą už uoste prisišvartavusiems laivams, išskyrus privačius pramoginius laivus, tiesiogiai tiekiamą elektros energiją (krante tiekiamą elektros energiją), su sąlyga, kad laikomasi mažiausio apmokestinimo lygio pagal Direktyvos 2003/96/EB 10 straipsnį.

2 straipsnis

Šis sprendimas įsigalioja pranešimo apie jį dieną.

Jis taikomas nuo 2014 m. liepos 17 d.

Jis nustoja galioti 2020 m. liepos 16 d.

Tačiau jeigu Taryba, remdamasi Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 113 straipsniu, nustatytų bendrąsias taisykles dėl iš kranto tiekiamai elektros energijai taikomų mokesčių lengvatų, šis sprendimas nustoja galioti tą dieną, kai pradedamos taikyti minėtos bendrosios taisykles.

3 straipsnis

Šis sprendimas skirtas Vokietijos Federacinei Respublikai.

Priimta Briuselyje

Tarybos vardu

Pirmininkas

([1]) 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyva 2003/96/EB, pakeičianti Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą (OL L 283, 2003 10 31, p. 51).

([2]) OL L 191, 2011 7 22, p. 22

([3]) 2006 m. gegužės 8 d. Komisijos rekomendacija 2006/339/EB dėl skatinimo Bendrijos uostuose prisišvartavusius laivus naudoti elektros energiją iš kranto (OL L 125, 2006 5 12).

([4]) 2009 m. sausio 21 d. COM(2009) 8 final.

([5]) Plg. 2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/50/EB dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje (OL L 152, 2008 6 11).

([6]) Žr. 3 išnašą.

([7]) 2007 m. spalio 10 d. COM(2007) 575 galutinis.

([8]) 2007 m. spalio 10 d. SEC(2007) 1278 galutinis.

([9]) 2013 m. sausio 24 d. COM(2013) 18 galutinis.

([10]) 2011 m. balandžio 13 d. COM(2011) 169 galutinis.

([11]) Komisija anksčiau buvo apskaičiavusi, kad perėjus prie iš kranto tiekiamos elektros energijos išmetamas CO2 kiekis sumažės 50 %, žr. 2 išnašą. Tačiau aptariamos priemonės poveikis gali gerokai skirtis nuo šio vidutinio dydžio, kadangi tai, visų pirma, priklauso nuo atitinkamo rinkos segmento taršos anglies dioksidu intensyvumo ir laiko, kai atsiras papildomos elektros energijos poreikis.

([12]) 1999 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyva 1999/32/EB dėl sieros kiekio sumažinimo tam tikrose skystojo kuro rūšyse ir iš dalies pakeičianti Direktyvą 93/12/EEB (OL L 121, 1999 5 11, p. 13–18).

([13]) Žr. 1952 m. gegužės 16 d. Reino pakrantės valstybių ir Belgijos susitarimą dėl laivų navigacijai Reine naudojamam gazoliui taikomos muitinės ir mokesčių tvarkos (Bundesgesetzblatt, 1953 m., II dalis, p. 531).

([14]) Direktyvos 2003/96/EB 21 straipsnio 5 dalies trečia pastraipa.

([15]) Žr. 2005 m. rugpjūčio mėn. Europos Komisijos aplinkos generalinio direktorato galutinę ataskaitą „Service Contract Ship Emissions: Assignment, Abatement and Market-based Instruments, Task 2a – Shore-Side Electricity“, http://ec.europa.eu/environment/air/pdf/task2_shoreside.pdf. Analizuojama trijų uostų sąnaudų struktūra: Geteborgo (Švedija) ir Džuno bei Long Byčo (JAV).

([16]) 2014 m. birželio 17 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 651/2014, kuriuo tam tikrų kategorijų pagalba skelbiama suderinama su vidaus rinka taikant Sutarties 107 ir 108 straipsnius (OL L 187, 2014 6 26, p. 1).

([17]) OL L 283, 2003 10 31, p. 51