AUDITO RŪMŲ PASTABOS

ĮVADAS

10.1. Šiame skyriuje pirmiausia nagrinėjamas veiksmingumas. Europos Sąjungos (ES) veiksmingumas vertinamas remiantis patikimo finansų valdymo principais (ekonomiškumo, efektyvumo ir rezultatyvumo) (1) ir apima: a) indėlius – finansines, žmogiškąsias, materialias, organizacines ar reguliavimo priemones, kurių reikia programos įgyvendinimui; b) išdirbius – programos teikinius; c) rezultatus – betarpišką programos poveikį tiesioginiams adresatams ar naudos gavėjams; d) poveikį – ilgalaikius pokyčius visuomenėje, kurie, bent iš dalies, priskiriami ES veiksmams.

10.2. Skyrių sudaro trys dalys. Pirmoje dalyje nagrinėjamos ES biudžeto taisyklės ir jų numatytas poveikis veiksmingumui. Antroje dalyje pateikiamos Audito Rūmų pastabos dėl kai kurių Komisijos teikiamų veiksmingumo ataskaitų aspektų, įskaitant jos ataskaitas Europos Parlamentui ir Tarybai, ketvirtąją vertinimo ataskaitą (2) ir Komisijos generalinių direktorių parengtas metines veiklos ataskaitas (MVA). Trečioje dalyje atkreipiamas dėmesys į kelias pagrindines 2013 m. Audito Rūmų veiksmingumui skirtų specialiųjų ataskaitų (3) temas, ir nagrinėjama, kaip buvo atsižvelgta į Audito Rūmų rekomendacijas.

1 DALIS. DĖMESYS VEIKSMINGUMUI

10.3. Šioje skyriaus dalyje nagrinėjama, kiek dėmesio 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu buvo skirta veiksmingumui (be to, kad skiriant lėšas buvo atsižvelgiama į taisyklių laikymąsi); ir vertinami pakeitimai, padaryti 2014–2020 m. programavimo laikotarpiui.

AUDITO RŪMŲ PASTABOS KOMISIJOS ATSAKYMAI

2007-2013 m. programavimo laikotarpis

10.4. Didžiosioms ES biudžeto dalims (visų pirma toms, kurioms taikomas pasidalijamasis valdymas), didžiausias išlaidų lygis kiekvienai daugiametės finansinės programos (DFP) išlaidų kategorijai yra paskirstytas į metinius asignavimus pagal valstybes nares. Komisija mano, kad šie asignavimai reikalingi programavimui ir tikslų ex ante kiekybiniam išreiškimui. Tačiau Audito Rūmai yra nurodę, kad yra sunku užtikrinti gerus kokybinius rezultatus taikant schemas, pagal kurias lėšų įsisavinimas yra savaiminis, ir praktikoje, dažnai pagrindinis tikslas (4). 10.4. Biudžeto valdymo institucija laikėsi nuomonės, kad metiniai asignavimai pagal valstybes nares yra svarbi priemonė siekiant susitarti dėl daugiametės finansinės programos (DFP). Todėl šie asignavimai buvo įtvirtinti teisiniuose pagrinduose. Tačiau lėšų įsisavinimas – tai ne savaiminis tikslas, o išankstinė sąlyga norint pasiekti rezultatų.

10.5. Apie šį sunkų uždavinį Audito Rūmai taip pat buvo minėję specialiojoje ataskaitoje dėl LIFE (5) programos aplinkos komponento – ES aplinkos ramsčio – veiksmingumo. Audito Rūmai padarė išvadą, kad dėl orientacinių nacionalinių asignavimų sistemos nebuvo atrinkti geriausi projektai, kadangi jie buvo atrenkami ne tik pagal duodamą naudą, bet taip pat atsižvelgiant į kilmės valstybę narę. Nacionaliniai asignavimai reiškė, kad geriausių projektų konkurencija siekiant gauti finansavimą vyko nacionaliniu lygmeniu, valstybėse narėse, o ne Europos lygmeniu. Todėl kai kurie projektų, kuriems buvo skirtas finansavimas, atrankos procedūros metu nustatyti balai buvo mažesni nei projektų, kurie negavo finansavimo (6). 10.5. Vadovaudamasi tiesioginio valdymo principu, naujame LIFE reglamente Komisija pasiūlė panaikinti orientacinių nacionalinių asignavimų sistemą. Kitu programavimo laikotarpiu jos bus laipsniškai atsisakyta.

10.6. Prioritetas išlaidų panaudojimui, o ne rezultatų siekimui, buvo nurodytas keliose 2013 m. paskelbtose specialiosiose ataskaitose kaimo plėtros srityje. Atlikus Komisijos bendros stebėjimo ir vertinimo sistemos auditą nustatyta, kad valstybės narės ir Komisija dėmesį skyrė finansiniam įgyvendinimui (biudžeto išlaidų panaudojimui), o ne rezultatų siekimui (7). Perdirbimo pramonei skiriamos paramos ir kaimo ekonomikos įvairinimo priemonių auditų metu nustatyti pavyzdžiai, kai valstybės narės panaudojo lėšas projektams, kurie, pagal jų pačių atrankos sistemas, galėjo tik menkai prisidėti siekiant ES tikslų (8). 10.6. Vykdydama savo priežiūros funkciją, Komisija visą 2007–2013 m. programavimo laikotarpį ragino griežtinti atranką ir kryptingiau įgyvendinti kaimo plėtros programas. Kalbant apie bendrą stebėjimo ir vertinimo sistemą kaimo plėtros srityje, į visus turimus duomenis ir informaciją, pvz., finansinius, stebėjimo duomenis, vertinimo metu nustatytus faktus, atsižvelgiama metiniuose posėdžiuose su valstybėmis narėmis, siekiant įvertinti programų įgyvendinimo pažangą bei poreikį pakoreguoti jų strategiją ir finansinius asignavimus.

10.7. Kitas pavyzdys to, kaip pagal 2007–2013 m. teisinę sistemą buvo pirmiausiai siekiama, kad išlaidos būtų patirtos pagal taisykles, yra finansiniai pataisymai ir susigrąžinimai. 2012 m. metinėje ataskaitoje nurodyti veiksmai, kuriuos Komisija gali taikyti, kai panaudotos ES lėšos, kurioms taikomas pasidalijamasis valdymas, neatitinka taisyklių. Priklausomai nuo aplinkybių, taikant finansinius pataisymus ar susigrąžinimus valstybė narė ar galutinis naudos gavėjas gali netekti finansavimo (9).

10.8. Sanglaudos srityje, kai valstybės narės sutinka, kad išlaidos neatitinka taisyklių, paprastai jos gali pakeisti netinkamus finansuoti projektus. Valstybės narės kasmet Komisijai praneša pakeitimo išlaidų dydį. Tačiau Komisija neanalizuoja šių pakeistų išlaidų, ir ji nevertino jų galimo poveikio bendram politikos veiksmingumui. 10.8-10.9. Vadovaujantis 2007–2013 m. teisine sistema, taikytina pasidalijamojo valdymo srityje, valstybės narės turi pateikti tik informaciją apie pakeistų neteisėtų išlaidų sumą (Reglamento (EB) Nr. 1828/2006 20 straipsnio 2 dalis). Jos neteikia informacijos, kuri suteiktų galimybę susieti pakeistas sumas su konkrečiais projektais, kuriais pasiekta išdirbių ir rezultatų, ir teisės aktuose toks reikalavimas nenustatytas.

10.9. Šie teisinės sistemos aspektai (finansiniai pataisymai, susigrąžinimai ir pakaitiniai projektai) aktyvuojami atsiradus atitikties trūkumams. Nėra numatyta jokia panaši procedūra, jei įgyvendinus projektus ar programas, nebuvo gautas numatytas poveikis ir rezultatai.

10.10. Atsižvelgdami į savo auditą, Audito Rūmai nustatė, kad atrenkant projektus, kuriems taikomas pasidalijamasis valdymas (valstybės narės sritis), visų pirma buvo atsižvelgiama į būtinybę panaudoti turimas ES lėšas, po to – į būtinybę atitikti taisykles ir tik trečioje vietoje, tačiau ribotai, – į numatytą veiksmingumą (10). Kadangi pakaitiniai projektai atrenkami tuo pačiu būdu kaip ir pakeisti projektai, yra taikoma ta pati prioritetų sistema. Audito Rūmų nuomone, atitikčiai ir veiksmingumui turėtų būti skiriamas toks pats dėmesys visą projekto ciklą. 10.10. Komisija atkreipia dėmesį į tai, kad veiksmingumo kriterijai įtraukti į kiekvieno projekto, kurį numatoma finansuoti, atrankos procesą. Taikydamos svertinius atrankos kriterijus, valstybės narės turėtų galėti nustatyti projektus, kurie labiausiai padėtų siekti rezultatų.

2014–2020 m. programavimo laikotarpis

10.11. Atsakydama į 2012 m. Audito Rūmų metinės ataskaitos rekomendacijas, Komisija nurodė, kad naujuoju 2014–2020 m. programavimo laikotarpiu daugiau dėmesio bus skirta veiksmingumui; ji pabrėžė penkis konkrečius aspektus (11):

a) naują vertinimo metodą, nustatytą Bendrųjų nuostatų reglamente (12). Naujų nuostatų įgyvendinimą vertinti dar per anksti;

b) makroekonomines sąlygas, pagal kurias ES lėšų skyrimas valstybėms narėms susiejamas su ekonomikos valdymo reikalavimais įgyvendinant Europos semestrą (13). Valstybėms narėms nesilaikant reikalavimų Komisija gali nutraukti mokėjimus, kol bus peržiūrėti partnerystės susitarimai (žr. 10.1 langelį) ar atitinkamos programos (14).

10.1 langelis. Partnerystės susitarimai Pagrindiniai peržiūrėtos sistemos, pagal kurią reglamentuojamas lėšų iš Europos struktūrinių ir investicinių fondų (ESI) skyrimas elementas yra partnerystės susitarimai tarp kiekvienos valstybės narės ir Komisijos. Šiuose susitarimuose nustatyta, kaip valstybė narė ketina panaudoti turimas ES lėšas, kad pasiektų savo tikslus, taip pat pateikiama išsami informacija apie tikslus ir orientyrus, pavyzdžiui, žemesnio lygio veiksmų programose (15).

c) sustiprintą intervencijos logiką, apimančią ES ir valstybės narės tikslus. Iš valstybių narių reikalaujama planuojant veiksmų programas pirmiausia apsvarstyti norimą rezultatą, o ne galvoti apie tai, kaip jį pasiekti;

d) ex ante sąlygas, kuriomis siekiama užtikrinti, kad taikomos sistemos yra tinkamos rezultatyviai panaudoti ESI lėšas, pavyzdžiui, kad strategijos/planai yra tinkami (16). Iš valstybių narių reikalaujama partnerystės susitarimuose ir veiksmų programose nurodyti, kaip laikomasi atitinkamų ex ante sąlygų, arba kaip jos ketina užtikrinti šių sąlygų laikymąsi iki 2016 m. pabaigos. Jei tai nepadaroma, Komisija gali nutraukti mokėjimus;

e) veiklos lėšų rezervą, kuris yra aptartas toliau.

10.12. Veiklos lėšų rezervas yra pagrindinė paskata valstybėms narėms toliau prioritetą skirti veiksmingumui po to, kai programos buvo pradėtos įgyvendinti (17). Planuojamas veiklos lėšų rezervo funkcionavimas paaiškintas 10.2 langelyje. 10.12. Veiklos lėšų rezervas – tai viena iš pagrindinių paskatų valstybėms narėms sutelkti dėmesį į veiksmingumą. Aiškūs programų vertinimo rodikliai ir skaidrus ataskaitų apie jų vykdymą teikimas taip pat yra svarbus atskaitomybės aspektas, kuris skatins sutelkti dėmesį į veiksmingumą.

10.2 langelis. Veiklos lėšų rezervas

Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 20–22 straipsniuose nustatyta, kaip funkcionuos veiklos lėšų rezervas. Pagrindiniai požymiai yra šie:

— Programavimo laikotarpio pradžioje partnerystės susitarimuose ir veiksmų programose Komisija ir kiekviena valstybė narė susitaria dėl konkrečių programų prioritetų, pagal kuriuos skiriamas 6 % veiklos lėšų rezervas.

AUDITO RŪMŲ PASTABOS

— 2019 m. Komisija ir valstybės narės peržiūrės programų įgyvendinimo orientyrus prioritetų lygmeniu, remiantis tais metais valstybių narių pateiktomis metinėmis įgyvendinimo ataskaitomis.

— Jei manoma, kad veiksmingumas yra pakankamas, Komisija leis išmokėti 6 % veiklos lėšų rezervą. Jei ne, valstybės narės pasiūlys rezervo perskirstymą kitiems prioritetams.

— Kai nustatoma, kad rimtai nebuvo laikomasi orientyrų, tam tikrais atvejais Komisija gali sustabdyti veiklos lėšų rezervo mokėjimą.

10.13. 2007–2013 m. laikotarpiu (18) galimybė naudoti veiklos lėšų rezervą buvo patikėta valstybėms narėms (19) (išskyrus EŽŪFKP). Tačiau tik dvi valstybės narės (Lenkija ir Italija) nusprendė pasinaudoti šia galimybe, abiem atvejais skiriant mažai ar neskiriant jokio dėmesio veiksmingumui.

10.14. Kad veiklos lėšų rezervas būtų efektyvesnis nei anksčiau, Komisija turėtų dėti pastangas, pavyzdžiui:

a) vesdama derybas dėl tinkamų tikslų ir orientyrų programavimo laikotarpio pradžioje. Šių tikslų lygis turi būti pakankamai aukštas, kad jų įgyvendinimas būtų ne paprastas formalumas, tačiau išliktų pakankamai realistiškas valstybių narių uždavinys; b) gaudama tikslius, patikimus ir savalaikius duomenis iš valstybių narių, kad nustatytų, ar buvo įgyvendinti tikslai.

AUDITO RŪMŲ PASTABOS KOMISIJOS ATSAKYMAI

10.15. Tačiau veiklos lėšų rezerve taikomi orientyrai apims finansinius rodiklius, išdirbių rodiklius ir, tik prireikus, rezultatų rodiklius (20). Audito Rūmų specialiosiose ataskaitose paprastai nebuvo nustatyta reikšmingų su išdirbiais susijusių trūkumų; sunkumų iškilo rezultatų/poveikio lygmeniu. Iš tikrųjų veiklos lėšų rezervui rezultatų rodikliai naudojami ribotai, kadangi Komisija nėra numačiusi naudoti rezultatų rodiklių kitose, ne ESF, srityse, remdamasi tuo, kad ES finansuojamos programos neturi pakankamos įtakos rezultatų pasiekimui, o laikotarpis nuo lėšų panaudojimo ir rezultatų pasiekimo gali būti ilgas. Reglamente taip pat nustatyta, kad į rezultatų rodiklius negalima atsižvelgti priimant sprendimą dėl veiklos lėšų rezervo mokėjimų sustabdymo ar finansinių pataisymų taikymo. Tai, kad veiklos lėšų rezervo mokėjimai grindžiami finansiniais rodikliais, gali sugrąžinti į situaciją, kai dėmesys skiriamas įsisavinimui, o ne veiksmingumui.

10.16. Naujos procedūros yra sveikintinos, nustačius veiklos lėšų rezervą gali būti daugiau dėmesio skiriama rezultatams. Tačiau rezultatas gali būti nežymus, kadangi 2014–2020 m. programoje vis dar nėra realių finansinių paskatų ar nuobaudų, susijusių su rezultatais, gautais naudojant ES lėšas. 10.16. Metinėse įgyvendinimo ataskaitose pateiktų veiksmingumo duomenų skelbimas, taip pat vertinimo reikalavimai (įpareigojimas atlikti bent vieną kiekvieno prioriteto poveikio vertinimą) skirti paskatinti politines diskusijas ir realią atskaitomybę. Be to, kaip numatyta 2014–2020 m. reglamentavimo sistemoje (Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 22 straipsnio 6 ir 7 dalyse), Komisija galės nubausti valstybes nares, jeigu atlikus veiksmingumo peržiūrą (Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 22 straipsnio 6 dalis) ir užbaigimo metu (22 straipsnio 7 dalis) bus nustatyta, kad joms nepavyko įgyvendinti didelės dalies orientyrų.

2 DALIS. KOMISIJOS VEIKSMINGUMO ATASKAITOS

10.17. Ši skyriaus dalis apima tris elementus: Komisijos veiksmingumo atskaitų teikimo sistemą; ketvirtąją vertinimo ataskaitą; ir Komisijos generalinių direktoratų parengtas veiksmingumo ataskaitas.

Komisijos ataskaitų teikimas Europos Parlamentui ir Tarybai

10.18. Komisija rengia įvairias publikacijas įvairiomis temomis ir įvairiai publikai. Ji teisiškai privalo kasmet teikti ataskaitas dėl veiksmingumo, atsižvelgiant į jos įsipareigojimą vykdyti biudžetą (21), trijuose skirtinguose dokumentuose (22): 10.18. Dabartinėje praktikoje šios trys ataskaitos rengiamos skirtingais tikslais ir papildo viena kitą. Apibendrinamojoje ataskaitoje daugiausia dėmesio skiriama Komisijos rezultatams valdymo srityje, 318 straipsnyje numatytoje vertinimo ataskaitoje daugiausia dėmesio skiriama vykdant išlaidų programas pasiektiems rezultatams, o biudžeto ir finansų valdymo ataskaitoje pateikiama informacija apie įvairius biudžeto aspektus ir biudžeto valdymą.

a) „biudžeto ir finansų valdymo ataskaitoje“, įskaitant tais metais pasiektų tikslų aprašymą, laikantis patikimo finansų valdymo principo (23);

b) „apibendrinamojoje ataskaitoje“, kurioje pateikiama metinių veiklos ataskaitų, kuriose, be kita ko, pateikiami politikos rezultatai, santrauka (24); ir

c) Sąjungos finansų „vertinimo ataskaitoje“, susijusioje su pasiektais rezultatais (25).

10.19. Iš tikrųjų biudžeto ir finansų valdymo ataskaitoje ir apibendrinamojoje ataskaitoje informacijos apie veiksmingumą buvo mažai arba nebuvo iš viso. Nors 2013 m. apibendrinamojoje ataskaitoje pateikta tam tikros bendros informacijos apie Komisijos sistemą, skirtą veiklos rezultatų valdymui, joje nėra jokios informacijos apie su tų metų ES biudžetu susijusius rezultatus. 10.19. Kalbant apie biudžeto ir finansų valdymo ataskaitą (BFVA), taikymo taisyklėse iš tiesų nurodyta, kad ataskaitoje turėtų būti aprašyti pasiekti tikslai. Vis dėlto, nors Audito Rūmai mano, kad tai susiję su politikos tikslais, Komisija laikosi nuomonės, kad tai susiję su biudžeto valdymo srities tikslais. Taikymo taisyklių 227 straipsnyje nurodyta, kad ataskaitoje turėtų būti aprašyti tais metais pasiekti tikslai, vadovaujantis patikimo finansų valdymo principu. Vadovaujantis Finansinio reglamento 142.2 straipsniu, BFVA – tiek lentelėse, tiek tekste – pateikiama išsami informacija apie pasiektą įgyvendinimo lygį ir paaiškinama, kaip naudojamos biudžeto valdymo priemonės, kaip antai pervedimai ir taisomieji biudžetai, siekiant maksimalaus įgyvendinimo ir siekiant užtikrinti pakankamus asignavimus prioritetams. Taip paisoma Finansiniame reglamente (142.2 straipsnis) ir taikymo taisyklėse (227 straipsnis) nustatytų reikalavimų, kartu atsižvelgiant į tai, kad taikymo taisyklių 227 straipsnyje teigiama, jog biudžeto ir finansų valdymo ataskaita yra atskirta nuo biudžeto vykdymo ataskaitų. Dėl apibendrinamosios ataskaitos, Komisija atkreipia dėmesį į tai, jog be informacijos apie Komisijos veiksmingumo valdymo sistemą, ataskaita apima įvairius veiksmingumo aspektus, nurodytus atsakyme į 10.58 dalies pastabą.

10.20. Vadovaujantis teisės aktais, visos trys ataskaitos teikiamos Europos Parlamentui ir Tarybai (26). Dėl tvarkaraščio, Komisija siekia vertinimo ataskaitą ir apibendrinamąją ataskaitą paskelbti n+1 metų birželio mėn., nors Finansiniame reglamente nustatyta, kad biudžeto ir finansų valdymo ataskaita turėtų būti parengta anksčiau, iki n+1 metų kovo 31 d. Vertinimo ataskaita konkrečiai skirta naudoti biudžeto įvykdymo patvirtinimo procedūroje, tačiau teisės aktuose nėra aiškiai nustatyta kiekvienos ataskaitos paskirtis. Taigi, visose trijose ataskaitose yra dėl teisės aktų atsirandančio dubliavimosi, trūkumų ir prieštaravimų. 10.20. Komisijos nuomone, ši ataskaitų teikimo praktika, kai visų trijų ataskaitų vaidmuo ir paskirtis skiriasi, atitinka skirtingo lygmens teisines ir veiklos nuostatas (SESV, Finansinio reglamento nuostatas ir galiojančias Komisijos vidaus instrukcijas). Komisija atsižvelgė į ankstesnes rekomendacijas, pateiktas įvairiuose su biudžeto įvykdymo patvirtinimu susijusiuose EP ir Tarybos pranešimuose bei Audito Rūmų metinėse ataskaitose. Pavyzdžiui, šiose rekomendacijose buvo nurodyta, kuria kryptimi plėtoti 318 straipsnyje numatytą ataskaitą. Todėl Komisija laikosi nuomonės, kad, vadovaujantis jau pateiktomis rekomendacijomis, tolesnė ataskaitų teikimo praktikos pertvarka nepageidautina.

10.21. Komisija kelis kartus pabrėžė, kad ES pridėtinė vertė yra pagrindinis testas, pagrindžiant iš ES biudžeto skiriamas lėšas (27). Šią mintį patvirtino Europos Parlamentas ir Taryba. Tačiau nė vienoje iš trijų pagrindinių 2013 m. paskelbtų ataskaitų nepateikiama išsami su ES pridėtine verte susijusių rezultatų apžvalga. Tai yra reikšmingas ataskaitų teikimo trūkumas. 10.21. Teikdama pasiūlymus dėl naujų išlaidų programų, Komisija dėjo daug pastangų, siekdama numatyti kiekvienos programos ES pridėtinę vertę. Tais atvejais, kai bendrai teisės aktus priimančios institucijos pritarė šiai nuomonei, jos patvirtino pasiūlytas išlaidų programas. Komisija valdys šias programas ir teiks ataskaitas apie ES pridėtinę vertę, kuri yra vienas iš aspektų, kuriuos numatyta vertinti atliekant ex post vertinimus. Šie vertinimai yra viešai prieinami, o 318 straipsnyje numatytoje ataskaitoje pateikiama informacija apie ES pridėtinę vertę.

10.22. Informacijos pateikimas trijose ataskaitose yra nenuoseklus. Tai apsunkina jų palyginimą. Biudžeto ir finansų valdymo ataskaitoje ir vertinimo ataskaitoje pateikiama informacija pagal daugiametės finansinės programos (DFP) išlaidų kategorijas, tačiau didelė apibendrinamosios ataskaitos dalis pagrįsta ES biudžete naudojamomis kategorijomis (biudžeto antraštinėmis dalimis). Nėra lengva palyginti šias skirtingas struktūras ir tai, kaip jos yra suderintos viena su kita. Todėl skaitytojams beveik neįmanoma šias ataskaitas naudoti kaip papildomus informacijos šaltinius. 10.22. Dėl skirtingos ataskaitų struktūros, Komisija atkreipia dėmesį į tai, kad biudžeto įvykdymą tvirtinanti institucija paprašė Komisijos, kad 318 straipsnyje numatytos vertinimo ataskaitos struktūra atitiktų DFP antraštines dalis. Biudžeto ir finansų valdymo ataskaitos struktūra yra būtent tokia. Apibendrinamosios Komisijos rezultatų valdymo srityje ataskaitos struktūra atitinka biudžeto antraštines dalis, o tai atspindi Komisijos struktūros ir valdymo ypatumus. Turint omenyje skirtingą ataskaitų paskirtį, jose pateikiama informacija, be abejo, apima skirtingus aspektus.

2014 m. birželio mėn. paskelbtos vertinimo ataskaitos apžvalga

10.23. Komisija savo ketvirtąją vertinimo ataskaitą paskelbė 2014 m. birželio mėnesį (28). Komisija šią ataskaitą rengia vadovaudamasi Sutarties nuostatomis. Ji yra įrodymų, kuriais remiantis Parlamentas kasmet Komisijai teikia patvirtinimą dėl biudžeto įvykdymo (29), dalis.

10.24. Palyginti su ankstesnių metų vertinimo ataskaitomis, ketvirtoji ataskaita yra patobulinta, kadangi joje siekiama nustatyti ryšį tarp pagal DFP išlaidų kategorijas pateiktų pagrindinių finansinių programų ir su 2020 m. Europos strategija susijusios turimos informacijos apie veiksmingumą. Tačiau, kaip nurodyta pačioje vertinimo ataskaitoje, nėra galimybės nustatyti, koks buvo kiekvienos finansinės programos indėlis siekiant „Europa 2020“ tikslų. Audito Rūmai pritaria tokiam vertinimui ir mano, kad vertinimo ataskaitoje turėtų būti skirsnis, kuriame būtų pateikta visa turima informacija apie pažangą siekiant „Europa 2020“ tikslų, kad skaitytojas galėtų geriau suprasti, kas buvo pasiekta (30). 10.24. Komisija teigiamai vertina Audito Rūmų nuomonę, kad ketvirtoji vertinimo ataskaita yra geresnė, palyginti su ankstesnėmis vertinimo ataskaitomis, dėl pagrindinių finansinių programų ir turimos informacijos apie veiksmingumą įgyvendinant strategiją „Europa 2020“ sąsajos. Kaip Komisija jau minėjo, strategija „Europa 2020“ nebuvo patvirtinta, kai buvo tvirtinama 2007–2013 m. DFP ir nustatomos stebėjimo, vertinimo ir ataskaitų teikimo taisyklės. Tuo iš esmės galima paaiškinti, kodėl nebuvo galimybės išskirti kiekvienos finansinės programos indėlio siekiant toje strategijoje nustatytų tikslų. Naujojoje 2014–2020 m. DFP strategijoje „Europa 2020“ nustatyti pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo tikslai tapo neatskiriama pagrindinių išlaidų programų ir lėšų intervencijos logikos dalis. Dėl to turėtų būti lengviau nustatyti išlaidų programų įnašą siekiant pagrindinių Sąjungos tikslų, ir tai turėtų atsispindėti būsimuose 318 straipsnyje numatytuose vertinimo ataskaitos leidimuose. Komisija apsvarstys, ar nereikėtų pakoreguoti 318 straipsnyje numatytos ataskaitos struktūros, atsižvelgiant į tai, kaip per ateinančius kelerius metus keisis šios ataskaitos teikimo praktika, kartu deramai atsižvelgiant į teikiamas kitas išsamesnes ataskaitas apie „Europą 2020“, pvz., įgyvendinant Europos semestrą.

10.25. Daugelyje svarbių sričių vertinimo ataskaitoje pateikta informacija ir duomenys apima vykdytus veiksmus ir išdirbus, o ne apie pasiektus rezultatus. Iš tikrųjų, kaip Audito Rūmai jau buvo pabrėžę, taip bus kelis metus, kol Komisija galės tinkamai pranešti apie tikrus 2007–2013 m. išlaidų programų rezultatus. 2014–2020 m. programavimo laikotarpiu nustatyta nauja veiklos rezultatų valdymo ir ataskaitų apie juos teikimo sistema (31). Komisija tikisi, kad remiantis šia sistema nuo 2017 ir 2018 finansinių metų vertinimo ataskaitoje bus pateiktos pirminės išvados apie programų veiksmingumą ir informacija apie tai, ar programos įgyvendinamos tinkamai ir ar reikia atlikti pataisymus. 10.25. Komisija mano, kad būtinos stebėjimo, vertinimo ir ataskaitų teikimo taisyklės pagal skirtingų programų teisines sistemas turi galioti tam tikrą laiką, kad informacija apie rezultatus būtų galima paremti ataskaitas apie išlaidų programų laimėjimus. Be to, įgyvendinant finansines programas, turi praeiti pakankamai laiko, kad pasireikštų finansuojamų veiksmų poveikis ir būtų galima pradėti vertinti rezultatus ir poveikį. Galutiniai ir ex post 2007–2013 m. programų vertinimai vis dar bus pagrįsti toms programoms nustatytomis stebėjimo, vertinimo ir ataskaitų teikimo taisyklėmis. Komisija sieks pateikti kuo daugiau informacijos apie veiksmingumą. Vykdant 2014–2020 m. programas, veiksmingumo ataskaitoms skiriama gerokai daugiau dėmesio ir tikimasi, kad tarpiniuose vertinimuose, kuriuos numatyta atlikti 2017–2018 m., kaip teigia Audito Rūmai, bus pateiktos pirminės išvados dėl programų veiksmingumo bei informacija apie tai, ar programos vykdomos tinkamai, ar jas reikia pakoreguoti.

AUDITO RŪMŲ PASTABOS

10.26. Su vertinimo ataskaita pateikiama veiksmų plano, susijusio su 318 straipsnio vertinimo ataskaitos rengimu, apžvalga (32). Audito Rūmai ir toliau stebės pažangą šioje srityje.

Veiksmingumo planavimas ir ataskaitų teikimas generalinių direktoratų lygmeniu

10.27. Šioje dalyje visų pirma pateikiamos bendrosios pastabos apie veiksmingumo planavimą ir ataskaitų teikimą generalinių direktoratų lygmeniu. Joje taip pat pateikiami Audito Rūmų išsamaus tyrimo dėl veiksmingumo elementų trijų GD planuose ir ataskaitose metu nustatyti faktai, kaip Audito Rūmai darė pastaruosius trejus metus metinėse ataskaitose (33).

Bendrieji principai

10.28. Svarbus informacijos šaltinis trims pagrindinėms 10.18–10.22 dalyse nurodytoms ataskaitoms yra kiekvieno generalinio direktorato (34) rengiamos metinės veiklos ataskaitos, skelbiamos n+1 metų kovo 31 d. MVA atspindi procedūros, kuri prasideda nuo generalinių direktoratų veiklos pranešimų ir valdymo planų, pabaigą; ši procedūra išsamiau aprašyta 10.3 langelyje.

10.3 langelis. Veiklos pranešimai ir valdymo planai Išorės naudojimui rengiami veiklos pranešimai (kurie nuo 2014 m. bus vadinami programų pranešimais ir turės kitokią struktūrą ir turinį) yra teikiami kaip biudžeto procedūros dalis, jie skirti pagrįsti Komisijos prašomas sumas. Šiame pranešime pateikiama išsami informacija ne tik apie išteklius, tikslus ir rodiklius, bet ir apie numatomus rezultatus ir ES pridėtinę vertę. Didelė šių pranešimų dalis atkartojama praėjus šešiems mėnesiams, kai generaliniai direktoratai parengia valdymo planus (VP). VP yra pagrindinis Komisijos strateginio planavimo ir programavimo ciklo elementas. Jie turėtų būti nuosekli priemonė, pagal kurią visos tarnybos galėtų planuoti savo veiklą. Remdamiesi VP generaliniai direktoriai praneša Komisijai savo MVA apie savo pareigų vykdymą, apie generalinių direktoratų veiklą ir pagrindinių politikos tikslų įgyvendinimą. MVA yra pagrindinė valdymo atskaitomybės priemonė Komisijoje, ir pagrindas, kuriuo remdamasi Komisija prisiima išteklių valdymo ir tikslų įgyvendinimo atsakomybę. Jos skelbiamos Komisijos interneto svetainėje; yra sudarytos iš keturių dalių, kurių pirmoji, „politikos rezultatai“ susijusi su veiksmingumu. Kitos trys dalys apima išteklių valdymą, vidaus kontrolės sistemų veiksmingumo vertinimą ir valdymo užtikrinimą.

10.29. MVA pateikiamas patikinimo pareiškimas, kuriame generalinis direktorius turi pateikia patikinimą, kad, be kita ko, „ataskaitoje pateikta informacija yra tikra ir teisinga“, ir kad „šioje ataskaitoje aprašytai veiklai skirti ištekliai buvo naudoti pagal numatytą paskirtį ir vadovaujantis patikimo finansų valdymo principais“ (35). Prireikus, pareiškime pateikiama išlyga Nepaisant konkrečios nuorodos į patikimą finansų valdymą Finansiniame reglamente, šis Komisijos patikinimo pareiškimas iš tikrųjų apima tik 2–4 ataskaitos dalis, kuriose iš esmės nagrinėjami tvarkingumo ir vidaus kontrolės klausimai (taip pat žr. 10.4 langelį).

AUDITO RŪMŲ PASTABOS KOMISIJOS ATSAKYMAI

10.4 angelis. Su patikimu finansų valdymu susijusi Komisijos atsakomybė Pagal Sutartį Komisija turi vykdyti biudžetą, vadovaudamasi patikimo finansų valdymo principais (36). Finansiniame reglamente patikimas finansų valdymas apibrėžiamas kaip apimantis „ekonomiškumo, efektyvumo ir veiksmingumo principus“ (30 straipsnis), o veiksmingumas apibrėžiamas kaip „konkrečių nustatytų tikslų įvykdymas ir planuotų rezultatų pasiekimas“. Audito Rūmų nuolat taikoma interpretacija yra ta, kad ši apibrėžtis apima ES politikos tikslų pasiekimą. Taigi, MVA patikinimo pareiškimuose nepateikdama politikos rezultatų, Komisija taiko siauresnę „patikimo finansų valdymo“apibrėžtį. Todėl Komisija neužtikrina su politikos rezultatais susijusios atsakomybės. 10.4 langelis. Su patikimu finansų valdymu susijusios Komisijos pareigos Komisija pakartoja tai, kas nurodyta jos naujausioje apibendrinamojoje ataskaitoje. Prie kiekvienos metinės veiklos ataskaitos pridedamas pasirašytas patikinimo pareiškimas, kuriame generalinis direktorius arba tarnybos vadovas patvirtina, kad ataskaitoje pateikiama tikra ir teisinga informacija ir kad visos finansinės operacijos, už kurias jis atsakingas, yra teisėtos ir tvarkingos ir atliktos vadovaujantis patikimo finansų valdymo principu, taip pat kad ataskaitoje nepraleista jokia svarbi informacija. Jei manoma, kad tai būtina, pareiškime pateikiamos išlygos dėl nustatytų pajamų ir išlaidų sričių. Komisija patvirtina, jog siekiant užtikrinti, kad metinėse veiklos ataskaitose (MVA) pateikti patikinimo pareiškimai visiškai atitiktų jos finansinę atsakomybę už ES biudžeto įgyvendinimą, jose dėmesys turėtų būti sutelktas į valdymo ir finansinius klausimus, vadovaujantis Komisijos audito reikalavimais, susijusiais su jos veiklos našumu, veiksmingumu ir skaidrumu administruojant ES finansus. Priimdama apibendrinamąją ataskaitą, Komisija prisiima visą atsakomybę už ES biudžeto valdymą. Tai skiriasi nuo Komisijos veiksmų ir naujausioje apibendrinamojoje ataskaitoje aprašyto aiškaus įsipareigojimo toliau stiprinti informacijos apie politikos laimėjimus pateikimą tose pačiose metinėse veiklos ataskaitose, taip pat vertinimo ataskaitoje, kaip to reikalaujama pagal Sutarties nuostatas. Šie politikos laimėjimai yra bendrų su bendrai teisės aktus priimančiomis institucijomis, kurios padeda planuoti programas ir jas priima, ir valstybėmis narėmis, kurios dažnai atlieka svarbų vaidmenį įgyvendinant programas, veiksmų ir bendros su jomis atsakomybės rezultatas. Be to, bendram programų veiksmingumui įtakos turi daugelis kitų ekonominių ir socialinių veiksnių, gerokai svarbesnių už generalinių direktorių kontrolę. Rengdama apibendrinamąją ataskaitą ir 318 straipsnyje numatytą vertinimo ataskaitą, Komisija ketina tęsti savo dabartinę ataskaitų teikimo praktiką, kuri visiškai atitinka teisės nuostatas.

10.30. Pagal šią tvarką generalinis direktorius neprivalo pateikti jokio patikinimo, susijusio su MVA 1 dalyje pateikiama informacija apie politikos rezultatus. Todėl patikinimo pareiškimas apima tik ribotus kitose ataskaitos dalyse pateikiamus veiksmingumo aspektus. Nė viena iš 17 kiekybiškai įvertintų išlygų, pateiktų visose 2013 m. MVA, nebuvo susijusi su veiksmingumu (37). 2010–2013 m. Audito Rūmų metinėse ataskaitose, peržiūrėjus MVA imties 1 dalį, tik dvi išlygos buvo susijusios su ribotais veiksmingumo elementais (38). 10.30. Žr. atsakymą 10.4 langelio pastabą.

10.31. Audito Rūmai pažymi, kad ES pridėtinei vertei skiriamas tinkamas dėmesys veiklos pranešimuose, kai prašoma išteklių, tačiau daug mažiau jo skiriama MVA, kuriose aprašoma, ko su šiais ištekliais buvo pasiekta. Iš dvylikos Audito Rūmų peržiūrėtų MVA 2010–2013 m. laikotarpiu tik trijose (DG REGIO 2010 m. ir 2011 m. MVA, ir labai ribotai Sveikatos ir vartotojų apsaugos generalinio direktorato (DG SANCO) 2013 m. MVA) buvo pateikta konkreti informacija apie ES pridėtinę vertę. Taigi veiklos pranešimuose situacija atspindima geriau nei MVA.

Veiksmingumo planavimas ir susijusių ataskaitų teikimas trijuose atrinktuose generaliniuose direktoratuose

10.32. Audito Rūmai peržiūrėjo 2013 m. Užimtumo, socialinių reikalų ir įtraukties generalinio direktorato (DG EMPL), Sveikatos ir vartotojų apsaugos generalinio direktorato (DG SANCO) ir Infrastruktūros ir logistikos biuro Liuksemburge (OIL) 2013 m. veiklos pranešimus, VP ir MVA (1 dalį) (39). Visų pirma Audito Rūmai vertino, ar MVA pateikiama naudinga informacija apie generalinių direktoratų metinį indėlį į politikos rezultatus. Peržiūra buvo pagrįsta Finansiniame reglamente nustatytais reikalavimais, Komisijos vidaus kontrolės standartais ir Komisijos generalinio sekretoriato (GS) ir Biudžeto generalinio direktorato (DG BUDG) parengtomis VP ir MVA instrukcijomis.

DG tikslai neatitinka valdymo tikslų

10.33. Pagal 2013 m. Komisijos VP instrukcijas, generaliniai direktoratai nustato bendruosius tikslus su poveikio rodikliais (ilguoju laikotarpiu) ir konkrečius tikslus su rezultatų rodikliais (trumpuoju/vidurio laikotarpiu). Generaliniai direktoriai MVA 1 dalyje turėjo pateikti ataskaitą dėl pasiektų rezultatų ir nurodyti, ar šie rezultatai turėjo numatytą poveikį.

10.34. Remiantis ankstesniais metais pateiktomis pastabomis dėl kitų generalinių direktoratų, Audito Rūmų audito metu nustatyta, kad DG EMPL ir DG SANCO atveju daug VP ir MVA naudojamų tikslų (bendrųjų ir konkrečių) buvo tiesiogiai paimti politikos ar teisinių dokumentų ir jie buvo per daug aukšto lygio, kad galėtų būti naudingi kaip valdymo priemonės (žr. 10.5 langelį). 10.34. Nustatyti naujojo laikotarpio tikslai suteikia galimybę bendrai pristatyti generalinių direktoratų raison d'être, svarbiausius prioritetus ir veiklos priemones (finansinius, teisėkūros ir politinius įsipareigojimus). Vadovaujantis galiojančiomis instrukcijomis dėl valdymo planų, bendrieji tikslai turi būti derinami prie Komisijos politinių tikslų, dar labiau detalizuojant juos valdymo planuose. Šis požiūris pagrįstas būtinybe užtikrinti, kad Komisijos tarnybos stebėtų, kaip įgyvendinami Komisijos politikos tikslai ir jos pagrindiniai politikos prioritetai. Esant galimybei, taip pat nustatomi konkretūs tikslai su rezultatų ir išdirbių rodikliais, kurie padeda įgyvendinti Komisijos politinius tikslus ir pagrindinius politikos prioritetus.

10.5 langelis. Valdymo tikslų neatitinkančių konkrečių tikslų pavyzdžiai DG SANCO: Konkretaus tikslo „puoselėti sveikatą senėjančioje Europoje“ DG SANCO poveikis neišmatuojamas. DG EMPL: Šis generalinis direktoratas turi konkretų tikslą „skatinti geografinį ir profesinį darbuotojų mobilumą Europoje (įskaitant socialinės apsaugos sistemų koordinavimą) siekiant įveikti laisvo judėjimo kliūtis ir padėti sukurti tikrą Europos darbo rinką.“ Sunku nustatyti DG EMP indėlį siekiant šio tikslo. 10.5 langelis. Valdymo tikslų neatitinkančių konkrečių tikslų pavyzdžiai Sveikatos ir vartotojų reikalų GD veiklos priežastinis ryšis su tikslu „puoselėti sveikatą senėjančioje Europoje“ išties sudėtingas, kartais netiesioginis ir kiekybiškai neįvertinamas. Komisija kuria stebėjimo sistemą, kad galėtų vertinti padarytą pažangą pagal tokius rodiklius, kaip gyvenimo kokybė, sveikatos priežiūros sistemų tvarumas ir inovacijos, ir galiausiai pažangą siekiant iki 2020 m. įgyvendinti su sveikų gyvenimo metų skaičiumi nuo gimimo susijusį tikslą. Užimtumo, socialinių reikalų ir įtraukties GD apsvarstys galimybę patobulinti bendros intervencinių priemonių logikos pateikimą kituose valdymo planuose, siekiant atkreipti daugiau dėmesio į gausią veiklą, kuria padedama siekti tokio tikslo.

10.35. Pagal Finansinį reglamentą generalinių direktoratų tikslai turi būti SMART – konkretūs, išmatuojami, pasiekiami, svarbūs ir su laiko nuoroda (40). Tačiau 11 iš 15 tikrintų tikslų (41) neatitinka visų SMART kriterijų. Nors tikrinti tikslai atitiko politikos sritį, už kurią generaliniai direktoratai yra atsakingi, jie yra nustatyti tokio aukšto lygio, kad neaišku, kaip juos pasiekti. Daugeliu atvejų su tikslu susijusiais rodikliais tinkamu lygmeniu negalima išsamiai įvertinti visų aspektų. Panašų sprendimą 2013 m. gruodžio mėn. priėmė Vidaus audito tarnyba DG EMP atveju; ji nurodė, kad ne visuomet buvo aiškiai apibrėžti tikslai. 10.35. Formuluodama tikslus, Komisija visada atsižvelgia į SMART kriterijus. Vertinant atitiktį SMART kriterijams, turėtų būti nagrinėjama visa valdymo plane pateikta informacija. Komisija pabrėžia, jog veiksmingumo ataskaitose daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama realiems suinteresuotųjų subjektų poreikiams ir jos turėtų būti pakankamai lanksčios, kad jose atsispindėtų skirtingas Komisijos tarnybų veiklos pobūdis.

10.36. Būdama horizontali Komisijos tarnyba, OIL nėra su politika ar išlaidomis susijęs direktoratas. Jis teikia vidaus pagalbą kitiems generaliniams direktoratams, o jo pagrindiniai tikslai yra administraciniai. Todėl planuodamas savo veiklą VP ir teikdamas ataskaitas apie ją MVA, OIL aiškiai nepateikia bendrųjų tikslų ir poveikio rodiklių, o tik konkrečius tikslus su rezultatų rodikliais.

Išlieka veiksmingumo stebėjimo rodiklių trūkumai

10.37. Rodiklių pasirinkimas turėtų būti grindžiamas atsižvelgiant į tam tikrus požymius, pavyzdžiui, svarbą, išmatuojamumą bei savalaikių ir patikimų veiksmingumo duomenų turėjimą. Kiek įmanoma, rodikliai turėtų atitikti RACER kriterijus (42). Rodikliai, kuriais vertinami rezultatai, kurie generaliniams direktoratams turi ribotą poveikį, turėtų būti naudojami su kitais, tiesiogiai generalinių direktoratų veiklą vertinančiais rodikliais.

10.38. Du generaliniai direktoratai ir OIL turi bent vieną veiksmingumo rodiklį kiekvienam tikslui, skirtą vadovybei stebėti, vertinti ir teikti rezultatų ataskaitas. Išnagrinėjus 15 rodiklių (po penkis iš kiekvienos organizacijos), buvo nustatyta, kad tik du atitinka visus RACER kriterijus (43). Be to, Audito Rūmai nustatė kai kuriuos trūkumus (žr. 10.6 langelį). 10.38. Komisija iš esmės peržiūrėjo savo 2014–2020 m. laikotarpio rodiklius ir laikosi nuomonės, kad apskritai pateikti rodikliai suteikia naudingos informacijos apie pažangą siekiant Komisijos bendrų politikos tikslų, taip pat veiksmingumo stebėjimui naudingos informacijos.

10.6 langelis. Su rodikliais susijusių trūkumų pavyzdžiai 10.6 langelis. Su rodikliais susijusių trūkumų pavyzdžiai

a) Rodikliai, kuriems generalinis direktoratas negali turėti įtakos DG SANCO: „Skiepijimo nuo gripo vyresniems nei 65 metų ES piliečiams lygis“: Nors šį rodiklį nustatė Taryba, už priemonių įgyvendinimą atsako tik valstybės narės. Todėl siekiant šio tikslo DG SANCO neturi jokios įtakos. a) Skiepijimas nuo sezoninio gripo yra speciali visuomenės sveikatos apsaugos priemonė, priskiriama išskirtinei valstybių narių kompetencijai. Sveikatos ir vartotojų reikalų GD žino, kad tai neturi tiesioginės įtakos pažangai pagal šį rodiklį. Tačiau Taryba nustatė ES lygmens vakcinacijos aprėpties tikslą, kurio įgyvendinimą gali stebėti tik Komisija. Todėl Sveikatos ir vartotojų reikalų GD toliau stebi nacionalines priemones, kuriomis siekiama nustatytų tikslų, ir taip padeda juos įgyvendinti.

b) Rodikliai, kuriems trūko atitinkamos informacijos DG EMPL: Konkretus rodiklis „padidinti įsidarbinimo galimybes ir dalyvavimą darbo rinkoje“ vertinamas dviem rezultatų rodikliais: „piliečių, pasinaudojusių ESF parama, mokymo, užimtumo arba rekomendacijų forma skaičius“ ir „ESF paramos procentinė dalis remiant aktyvios darbo rinkos politiką ES“. Šie rodikliai padeda įvertinti ESF dalyvavimą įgyvendinant tikslus ir ESF biudžetinius asignavimus, tačiau nė vienas jų nepateikia informacijos apie tikslą pasiekimą: padidinti įsidarbinimo galimybes. b) Komisija laikosi nuomonės, kad aptariami rodikliai yra naudingi, tačiau pripažįsta, kad jie galėtų būti konkretesni, todėl imtasi priemonių, kad tai būtų įgyvendinta 2014–2020 m. laikotarpiu.

c) Rodikliai, kurių patikimumas buvo abejotinas DG SANCO: „gyventojų, kurie bijo, kad jie gali būti sveikatos priežiūros, kurie jiems suteikiama, aukomis, dalis“: renkant duomenis rodiklis paremtas piliečių apklausomis (Eurobarometrai). Pirma tokia apklausa buvo atlikta 2009 m. Ji yra kitų apklausų pagrindas. Kita apklausa planuojama 2014 m. Rodikliu vertinamas piliečių supratimas. Jis gali būti labai naudingas netiesioginis įrodymas, tačiau taip pat turi būti pateikta labiau tiesioginė grįžtamoji informacija (pavyzdžiui, faktinis nepageidaujamų įvykių skaičius). Dėl savo subjektyvaus pobūdžio šis rodiklis nepateikia tikslios informacijos apie tai, ar pagerėjo pacientų apsauga. c) Eurobarometro tyrimas nėra skirtas atlikti nepriklausomo rodiklio funkciją. Jis nagrinėjamas kartu su keletu kitų rodiklių, kaip antai struktūrizuotu atitinkamos Tarybos rekomendacijos įgyvendinimo valstybėse narėse rodikliu, kartu su netiesioginiu rezultatų rodikliu, pagal kurį vertinamas taikomų priemonių poveikis piliečių suvokimui apie su pacientų saugumu susijusių incidentų tikimybę.

d) Į išdirbius orientuoti rodikliai pateikti kaip rezultatų rodikliai OIL: Kai kurie rodikliai, apibrėžti kaip rezultatų, iš tikrųjų yra išdirbių rodikliai. 2013 m. VP pateikiami šie rezultatų rodikliai: „kasdien parduodamų maisto porcijų vidurkis“, „kūno rengybos centro naudotojų skaičius“ ar „perduotų informacijos apie aplinką pranešimų skaičius“. Jie nėra rezultatų rodikliai. Jie atspindi suteiktų prekių/paslaugų skaičių (išdirbius), o ne tiesioginį veiksmų/veiklos poveikį tikslinei populiacijai. d) Infrastruktūros ir logistikos biuras Liuksemburge (OIL) teikia ataskaitas apie kiekvieno konkretaus šiam biurui priskirto tikslo įgyvendinimą, daugiausia tekstu pateikiamų kokybinių elementų forma. Renkantis rodiklius, kurie tiksliai atspindėtų faktinius laimėjimus ir kartu susietų juos su esminiais procesais ir paskirtais ištekliais, dauguma atvejų išdirbių rodikliai pasirodo esą reikšmingi, todėl OIL valdyba jiems pritarė. Siekiant užtikrinti aiškumą, duomenų palyginamumą su kitų laikotarpių duomenimis ir duomenų prieinamumą, metinei veiklos ataskaitai nepakanka vien poveikio ar rezultatų rodiklių. Šiuo požiūriu tie rodikliai, į kuriuos atkreipė dėmesį Audito Rūmai, nors juos ir galima tobulinti, iš esmės yra papildyti į rezultatus orientuotais rodikliais (subalansuota maitinimo paslaugų apskaita, informuotumu apie aplinkosaugos klausimus, kurį patvirtina išplėstinė aplinkosaugos vadybos ir audito sistemos (EMAS) apimtis).

e) Rodikliai, kuriuose trūksta pagrindinės informacijos apie tikslus DG EMPL: Rezultatų rodiklio „vadovaujančiųjų institucijų (VI) ir tarpinių institucijų (TI), dalyvaujančių mokymo tinkluose, skaičius“ atveju siekiama, kad kiekvienos valstybės narės VI ar TI dalyvautų bent vieno atitinkamo daugiašalio mokymo tinklo veikloje. MVA nepateikiami jokie kiekvienos valstybės narės dalyvavimo lygiai. e) Komisija laikosi nuomonės, kad pateiktas rodiklis labai naudingas ir svarbus, vis dėlto sutinka, jog informaciją apie tikslo pasiekimą pagal šį konkretų rodiklį buvo labai sunku gauti, atsižvelgiant į 28 valstybių narių bei šimtų valdymo institucijų (VI) ir tarpinių institucijų (TI) bendradarbiavimą. Ateityje Užimtumo, socialinių reikalų ir įtraukties GD labiau pasistengs šiuo klausimu.

Nepakankamas generalinių direktoratų bendradarbiavimas

10.39. Pagal MVA instrukcijas tikimasi, kad su politikos sritimi susiję ar panašias programas valdantys generaliniai direktoratai bendradarbiaus rengiant MVA projektą. Dėl bendradarbiavimo stokos gali atsirasti trūkumų generaliniams direktoratams keičiantis informacija (žr. 10.7 langelį). 10.39. Komisija primena, jog rengiant metines veiklos ataskaitas generaliniai direktoratai visada glaudžiai koordinavo savo veiklą ir bendradarbiavo susijusiose politikos srityse.

10.7 langelis. Nepakankamo koordinavimo tarp generalinių direktoratų pavyzdžiai DG EMPL ir DG SANCO: DG SANCO naudoja rodiklį „sveikų gyvenimo metų skaičius nuo gimimo“ kaip poveikio rodiklį pagal bendrąjį tikslą „saugoti ir gerinti žmonių sveikatą“. Nors jis pagrįstas tais pačiais duomenimis kaip ir DG EMPL „neįgalumo neapsunkintos gyvenimo trukmės“ poveikio rodiklis, šie du rodikliai, be jokių akivaizdžių neatitikimo priežasčių, turi skirtingus tikslus ir orientyrus. 10.7 langelis. Nepakankamo koordinavimo tarp generalinių direktoratų pavyzdžiai Sveikų gyvenimo metų skaičiaus nuo gimimo rodiklis yra Europos pagrindinis sveikatos rodiklis, naudojamas įvairiame kontekste. Siekiant išvengti neatitikimų, pagrindinė metodika atidžiai suderinama tarp Sveikatos ir vartotojų reikalų GD, Užimtumo, socialinių reikalų ir įtraukties GD ir Europos Sąjungos statistikos tarnybos (ESTAT). Užimtumo, socialinių reikalų ir įtraukties bei Sveikatos ir vartotojų reikalų generaliniai direktoratai visuomet glaudžiai bendradarbiavo ir bendradarbiauja sveikatos rodiklių klausimais, pvz., atlikdami Europos sveikatos tyrimą apklausos būdu, kurio metu šie du generaliniai direktoratai rengia posėdžius dėl duomenų, kuriuos reikėtų surinkti, suderinimo. Tačiau siekiant surinkti duomenis apie konkrečius tam tikro generalinio direktorato veiklos aspektus, gali prireikti atsižvelgti į konkretaus generalinio direktorato tikslus.

AUDITO RŪMŲ PASTABOS

3 DALIS. AUDITO RŪMŲ VEIKSMINGUMO AUDITŲ REZULTATAI

10.40. Šią ataskaitos dalį sudaro du skirsniai: pirmame pateikiamos kelios pagrindinės pamokos, išmoktos remiantis 2013 m. Audito Rūmų specialiosiomis ataskaitomis; antrame – informacija apie tai, kaip buvo atsižvelgta į Audito Rūmų specialiųjų ataskaitų rekomendacijas, remiantis 2007–2010 m. aštuoniomis specialiosiomis ataskaitomis.

2013 m. Audito Rūmų specialiosios ataskaitos

10.41. Audito Rūmų specialiosiose ataskaitose nagrinėjama, ar Europos Sąjungos išlaidoms yra taikomi patikimo finansų valdymo principai (10.1 dalis). Audito Rūmai pasirenka savo specialiųjų ataskaitų temas (konkrečias biudžeto sritis ar valdymo temas) atsižvelgdami į maksimalų poveikį, remiantis įvairiais kriterijais, pavyzdžiui, susijusių pajamų ar išlaidų lygiu (reikšmingumas), rizika patikimam finansų valdymui ir suinteresuotojo subjekto interesu. 2013 m. Audito Rūmai priėmė (44) 19 specialiųjų ataskaitų, kurios išvardytos 10.1 priede .

10.42. Kiekviena specialioji ataskaita yra svarbus indėlis audituojamų subjektų įsipareigojimui teikti ataskaitas dėl ES lėšų valdymo. Jos taip pat padeda siekti pažangos ateityje. Visos šios specialiosios ataskaitos apima visą valdymo ciklą nuo koncepcijos iki vertinimo. Ankstesnių metų metinėse ataskaitose Audito Rūmai apžvelgė tam tikras temas, kurios buvo ypatingai svarbios, remiantis tų metų specialiosiomis ataskaitomis. 2011 m. metinėje ataskaitoje šios temos buvo poreikių analizė, koncepcija ir ES pridėtinė vertė; 2012 m. metinėje atskaitoje – tikslai ir rodikliai, duomenys apie veiksmingumą ir ES finansuojamų projektų tvarumas.

10.43. Šioje metinėje ataskaitoje Audito Rūmai atkreipia dėmesį į du 2013 m. specialiosiose ataskaitose nagrinėtus klausimus, kurie yra ypač svarbūs Komisijai ir teisėkūros institucijai, siekiant gauti didžiausią poveikį iš ateinančios kartos išlaidų programų: ES pridėtinę vertę ir glaudžiai susijusią savaimingumo sąvoką.

ES pridėtinė vertė

10.44. ES pridėtinės vertės svarba vis didėja, kadangi ji padeda užtikrinti didžiausią veiksmingumą su ribotais ES biudžeto ištekliais (taip pat žr. 10.21 dalį). Iš 2013 m. patvirtintų 19 specialiųjų ataskaitų, septyniose buvo nagrinėjami ES pridėtinės vertės ir/arba savaimingumo klausimai.

AUDITO RŪMŲ PASTABOS KOMISIJOS ATSAKYMAI

10.45. ES pridėtinė vertė yra „įvykdžius ES intervenciją sukurta papildoma vertė, kuri prisideda prie vertės, kuri būtų sukurta, jei veiklą būtų vykdžiusi vien valstybė narė“ (45). ES pridėtinės vertės sukūrimas yra patikimo finansų valdymo pagrindas (46). 10.45. Komisija pabrėžia, kad ES pridėtinės vertės sąvoka gali būti vartojama daugeliu įvairių aplinkybių, pvz., per akademinius ES biudžeto svarstymus, nustatant konkrečių ES programų projektų atrankos tikslus ir (arba) kriterijus, Finansinio reglamento nuostatose ir vertinant esamas programas, tačiau ji taip pat mano, kad politinio projekto pridėtinė vertė yra didesnė nei vien tik tai, kas išreiškiama skaičiais. Komisija taip pat atkreipia dėmesį, kad patikimo finansų valdymo principas išdėstytas Finansinio reglamento 30 straipsnyje ir kad pasiektas patikimo finansų valdymo lygis turėtų būti vertinamas pagal šiuos principus.

10.46. Audito Rūmų auditų metu nustatyta, kad dažnai buvo sunku nustatyti tikrąją ES pridėtinę vertę, visų pirma pasidalijamojo valdymo srityje, kurioje panaudojama didžiausia biudžeto dalis. Iškyla rizika, kad ES lėšos bus naudojamos vietoj nacionalinių, o nacionaliniai ištekliai bus panaudoti kitiems tikslams. Ši galimybė gali būti patraukli valstybėms narėms, turintiems ribotą nacionalinį biudžetą. 10.46. Komisija atkreipia dėmesį į savo atsakymus į 10.48 ir 10.52 dalių pastabas, kuriuose ji išreiškia nuomonę, jog priemonėmis, kurių buvo imtasi, buvo sukurta ES pridėtinė vertė. Komisija įvertino ES pridėtinę vertę pristatydama pasiūlymus, susijusius su naujomis išlaidų programomis. Tais atvejais, kai bendrai teisės aktus priimančios institucijos pritarė šiai nuomonei, jos priėmė pasiūlytas išlaidų programas. Komisija valdys šias programas ir teiks ataskaitas apie ES pridėtinę vertę, kuri yra vienas iš aspektų, kuriuos numatoma vertinti atliekant ex post vertinimus. Šie vertinimai yra viešai prieinami, o 318 straipsnyje numatytoje ataskaitoje taip pat pateikiama informacija apie ES pridėtinę vertę.

10.47. Vienas toks pavyzdys pateiktas Audito Rūmų specialiojoje ataskaitoje dėl 10.5 dalyje minėtos LIFE programos. Audito Rūmai nustatė, kad nacionalinių asignavimų naudojimas ir projektų, kuriems gali būti skirtas finansavimas, konkurencija nacionaliniu, o ne ES lygmeniu, sumažina programos ES pridėtinę vertę (47). 10.47. Žr. atsakymą į 10.5 dalies pastabą.

10.48. Kitas pavyzdys yra Audito Rūmų specialioji ataskaita dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo, kurioje Audito Rūmai padarė išvadą, kad trečdaliu iš šio šaltinio skiriamų lėšų buvo kompensuoti darbuotojai, nukentėję nuo masinių atleidimų. Tačiau nebuvo jokios ES pridėtinė vertės. Tai buvo lėšos, susijusios su pajamų rėmimo priemonėmis, kurias bet kuriuo atveju būtų finansavusios valstybės narės. Tačiau ataskaitoje pažymėta, kad tais atvejais, kai fondas buvo naudojamas bendrai finansuoti paslaugas, kurių paprastai nebuvo valstybėse narėse, pavyzdžiui, atleistų darbuotojų mokymus, buvo sukurta ES pridėtinė vertė (48). 10.48. Komisija atkreipia dėmesį į laikotarpio vidurio vertinimo ataskaitos išvadas, susijusias su ES pridėtine verte. Šioje ataskaitoje daroma išvada, kad Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondas (EGF) sukūrė „didelę pridėtinę vertę“, o „nepriklausomi ekspertai priėjo prie išvados, kad vargu ar būtų pavykę pasiekti rezultatų be EGF paramos“. Komisija pažymi, kad EGF suteiktą paramą reikėtų vertinti kaip tarpusavyje susijusių priemonių, kurios kaip visuma padeda sėkmingai atlikti finansuojamas operacijas, rinkinio finansavimą. Iš tiesų EGF remia darbuotojus teikdamas įvairią pagalbą, įskaitant išmokas, kuriomis užtikrinama, kad aktyvumo skatinimo priemonių taikymo laikotarpiu darbuotojams pakaktų pajamų ir kartu jie galėtų pasinaudoti įvairiomis finansuojamomis priemonėmis, pvz., mokymo programomis.

Savaimingumo efektas

10.49. Su ES pridėtine verte susijusi ir neigiamai ją veikianti sąvoka yra savaimingumas: kai kalbama apie ES subsidijas, jis susijęs su lygiu, iki kurio naudos gavėjas būtų vykdęs projektą net ir negavęs ES paramos. Savaimingumas sumažintų ar net panaikintų ES pridėtinę vertę.

10.50. Savaimingumą nelengva nustatyti dėl jo pobūdžio. Tačiau, jei nėra tinkamos poreikių analizės, dažnai iškyla savaimingumo rizika. Kelių Audito Rūmų auditų metu buvo nustatyta atvejų, kai projektai buvo patvirtinti ar net baigti dar nepatvirtinus ES finansavimo; tai yra savaimingumo pavyzdžiai.

10.51. Pavyzdžiui, atlikę ES paramos maisto perdirbimo pramonei auditą, Audito Rūmai padarė išvadą, kad savaimingumo tikimybė buvo didelė, kadangi valstybės narės sistemingai neskyrė lėšų projektams, kurioms iš tikrųjų reikėjo viešosios paramos (49). Taip pat ir žemės ūkio srityje Audito Rūmai nustatė, kad savaimingumo rizika buvo didelė valstybių narių taikomoms kaimo ekonomikos įvairinimo priemonėms, kadangi tik viena valstybė narė reikalavo naudos gavėjų pagrįsti dotacijos poreikį; vienu atveju ES parama buvo skirta projektui pasibaigus (50). 10.51. Komisija sutinka su Audito Rūmais, kad valstybių narių lygmeniu būtini pakeitimai, kurie užtikrintų tikslingesnį paramos skyrimą. Kai parama investicijoms skiriama tikslingai (be kita ko, taikant tinkamumo finansuoti ir atrankos kriterijus, diferencijuojant paramos dydį) ir yra pagrįsta aiškiai nustatytomis spragomis ir (arba) poreikiais, savaimingumo ir pakeitimo rizika sumažinama iki minimumo. Tikslingo paramos investicijoms skyrimo (Reglamento (EB) Nr. 1974/2006 43 straipsnis) principu pradėta vadovautis 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu, būtent siekiant sumažinti savaimingumo ir pakeitimo poveikį, nustatytą atliekant ankstesnius vertinimus. Naujojo programavimo laikotarpio teisinėje sistemoje reikalaujama, kad būtų atsižvelgiama į su konkrečiomis sąlygomis regiono ar subregioniniu lygmeniu susijusius konkrečius poreikius ir jie būtų konkrečiai patenkinti įgyvendinant atitinkamai suplanuotus priemonių ar teminių paprogramių derinius. Be to, naujojoje teisinėje sistemoje reikalaujama, kad, remiantis bendrais rezultatų rodikliais, kiekvienoje pagrindinėje Sąjungos prioritetų srityje būtų nustatyti atitinkami tikslai ir kad pagal Sąjungos prioritetus pasirinktos priemonės būtų pagrįstos aiškia intervencijų logika, patvirtinta ex ante vertinimu.

10.52. Kiti savaimingumo pavyzdžiai nustatyti Audito Rūmams išnagrinėjus Marco Polo programą, skirtą perkelti krovinius iš kelių į kitas transporto rūšis. Nors nustatyta, kad ES parama padėjo anksčiau pradėti projektus, padidinti paslaugos apimtį ar pagreitinti investicijų grąžą, audito metu taip pat nustatyta rimtų savaimingumo požymių: pavyzdžiui, 13 iš 16 audituotų paramos gavėjų patvirtino, kad jie būtų pradėję ir vykdę projektą be ES subsidijos (51). Audito Rūmai taip pat padarė išvadą, kad Komisija negalėjo pakankamai pagrįsti, kad pagal rizikos pasidalijimo finansinę priemonę (finansinę priemonę, kuria siekiama gerinti galimybes pasinaudoti skolų finansavimu mokslinių tyrimų srityje) skiriama ES parama suteikė galimybę didesnėms investicijoms už tas, kurias paramos gavėjai būtų įgyvendinę ja nepasinaudojus (52). 10.52. Dėl Audito Rūmų nurodytų priežasčių (t. y. ankstesnės projektų įgyvendinimo pradžios, didesnės paslaugų įvairovės ir ankstesnės investicijų grąžos) Komisija laikosi nuomonės, kad Marco Polo programa aiškiai turi ES pridėtinę vertę audituojamiems projektams. Be to, savaimingumo reiškinį sunku kiekybiškai įvertinti, nes gali būti keletas kitų veiksnių, į kuriuos reikėtų atsižvelgti, pvz., tvarumo klausimas (klausimas, ar projektai būtų tvarūs be subsidijos), daugiklis (didesni projektai lemia daug didesnį modalinį perkėlimą), didesnis paramos gavėjų patikimumas ir matomumas (ES projektų prekės ženklas), nauda, gaunama bendradarbiaujant su partneriais (praktinių žinių, gerosios patirties perdavimas). Dėl rizikos pasidalijimo finansinės priemonės (RPFP), Komisija laikosi nuomonės, kad ši priemonė pasiteisino, ypač ekonomikos požiūriu sunkiu laikotarpiu. RPFP tarpinis vertinimas taip pat įrodė šios priemonės pridėtinę vertę; jame teigiama: „RPFP padėjo daugeliui Europos mokslinius tyrimus vykdančių įmonių tęsti mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų veiklą stipraus finansinio sukrėtimo laikotarpiu; ji padėjo vienoms inovatyviausių įmonių Europoje restruktūrizuoti savo finansinę padėtį tuo metu, kai bankai ir kitos finansų įstaigos mažino galimybes gauti finansavimą didesnės rizikos investicijoms...“ (2010 m. rugpjūčio mėn. RPFP tarpinė vertinimo ataskaita, 18 puslapis). Be to, antrame tarpiniame vertinime (2013 m. birželio mėn.) nurodyta, jog „svarbiausia RPFP ekonominė vertė yra jos anticiklinis pobūdis, kuris suteikia rėmėjams ilgalaikį finansinį stabilumą vykdyti mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų veiklą net ir krizės laikotarpiu.

Atsižvelgimas į specialiųjų ataskaitų rekomendacijas

10.53. Pagal tarptautinius audito standartus tolesni veiksmai, kurių imamasi atsižvelgiant į audito ataskaitas, yra baigiamasis veiklos audito ciklo, kurį sudaro planavimas, vykdymas ir tolesni veiksmai, etapas (53). Atsižvelgimas į Audito Rūmų veiklos audito ataskaitas yra būtinas atskaitomybės ciklo elementas, kuris skatina Komisiją veiksmingai įgyvendinti ataskaitose pateiktas rekomendacijas.

10.54. Audito Rūmai peržiūrėjo Komisijos tolesnių veiksmų, atsižvelgiant į 59 auditų rekomendacijų, pateikiamų 2007–2010 m. paskelbtose aštuoniose specialiosiose ataskaitose, imtį. Atsižvelgdami į 56 rekomendacijas, kurias buvo galima patikrinti (54), Audito Rūmai padarė išvadą, kad Komisija visiškai arba dauguma atžvilgių įgyvendino 79 % rekomendacijų. Kiti 12 % rekomendacijų įgyvendintos kai kuriais atžvilgiais, o 9 % buvo atmestos pradžioje ir nebeįgyvendintos (55).

10.55. Praeitų metų atsižvelgimo procedūroje Audito Rūmai rekomendavo Komisijai patobulinti savo IT priemonę, skirtą stebėti audito rekomendacijų būklę ir su biudžeto įvykdymo patvirtinimo procedūra susijusius prašymus. IT priemonė padėtų tiksliau registruoti rekomendacijų, kurios buvo įgyvendintos tik iš dalies, būklę. Atsižvelgdama į Audito Rūmų rekomendaciją, Komisija pasiūlė patobulinimus, kurie padėtų įrašyti iš dalies įgyvendintas rekomendacijas IT priemonėje 2014 m. 10.55. Komisija įvertino galimybę toliau plėtoti RAD programą siekiant patobulinti vadovams teikiamą informaciją. Komisijos sistemos tiekėjo paprašyta sukurti papildomą rekomendacijos būklę „iš dalies įgyvendinta“.

IŠVADA IR REKOMENDACIJOS

Išvada

10.56. Naudojant ES lėšas 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu dėmesys buvo skirtas jų įsisavinimui (būtinybei išleisti pinigus) ir atitikčiai, o ne veiksmingumui. 2014–2020 m. laikotarpiui patvirtintos naujos taisyklės, Audito Rūmai stebės jų poveikį savo būsimuose veiklos audituose. Nors naujos taisyklės yra sveikintinos, o nustačius veiklos lėšų rezervą gali būti daugiau dėmesio skiriama rezultatams, tačiau poveikis gali būti nežymus, kadangi 2014–2020 m. programoje vis dar nėra realių finansinių paskatų ar nuobaudų, susijusių su rezultatais, gautais naudojant ES lėšas (10.3–10.16 dalys). 10.56. Metinėse įgyvendinimo ataskaitose pateiktų veiksmingumo duomenų skelbimas, taip pat vertinimų reikalavimai (įpareigojimas atlikti bent vieną kiekvieno prioriteto poveikio vertinimą) paskatins politines diskusijas ir realią atskaitomybę. Be to, kaip numatyta 2014–2020 m. reglamentavimo sistemoje (Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 22 straipsnio 6 ir 7 dalyse), Komisija galės nubausti valstybes nares, jeigu atlikus veiksmingumo peržiūrą (Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 22 straipsnio 6 dalis) ir užbaigimo metu (22 straipsnio 7 dalis) bus nustatyta, kad joms nepavyko įgyvendinti didelės dalies orientyrų.

10.57. Audito Rūmų nuomone, kadangi nepakankamai atsižvelgiama į veiksmingumą, atsiranda daug didesnė problema. Pasidalijamojo valdymo principas pagrįstas pasitikėjimu: valstybės narės, kurios finansuoja projektų dalį, valdo ES lėšas taip pat atidžiai kaip ir savo nuosavus išteklius. Atsižvelgdami į savo audito rezultatus, Audito Rūmai nustatė, kad atrenkant projektus visų pirma buvo atsižvelgiama į būtinybę panaudoti turimas ES lėšas („panaudoti arba prarasti“), po to – į būtinybę atitikti taisykles ir tik trečioje vietoje, tačiau ribotai, – į numatytą veiksmingumą. Atitikčiai ir veiksmingumui turėtų būti skiriamas toks pats dėmesys visą projekto ciklą. Ši įtampa tarp noro pirmenybę teikti rezultatams ir tarp politinių reikalavimų, su kuriais susiduria valstybės narės, yra pagrindinis didžiosios ES biudžeto dalies koncepcijos trūkumas. 10.57. Komisija atkreipia dėmesį į tai, kad veiksmingumo kriterijai įtraukti į kiekvieno projekto, kurį numatoma finansuoti, atrankos procesą. Taikydamos svertinius atrankos kriterijus, valstybės narės turėtų galėti nustatyti projektus, kurie labiau padėtų siekti rezultatų. Komisija norėtų atkreipti dėmesį į tai, kad be Sąjungos finansavimo, visada turi būti bendras finansavimas nacionaliniu lygmeniu (iš viešojo ar privačiojo sektoriaus). Todėl pasitikėjimas, kad „valstybės narės, kurios finansuoja projektų dalį, valdo ES lėšas taip pat atidžiai kaip ir savo nuosavus išteklius“ yra pateisinamas, nes bet koks netinkamas Sąjungos įnašo lėšų panaudojimas automatiškai paveiks ir padidins nacionalinio įnašo lėšų panaudojimą. Didžiausi bendro finansavimo procentiniai dydžiai nustatyti BNR (120 straipsnyje), tačiau šiuos dydžius galima moduliuoti (121 straipsnis). Nors mažiau išsivysčiusiuose regionuose, nacionalinė bendro finansavimo dalis gali siekti ne daugiau kaip 15 %, labiau išsivysčiusiuose regionuose ji sieks ne mažiau kaip 50 %. Todėl, jeigu programa „valdoma ne atidžiai“ ir ją vykdant daugiausia dėmesio skiriama poreikiui išleisti lėšas, o ne pasiekti rezultatų, nacionaliniam finansiniam įnašui kyla didelis pavojus. Be to, ex ante sąlygos turėtų užtikrinti, kad išlaidoms būtų taikomos tinkamos pagrindinės sąlygos. Todėl, net jei daugiausia dėmesio būtų skiriama poreikiui išleisti lėšas (o tai taip pat turi įtaką nacionaliniam finansiniam įnašui), pagal ex ante sąlygą reikalaujama, kad valstybės narės turėtų patvirtintą, ES lygmeniu prisiimtus įsipareigojimus atitinkančią strateginę politikos sistemą, kuri užtikrintų veiksmingą ir efektyvų programos tikslų siekimą ir rezultatus.

10.58. Ataskaitų dėl veiksmingumo teikimo Europos Parlamentui ir Tarybai tvarka per daugelį metų pasikeitė, ji nebėra pritaikyta veiksmingumo kultūrai, kurią siekia sukurti Komisija. Teisiškai reikalaujama, kad Komisija kasmet teiktų veiksmingumo ataskaitas Europos Parlamentui ir Tarybai trijose pagrindinėse ataskaitose. Tačiau tik vertinimo ataskaitoje atsižvelgiama į veiksmingumą. Biudžeto ir finansų valdymo ataskaitoje ir apibendrinamojoje ataskaitoje informacijos apie veiksmingumą buvo mažai arba nebuvo iš viso.. Audito Rūmai mano, kad Komisijos praktika informaciją apie veiksmingumą teikti vertinimo ataskaitoje yra pagrįsta, kadangi kitos dvi ataskaitos numatytos kitiems tikslams (10.18–10.20 dalys). 10.58. Ataskaitos Europos Parlamentui ir Tarybai teikiamos kartu plėtojant veiksmingumo principus ir Komisija tai daro atsižvelgiama į Europos Parlamento ir Audito Rūmų nuomonę. Kaip jau minėta, priėmus 2014–2020 m. DFP, ataskaitų teikimo Europos Parlamentui ir Tarybai sistema buvo pritaikyta, daugiau dėmesio skiriant programų veiksmingumui. Kaip nurodyta apibendrinamojoje ataskaitoje, Komisija jau ėmėsi būtinųjų veiksmų ataskaitoms dėl veiksmingumo patobulinti, sustiprindama pagal 2014–2020 m. daugiametę finansinę programą (DFP) vykdomų programų veiksmingumo sistemą ir įtraukdama šią veiksmingumo sistemą į Komisijos strateginius planus, programavimą ir ataskaitas dėl laimėjimų. Kad šie pokyčiai atsispindėtų rezultatuose, turės praeiti šiek tiek laiko. Kalbant apie Audito Rūmų nurodytas ataskaitas, šios trys ataskaitos apima skirtingus vienas kitą papildančius veiksmingumo aspektus, susijusius su finansų ir biudžeto valdymo įgyvendinimo elementais, Komisijos rezultatų valdymo srityje apibendrinimu ir bendru ES finansinių programų veiksmingumu. Šiuos skirtingus, bet susijusius aspektus, reikia aiškiai skirti. Komisija džiaugiasi, jog Audito Rūmai nurodė, kad dabartinė ataskaitų teikimo praktika yra pagrįsta, kad šių trijų ataskaitų paskirtis skiriasi ir kad geriausiai informacija apie finansinių programų veiksmingumą pateikiama vertinimo ataskaitoje.

10.59. Be to, Audito Rūmai nustatė nagrinėjamų temų apimties trūkumų: ataskaitose neatsižvelgiama į ES pridėtinę vertę. Audito Rūmai daro išvadą, kad nė vienoje iš šių trijų ataskaitų tinkamai nepateikiama informacija apie patikimą finansų valdymą (10.18–10.22 dalys). 10.59. Komisijos nuomone, patikinimo pareiškimas neturi jokių apimties spragų. Kaip nurodyta atsakymuose į 10.46 dalies pastabas, Komisija įvertino ES pridėtinę vertę pateikdama pasiūlymus, susijusius su naujomis išlaidų programomis. Informaciją apie ES pridėtinę vertę Komisija pateikia ataskaitose dėl vertinimų, atliktų rengiant 318 straipsnyje numatytą ataskaitą. Be to, Komisija nesutinka su Audito Rūmų aiškinimu, jog patikimo finansų valdymo principas reiškia, kad reikia teikti ataskaitas dėl ES pridėtinės vertės. Be kita ko, nė vienoje iš trijų ataskaitų neprivalo būti visi trys elementai ir nė į vieną iš jų trijų atskirai nenumatyta įtraukti visų trijų elementų, kad būtų visapusiškai atsižvelgta į visas patikimo finansų valdymo paskirtis. Kiekviena iš jų turi savo paskirtį (žr. atsakymą į 10.58 dalies pastabą).

10.60. Palyginti su ankstesnių metų vertinimo ataskaitomis, ketvirtoji ataskaita yra patobulinta, kadangi joje siekiama nustatyti ryšį tarp pagal DFP išlaidų kategorijas pateiktų pagrindinių finansinių programų ir su 2020 m. Europos strategija susijusios turimos informacijos apie veiksmingumą. Tačiau daugelyje svarbių sričių vertinimo ataskaitoje pateikta informacija ir duomenys vis dar neatitinka su biudžeto įvykdymo patvirtinimo procedūra susijusios numatytos paskirties. Audito Rūmai atkreipia dėmesį į Komisijos lūkesčius, kad taip bus kelis metus, kol pagal naują veiklos rezultatų programą bus galima pateikti svarbią informaciją apie metinius politikos rezultatus. Audito Rūmai ir toliau stebės pažangą šioje srityje (10.23–10.26 dalys). 10.60. Komisija laikosi nuomonės, kad, atsižvelgiant į stebėjimo ir vertinimo sąlygas, taikytinas 2007–2013 m. programoms, naujausia vertinimo ataskaita yra vertingas įnašas į aptariamų metų biudžeto įvykdymą tvirtinančios institucijos veiklą. Daugeliu aspektų šių metų ataskaitoje buvo atsižvelgta į biudžeto įvykdymą tvirtinančios institucijos pateiktas rekomendacijas dėl struktūros ir turinio. Pavyzdžiui, informacija apie pažangą siekiant programos tikslų šioje ataskaitoje atskirta nuo informacijos apie veiksmingumo veiklos aspektus, pvz., Komisijos veiksmus siekiant įgyvendinti ir valdyti finansines programas. ES vidaus politika atskirta nuo jos išorės politikos. Taip pat ataskaitoje pateikta išsamiausia, kokią tik buvo galima pateikti, veiksmingumo informacija apie tai, kiek finansinės programos padėjo įgyvendinti strategiją „Europa 2020“. Vis dėlto, reikėtų nepamiršti, kad nepaisant to, kad 2013-ieji buvo paskutiniai 2007–2013 m. programavimo laikotarpio metai, vis dar per anksti išsamiai vertinti programų rezultatus ir poveikį, nes finansinių programų galutinį ir ex post vertinimus numatyta atlikti per ateinančius ketverius metus (2014–2017 m.). Be to, 2007–2013 m. programoms nebuvo taikomos stebėjimo, vertinimo ir ataskaitų teikimo sąlygos, kuriose daugiausia dėmesio skiriama programų veiksmingumui. 2014–2020 m. programų veiksmingumo informacija laipsniškai taps prieinama pagal ataskaitų teikimo ir vertinimo sąlygas, nustatytas bendrai teisės aktus priimančių institucijų priimtuose teisės aktuose, ir atsispindės 318 straipsnyje numatytoje ataskaitoje.

10.61. Generaliniai direktoriai savo MVA Komisijai praneša apie savo pareigų vykdymą, apie generalinių direktoratų veiklą ir politikos tikslų įgyvendinimą. MVA pateikiamas patikinimo pareiškimas, kuriame generalinis direktorius turi pateikti patikinimą, kad, be kita ko, ataskaitoje aprašytai veiklai skirti ištekliai buvo naudoti pagal numatytą paskirtį ir vadovaujantis patikimo finansų valdymo principais. Tačiau iš tikrųjų MVA ataskaitose patikinimas visiškai neapima veiksmingumo klausimų. Patikinimas ir visos susijusios išlygos apsiriboja tvarkingumu ir vidaus kontrole (žr. 10.28–10.30 dalis ir 10.4 langelį). 10.61. Kaip nurodyta atsakyme į 10.4 langelio pastabą, Komisija toliau tęs tokią pat ataskaitų teikimo praktiką, kuri visiškai atitinka teisės nuostatas. Kaip nurodyta apibendrinamojoje ataskaitoje, patikinimo pareiškime daugiausia dėmesio skiriama valdymo ir finansiniams klausimams, ir tai visiškai atitinka Komisijos finansinę atsakomybę įgyvendinant ES biudžetą. Priimdama apibendrinamąją ataskaitą, Komisija prisiima visą atsakomybę už ES biudžeto valdymą. Tai nesusiję su Komisijos aiškiu įsipareigojimu toliau stiprinti informacijos apie politikos laimėjimus pateikimą tose pačiose metinėse veiklos ataskaitose, taip pat vertinimo ataskaitoje, kaip to reikalaujama pagal Sutarties nuostatas. Šie politikos laimėjimai yra bendrų su bendrai teisės aktus priimančiomis institucijomis ir valstybėmis narėmis, kurios atlieka svarbų vaidmenį įgyvendinant programas, veiksmų ir bendros su jomis atsakomybės rezultatas. Be to, bendram programų veiksmingumui įtakos turi daugelis kitų ekonominių ir socialinių veiksnių, gerokai svarbesnių už generalinių direktorių kontrolę.

10.62. Atlikus šių metų MVA peržiūrą nustatyta, kad, kaip ir ankstesniais metais, generalinių direktorių tikslai neatitinka valdymo tikslų; kad vis dar išlieka rodiklių atrankos trūkumų, o tai rodo, kad jų tinkamumas veiksmingumo stebėjimui yra ribotas; ir kad generaliniai direktoratai pakankamai nebendradarbiauja, nustatydami savo tikslus ir rodiklius (žr. 10.32–10.39 dalis). 10.62. Kaip nurodyta 2013 m. apibendrinamojoje ataskaitoje, 2013 m. metinių veiklos ataskaitų struktūra buvo iš esmės peržiūrėta. Daug pastangų įdėta siekiant patobulinti veiksmingumo rodiklius ir veiksmingumo ataskaitas, taip pat informacijos apie ekonomiškumą ir efektyvumą pateikimą metinėse veiklos ataskaitose. Be to, peržiūrint instrukcijas, labai stengtasi užtikrinti, kad ataskaitose būtų tik tai, kas yra svarbu, bei padidinti ataskaitų aiškumą ir nuoseklumą visuose generaliniuose direktoratuose. Be kita ko, valdymo planai bus labiau suderinti su metinėmis veiklos ataskaitomis jose pateikiamos informacijos apie tikslus ir rodiklius požiūriu.

10.63. Audito Rūmai vykdydami savo veiksmingumo auditą ir toliau siekia savo dviejų tikslų: atskaitomybės ir tobulėjimo. 2013 m. ataskaitose, be daugybės kitų temų, buvo nagrinėjami atvejai, kai ES pridėtinė vertė (pagrindinė priemonė siekiant patikimo finansų valdymo) nebuvo sukurta arba sumažėjo. Konkretus to pavyzdys (nustatytas keliais atvejais) buvo savaimingumas, kuomet paramos gavėjai būtų tęsę savo veiklą be ES paramos (10.40–10.53 dalys). 10.63. Komisija atkreipia dėmesį į savo atsakymus į 10.48 ir 10.52 dalių pastabas, kuriuose ji išreiškia nuomonę, jog priemonėmis, kurių buvo imtasi, buvo sukurta ES pridėtinė vertė. Be to, kaip nurodyta atsakyme į 10.45 dalies pastabą, Komisija nepritaria Audito Rūmų pasiūlytiems principams, kuriais grindžiama 2011 m. metinėje ataskaitoje nurodyta ES pridėtinės vertės sąvoka.

Rekomendacijos

10.64. 10.2 priede pateikti Audito Rūmų atliktos peržiūros, kurios metu buvo tikrinama pažanga, padaryta įgyvendinant ankstesnėse metinėse ataskaitose pateiktas rekomendacijas, rezultatai. 2010 ir 2011 m. metinėse ataskaitose Audito Rūmai pateikė devynias rekomendacijas. Iš visų šių rekomendacijų dvi nebuvo taikomos, kadangi Audito Rūmams dar buvo per anksti vertinti pažangą. Komisija septynias rekomendacijas įgyvendino kai kuriais atžvilgiais.

10.65. Atlikę šią peržiūrą ir atsižvelgdami į 2013 m. nustatytus faktus ir išvadas, Audito Rūmai rekomenduoja:

— 1 rekomendacija: kitos Finansinio reglamento peržiūros metu Komisija turėtų racionalizuoti savo ataskaitų dėl veiksmingumo teikimo tvarką. Komisija pritaria šiai rekomendacijai. Komisija pasirengusi pritaikyti Finansinį reglamentą, kad jis derėtų su jos dabartine veiksmingumo ataskaitų teikimo praktika. Dabartinėje praktikoje šios trys Audito Rūmų 10.18 dalyje nurodytos ataskaitos rengiamos skirtingais tikslais ir papildo viena kitą. Apibendrinamojoje ataskaitoje daugiausia dėmesio skiriama Komisijos rezultatams valdymo srityje, 318 straipsnyje numatytoje vertinimo ataskaitoje daugiausia dėmesio skiriama vykdant išlaidų programas pasiektiems rezultatams, o biudžeto ir finansų valdymo ataskaitoje pateikiama informacija apie įvairius biudžeto aspektus ir biudžeto valdymą. Komisijos nuomone, ši informacijos teikimo praktika, kai visų trijų ataskaitų vaidmuo ir paskirtis skiriasi, atitinka skirtingo lygmens teisines ir veiklos nuostatas (SESV, Finansinio reglamento nuostatas ir galiojančias Komisijos vidaus instrukcijas).

— 2 rekomendacija: Komisija turėtų užtikrinti, kad vertinimo ataskaitoje būtų pateikta visa turima informacija apie pažangą siekiant „Europa 2020“ tikslų santrauka, kad skaitytojas galėtų geriau suprasti, kas buvo pasiekta; Komisija sutinka su šia rekomendacija. Komisija sutelks visą dėmesį, siekdama užtikrinti, kad 318 straipsnyje numatytoje ataskaitoje būtų pateikta suvestinė ataskaita, kuri apimtų informaciją apie pažangą siekiant strategijos „Europa 2020“ tikslų ir taip būtų pateikta aiški laimėjimų apžvalga. Komisija apsvarstys, ar nereikėtų pakoreguoti 318 straipsnyje numatytos ataskaitos struktūros, atsižvelgiant į tai, kaip per ateinančius kelerius metus keisis šios ataskaitos teikimo praktika, kartu deramai atsižvelgiant į teikiamas kitas išsamesnes ataskaitas dėl strategijos „Europa 2020“, pvz., įgyvendinant Europos semestrą.