Komisijos komunikatas - Siekiant didesnio produktyvumo: pagrindiniai 2007 m. Europos konkurencingumo ataskaitos aspektai {SEK(2007)1444} /* KOM/2007/0666 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 31.10.2007 KOM(2007) 666 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS Siekiant didesnio produktyvumo: pagrindiniai 2007 m. Europos konkurencingumo ataskaitos aspektai {SEK(2007)1444} KOMISIJOS KOMUNIKATAS Siekiant didesnio produktyvumo: pagrindiniai 2007 m. Europos konkurencingumo ataskaitos aspektai 1. ĮžANGA Šiame komunikate išdėstomi pagrindiniai 2007 m. Europos konkurencingumo ataskaitos aspektai[1]. Daugiausia dėmesio skiriama produktyvumui – esminiam ilgalaikio konkurencingumo ir gerovės veiksniui. Konkurencingumo ataskaitos struktūra pakeista 2006 m., siekiant, kad joje pateikiama analize būtų galima patikimai pagrįsti Lisabonos strategijos mikroekonominį ramstį, toliau nagrinėjant konkretesnius Europos pramonės konkurencingumo aspektus. Šiemet peržiūrėjus pastarųjų metų augimo, produktyvumo ir užimtumo raidą tiek ES, tiek pagrindinių ekonomikos sektorių lygmeniu, ataskaitoje apžvelgiamos mikroekonomikos reformos pagal Augimo ir užimtumo paktą, siekiant atsižvelgti į galimybes šiomis reformomis padidinti produktyvumą, ir daugiausia dėmesio skiriant vienam iš konkurencingumo veiksnių – įgūdžiams. Ataskaitoje vertinami sąlyginiai Europos pramonės šakų pranašumai ir trūkumai, o pabaigoje pateikiama Europos gamybos sektoriaus ateities vizija, siekiant apsvarstyti aiškėjančias tendencijas ir uždavinius bei nustatyti, ar šios tendencijos ir uždaviniai atitinka įgyvendinamą politiką. Šioje ataskaitoje pateikiama analizė pagrįsta išsamesniais nei anksčiau duomenimis – ilgesnį laikotarpį apimančia informacija ir pirmaisiais paskelbtais ES KLEMS[2] duomenų rinkiniais. Remiantis šia informacija galima geriau įvertinti esamą padėtį. 2. BENDRI KONKURENCINGUMO REZULTATAI Visapusiškai gerėjanti Europos ekonomikos padėtis Europos ekonomika atsigauna aktyviau nei tikėtasi praėjusiais metais: faktinis ES bendrasis vidaus produktas (BVP) 2006 m. padidėjo 3,0 %. Tai didžiausias nuo 2000 m. pasiektas BVP augimo tempas. Be to, sparčiau augo produktyvumas ir užimtumas. Tokį produktyvumo augimą lėmė didesnis bendro gamybos veiksnių produktyvumo (BGVP) augimas (žr. lentelę). Padėtis pagėrėjo visapusiškai: beveik visos naujosios valstybės narės ir valstybės narės, kurių BVP vienam gyventojui ir produktyvumas palyginti maži, beveik pasivijo ekonomikos ir produktyvumo augimo lygį. Pastebėta, kad padėtis gerėja įvairiuose ekonomikos sektoriuose. ES BVP augimui ypač svarbūs paslaugų sektoriai, be to, jie sudaro didelę visos ekonomikos dalį. 2006 m. visi gamybos sektoriai, išskyrus tabako gamybą, vystėsi kur kas greičiau nei per penkerius ankstesnius metus ir taip padėjo paskatinti bendrą ES ekonomikos augimą. Mažėja atotrūkis tarp ES ir JAV produktyvumo Palyginti su JAV, Europos ekonomikos raidos duomenys, pagal kuriuos vertinami ribinio produktyvumo rezultatai, patvirtina, kad 2006 m. darbo našumo atotrūkis nuo JAV rodiklių sumažėjo, nors per pastarąjį dešimtmetį jis nuosekliai didėjo. Tai labai svarbus rezultatas, ypač atsižvelgiant į tai, kad neseniai gauti duomenys (tik gamybos[3]) patvirtina, kad ši tendencija tęsėsi ir pirmojoje 2007 m. pusėje. Tačiau vertinant šią optimistišką raidą reikėtų neužmiršti, kad JAV darbo našumas tebėra apie 39 % didesnis nei ES, vertinant pagal BVP vienam dirbančiajam, ir 26 % didesnis (2005 m.), vertinant pagal vienos darbo valandos BVP. Remiantis analize, pagrindinė priežastis – bendro gamybos veiksnių produktyvumo (BGVP) (žr. lentelę) skirtumai, o antrinė priežastis – žmogiškojo kapitalo kokybė[4]. Be to, tikriausiai atotrūkis mažėja daugiausiai dėl cikliškų veiksnių, taip pat dėl lėtesnio JAV produktyvumo augimo 2006 m. Sektorių duomenys padėjo išsamiau palyginti ES ir JAV produktyvumo raidą. Pavyzdžiui, duomenys patvirtina, kad per pastarąjį dešimtmetį ES ekonomikos darbo našumas augo lėčiau daugiausiai dėl prastesnių atskirų ES sektorių apibendrintų rodiklių, o ne dėl ekonomikos sandaros (įvairių pramonės šakų). Iš tiesų ši padėtis truputį palankesnė ES. ES ir JAV augimo skirtumus ypač atspindi prasti ES paslaugų sektoriaus, visų pirma mažmeninės prekybos, platinimo, finansų ir verslo paslaugų sektorių, rezultatai. Lentelė. Bendro gamybos veiksnių produktyvumo vaidmuo Bendras gamybos veiksnių produktyvumas – pagrindinė produktyvumo atotrūkio tarp ES ir JAV priežastis. Šio produktyvumo augimą lemia ne didesnės sąnaudos, pvz., kapitalas, o nematerialieji veiksniai, pvz., technologijų pažanga ar organizacijų naujovės. Dėl to bendras gamybos veiksnių produktyvumas – tinkamiausia priemonė ekonomikos veiksmingumui užtikrinti. Sektorių lygmens įvairių veiksmingumo rodiklių struktūrinių ryšių analizė leidžia daryti prielaidą, kad bendro gamybos veiksnių produktyvumo augimas labiausiai skatina geresnius sektorių veiklos rezultatus, neatsižvelgiant į tai, ar jis išreiškiamas pridėtinės vertės augimu, darbo našumu, tarptautine prekyba, tiesioginėmis užsienio investicijomis ar užimtumo augimu. Vienos iš bendram gamybos veiksnių produktyvumui didinti svarbiausių politikos sričių – tos politikos sritys, kuriomis remiama technologijų pažanga, naujovės ir didesnės investicijos į mokslinius tyrimus ir plėtrą, informacijos ir ryšių technologijų naudojimą, konkurenciją ir produktų rinkos reformą. Šios politikos sritys glaudžiai susijusios su Lisabonos strategijos mikroekonominiu ramsčiu, todėl įgyvendinamos reformos galėtų labai padėti skatinti bendro gamybos veiksnių produktyvumo ir ekonomikos augimą. | ...esama ženklų, kad galbūt svarbus ne tik palankus ciklas, bet ir kiti veiksniai Nors ES ir JAV produktyvumo atotrūkis per pastarąjį dešimtmetį didėjo dėl struktūrinių priežasčių, dar per anksti spėlioti, ar pastarųjų metų atotrūkio mažėjimas yra tik ciklinės raidos padarinys, ar tai yra naujo modelio apraiška. Remiantis Komisijos tarnybų analize[5], teigiami poslinkiai iš esmės cikliški, tačiau gali būti, kad veikia ir struktūriniai aspektai, susiję su ankstesnėmis struktūrinėmis ES valstybių narių reformomis, ypač vykdytomis darbo rinkoje. Šį požiūrį remia padidėjęs sektorių produktyvumas, pvz., tinklų pramonės šakose, ir geresni darbuotojų įgūdžiai. Tikėtina, kad struktūrinio produktyvumo didėjimo poveikis bus juntamas ateityje, kai visose srityse stipriau pasireikš pastarųjų metų reformų, ypač vykdomų pagal atnaujintą Lisabonos strategiją, poveikis. 3. LEMIAMI KONKURENCINGUMO VEIKSNIAI Produktyvumas ir Lisabonos darbotvarkės mikroekonominis ramstis Vienas iš pagrindinių atnaujintos Lisabonos strategijos tikslų – didesnės ilgalaikio ekonomikos augimo galimybės, skatinant didesnį produktyvumą. Taip būtų galima spręsti globalizacijos, visuomenės senėjimo, sparčios technologijų pažangos keliamas problemas ir kovoti su klimato kaita. Lisabonos strategijos mikroekonomikos politikos ramstis apima daugelio sričių politiką, susijusią su produktyvumo didinimu, pvz.: - didesnės investicijos į mokslinius tyrimus ir plėtrą gali labai paskatinti produktyvumo augimą, ypač tinkamai integravus visas žinių „trikampio“ (moksliniai tyrimai ir plėtra, naujovių ir švietimo bei mokymo) sudedamąsias dalis, tarp jų susijusias su mokslinių darbuotojų rengimu; - investicijos į IRT labai padeda didinti produktyvumą, jei tuo pat metu vykdomi tinkami organizaciniai pakeitimai ir investuojama į įgūdžius; - didesnė konkurencija atvirose, tinkamai reglamentuojamose rinkose teigiamai veikia produktyvumą ir užimtumą, nes taip veiksmingiau skirstomi ištekliai, gerėja produktyvumas (darbo organizavimas) ir dinaminis veiksmingumas (naujoviški produktai ir procesai). Tačiau konkurencijos poveikis naujovių diegimui nėra išsamiai apibrėžtas ir priklauso nuo rinkos struktūros ir nuo to, kiek glaudžiai rinkos dalyviai susiję su pažangiųjų technologijų taikymu. Siekiančioms išlaikyti konkurencinį pranašumą šalims ir pramonės šakoms, artimai susijusioms su pažangiųjų technologijų taikymu, ypač svarbi konkurencija; - verslumo skatinimas, sudarant palankesnes sąlygas bendrovėms steigtis ir vystytis bei suteikiant MVĮ daugiau galimybių išnaudoti bendrosios rinkos teikiamas galimybes, leidžia paversti naujas idėjas vertingais produktais ir paslaugomis bei prekiauti jais įvairiose šalyse, teigiamai veikiant produktyvumą; - produkciją ir vartojimą galima padidinti, mažinant nereikalingas sąnaudas, susijusias su reglamentavimu, pvz., pernelyg didelę administracinę naštą. Taip daugiau išteklių būtų galima panaudoti produktyvumo reikmėms. Tai būtų ypač naudinga MVĮ, nes šios papildomos išlaidos sudaro didesnę dalį MVĮ bendrų sąnaudų; - mažesnės bendrovių mokesčių kliūtys, susijusios reikalavimų laikymosi išlaidos ir pagalba restruktūrizuojant bendrovių grupes padeda bendrajai rinkai tinkamai veikti. Priimta bendra konsoliduota pelno mokesčio bazė taip pat teigiamai paveiktų ES BVP. Norint atitikti greitesnio prisitaikymo reikalavimus būtina taikyti priemones, kurios padėtų pereiti iš vienos darbo vietos į kitą. Bendrai, sprendžiant šiuos klausimus svarbus vaidmuo tenka ES sanglaudos politikai, nes ji padeda vidaus rinkai geriau veikti ir remia produktyvumo bei konkurencingumo raidą šalyse ir regionuose, kurie vystosi ne taip greitai arba kuriuos veikia pramonės restruktūrizavimas. Įvertinus pastarųjų metų valstybių narių reformas produktų ir paslaugų rinkose, taip pat geresnio reglamentavimo ir MVĮ politikos srityje, aišku, kad iš esmės reformos šiose srityse padėjo pasiekti pažangos, nors dar ne visos problemos išspręstos. Ši pažanga dar ne visiškai atsispindi ekonominės veiklos rezultatų vertinimo duomenyse. Koordinavimo klausimai ES nacionalinių reformų politikos valdymas – svarbi augimo ir darbo vietų kūrimo strategijos dalis. Valstybių narių ekonominių reformų koordinavimas gali būti naudingas dėl kelių priežasčių. Šalys gali pasimokyti viena iš kitos, o bendros pastangos ir koordinavimas gali paskatinti valią vykdyti reformas ir nugalėti pasipriešinimą joms šalies viduje. Svarbiausia, koordinuotai įgyvendinamos reformos gali suteikti naudos, kurios nebūtų galima pasiekti vykdant jas vienašališkai. Ataskaitoje pateikta nacionalinių reformų poveikio kitoms šalims empirinė analizė patvirtina, kad daugeliu atvejų koordinuoti veiksmai yra kur kas naudingesni, nei pavieniai. Pavyzdžiui, maždaug pusė potencialaus BVP augimo dėl valstybių narių pasiektų mokslinių tyrimų ir plėtros intensyvumo rodiklių priklausytų nuo kitų šalių įgyvendinamų žinių srities reformų poveikio. Papildomos naudos teikia politikos sričių savybė papildyti viena kitą. Pavyzdžiui, daugiau įgūdžių ir aktyvesni moksliniai tyrimai ir plėtra didina realų darbo užmokestį, o tai savo ruožtu turėtų paskatinti užimtumą. Be to, administracinės naštos mažinimas mažesnėmis rinkliavomis labai susijęs su užimtumo rodikliais, nes padeda sumažinti natūralų nedarbą. Laisva prekyba ir produktyvumas neatsiejami Vis atviresnė prekyba (prekybos mastas, palyginti su BVP) ir didesnės tiesioginės užsienio investicijos (TUI) rodo spartėjančią globalizaciją. Nors iš esmės pasaulinės rinkos dalys persiskirstė besivystančių šalių naudai, 27 valstybių narių ES palyginti sėkmingai išlaikė savo padėtį. 1996–2005 m. 27 valstybių narių ES dalis bendrame pasaulio eksporte sumažėjo nuo 23,3 iki 22,0 %, JAV dalis sumažėjo nuo 19,1 iki 15,2 %, o Japonijos – nuo 13,7 iki 10,5 %[6]. [7] ES rezultatai prekybos paslaugomis sektoriuje optimistiški: per 1996–2005 m. 15 valstybių ES[8] paslaugų eksportas padidėjo daugiau ne du kartus, o importas augo ne taip greitai. Dėl to per devynerius metus 15 valstybių ES beveik keturis kartus padidino paslaugų prekybos balansą. Per tą patį laikotarpį JAV paslaugų prekybos balansas sumažėjo 26 % iki 50 mlrd. EUR (25 valstybių ES balansas 2005 m. buvo 56,9 mlrd. EUR). O Japonija 2003 m. pranešė apie 30 mlrd. EUR prekybos paslaugomis deficitą. Pernelyg dažnai globalizacija siejama su darbo vietų praradimu tuose sektoriuose, kuriuose veikla mažėja. Dėl to patiriamos socialinės išlaidos ir kyla susirūpinimas, į kurį reikia reaguoti tinkamomis politinėmis priemonėmis. Tačiau dėl to nereikėtų užmiršti labai teigiamo atvirumo ir integracijos į pasaulio rinkas poveikio šalies ekonominės veiklos rezultatams. Ataskaitoje parodoma, kad bendrą produktyvumą ir globalizaciją sieja teigiami ryšiai, panaudojant prekybos atvirumą kaip pakaitinį rodiklį, ir apibendrinamos empirinės išvados dėl produktyvumo ir globalizacijos ryšio. Priežastinis ryšys ne visada akivaizdus. Intensyvesnė konkurencija importo srityje skatina produktyvumą, dėl to gerėja konkurencingumas ir didėja eksportas. Tai savo ruožtu didina veiksmingumą. Ataskaitoje pateiktame empiriniame tyrime pabrėžiamas ryšio tvirtumas. Tai įrodo susijusių priemonių galią: specializacijos, mastelio efekto, ne taip efektyviai veikiančių įmonių pašalinimo ir geresnio gebėjimo įsisavinti technologijų naujoves bei naujas idėjas iš kitų pasaulio vietų. Kartu šie veiksniai leidžia daryti prielaidą, kad atvira prekyba gali būti svarbi produktyvumo augimui stiprinti. Pavyzdžiui, remiantis empirine analize, dėl vidutiniškai 1 % atviresnės ekonomikos, matuojant pagal importo ir pridėtinės vertės santykį, kitais metais 0,6 % padidėja darbo jėgos produktyvumas. Šie rezultatai leidžia daryti prielaidą, kad tiek dėl geriau veikiančios bendrosios rinkos suaktyvėjusi ES vidaus prekyba, tiek ambicinga išorės politika (pvz., Dohos vystymosi darbotvarkės, naujų dvišalių laisvos prekybos susitarimų, prekybos ryšių su Kinija derinimo, kliūčių ES eksportui panaikinimo ir patobulintos galimybių patekti į rinką strategijos) sudaro sąlygas didinti ES produktyvumą. Vis dėlto reikėtų pabrėžti, kad atvira rinka gali būti visapusiškai naudinga tik toms ekonomikoms, kuriose gamybos veiksniai lengvai perskirstomi tarp įmonių, taip pat iš nykstančių pramonės šakų perkeliami į augančias. Šios sąlygos būtinos, norint įveikti sudėtingą prisitaikymo procesą, kurį teks patirti tam tikriems sektoriams ir regionams, nuo kurių labai priklauso visuomenės požiūris į globalizaciją. Be to, norint pasinaudoti atviros rinkos teikiamais privalumais, labai svarbu tarptautiniu lygmeniu ginti intelektinės nuosavybės teises. Įgūdžių lavinimas – konkurencingumo veiksnys Įgūžai tiesiogiai susiję su tarptautiniu konkurencingumu ir produktyvumu, nes labiau išsilavinę darbuotojai užtikrina veiksmingesnį darbą ir didina įmonių gebėjimą įsisavinti naujas technologijas ir idėjas . Pavyzdžiui, remiantis empiriniu tyrimu, vieneriais metais prailginus vidutinę mokyklinio lavinimo trukmę produktyvumas ilgainiui padidėtų 8–10 %[9]. Visuose ekonomikos sektoriuose, net ir tokiuose, kuriuose dabar nereikalaujama didelės darbuotojų kvalifikacijos, aiški įgūdžių lavinimo tendencija. Empirinės analizės rezultatai rodo, kad sektorių, kuriuose dirba daugiau labai ar vidutiniškai kvalifikuotų darbuotojų, produktyvumas didėja labiau, nei sektoriuose, kuriuose dirba daug nekvalifikuotų darbuotojų, nes pastarieji neigiamai veikia produktyvumo didėjimą. Be to, įgūdžiai svarbūs norint kuo greičiau pradėti taikyti naujausias technologijas. Savaime suprantama, kad tai įvyksta greičiau tose pramonės šakose, kuriuose dirba kvalifikuoti darbuotojai. Galiausiai, didelis labai arba vidutiniškai kvalifikuotų darbuotojų skaičius skatina eksportą. Atskirų pramonės šakų lygmenų analizė rodo, kad įgūdžių lavinimas šiose šakose labiau padeda patenkinti didėjantį labai kvalifikuotų darbuotojų poreikį, nei darbo vietų perskirstymas tarp sektorių ar pramonės šakų. Tačiau taip pat pastebimas bendras darbo vietų perskirstymas – iš pramonės šakų, kuriose dirba daug nekvalifikuotų darbuotojų į pramonės šakas, kuriose reikalaujama didelės kvalifikacijos. Šis procesas vyksta visose ES šalių grupėse. Atsižvelgiant į šias aplinkybes, įgūdžių atotrūkį galima pirmiausia vertinti kaip prisitaikymo problemą, kuri atsiranda, kai padidėja tam tikro įgūdžio paklausa (arba sumažėja pasiūla). Esant tokiai padėčiai vyriausybė galėtų pasirūpinti sklandesniu pereinamuoju laikotarpiu, nes tikėtina, kad būtų neįmanoma taikyti konkretiems sektoriams pritaikytą politiką. Antra, jei skirtumas įgūdžių atotrūkis atsirado dėl istorinių priežasčių, įgyvendinant įvairių sričių politiką reikėtų daugiausia dėmesio skirti priemonėms, kuriomis būtų galima pasiekti, kad ūkyje dirbtų daugiau įvairesnių įgūdžių turinčių žmonių. Tačiau ne vien vyriausybė turi spręsti įgūdžių pasiūlos neatitikties paklausai problemą. Daug daugiau Europos ūkio subjektų turės atsižvelgti į šį klausimą veiklos strategijose. Pastangos pagal augimo ir naujų darbo vietų kūrimo strategiją skatinti žmogiškojo kapitalo kaupimą, pvz., mažinant vidurinio išsilavinimo neturinčių žmonių skaičių ir skatinant rinktis matematikos, mokslo ir technologijų specialybes aukštosiose mokyklose, turėtų padėti patenkinti didėjančią įgūdžių paklausą, susijusią su techniniais pokyčiais, kuriems svarbūs įgūdžiai. Didesnis užimtumas, ypač moterų, taip pat padėtų mažinti šį atotrūkį Švietimo politika dažniausiai tebepriskiriama nacionalinei kompetencijai, todėl gabiausių ES mokslininkų švietimui bus naudingos visoje ES įgyvendinamos iniciatyvos, pvz., Europos technologijų instituto plėtra ir didesnis mokslininkų judumas. 4. EUROPOS PRAMONėS šAKų KONKURENCINGUMAS Dabartinė padėtis Iš esmės Europos pramonės šakos, kuriose svarbus vaidmuo tenka MVĮ, yra konkurencingos. Tačiau atskirų pramonės šakų konkurencingumas tiek skirtingose šalyse, tiek skirtinguose sektoriuose labai skiriasi. Nuo 1995 m. ES vangiai auga pridėtinė vertė, darbo ir bendras gamybos veiksnių produktyvumas, nors prekybos rodikliai gana teigiami. Sparčiai didėja tiesioginės užsienio investicijos (abiem kryptimis, nors į kitas šalis – sparčiau). Remiantis sąlyginiu atskirų sektorių pranašumų ir trūkumų vertinimu, kalnakasybos sektoriuose ir kai kuriose gamybos pramonės šakose (odos ir avalynės, drabužių, tekstilės, branduolinio kuro ir tabako gamybos) ne tik mažėja užimtumas, bet ir sukuriama vis mažiau pridėtinės vertės. Tuo tarpu visos, išskyrus vandens transportą, pramonės šakos, kuriose pridėtinė vertė didėja sparčiausiai ES, būtent ryšių įrangos, biuro įrangos ir kompiuterių, telekomunikacijų ir kompiuterių paslaugų pramonės šakos, yra susijusios su naujomis informacijos ir ryšių technologijomis. Palyginti su JAV, didžiausias sektorių veiksmingumo atotrūkis pastebimas biuro įrangos ir kompiuterių gamybos, didmeninės ir mažmeninės prekybos, oro transporto ir finansinių paslaugų sektoriuose. Panašu, kad pastarieji trys paslaugų sektoriai gana priklausomi nuo masto ekonomijos ir tikriausiai jiems labiausiai palankios didesnės integruotos JAV rinkos. Tačiau ES didesnio augimo galimybės siejamos su tam tikromis pažangiųjų technologijų gamybos sritimis, ypač farmacijos ir tinklų pramonės šakomis. Glaudesnės Europos gamybos sektoriaus sąsajos su paslaugomis Manoma, kad ilgainiui[10] Europa liks vienas iš turtingiausių regionų pagal BVP vienam gyventojui, tačiau bendru ekonomikos dydžiu nusileis kai kurioms besivystančioms šalims. Tai susiję tiek su demografiniais veiksniais, tiek su pakankamai stipriai didėjančiu produktyvumu besivystančioms šalims vejantis kitas valstybes. 2050 m. Azija tikriausiai bus svarbiausia rinka ir augimo ašis. Remiantis analize, per kitus dešimtmečius gamyba tebebus svarbi ES ekonomikai – ji tiesiogiai prisidės prie didesnės gerovės ir produktyvumo, ir didins mokslinių tyrimų ir kvalifikuotų paslaugų paklausą, o tai savo ruožtu paveiks visas kitas ekonomikos sritis[11]. Manoma, kad gamybos sektoriuje siaurąja prasme dirbs mažiau žmonių nei dabar ir jis užims palyginti mažesnę visos ekonomikos dalį. Užimtumo ir sąlyginio dydžio tendencijų nereikėtų painioti su sąstingiu ar nuosmukiu. Tam tikru mastu šios tendencijos atspindi skirtingo produktyvumo didėjimo poveikį. Be to, jos yra statistinio pobūdžio, t. y. dėl vertės grandinės suskaidymo anksčiau gamybai priskirta veikla priskiriama paslaugų sektoriui. XXI a. gamybos pramonė ir susiję paslaugų sektoriai išliks pagrindinis ES ekonomikos ramstis ir ne tik dėl jų ekonominės svarbos, bet ir dėl to, kad jie yra neatsiejamos šiuolaikinės ekonomikos naujovių diegimo sistemos dalys. Remiantis analize galima daryti prielaidą, kad iš šių įmonių sėkmingiausiai veikiančios pirmaus pasauliniuose vertės kūrimo tinkluose, teikdamos planavimo, rinkodaros ir mokslinių tyrimų ir plėtros paslaugas bei įtraukdamos kitus išorės išteklius. Todėl tikriausiai gamybos sąsajos su paslaugomis ir bendras gaminių ir paslaugų paketas, parduodamas kaip galutinis produktas, taps dar svarbesni. Tai teikia naujų pajamų gavimo galimybių ir galimybių užmegzti naudingus ilgalaikius ryšius su vartotojais, tačiau tuo pačiu padidėja galimybės užsakyti paslaugas kitiems paslaugų teikėjams. Dėl to sumažės galiojančios gamybos ir paslaugų veiklos statistinės klasifikacijos svarba ir reikės nustatyti naujas bendrovių ir rinkos raidos analizės rūšis. Tiksliai nežinoma, kaip besivystančių technologijų (elektromechaninių mikrosistemų, pažangiųjų medžiagų, biotechnologijų ir nanotechnologijų) srityse iš tiesų bus pasinaudota visomis galimybės, tačiau reikėtų pabrėžti, kad jos tikrai didelės ir per ateinančius dešimtmečius galėtų labai prisidėti prie didesnio produktyvumo ir naujovių diegimo. Tačiau gali būti, kad bus svarbiau tai, kaip žinios valdomos, ir ateityje būtent tie verslo modeliai, kuriuose žinios valdomos geriau, veiks sėkmingiau. Svarbus vaidmuo turėtų tekti intelektiniam kapitalui ir nematerialiajam turtui. Dėl to tikriausiai bus taikomi sudėtingesni organizacijos metodai, bus labiau bendradarbiaujama ir palaikomi glaudesni ryšiai su tiekėjais, klientais ir konkurentais bei naudojama daugiau išorinių žinių šaltinių, pvz., mokslinių tyrimų įstaigų ir universitetų. Ši įvykių raida dar labiau pabrėš įgūdžių svarbą. Visų pirma itin svarbūs taps socialiniai įgūdžiai, pvz., gebėjimas dirbti komandoje, mokytis, dalytis ir bendrauti, teikti paslaugas ir prekes bei galvoti, vadovaujantis skirtingas disciplinas apimančiais principais. Šie įgūdžiai bus ypač svarbūs pasaulio tinkluose norinčioms veikti MVĮ. Šių įgūdžių gali reikėti net ir vietos rinkose. Dinaminė specializacija, t. y., kai konkurenciniai privalumai ne tik išlieka, bet ir stiprinami, rodo, kad Europa toliau užims tvirtą padėtį daugelyje pažangių ir labai pažangių technologijų sektoriuose (cheminių medžiagų, įskaitant farmacijos produktus, mechaninės inžinerijos, automobilių, kosminės aviacijos, integruotosios elektronikos). Dėl to reikės didelių mokslinių tyrimų ir plėtros srities pastangų, norint nuolat plėsti technologijų ribas šiose pramonės šakose ir išlaikyti jų konkurencinį pranašumą. Atramos tašku taip pat gali būti tradicinių sektorių aukštos kokybės produktai. Šiuose sektoriuose svarbus vaidmuo tenka technologijų naujovėms, dizainui ir rinkodarai. Be to, daug kas priklausys nuo Europos įmonių gebėjimo paversti viso pasaulio uždavinių, pvz., visuomenės senėjimo ir klimato kaitos, teikiamas galimybes kapitalu. Kadangi Europai reikės kuo anksčiau pradėti spręsti šiuos klausimus, Europos įmonės gali pasinaudoti galimybe ir užimti pirmaujančias pozicijas su sveikatos priežiūra, gyventojų patogumu, laisvalaikiu, pramogomis ir aplinkosaugos technologijomis susijusių produktų rinkose. Horizontalūs gamybos sektoriaus politikos klausimai Pasitelkiant labiau kiekybinį, modeliu pagrįstą metodą galima įvertinti politinių priemonių, skirtų bendroms konkurencingumo sąlygoms gerinti, poveikį ir jų sąlyginę ilgalaikę svarbą. Rezultatai, gauti taikant tokį metodą, labai priklauso nuo modelio specifikacijų ir prielaidų, tačiau jie gali nurodyti pasikeitusios politikos rezultatų kryptis ir mastą. Lemiamas ilgalaikio augimo ir produktyvumo veiksnys – ES ir pasaulio ekonomikos atvirumo lygis. Tačiau kitos struktūrinės politikos reformos taip pat daro didelę įtaką. Kalbama apie įgūdžių lavinimą, geresnį reglamentavimą ir mažesnę administracinę įmonių naštą, mokslinius tyrimus ir plėtrą bei naujoves, konkurencingesnę bendrąją rinką ir aplinkos apsaugos politiką, įgyvendinamą didesnio energijos vartojimo efektyvumo priemonėmis. 2025 m., be kitų struktūrinės politikos sričių, šių reformų poveikis BVP bus nuo 0,5–0,6 % (įgūdžiai[12]) iki 3,0–3,5 % (moksliniai tyrimai ir plėtra). Bendras poveikis – apie 8–9 %. Tarp svarstytų politikos sričių stipriausią ir labiausiai teigiamą poveikį gamybai turi mokslinių tyrimų ir plėtros bei naujovių politika bei vidaus rinkos stiprinimo politika. Geresnė horizontalioji politika padės susilpninti Europos gamybos sąlyginio dydžio mažėjimo tendenciją. Taikant modelius gauti rezultatai patvirtina, kad kai kurių gamybos sektorių, pvz., cheminių medžiagų, gumos ir plastikų, mišrių mašinų ir įrangos, užimama ES ekonomikos dalis galėtų likti nepakitusi, jei susiklostytų palankios išorinės sąlygos. 2025 m. visi ES gamybos sektoriai bus mažiau svarbūs pasaulio mastu, jei nebus sudarytos geresnės bendros sąlygos. Jei bus įgyvendinama minėtų sričių politika, transporto įrangos, medienos ir kitų produktų gamybos, energijos nešiklių, mokslinių tyrimų ir plėtros paslaugų, chemijos produktų, gumos ir plastikų, transporto paslaugų ir kitų verslo paslaugų sektoriai galės išlaikyti arba beveik išlaikyti užimamą pasaulio gamybos dalį. Ši analizė patvirtina, kad ekonomikos reformos ypač svarbios su prekyba susijusiems sektoriams, pvz., gamybos sektoriui. 5. APIBENDRINIMAS Pagrindinė šios ataskaitos išvada – būtina pabrėžti esminį produktyvumo kaip ilgalaikio augimo veiksnio vaidmenį. Nepakankamą ES produktyvumą artimoje praeityje ir šiuo metu gerėjančią padėtį galima iš esmės paaiškinti bendrų gamybos veiksnių produktyvumo raida. Tai labai aiškiai susiję su politika, t. y. mokslinių tyrimų ir naujovių, taip pat mokymo bei švietimo politikos svarba ir ekonominių reformų, kuriomis siekiama pagerinti bendrą verslo aplinką ir sudaryti sąlygas struktūriniams pokyčiams bei perskirstyti išteklius, svarba. Daugeliu atvejų koordinuoti veiksmai šiose srityse naudingesni nei pavieniai. Svarbus didesnio ekonomikos veiksmingumo veiksnys – konkurencija, susijusi su prekybos atvirumu, stipresne bendrąja rinka, ypač bendrąja paslaugų rinka, tęstinis tinklų pramonės liberalizavimas ir produktų rinkos reforma. Manoma, kad ateityje Europos gamybos pramonės vaidmuo pasaulyje išliks svarbus, o esminis turtas bus žinios ir įgūdžiai. Norint paversti šias galimybes tikrove, svarbiausia bus įgyvendinti minėtų krypčių politiką ir reformas. [1] Komisijos tarnybų darbo dokumentas SEC (2007), 2007 m. Europos konkurencingumo ataskaita. [2] Mokslinių tyrimų projektu ES KLEMS „Augimo ir produktyvumo ataskaitų duomenų bazė“ siekiama sukurti pramonės lygmens visų Europos Sąjungos valstybių narių ekonomikos augimo, produktyvumo, darbo vietų kūrimo, kapitalo formavimo ir technologijų pokyčių duomenų (nuo 1970-ųjų) bazę. [3] Gamybos ir visos ekonomikos produktyvumas auga labai panašiai ir tuo pat metu, net jei pastarojo produktyvumas paprastai auga sparčiau. [4] Tačiau ES vienam darbuotojui tenka daugiau kapitalo ir tai mažina darbo našumo atotrūkį nuo JAV rodiklių. [5] Žr. 2007 m. ES ekonomikos apžvalgą ir susijusį Komunikatą „Plečiant Europos produktyvumo ribas“ (rengiamas). [6] Išskyrus ES vidaus prekybą. „Pasaulis“ – tai visos šalys, sudarančios 86 % viso pasaulio eksporto (siekiant užtikrinti galimybę palyginti dalis įvairiu laiku, nekeičiant ataskaitas teikiančių šalių). [7] Atskirai šie rezultatai gali būti pervertinami, t. y. sumažėjusi eksporto rinkos dalis galėtų leisti teigti, kad konkurencingumas taip pat sumažėjo, veikiant kitiems veiksniams (pvz., didesnis augimas ar vartojimas). [8] Nėra duomenų apie 27 arba 25 valstybių ES prekybą paslaugomis nuo 1996 m. [9] Canton, E. (2007 m.), „Socialinė švietimo nauda: makroekonomikos lygmens įrodymai“, De Economist (rengiamas, 2007 m. gruodžio mėn.). [10] Remiantis prognozių ir ateities perspektyvų tyrimų apžvalga, kurių pagrindas – trys nauji visą ES apimantys prognozių projektai, skirti Europos gamybos ateities perspektyvoms: „FutMan“, „Man Vis“ ir „Manufuture“. [11] Vienam parduotos pagamintos prekės eurui tenka nuo 22 (Nyderlanduose) iki 36 (Vokietijoje) centų rinkos paslaugų sąnaudų (2000 m. sąnaudų ir produkcijos duomenys). [12] Pagal šį politikos modelį 2010 m. bus pasiekti 2004 m. nustatyti tikslai (ne daugiau kaip 10 % per anksti paliekančiųjų mokyklas asmenų, ne mažiau kaip 85 % 22 metų jaunuolių, baigusių aukštesniąsias vidurinės mokyklos klases, 20 % mažiau mažaraščių 15-mečių, ne mažiau kaip 12,5 % besimokančiųjų visą gyvenimą ir 15 % daugiau mokslo ir technologijų studijas baigiančių studentų). Šių labiau išsilavinusių asmenų poveikis ekonomikai bus labai laipsniškas, kai jie papildys dirbančiųjų gretas.