Kaip nurodoma pridedamame tarnybų darbiniame dokumente dėl jaunimo padėties, jaunimo galimybės dėl išsilavinimo, užimtumo, judumo ir dalyvavimo demokratiniuose procesuose gerėjo iki 2019 m. pabaigos, t. y. iki smogiant COVID-19 pandemijai. Dėl pandemijos sustojo švietimo, mokymo ir kita mokymosi veikla, žmonės neteko darbo ir karjeros galimybių, susidūrė su socialine atskirtimi ir psichikos sveikatos problemomis.

Prieš COVID-19 pandemiją: Europos jaunuolių judumas ir susietumas vis didėjo, tačiau jiems taip pat buvo būdinga išsilavinimo ir socialinė ir ekonominė nelygybė

28 ES šalyse 2019 m. gyveno apie 86 milijonus jaunuolių (vienas iš šešių asmenų buvo 15–29 metų amžiaus). Nuo 2010 m. iki 2019 m. jaunuolių skaičius visoje ES sumažėjo 1,8 procentinio punkto (labiausiai jų skaičius mažėjo Baltijos šalių ir Rytų Europos regionuose). Šie duomenys patvirtina ilgalaikę jaunuolių skaičiaus mažėjimo tendenciją. Kita vertus, nuo 1990 m. smarkiai padidėjo jaunimo migracijos srautai Europoje ir į Europą.

2019 m. vienas iš trijų jaunuolių ES teigė gyvenęs užsienyje bent dvi savaites dėl studijų, mokymų, darbo, dalyvavimo mainų programose ar savanoriavimo. Daugiau nei 40 proc. jaunuolių, kurie svarstė vykti į užsienį mokytis ar savanoriauti, bet niekada neišvyko, teigė neturėję finansinių galimybių arba teigė neišvykę dėl šeimos, asmeninių ar su darbu susijusių priežasčių.

Pastaraisiais metais, iki COVID-19 pandemijos, Europos šalys pradėjo atsigauti po ekonomikos krizės. Tačiau 2019 m. 28 Europos Sąjungos valstybėse narėse daugiau nei 5 milijonai 15–29 m. amžiaus gyventojų buvo bedarbiai (t. y. 6,3 proc. visų 15–29 m. jaunuolių arba 11,1 proc. jaunimo darbo jėgos). Nuo 2015 m. iki 2019 m. jaunimo nedarbo lygis sumažėjo visose ES valstybėse narėse, tačiau visada buvo dvigubai didesnis, palyginti su bendru nedarbo lygmeniu. 2020 m., turint omenyje pandemiją, jaunimo nedarbo lygis 27 ES valstybėse narėse išaugo nuo 11,9 proc. 2019 m. iki 13,3 proc. 2020 m. Jaunimui prireikia daugiau laiko įsitvirtinti darbo rinkoje, o pažeidžiamos grupės ir toliau neturi palankių sąlygų darbo aplinkoje.

Jaunimas dalyvauja įvairioje pilietinėje ir politinėje veikloje. Ši veikla apima dalyvavimą pilietinės visuomenės organizacijų veikloje ir socialiniuose judėjimuose, taip pat neoficialų dalyvavimą tokiose iniciatyvose kaip jaunimo organizuojamas pasaulinis klimato judėjimas „Fridays for Future“. Jaunimas taip pat mano, kad balsavimas yra svarbi dalyvavimo demokratiniuose procesuose priemonė: daugiau nei du trečdaliai jaunimo ES bent vieną kartą balsavo vietos, nacionaliniuose ar Europos rinkimuose. 2019 m. Europos Parlamento rinkimai parodė, kad rinkimuose dalyvauja vis daugiau jaunuolių. Be to, jaunimas teigiamai arba labai gerai vertina ES ir, palyginti su kitais suaugusiaisiais, yra labiau linkę pasitikėti ES bei yra labiau patenkinti tuo, kaip veikia demokratija nacionaliniu ir Europos lygmenimis.

Naudojimasis internetu yra svarbus 28 ES valstybėse narėse gyvenančio jaunimo gyvenimo aspektas. 2019 m. 90 proc. jaunimo kasdien naudojosi internetu, o 45 proc. dalyvavo e. mokymosi veikloje. Skaitmeninimas suteikė daug galimybių bendrauti, mokytis ir dalyvauti įvairioje veikloje, tačiau susiduriama ir su tam tikrais iššūkiais, susijusiais su skaitmeniniais įgūdžiais, skaitmenine atskirtimi ir galimu kenksmingo turinio ar ryšių poveikiu. Jauni europiečiai, ypač kaimo vietovėse ir atokiuose regionuose gyvenantys bei žemesnio lygio formalųjį išsilavinimą turintys žmonės, nuolat susiduria su iššūkiais dėl riboto interneto naudojimo bendraujant su vietos valdžios institucijomis, dalyvaujant elektroninės prekybos ar bendradarbiaujamosios ekonomikos veikloje. Tokie iššūkiai yra susiję su junglumu, plačiajuoste prieiga ir galimybe naudotis skaitmeniniais prietaisais. Kadangi skaitmeniniai prietaisai ir interneto ryšys tapo neatsiejami nuo mokymosi, dėl su tuo susijusių švietimo veiklos išlaidų padidėjo nelygybė.

COVID-19 protrūkis sukėlė: skaitmeninių ryšių ir technologijų naudojimo augimą ir didelį neigiamą poveikį švietimui, užimtumui ir psichikos sveikatai

COVID-19 pandemija paveikė švietimo ir mokymo sistemas visame pasaulyje ir Europos Sąjungoje bei sukėlė beprecedentį spaudimą šioms sistemoms. Apribojimai smarkiai pakeitė švietimo bendruomenių mokymo ir mokymosi, bendravimo ir bendradarbiavimo procesus. Šie apribojimai paveikė besimokančiuosius, jų šeimas, mokytojus, dėstytojus, mokslininkus ir institucijų vadovus, taip pat bendruomenių specialistus, kurie remia švietimą ir jaunimą.

Mokymuisi dažnai trukdė nepakankamas artimas bendravimas su pedagogais ir besimokančiaisiais ir tai, kad buvo mažiau gilinamasi į medžiagą, vėluojama. Patirta žala fizinei ir emocinei sveikatai, nes mokyklos ir universitetai negalėjo organizuoti struktūrinės veiklos, leisti naudotis patalpomis ir teikti techninę pagalbą. Stiprus neigiamas poveikis padarytas švietimo socializacijos aspektui, todėl dauguma jaunuolių patyrė atsiskyrimo, nerimo ir depresijos jausmus. Be to, nepalankioje padėtyje esantys jaunuoliai, tikėtina, dažniau patyrė stresą namų aplinkoje.

Pandemija išryškino jau buvusią socialinę ir ekonominę nelygybę, susijusią su vaikų galimybėmis mokytis namuose. Riziką neturėti galimybės mokyti ir mokytis internetu patyrė ištisos grupės besimokančiųjų, įskaitant tuos, kurie gyvena kaimo ir atokiose vietovėse, migrantus ir pabėgėlius, specialiųjų poreikių turinčius jaunuolius ir kitus nepalankioje padėtyje esančius asmenis. Daugeliui šeimų ir besimokančiųjų trūko nuotoliniam mokymuisi būtinų kompetencijų, išteklių ir įrangos; tai buvo pagrindinė problema tiems, kurie įprastomis sąlygomis būtų gavę tikslinę mokymosi pagalbą, subsidijuojamą maitinimą ar galimybę užsiimti įvairia užklasine ar mentorystės veikla.

Trumpai tariant, nors tam tikra prasme švietimo įstaigų uždarymas turėjo įtakos visų besimokančiųjų mokymosi pažangai, perėjus prie nuotolinio mokymosi itin pablogėjo ir taip nepalankioje padėtyje esančių asmenų padėtis ir išaugo pažeidžiamų besimokančiųjų rizika nebaigti mokslo. Nors ankstesniais metais nuosekliai mažėjo nesimokančio, nedirbančio ir mokymuose nedalyvaujančio (NEET) jaunimo, 2020 m. tokių jaunuolių skaičius grįžo į 2017 m. lygį (13,7 proc.). Pirminiu turimų duomenų vertinimu, praėjusiais metais taip pat išaugo socialinės atskirties lygis. Pažeidžiamiausi yra jaunuoliai ir vaikai, ypač tie, kurie ir taip yra nepalankioje padėtyje. Kol kas nėra aišku, kokie bus šių procesų vidutinės trukmės ir ilgalaikiai padariniai, tačiau jie gali turėti įtakos mokyklos nebaigusių asmenų skaičiui ir įgūdžių įgijimo lygmeniui bei mokymosi rezultatams.

Be to, COVID-19 padarė beprecedentę žalą jaunuolių psichikos ir emocinei sveikatai, kuri kėlė nerimą jau prieš pandemiją. Pandemija smarkiai keičia jų tarpusavio santykius, kelia didelį susirūpinimą ir nuogąstavimus. Vaikai, paaugliai ir jauni suaugusieji patyrė didelę žalą dėl sutrikdytų šeimos ir socialinių ryšių, o ekonomikos krizė, kurią sukėlė karantinai, buvo ypač negailestinga jauniems europiečiams.

COVID-19 paaštrino jau buvusią jaunų europiečių nelygybę darbo rinkoje, palyginti su likusiais gyventojais. Nors 2020 m. išaugo visų amžiaus grupių nedarbas, jaunuolių nedarbo augimas buvo didesnis. Palyginus jaunimo nedarbo lygį 2019 m. ir 2020 m. matyti, kad 2013–2019 m. laikotarpiu mažėjęs visų amžiaus grupių nedarbo lygis 2020 m. vėl ėmė didėti.

Labiausiai krizė paveikė tuos sektorius, kuriuose dirbo daugiausiai jaunų europiečių (t. y. mažmeninės prekybos, svetingumo, maisto tiekimo paslaugų). Ypač gali nukentėti jaunos moterys, nes šiuose sektoriuose jų dirba daugiau nei jaunų vyrų. Pastovų darbą ir galimybę dirbti nuotoliniu būdu turinčios moterys patyrė mažesnį poveikį nei dirbančios pagal mažų garantijų darbo sutartis, ypač tuose sektoriuose, kur nėra galimybių dirbti nuotoliniu būdu.

Kadangi dauguma jaunuolių informacijos ieško socialiniuose tinkluose (65 proc. remiantis 2019 m. Eurobarometro duomenimis), Komisija, siekdama padėti jaunimui kovoti su dezinformacija, įskaitant apie COVID-19, skatino gebėjimo naudotis žiniasklaidos priemonėmis ugdymą. 2020 m., susidūrę su gausybe informacijos apie pandemiją, jauni europiečiai labiausiai pasitikėjo moksliniais šaltiniais ir, kiek mažiau, informacija, pateikiama nacionalinių vyriausybių interneto svetainėse. Jaunimas buvo labai atsparus ir taip pat turėjo įtakos pandemijos poveikio švelninimui. Daug jaunuolių dalyvavo savanorystės ir kartų savitarpio pagalbos veiklose.

3.Jaunimo sektoriaus įžvalgos

Jaunimo organizacijos ir darbo su jaunimu srityje veikiančios organizacijos prisideda prie kelių Europos politikos krypčių, tokių kaip švietimo, įtraukties, sveikatos ir užimtumo, formavimo. Šios organizacijos taip pat yra svarbios partnerės įgyvendinant ES jaunimo strategiją. 2019 m. atstovavimo jaunimui ES padėties tyrime teigiama, kad ES jaunimo sektorius auga ir kad tokios tradicinės jaunimo struktūros kaip nevyriausybinės organizacijos (NVO) ir tinklai toliau atlieka itin svarbų vaidmenį. Šios struktūros net prieš COVID-19 pandemiją vis dažniau naudojo internetines bendravimo ir informavimo priemones. NVO dažnai derina internetinę veiklą socialiniuose tinkluose ir fizinį bendravimą „vietoje“, pavyzdžiui, bendravimą su mokyklomis, darbą su jaunimu ir įdarbinimą susitikimų metu.

Komisija atidžiai stebi padėtį ES darbo su jaunimu sektoriuje pasitelkdama tam skirtas priemones, tokias kaip 2020 m. bendradarbiaujant su Europos Taryba įsteigtas COVID-19 žinių centras. Žinių centro atlikta analizė parodė, kad dėl pandemijos 70 proc. organizacijų pavyko išlaikyti ne daugiau nei 20 proc. savo veiklos, beveik 60 proc. jų turėjo pertvarkyti savo veiklą ir apsvarstyti perėjimą prie skaitmeninimo, o daugiau nei 85 proc. buvo priverstos atšaukti vieną ar daugiau renginių. Išlieka poreikis nuodugniau vertinti poveikį jaunimo atstovavimui, įskaitant griežtus fizinio bendravimo apribojimus.

2021 m. atliktame tyrime apie darbą su jaunimu ES daugiausia dėmesio buvo skirta žemiausio lygmens jaunimo darbuotojų poreikiams ir taikomai politikai pandemijos kontekste. Tyrime teigiama, kad dėl esamos padėties reikia daugiau išteklių, skirtų papildomoms išlaidoms ar biudžeto trūkumui kompensuoti, bei daugiau galimybių naudotis skaitmenine infrastruktūra ir medžiaga. Jei darbo su jaunimu srityje būtų veiksmingiau išnaudojamas skaitmeninių priemonių potencialas, tai būtų labai vertinga puoselėjant jaunuolių žinias apie skaitmenines technologijas ir informuojant juos apie galimą su jomis susijusią riziką.