EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2016 10 12 COM(2016) 590 final 2016/0288(COD) NOTE

This language version reflects the corrections done to the original EN version transmitted under COM(2016) 590 final of 14.9.2016 and retransmitted (with corrections) under COM(2016) 590 final/2 of 12.10.2016

Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA kuria nustatomas Europos elektroninių ryšių kodeksas (Nauja redakcija) (Tekstas svarbus EEE) {SWD(2016) 303 final/2}

{SWD(2016) 304 final}

{SWD(2016) 305 final}

{SWD(2016) 313 final}



AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS • Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Po paskutinio ryšių reguliavimo sistemos persvarstymo 2009 m. šis sektorius labai pasikeitė, o jo reikšmė kuriant elektroninę ekonomiką toliau didėjo. Pasikeitė ir rinkos struktūra – sumenko monopolistų įtaka rinkoje, o prisijungimo prie tinklo galimybė daug kur tapo ekonominės veiklos dalimi. Vartotojai ir įmonės vis labiau remiasi prieigos prie duomenų ir interneto paslaugomis, o ne telefono ryšiu ir kitomis tradicinėmis ryšių paslaugomis. Dėl šios raidos su tradiciniais telekomunikacijų operatoriais ėmė konkuruoti naujų rūšių rinkos dalyviai (pvz., vadinamųjų virštinklinių (angl. over-the-top) paslaugų teikėjai, t. y. paslaugų teikėjai, kurie įvairias taikomąsias programas ir paslaugas, įskaitant ryšių paslaugas, siūlo internetu). Tuo pačiu metu taip pat išaugo prisijungimo prie aukštos kokybės fiksuotojo ir belaidžio ryšio paklausa, nes atsirado ir išpopuliarėjo daugybė internetinių turinio paslaugų, pavyzdžiui, debesijos kompiuterija, daiktų internetas, įrenginių tarpusavio ryšys (M2M) ir t. t. Keitėsi ir elektroninių ryšių tinklai. Pagrindiniai pokyčiai šie: i) pereinama prie vien IP aplinkos, ii) naudojamasi galimybėmis, kurias teikia nauja ir patobulinta pagrindinė tinklo infrastruktūra, tinkama beveik neribotam šviesolaidinių tinklų perdavimo pajėgumui, iii) vykdoma fiksuotojo ir judriojo ryšio tinklų konvergencija, kad galutiniai paslaugų gavėjai vientisais paslaugų pasiūlymais galėtų naudotis nepriklausomai nuo buvimo vietos arba naudojamų įrenginių, ir iv) rengiami naujoviški techniniai tinklo valdymo principai, ypač programinio valdymo tinklai ir tinklo funkcijų virtualizavimas. Dėl naudojimo ir veikimo naujovių atsirado galiojančių taisyklių taikymo klausimų, kurių reikšmė veikiausiai didės vidutinės ir ilgos trukmės laikotarpiu, todėl į juos turi būti atsižvelgta peržiūrint elektroninių ryšių reguliavimo sistemą. Ši peržiūra turėtų būti atliekama atsižvelgiant į Europos bendrosios skaitmeninės rinkos strategiją. Bendrosios skaitmeninės rinkos strategijoje pripažįstama skaitmeniniame sektoriuje vykstančių kardinalių pokyčių svarba ir pažymima, kad fiziniai asmenys ir įmonės turėtų nevaržomi naudotis internetu vykdoma veikla ir ją vykdyti sąžiningos konkurencijos sąlygomis. Be to, Komisija pranešė, 2016 m. pateiksianti pasiūlymus dėl didelio užmojo reguliavimo sistemos pertvarkymo orientuojantis į i) nuoseklų bendrajai rinkai būdingą santykį su radijo spektro politika ir valdymu, ii) tikros bendrosios rinkos sąlygų sudarymą sprendžiant reguliavimo susiskaidymo problemą, kad galėtų būti sukurta masto ekonomija efektyviai dirbantiems tinklų operatoriams ir paslaugų teikėjams ir užtikrinta veiksminga vartotojų apsauga, iii) vienodų sąlygų rinkos dalyviams užtikrinimą ir nuoseklų taisyklių taikymą, iv) investicijų į sparčiojo plačiajuosčio ryšio tinklus skatinimą (įskaitant Universaliųjų paslaugų direktyvos persvarstymą) ir v) efektyvesnę reguliavimo institucijų sistemą. Vykdydama šį įsipareigojimą ir laikydamasi geresnio reglamentavimo reikalavimų Komisija atliko ex post vertinimą. Ji įvertino Sąjungos reguliavimo sistemos veiksmingumą, efektyvumą, aktualumą, nuoseklumą bei ES pridėtinę vertę ir nustatė sritis, kuriose nenukrypstant nuo reguliavimo sistemos tikslų galimas supaprastinimas. •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis Elektroninių ryšių tinklais teikiamos ryšio paslaugos yra skaitmeninių produktų ir paslaugų pagrindas, todėl šio pasiūlymo ir Bendrosios skaitmeninės rinkos strategijos iniciatyvų sinergijos laipsnis labai aukštas. Pasiūlymu taip pat papildomos galiojančios sektoriaus reguliavimo nuostatos. Pasiūlymas yra visų pirma visiškai suderintas su Direktyva 2014/61/ES (Plačiajuosčio ryšio sąnaudų mažinimo direktyva), todėl jame ir minėtoje direktyvoje yra visos taisyklės, kurias taikant būtų sudarytos geresnės sąlygos diegti plačiajuosčio ryšio infrastruktūrą. Neseniai priimtu Reglamentu (ES) 2015/2120 užtikrinama atvira interneto prieiga ir panaikinami papildomi mokesčiai už mažmeninį tarptinklinį ryšį, o šiuo pasiūlymu galutiniams paslaugų gavėjams užtikrinama aukšto lygio apsauga kitose srityse, kuriose būtinos specialios sektoriaus taisyklės. Siūlomos radijo spektro valdymo taisyklės grindžiamos dabartinėmis šios srities priemonėmis, visų pirma Sprendimu dėl radijo spektro Nr. 676/2002/EB, Radijo spektro politikos grupės sprendimu 2002/622/EB ir Sprendimu Nr. 243/2012/ES, kuriuo nustatoma daugiametė radijo spektro politikos programa. Galiausiai pasiūlymu rengiami Direktyvos 2002/58/EB dėl privatumo ir elektroninių ryšių peržiūros, apie kurią paskelbta kaip apie vieną iš Bendrosios skaitmeninės rinkos strategijos uždavinių, pagrindai. •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis Šiame pasiūlyme sprendžiami reguliavimo klausimai, susiję su elektroninių ryšių sektoriaus (kaip tinklo pramonės) specifika, tačiau pasiūlymas grindžiamas galiojančiais kelių sričių ES teisės aktais ir juos papildo. Rinkos reguliavimo atžvilgiu pasiūlymai (kaip ir galiojanti reguliavimo sistema) grindžiami ES konkurencijos teisės principais. Juo taip pat nustatomos priemonės, pavyzdžiui, tinklų diegimo geografinis tyrimas, kurias taikant galima gauti naudingos informacijos valstybės pagalbos teikimo tikslais, todėl jomis didinama šių dviejų politikos krypčių darna. Galutinių paslaugų gavėjų atžvilgiu pasiūlytos taisyklės papildo horizontaliuosius vartotojų apsaugos teisės aktus, nes viena vertus jomis reguliuojami specifiniai sektoriaus klausimai, o kita vertus jomis optimizuojamos dabartinės sektoriaus taisyklės, jei po 2009 m. peržiūros minėti teisės aktai pasikeitė. Tokiu būdu pasiūlymas nedubliuojamas tose srityse, kuriose tinkamo lygmens apsaugą galutiniams paslaugų gavėjams galima užtikrinti vien tik horizontaliosiomis taisyklėmis. Sanglaudos politikos ir Europos struktūrinių ir investicijų fondų lėšos yra svarbios šalinant ryšio spragas ten, kur reiškiasi rinkos nepakankamumas, todėl jos turi būti skiriamos taip, kad turimų išteklių nauda būtų kuo didesnė. Siekiant prisidėti prie šio tikslo, pasiūlyme numatytos tinkamos sąlygos privačiosioms investicijoms, kad viešuosius išteklius būtų galima sutelkti ten, kur jų labiausiai reikia. Pasiūlyme išlaikytas dabartinis elektroninių ryšių ir audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų politikos tarpusavio papildomumas, nes pasiūlymu užtikrinama, kad reguliavimo sistema nedarytų įtakos priemonėms, kurios pagal ES teisės aktus priimamos Sąjungos arba nacionaliniu lygmeniu siekiant bendrojo intereso tikslų, ypač susijusių su turinio reguliavimu ir audiovizualine politika. Transliacijos signalų perdavimo reguliavimas yra atskiras nuo turinio reguliavimo, tačiau toks atskyrimas netrukdo atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, ypač siekiant garantuoti žiniasklaidos pliuralizmą, kultūrų įvairovę ir vartotojų apsaugą. •Derėjimas su tarptautinės teisės įsipareigojimais Pasiūlymas dera su esamais tarptautinės teisės įsipareigojimais, įskaitant Bendrąjį susitarimą dėl prekybos paslaugomis, to susitarimo priedą dėl telekomunikacijų ir rekomendacinį dokumentą. 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI •Teisinis pagrindas Pasiūlymas grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsniu, nes pasiūlymu siekiama sukurti elektroninių ryšių vidaus rinką ir užtikrinti jos veikimą.

•Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju) Pasiūlyme peržiūrėta galiojanti reguliavimo sistema, todėl toliau pateiktoje subsidiarumo analizėje daugiausiai dėmesio skiriama: naujam tikslui – užtikrinti visuotinę galimybę nevaržomai prisijungti prie tinklo; nacionalinių reguliavimo institucijų kompetencijos suderinimui; radijo spektro klausimų suderinimui ir persvarstytoms paslaugų taisyklėms. Visuotinė galimybė nevaržomai prisijungti prie tinklo Jei nėra visuotinės galimybės nevaržomai prisijungti prie itin aukšto pralaidumo tinklo, didelė žmogiškojo kapitalo dalis bendrojoje rinkoje lieka nepanaudota. Tai trukdo teritorinei sanglaudai ir kenkia įmonių gebėjimui veikti efektyviai ir teikti naujoviškas bei konkurencingas paslaugas. Galimybė prisijungti prie tinklo gali atlikti svarbią socialinę ir ekonominę funkciją siekiant išvengti izoliacijos bei gyventojų skaičiaus mažėjimo ir susieti periferinius regionus su centriniais Europos Sąjungos regionais. Valstybėse narėse galimybės prisijungti prie tinklo labai skiriasi. Yra didelių skirtumų, kurių neįmanoma paaiškinti vien reljefo, gyventojų skaičiaus, bendrojo vidaus produkto arba perkamosios galios skirtumais ir kuriuos veikiau nulėmė skirtingi ankstesni ir dabartiniai politikos sprendimai. Jei ES nesiims veiksmų, kad būtų pasiektas atskiras reguliavimo sistemos tikslas – visuotinė galimybė nevaržomai prisijungti prie tinklo, šie skirtumai tik labiau įsisenės ir neigiamai veiks bendrąją rinką ir vartotojų interesus. Nacionalinių reguliavimo institucijų kompetencijos suderinimas Institucinėje struktūroje yra galimybių nacionalinėms reguliavimo institucijoms ir valstybėms narėms veikti labai lanksčiai, todėl įmanoma reguliavimą organizuoti taip, kad jis tiksliai atitiktų konkrečias nacionalines arba vietines aplinkybes. Tačiau šios sistemos trūkumai išaiškėja tose srityse, kuriose būtinai reikia nuoseklumo arba kuriose nuoseklumas labiau atitiktų bendrus Europos interesus. Kai kuriose reguliavimo srityse reikia laikytis labiau koordinuotų (suderintų) ES lygmens principų. Tai pasiekti galima, inter alia, užtikrinus, kad Europos elektroninių ryšių reguliuotojų institucijos (EERRI) veikloje dalyvaujančių nacionalinių reguliavimo institucijų, kuriomis paremta institucinė struktūra, užduotys būtų suderintos. Derinant nacionalinių reguliavimo institucijų užduotis turėtų būti ne mažinamas jų politinis nepriklausomumas, o atvirkščiai – didinama jų apsauga nuo nurodinėjimo joms visais naujos kompetencijos klausimais. Radijo spektro klausimų suderinimas Kaip daugelis kitų išteklių, pavyzdžiui, numeriai ir iš dalies žemė, radijo spektras yra ribotas valstybėms narėms priklausantis išteklius, kurį valdant ir skiriant reikia atsižvelgti į nacionalines aplinkybes ir poreikius. Tačiau patekimą į rinką Europos Sąjungoje reikia reguliuoti vienodžiau ir nuosekliau, kad būtų šalinamos kliūtys, atsirandančios dėl pernelyg skirtingų pavienių teisių naudotis radijo spektru, numeriais arba žeme suteikimo sąlygų. Nuoseklių ES lygmens taisyklių reikia tam, kad: i) paslaugų teikėjai galėtų savo paslaugas teikti ir kitose valstybėse narėse; ii) būtų sukurtas pakankamo rinkos masto efektas, kuriuo galėtų pasinaudoti suskubusios valstybės narės; iii) būtų laiku suteikta prieiga prie naujausio belaidžio ryšio pajėgumo ir paslaugų, kuriuos turėdami ES piliečiai ir įmonės gautų skaitmeninės aplinkos, naujoviškų paslaugų ir taikomųjų sistemų naudą ir galėtų komerciškai plėtoti ir palaikyti skaitmeninės ekonomikos, palaipsniui virstančios mobiliąja ekonomika, kurioje radijo spektro politika atlieka svarbias funkcijas, pranašumus; iv) atsiliekančios valstybės galėtų pasivyti pažangesniąsias ir dalyvautų bendrojoje skaitmeninėje rinkoje, todėl pažangesnės valstybės narės galėtų dar labiau suaktyvinti piliečių ir komercinius mainus savo teritorijose, ir v) visi radijo spektro naudotojai būtų nuosekliai traktuojami visoje Sąjungoje. Kad naujų ir tobulesnių paslaugų, pavyzdžiui, 5G ryšio, rodikliais Europos Sąjunga pirmautų visame pasaulyje, įrangos gamintojams ir ryšių paslaugų teikėjams reikia pakankamo masto. Tam reikia vienodų techninių sąlygų ir ypač vidaus rinkos, kuri būtų plėtojama suderintomis kryptimis, kad stabiliai ir suderintai taikant taisykles būtų lengviau teikti paslaugas ir naudoti prietaisus. Paslaugos Paslaugų sektoriuje konkuruoja vietiniai elektroninių ryšių paslaugų teikėjai, prieigą prie tinklo ir paslaugas parduodantys paketais, ir pasauliniai virštinklinių paslaugų teikėjai, todėl dar labiau pagrįsta Europos Sąjungai imtis veiksmų siekiant užtikrinti vienodas veiklos sąlygas. Taip pat reikia imtis ES lygmens veiksmų, kuriais būtų mažinamas galutinių paslaugų gavėjų apsaugos taisyklių suskaidymas, dėl kurio didėja tarpvalstybinių paslaugų teikėjų administracinės išlaidos ir kuris trukdo kurti naujoviškas paslaugas, todėl vartotojų apsaugos lygis visoje Sąjungoje nevienodas ir neoptimalus. •Proporcingumo principas Pasiūlymas atitinka Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatytą proporcingumo principą, nes juo nebus viršyta tai, kas yra būtina tikslams pasiekti. Juo daromi dabartinės reguliavimo sistemos tiksliniai pakeitimai, kuriais reaguojama į rinkos ir technologijų pokyčius, ypač į būtinybę Sąjungos lygmeniu spręsti itin aukšto pralaidumo tinklų diegimo ir naudojimosi jais klausimus, nes tokiais tinklais grindžiama visiškai veikianti skaitmeninė bendroji rinka. Dėl prieigos reguliavimo pasakytina, kad nacionalinės reguliavimo institucijos ir toliau bus įpareigotos užtikrinti, kad rinkos nepakankamumo problemos būtų sprendžiamos deramomis taisomosiomis priemonėmis ir kad reguliavimu būtų prisidedama prie bendrų politikos tikslų. Čia siūlomose taisyklėse numatyta papildomų priemonių, kuriomis naudodamosi reguliavimo įstaigos spręstų dabartinius galimybės prisijungti prie tinklo uždavinius, tačiau tų priemonių naudojimo būdai priklausys nuo nacionalinių aplinkybių, kurias turės įvertinti reguliavimo įstaigos. Įgyvendinimo nuoseklumo reikia siekiant skatinti vidaus rinką, tačiau gauta įrodymų, kad reguliavimo reikalavimai įgyvendinami nenuosekliai, todėl yra priežasčių sustiprinti reguliavimo priežiūrą pasinaudojus didesniais EERRI įgaliojimais. Radijo spektras taip pat yra Komisijos ir valstybių narių pasidalijamosios kompetencijos dalykas. Siūlomose taisyklėse numatyti bendrieji pagrindiniai reikalavimai, pagal kuriuos radijo spektras būtų nuosekliai valdomas visoje Europos Sąjungoje, o valstybėms narėms palikta laisvė įgyvendinti ir taikyti nacionalines aplinkybes atitinkančius reikalavimus. Atsižvelgiant į didelę tarptautinę radijo spektro valdymo reikšmę ir į platesnę jo įtaką vidaus rinkoje galimybei prisijungti prie tinklo, būtinos tam tikros Sąjungos lygmens koordinavimo procedūros. Galutinių paslaugų gavėjų apsaugos taisyklėmis užtikrinamas visiškas suderinimas, nors padaryta tikslinių išimčių (pavyzdžiui, dėl ilgiausio sutarties galiojimo), vis dėlto derinamos tik tos sritys, kuriose taikomas šis pasiūlymas. Be to, pasirinkus teisinę direktyvos formą, valstybėms narėms liks tam tikros laisvės įgyvendinimą derinti pagal savo nacionalinės teisės aktus. •Priemonės pasirinkimas Europos elektroninių ryšių kodeksas sudarytas iš horizontaliai susisteminto keturių galiojančių (pagrindų, leidimų, prieigos ir universaliųjų paslaugų) direktyvų teksto, tokiu būdu jos sujungtos į vieną direktyvą. Kiekvienoje iš šių direktyvų yra priemonių, taikomų elektroninių ryšių tinklų operatoriams ir elektroninių ryšių paslaugų teikėjams. Peržiūra suteikia galimybę supaprastinti dabartinę struktūrą, kad laikantis reglamentavimo kokybės tikslų ji taptų nuoseklesnė ir prieinamesnė. Be to, peržiūra suteikia galimybę pritaikyti struktūrą atsižvelgiant į naują tikrovę rinkoje, kurioje ryšio paslaugų teikimas nebesiejamas su tinklų teikimu. 3.EX-POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI •Galiojančių teisės aktų ex post vertinimas ir tinkamumo patikros

Prie šio pasiūlymo pridedame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente, kuriame vertinama galiojančių taisyklių reglamentavimo kokybė, daroma bendra išvada, kad elektroninių ryšių reguliavimo sistema iš esmės pasiekė pagrindinį tikslą – užtikrinti, kad konkurencingas sektorius teiktų didelės naudos galutiniams paslaugų gavėjams. Pagrindiniai konkretūs šios sistemos tikslai – skatinti konkurenciją, kurti vidaus rinką ir propaguoti galutinių paslaugų gavėjų interesus – ir toliau aktualūs, vis dėlto vertėtų peržiūrėti reglamentavimo sistemą, kad būtų sprendžiami klausimai, susiję su didėjančiu poreikiu turėti daugiau galimybių prisijungti prie tinklo bendrojoje skaitmeninėje rinkoje, ir būtų optimizuotos nuostatos atsižvelgiant į technologijų pokyčius. Čia pateikiamas pagal konkrečius vertinimo kriterijus suskirstytas sužinotų faktų apibendrinimas. Aktualumas. Apskritai vertinimas parodė, kad konkretūs reguliavimo sistemos tikslai – skatinti konkurenciją, kurti bendrąją rinką ir saugoti vartotojų interesus – yra svarbūs kaip anksčiau; vis dėlto bendrosios rinkos tikslo svarba padidėjusi. Veiksminga ir subalansuota konkurencija yra efektyvaus investavimo veiksnys, skatinantis vidaus rinkos plėtrą. Ji naudinga galutiniams paslaugų gavėjams, nes konkuruojant diegiamos inovacijos, duodančios didžiausią naudą pasirinkimo, kainos ir kokybės atžvilgiais. Tuo pačiu metu išaiškėjo, kad galimybė prisijungti prie tinklo yra esminė skaitmeninės visuomenės ir ekonomikos, grindžiamų technologijų pokyčiais ir vartotojų bei rinkos paklausos raida, varomoji jėga, todėl tokia galimybė yra ypač svarbi tam, kad J. C. Junckerio vadovaujama Komisija įvykdytų politinį įsipareigojimą sukurti bendrąją skaitmeninę rinką. Todėl būtina apsvarstyti, kaip patikslinti dabartinius politikos tikslus ir reguliavimo priemones, kad jie ir toliau būtų tinkami atsižvelgiant į infrastruktūros diegimą, suderintą su būsimais poreikiais, ir į platų naudojimąsi atitinkamomis prisijungimo prie tinklo paslaugomis. Daugelyje sričių reguliavimas aktualus tiek pat arba net daugiau kaip 2009 m., o radijo spektro valdymą ir prieigą reguliuoti ypač svarbu, atsižvelgiant į radijo dažnių funkcijas ir į tai, kad radijo dažniai yra dabartiniams ir būsimiems naujos kartos judriojo ir fiksuotojo belaidžio ryšio tinklams būtinas esminis, tačiau retas, išteklius, o reguliuojant prieigą galima spręsti tinkluose įsisenėjusias patekimo į rinką kliūtis. Pavyzdžiui, dėl rinkos pokyčių tenka suabejoti tam tikrų konkrečių universaliosios paslaugos taisyklių elementų aktualumu, tačiau socialinių garantijų, kuriomis užtikrinamas visų piliečių įtraukimas į išplėtotą skaitmeninę visuomenę, sampratos svarba bendrojoje skaitmeninėje rinkoje tik didėja. Tam tikros galutinių paslaugų gavėjų apsaugos nuostatos turėtų būti panašiai patikslintos atsižvelgiant į technologijų, rinkos arba teisės aktų pokyčius, tačiau pagrindiniai galutinių paslaugų gavėjų apsaugos poreikiai, į kuriuos reaguojant parengtos tos nuostatos, ir toliau aktualūs, o jų konkretūs tikslai išlieka esminiai. Veiksmingumas. Pripažįstama, kad reguliavimo sistema buvo veiksminga siekiant sukurti konkurencingą sektorių. Konkurencija savo ruožtu davė didelės naudos galutiniams paslaugų gavėjams, pavyzdžiui, (bazinis) plačiajuostis ryšys prieinamas daugeliui, kainos gerokai sumažėjusios, o pasirinkimas didesnis. Konkurenciją padidinti padėjo visų pirma prieigos ir radijo spektro reguliavimas, taip pat patekimo į rinką nuostatos. Vis dėlto prieigos reguliavimas konkurenciją skatino labiau paslaugų, bet ne tinklo, lygmeniu – į itin aukšto pralaidumo tinklus investuota, tačiau investavimas visose valstybėse narėse nevyko viešosios politikos darbotvarkėse suplanuotais ir būsimus poreikius atitinkančiais tempais. Didelės radijo spektro dalies paskyrimas belaidžiam plačiajuosčiam ryšiui yra reikšmingas laimėjimas, tačiau svarbu pažymėti, kad radijo spektro valdymo pažanga neatitiko ankstesnės peržiūros lūkesčių, todėl 4G ryšio tinklų diegimas ir naudojimasis jais vėlavo ir buvo nevientisas. Pastangos pasiekti bendrosios rinkos tikslą davė palyginti menkų rezultatų. Iš dalies užtikrinamas reguliavimo nuoseklumas daro įtaką tarpvalstybinių paslaugų teikėjų veiklai ir mažina sąlygų nuspėjamumą visiems operatoriams ir jų investuotojams. Pagal dabartinę reguliavimo sistemą suderinta labai mažai nacionalinėms reguliavimo institucijoms, atsakingoms už ex ante rinkos reguliavimą, suteiktos kompetencijos sričių, o valstybės narės gali pagal reguliavimo sistemą skirti užduotis kitoms institucijoms, neatitinkančioms tokių pačių nepriklausomumo reikalavimų. Todėl esama skirtumų, nes visos 28 nacionalinės reguliavimo institucijos, kurios yra EERRI narės, turi tik vieną bendrą funkciją – vykdyti ex ante rinkos reguliavimą. Dar svarbiau tai, kad taikant turimas bendradarbiavimo ir nuoseklumo priemones susiklostė tokios aplinkybės, kad ne visuomet laikytasi geriausių reguliavimo sprendimų, o tai paveikė galutinių paslaugų gavėjų rezultatus. Taikant dabartinę valdymo struktūrą vykdomi ES lygmens nuoseklumo patikrinimai padeda gerinti prieigos reguliavimo visoje ES nuspėjamumą, tačiau jų įtaka taisomųjų reguliavimo priemonių projektams labai ribota. Panašiai neigiamai galutinius paslaugų gavėjus paveikė radijo spektro valdymo nuoseklumo stygius ir institucinės struktūros, kuri būtų koordinavusi radijo spektro skirstymą, nebuvimas, todėl daugelyje ES dalių buvo vėluojama, pavyzdžiui, diegti 4G ryšį. Taikant reguliavimo sistemą galutinių paslaugų gavėjų apsaugos ir socialinių garantijų užtikrinimo (universaliosios paslaugos) tikslais pasiekta didelių laimėjimų, tačiau vartotojų lūkesčių tenkinimo pažanga palyginti lėta. Išaiškėjo ir tai, kad ne visos konkretiems sektoriams numatytos galutinių paslaugų gavėjų apsaugos nuostatos atitinka paskirtį atsižvelgiant į technologijų, rinkos ir apskritai teisės aktų pokyčius. Efektyvumas. Tiksliai apskaičiuoti išlaidas neįmanoma, tačiau vertinimas parodė, kad reguliavimo sistemos nauda, kurią gauna dauguma operatorių, galutinių paslaugų gavėjų ir visa visuomenė, yra kur kas didesnė už tos sistemos įgyvendinimo išlaidas. Tam tikro laipsnio sudėtingumas gali būti būtinas siekiant užtikrinti tikslų intervencinių priemonių suderinimą (pavyzdžiui, deramą prieigos reguliavimą), tačiau nustatyta sričių, kuriose administracinė našta galėtų būti sumažinta be žalos nuostatų veiksmingumui, o kai kuriais atvejais tų priemonių veiksmingumas net padidėtų. Pavyzdžiui, ex ante rinkos reguliavimo ciklai galėtų būti ilgesni, taisomųjų priemonių nustatymo skambučių užbaigimo rinkose procedūros galėtų būti paprastesnės, tam tikros tarpusavyje sutampančios vartotojų apsaugos nuostatos galėtų būti optimizuotos. ES pridėtinė vertė. Reguliavimo sistema padėjo bendrojoje rinkoje užtikrinti tokią konkurenciją, kokia tam tikru mastu būtų buvusi neįmanoma arba mažai tikėtina nacionaliniu lygmeniu. Ją taikant suvienodinta nacionalinė sektoriaus reguliavimo praktika ir visoje Europos Sąjungoje populiarinti geriausi reguliavimo pavyzdžiai, tiesa, nevienodai sėkmingai konkrečiose reguliavimo srityse. ES priemonės taip pat padėjo užtikrinti, nors ir nevienodą, tačiau platesnę galutinių paslaugų gavėjų apsaugą, nei būtų buvę įmanoma be tų priemonių. Nuoseklumas. Politikos tikslų siekta įvairiomis elektroninių ryšių reguliavimo sistemos priemonėmis, kurios taikomos sustiprino viena kitos poveikį. Vis dėlto ypatingą dėmesį reikėtų atkreipti į šiuos klausimus, kilusius atliekant peržiūrą: i) į reguliavimą, kuriuo siekiama skatinti konkurencingą tinklų plėtrą, ir ii) į sektoriuje taikomas ES finansavimo ir valstybės pagalbos taisykles, taip pat į tam tikrų specialių sektoriaus nuostatų ir horizontaliųjų teisės aktų dėl vartotojų interesų galimą sutapimą. •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis 2015 m. rugsėjo 11 d. prasidėjo specialios 12 savaičių trukusios viešos konsultacijos, kuriose surinkti vertinimo šaltiniai siekiant apsvarstyti galiojančias taisykles ir gauti nuomonių, kaip reguliavimo sistemą pakeisti atsižvelgiant į rinkos ir technologijų pokyčius. Konsultuojantis bendrai įvertinta dabartinė reguliavimo sistema ir išsamiai įvertinti bei peržiūrėti konkretūs tos sistemos elementai: i) prieigos prie tinklų reguliavimas, ii) radijo spektro valdymas ir belaidžio prisijungimo galimybės, iii) specialus sektoriaus reguliavimas, taikomas elektroninių ryšių paslaugoms, iv) universaliosios paslaugos taisyklės ir v) institucinė struktūra ir valdymas. Plačiai ir visapusiškai konsultuojantis gauta daug duomenų iš vartotojų, elektroninių ryšių tinklų operatorių ir paslaugų teikėjų, nacionalinių ir ES operatorių asociacijų, pilietinės visuomenės organizacijų, transliuotojų, technologijų tiekėjų, interneto ir elektroninių paslaugų teikėjų, nuo galimybės prisijungti prie tinklo priklausomų įmonių, platesnės skaitmeninės ekonomikos subjektų, visų lygmenų nacionalinių institucijų, nacionalinių reguliavimo institucijų ir suinteresuotųjų šalių. Duomenų pateikė politikos priemonių veikiamos suinteresuotosios šalys, tokias priemones įgyvendinti įpareigotos šalys ir apie suinteresuotumą politika pareiškusios šalys. Atsakymus į konsultacijos klausimus elektroninėmis priemonėmis pateikė 244 suinteresuotosios šalys iš visų valstybių narių ir iš ne Europos Sąjungos valstybių. Konsultacijoms įpusėjus, 2015 m. lapkričio 11 d. įvyko jas papildęs viešas svarstymas. Be viešos konsultacijos šaltinių, EERRI pateikė vertinimui ir peržiūrai reikalingų duomenų ir 2015 m. gruodžio mėn. paskelbė savo nuomonę. Savo nuomonę apie bendrąją skaitmeninę rinką ir reguliavimo sistemos peržiūrą pateikė ir Radijo spektro politikos grupė. Konsultuojantis išaiškėjusios tendencijos • Visuotinai pripažįstama, kad galimybė prisijungti prie tinklo yra esminė skaitmeninės visuomenės ir ekonomikos, grindžiamų technologijų pokyčiais ir vartotojų bei rinkos paklausos raida, varomoji jėga. • Laikoma, kad galimybė patikimai prisijungti prie tinklo yra būtina bendrosios skaitmeninės rinkos sukūrimo sąlyga. Daug respondentų nurodė, kad reikia priimti politikos priemones ir galbūt patikslinti dabartines politikos bei reguliavimo priemones, kad jos ir toliau būtų tinkamos atsižvelgiant į infrastruktūros diegimą, suderintą su būsimais poreikiais.

• Kai kuriuose atsakymuose teigiama, kad dabartinė reguliavimo sistema prie vidaus rinkos pažangos prisideda nepakankamai. Daugelio nuomone, reguliavimo sistemą reikia tikslinti atsižvelgiant į dabartinę rinkos dinamiką. Daug respondentų vis dėlto pripažįsta telekomunikacijų rinkos liberalizavimo laimėjimus, ypač naudingumo galutiniams paslaugų gavėjams ir konkurencijos daugumoje nacionalinių rinkų atžvilgiais. • Radijo spektro klausimais pripažįstama belaidžio prisijungimo galimybės ir belaidžio plačiajuosčio ryšio svarba. Sektoriaus atstovai apskritai pritaria labiau koordinuotiems metodams ir prašo daugiau teisinio tikrumo investicijoms ir galimybei visoje Europos Sąjungoje plėtoti naujus belaidžius ir judriuosius ryšius, įskaitant 5G ryšį. Pabrėžiama didėjanti lankstesnių prieigos prie radijo spektro ir naudojimosi juo sąlygų svarba. • Valstybių narių institucijos paprastai akcentuoja techninio derinimo srities laimėjimus ir tai, kad papildomas koordinavimas turėtų būti organizuojamas „iš apačios į viršų“ ir savanoriškai. Kai kurios institucijos ragina geriau subalansuoti derinimą ir lankstumą. Bendrai sutariama, kad ateityje bus svarbus didesnis prieigos prie radijo spektro ir naudojimosi juo sąlygų lankstumas. • Kai kurių valstybių narių institucijos teigia, kad telekomunikacijų taisykles reikia atnaujinti, ir pateikia įvairių atnaujinimo argumentų: nuo poreikio skatinti investavimą į naujos kartos infrastruktūrą iki poreikio reaguoti į technologijų ir rinkos pokyčius. Taip pat raginama siekti didesnio tų taisyklių lankstumo ir jas paprastinti. • Tradicinės telekomunikacijų įmonės teigia, esą teikiama pirmenybė trumpalaikei ekonominei naudai, o ne ilgalaikiam investavimui ir inovacijoms, tačiau alternatyvieji operatoriai, EERRI ir vartotojų organizacijos mano, kad dabartiniai reguliavimo sistemos tikslai iš esmės pasiekti jos priemonėmis. • Ryšių paslaugų gavėjai paprastai pritaria dabartiniam prieigos reguliavimui, o kai kurie mano, kad labiau akcentuojama turėtų būti paslaugų konkurencija, o ne pamatinė infrastruktūra, ir kad daugiau dėmesio turėtų būti skiriama dalijimuisi infrastruktūra. • Daugumos respondentų nuomone, reguliavimo sistemos peržiūra turėtų būti gera proga visiškai persvarstyti universaliųjų paslaugų tvarką. Valstybių narių institucijų nuomone, universaliųjų paslaugų teikimą reikia toliau užtikrinti, tačiau valstybėms narėms suteikti galimybę lanksčiai spręsti dėl finansavimo ir dėl universaliųjų paslaugų tvarkos taikymo plačiajuosčiam ryšiui. EERRI pritaria nuomonei, kad dabartines įpareigojimo teikti universaliąsias paslaugas priemones reikia išlaikyti. • Kelių valstybių narių institucijos, reguliavimo srities atstovai ir vartotojų organizacijos mano, kad tam tikruose sektoriuose galutiniai paslaugų gavėjai ir toliau turėtų būti saugomi remiantis aukšto lygmens minimaliuoju suderinimu, tačiau telekomunikacijų sektoriaus atstovai ragina labiau kliautis horizontaliaisiais teisės aktais ir visišku suderinimu, ypač kiek tai susiję su paslaugomis. Telekomunikacijų sektoriaus atstovų, o kartais ir valdžios institucijų, argumentais, tos pačios taisyklės turėtų būti taikomos panašioms paslaugoms, tačiau kitos institucijos, taip pat vadinamieji virštinklinių paslaugų teikėjai, programinės ir techninės įrangos pardavėjai, kabelinės televizijos operatoriai ir kai kurie transliuotojai mano, kad dabartinės apibrėžties elektroninių ryšių paslaugų koncepcija yra visavertė. • Visuotinai pripažįstama nacionalinių reguliavimo institucijų ir radijo spektro valdymo įstaigų funkcijų svarba, daug respondentų pabrėžė, kad ES lygmens institucinė struktūra turėtų būti peržiūrėta siekiant didesnio teisinio tikrumo ir atskaitomybės. Vertindama Komisija taip pat užsakė atlikti kelis tyrimus. Atliekant šiuos tyrimus surengti vieši seminarai, kuriuose suinteresuotosioms šalims suteikta galimybė komentuoti vykstantį vertinimą ir pateikti atsiliepimų: 2016 m. balandžio 6 d. viešo seminaro tikslas – patikrinti tyrimo SMART 2015/002 tarpinius rezultatus. Šį (visų pirma prieigos) reguliavimo tvarkos, Europoje taikomos investavimo į tinklą modeliams, tyrimą atliko WIK, IDATE ir Deloitte; 2016 m. gegužės 2 d. viešo seminaro tikslas – patikrinti tyrimo SMART 2015/003 tarpinius rezultatus. Šį svarstytinų esminių patekimo į rinką, retų išteklių valdymo ir bendrų galutinių paslaugų gavėjų klausimų tyrimą atliko WIK, CRIDS ir Cullen. •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas Komisijos panaudotos išorės ekspertų rekomendacijos Kitų ES institucijų, visų pirma Europos Parlamento ir Europos Vadovų Tarybos, politikos rekomendacijos. Trys specialūs peržiūros tyrimai: „Parama rengiant poveikio vertinimą, kuris teikiamas kartu su e. ryšių reglamentavimo sistemos apžvalga“ (SMART 2015/0005); „Prieigos schemos investavimo į tinklą ir verslo modeliams Europoje“ (SMART 2015/0002); „Esminiai įėjimo į rinką apžvalgos klausimai, retų išteklių valdymas ir bendri vartotojų klausimai“ (SMART 2015/0003). Reguliavimo sistemos peržiūrai naudoti ir kelių kitų tyrimų rezultatai. Šie tyrimai išvardyti poveikio vertinimo 6.1.4 skirsnyje.

Atliekant tyrimą SMART 2015/0005 dirbo aukštos kvalifikacijos ekspertų grupė. •Poveikio vertinimas Su poveikio vertinimo santrauka ir teigiama Reglamentavimo patikros valdybos nuomone galima susipažinti Komisijos svetainėje http://ec.europa.eu/smart-regulation/impact/ia_carried_out/cia_2016_en.htm . Išnagrinėjus į poveikio vertinimą įrašytas politikos galimybes, pasirinktos čia išvardytos galimybės. Prieigos reguliavimas Naujos kartos prieiga ir reguliavimo sutelkimas į kokybišką galimybę prisijungti prie tinklo Šioje galimybėje daroma prielaida, kad pagrindiniai reguliavimo sistemos principai vis dar aktualūs, tačiau reikia didelių patikslinimų siekiant operatorius rinkos senbuvius ir konkurentus paskatinti ekonomiškai perspektyviai investuoti arba bendrai investuoti į būsimus tinklus, kuriais iš esmės įmanoma kiekvienam piliečiui ir įmonei Europoje užtikti kokybišką galimybę prisijungti prie tinklo. Radijo spektras Privalomosios taisyklės, kurių laikymąsi įmanoma užtikrinti, taikomos siekiant Europos Sąjungoje geriau koordinuoti radijo spektro valdymą ir ketinant radijo spektro taisykles pritaikyti būsimiems 5G ryšio uždaviniams spręsti Šios galimybės tikslas – reguliavimo sistemą pritaikyti atsižvelgiant į pokyčius, susijusius su galimybe prie tinklo prisijungti iš bet kurios vietos ir su 5G ryšio diegimu, ir siekiant didesnio nuoseklumo su valstybių narių priemonėmis, ypač tomis, kurios daro įtaką konkurencinės rinkos sąlygoms ir ekonomikos reglamentavimui. Šio tikslo siekiama didesniais reguliavimo sistemos pakeitimais, teisiškai įgyvendinamomis priemonėmis, tarpusavio vertinimo mechanizmu, kuriuo naudodamosi EERRI, Komisija ir nacionalinės reguliavimo institucijos galėtų peržiūrėti valstybių narių planuojamų pavienių paskyrimo procedūrų, kurių poveikis rinkos ir verslo plėtrai didesnis, elementus. Be to, pasirinkus šią galimybę daugiau dėmesio būtų skiriama tankiųjų 5G ryšio tinklų investavimo aplinkai. Universalioji paslauga Laipsniškas prisitaikymas prie tendencijų, dėmesį skiriant visų pirma kalbinio ir plačiajuosčio ryšio įperkamumui Šioje galimybėje dėmesys sutelkiamas į universaliųjų paslaugų, pagal įpareigojimą teikiamų Europos Sąjungoje, įperkamumą; prie šios galimybės priskiriamas ir įperkamų kalbinio ryšio ir bazinio plačiajuosčio ryšio paslaugų teikimas, taip pat į vartotojų, kurie gali naudotis specialiais universaliosios paslaugos tarifais, teisė sudaryti sutartis. ES lygmeniu plačiajuostis ryšys būtų apibrėžiamas kaip veiksmingos interneto prieigos jungtis, grindžiama valstybių narių nacionaliniu lygmeniu nustatytų elektroninių paslaugų, kuriomis naudodamiesi galutiniai paslaugų gavėjai galėtų dalyvauti pilietinėje visuomenėje, minimaliu rinkiniu. Šių fiksuotoje vietoje teikiamų paslaugų įperkamumas turėtų būti užtikrinamas visų pirma teikiant tiesioginę paramą, tačiau valstybės narės turėtų galimybę nustatyti pažeidžiamiausiems galutiniams paslaugų gavėjams skirtas įperkamumo priemones, jei įperkamumo stygius būtų įrodytas. Šių paslaugų veikimas būtų skatinamas daugiausia kitomis politikos priemonėmis (skatinant privačiuosius investuotojus, teikiant valstybės pagalbą, nustatant su radijo spektru siejamus aprėpties įpareigojimus ir t. t.), o nacionaliniu lygiu jos galėtų būti nustatomos tik ypatingais atvejais, jeigu jų būtinumas būtų aiškiai įrodytas. Atsižvelgiant į platesnį universaliosios plačiajuosčio ryšio paslaugos naudos gavėjų ratą (ne tik telekomunikacijų sektoriuje), šios politikos galimybės įgyvendinimas būtų finansuojamas iš bendrojo biudžeto, nes toks universaliosios paslaugos teikimo finansavimas teisingesnis ir mažiau iškreipia rinką. Paslaugos Prieigos prie interneto paslaugos ir reguliuojamieji elektroninių ryšių paslaugų teikimo įpareigojimai, siejami daugiausia su numeracijos išteklių naudojimu Ši politikos galimybė grindžiama kitomis politikos galimybėmis. Be prieigos prie interneto paslaugų reguliavimo, čia siūloma asmenų tarpusavio ryšio paslaugoms, kurios teikiamos arba tradiciniais būdais (balso telefonija arba SMS), arba per prieigą prie interneto, taikyti specialias sektoriaus taisykles iš nustatyto baigtinio sąrašo. Pasirinkus šią politikos galimybę, būtų nustatytos tos sritys, kuriose atsižvelgiant į jų charakteristikas vis dar būtina speciali sektoriaus apsauga, ir būtų siūloma atitinkamas taisykles taikyti vienodai visiems funkcijų atžvilgiu lygiaverčių paslaugų teikėjams. Dažniausiai tai būtų prieigos prie interneto paslaugos ir asmenų tarpusavio ryšio paslaugos, kurias teikiant naudojamas numeris („naudojimas“ čia suprantamas kaip numerių suteikimas paslaugos abonentams arba kaip paslaugos, kuria naudojantis įmanoma per tokius numerius užmegzti ryšį su kitų teikėjų abonentais, teikimas). Svarbiausiose, pavyzdžiui, saugumo ir galių nustatyti sąveikos reikalavimą, srityse atitinkamos taisyklės turėtų būti taikomos visoms asmenų tarpusavio ryšio paslaugoms. Siekiant sumažinti reikalavimų laikymosi naštą ir neiškreipti rinkos sąlygų valstybėse narėse, siūloma galutinių paslaugų gavėjų taisykles suderinti kuo labiau, o ne laikytis dabartinio minimalaus suderinimo principo. Kad reguliavimo našta būtų mažesnė, siūloma reguliuojamuosius įpareigojimus panaikinti, jeigu jų nebereikia arba jei užtenka reguliavimo vartotojų apsaugos teisės aktais. Vienas iš svarbiausių pavyzdžių – panaikinti nacionalinių reguliavimo institucijų įgaliojimus tiesiogiai nustatyti mažmeninių kainų reguliavimą. Dėl asmenų tarpusavio ryšio paslaugoms taikomų reguliuojamųjų įpareigojimų pasakytina, kad dauguma jų būtų siejami su viešosios numeracijos išteklių naudojimu – taip patvirtinamas principas, kurį reguliavimo institucijos pastarąjį kartą nustatė per paskutinę reguliavimo sistemos peržiūrą, tačiau ginčija daug atitinkamų paslaugų teikėjų, ir kuris nedaug taikytas praktiškai. Prieigos prie pagalbos tarnybų apimtis persvarstyta laikantis su numeriu siejamo asmenų tarpusavio ryšio paslaugos koncepcijos, tačiau atsižvelgiant į tai, kad teikiant kai kurias elektronines paslaugas neįmanoma užtikrinti tokių skambučių paslaugos kokybės. Su numeriu siejamo asmenų tarpusavio ryšio paslaugoms taikomomis taisyklėmis būtų reguliuojama, inter alia, sutarties galiojimo trukmė, skaidrumas, informavimas apie paslaugos kokybę, numerio perkėlimas, kurį vykdytų numerį gaunantis paslaugų teikėjas, naudojimosi paslaugomis stebėjimo priemonės, kainų ir paslaugų kokybės palyginimo priemonės arba kito paslaugų teikėjo pasirinkimo, kai naudojamasi paslaugų paketais, nuostatos, taikomos siekiant išvengti paslaugų naudotojų susaistymo. Be to, viešosios politikos interesais, pavyzdžiui, dėl saugumo, reguliuojamuosius įpareigojimus kai kuriose srityse būtina taikyti visoms asmenų tarpusavio ryšio paslaugoms, t. y. ir toms paslaugoms, kurios teikiamos per prieigą prie interneto, tačiau nenaudojant numerių. Privalomasis programų siuntimas ir elektroniniai programų vadovai

Valstybės narės ir toliau galės nustatyti privalomojo programų siuntimo ir elektroninių programų vadovų įpareigojimus Pasirinkus šią galimybę, privalomojo programų siuntimo ir elektroninių programų vadovų taisyklės liks galioti. Tačiau bus išaiškinta, kad prie transliavimo įpareigojimų gali būti priskiriami papildomieji radijo ir televizijos kanalų duomenys, tinkami išmaniesiems televizoriams ir elektroniniams programų vadovams. Numeracija ES numeracijos reguliavimo sistemos keitimas siekiant spręsti konkurencijos rinkoje klausimus Pasirinkus šią politikos galimybę, reguliavimo sistema būtų keičiama taip, kad valstybės narės galėtų numerius skirti ne vien elektroninių ryšių paslaugų teikėjams arba tinklų operatoriams, bet ir kitoms įmonėms. Todėl būtų įmanoma tam tikrus numeracijos išteklius Europos Sąjungoje naudoti be teritorijos ribojimo, tačiau deramomis priemonėmis apsaugojus galutinius paslaugų gavėjus visose valstybėse narėse, kuriose tokie numeriai naudojami. Valdymas EERRI / Radijo spektro politikos grupės patariamosios funkcijos, tam tikri EERRI norminamieji įgaliojimai ir tobulesnis rinkos peržiūros bei radijo spektro skyrimo procesas Pagal šią politikos galimybę numatoma visų pirma suderinti minimalią nacionalinių reguliavimo institucijų kompetenciją ir suderinti nacionalinių reguliavimo institucijų bei EERRI užduotis, taip pat iš esmės suderinti EERRI valdymo struktūrą laikantis bendro požiūrio į decentralizuotas agentūras. Be to, EERRI gautų papildomų užduočių, pavyzdžiui, įgaliojimus priimti privalomus sprendimus dėl transnacionalinių rinkų nustatymo ir dėl sutarčių formos santraukos; pusiau įpareigojamuosius įgaliojimus, susijusius su nacionalinių rinkos reguliavimo priemonių procedūromis vidaus rinkoje (žr. toliau „dvigubos apsaugos sistema“) ir bendro didžiausio skambučių užbaigimo tarifo nustatymu Europos Sąjungoje; užduotį pateikti įvairių sričių gaires, susijusias su: geografiniais tyrimais, bendrais tarptautinės paklausos tenkinimo metodais, minimaliais standartinio pasiūlymo kriterijais, bendrais numeracijos išteklių valdymo kriterijais, paslaugos kokybės parametrais, taikytinais matavimo metodais ir technine informacija apie sąnaudų modelį, kuriais naudodamosi nacionalinės reguliavimo institucijos nustato maksimalius simetrinius skambučių užbaigimo tarifus. EERRI taip pat gautų įgaliojimą prašyti informacijos tiesiogiai iš operatorių. EERRI taip pat turės parengti oficialų be teritorijos ribojimo naudojamų numerių bei tarpvalstybinių priemonių sąrašą ir kitą oficialų ES elektroninių ryšių tinklų operatorių ir paslaugų teikėjų sąrašą. Be to, bus prašoma, kad EERRI, bendradarbiaudama su Komisija ir nacionalinėmis reguliavimo institucijomis standartizacijos srityje, padėtų joms pastebėti sąveikos stygių arba pavojų tiesioginiam sujungimui arba veiksmingai prieigai prie pagalbos tarnybų. Dėl taisomųjų priemonių siūloma tokia dvigubos apsaugos sistema: jei EERRI ir Komisija suderintų savo pozicijas dėl nacionalinės reguliavimo institucijos pasiūlytų taisomųjų priemonių projekto, Komisija galėtų reikalauti, kad nacionalinė reguliavimo institucija taisomųjų priemonių projektą pakeistų arba atšauktų ir, jei reikia, vėl praneštų apie rinkos tyrimą. EERRI gautų kelias papildomas norminimo ir patariamąsias užduotis. Dėl radijo spektro pasakytina, kad nacionalinės reguliavimo institucijos būtų kompetentingos priimti sprendimus tik dėl reguliuojamųjų ir rinkos formavimo sąlygų, taikomų radijo spektrą skiriant elektroninių ryšių tinklams ir paslaugoms. Be to, būtų nustatyta nauja koordinavimo priemonė – tarpusavio vertinimas Europos elektroninių ryšių reguliuotojų institucijoje. Taikant šią priemonę būtų reikalaujama, kad nacionalinės reguliavimo institucijos apie savo priemonių projektus, susijusius su radijo spektro skyrimu, pateiktų EERRI, kad ši juos peržiūrėtų ir pateiktų neįpareigojamąją nuomonę. Be to, Komisijai būtų suteikta papildomų bendrojo norminimo įgaliojimų, kuo labiau atsižvelgiant į Radijo spektro politikos grupės patarimus ir remiantis priėmimu pagal komiteto (COCOM) procedūrą, nustatyti tam tikrų radijo spektro skyrimo elementų kriterijus, į kuriuos galėtų lygiuotis nacionalinės reguliavimo institucijos ir būti orientuojamas tarpusavio vertinimas Europos elektroninių ryšių reguliuotojų institucijoje. Radijo spektro politikos grupė ir toliau bus patariamoji ir teiks nuomones Komisijai prieš priimant įgyvendinimo priemones pagal komiteto procedūrą. •Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas Pasirinktos politikos galimybės priemonių rinkinys atitinka programos REFIT darbotvarkę, o to rinkinio priemonėmis sprendžiami supaprastinimo ir administracinės naštos mažinimo klausimai atsižvelgiant į rezultatus, gautus peržiūros galimybes įvertinus REFIT atžvilgiu. Keliais iš pasiūlytų prieigos, radijo spektro, universaliųjų paslaugų, paslaugų / galutinių paslaugų gavėjų, numeracijos ir valdymo politikos sričių pakeitimais siekiama taisykles padaryti aiškesnes, pasirūpinti, kad šalys lengvai suprastų savo teises ir įpareigojimus, ir išvengti reguliavimo pertekliaus ir administracinės naštos. Pasiūlyti šie konkretūs pakeitimai: prieigos reguliavimo optimizavimas ir geografinis orientavimas; (jei įmanoma) pirmenybės teikimas radijo spektro naudojimo bendrajam leidimui, o ne individualioms licencijoms; sąlygų rastis antrinėms radijo spektro rinkoms sudarymas; nereikalingų įpareigojimų teikti universaliąsias paslaugas, pavyzdžiui, reikalavimo teikti taksofonų paslaugas arba spausdinti abonentų knygas, panaikinimas; universaliosios paslaugos prieinamumo įpareigojimo mažinimas ir sektorinio dalijimosi priemonių panaikinimas; reguliavimo sistemos taikymo srities išaiškinimas; nereikalingų įpareigojimų apsaugoti vartotojus panaikinimas, jei vartotojai pakankamai apsaugoti horizontaliaisiais teisės aktais arba jei apsaugą suteikia rinka; įrenginių tarpusavio ryšiui naudojamų numerių taisyklių ir valdymo suderinimas ir išaiškinimas; nacionalinių reguliavimo institucijų kompetencijos sričių suderinimas su tokiomis EERRI sritimis. Pasirinktoje politikos galimybėje numatytos paprastinamosios priemonės turi bendrosios rinkos darnos aspektą, nes jomis bus užtikrinamas didesnis taisomųjų prieigos priemonių ir radijo spektro skyrimo procesų nuoseklumas, o šios priemonės ir procesai gali būti per daug sudėtingi operatoriams, kurie radijo spektru norėtų naudotis keliose valstybėse, ir gali būti trukdžių priežastis pasieniuose (jei skiriasi diegimo tvarkaraščiai). Be to, parengus standartines didmeninės rinkos taisomąsias priemones, pavyzdžiui, susijusias su verslui skirta prieiga, sudaromos geresnės sąlygos daugiau nei vienoje valstybėje narėje veikiančioms įmonėms, o pailginus radijo spektro naudojimo licencijos galiojimą skatinamas visos Europos radijo spektro antrinės rinkos kūrimas, taip pat geresnė investavimo aplinka tokių licencijų turėtojams. •Pagrindinės teisės Pasiūlyme taip pat laikomasi pagrindinių teisių ir principų, pripažintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje. Pasiūlytomis priemonėmis siekiama visų pirma sukurti geresnes galimybes prisijungti prie tinklo ir parengti atnaujintą galutinių paslaugų gavėjų apsaugos taisyklių rinkinį. Taip savo ruožtu bus užtikrinama nediskriminacinė prieiga prie viso turinio ir paslaugų, įskaitant viešąsias paslaugas, ir padedama propaguoti saviraiškos ir veiklos laisvę, o valstybėms narėms bus sudaromos sąlygos Chartijos reikalavimų laikytis mažesnėmis išlaidomis. 4.POVEIKIS BIUDŽETUI

Pasiūlymas ES biudžetui poveikio neturi. 5.KITI ELEMENTAI •Įgyvendinimo planai ir stebėjimas, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka Komisija toliau stebės įgyvendinimą, remdamasi Europos skaitmeninės pažangos ataskaita. Europos skaitmeninės pažangos ataskaitoje rašoma apie 28 valstybes nares ir pateikiami išsamūs duomenys bei rinkos tyrimas, rašoma apie skaitmeninėje ekonomikoje įvykusius reguliavimo ir vartotojų pokyčius, taip pat įtraukta: skaitmeninės darbotvarkės rezultatų suvestinė, kurioje pateikiami Europos skaitmeninės ekonomikos pažangos rodikliai. Pagal nacionalinių reguliavimo institucijų, Eurostato ir kitų susijusių šaltinių pateiktus duomenis apskaičiuotais rodikliais apibūdinama bendra situacija ES valstybėse narėse visais skaitmeninės ekonomikos ir visuomenės indekso atžvilgiais. Naudojantis į ataskaitą įrašytais rodikliais įmanoma palyginti pažangą Europos valstybėse ir iš laiko perspektyvos; telekomunikacijų ataskaitos elektroninių ryšių reguliavimo ir rinkų klausimais, kuriose pateikiami išsamūs duomenys bei rinkos tyrimas, rašoma apie sektoriuje įvykusius reguliavimo ir vartotojų pokyčius. Metinis „Eurobarometro“ namų ūkio tyrimas Iš naujausio „Eurobarometro“ tyrimo duomenų galima sužinoti, kaip elektroninių ryšių rinka veikė galutiniams paslaugų gavėjams ir ką vartotojai mano apie naudojimąsi naujomis paslaugų platformomis ir paslaugomis, taip pat apie kai kuriuos kitus vartotojų apsaugos klausimus. •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas Šiuo pasiūlymu daromi esminiai dabartinės reguliavimo sistemos pakeitimai Politikos tikslų pakeitimai 3 straipsnyje sklandžiau pateikiami dabartiniai tikslai, o prie dabartinių konkurencijos skatinimo, vidaus rinkos ir galutinių paslaugų gavėjų tikslų prirašytas tikslas – visoje Europos Sąjungoje plačiai paplitusi prieiga prie itin aukšto pralaidumo jungčių ir naudojimasis jomis. Prieigos reguliavimo pakeitimai Prieigos reguliavimo pakeitimais siekiama sugriežtinti ir patobulinti galiojančią prieigos, susijusios su didele įtaka rinkoje, tvarką, toliau skatinti infrastruktūros konkurenciją ir visų operatorių vykdomą tinklų diegimą, taip pat remti itin aukšto pralaidumo tinklų diegimą visoje Sąjungos teritorijoje. Pirmojoje (sugriežtinti galiojančią prieigos, susijusios su didele įtaka rinkoje, tvarką) ir antrojoje (skatinti infrastruktūros konkurenciją ir visų operatorių vykdomą tinklų diegimą) pakeitimų grupėse aktualios šios nuostatos: 61 ir 65 straipsniais iš dalies keičiamos rinkos tyrimo procedūros, susisteminami dabartiniai pažangiausi metodai ir siekiama labiau tikslinio ir teisiškai tikslaus reguliavimo, taip pat labiau akcentuojamas jo geografinis orientavimas, kad prieigos įpareigojimai būtų nustatomi tik jei ir tik kai būtina spręsti mažmeninės rinkos nepakankamumo problemą ir užtikrinti rezultatus galutiniams paslaugų gavėjams. Taisyklėse reguliavimo institucijos įpareigojamos savo rinkos tyrimuose atsižvelgti į komercinius prieigos susitarimus, taip pat į visus nustatytus reguliavimo įpareigojimus, pavyzdžiui, į simetrinius įpareigojimus. Be to, šiame straipsnyje dabartinis daugiausiai trejų metų rinkos peržiūros laikotarpis pratęsiamas iki penkerių metų, todėl operatoriai galės planuoti ilgesnius laikotarpius, o nacionalinės reguliavimo institucijos galės lanksčiau spręsti dėl rinkos peržiūros laiko. Į šį tikslą atsižvelgiama 66 straipsnyje – jame atnaujintos ir pataisytos atitinkamos reguliuojamųjų įpareigojimų nustatymo ir peržiūros, pavyzdžiui, pasikeitus rinkos sąlygoms, taisyklės. 70 straipsniu užtikrinama prieiga prie inžinerinės infrastruktūros, pavyzdžiui, vamzdynų, stulpų ir t. t., todėl juo skatinama didesnė infrastruktūros konkurencija, jei tokią infrastruktūrą kontroliuoja didelę įtaką rinkoje turintys operatoriai. Infrastruktūros konkurencija skatinama ir 59 straipsniu, kuriame išaiškinama, kokiomis sąlygomis gali būti nustatomi įpareigojimai visiems operatoriams (simetriniai įpareigojimai) siekiant užtikrinti prieigą prie neatkartojamo turto, pavyzdžiui, patalpų instaliacijos ir kabelių. Siekiant apsaugoti investavimo paskatas, tokia prieiga suteikiama tik iki pirmo koncentracijos taško iš galutinių paslaugų gavėjų pusės, tačiau tam tikromis aplinkybėmis tokia prieiga gali būti didesnė, kad būtų lengviau diegti alternatyvius tinklus sunkiausiose ir rečiau gyvenamose vietovėse.

63 ir 64 straipsniuose EERRI įgaliojama nustatyti transnacionalines rinkas ir transnacionalinę rinkos paklausą, net jei rinkos lieka nacionalinės arba subnacionalinės. EERRI gali priimti gaires, pagal kurias nacionalinės reguliavimo institucijos taisomąsias priemones, padėsiančias tenkinti tokią paslaugą, nustatytų laikydamosi bendrų principų. 64 straipsnyje Komisija įgaliojama bendradarbiaujant su EERRI nustatyti suderintas tam tikrų didmeninės prieigos produktų technines specifikacijas, kad būtų tenkinama tarpvalstybinio ryšio paklausa, ypač verslo srities paslaugų gavėjų, jei tokių suderintų produktų nebuvimas trukdo vidaus rinkai. 73 straipsnyje nustatytas ES lygmens procesas, kuriuo parengiama įpareigojamoji balso skambučių užbaigimo tarifų nustatymo metodika – stabili rinka, kuri reguliuojama panašiai visose valstybėse narėse. Be to, pagal jį sukuriamas didžiausių skambučio užbaigimo tarifų nustatymo ES lygmeniu mechanizmas, taip siekiama palengvinti administracinę naštą nacionalinėms reguliavimo institucijoms, kad jos galėtų savo pastangas telkti sudėtingiausių plačiajuosčio ryšio rinkų tyrimui. Pakeitimai, pasiūlyti siekiant paremti itin aukšto pralaidumo tinklų diegimą visoje Sąjungos teritorijoje 22 straipsnyje reikalaujama, kad nacionalinės reguliavimo institucijos savo nacionalinėje teritorijoje ištirtų plačiajuosčio ryšio tinklus ir investavimo planus, kad nagrinėdamos rinkas galėtų geriau atsižvelgti į geografines ypatybes. Nacionalinės reguliavimo institucijos taip pat privalo pastebėti vadinamąsias skaitmeninės atskirties zonas, kuriose joks operatorius arba valdžios įstaiga neįdiegė ir neplanuoja įdiegti itin aukšto pralaidumo tinklo ar neatnaujino arba neplanuoja atnaujinti esamo tinklo, kad jame būtų įmanoma bent 100 Mbps duomenų parsisiuntimo sparta. Jos gali paskelbti, kur pastebėjo skaitmeninės atskirties zonas, ir paraginti domėtis šiomis zonomis, kad šiose sudėtingose zonose paskatintų itin aukšto pralaidumo tinklo diegimą. 72 straipsnyje paaiškinta, kokiomis aplinkybėmis galima be žalos konkurencijai leisti didelę įtaką rinkoje turintiems operatoriams kainas nustatyti lanksčiai. Lanksti kainodara gali būti naudinga investuotojams į naujus tinklus, jeigu ji netrukdo konkuruoti mažmeninėse rinkose. 74 straipsnyje ir IV priede pateikiamos nuostatos, kuriomis sudaromos geresnės sąlygos komerciniam bendram investavimui į naują infrastruktūrą ir nustatomi būtini reguliavimo rezultatai. Kai didelę įtaką rinkoje turintis tinklo operatorius ir prieigą gauti norinti šalis dalijasi naujais tinklo elementais, rizikos dalijimosi laipsnis didesnis, palyginti su tradiciniais prieigos produktais, todėl toks dalijimasis gali būti tvirtesnis subalansuotos konkurencijos pagrindas, jei laikomasi deramų bendro investavimo modelio sąlygų. Tai turėtų sudaryti galimybę tikslinti reguliuojamosios prieigos sąlygas, todėl investavimo dalininkai įgytų pradininko pranašumų prieš kitas įmones. Gali būti, kad dera toliau teikti reguliuojamuosius prieigos prie pajėgumo, buvusio prieš investuojant, produktus įmonėms, nedalyvavusioms investuojant. 77 straipsnyje pateikiamas supaprastintas reguliavimo modelis, skirtas grynai didmeniniams tinklams, kurių įtaka rinkai didelė, sudarytas vien iš sąžiningų, pagrįstų ir nediskriminacinių prieigos taisyklių ir prireikus taikomos ginčų sprendimo tvarkos. Pagal nuostatas būtinos griežtos sąlygos, kuriomis tinklas būtų laikomas grynai didmeniniu, todėl jos gali būti ypač tinkamos vietiniams itin aukšto pralaidumo tinklams, kurių būsima įtaka rinkai vis tiek gali būti laikoma didele. 76 straipsnyje savanoriškojo atskyrimo procesas išaiškintas teisinį tikrumą užtikrinus operatoriaus, kurio veikla atskiriama, teikiamais įsipareigojimais. 78 straipsnyje išaiškinta, kokias funkcijas atlieka nacionalinės reguliavimo institucijos, kad didelę įtaką rinkoje turintiems operatoriams padėtų pereiti nuo senųjų tinklų prie naujų tinklų (pavyzdžiui, kai išjungiami senieji varinių laidų tinklai). Radijo spektro valdymo pakeitimai 45 straipsnyje išaiškinti bendrieji tikslai ir principai, kuriais vadovaudamosi valstybės narės radijo spektrą valdo nacionaliniu lygmeniu. Taip siekiama spręsti leidimų suteikimo procedūrų nuoseklumo ir proporcingumo, deramos aprėpties užtikrinimo svarbos, radijo spektro skyrimo laiko pasirinkimo, tarpvalstybinių arba žalingųjų trukdžių prevencijos, principo „naudok arba neteksi“ nustatymo ir pasidalijamojo radijo spektro naudojimo skatinimo, taip pat prekybos radijo spektru ir jo nuomos klausimus. Straipsnyje taip pat numatyta galimybė, laikantis aiškiai nustatytų sąlygų, suderintą radijo spektrą laikinai naudoti alternatyviais tikslais. 46 straipsnyje didesnė, palyginti su individualiomis licencijomis, reikšmė teikiama bendrajam leidimui ir pasidalijamajam radijo spektro naudojimui pagal Sąjungos teisės aktus, taip siekiama užtikrinti, kad nacionalinės valdžios institucijos, atsižvelgdamos į tikėtiną perspektyvą, parengtų 5G ryšio plėtrai tinkamiausius leidimų suteikimo modelius. Jame taip pat suteikiami įgaliojimai Komisijai priimti privalomas priemones, kuriomis būtų pasiektas įvairių rūšių reguliavimo tvarkų nuoseklumas. 47 straipsnyje apibrėžiamos leidimo suteikimo sąlygos, siejamos su radijo dažnių naudojimo bendruoju leidimu ir tų dažnių naudojimo teisėmis, taip pat numatomos Komisijos įgyvendinimo priemonės, kuriomis būtų pasiektas tam tikrų sąlygų, pavyzdžiui, aprėpties įpareigojimo nustatymo ir matavimo kriterijų, nuoseklumas, o didesnė svarba joms teikiama siekiant efektyvaus naudojimosi radijo spektru. Šiame straipsnyje taip pat akcentuojami įpareigojimai, pavyzdžiui, dalytis infrastruktūra, kad galutiniams paslaugų gavėjams būtų pagerintos galimybės prisijungti prie tinklo, ypač rečiau gyvenamose vietovėse. Kad darbo metodai valstybėse narėse būtų kuo nuoseklesni, 48–54 straipsniais reglamentuojami svarbiausi leidimo naudotis radijo spektru aspektai, pavyzdžiui: i) mažiausia licencijos galiojimo trukmė (25 metai); ii) aiškesnis ir paprastesnis prekybos radijo spektru ir jo nuomos procesas; iii) pagal konkurencijos teisės aktus nuosekliai taikomi objektyvūs kriterijai, skirti konkurencijos skatinimo priemonėms, pavyzdžiui, radijo spektro kiekio ribai, naujiems rinkos dalyviams skirtam radijo spektro rezervui, didmeninės prieigos įpareigojimui; iv) procesai, kuriais didinamas pavienių radijo spektro naudojimo teisių suteikimo ir atnaujinimo nuoseklumas ir nuspėjamumas; v) aiškesnės suteiktų teisių apribojimo arba atėmimo sąlygos, įskaitant principo „naudok arba neteksi“ taikymą ir daugiau vykdymo užtikrinimo funkcijų nacionalinėms valdžios institucijoms. Šiais straipsniais Komisijai taip pat suteikiami įgaliojimai priimti priemones, kuriomis būtų nustatyti bendri maksimalūs terminai, iki kurių visose valstybėse narėse turi būti suteikti leidimai naudotis suderintu radijo spektru, suderinti pagrindiniai atrankos proceso elementai ir nustatyti jų parengimo kriterijai. 55 ir 56 straipsniais supaprastinamos prieigos prie belaidžių vietinių tinklų sąlygos siekiant patenkinti eksponentiškai augančią galimybės prisijungti prie tinklo paklausą ir įdiegti bei teikti mažos galios plačiajuostę prieigą (mažos aprėpties zona), kad didelio tankio tinklų diegimo sąnaudos būtų mažesnės. 28 straipsnyje nustatyta, kad valstybės narės įpareigotos spręsti, dalyvaujant Radijo spektro politikos grupei, tarpvalstybinių trukdžių problemas, o Komisijai suteikiami įgyvendinimo įgaliojimai priimti įpareigojamąsias priemones, kad tarpvalstybiniai ginčai būtų sprendžiami kuo labiau atsižvelgiant į Radijo spektro politikos grupės patarimus. Pasiūlymu prie nacionalinių reguliavimo institucijų kompetencijos priskiriami klausimai dėl radijo spektro skyrimo elektroninių ryšių paslaugoms reguliuojamųjų aspektų, susijusių su rinka ir ekonomika. Jos taip pat tampa kompetentingos spręsti dėl ypatingųjų priemonių taikymo dalijimuisi tinklais / radijo spektru ir nacionaliniam tarptinkliniam ryšiui, kad būtų aprėpiamos vietos, kuriose nėra galimybės prisijungti prie tinklo. Nacionalinės reguliavimo institucijos privalo savo veiksmus šioje srityje grįsti patikima rinkų ekonomikos ir konkurencijos analize. Kad radijo spektro skyrimo sąlygos, kurios daro įtaką ekonomikos, rinkos ir konkurencijos sąlygoms, vadinasi, ir rinkos veikimui, būtų taikomos nuosekliai visoje Sąjungoje, 35 straipsniu sukuriama tarpusavio peržiūros sistema, kad EERRI peržiūrėtų nacionalinių radijo spektro skyrimo projektų rinkos ir ekonomikos reguliuojamuosius aspektus ir pateiktų neįpareigojamąsias nuomones. 37 straipsnyje nustatomi pagrindai, kuriais remiantis valstybėms narėms būtų lengviau vykdyti savanoriškas radijo dažnių skyrimo procedūras visoje Europos Sąjungoje arba keliose valstybėse narėse. Universaliųjų paslaugų tvarkos pakeitimai Pasiūlymu siekiama universaliųjų paslaugų tvarką atnaujinti atsisakant privalomojo senųjų paslaugų (taksofonų, išsamių abonentų knygų ir informacijos teikimo telefonu paslaugų) įtraukimo ES lygmeniu į tvarkos taikymo sritį ir sutelkti dėmesį į universaliąją bazinio plačiajuosčio ryšio paslaugą, apibrėžiamą pagal kintamą pagrindinį paslaugų, kuriomis įmanoma naudotis per plačiajuosčio ryšio jungtį, sąrašą. Valstybės narės turėtų intervencines priemones orientuoti visų pirma į esamų galimybių prisijungti prie tinklo įperkamumą, o ne į tinklų diegimą, nes pastarajam yra tinkamesnių priemonių. Turėtų būti užtikrinamas bent fiksuotoje vietoje teikiamos universaliosios paslaugos įperkamumas, tačiau valstybės narės galės įperkamumo užtikrinimo priemones lanksčiai taikyti ir judriojo ryšio paslaugoms, teikiamoms pažeidžiamiausiems paslaugų gavėjams.

79 straipsnyje valstybės narės įpareigojamos visiems galutiniams paslaugų gavėjams įperkamą prieigą užtikrinti bent prie fiksuotoje vietoje teikiamų prieigos prie plačiajuosčio interneto ir kalbinio ryšio paslaugų. Siekiant užtikrinti įperkamumą, 80 straipsnyje valstybės narės įgaliojamos reikalauti, kad įmonės turėtų specialių tarifų planus, skirtus mažas pajamas gaunantiems arba specialių socialinių poreikių turintiems galutiniams paslaugų naudotojams ir (arba) tiems galutiniams paslaugų gavėjams teiktų tiesioginę pagalbą, o vartotojams, kurie gali naudotis specialiais universaliaisiais tarifais, suteikiama teisė sudaryti sutartis. Valstybės narės turėtų intervencines priemones orientuoti visų pirma į esamų prisijungimo galimybių įperkamumą, o ne į tinklų diegimą, tačiau pagal 81 straipsnį valstybė narė gali universaliosios paslaugos teikimo įpareigojimą nustatyti prisijungimo prie tinklo fiksuotoje vietoje galimybei (jos buvimui), jeigu ji įrodo, kad tokios galimybės neįmanoma užtikrinti įprastomis komercinėmis aplinkybėmis arba kitomis jos turimomis viešosios politikos priemonėmis. Pripažįstant, kad į skirtingas nacionalines aplinkybes reikia atsižvelgti lanksčiai, 82 straipsniu valstybėms narėms leidžiama ir toliau nacionaliniu lygmeniu įpareigoti teikti paslaugas, kurios dabar priskiriamos prie ES universaliųjų paslaugų įpareigojimo, pavyzdžiui, taksofonų, abonentų knygų ir informacijos teikimo telefonu paslaugas, kai toks poreikis tinkamai įrodytas, o valstybės narės atitinkamai pakoregavo finansavimo tvarką. 85 straipsnyje nustatyta, kad universaliosios paslaugos turėtų būti finansuojamos iš bendrojo biudžeto, o ne, kaip iki šiol, sektoriaus lėšomis. Paslaugų ir galutinių paslaugų gavėjų apsaugos taisyklių pakeitimai Siekiant atsižvelgti į pastaraisiais metais įvykusius rinkos ir reguliavimo pokyčius ir į tai, kad vis dar reikia specialių sektoriaus taisyklių, 2 straipsnio 4 dalyje pateikiama nauja termino „elektroninių ryšių paslauga“ apibrėžtis. Ji sudaryta iš trijų kategorijų paslaugų: i) prieigos prie interneto paslaugos, ii) asmenų tarpusavio ryšio paslaugos, sudarytos iš dviejų subkategorijų, t. y. su numeriu siejamo ryšio paslaugų ir su numeriu nesiejamo ryšio paslaugų, ir iii) paslaugos, sudarytos vien tik arba daugiausiai iš signalų perdavimo, pavyzdžiui, perdavimo paslaugos, naudojamos įrenginių tarpusavio ryšiui (M2M) ir transliavimui. Daug su galutiniais paslaugų gavėjais susijusių nuostatų bus taikomos tik prieigos prie interneto paslaugoms ir su numeriu siejamo asmenų tarpusavio ryšio paslaugoms. Su numeriu nesiejamo asmenų tarpusavio ryšio paslaugų atžvilgiu įpareigojimai bus taikomi, jei konkrečius reguliuojamuosius įpareigojimus, taikomus visoms asmenų tarpusavio ryšio paslaugoms, nesvarbu, ar joms teikti būtinas numeris, būtina nustatyti viešosios politikos interesais. Visų pirma tai susiję su saugumo nuostatomis (40 straipsnis). Be to, jei kiltų tikras pavojus tiesioginiam sujungimui arba veiksmingai prieigai prie pagalbos tarnybų, Komisija galėtų nuspręsti, kad reikia sąveikos užtikrinimo priemonių, pavyzdžiui, pradėti standartizavimą. Prireikus tokių standartų laikymąsi galėtų užtikrinti nacionalinės reguliavimo institucijos (59 straipsnis). Pasiūlymu mažinama reguliavimo našta, todėl reguliuojamieji įpareigojimai panaikinami, jeigu jų nebereikia arba jei užtenka reguliavimo vartotojų apsaugos teisės aktais. Vienas iš svarbiausių pavyzdžių – panaikinamas nacionalinių reguliavimo institucijų įgaliojimas mažmeninių kainų reguliavimą tiesiogiai taikyti didelę įtaką rinkoje turintiems operatoriams (panaikinamas Universaliosios paslaugos direktyvos 17 straipsnis). Taip pat optimizuojamos arba išbraukiamos kai kurios nuostatos, susijusios su sutartimis, skaidrumu, lygiaverte prieiga neįgaliems paslaugų gavėjams, abonentų knygomis ir buitinės televizijos įrangos sąveika, nes jos kartais sutampa su horizontaliosiomis taisyklėmis arba yra perteklinės (95–98, 103–105 straipsniai). Numatytos kelios naujos nuostatos, kurias taikant bus sprendžiami nauji uždaviniai, pavyzdžiui: geresnis sutarčių skaitomumas užtikrinamas reikalavimu pateikti trumpą esminės sutarties informacijos santrauką; galutinių paslaugų gavėjų informavimas apie naudojimosi ryšiu apimtį užtikrinamas reikalavimu teikti naudojimosi paslaugomis kontrolės priemones; numatytos tobulesnės nuostatos, susijusios su kainos ir kokybės palyginimo priemonėmis; kito paslaugų teikėjo pasirinkimo taisyklės, parengtos atsižvelgiant į didėjantį paslaugų paketų skaičių ir siekiant išvengti saistomojo poveikio (svarbiausios sektoriaus nuostatos, pavyzdžiui, ilgiausia sutarties galiojimo trukmė ir sutarties nutraukimo teisės, galiotų visam paketui); nuostatos, kuriomis draudžiamas diskriminavimas dėl gyvenamosios vietos valstybės (92, 95, 96, 98 ir 100 straipsniai). Bendra ilgiausia sutarties galiojimo trukmė yra 2 metai, tačiau su galutiniais paslaugų gavėjais galima sudaryti atskiras ilgesnės galiojimo trukmės sutartis, kurios padėtų kompensuoti įmokas už fizinės jungties įdiegimą ir plėtoti tinklą naudojantis dalimis mokamomis įmokomis, kuriomis padengiamos tinklo investicinės sąnaudos („paklausos sutelkimo“ principas) (98 straipsnis). Numeracijos nuostatų pakeitimai Siekiant spręsti klausimus M2M rinkoje (visų pirma naudotojo susaistymo su tam tikru operatoriumi klausimą), pagal pasiūlymo nuostatas nacionalinės reguliavimo institucijos gali, tačiau neįpareigotos, skirti numerius įmonėms, kurios nebūtinai yra elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų operatorės (88 straipsnis). Pagal tą patį straipsnį nacionalinės reguliavimo institucijos, reaguodamos į didėjančią numerių naudojimo be teritorijos ribojimo, ypač taikomosiose M2M sistemose, paklausą, turi iš numeracijos išteklių skirti nacionalinių numerių, kurių naudojimo teritorija Europos Sąjungoje nebūtų ribojama. Dėl taisyklių, taikomų suderintiems socialiai svarbių paslaugų numeriams, pasakytina, kad dėmesys ir toliau skiriamas veiksmingam dingusių vaikų linijos diegimui (90 straipsnis), bendra 116 serijos numerių sistema toliau grindžiama Komisijos sprendimu 2007/116/EB. Europos telefonijos numeracijos erdvės numeriai pastaraisiais metais nebuvo paklausūs, todėl atitinkama nuostata išbraukta (Universaliosios paslaugos direktyvos 27 straipsnis). Skubios pagalbos ryšio nuostatų pakeitimai Užtikrintas teisinis aiškumas klausimais, susijusiais su visų su numeriu siejamo asmenų tarpusavio ryšio paslaugų teikėjų prieiga prie pagalbos tarnybų. Pasiūlytomis nuostatomis Komisijai vietoje įgaliojimų nustatyti techninio įgyvendinimo priemones suteikiamas įgaliojimas priimti deleguotuosius aktus, kad visoje Europos Sąjungoje nuosekliai užtikrinama prieiga prie bendrojo Europos pagalbos numerio 112 būtų veiksminga skambinančio asmens buvimo vietos nustatymo, skambučio nukreipimo į bendruosius pagalbos centrus ir prieigos neįgaliems galutinių paslaugų gavėjams atžvilgiais. Tokiais principais užtikrinamas tarptautinis paslaugos diegimas ir techninių skubios pagalbos ryšio sprendimų veikimas (102 straipsnis). Valdymo nuostatų pakeitimai 5, 6 ir 8 straipsniais nacionalinių reguliavimo institucijų funkcijos stiprinamos visoje Europos Sąjungoje nustačius minimalią tų institucijų kompetenciją, o jų nepriklausomumo reikalavimai sugriežtinti nustačius paskyrimo į pareigas ir ataskaitų teikimo reikalavimus.

12 straipsniu daromi tam tikri bendrojo leidimo procedūros pakeitimai. Teikėjai turėtų pranešimus siųsti EERRI, o pastaroji veiktų kaip vienas bendras informacinis punktas ir persiųstų pranešimus susijusioms nacionalinėms reguliavimo institucijoms. EERRI turėtų parengti oficialų ES lygmens sąrašą. 27 straipsnyje numatyta įmonių tarpvalstybinių ginčų spendimo procedūra, pagal kurią svaresnės funkcijos EERRI suteikiamos nacionalines reguliavimo institucijas įpareigojus konsultuotis su EERRI. 33 straipsnyje numatyta dvigubos apsaugos sistema, jei EERRI ir Komisija suderintų savo pozicijas dėl nacionalinių reguliavimo institucijų pasiūlytų taisomųjų priemonių projektų, apie kuriuos pagal 32 straipsnį jos pranešė Komisijai ir EERRI. Tokiais atvejais Komisija galėtų reikalauti, kad nacionalinė reguliavimo institucija taisomųjų priemonių projektą pakeistų arba atšauktų ir, jei reikia, vėl praneštų apie rinkos tyrimą. ê 2002/19/EB (pritaikytas) 2016/0288 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimo ir prieigos prie jų (Prieigos Direktyva) Ö kuria nustatomas Europos elektroninių ryšių kodeksas Õ (Nauja redakcija) (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 95  114  straipsnį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę,

laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: ê (1)Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/19/EB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/20/EB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/21/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/22/EB buvo keletą kartų iš esmės keičiamos. Kadangi reikia padaryti naujų pakeitimų, siekiant aiškumo tos direktyvos turėtų būti išdėstytos nauja redakcija. ê 2002/21/EB 1 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) Dabartinė telekomunikacijų reguliavimo sistema sėkmingai sukūrė sąlygas veiksmingai konkurencijai telekomunikacijų sektoriuje pereinant nuo monopolio prie visiškos konkurencijos. ê 2002/21/EB 2 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) 1999 m. lapkričio 10 d. Komisija Europos Parlamentui, Tarybai, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui pateikė komunikatą „Dėl naujos elektroninių ryšių infrastruktūros ir susijusių paslaugų sistemos – 1999 m. ryšių apžvalga“. Šiame komunikate Komisija apžvelgė esamą telekomunikacijų reguliavimo sistemą atsižvelgdama į savo įsipareigojimus pagal 1990 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 90/387/EEB dėl telekomunikacijų paslaugų vidaus rinkos sukūrimo įgyvendinant atvirojo tinklo teikimą 8 straipsnį. Ji taip pat pateikė viešoms konsultacijoms keletą pasiūlymų dėl politikos elektroninių ryšių infrastruktūros ir susijusių paslaugų naujos reguliavimo sistemos srityje. ê 2002/21/EB 3 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) 2000 m. balandžio 26 d. Komisija Europos Parlamentui, Tarybai, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui pateikė komunikatą apie viešų konsultacijų dėl 1999 m. ryšių apžvalgos rezultatus ir naujos reguliavimo sistemos gaires. Pranešime apibendrinamos viešos konsultacijos ir išdėstomos tam tikros pagrindinės elektroninių ryšių infrastruktūros ir susijusių paslaugų naujos sistemos rengimo gairės. ê 2002/21/EB 4 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) 2000 m. kovo 23–24 d. Lisabonos Europos Vadovų Taryba pabrėžė, kokias galimybes augimui, konkurencingumui ir naujų darbo vietų kūrimui turi perėjimas prie skaitmeninės žiniomis pagrįstos ekonomikos. Ji ypač pabrėžė, kaip svarbu Europos įmonėms ir piliečiams turėti priėjimą prie nebrangios pasaulinės klasės ryšių infrastruktūros ir plataus asortimento paslaugų. ê 2009/136/EB 1 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas

(2)gGaliojančią elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų reguliavimo sistemą sudaro penkios direktyvos (2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos Ddirektyva 2002/19/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimo ir prieigos prie jų (Prieigos direktyva) , 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos Ddirektyva 2002/20/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo (Leidimų direktyva) , 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos Ddirektyva 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) , Direktyva 2002/22/EB (Universaliųjų paslaugų direktyva) ir Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2002/58/EB (Direktyva dėl privatumo ir elektroninių ryšių) (toliau kartu vadinamos „pagrindų direktyva ir specialiosiomis direktyvomis“) ir Komisija turi reguliariai persvarstyti jų veikimą, siekdama visų pirma nustatyti, ar reikia jas iš dalies pakeisti atsižvelgiant į technologijų ir rinkos pokyčius ð ï ;. ò naujas (3)bendrosios skaitmeninės rinkos strategijoje Komisija pažymėjo, kad peržiūrint telekomunikacijų reguliavimo pagrindus dėmesys bus visų pirma skiriamas priemonėms, kuriomis skatinamos investicijos į sparčiojo plačiajuosčio ryšio tinklus, užtikrinamas nuoseklus bendrajai rinkai būdingas santykis su radijo spektro politika ir valdymu, sudaromos tikros bendrosios rinkos sąlygos sprendžiant reguliavimo susiskaidymo problemą, užtikrinamos vienodos sąlygos rinkos dalyviams ir nuoseklus taisyklių taikymas, taip pat sukuriama veiksmingesnė reguliavimo institucijų sistema; (4)ši direktyva parengta įgyvendinant reglamentavimo kokybės iniciatyvą ir apima keturias (pagrindų, leidimų, prieigos ir universaliųjų paslaugų) direktyvas ir EERRI reglamentą. Kiekvienos iš šių direktyvų priemonės šiuo metu taikomos elektroninių ryšių tinklų teikėjams ir elektroninių ryšių paslaugų teikėjams, atsižvelgiant į sektoriaus reguliavimo istoriją, kai anksčiau įmonės buvo integruotos vertikaliai, t. y. užsiėmė ir tinklų, ir paslaugų teikimu. Peržiūra suteikia galimybę parengti naują keturių direktyvų redakciją ir taip supaprastinti dabartinę struktūrą, kad laikantis programos REFIT tikslų ši struktūra taptų nuoseklesnė ir prieinamesnė. Be to, peržiūra suteikia galimybę pritaikyti struktūrą atsižvelgiant į naują tikrovę rinkoje, nes dabar ryšio paslaugų teikimas nebūtinai siejamas su tinklų teikimu. 2001 m. lapkričio 28 d. Tarpinstituciniame susitarime dėl sistemingesnio teisės aktų pakeitimo metodo naudojimo numatyta, kad naujos redakcijos rengimo esmė – priimti naują teisės aktą, į kurio bendrą tekstą būtų įtraukti ir ankstesnio teisės akto esminiai pakeitimai, ir to akto nepakeistos nuostatos. Naujos redakcijos parengimo pasiūlymas susijęs, pirma, su esminiais pakeitimais, daromais ankstesniame teisės akte, ir, antra, su nepakeistų to ankstesnio teisės akto nuostatų ir esminių pakeitimų sąvado parengimu; ê 2002/20/EB 3 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) (5)šŠiaos direktyvaos tikslas – Ö turėtų būti siekiama Õ sukurti teisinę sistemą, kuri užtikrintų laisvę teikti elektroninių ryšių tinklus ir paslaugas laikantis tik šioje direktyvoje nustatytų sąlygų ir apribojimų, atitinkančių Sutarties 46 Ö 52 Õ straipsnio 1 dalį, ypač viešosios politikos, visuomenės saugumo ir sveikatos reikalavimus;. ê 2002/21/EB 7 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas (6)šŠios direktyvos ir specifinių direktyvų nuostatos nekliudo netrukdo kiekvienai valstybei narei imtis būtinų priemonių ð , grindžiamų Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 87 ir 45 straipsniuose nustatytomis priežastimis, ï savo esminių saugumo interesų ir valstybės politikos ð , visuomenės moralės, ï bei visuomenės saugumo apsaugai užtikrinti ir leisti tirti bei atskleisti kriminalinius nusikaltimus ir kelti dėl jų bylas, taip pat nekliudo nacionalinėms reguliavimo institucijoms nustatyti konkrečius proporcingus įpareigojimus, taikomus elektroninių ryšių paslaugų teikėjams.; ê 2002/21/EB 5 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas (7)tTelekomunikacijų, žiniasklaidos ir informacijos technologijos sektorių konvergencija reiškia, kad visiems perdavimo ð elektroninių ryšių ï tinklams ir paslaugoms turėtų būti  , kiek įmanoma,  taikomas vienas  šia direktyva nustatytas Europos elektroninių ryšių kodeksas, išskyrus klausimus, kuriuos geriau spręsti pagal tiesiogiai taikomas reglamentais nustatytas taisykles.  reguliavimo sistema Tą reguliavimo sistemą sudaro ši direktyva ir keturios specifinės direktyvos: 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/20/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo (Leidimų direktyva) , 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/19/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimo ir prieigos prie jų (Prieigos direktyva) , 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyva) , 1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/66/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos telekomunikacijų sektoriuje (toliau – specifinės direktyvos). Būtina atskirti perdavimo ð elektroninių ryšių tinkle ir paslaugų ï reguliavimą nuo turinio reguliavimo. Todėl šis sistema  kodeksas  netaikomas paslaugų, teikiamų elektroninių ryšių tinklais naudojantis elektroninių ryšių paslaugomis, turiniui, kaip, pavyzdžiui, transliacijų turiniui, finansinėms paslaugoms ir tam tikroms informacinės visuomenės paslaugoms, ir todėl ši sistema  jis  nepažeidžia tokioms paslaugoms Bendrijos  Sąjungos  ar nacionaliniu lygiu taikomų priemonių, kuriomis pagal Bendrijos Ö Sąjungos Õ teisę siekiama skatinti kultūrų ir kalbų įvairovę bei užtikrinti žiniasklaidos pliuralizmą. Televizijos programų turiniui taikoma 1989 m. spalio 3 d. Tarybos direktyva 89/552/EEB dėl valstybių narių įstatymuose ir kituose teisės aktuose išdėstytų nuostatų, susijusių su televizijos programų transliavimu, derinimo Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/13/ES . ð Audiovizualinės politikos ir turinio reguliavimu siekiama bendriausių interesų, tokių kaip žodžio laisvė, žiniasklaidos pliuralizmas, nešališkumas, kultūrų ir kalbų įvairovė, socialinė įtrauktis, vartotojų apsauga ir nepilnamečių apsauga. ï Perdavimo ð Elektroninių ryšių ï reguliavimo ir turinio reguliavimo atskyrimas neturi trukdyti atsižvelgti į egzistuojančias tarp jų sąsajas, ypač siekiant užtikrinti žiniasklaidos pliuralizmą, kultūrų ir kalbų įvairovę ir vartotojų apsaugą;. ê 2002/21/EB 8 konstatuojamoji dalis ð naujas (8)šŠi direktyva netaikoma įrangai, kuriai taikoma 1999 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/5/EB dėl radijo ryšio įrenginių ir telekomunikacijų galinių įrenginių bei abipusio jų atitikties pripažinimo ð neturi įtakos Direktyvos 2014/53/ES taikymui ï , bet ji taikoma vartotojų įrangai, naudojamai skaitmeninei televizijai;.

ê 2009/140/EB 11 konstatuojamoji dalis, 2002/21/EB (pritaikytas) ð naujas (9)kKad nacionalinės reguliavimo institucijos pasiektų Pagrindų  šioje  direktyvoje ir specialiosiose direktyvose nustatytus tikslus, visų pirma susijusius su galutinių paslaugos gavėjų sąveikumu, Pagrindų  šios  direktyvos taikymo sritis turėtų būti išplėsta: į ją turėtų būti įtraukti Ö tam tikri Õ radijo ryšio įrenginių Ö aspektai Õ ir telekomunikacijų galinių įrenginių, kaip apibrėžta 1999 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 1999/5/EB dėl radijo ryšio įrenginių ir telekomunikacijų galinių įrenginių bei abipusio jų atitikties pripažinimo Ö Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2014/53/ES Õ , tam tikri aspektai bei Ö ir Õ vartotojams skirti skaitmeninės televizijos įrenginiai, siekiant neįgaliems paslaugų gavėjams sudaryti palankesnes naudojimosi sąlygas. ð Svarbu, kad reguliavimo institucijos skatintų tinklų operatorius ir įrangos gamintojus bendradarbiauti, kad neįgaliems paslaugų gavėjams prieiga prie elektroninių ryšių paslaugų būtų lengvesnė. Radijo spektro naudojimas neišimtinėmis teisėmis asmeninių radijo ryšio galinių įrenginių naudojimo tikslais nėra susijęs su ekonomine veikla, tačiau ši direktyva tokiam naudojimui turėtų būti taikoma siekiant užtikrinti, kad būtų taikomi suderinti leidimų išdavimo tvarkos principai; ï ê 2002/21/EB 6 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) Audiovizualinė politika ir turinio reguliavimas atliekamas siekiant bendriausių interesų, tokių kaip žodžio laisvė, žiniasklaidos pliuralizmas, nešališkumas, kultūrų ir kalbų įvairovė, socialinė įtrauktis, vartotojų apsauga ir nepilnamečių apsauga. Komisijos komunikatas „Bendrijos audiovizualinės politikos principai ir gairės skaitmeniniame amžiuje“ ir 2000 m. birželio 6 d. Tarybos išvados, sveikinančios šį pranešimą, nurodė pagrindinius veiksmus, kurių Bendrija turi imtis norėdama įgyvendinti savo audiovizualinę politiką. ê 2002/22/EB 50 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) Šios direktyvos nuostatos nekliudo valstybėms narėms imtis priemonių, kurios yra pateisinamos Sutarties 30 ir 46 straipsniais, ypač visuomenės saugumo, viešosios politikos ir visuomenės dorovės sumetimais. ê 2002/21/EB 9 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) Informacinės visuomenės paslaugoms taikoma 2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/31/EB dėl tam tikrų informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės prekybos, teisės aspektų vidaus rinkoje (Direktyva dėl elektroninės prekybos) . ê 2002/21/EB 10 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas (10)Apibrėžimas „Informacinės visuomenės paslaugos“, pateiktas 1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/34/EB, nustatančios informacijos apie standartus ir techninius reglamentus bei informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarką , 1 straipsnyje, apima plačią ekonominę veiklą, kuri vyksta operatyviniu kompiuteriniu ryšiu. Didžiajai tokios veiklos daliai ši direktyva netaikoma, nes tokios veiklos, visos ar tam tikros jos dalies, nesudaro signalų perdavimas elektroninių ryšių tinklais. ð kai kurios elektroninių ryšių paslaugos, kurioms taikoma ši direktyva, gali taip pat atitikti 2015 m. rugsėjo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/1535, kuria nustatoma informacijos apie techninius reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarka, 1 straipsnio sąvoką „informacinės visuomenės paslauga“. Nuostatos, kuriomis reguliuojamos informacinės visuomenės paslaugos, toms elektroninių ryšių paslaugoms taikomos, jei šioje direktyvoje arba kituose Sąjungos teisės aktuose nėra daugiau konkrečių nuostatų, taikomų elektroninių ryšių paslaugoms. ï  Tačiau tokioms elektroninių ryšių paslaugoms, kaip,  bBalso telefonijai, ð pranešimų mainų ï ir elektroninio pašto perdavimo paslaugoms ši direktyva taikoma. Ta pati įmonė, pavyzdžiui, interneto paslaugų teikėja, gali teikti ir elektroninių ryšių paslaugą, tokią kaip prieiga prie interneto, ir paslaugas, kurioms ši direktyva netaikoma, tokias kaip ð su ryšiais nesusijęs ï turinio teikimas internetu;. ê 2002/20/EB 20 konstatuojamoji dalis (11)tTa pati įmonė, pavyzdžiui, kabelinis operatorius, gali siūlyti ir elektroninių ryšių paslaugą, pavyzdžiui, televizijos signalų perdavimą, ir paslaugas, kurioms ši direktyva netaikoma, kaip antai komercinė garso ar televizijos transliacijų turinio paslaugų pasiūla, ir todėl tokiai įmonei galima taikyti papildomus įpareigojimus, susijusius su turinio teikimu ar platinimu, pagal kitas, ne šios direktyvos nuostatas, nepažeidžiant sąlygų sąrašo, pateikto šios direktyvos I priede;.

ò naujas (12)reguliavimo sistema turėtų būti taikoma radijo spektro naudojimui visuose elektroninių ryšių tinkluose, įskaitant tokius naujus radijo spektro naudojimo būdus, kai radijo spektras naudojamas naujų rūšių tinkluose, sudarytuose vien iš autonominių judriojo radijo ryšio įrenginių, sujungtų belaidžiais saitais, be centrinio valdymo arba centralizuoto tinklo operatoriaus ir nebūtinai vykdant kokią nors konkrečią ūkinę veiklą. Tikėtina, kad kuriant penktosios kartos judriojo ryšio aplinką tokie tinklai bus diegiami pastatų išorėje ir pakelėse transportui, energetikai, mokslo tyrimams ir plėtrai, e. sveikatai, visuomenės saugai ir pagalbai nelaimės atveju, daiktų internetui, įrenginių tarpusavio ryšiui ir išmaniesiems automobiliams. Todėl valstybės narės, pagal Direktyvos 2014/53/ES 7 straipsnį taikydamos papildomus nacionalinius radijo ryšio įrenginių naudojimo pradžios arba naudojimo (arba ir vienus, ir kitus tokius) reikalavimus, siejamus su veiksmingu ir efektyviu radijo spektro naudojimu ir žalingųjų trukdžių išvengimu, turėtų atsižvelgti į vidaus rinkos principus; (13)nuolat didėja elektroninių ryšių tinklų funkcijų reikalavimai. Anksčiau daugiausia dėmesio buvo skiriama juostos pločio, prieinamo bendrai ir kiekvienam paslaugų gavėjui, didinimui, tačiau dabar didėja kitų parametrų, pavyzdžiui, gaišties, parengties ir patikimumo, svarba. Reaguojant į tokį poreikį, sudaroma vis daugiau galimybių paslaugų gavėjams naudotis ryšiu per optines skaidulas, o būsimų itin didelio pralaidumo tinklų veikimo charakteristikos turės prilygti tokioms veikimo charakteristikoms, kokios optinių skaidulų elementais grindžiamame tinkle užtikrinamos bent iki aptarnaujamosios vietos skirstomojo taško. Palyginti su fiksuotojo ryšio linijos jungtimi, tokios tinklo veikimo charakteristikos prilygtų veikimo charakteristikoms, kokios užtikrinamos optinę skaidulą įdiegus iki (aptarnaujamąja vieta laikomo) daugiabučio namo, o palyginti su judriojo ryšio jungtimi, tinklo veikimo charakteristikos prilygtų veikimo charakteristikoms, kokios užtikrinamos optinę skaidulą įdiegus iki (aptarnaujamąja vieta laikomos) bazinės stoties. Sprendžiant, ar galima laikyti, kad belaidžio ryšio tinkle užtikrinamos panašios veikimo charakteristikos, neturėtų būti atsižvelgiama į galutinių paslaugų gavėjų įspūdį, priklausomą nuo įvairių terpės, kuria tinklas galiausiai sujungiamas su tinklo galiniu tašku, charakteristikų. Laikantis technologinio neutralumo principo, neturėtų būti draudžiama naudoti kitas technologijas ir perdavimo terpes, jei savo funkcijomis jos prilygsta šiam atskaitos scenarijui. Diegiant itin didelio pralaidumo tinklus, toliau didės tinklų pajėgumas ir atsiras galimybių plėtoti būsimus naujų kartų, grindžiamų tobulesnėmis radijo ryšio sąsajomis ir tankesnio tinklo architektūra, belaidžio ryšio tinklus; ê 2009/136/EB 13 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas (14)rReikia patikslinti sąvokų apibrėžtis, kad jos atitiktų technologinio neutralumo principą ir atspindėtų technologinę pažangą. ð Technologijų ir rinkos raida paskatino tinkluose naudoti interneto protokolo technologiją, o galutiniams paslaugų gavėjams atsirado galimybė rinktis iš įvairių konkuruojančių balso ryšio paslaugos teikėjų. Todėl terminą „viešoji telefono ryšio paslauga“, kuris vartojamas vien tik Direktyvoje 2002/22/EB ir, daugelio manymu, reiškia tradicines analoginio telefono ryšio paslaugas, reikėtų pakeisti naujesniu ir technologijų atžvilgiu neutraliu terminu „kalbinis ryšys“. ï Visų pirma Ppaslaugos teikimo sąlygos turėtų būti atskirtos nuo veiksnių, kuriais faktiškai apibrėžiama viešoji telefono  kalbinio  ryšio paslauga, t. y. visuomenei prieinama elektroninių ryšių paslauga, skirta tiesiogiai arba netiesiogiai inicijuoti ir priimti nacionalinius arba nacionalinius ir tarptautinius skambučius, naudojant numerį arba numerius, nurodytus nacionaliniame arba tarptautiniame telefono ryšio numeracijos plane, nesvarbu, ar tokia paslauga teikiama naudojant linijų komutavimo ar paketų komutavimo technologiją. Būtent dėl dvikrypčio tokios paslaugos pobūdžio abi šalys gali palaikyti ryšį. Paslauga, neatitinkanti visų šių sąlygų, pavyzdžiui, vartotojų aptarnavimo svetainėje veikianti „paspaudimų“ („click-through“) programa, nėra viešoji telefono ryšio  tokia  paslauga. Viešosios telefono  Kalbinio  ryšio paslaugos taip pat apima ryšio priemones, specialiai skirtas neįgaliesiems galutiniams paslaugų gavėjams, besinaudojantiems teksto perdavimo ar įvairiapusio ryšio realiuoju laiku paslaugomis;. ò naujas (15)ryšiui naudojamos paslaugos ir techninės jų teikimo priemonės gerokai pasikeitusios. Vietoje tradicinių balso telefonijos, trumpųjų žinučių ir elektroninio pašto perdavimo paslaugų galutiniai paslaugų gavėjai vis dažniau naudojasi funkcijų atžvilgiu lygiavertėmis internetinėmis paslaugomis, pavyzdžiui, interneto telefonija, pranešimų mainų paslauga ir internetinėmis e. pašto paslaugomis. Siekiant užtikrinti, kad funkcijų atžvilgiu lygiavertes paslaugas naudojantys galutiniai paslaugų gavėjai būtų veiksmingai ir vienodai saugomi, perspektyvi elektroninių ryšių paslaugos apibrėžtis turi būti grindžiama veikiau funkciniais principais, o ne vien techniniais parametrais. Būtino reguliavimo mastas turėtų būti tinkamas tam, kad būtų pasiekti to reguliavimo viešojo intereso tikslai. Signalų perdavimas ir toliau bus vienas iš svarbių parametrų, kuriais remiantis sprendžiama, ar paslaugą priskirti prie šios direktyvos taikymo srities, tačiau apibrėžtis turėtų apimti ir kitas paslaugas, kuriomis naudojantis įmanoma užmegzti ryšį. Galutiniam paslaugų gavėjui nesvarbu, ar paslaugos teikėjas signalus perduoda pats, ar ryšys užtikrinamas naudojant prieigos prie interneto paslaugą. Pakeistoje elektroninių ryšių paslaugos apibrėžtyje turėtų būti numatytos trijų rūšių paslaugos, kurios gali iš dalies sutapti, t. y. prieigos prie interneto paslaugos pagal Reglamento (ES) 2015/2120 2 straipsnio 2 dalį, šioje direktyvoje apibrėžtos asmenų tarpusavio ryšio paslaugos ir vien tik arba daugiausia iš signalų perdavimo sudarytos paslaugos. Iš elektroninių ryšių paslaugos apibrėžties turėtų būti pašalinta dviprasmybė, išaiškėjusi taikant anksčiau apibrėžtą terminą, ir turėtų būti įmanoma įvairių rūšių paslaugoms nustatyti tiksliai pagal paslaugas suderintas konkrečias reguliavimo sistemoje nustatytas teises ir įpareigojimus. Teikiant elektroninių ryšių paslaugas vykdomas asmens duomenų tvarkymas, prilygstantis atlygiui arba kitoks, turi atitikti Direktyvą 95/46/EB, vietoje kurios nuo 2018 m. gegužės 25 d. bus taikomas Reglamentas (ES) 2016/679 (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas); (16)kad patektų į elektroninių ryšių paslaugos apibrėžties taikymo sritį, paslauga turi būti paprastai teikiama už atlygį. Skaitmeninėje ekonomikoje rinkos dalyviai vis labiau suinteresuoti informacijos apie paslaugų gavėjus pinigine verte. Elektroninių ryšių paslaugos dažnai teikiamos ne už piniginį atlygį, o, pavyzdžiui, už suteiktą prieigą prie asmens arba kitokių duomenų. Todėl atlygio samprata turėtų aprėpti ir tas situacijas, kuriose paslaugos teikėjas prašo galutinio paslaugų gavėjo pateikti jam tiesiogiai arba netiesiogiai savo asmens duomenis, pavyzdžiui, asmenvardį, elektroninio pašto adresą arba kitokius duomenis, o galutinis paslaugų gavėjas juos aktyviai teikia. Ši samprata turėtų taip pat aprėpti situacijas, kuriose paslaugų teikėjas informaciją renka be galutinio paslaugų gavėjo pagalbos, pavyzdžiui, asmens duomenis, įskaitant IP adresą, arba kitą automatiškai generuojamą informaciją, kaip antai naudojant slaptuką renkamą ir perduodamą informaciją. Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 57 straipsnio taikymo praktiką atlygis, laikantis tos Sutarties sampratos, egzistuoja ir tuomet, kai paslaugų teikėjui sumoka ne paslaugos gavėjas, o trečioji šalis. Todėl atlygio samprata turėtų taip pat aprėpti situacijas, kuriose reklamos rodymas galutiniam paslaugų gavėjui yra sąlyga gauti prieigą prie paslaugos arba kuriose paslaugos teikėjas iš surinktų asmens duomenų gauna finansinę naudą; (17)asmenų tarpusavio ryšio paslaugos – paslaugos, kurias teikiant įmanomas interaktyvus keitimasis informacija tarp asmenų, o prie tokių paslaugų priskiriami ir tradiciniai vieno asmens balso skambučiai kitam asmeniui, ir visų rūšių e. paštas, pranešimų mainų paslaugos arba grupių pokalbiai. Asmenų tarpusavio ryšio paslaugoms priskiriamas tik ryšys tarp baigtinio (t. y. ne galimai begalinio) fizinių asmenų skaičiaus, kurį nulemia pranešimo siuntėjas. Prie apibrėžties taikymo srities turėtų būti priskiriamas ir ryšys tarp juridinių asmenų, kai tų juridinių asmenų vardu veikia fiziniai asmenys arba fiziniai asmenys yra bent viena pusių, tarp kurių užmegztas toks ryšys. Interaktyvusis ryšys reiškia, kad naudodamasis paslauga informacijos gavėjas gali pateikti atsakymą. Todėl asmenų tarpusavio ryšio paslaugomis neturėtų būti laikomos tokių kriterijų neatitinkančios paslaugos, pavyzdžiui, programų transliavimas, užsakomosios vaizdo programos, interneto svetainės, socialiniai tinklai, tinklaraščiai arba informacijos mainai tarp mašinų. Gali būti ypatingų aplinkybių, kuriomis paslauga neturėtų būti laikoma asmenų tarpusavio ryšio paslauga, pavyzdžiui, jei asmenų tarpusavio ryšio arba interaktyviojo ryšio priemonė yra aiškiai šalutinė kitos paslaugos funkcija, todėl objektyviai techniškai neįmanoma ja naudotis be pagrindinės paslaugos, o ta funkcija nėra integruota vien tam, kad būtų įmanoma išvengti taisyklių, kuriomis reguliuojamos elektroninių ryšių paslaugos, taikymo. Tokios išimties pavyzdys galėtų iš esmės būti internetinio žaidimo ryšio kanalas, priklausomai nuo paslaugos ryšio priemonės funkcijų; (18)su numeriu siejamo asmenų tarpusavio ryšio paslaugoms, kurioms naudojami numeriai iš nacionalinio arba tarptautinio telefono ryšio numeracijos plano, turi jungtį su viešuoju (paketų arba kanalų) perjungiamuoju telefono ryšio tinklu. Prie su numeriu siejamo asmenų tarpusavio ryšio paslaugų priskiriamos ir paslaugos, kurias teikiant galutiniams paslaugų gavėjams numeriai suteikiami siekiant užtikrinti tiesioginį sujungimą, ir paslaugos, kuriomis naudodamiesi galutiniai paslaugų gavėjai gali susisiekti su asmenimis, kuriems tokie numeriai suteikti. Vien numerio naudojimas neturėtų būti prilyginamas numerio naudojimui siekiant prisijungti prie viešojo perjungiamojo telefono tinklo, todėl numerio naudojimas neturėtų būti savaime laikomas rodikliu, kuriuo remiantis paslaugą būtų galima priskirti prie su numeriu siejamo asmenų tarpusavio ryšio paslaugos. Su numeriu nesiejamo asmenų tarpusavio ryšio paslaugoms taikomi įpareigojimai turėtų būti nustatomi tik jei konkrečius reguliavimo įpareigojimus asmenų tarpusavio ryšio visų rūšių paslaugoms būtina taikyti viešojo intereso tikslais, nesvarbu, ar paslaugoms teikti naudojami numeriai. Su numeriu siejamo asmenų tarpusavio ryšio paslaugas pagrįsta traktuoti kitaip, nes jos gyvuoja joms naudingoje visuotinai užtikrinamoje sąveikioje ekosistemoje; ê 2002/22/EB 6 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas (19)rReguliavimui naudojamo tinklo galinis taškas — riba tarp elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų reguliavimo sistemos ir ryšių terminalo įrangos sistemos. Nustatyti tinklo galinio taško vietą — nacionalinės reguliavimo institucijos atsakomybė prireikus atitinkamų įmonių siūlymu. ð Atsižvelgusi į nacionalinių reguliavimo institucijų praktiką ir į fiksuotojo ir belaidžio ryšio tinklų topologijos įvairovę, Europos elektroninių ryšių reguliuotojų institucija (EERRI) turėtų, glaudžiai bendradarbiaudama su Komisija, priimti tinklo galinio taško identifikavimo pagal šią direktyvą įvairiomis konkrečiomis aplinkybėmis gaires; ï ò naujas

(20)technika tobulėja, todėl galutiniai paslaugų gavėjai gali su pagalbos tarnybomis susisiekti ne vien kalbiniu ryšiu, bet ir kitomis asmenų tarpusavio ryšio paslaugomis. Todėl skubios pagalbos ryšio samprata turėtų aprėpti visas tas asmenų tarpusavio ryšio paslaugas, kuriomis naudojantis įmanoma prieiga prie pagalbos tarnybų. Ši samprata grindžiama skubios pagalbos sistemos, t. y. bendrojo pagalbos centro, tinkamiausio bendrojo pagalbos centro ir pagalbos tarnybos, elementais, įtvirtintais Sąjungos teisės aktuose; ê 2002/21/EB 16 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas (21)nNacionalinės reguliavimo ð ir kitos kompetentingos ï institucijos turėtų turėti suderintus tikslus ir principus, kuriais galėtų remtis Ö dirbdamos Õ ir, vykdydamos savo užduotis pagal šią reguliavimo sistemą, prireikus koordinuoti savo veiksmus su kitų valstybių narių reguliavimo institucijomis ð ir su EERRI ï ;. ê 2002/21/EB 17 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas (22)Nacionalinių reguliavimo ð kompetentingų ï institucijų, įsteigtų pagal šią direktyvą ir specifines direktyvas, veikla prisideda prie platesnės politikos kultūros, užimtumo, aplinkos, socialinės sanglaudos, miestų bei kaimų planavimo politikos įgyvendinimo;. ò naujas (23)kad Bendrosios skaitmeninės rinkos strategijos politiniai tikslai pavirstų reguliavimo sąlygomis, turėtų būti numatyta, kad taikant pagrindų dokumentą, be esamų trijų pagrindinių – konkurencijos skatinimo, vidaus rinkos ir galutinių paslaugų gavėjų – tikslų, būtų siekiama dar vieno papildomo – prisijungimo galimybės – tikslo, apibūdinamo šiais rezultatais: užtikrinus veiksmingą ir sąžiningą konkurenciją, našias investicijas ir atviras inovacijas, efektyviai naudojant radijo spektrą, parengus bendras taisykles ir sukūrus nuspėjamo reguliavimo principus vidaus rinkoje, taip pat taikant sektoriuje būtinas piliečių interesų apsaugos taisykles, įdiegti ir išplėtoti pagrįsta kaina ir pasirinkimu grindžiamas galimybes Sąjungos piliečiams gauti prieigą prie itin didelio pralaidumo fiksuotojo ir judriojo ryšio tinklų. Prisijungimo galimybės tikslas valstybėms narėms, nacionalinėms reguliavimo institucijoms ir kitoms kompetentingoms institucijoms, taip pat suinteresuotosioms šalims reiškia, kad būtina siekti, viena vertus, didžiausio pralaidumo tinklų ir paslaugų tam tikroje vietovėje rentabilumo, kita vertus – teritorinės sanglaudos, t. y., įvairiose vietovėse turimų pajėgumų panašumo; ê 2002/21/EB 18 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas (24)Reikalavimas  principas  , kad valstybės narės ð ES teisės aktus taikytų neutraliai technologijų atžvilgiu ï užtikrintų, kad nacionalinės reguliavimo institucijos kuo labiau atsižvelgtų į tai, jog reguliavimas technologiniu požiūriu būtų neutralus, tai yra, kad  nacionalinė reguliavimo  ð arba kita kompetentinga ï  institucija  tam tikrai technologijų rūšiai nebūtų teikiama neteiktų pranašumo ir nebūtų teigiamai diskriminuojama nediskriminuotų, nekliudo taikyti proporcingas priemones tam tikroms konkrečioms paslaugoms skatinti, kai tai yra pateisinama ð siekiant reguliavimo sistemos tikslų ï , pavyzdžiui, skaitmenine televizija kaip priemone spektro efektyvumui didinti. ð Be to, šis principas netrukdo atsižvelgti į tai, kad tam tikros perdavimo terpės turi fizines ir architektūros savybes, kurios gali būti pranašesnės paslaugos kokybės, pralaidumo, techninės priežiūros sąnaudų, energijos vartojimo efektyvumo, valdymo lankstumo, patikimumo, atsparumo ir dydžio pritaikymo, o galiausiai ir veikimo rodiklių, atžvilgiais, todėl į šiuos veiksnius galima atsižvelgti imantis įvairių priemonių, kuriomis siekiama reguliavimo tikslų; ï ê 2009/140/EB 53 konstatuojamoji dalis (25)sSiekiant didinti ekonomikos augimą, inovacijas ir vartotojų turimą pasirinkimą, reikėtų kartu skatinti ir veiksmingas investicijas, ir konkurenciją;.

ê 2009/140/EB 54 konstatuojamoji dalis (26)eEkonominiu požiūriu veiksmingos investicijos į naują ir esamą infrastruktūrą ir, prireikus, reguliavimas, kurio tikslas yra veiksminga mažmeninių paslaugų sektoriaus konkurencija, – geriausias būdas skatinti konkurenciją. Veiksmingas infrastruktūrų konkurencijos lygis – tai infrastruktūrų daugėjimo mastas, užtikrinantis, kad būtų galima pagrįstai tikėtis, jog investuotojai gaus tinkamą investicijų grąžą, kuri bus grindžiama pagrįstais rinkos pasidalijimo raidos lūkesčiais;. ê 2009/140/EB 8 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas (27)Siekiant Lisabonos darbotvarkės tikslų būtina tinkamai skatinti investicijas į naujus didelės spartos  itin  ð didelio pralaidumo ï tinklus, kurios rems inovacijas didinant turinio įvairovę interneto paslaugų srityje ir stiprins tarptautinį Europos Sąjungos konkurencingumą. Tokie tinklai atveria milžiniškas galimybes suteikti naudos vartotojams ir verslo įmonėms visoje Europos Sąjungoje. Todėl yra gyvybiškai svarbu skatinti tvarias investicijas į šių naujų tinklų plėtojimą, tuo pat metu pasitelkus reguliavimo nuspėjamumą ir nuoseklumą apsaugant konkurenciją bei skatinant vartotojų pasirinkimą;. ê 2009/140/EB 5 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) (28)pPlėtojantis konkurencijai rinkose siekiama palaipsniui mažinti konkretiems sektoriams taikomas ex ante taisykles, o galiausiai siekiama, kad elektroninius ryšius reglamentuotų tik konkurencijos teisės nuostatos. Atsižvelgiant į tai, kad elektroninių ryšių rinkose pastaraisiais metais labai išaugo konkurencija, labai svarbu, kad ex ante reglamentuojančio pobūdžio įpareigojimai būtų nustatyti tik tais atvejais, kai nėra veiksmingos ir tvarios konkurencijos  susijusiose mažmeninėse rinkose  ;. ò naujas (29)sektorių, kuriuose būtinai reikia elektroninio ryšio, skaičius nuolat didėja. Daik