P9_TA(2021)0437

JT klimato kaitos konferencija Glazge (JK) (COP 26)

2021 m. spalio 21 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl 2021 m. JT klimato kaitos konferencijos Glazge (Jungtinė Karalystė) (COP 26) (2021/2667(RSP))

(2022/C 184/09)

Europos Parlamentas,

— atsižvelgdamas į Jungtinių Tautų bendrąją klimato kaitos konvenciją (UNFCCC) ir į jos Kioto protokolą,

— atsižvelgdamas į susitarimą, 2015 m. gruodžio 12 d. priimtą per 21-ąją UNFCCC šalių konferenciją (COP 21) Paryžiuje (Paryžiaus susitarimas),

— atsižvelgdamas į 2019 m. gruodžio 2–13 d. Madride, Ispanijoje, vykusias 25-ąją UNFCCC šalių konferenciją (COP 25), 15-ąją šalių konferenciją, kuri laikoma Kioto protokolo šalių susitikimu (CMP 15), ir šalių konferencijos, kuri laikoma Paryžiaus susitarimo šalių susitikimu, antrąją sesiją (CMA 2),

— atsižvelgdamas į 2020 m. gegužės 28 d. Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos šalių konferencijos (UNFCCC COP) biuro sprendimą su Jungtine Karalyste ir jos partneriais Italijoje atidėti JT klimato kaitos konferenciją COP 26 dėl COVID-19 ir surengti ją 2021 m. lapkričio 1–12 d. Glazge (Jungtinė Karalystė),

— atsižvelgdamas į JT Darnaus vystymosi darbotvarkę iki 2030 m. ir į darnaus vystymosi tikslus (DVT),

— atsižvelgdamas į 2021 m. sausio 25 ir 26 d. vykusį pasaulinį aukščiausiojo lygio susitikimą prisitaikymo prie klimato kaitos klausimais,

— atsižvelgdamas į 2021 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2021/1119, kuriuo nustatoma poveikio klimatui neutralumo pasiekimo sistema (Europos klimato teisės aktas) (1),

— atsižvelgdamas į savo 2019 m. lapkričio 28 d. rezoliuciją dėl 2019 m. Jungtinių Tautų klimato kaitos konferencijos Madride (Ispanija) (COP 25) (2),

— atsižvelgdamas į 2019 m. lapkričio 28 d. rezoliuciją dėl kritinės klimato ir aplinkos padėties (3),

— atsižvelgdamas į savo 2020 m. sausio 15 d. rezoliuciją dėl Europos žaliojo kurso (4),

— atsižvelgdamas į savo 2020 m. rugsėjo 16 d. rezoliuciją dėl ES veiksmų, kuriais siekiama apsaugoti ir atkurti pasaulio miškus, stiprinimo (5),

— atsižvelgdamas į savo 2020 m. gruodžio 17 d. rezoliuciją dėl ES prisitaikymo prie klimato kaitos strategijos (6),

— atsižvelgdamas į savo 2021 m. balandžio 28 d. rezoliuciją dėl dirvožemio apsaugos (7),

— atsižvelgdamas į savo 2021 m. birželio 9 d. rezoliuciją dėl ES biologinės įvairovės strategijos iki 2030 m. Gamtos grąžinimas į savo gyvenimą (8),

— atsižvelgdamas į 2019 m. gruodžio 11 d. Komisijos komunikatą „Europos žaliasis kursas“ (COM(2019)0640),

— atsižvelgdamas į 2020 m. kovo 11 d. Komisijos komunikatą „Naujas žiedinės ekonomikos veiksmų planas, kuriuo siekiama švaresnės ir konkurencingesnės Europos“ (COM(2020)0098),

— atsižvelgdamas į 2021 m. vasario 24 d. Komisijos komunikatą „Klimato kaitai atsparios Europos kūrimas. Naujoji ES prisitaikymo prie klimato kaitos strategija“ (COM(2021)0082),

— atsižvelgdamas į 2020 m. spalio 14 d. Komisijos komunikatą dėl išmetamo metano kiekio mažinimo ES strategijos (COM(2020)0663),

— atsižvelgdamas į 2021 m. sausio 25 d. Tarybos išvadas dėl energetikos ir klimato srities diplomatijos – Europos žaliojo kurso išorės aspekto įgyvendinimo,

— atsižvelgdamas į 2021 m. spalio 6 d. Tarybos išvadas dėl pasirengimo Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos (UNFCCC) susitikimams, kurie vyks 2021 m. spalio 31 d. – lapkričio 12 d. Glazge,

— atsižvelgdamas į Tarpvyriausybinės mokslinės politinės biologinės įvairovės ir ekosisteminių paslaugų platformos (IPBES) parengtą biologinės įvairovės ir ekosisteminių paslaugų pasaulinio įvertinimo ataskaitą,

— atsižvelgdamas į Tarpvyriausybinės klimato kaitos komisijos (IPCC) specialiąją ataskaitą dėl visuotinio atšilimo 1,5 oC, į jos penktąją vertinimo ataskaitą ir apibendrinamąją ataskaitą šiuo klausimu, į IPCC specialiąją ataskaitą dėl klimato kaitos ir žemės ir IPCC specialiąją ataskaitą dėl vandenyno ir kriosferos keičiantis klimatui,

— atsižvelgdamas į 2021 m. balandžio 29 d. UNFCCC Pagalbinio komiteto mokslinėms ir techninėms konsultacijoms ataskaitą „Pokalbis apie vandenyną ir klimato kaitą siekiant apsvarstyti, kaip sustiprinti prisitaikymo prie klimato kaitos ir jos švelninimo veiksmus“ (angl. Ocean and climate change dialogue to consider how to strengthen adaptation and mitigation action),

— atsižvelgdamas į 2019 m. rugsėjo 10 d. Pasaulinės prisitaikymo prie klimato kaitos komisijos pavyzdinę ataskaitą „Pritaikykite dabar: visuotinis raginimas imtis vadovaujančio vaidmens atsparumo klimato kaitai srityje“ (angl. Adapt now: a global call for leadership on climate resilience),

— atsižvelgdamas į 2021 m. rugsėjo 17 d. UNFCCC apibendrinamąją ataskaitą dėl nacionaliniu lygmeniu nustatytų įpareigojančių veiksmų pagal Paryžiaus susitarimą,

— atsižvelgdamas į JT aplinkos programos 2020 m. gruodžio 9 d. 11-ąją ataskaitą dėl atotrūkio išmetamųjų teršalų srityje,

— atsižvelgdamas į Tarptautinės energetikos agentūros 2021 m. gegužės mėn. ataskaitą „Nulinė tarša iki 2050 m. Gairės pasaulio energetikos sektoriaus plėtrai“ (angl. Net Zero by 2050 – A Roadmap for the Global Energy Sector),

— atsižvelgdamas į 2021 m. vasario 18 d. JT aplinkos programos ataskaitą „Taikos su gamta kūrimas: mokslinis planas, skirtas kovai su klimato, biologinės įvairovės ir taršos ekstremaliomis situacijomis“ (angl. Making Peace with Nature: a scientific blueprint to tackle the climate, biodiversity and pollution emergencies)

— atsižvelgdamas į 2020 m. spalio 29 d. IPBES ataskaitą „IPBES seminaras biologinės įvairovės ir pandemijos klausimais. Seminaro ataskaita“,

— atsižvelgdamas į 2021 m. birželio 10 d. bendro IPBES ir IPCC seminaro ataskaitą dėl biologinės įvairovės ir klimato kaitos,

— atsižvelgdamas į 2021 m. balandžio mėn. Pasaulinės meteorologijos organizacijos ataskaitą dėl pasaulio klimato padėties 2020 m.,

— atsižvelgdamas į Sendajaus nelaimių rizikos mažinimo programą 2015–2030 m.,

— atsižvelgdamas į 2021 m. gegužės 6 d. JT aplinkos programos ataskaitą „Pasaulinis metano vertinimas. Išmetamo metano kiekio mažinimo nauda ir išlaidos“ (angl. Global Methane Assessment: Benefits and Costs of Mitigating Methane Emissions),

— atsižvelgdamas į Tarybai ir Komisijai pateiktus klausimus dėl 2021 m. JT klimato kaitos konferencijos Glazge (Jungtinė Karalystė) (COP 26) (O-000065/2021 – B9-0039/2021 ir O-000066/2021 – B9-0040/2021),

— atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 136 straipsnio 5 dalį ir 132 straipsnio 2 dalį,

— atsižvelgdamas į Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto pasiūlymą dėl rezoliucijos,

A. kadangi Paryžiaus susitarimas įsigaliojo 2016 m. lapkričio 4 d.; kadangi 191 iš 197 UNFCCC šalių yra pateikusios JT savo ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo dokumentus (2021 m. spalio 12 d. duomenimis);

B. kadangi 2020 m. gruodžio 17 d. ES ir jos valstybės narės pateikė UNFCCC atnaujintus nacionaliniu lygmeniu nustatytus įpareigojančius veiksmus, pagal kuriuos ES įsipareigoja visos ekonomikos mastu siekti privalomo tikslo iki 2030 m. nacionaliniu lygmeniu išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) kiekį sumažinti bent 55 proc., palyginti su 1990 m. lygiu, nesinaudojant tarptautiniais kreditais;

C. kadangi, remiantis 2020 m. JT aplinkos programos (UNEP) išmetamųjų teršalų kiekio atotrūkio ataskaita, iki šiol Paryžiaus susitarimą pasirašiusių šalių prisiimtų įsipareigojimų nepakaks, kad būtų pasiektas bendras tikslas, ir dėl to visuotinis atšilimas viršys 3 oC, palyginti su ikipramoninio laikotarpio lygiu; apgailestauja dėl to, kad daugelis UNFCCC šalių dar nesiėmė pakankamų veiksmų, kad bent pradėtų įgyvendinti savo nacionaliniu lygmeniu nustatytus įpareigojančius veiksmus, ir kad didelė dalis daromos pažangos išnyksta dėl neproduktyvios politikos, kaip antai toliau skiriamų subsidijų iškastiniam kurui ir naujų anglimis kūrenamų elektrinių statybos; šiame kontekste perspėja dėl teigiamo natūralaus grįžtamojo ryšio ciklų, galinčių turėti katastrofiškų pasekmių pasaulio atšilimui;

D. kadangi, Pasaulinės meteorologijos organizacijos duomenimis, pagrindinių ŠESD koncentracija 2020 m. toliau didėjo, nepaisant laikino su COVID-19 susijusio išmetamųjų teršalų kiekio sumažėjimo, ir kadangi anglies dioksido (CO2) koncentracija mūsų atmosferoje buvo didžiausia per daugiau kaip 3 mln. metų; kadangi 2020 m. buvo vieni iš trejų šilčiausių metų, kai vidutinė temperatūra 1,2 oC viršijo ikipramoninį lygį; kadangi pastarasis dešimtmetis (2011–2020 m.) buvo šilčiausias;

E. kadangi vien tik ES vidaus politikos nepakanka, kad visame pasaulyje būtų sumažintas išmetamas ŠESD kiekis ir apribotas temperatūros kilimas pagal Paryžiaus susitarimą; kadangi norint apriboti temperatūros kilimą, kad jis neviršytų 1,5 oC, palyginti su ikipramoniniu laikotarpiu, kritiškai svarbu imtis kolektyvinių, neatidėliotinų ir plataus užmojo veiksmų visame pasaulyje;

F. kadangi Paryžiaus susitarimo preambulėje pripažįstama „visų ekosistemų vientisumo ir biologinės įvairovės, įskaitant vandenynus, išsaugojimo užtikrinimo svarba“ ir kadangi UNFCCC 4 straipsnio 1 dalies d punkte pabrėžiama, kad jos šalys turi skatinti tvarų visų ŠESD absorbentų ir kaupėjų, įskaitant biomasę, miškus ir vandenynus, taip pat kitas sausumos, pakrančių ir jūros ekosistemas, valdymą, išsaugojimą ir gausinimą; kadangi Paryžiaus susitarimo 2 straipsnio 1 dalies b punkte pabrėžiama, kad prisitaikymas prie klimato kaitos ir atsparumo didinimas bei išmetamo ŠESD kiekio mažinimas turėtų vykti taip, kad nekiltų grėsmės maisto gamybai; kadangi IPBES parengtoje biologinės įvairovės ir ekosisteminių paslaugų pasaulinio įvertinimo ataskaitoje pabrėžiama, kad tvarus gamtos išteklių naudojimas bus būtinas norint prisitaikyti prie pavojingo antropogeninio kišimosi į klimato sistemą ir jį sušvelninti;

G. kadangi klimato kaitos poveikis ir biologinės įvairovės mažėjimas yra vieni iš svarbiausių iššūkių ir pavojų visuomenei; pažymi, kad įgyvendinant ankstesnę daugumos krypčių politiką klimato kaitos ir biologinės įvairovės mažėjimo problemos buvo sprendžiamos atskirai;

H. kadangi pasauliniai Aičio biologinės įvairovės tikslai iki 2020 m. nebuvo pasiekti, todėl turi būti kuo skubiau plečiami su biologinės įvairovės išsaugojimu susiję užmojai ir apimtis;

I. kadangi būtina išsaugoti vandenynus ne tik kaip pirminį maisto šaltinį, bet ir dėl jų svarbos anglies ciklui, kuriuo reguliuojamas klimatas ir pagaminama didžioji dalis deguonies, esančios ore, kuriuo kvėpuojame; kadangi IPCC specialiojoje ataskaitoje dėl vandenynų ir kriosferos nustatyta, kad klimato mechanizmai priklauso nuo vandenynų ir kad jūrų ekosistemų būklę šiuo metu veikia visuotinis atšilimas, tarša, jūrų biologinės įvairovės pereikvojimas, rūgštėjimas, deguonies mažėjimas ir pakrančių erozija; kadangi ataskaitoje taip pat primenama, kad nuo 1970 m. vandenynai palaipsniui šiltėja ir sugeria daugiau kaip 90 proc. perteklinės šilumos klimato sistemoje ir kad vandenynai yra klimato kaitos padarinių švelninimo ir prisitaikymo prie jų sprendimo dalis; kadangi dėl to būtina sumažinti išmetamą ŠESD kiekį ir ekosistemų taršą bei padidinti natūralių anglies absorbentų kiekį;

J. kadangi gamtos procesais paremti sprendimai ir ekosisteminiai metodai atlieka labai svarbų vaidmenį švelninant klimato kaitą ir prie jos prisitaikant; kadangi būtina apsaugoti ir atkurti jau esamus ir veiksmingai veikiančius natūralius anglies dioksido absorbentus, įskaitant vandenynuose esančius anglies dioksido kaupiklius;

K. kadangi miškai, kaip anglies dioksido absorbentai, atlieka labai svarbų vaidmenį kovojant su klimato kaita ir absorbuoja maždaug 2 mlrd. tonų CO2 per metus; kadangi pasaulio miškų apsauga ir stiprinimas yra vieni iš ekonomiškai efektyviausių klimato srities veiksmų ir kadangi, juos visapusiškai įgyvendinus, klimato kaitos švelninimo ir prisitaikymo prie jos veiksmais pasitelkiant miškus išmetamą ŠESD kiekį iki 2050 m. būtų galima sumažinti maždaug 15 gigatonų CO2 per metus ir to galbūt pakaktų, kad visuotinis atšilimas neviršytų 2 oC ribos;

L. kadangi kova su miškų naikinimu ir alinimu gali padėti sumažinti dėl žmonių veiklos išmetamą ŠESD kiekį labai skirtingu kiekiu nuo 0,4 iki 5,8 gigatonų CO2 ekvivalento per metus (9);

M. kadangi ketvirtadalio Šiaurės pusrutulio žemė yra nuolat užšalusi, ir taip pat yra vadinama daugiamečio įšalo sluoksniu; kadangi dėl kylančios pasaulinės temperatūros Arkties daugiamečio įšalo sluoksnis tirpsta neregėtu greičiu; kadangi daugiamečio įšalo sluoksnis yra didžiulis ŠESD kaupiklis, galintis sulaikyti iki 1 600 gigatonų CO2 (beveik du kartus daugiau nei šiuo metu yra atmosferoje), taip pat metano ir azoto suboksido; kadangi jį paleidus į aplinką gali labai paspartėti ir paaštrėti visuotinis atšilimas (10);

N. kadangi, vadovaujantis Pasaulio sveikatos organizacijos duomenimis, dėl prognozuojamos klimato kaitos iki 2030 m. kasmet mirs maždaug 250 000 daugiau žmonių ir apskaičiuota, kad tiesioginės žalos sveikatai išlaidos iki 2030 m. sudarys 2–4 mlrd. USD per metus;

O. kadangi biologinės įvairovės nykimas, susijęs su kraštovaizdžio transformacija, tam tikrais atvejais gali paskatinti didesnę atsirandančių ligų riziką, kai gerai prie kraštovaizdžių, kuriuose dominuoja žmonės, prisitaikančios rūšys taip pat gali nešioti patogenus, kurie kelia didelę zoonozinių ligų perdavimo riziką;

P. kadangi oro tarša ir klimato kaita yra glaudžiai tarpusavyje susiję ir iš dalies kyla iš tų pačių antropogeninių šaltinių; kadangi, Pasaulio sveikatos organizacijos duomenimis, dėl aplinkos oro taršos visame pasaulyje maždaug 4,2 milijono žmonių kasmet miršta nuo insulto, širdies ligų, plaučių vėžio ir ūmių bei lėtinių kvėpavimo takų ligų;

Q. kadangi, JT Nelaimių rizikos mažinimo biuro duomenimis, per pastaruosius 20 metų registruojamų nelaimių skaičius ir ekonominių nuostolių mastas padidėjo beveik dvigubai, didele dalimi dėl gerokai padaugėjusių su klimatu susijusių nelaimių;

R. kadangi klimato kaita ir jos pražūtingas poveikis jau daro įtaką migracijos pobūdžiui; kadangi, 2018 m. Pasaulio banko tyrimo duomenimis, beveik 3 proc. Užsachario Afrikos, Pietų Azijos ir Lotynų Amerikos regionų gyventojų galbūt bus priversti persikelti savo šalių viduje, kad išvengtų lėtai pasireiškiančio klimato kaitos poveikio (11); kadangi nededant vieningų prisitaikymo prie klimato kaitos pastangų daugiau nei 700 mln. žmonių, gyvenančių žemumose esančiose pakrančių zonose ir mažose salų valstybėse, kyla smarkesnių audrų, potvynių ir galiausiai žemės netekimo ir persikėlimo pavojus;

S. kadangi Paryžiaus susitarimas yra pirmoji tarptautinė sutartis, kurioje aiškiai pripažįstamas klimato politikos veiksmų ir žmogaus teisių ryšys ir taip sudaromos sąlygos naudotis esamomis su žmogaus teisėmis susijusiomis teisinėmis priemonėmis siekiant paraginti valstybes ir privačias įmones mažinti išmetamųjų teršalų kiekį; kadangi Paryžiaus susitarime nėra konkrečių priemonių, kuriomis būtų užtikrinama, kad valstybiniai ir įmonių subjektai būtų patraukiami atsakomybėn už poveikį klimato kaitai ir naudojimuisi žmogaus teisėmis;

T. kadangi klimato kaita taip pat yra susijusi su svarbiu žmogaus teisių aspektu, nes daro tiesioginį ir netiesioginį poveikį tam tikrų visuotinai pripažintų žmogaus teisių įgyvendinimui ir didžiausią poveikį patiria pažeidžiamos grupės, kaip antai moterys, vaikai, vyresnio amžiaus ir sergantys asmenys, mažas pajamas gaunančios grupės ir čiabuvių tautos; kadangi ir UNFCCC, ir Paryžiaus susitarimas yra pagrįsti kartų solidarumu ir valstybių įsipareigojimu apsaugoti klimato sistemą dabartinės ir būsimų kartų naudai; kadangi klimato kaita dar labiau pablogina problemas, su kuriomis šiuo metu susiduria čiabuvių tautos, ir lemia dar didesnę kultūrinę, ekonominę ir politinę marginalizaciją bei nelygybę;

U. kadangi klimato srities veiksmai yra vienas iš JT DVT, kuriuos 2015 m. visos JT valstybės narės priėmė pagal Darnaus vystymosi darbotvarkę iki 2030 m.;

V. kadangi 2009 m. UNFCCC šalys įsipareigojo nuo 2020 m. kasmet sutelkti 100 mlrd. JAV dolerių, o tai vėliau dar kartą patvirtinta Paryžiaus susitarimu; kadangi faktiniai išsivysčiusių šalių pažadai vis dar gerokai atsilieka nuo bendro tikslo; kadangi klimato kaitos poveikis ir poreikiai besivystančiose šalyse, visų pirma, mažiausiai išsivysčiusiose šalyse ir mažose salų besivystančiose šalyse, padidėjo;

W. kadangi JT vystymosi programoje apskaičiuota, kad vien besivystančių šalių prisitaikymo poreikiams patenkinti iki 2030 m. kasmet reikės 140–300 mlrd. JAV dolerių, o iki 2050 m. kasmet reikės 280–500 mlrd. JAV dolerių (12);

X. kadangi tai, jog dėl COVID-19 protrūkio, deja, buvo nukeltos 2020 m. UNFCCC ir Biologinės įvairovės konvencijos (CBD) šalių konferencijos, suteikia ypatingą galimybę pareiti nuo reagavimo prie iniciatyvaus ir atsargumo modelio ir galiausiai paskatinti būtinus esminius pokyčius; kadangi nauji moksliniai laimėjimai turėtų suteikti informacijos ir stiprinti tarptautinių darbotvarkių ir jų įgyvendinimo nacionaliniu lygmeniu sąsajas;

Y. kadangi, nors pasaulis reaguoja į tebesitęsiantį COVID-19 pandemijos poveikį, klimato krizė neišnyko; kadangi ekonomikos gaivinimas turėtų būti naudojamas kaip unikali galimybė paspartinti perėjimą prie neutralaus poveikio klimatui ir užtikrinti 1,5 oC scenarijų, plėtojant socialinį ir ekonominį modelį, kuris būtų suderinamas su planetos išgalėmis, ir nukreipiant investicijas į natūralių ekosistemų atkūrimą, taip stiprinant ekosistemos gebėjimus prisitaikyti, taip pat į prioritetines sritis, kaip antai energijos vartojimo efektyvumą, tvarią maisto produktų gamybą, atsinaujinančiųjų išteklių energijos technologijas, novatoriškas, tvarias ir netaršias technologijas bei būtiną susijusią infrastruktūrą, ir nebeinvestuojant į veiklą, darančią žalą klimatui ir aplinkai, racionaliai priimant investavimo sprendimus pagal reikšmingos žalos nedarymo principą; kadangi šiame pereinamajame procese reikėtų tinkamai atsižvelgti į regionų poreikių ir gebėjimų skirtumus, kartu laikantis teisingo perėjimo principų;

Z. kadangi, Europos aplinkos agentūros duomenimis, „sisteminis pokytis“ reiškia esminį, transformacinį ir kompleksinį pokytį, dėl kurio iš esmės pasikeičia ir yra perorientuojami sistemų tikslai, paskatos, technologijos, socialinė praktika ir normos, taip pat žinių sistemos ir valdymo metodai; kadangi pagrindinėms visuomenės sistemoms tai reiškia, kad reikia iš naujo apmąstyti ne tik technologijas ir gamybos procesus, bet ir vartojimo modelius ir gyvenimo būdus, siekiant rasti tvaresnių alternatyvų, sutelktų, pavyzdžiui, į gerovę ir atsparumą (13);

AA. kadangi gamtos procesais pagrįstais sprendimais ir ekosisteminiais metodais galima tvirtai politiniu požiūriu susieti UNFCCC, CBD ir kitą Rio konvenciją dėl dykumėjimo ir taip suteikti galimybę visų trijų susitarimų pirmininkaujančioms šalims ir sekretoriatams bendradarbiauti, kad būtų integruotai ir nuosekliai sprendžiami klimato kaitos ir biologinės įvairovės nykimo klausimai;

AB. kadangi Europos žaliasis kursas ir priemonės „NextGenerationEU“ planas yra unikali galimybė sustiprinti ES ekonomiką ir padaryti ją novatoriškesnę, konkurencingesnę ir perspektyvesnę, taip sudarant sąlygas Europos lyderystei kuriant žaliąją ekonomiką ir plėtojant Europos socialinį modelį bei socialinę rinkos ekonomiką;

AC. kadangi prognozuojama, kad pasaulio klimatui atšilus 2 oC su klimatu susijusi rizika sveikatai, pragyvenimui, aprūpinimui maistu, vandens tiekimui ir ekonomikos augimui bus daug didesnė; kadangi prognozuojama, kad apribojus pasaulio klimato atšilimą iki 1,5 oC, palyginti su 2 oC, poveikis sausumos, gėlo vandens ir pakrančių ekosistemoms sumažės ir jos galės toliau teikti žmonėms daugiau paslaugų; taigi, kadangi būtina dėti pastangas siekiant užtikrinti, kad temperatūros kilimas neviršytų 1,5 oC, palyginti su ikipramoninio laikotarpio lygiu;

AD. kadangi siekiant į kovą su klimato kaita įtraukti trečiąsias valstybes ir taip padidinti su klimatu susijusio pasaulinio užmojo lygį ES privalo pirmauti rodydama pavyzdį;

AE. kadangi ES privalo pripažinti savo atsakomybę ir imtis veiksmų dėl anksčiau išmesto ŠESD kiekio ir vystymosi atotrūkio tarp globaliosios Šiaurės ir globaliųjų Pietų;

AF. kadangi Paryžiaus susitarimo 2 straipsnio 1 dalies c punkte numatyta, kad siekiant kovoti su klimato kaitos grėsme būtina užtikrinti, kad finansavimo srautai atitiktų mažo išmetamo ŠESD kiekio ir klimato kaitos poveikiui atsparaus vystymosi trajektoriją;

AG. kadangi visuomenės informuotumas ir piliečių dalyvavimas imantis klimato srities veiksmų didėja; kadangi piliečiai reikalauja iš vyriausybių daugiau veiksmų ir plataus užmojo priemonių klimato kaitos problemoms spręsti;

AH. kadangi 2020 m. gruodžio 31 d. baigėsi antrasis Kioto protokolo įsipareigojimų laikotarpis; kadangi gairės, kaip vertinti išmetamųjų teršalų kiekio mažinimą vykdant švarios plėtros mechanizmo veiklą po 2020 m. gruodžio 31 d., buvo atidėtos; kadangi buvo nustatytos laikinos priemonės švarios plėtros mechanizmo veiklai pratęsti po 2020 m.; kadangi Kioto protokolo šalių susitikimas yra numatytas kartu su COP 26 Glazge;

1. primena, kad klimato kaita ir biologinės įvairovės nykimas yra vieni iš didžiausių žmonijai tenkančių išbandymų ir kad viso pasaulio vyriausybės turi visomis išgalėmis su jais kovoti; pabrėžia, kad tarptautinis bendradarbiavimas, nevalstybinių subjektų dalyvavimas, solidarumas ir nuoseklūs veiksmai, grindžiami mokslu ir tvirtu įsipareigojimu didinti užmojus, yra būtini siekiant įvykdyti mūsų bendrą pareigą apriboti pasaulio klimato atšilimą bei užkirsti kelią biologinės įvairovės nykimui ir taip apsaugoti visą planetą ir visų gerovę; šiuo požiūriu atkreipia dėmesį į Jungtinių Tautų generalinio sekretoriaus António Guterreso raginimą visoms vyriausybėms pasaulyje paskelbti kritišką klimato padėtį, kol pasaulyje nebus pasiektas nulinis grynasis išmetamas ŠESD kiekis;

2. išreiškia susirūpinimą dėl UNEP 2020 m. ataskaitoje dėl atotrūkio išmetamųjų teršalų srityje pateiktų išvadų, visų pirma dėl to, kad, nepaisant COVID-19 pandemijos sukelto laikino išmetamo anglies dioksido kiekio sumažėjimo, dėl prognozuojamo išmetamųjų teršalų kiekio, nustatyto remiantis pateiktais besąlyginiais nacionaliniu lygmeniu nustatytais įpareigojančiais veiksmais, jei jie bus visiškai įgyvendinti, temperatūra pasaulyje turėtų pakilti 3,2 oC; palankiai vertina iki šiol paskelbtus nacionaliniu lygmeniu nustatytus įpareigojančius veiksmus, dėl kurių buvo padidinti klimato srities užmojai; tačiau su nerimu pažymi, kad šių indėlių vis tiek nepakaks siekiant išmetamųjų teršalų kiekį sumažinti tiek, kad būtų galima pasiekti Paryžiaus susitarimo tikslą; išreiškia susirūpinimą dėl 2021 m. rugsėjo mėn. UNFCCC nacionaliniu lygmeniu nustatytų įpareigojančių veiksmų apibendrinamosios ataskaitos, kurioje nustatyta, kad atsižvelgiant į nacionaliniu lygmeniu nustatytus įpareigojančius veiksmus, pateiktus iki 2021 m. liepos 30 d., 2030 m. visame pasaulyje išmetamas ŠESD kiekis gali gerokai padidėti (apie 16 proc.), palyginti su 2010 m.; pabrėžia, kad, IPCC duomenimis, norint pasiekti 1,5 oC tikslą, iki 2030 m. išmetamą teršalų kiekį visame pasaulyje reikia sumažinti bent 45 proc., palyginti su 2010 m. lygiais;

3. primena neseniai priimtą konstitucinio teismo sprendimą, kad klimato apsauga nėra politinė nuožiūra ir kad konstitucijos nuostata dėl aplinkos apsaugos valstybei nustatoma konstitucinė prievolė pasiekti neutralų poveikį klimatui;

4. pabrėžia, kad, remiantis 2020 m. ataskaita dėl atotrūkio išmetamųjų teršalų srityje, dėl žaliojo ekonomikos gaivinimo po pandemijos išmetamas ŠESD kiekis iki 2030 m. galėtų sumažėti apie 25 proc., o toks išmetamųjų teršalų kiekis sudarytų 66 proc. galimybę pasiekti mažesnį nei 2 oC temperatūros padidėjimą, nors išmetamųjų teršalų kiekis vis dar būtų nepakankamai mažas, kad pasaulio klimato atšilimas neviršytų 1,5 oC; todėl pabrėžia, kad ekonomikos gaivinimo priemonės galėtų turėti didelės įtakos tam, ar bus pasiekti Paryžiaus susitarimo tikslai; ragina vyriausybes dėti visas pastangas, kad būtų įgyvendintas žaliasis ekonomikos gaivinimas, kartu didinant savo įsipareigojimus pagal Paryžiaus susitarime nustatytus tikslus ir stiprinant savo nacionaliniu lygmeniu nustatytus įpareigojančius veiksmus iki COP 26 priėmus mokslu grindžiamą politiką; pabrėžia, kad, remiantis naujausiais moksliniais tyrimais, Paryžiaus susitarime nustatyto temperatūros tikslo įgyvendinimas yra ekonomiškai optimali klimato politika (14);

5. palankiai vertina G 7 įsipareigojimą dėti plataus užmojo ir paspartintas pastangas siekiant sumažinti išmetamųjų teršalų kiekį, kad būtų įmanoma pasiekti 1,5 oC temperatūros padidėjimą (15); primena, kad tai duotų daug bendros naudos aplinkai, ekonomikai, visuomenei ir visuomenės sveikatai; atkreipia dėmesį į tai, kad vis daugiau šalių įsipareigoja iki šimtmečio vidurio pasiekti neutralaus poveikio klimatui tikslą; vis dėlto pabrėžia, kad šie įsipareigojimai turi būti skubiai paversti veiksminga trumpalaike politika, veiksmais ir finansiniais ištekliais ir atspindėti jų persvarstytuose nacionaliniu lygmeniu nustatytuose įpareigojančiuose veiksmuose, kurie turi būti pateikti iki COP 26, klimato srities tikslus 2030 m. padidinant taip, kad pasaulyje išmetamas ŠESD kiekis kuo greičiau nebedidėtų; ragina G 20 prisiimti vadovaujamąjį vaidmenį didinant ir trumpalaikį, ir ilgalaikį užmojį;

6. palankiai vertina tai, kad praėjus penkeriems metams po Paryžiaus susitarimo įsigaliojimo didžiausios pasaulio ekonomikos lenktyniauja siekdamos neutralaus poveikio klimatui; atkreipia dėmesį į tai, kad norint įvykdyti neutralaus poveikio klimatui įsipareigojimus reikia remtis UNFCCC pateiktomis ilgalaikėmis strategijomis; pabrėžia, kad šiuos įsipareigojimus reikia paversti veiksmingomis priemonėmis ir politika visais lygmenimis ir visuose sektoriuose;

7. atkreipia dėmesį į tai, kad svarbu kuo greičiau palaipsniui atsisakyti viso iškastinio kuro; pripažįsta Tarptautinės energetikos agentūros ataskaitos „Neutralus poveikis klimatui iki 2050 m.“ (angl. Net Zero by 2050) išvadas, iš kurių matyti, kad iškastinio kuro paklausa smarkiai sumažėjo ir todėl nebereikia investuoti į iškastinio kuro tiekimą ir kad norint pasiekti 1,5 oC tikslą reikia nebetvirtinti naujų naftos ir dujų telkinių statybos ir užtikrinti, kad nuo 2021 m. nebus statomos naujos anglių kasyklos arba pratęsiamas esamų anglių kasyklų naudojimas; remia G 7 įsipareigojimą iki 2021 m. pabaigos nutraukti anglių sektoriaus finansavimą; ragina G 7 šalis rodyti energetikos pertvarkos pavyzdį ir sustabdyti visas naujas investicijas į iškastinio kuro gavybą; remia COP 26 pirmininkaujančios valstybės, Jungtinės Karalystės, ir „Powering Past Coal Alliance“ siekį sutarti dėl bet kokių naujų anglimi kūrenamų elektrinių statybos sustabdymo; pripažįsta, kad iškastinis kuras neturi ilgalaikio vaidmens ES energijos rūšių derinyje, ir ragina valstybes nares, bendradarbiaujant su Komisija, priimti nacionalinius planus siekiant kuo greičiau palaipsniui atsisakyti viso iškastinio kuro, kad ne vėliau kaip iki 2050 m. būtų pasiektas neutralus poveikis klimatui;

8. ypač pritaria Danijos ir Kosta Rikos iniciatyvai sudaryti šalių, norinčių laipsniškai nutraukti naftos ir dujų gamybą ir nebesuteikti leidimų naujai žvalgybai, aljansą; primena Tarptautinės energetikos agentūros ataskaitos „Nulinė tarša iki 2050 m. Gairės pasaulio energetikos sektoriaus plėtrai“ (angl. „Net Zero by 2050: A Roadmap for the Global Energy Sector“) išvadas, kuriose patvirtinama, kad, norint pasiekti 1,5 oC tikslą, tokios priemonės yra būtinos;

9. primena, jog visos konvencijos šalys turėtų užtikrinti, kad finansiniai srautai – viešieji ir privatieji, vidaus ir tarptautiniai – būtų suderinami su 1,5 oC kryptimi ir klimato kaitai atspariu vystymusi; primygtinai ragina Komisiją rengiant būsimą klimato kaitos ir energetikos dokumentų rinkinį, kuris turi būti paskelbtas 2021 m. gruodžio 14 d., pateikti išsamią dabartinės padėties, susijusios su Sąjungos ir valstybių narių atitiktimi Paryžiaus susitarimo 2 straipsnio 1 dalies c punktui, apžvalgą ir imtis visų būtinų priemonių bet kokiems trūkumams pašalinti;

10. išreiškia didelį susirūpinimą dėl pasaulyje didėjančio susidomėjimo Arkties iškastinio kuro atsargomis, kurios dėl klimato kaitos mažėjant jūros ledo dangai tampa lengviau prieinamos; pabrėžia Arkties gamtos pažeidžiamumą ir didžiulius sunkumus, su kuriais susiduriama siekiant išvalyti ekosistemą po naftos nuotėkio dėl išsiveržimo, vamzdynų nuotėkių ar laivybos avarijų; ragina ES ir jos valstybes nares reikalauti pasaulinio masto moratoriumo dėl sausumos naftos žvalgybos Arktyje;

11. pabrėžia, kad reikia atkurti tarptautines koalicijas, kad COP 26 būtų pasiektas plataus užmojo ir didelio aplinkosauginio naudingumo rezultatas; ragina Komisiją ir valstybes nares glaudžiai bendradarbiauti su pagrindiniais teršėjais, klimato požiūriu pažeidžiamomis šalimis, transatlantiniais partneriais ir COP 26 pirmininkaujančia Jungtine Karalyste, kad konferencijos metu būtų pateikta politinių pasiūlymų, kaip šalys turėtų spartinti savo veiksmus, kad panaikintų užmojų atotrūkį, kad pasaulio klimato atšilimas būtų ne didesnis kaip 1,5 oC; ragina ES suaktyvinti savo diplomatinius veiksmus ir ryšių užmezgimą su besivystančiomis ir pažeidžiamiausiomis šalimis, kad taptų tiltu tarp išsivysčiusių ir besivystančių šalių (anksčiau tai buvo būtina siekiant plačiausio užmojo COP rezultatų);

12. palankiai vertina tai, kad Prezidentas J. Biden ėmėsi veiksmų, kad pirmąją jo kadencijos dieną Jungtinės Valstijos vėl prisijungtų prie Paryžiaus susitarimo, ir įsipareigojo iki 2030 m. perpus sumažinti JAV išmetamą ŠESD kiekį, palyginti su 2005 m. lygiu, ir iki 2050 m. pasiekti nulinį grynąjį išmetamą teršalų kiekį; tikisi, kad konkrečios politikos priemonės ir finansiniai srautai bus pradėti taikyti laiku, kad JAV įsipareigojimai galėtų būtų įvykdyti; pabrėžia ES ir JAV partnerystės ir lyderystės svarbą siekiant Paryžiaus susitarimo tikslų; pabrėžia, kad kova su klimato kaita, aplinkos būklės blogėjimu ir biologinės įvairovės nykimu, aplinkos atžvilgiu tvarus augimo skatinimas ir mūsų vandenynų apsauga yra naujos Bendros transatlantinės darbotvarkės pagrindas ir kad ES ir JAV kartu įsipareigojo dėti visas pastangas, kad būtų įmanoma pasiekti 1,5 oC pasaulio temperatūros padidėjimą; pripažįsta Prezidento J. Bideno pastangas padidinti klimato srities veiksmų pasaulinius užmojus, be kita ko, 2021 m. balandžio mėn. rengiant vadovų aukščiausiojo lygio susitikimą klimato kaitos klausimais;

13. atkreipia dėmesį į Kinijos, kaip antros pagal dydį pasaulio ekonomikos ir šalies, kurioje išmetamas didžiausias bendras ŠESD kiekis, vaidmenį; pripažįsta Kinijos norą būti konstruktyvia jėga pasaulinėse derybose klimato kaitos klausimais; tačiau su ypač dideliu nerimu pažymi, kad ji vis dar labai priklausoma nuo anglių, ir ragina jos vyriausybę toliau skatinti sparčiau įgyvendinti perėjimą prie žaliosios ekonomikos, nes tai pagrindinė sąlyga, kad būtų pasiekti pasauliniai Paryžiaus susitarimo tikslai; atkreipia dėmesį į 2020 m. rugsėjo mėn. Prezidento Xi Jinpingo pateiktą pareiškimą, kad Kinija aukščiausią išmetamo anglies dioksido kiekio lygį pasieks iki 2030 m., o nulinį grynąjį anglies dioksido kiekį – iki 2060 m.; pabrėžia, kad šie įsipareigojimai turėtų apimti visą išmetamą ŠESD kiekį; tikisi tolesnių įsipareigojimų, taip pat konkrečių politikos priemonių ir suderintų finansinių srautų, kad jie būtų įvykdyti;

14. pabrėžia, kad, IPBES duomenimis, pagrindinės pandemijos priežastys yra tie patys pasauliniai aplinkos pokyčiai, dėl kurių nyksta biologinė įvairovė ir keičiasi klimatas, įskaitant žemės naudojimo keitimą, žemės ūkio plėtrą bei intensyvinimą ir prekybą laukiniais augalais ir gyvūnais bei jų vartojimą ir kitus veiksnius; pabrėžia, kad pandemija parodė, kaip svarbu formuojant politiką taikyti bendros sveikatos ir sveikatos aspektų integravimo į visų sričių politiką principus, ir kad reikia radikalių pokyčių; primena, kad Paryžiaus susitarimo preambulėje teisė į sveikatą pripažįstama kaip pagrindinė žmogaus teisė; pabrėžia, kad UNFCCC 4 straipsnio 1 dalyje teigiama, kad visos jos šalys turėtų taikyti „atitinkamus metodus, tokius kaip poveikio įvertinimas, parengtus ir reglamentuotus nacionaliniu mastu, siekiant iki minimumo sumažinti neigiamą poveikį visuomenės sveikatai bei aplinkai vykdant projektus ir priemones siekiant sušvelninti klimato pasikeitimą ar prisitaikymą prie jo“; mano, kad sveikata turėtų būti įtraukta į nacionalinius prisitaikymo planus ir UNFCCC teikiamus pranešimus;

15. pabrėžia, kad Paryžiaus susitarimo ir jame numatytiems neutralaus poveikio klimatui tikslams įgyvendinti reikia didžiulių investicijų ir neregėto masto visų mūsų ekonomikos sektorių transformacijos; mano, kad tokia transformacija kuriant naują tvarų ekonominį modelį įmanoma tik jeigu užtikrinama teisinga pertvarka, sujungianti socialinę ir ekologinę pažangą, padidinanti žmonių gerovę ir nieko nepaliekanti nuošalyje;

COP 26 Glazge

16. apgailestauja dėl nepakankamos pažangos 2019 m. Madride vykusioje COP 25 ir kai kurių šalių įsipareigojimų ir skaidrumo stokos; apgailestauja, kad taisyklių Paryžiaus susitarimo rinkinio rengimas atidėtas kitai šalių konferencijai (COP) ir kad diskusijų dėl nuostolių ir žalos rezultatai galėjo būti platesnio užmojo; nepaisant organizacinių sunkumų, pripažįsta pažangą, padarytą svarbiais aspektais, kaip antai socialinio aspekto skatinimas klimato darbotvarkėje ir masinis nevalstybinių subjektų sutelkimas;

17. pabrėžia, kad yra itin svarbu, kad COP 26 būtų pasiektas naujas susitarimas dėl būtinų klimato srities veiksmų ir užmojo siekiant iki amžiaus vidurio visame pasaulyje užtikrinti neutralų poveikį klimatui ir patikimų trumpalaikių ir vidutinio laikotarpio politikos priemonių;

18. ragina visas UNFCCC šalis bendradarbiaujant su regionais ir nevalstybiniais subjektais, visų pirma pilietine visuomene, konstruktyviai prisidėti prie proceso, kurio rezultatas turėtų būti COP 26, per kurią turės būti sustiprinti nacionaliniu lygmeniu nustatyti įpareigojantys veiksmai, siekiant užtikrinti jų suderinamumą su ilgalaikiu Paryžiaus susitarime nustatytu temperatūros tikslu bei geriausiomis turimomis mokslinėmis žiniomis ir kad jie atspindėtų šalių plačiausio įmanomo užmojo lygį; pabrėžia, kad, atsižvelgiant į tai, kad dabartiniai įsipareigojimai nėra pakankami, kad būtų pasiekti susitarimo tikslai, o didžiausias pasaulinis išmetamo ŠESD kiekis turi būti skubiai pasiektas, o vėliau smarkiai sumažintas, visos šalys turėtų dėti daugiau pastangų ir atnaujinti savo nacionaliniu lygmeniu nustatytus įpareigojančius veiksmus, atsižvelgiant į Paryžiaus susitarimo tikslus, ir ypač ragina ES ir visas G 20 šalis imtis pasaulinio lyderio vaidmens šioje srityje, taip pat įsipareigoti ne vėliau kaip iki 2050 m. pasiekti neutralų poveikį klimatui;

19. atkreipia dėmesį į tai, kad, UNEP 2020 m. ataskaitos dėl atotrūkio išmetamųjų teršalų srityje duomenimis, turtingiausių žmonių, sudarančių 1 proc. pasaulio gyventojų, išmetamas teršalų kiekis yra daugiau nei dvigubai didesnis už 50 proc. neturtingiausių pasaulio žmonių bendrą išmetamą kiekį; pažymi, kad iš tolesnių tyrimų (16) matyti, jog ES 1990–2015 m. už beveik trečdalį bendro dėl vartojimo išmetamo teršalų kiekio atsakingi 10 proc. turtingiausių ES piliečių ir kad per tą patį laikotarpį 50 % proc. neturtingiausių ES piliečių bendras metinis dėl vartojimo išmetamų teršalų kiekis sumažėjo 24 proc., o 10 proc. turtingiausiųjų – padidėjo 3 proc.; pabrėžia, kad reikia visapusiškai užtikrinti lygybę įgyvendinant Paryžiaus susitarimą ir kad Sąjunga turi imtis veiksmų ir drastiškai sumažinti išmetamą teršalų kiekį bei kartu teikti paramą skurdžiausiems namų ūkiams, kad būtų užtikrinta teisinga pertvarka;

20. ragina Komisiją bendradarbiauti su kitais dideliais CO2 išmetančiais subjektais, kad suburtų tarptautinį šalių klimato apsaugos klubą, kuris būtų varomoji jėga neutralaus poveikio klimatui srityje, siekiant bendrų tikslų sumažinti išmetamą ŠESD kiekį, ne vėliau kaip iki 2050 m. užtikrinti poveikio klimatui neutralumą, sukurti vienodus išmetamo teršalų kiekio matavimo standartus, nustatyti palyginamas aiškias ir numanomas CO2 kainas energetikos ir pramonės sektoriuose ir apsaugoti šalis, norinčias įgyvendinti klimato apsaugos priemones, nuo nepalankios padėties, susijusios su tarptautine konkurencija įgyvendinant bendrą pasienio anglies dioksido korekcinį mechanizmą;

21. pabrėžia, kad reikia imtis sustiprintų ir koordinuotų sektorinių priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo priemonių derinant tikslus ir šalims bei kitiems subjektams bendradarbiaujant; ragina šalis sustiprinti Marakešo partnerystę dėl pasaulinių veiksmų klimato kaitos srityje, kuri galėtų paskatinti nevalstybinius subjektus ir subnacionalines vyriausybes nedelsiant imtis klimato srities veiksmų, pagrįstų mokslu ir didelio užmojo tikslais, ir skatinti bendrą mokymąsi tarp rinkimų apygardų, geografinių regionų ir sektorių, kad būtų paspartinti veiksmai ir parama politikos formavimui įgyvendinant Paryžiaus susitarimo tikslus;

22. pabrėžia, kad COP 26 reikia išspręsti likusius Paryžiaus susitarimo darbo programos punktus, kad per ateinančius penkerius metus būtų galima sutelkti dėmesį į tolesnę plėtrą ir jos įgyvendinimo ir praktinio taikymo stiprinimą; primygtinai ragina visas susitarimo šalis baigti spręsti neišspręstus klausimus, susijusius su Paryžiaus taisyklių rinkiniu, visų pirma dėl skaidrumo, bendrų terminų ir bendradarbiavimo mechanizmų pagal 6 straipsnį, siekiant užtikrinti skaidrumą ir tvirtą aplinkosauginį naudingumą bei įgyvendinti aukščiausio lygio užmojus;

23. ragina Komisiją ir valstybes nares remti griežtas ir tvirtas tarptautines taisykles, susijusias su Paryžiaus susitarimo 6 straipsniu, remiantis San Chosė principais; ypač pabrėžia, kad reikia skatinti tarptautinį bendradarbiavimą kartu vengiant bet kokios išmetamo dujų kiekio mažinimo dvigubos apskaitos, kad būtų užtikrintas aplinkosauginis naudingumas užtikrinant realų, papildomą, išmatuojamą, nuolatinį ir nepriklausomai patikrinamą išmetamo teršalų kiekio mažinimą, kad būtų užtikrinta, kad jokie pagal Kioto protokolą išduoti vienetai negalėtų būti įtraukti į esamus ir būsimus nacionaliniu lygmeniu nustatytus įpareigojančius veiksmus ir kad būtų užtikrinta žmogaus teisių apsaugą; pakartoja, kad pritaria tam, kad dalis pajamų, gautų įgyvendinant 6 straipsnyje nustatytus mechanizmus, būtų naudojama Prisitaikymo fondui finansuoti; pakartoja, kad pritaria penkerių metų laikotarpio nustatymui ir ragina ES priimti sprendimą remti susitarimą dėl bendro penkerių metų laikotarpio, siekiant padidinti klimato srities veiksmų tempą;

24. ragina įgyvendinti didesnio skaidrumo sistemą, kurioje įtvirtinti skaidrumo, tikslumo, nuoseklumo, palyginamumo ir išsamumo principai;

25. pabrėžia, kad klimato kaitos poveikis žmonėms skirtingas, atsižvelgiant į tokius veiksnius, kaip lytis, etninė kilmė bei skurdas, ir kad dėl dabartinės nelygybės asmens lyties atžvilgiu tas asmuo gali būti labiau pažeidžiamas dėl neišvengiamo klimato kaitos poveikio, be kita ko, gamtinių pavojų atveju; todėl palankiai vertina tai, kad COP 25 Madride buvo priimta patobulinta Limos darbo programa lyčių klausimais ir Lyčių lygybės veiksmų planas, ir ragina juos greitai įgyvendinti; mano, kad transformacija pereinant prie tvarios visuomenės turi vykti įtraukiai, teisingai ir užtikrinant lygybę ir kad lyčių pusiausvyra ir moterų bei mergaičių įgalėjimas yra labai svarbūs tokiai transformacijai; pabrėžia, kad būtina veiksmingiau integruoti lyčių aspektą į visus atitinkamus tikslus ir uždavinius; pakartoja savo raginimą Komisijai parengti konkrečių veiksmų planą, kuriuo siekiama įvykdyti atnaujinto Lyčių lygybės veiksmų plano įsipareigojimus, ir sukurti nuolatinį ES ryšių punktą lyčių lygybės ir klimato kaitos klausimais, kuriam būtų skiriama pakankamai biudžeto lėšų, kad ES ir pasaulyje būtų galima įgyvendinti ir stebėti lyčių lygybės atžvilgiu konstruktyvius veiksmus klimato kaitos srityje (17); mano, kad tai galėtų būti pavyzdys kitoms šalims imtis panašių priemonių;

26. palankiai vertina tai, kad šalys vis dažniau atsižvelgia į lyčių lygybės aspektą savo nacionaliniu lygmeniu nustatytuose įpareigojančiuose veiksmuose, ir ragina visas šalis imtis nacionaliniu lygmeniu nustatytų įpareigojančių veiksmų ir įgyvendinti kovos su klimato kaita finansavimą, kuriais būtų atsižvelgiama į lyčių lygybės aspektą ir kurie būtų socialiniu požiūriu teisingi, kad būtų užtikrintas teisingumas klimato srityje; ragina Komisiją ir valstybes nares užtikrinti didesnį paramos lyčių lygybei ir klimato srities veiksmams suderinamumą naudojant išorės veiksmų priemones ir Europos investicijų banko paramą, be kita ko, didinant moterų ir moterų organizacijų dalyvavimą valdymo ir sprendimų priėmimo procesuose, galimybes joms gauti finansavimą ir dalyvauti programose, kuriomis remiamas moterų vaidmuo klimato valdyme, visų pirma, tokiuose sektoriuose, kaip žemės ūkis ir miškininkystė, ypatingą dėmesį skiriant vietinėms moterims;

27. yra susirūpinęs dėl galimo kelionių ir kitų apribojimų, susijusių su COVID-19, poveikio sąžiningam ir subalansuotam dalyvavimui konferencijoje COP 26; ragina konferencijai COP 26 pirmininkaujančią Jungtinę Karalystę imtis visų būtinų priemonių, kad būtų užtikrintas platus ir įtraukus dalyvavimas visapusiškai laikantis sanitarijos priemonių; mano, kad reikėtų dėti visas pastangas siekiant užtikrinti, kad visos besivystančios šalys, ypač mažiausiai išsivysčiusios šalys ir mažos besivystančios salų valstybės, galėtų dalyvauti konferencijoje COP 26, ir ragina pirmininkaujančią Jungtinę Karalystę įveikti su pandemija susijusias dalyvavimo kliūtis;

28. primena, kad svarbu įtraukti visas valstybes į UNFCCC sprendimų priėmimo procesus; pabrėžia, kad dabartinį UNFCCC sprendimų priėmimo procesą reikia tobulinti, kad būtų labiau įtraukti neturtingų ir pažeidžiamų šalių atstovai; dar kartą ragina ES delegaciją COP stiprinti ryšius su pažeidžiamų šalių atstovais;

29. pakartoja, jog pritaria tam, kad pagal UNFCCC būtų nustatyta konkreti interesų konfliktų politika, ir ragina Komisiją bei valstybes nares imtis vadovaujamo vaidmens šiame procese;

30. mano, jog ES tenka istorinė atsakomybė būti ryžtingiausia Paryžiaus susitarimą pasirašiusia šalimi, tiek prisiimant savo pačios įsipareigojimus, tiek padedant kitiems, ir ji turėtų pripažinti savo atsakomybę už klimatą ir aplinką bei imtis veiksmų, rodydama patikimą pavyzdį; primena „bendro, bet diferencijuoto įsipareigojimo ir atitinkamų pajėgumų“ principą, pagal kurį Sąjungai ir valstybėms narėms suteikiama ypatinga atsakomybė ir gebėjimas veikti;

Plataus užmojo ES klimato politika ir ilgalaikė vizija

31. pabrėžia, kad yra priimtas Europos klimato teisės aktas; tikisi, kad Europos žaliuoju susitarimu, ypač pasirengimo įgyvendinti 2030 m. tikslą priemonių rinkiniu ( Fit for 2030 ), bus nustatytos būtinos priemonės, kuriomis siekiama užtikrinti, kad ES ir jos valstybės narės visapusiškai laikytųsi Paryžiaus susitarimo; mano, jog itin svarbu, kad ES rodytų pavyzdį ir per konferenciją COP 26 aiškiai parodytų, jog yra pasirengusi didinti savo nacionaliniu lygmeniu nustatytus įpareigojančius veiksmus ir indėlį į Paryžiaus susitarimą, ir ragina kitas šalis prisiimti tokio paties lygio įsipareigojimus;

32. pabrėžia, kad dalis ES yra vienas iš klimato kaitos požiūriu pažeidžiamiausių pasaulio regionų; pažymi, kad temperatūra Viduržemio jūros baseine kyla 20 proc. greičiau nei vidutiniškai pasaulyje ir kad šis regionas yra vienas iš pagrindinių karštųjų taškų pasaulyje klimato kaitos atžvilgiu, kur, kaip prognozuojama, 250 mln. žmonių per 20 metų patirs vandens nepriteklių ( 18 ) ; pabrėžia, kad Viduržemio jūra tampa greičiausiai šylančia jūra pasaulyje ( 19 ) ir tai turi pasekmių svarbiems ekonomikos sektoriams ir visai jūrų ekosistemai, nes vyksta negrįžtami ekosistemos ir rūšių pokyčiai; ragina ES skubiai imtis veiksmų ir bendradarbiauti su Viduržemio jūros regiono partneriais kuriant plataus užmojo prisitaikymo priemones ir vadovaujant švelninimo veiklai;

33. pabrėžia, kad Europos žaliojo kurso sėkmė priklauso nuo veiksmingo atitinkamų jo standartų ir normų globalizavimo užmezgus partnerystės ryšius su trečiosiomis valstybėmis; primena 2021 m. sausio mėn. Tarybos išvadas ir Komisijos tikslą stiprinti Sąjungos kaip pasaulinio masto veikėjos vaidmenį; ragina iki COP 27 Afrikoje sukurti veiksmingą ir darnią Europos žaliojo kurso diplomatijos strategiją;

34. pabrėžia, kaip svarbu faktiškai sumažinti ES aplinkosauginį pėdsaką, kad būtų įgyvendintas mūsų pasaulinis įsipareigojimas klimato srityje; tačiau pažymi, kad nėra jokio oficialaus ES rodiklio mūsų dabartiniam aplinkosauginiam pėdsakui išmatuoti ir ragina Komisiją ir Europos aplinkos agentūrą priimti tokį rodiklį;

35. dar kartą ragina Komisiją, priėmus Europos klimato teisės aktą ir atsižvelgiant į svarbų natūralių anglies dioksido absorbentų vaidmenį siekiant neutralaus poveikio klimatui, pasiūlyti plataus užmojo moksliškai pagrįstą ES 2030 m. išmetamo ŠESD kiekio mažinimo naudojant natūralius anglies dioksido absorbentus tikslą, kuris turėtų derėti su 2030 m. biologinės įvairovės strategija ir būti nustatytas teisės aktuose; be to, primena, kad skubus išmetamųjų teršalų kiekio mažinimas ir toliau turi būti prioritetas;

36. pabrėžia, kad su klimato srities užmojus būtina įtraukti į visų sričių ES politiką; primygtinai ragina Komisiją atnaujinti tai, kaip ji atlieka poveikio vertinimus visose ES politikos srityse, siekiant užtikrinti visapusišką Europos klimato teisės akto 6 straipsnio 4 dalies įgyvendinimą; mano, kad naujos iniciatyvos neseniai paskelbtame Komisijos komunikate „Geresnis reglamentavimas: bendromis jėgomis renkime geresnius teisės aktus“ ( 20 ) , visų pirma principu „nedaryti reikšmingos žalos“ pagrįstos analizės įtraukimas į poveikio vertinimus, yra teigiamas pirmasis žingsnis šia kryptimi;

37. pabrėžia itin svarbų atsinaujinančiųjų išteklių energijos ir energijos vartojimo efektyvumo vaidmenį pereinant prie neutralaus poveikio klimatui ekonomikos; pripažįsta pažangą, padarytą didinant atsinaujinančiųjų energijos išteklių naudojimą; atkreipia dėmesį į Komisijos pasiūlymą persvarstyti Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvą atsižvelgiant į pasirengimo įgyvendinti 55 % tikslą priemonių rinkinį ( Fit for 55 ) ir pabrėžia, kad svarbu padidinti atsinaujinančiųjų išteklių energijos ir energijos vartojimo efektyvumo tikslus, kad ne vėliau kaip iki 2050 m. būtų pasiektas neutralus poveikis klimatui ir kad būtų laikomasi Paryžiaus susitarimo, pasinaudojant šiuo metu sumažėjusiomis atsinaujinančiųjų išteklių energijos ir kaupimo technologijų išlaidomis;

38. atkreipia dėmesį į Komisijos pasiūlymą persvarstyti žemės naudojimo, žemės naudojimo keitimo ir miškininkystės (LULUCF) sistemą atsižvelgiant į pasirengimo įgyvendinti 55 % tikslą priemonių rinkinį ir pabrėžia, kad svarbu didinti natūralių absorbentų naudojimą, skatinti ekosisteminius sprendimus, kartu atsižvelgiant į įvairių ekosistemų vertę biologinei įvairovei, taip pat į anglies dioksido kiekį, kuris toliau šalinamas ir kaupiamas, kad ne vėliau kaip iki 2050 m. būtų pasiektas poveikio klimatui neutralumas;

39. mano, kad klimato ir su juo susijusiose energetikos politikos srityse turėtų būti atsižvelgiama į naujausius mokslo duomenis dėl ekosistemų bei įvairių anglies absorbentų ir jų tikrosios vertės švelninant klimato kaitą ir prie jos prisitaikant; laikosi nuomonės, kad gamtos procesais pagrįsti sprendimai, ekosisteminiai metodai, ekosistemų ir biologinės įvairovės atkūrimas ir išsaugojimas yra būtinos klimato kaitos poveikio švelninimo ir prisitaikymo prie jos sąlygos; ragina teikti daugiau duomenų dėl teritorijų, patenkančių ir nepatenkančių į ekosistemas, kuriose daug anglies ir rūšių, ir dėl išsaugojimo valdymo, apsaugos ir atkūrimo priemonių kokybės, kad būtų galima priimti informacija pagrįstus sprendimus dėl atkūrimo prioritetų, taip pat dėl priemonių ir politikos kovai su klimato kaita ir biologinės įvairovės nykimu;

40. pabrėžia, kad visose politikos srityse turėtų būti laikomasi teisingos pertvarkos principo ir principo „teršėjas moka“, laipsniškai nutraukiant visas aplinkai žalingas subsidijas, glaudžiai bendradarbiaujant su suinteresuotosiomis šalimis, įskaitant pilietinę visuomenę, socialinius partnerius ir privatųjį sektorių, nieko nepaliekant nuošalyje; todėl mano, kad didesnis skaidrumas, stipresnė socialinė partnerystė ir pilietinės visuomenės dalyvavimas vietos, regionų, nacionaliniu ir ES lygmenimis yra būtina sąlyga siekiant poveikio klimatui neutralumo tikslo visuose visuomenės sektoriuose sąžiningu, įtraukiu ir socialiai tvariu būdu; primena, kad Europos klimato teisės akto 10 straipsnyje numatytos priemonės, kuriomis siekiama parengti savanoriškai taikomas orientacines sektorines priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo veiksmų gaires daugiausia teršalų išmetantiems sektoriams ES, ir ragina Komisiją bendradarbiauti su šiais sektoriais, kad būtų sudarytos sąlygos tokioms veiksmų gairėms parengti;

41. pabrėžia, kad dėl priemonių, kurių imamasi siekiant sušvelninti klimato kaitą ar prie jos prisitaikyti, ES ar trečiosiose valstybėse neturi paūmėti kitos esamos aplinkos apsaugos problemos arba atsirasti naujų; šiuo požiūriu atkreipia dėmesį į riziką aplinkai, susijusią su didėjančia tam tikrų ypatingos svarbos žaliavų, reikalingų pereinant prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos arba klimato inžinerijoje, paklausa ir ragina Komisiją atsižvelgti į šią riziką imantis veiksmų ir kuo labiau ją sumažinti laikantis atsargumo principo;

42. mano, kad priemonės „NextGenerationEU“ gaivinimo priemonių rinkinio, kurį sudaro tvari įvairių sričių politika, plataus masto įgyvendinimas turi įvairių pranašumų, dėl kurių spartėja augimas ekonomikos nuosmukio metu, kaip antai kuriamos naujos darbo vietos, pasiekiami didesni trumpalaikiai fiskaliniai daugikliai bei ilgainiui sutaupoma daugiau išlaidų ir atveriama galimybė kitoms šalims parodyti naudą jų ekonomikai; ragina Komisiją, Tarybą ir valstybes nares kuo labiau didinti šio priemonių rinkinio pajėgumą remti žaliąją pertvarką;

43. pabrėžia, kad tvarus ekonomikos augimas ir naujų žaliųjų technologijų plėtra turėtų būti remiami, nes jie gali būti reikšmingi veiksniai švelninant klimato kaitą;

Prisitaikymas prie klimato kaitos, nuostoliai ir žala

44. pakartoja, kad visos šalys neišvengiamai turi imtis prisitaikymo prie klimato kaitos veiksmų, jei ketina mažinti neigiamą klimato kaitos poveikį ir pasiekti atsparumą klimato kaitai ir darnų vystymąsi, pažymėdamas ypatingą besivystančių šalių, ypač mažiausiai išsivysčiusių šalių ir mažų besivystančių salų valstybių, pažeidžiamumą dėl klimato kaitos poveikio; ragina ES ir valstybes nares aktyviau vykdyti prisitaikymo prie klimato kaitos veiksmus ir įtraukti vietos valdžios institucijas, kad būtų visapusiškai laikomasi įsipareigojimų pagal Paryžiaus susitarimą, ir užtikrinti, kad ES prisitaikymo politika atitiktų ES pirmavimą pasaulyje klimato kaitos švelninimo srityje; šiuo atžvilgiu palankiai vertina naująją ES prisitaikymo prie klimato kaitos strategiją, sąsajas su ES biologinės įvairovės strategija ir naują prisitaikymo prie klimato kaitos reglamentavimo sistemą pagal Europos klimato teisės aktą ir ragina juos įgyvendinti su plačiu užmoju, įskaitant jų tarptautinius elementus;

45. pabrėžia, kad ES prisitaikymo prie klimato kaitos strategijoje, kurią Komisija priėmė 2021 m. vasario 24 d., suformuluotas Komisijos tikslas padidinti išteklius ir toliau sutelkti didesnį prisitaikymo veiksmų finansavimą ir kad siekiant užtikrinti, kad finansiniai ištekliai pasiektų pažeidžiamiausias bendruomenes besivystančiose šalyse, tam reikia skirti ypatingą dėmesį;

46. palankiai vertina naują prisitaikymo prie klimato kaitos reglamentavimo sistemą pagal Europos klimato teisės akto 4 straipsnį; pabrėžia, kad norint padidinti prisitaikymo pajėgumus bei atsparumą ir kuo labiau sumažinti pažeidžiamumą dėl klimato kaitos, būtinos papildomos reguliavimo priemonės su aiškiomis siektinomis ir tarpinėmis reikšmėmis;

47. pabrėžia, kad, nors klimato kaita yra pasaulinė problema, kiekvienas regionas patirs skirtingą poveikį ir kad vietos valdžios institucijos, būdamos artimesnės gyventojams, yra tinkamiausi subjektai prisitaikymo strategijoms rengti, kad ši problema būtų sprendžiama;

48. pabrėžia, kad žalioji infrastruktūra padeda prisitaikyti prie klimato kaitos, nes padeda saugoti gamtinį kapitalą, natūralias buveines ir rūšis, išlaikyti tinkamą ekologinę būklę, užtikrinti vandens telkinių valdymą ir apsirūpinimo maistu saugumą;

49. atkreipia dėmesį į neigiamą dykumėjimo poveikį aplinkai, neigiamą jo socialinį ir ekonominį poveikį ir būtinybę nustatyti bendrus metodus, kad būtų galima tinkamai užkirsti jam kelią, prisitaikyti prie jo ir spręsti šią problemą; todėl pabrėžia vandens prieinamumo svarbą švelninant klimato kaitą ir prie jos prisitaikant, nes vanduo ne tik leidžia augti anglies dioksidą surenkantiems ir kaupiantiems augalams, bet ir stiprina mikroorganizmų gyvybingumą, dėl kurio didėja organinių medžiagų kiekis dirvožemyje, ir sudaro sąlygas natūraliai augti anglies dioksido kaupimo dirvožemyje pajėgumui; pabrėžia, kad reikia skirti daug dėmesio vandens išteklių valdymui prisitaikymo kontekste; pabrėžia, kad reikia skubiai ir visapusiškai įgyvendinti ES Vandens pagrindų direktyvą ( 21 ) , kad būtų pasiekti jos tikslai ir geriau valdomi šie ištekliai;

50. pabrėžia, kad tikrosios vandens vertės ir jo vaidmens švelninant klimato kaitą ir prie jos prisitaikant pripažinimas yra būtinas norint pašalinti klimato poveikį vandens kokybei ir pasiekti neutralų poveikį klimatui; pripažįsta, kad vandens šaltinių įvairinimas, vandens naudojimo efektyvumas, žiedinis vandens išteklių valdymas, gamtos procesais pagrįsti sprendimai, skaitmeniniai vandens stebėsenos, priežiūros ir analizės sprendimai, taip pat prieiga prie geriamojo vandens ir sanitarijos priemonių padeda sumažinti taršą ir išmetamą CO 2 kiekį;

51. pabrėžia, kad Paryžiaus susitarimo preambulėje pripažįstama, kad pagrindinis prioritetas yra užtikrinti aprūpinimo maistu saugumą ir panaikinti badą, ir visų pirma, kad dėl neigiamo klimato kaitos poveikio egzistuoja maisto gamybos sistemų pažeidžiamumas; primena, kad UNFCCC 2 straipsnio 1 dalies b punkte nustatyta, kad didinti gebėjimą prisitaikyti prie neigiamo klimato kaitos poveikio ir skatinti atsparumą klimato kaitai bei išmetamo ŠESD kiekio mažinimą reikia taip, kad nekiltų pavojaus maisto gamybai; ragina visas šalis tinkamai įtraukti aprūpinimo maistu saugumą į savo nacionalinius prisitaikymo planus;

52. pabrėžia, koks svarbus daugelį pavojų apimantis sistemų lygmens požiūris siekiant įvertinti klimato grėsmes ir prisitaikymo poreikius bei veiksmus, kad reikia tobulinti duomenis, naudojamus rizika pagrįstam prisitaikymui išmatuoti ir techninei bei finansinei paramai šalims padidinti, kad būtų kuriami bankams patrauklūs projektai, kad būtų gaunama daugiau lėšų prisitaikymo veiksmams finansuoti;

53. remia visuotinio prisitaikymo tikslo peržiūrą ir pabrėžia, kad jį reikia paversti išmatuojamais rezultatais, grindžiamais išsamiu įvairių lygių rizikos suvokimu, nuoseklių ir palyginamų duomenų egzistavimu ir ilgainiui kiekybinės bei kokybinės pažangos atsparumo srityje naudojimu;

54. ragina COP 26 visapusiškai įgyvendinti Santjago nuostolių ir žalos tinklą, pradėtą kurti COP 25, kad būtų veiksmingai spartinama besivystančioms šalims teikiama techninė pagalba siekiant išvengti nuostolių ir žalos, juos kuo labiau sumažinti ir spręsti su jais susijusius klausimus ir būtų vykdomos funkcijos, susijusios su didžiausiais iššūkiais ir atotrūkiais besivystančiose šalyse, įskaitant nepakankamus pajėgumus, finansavimą ir paramą; mano, kad Santjago tinklo veikimas turėtų būti įtrauktas į UNFCCC struktūrą ir nuspėjamai bei patikimai finansuojamas išsivysčiusių šalių, atsižvelgiant į UNFCCC šalių ir stebėtojų nuomones;

55. pažymi, kad Paryžiaus susitarimo 8 straipsnyje dėl nuostolių ir žalos teigiama, kad šalys turėtų laikytis bendradarbiavimu pagrįsto požiūrio su neigiamu klimato kaitos poveikiu sietinų nuostolių ir žalos srityje; todėl pabrėžia pasaulinių paramos priemonių tokiose srityse, kurioms klimato kaita daro ypač didelę neigiamą įtaką, kaip antai pakrančių zonose ir salose ir srityse, kurių gebėjimai prisitaikyti yra riboti, svarbą;

56. pabrėžia, kad klimato kaita ir aplinkos būklės blogėjimas vis labiau sietini su žmonių perkėlimo veiksniais; reiškia savo paramą Varšuvos tarptautinio klimato kaitos poveikio sukeltų nuostolių ir žalos mechanizmo (WIM vykdomojo komiteto) darbo grupei perkėlimo klausimais ir ragina ją suaktyvinti savo veiklą ir užtikrinti, kad joje daugiau dalyvautų mažiausiai išsivysčiusios šalys ir mažos besivystančios salų valstybės; ragina būsimose COP daugiau dėmesio skirti klimato sukeltam perkėlimui;

Kovai su klimato kaita skirti gamtos procesais pagrįsti sprendimai ir ekosisteminiai metodai

57. atkreipia dėmesį į tai, kad klimato kaita yra vienas iš pagrindinių tiesioginių biologinės įvairovės nykimo ir žemės degradacijos veiksnių ir kad biologinės įvairovės nykimas ir klimato kaita yra tarpusavyje susiję ir vienas kitą pablogina, taip keldami vienodas grėsmes mūsų planetai; pabrėžia, kad numatoma, jog neigiamas klimato kaitos poveikis gamtai ir biologinei įvairovei, ekosistemoms, vandens prieinamumui, vandenynams ir apsirūpinimo maistu saugumui ateinančiais dešimtmečiais taps itin reikšmingas; pakartoja, kad griežtas didelio anglies dioksido kiekio ekosistemų, kaip antai durpynų, šlapynių, natūraliųjų ganyklų ir mėlynojo anglies dioksido ekosistemų, kaip antai druskingų žemapelkių, jūrų žolių ir mangrovių, ir nepaliestų miškų išsaugojimas ir atkūrimas yra tiesioginį poveikį darantį reagavimo galimybė, teikianti daug įvairios su švelninimu ir prisitaikymu susijusios naudos; kadangi nualintos arba sunaikintos mėlynojo anglies dioksido ekosistemos šimtmečius saugotą anglies dioksidą išskiria į atmosferą ir vandenyną, kuris dėl to tampa išmetamo ŠESD šaltiniu; atkreipia dėmesį į tai, kad kai kurios priemonės, kuriomis būtų galima sušvelninti klimato krizę, galėtų būti žalingos biologinei įvairovei; ir pabrėžia, kad klimato krizės ir biologinės įvairovės mažėjimo problemas reikia spręsti kartu; todėl siūlo tinkamai finansuojamą bendrą CBD ir UNFCCC darbo programą siekiant nustatyti ir skatinti sinergetinius veiksmus;

58. pabrėžia, kad, nepaisant atsirandančio UNFCCC ir CBD bendro sutarimo dėl poreikio šalies ir vietos lygmenimis integruoti veiksmus, kuriais su biologinės įvairovės ir klimato krizėmis būtų kovojama kartu, į daugelį nacionalinių su klimatu susijusių įsipareigojimų ir šalių strategijų vis dar neįtraukti gamtos procesais pagrįsti sprendimai; mano, kad įvairių suinteresuotųjų šalių platforma, skirta gamtos procesais pagrįstiems sprendimams, galėtų padėti stiprinti daugiašalių tarptautinių biologinės įvairovės ir klimato kaitos konvencijų sąveiką ir suteiktų galimybę siekti JT DVT;

59. pabrėžia, kad reikia užtikrinti 2030 m. ES biologinės įvairovės strategijos ir klimato srities veiksmų sinergiją švelninimo ir prisitaikymo srityse;

60. taip pat primena, kad biologinė įvairovė atlieka labai svarbų vaidmenį sudarant sąlygas žmonėms kovoti su pasaulio klimato atšilimu, prie jo prisitaikyti ir didinti atsparumą; pabrėžia, kad taikant ekosisteminius metodus, nustatytus CBD, ir gamtos procesais pagrįstus sprendimus išnaudojamas gamtos ir biologinės įvairovės potencialas siekiant sumažinti išmetamą ŠESD kiekį ir padėti mums prisitaikyti prie klimato kaitos poveikio, kad jie yra visiems naudingi sprendimai, apimantys ekosisteminių paslaugų ir funkcijų, padedančių spręsti visuomenės uždavinius ir skatinti žmonių gerovę, apsaugą, atkūrimą, tvarų valdymą ir stiprinimą; pabrėžia, kad gamtos procesais pagrįsti sprendimai gali būti efektyviausi, kai planuojama ilgam, nesutelkiant dėmesio vien į greitą anglies dioksido sekvestraciją ( 22 )

61. palankiai vertina COP 26 pirmininkaujančios valstybės iniciatyvą pradėti Prekybos miškų, žemės ūkio ir biržos prekėmis dialogą, kuriame dalyvaus pagrindinės šalys, eksportuojančios žemės ūkio produktus, ir šiuos produktus vartojančios šalys, kad aptartų, kaip padaryti šį procesą tvaresnį; primena savo poziciją, išdėstytą rezoliucijoje dėl ES teisinės sistemos, skirtos ES sukeliamam pasauliniam miškų naikinimui ( 23 ) sustabdyti ir pradėti juos atkurti; ragina Komisiją nedelsiant pateikti pasiūlymą dėl ES teisinės sistemos, grindžiamos privalomu išsamiu patikrinimu, kuriuo būtų užtikrinta, kad vertės grandinės būtų tvarios ir kad ES rinkai teikiami produktai ar prekės nebūtų miškų naikinimo, miškų alinimo, ekosistemų pertvarkymo ar alinimo arba žmogaus teisių pažeidimų priežastis ar rezultatas; pažymi, kad tokia ES teisinė sistema taip pat turėtų būti išplėsta, kad apimtų dideles anglies sankaupas turinčias ir biologine įvairove pasižyminčias kitas nei miškai ekosistemas, pvz., jūrų ir pakrančių ekosistemas, šlapynes, durpynus ir savanas, kad būtų išvengta spaudimo perkėlimo šiems kraštovaizdžiams;

62. atkreipia dėmesį į tai, kad pasauliniuose anglies dioksido biudžetas nėra visapusiškai atsižvelgiama į galimą daugiamečio įšalo sluoksnio išmetamą teršalų kiekį ir jis nėra įtrauktas į nacionaliniu lygmeniu nustatytus įpareigojančius veiksmus; pabrėžia, kad mokslininkai turi skubiai dėti pastangas, kad tiksliau įvertintų tikėtiną šylančioje Arktyje išmetamo CO 2 ir metano kiekio padidėjimo mastą ir apie jį pranešti, kad būtų priimami geriau pagrįsti sprendimai dėl didesnio užmojo, kurio reikia, kad pasaulinė temperatūra atitiktų Paryžiaus susitarimo tikslus; ragina ES sukurti pasaulinę daugiamečio įšalo sluoksnio koaliciją, kurios tikslas – finansuoti mokslinius tyrimus siekiant geriau įvertinti dabartinę problemos padėtį ir finansuoti priemones, skirtas skubiai sulaikyti daugiamečio įšalo sluoksnio tirpimą, ir jai vadovauti;

63. pabrėžia, kad reikia visapusiškai nustatyti gausiaangles teritorijas, ir teritorijas, kurioms būdinga didelė gamtos įvairovė, jų valdymo poveikį ir kokybę, buveinių būklę ir kitus veiksnius, kad būtų priimami informacija grindžiami sprendimai dėl atkūrimo prioritetų;

64. ragina Komisiją ir valstybes nares užtikrinti, kad Sąjungos rinka ir vartojimo modeliai nedarytų žalingo poveikio miškams ir gamtos ekosistemoms bei biologinei įvairovei, taip pat čiabuvių ir vietos bendruomenių teisėms;

65. pripažįsta 2021 m. spalio mėn. ir 2022 m. balandžio–gegužės mėn. Kunminge, Kinijoje, vyksiančios biologinės įvairovės konferencijos svarbą; pabrėžia, kad tarptautinę sistemą būtina stiprinti, padaryti privalomą ir būtina didinti jos užmojį, kad būtų apsaugota pasaulio biologinė įvairovė, kuri yra neįkainojama, sustabdytas jos dabartinis nykimas ir kad ji, kiek įmanoma, būtų atkurta; mano, kad tokia sistema turėtų būti grindžiama tikslais, kiekybiškai įvertinamais rodikliais, veiksmingais stebėsenos mechanizmais ir tvirtais įsipareigojimais, apimančiais nacionaliniu lygmeniu nustatytus įpareigojančius veiksmus ir kitas tinkamas priemones, finansinius įsipareigojimus ir geresnes pajėgumų didinimo garantijas, taip pat kas penkerius metus vykdomos peržiūros mechanizmą, ypatingą dėmesį skiriant aukšto lygio užmojų didinimui; dar kartą ragina ES per derybas siekti to paties aukšto lygio užmojų, siekiant visame pasaulyje užtikrinti vienodas sąlygas, įskaitant teisiškai privalomus visuotinius tikslus iki 2030 m. atkurti ir apsaugoti ne mažiau kaip 30 proc. biologinės įvairovės, siekiant atspindėti ES vidaus užmojus, įtvirtintus 2030 m. ES biologinės įvairovės strategijoje;

66. šiame kontekste pabrėžia, kad atsižvelgiant į 2018 m. DVT įgyvendinimo peržiūrą ( 24 ) buvo padaryta išvada, jog 15-ojo DVT stebėsenos sistemoje nėra registruojami esminiai su kokybe susiję elementai, kurie yra itin svarbūs norint pasiekti prasmingesnius rezultatus, ir tai reiškia, kad reikia papildomų rodiklių tokiose srityse, kaip miškų nepažeidimas, saugomų teritorijų valdymo efektyvumas ir prasmingas biologinės įvairovės integravimas į kitus procesus;

67. pabrėžia, kad klimato mechanizmai priklauso nuo vandenynų ir jūrų ekosistemų būklės, kurią šiuo metu veikia pasaulio klimato atšilimas, tarša, jūrų biologinės įvairovės pereikvojimas, rūgštėjimas, deguonies mažėjimas ir pakrančių erozija; pabrėžia, jog IPCC primena, kad vandenynai yra sprendimo, kaip sušvelninti klimato kaitą ir prisitaikyti prie jos poveikio, dalis;

68. pabrėžia, kad pasaulinėje biologinės įvairovės sistemoje po 2020 m. šalys turėtų būti įpareigotos į nacionalines biologinės įvairovės strategijas bei veiksmų planus ir į nacionaliniu lygmeniu nustatytus įpareigojančius veiksmus įtraukti gamtos procesais pagrįstus sprendimus, kuriais būtų saugoma ir atkuriama biologinė įvairovė ir ekosistemų vientisumas, kad būtų įgyvendintas Paryžiaus susitarimas;

69. pripažįsta svarbų sveiko dirvožemio kaip didžiausio sausumos anglies dioksido absorbento vaidmenį švelninant klimato kaitą; dar kartą ragina valstybes nares stiprinti dirvožemio atkūrimą ir tvarų jo, kaip klimato politikos priemonės, naudojimą savo nacionaliniuose energetikos ir klimato srities veiksmų planuose (NEKSVP) ir ypač įgyvendinant žemės ūkio ir žemės naudojimo, žemės naudojimo keitimo ir miškininkystės (LULUCF) sektoriuose taikomas priemones, ir apsaugoti, atkurti ir didinti anglies dioksido absorbentus, ypač vietovėse, kuriose yra daug anglies dioksido turinčių dirvožemių, pavyzdžiui, pievų ir durpynų, be to, imtis veiksmų siekiant skatinti tvarų dirvožemio naudojimą žemės ūkio politikos srityje ir sumažinti žemės ūkio sektoriuje išmetamą teršalų kiekį; dar kartą ragina Komisiją pateikti pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto dėl ES masto bendros teisinės sistemos sukūrimo dirvožemiui apsaugoti ir tvariam dirvožemio naudojimui užtikrinti, taip panaikinant visas pagrindines dirvožemiui kylančias grėsmes;

Tvarus kovos su klimato kaita finansavimas

70. pabrėžia, kad ES ir jos valstybės narės yra didžiausios viešojo finansavimo kovai su klimato kaita teikėjos; pripažįsta, kad kovos su klimato kaita finansavimas yra svarbus klimato srities veiksmams, nes daugelio besivystančių šalių nacionaliniu lygmeniu nustatyti įpareigojantys veiksmai yra sąlyginiai, o jų įgyvendinimas priklauso nuo finansinės paramos; todėl teigiamai vertina per COP 24 priimtą sprendimą nuo 2025 m. vadovautis platesnio užmojo tikslu, pranokstančiu dabartinį įsipareigojimą nuo 2020 m. sutelkti 100 mlrd. USD per metus, tačiau reiškia susirūpinimą dėl to, kad šiuo metu faktiniai išsivysčiusių šalių įsipareigojimai toli gražu nesiekia jų kolektyvinio tikslo skirti 100 mlrd. USD per metus, ir ragina panaikinti šią spragą; ragina ES ir jos valstybes nares dėti daugiau pastangų siekiant sutelkti besivystančioms šalims skirtą tarptautinį kovos su klimato kaita finansavimą ir parengti tarptautines veiksmų gaires, kuriose būtų numatytas kiekvienai išsivysčiusiai šaliai tenkančios teisingos 100 mlrd. USD dalies finansinis įsipareigojimas ir mechanizmai, kuriais siekiama užtikrinti, kad įsipareigojimai virstų veiksmais; tikisi, kad naujai susiformavusios rinkos ekonomikos šalys nuo 2025 m. prisidės prie klimato veiksmų finansavimo, kuris tuo metu bus didesnis; tame kontekste pritaria, kad būtų pradėtos derybos dėl naujo finansinio tikslo laikotarpiui po 2025 m., svarstant būdą parengti tikslų matricą, kurioje būtų nurodyti atskiri pagalbiniai tikslai, įskaitant dėl dotacijomis grindžiamo finansavimo, atsižvelgiant į didėjantį poveikį klimatui ir skubų poreikį šį dešimtmetį visapusiškai paspartinti klimato srities veiksmus;

71. pabrėžia, kad finansiniai srautai yra svarbūs prisitaikymui prie klimato kaitos; pabrėžia, kaip svarbu įgyvendinti visuotinį tikslą prisitaikyti prie klimato kaitos ir sutelkti reikšmingą naują prisitaikymui skirtą finansavimą besivystančiose šalyse; ragina ES ir jos valstybes nares įsipareigoti gerokai papildyti teikiamą prisitaikymo prie klimato kaitos finansavimą, kad būtų įgyvendinama pusiausvyra tarp prisitaikymo ir švelninimo veiksmų finansavimo, teikiant pirmenybę dotacijomis grindžiamam finansavimui, ir COP 26 pateikti tinkamus įsipareigojimus;

72. patvirtina, kad pajamos, gautos taikant pasienio anglies dioksido korekcinis mechanizmą, galėtų būti naudojamos siekiant padidinti kovos su klimato kaita finansavimą besivystančioms šalims, visų pirma prisitaikymo prie klimato kaitos tikslais, bet taip pat siekiant sumažinti jų eksportuojamų ir vidaus rinkoje parduodamų produktų taršos anglies dioksidu intensyvumą;

73. pripažįsta, kad reikia pažangos nuostolių ir žalos klausimu, kuriam spręsti reikalingos papildomos ir pakankamos lėšos pagal Varšuvos tarptautinį mechanizmą turėtų būti sutelktos naudojant novatoriškus viešojo finansavimo šaltinius, ir į kurį atsižvelgdama ES turėtų pritarti COP 26 Varšuvos tarptautinio mechanizmo naujos Veiksmų ir paramos ekspertų grupės (ASEG) įgaliojimams vertinti ir naudoti tokius šaltinius;

74. atkreipia dėmesį į tai, kad COVID-19 krizė dar kartą parodė, jog pasikliauname vieni kitais, kad įveiktume visuotinius sunkumus, ir ją reikėtų vertinti kaip raginimą imtis platesnio užmojo kolektyvinių veiksmų; pabrėžia, kad reikia didinti atsparumą remiantis per šią krizę sukaupta patirtimi, susijusia su nepakankamu ekstremaliųjų situacijų planavimu ir reagavimo į ekstremaliąsias situacijas pajėgumais; perspėja, kad dėl COVID-19 krizės stabdoma pažanga, padaryta siekiant DVT, didėja ypač didelis skurdas besivystančiose šalyse ir skolos lygiai; pabrėžia, kad norint sudaryti sąlygas žaliajam ekonomikos atsigavimui pasaulyje būtina gerokai padidinti kovos su klimato kaita finansavimą ir tarptautiniuose forumuose skubiai rasti perspektyvių sprendimų besivystančių šalių skolos mažinimui;

75. mano, jog labai svarbu, kad pagrindinės tarptautinės finansų įstaigos greitai priimtų ir plėtotų žaliąjį finansavimą, siekiant sėkmingai sumažinti pasaulio ekonomikos priklausomybę nuo iškastinio kuro; primena EIB, kaip ES klimato banko, vaidmenį ir jo neseniai priimtą Klimato banko veiksmų planą bei atnaujintą skolinimo energetikos sektoriui politiką; ragina daugiašalius plėtros bankus, įskaitant EIB, ir plėtros finansų įstaigas finansuoti daugiau su klimatu susijusių investicijų, suderinti savo portfelius su Paryžiaus susitarimu ir padėti besivystančioms šalims atsigauti po COVID-19 žaliai, įtraukiai ir atspariai; atkreipia dėmesį į tai, kad reikia sukurti platformas ir priemones, kuriomis būtų skatinama tvaraus ekonomikos atsigavimo geriausia patirtis bei ja būtų dalijamasi ir būtų skatinamas praktinis bendradarbiavimas atsiejant išmetamą ŠESD kiekį nuo ekonomikos augimo, kartu didinant gerovę; ragina parengti ir remti visuotinį susitarimą dėl tvaraus finansavimo principų, įskaitant tarptautinių finansinės atskaitomybės standartų tvarumo apskaitos standartus;

76. palankiai vertina tai, kad Prisitaikymo fondas ir toliau padės įgyvendinti Paryžiaus susitarimą; pripažįsta šio fondo svarbą labiausiai klimato kaitos atžvilgiu pažeidžiamoms bendruomenėms ir pažymi, kad nuo 2010 m. šis fondas skyrė daugiau kaip 830 mln. USD prisitaikymo prie klimato kaitos ir atsparumo didinimo projektams ir programoms, įskaitant daugiau kaip 120 konkrečių vietos projektų pažeidžiamiausiose besivystančių šalių bendruomenėse visame pasaulyje; vis dėlto pabrėžia, kad šios sumos nepakanka, ir ragina valstybes donores gerokai padidinti savo Prisitaikymo fondo indėlius, kad jie būtų geriau nuspėjami ir daugiamečiai;

77. pakartoja, kad reikia skubiai nutraukti subsidijas iškastiniam kurui ir kitas aplinkai žalingas subsidijas ES ir visame pasaulyje; pažymi, kad subsidijos iškastiniam kurui ES siekia apie 50 mlrd. EUR, ir ragina visas valstybes nares įgyvendinti konkrečią politiką, terminus ir priemones, kad ne vėliau kaip iki 2025 m. būtų palaipsniui panaikintos visos tiesioginės ir netiesioginės subsidijos iškastiniam kurui; ragina visas kitas šalis imtis panašių priemonių;

78. remia Finansų ministrų koalicijos dėl klimato politikos veiksmų darbą ir ragina visas vyriausybes patvirtinti koalicijos įsipareigojimus suderinti visų sričių politiką ir praktiką, susijusią su finansų ministerijų kompetencija, su Paryžiaus susitarimo tikslais ir nustatyti veiksmingą anglies dioksido kainodarą, kaip išdėstyta Helsinkio principuose;

79. pabrėžia, koks svarbus yra privačiojo sektoriaus, įskaitant bendroves ir finansų rinkas, vaidmuo nustatant ekonomikos trajektoriją, suderinamą su Paryžiaus susitarimo tikslais; palankiai vertina konferencijos COP 26 privataus finansų centro iniciatyvą, kuria daugiausia dėmesio skiriama sistemos, kurią įgyvendinant sutelkiamas privatus finansavimas, kad būtų remiamas mūsų ekonomikos pertvarkymas siekiant poveikio klimatui neutralumo, sukūrimui; pripažįsta didelį visuomenės susidomėjimą ir dalyvavimą tvarių investicijų srityje; palankiai vertina tai, kad pagrindinės tarptautinės finansų įstaigos vis aktyviau dalyvauja plėtojant žaliąjį finansavimą, ir mano, jog šią tendenciją būtina stiprinti siekiant sėkmingai sumažinti pasaulio ekonomikos priklausomybę nuo iškastinio kuro; palankiai vertina Glazgo finansų aljansą dėl poveikio klimatui neutralumo ir jo įsipareigojimą sutelkti reikiamas pasaulines investicijas, kad remiantis mokslu grindžiamais kriterijais ne vėliau kaip iki 2050 m. būtų pasiektas poveikio klimatui neutralumas;

80. atkreipia dėmesį į tai, kad taikant švarios plėtros mechanizmą (CDM) nepavyko realiai papildomai sumažinti išmetamo teršalų kiekio; prašo šalių apsvarstyti galimybę nedelsiant nutraukti CDM; pabrėžia, kad toliau taikant CDM būtų kenkiama Paryžiaus susitarimui ir kolektyvinėms pastangoms sumažinti išmetamą ŠESD kiekį;

81. pabrėžia, kad pagal Paryžiaus susitarimą neturi būti naudojami anksčiau suteikti seni kreditai; pabrėžia, kad seni kreditai neturi būti naudojami siekiant įgyvendinti klimato tikslus po 2020 m.;

82. pabrėžia, kad reikia toliau plėtoti ir skatinti finansų įstaigų ir įmonių finansinių duomenų, susijusių su klimatu ir tvarumu, atskleidimą;

Visapusiškos visų sektorių pastangos

83. pabrėžia, kad transporto sektorius yra vienintelis sektorius, kuriame išmetamųjų teršalų kiekis ES lygmeniu nuo 1990 m. padidėjo, ir tai nesuderinama su ilgalaikiu neutralaus poveikio klimatui tikslu, pagal kurį reikia labiau ir greičiau mažinti visų visuomenės sektorių, įskaitant aviacijos ir jūrų sektorius, išmetamų teršalų kiekį; mano, jog siekiant užtikrinti, kad nacionaliniu lygmeniu nustatyti įpareigojantys veiksmai (NDC) atitiktų visos ekonomikos mastu prisiimtus įsipareigojimus, kaip reikalaujama pagal Paryžiaus susitarimą, šalys turėtų būti raginamos įtraukti tarptautinės laivybos ir aviacijos išmetamus teršalus į jų prisiimtus NDC bei susitarti dėl tarptautinio, regioninio ir nacionalinio lygmens priemonių ir jas įgyvendinti, siekiant sumažinti šiuose sektoriuose išmetamų teršalų kiekį, įskaitant su CO 2 nesusijusį aviacijos poveikį; atsižvelgdamas į tai, pakartoja, kad šiuos sektorius reikia reguliuoti pagal ES apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemą (ATLPS), kuri galbūt taip pat galėtų būti pavyzdys lygiagrečiai vykdomam darbui siekiant platesnio užmojo pasauliniu mastu tarptautiniu lygmeniu, be kita ko, Tarptautinėje jūrų organizacijoje (IMO) ir Tarptautinėje civilinės aviacijos organizacijoje (ICAO); yra susirūpinęs dėl lėtos pažangos, kurią pasiekė IMO ir ICAO mažindamos tarptautinės laivybos ir aviacijos išmetamą teršalų kiekį; primena, kad aviacijos sektoriuje išmetama apie 2,1 proc. viso pasaulyje išmetamo CO 2 kiekio; ragina Komisiją ir valstybes nares dėti visas pastangas siekiant stiprinti Tarptautinės aviacijos išmetamo anglies dioksido kiekio kompensavimo ir mažinimo sistemą (CORSIA) ir remti ICAO priimtą ilgalaikį tikslą sumažinti išmetamųjų teršalų kiekį aviacijos sektoriuje, kartu užtikrinant ES teisėkūros autonomiją įgyvendinant ES ATLPS direktyvą;

84. primena, kad, Tarptautinės energetikos agentūros duomenimis, siekiant iki 2050 m. sumažinti grynąjį išmetamą teršalų kiekį iki nulio, visi nauji lengvieji automobiliai, visame pasaulyje pateikiami rinkai, iki 2035 m. turi tapti netaršiais; taip pat pabrėžia, kad Europai norint iki 2050 m. pasiekti bendrą neutralaus poveikio klimatui tikslą, iki to laiko beveik visi automobiliai Europos keliuose turi būti visai netaršūs; pabrėžia, kad transporto sektorius gali reikšmingai prisidėti skatinant atsinaujinančiųjų išteklių energijos naudojimą; pabrėžia elektromobilumo vaidmenį, kurį jis gali suvaidinti išmaniai integruojant energetikos ir transporto sektorius, kai atveriami lankstumo pajėgumai ir akcentuojama pažangaus įkrovimo diegimo visoje ES svarba;

85. pažymi, kad 2012–2018 m. laivybos sektoriuje išmetamas juodosios anglies kiekis visame pasaulyje padidėjo 12 proc., o 2015–2019 m. Arktyje – 85 proc.; pabrėžia, kad tam tikrais skaičiavimais juodajai angliai tenka maždaug 21 proc. laivybos sektoriuje išmetamo teršalų kiekio per 20 metų laikotarpį; atsižvelgdamas į neatidėliotiną būtinybę spręsti klimato kaitos problemą, ypač į nerimą keliantį Arkties tirpimo tempą, ragina imtis skubių veiksmų, kad būtų sustabdytas dabartinis laivybos sektoriuje išmetamo juodosios anglies kiekio didėjimas Arktyje; labai apgailestauja dėl to, kad IMO draudime Arktyje naudoti mazutą yra per daug spragų ir jį taikant neįmanoma veiksmingai apsaugoti Arktį; ragina Komisiją užtikrinti, kad visi laivai, įplaukiantys į ES uostus ir plaukiantys Arktyje arba netoli jos, pradėtų naudoti švaresnius distiliatus ir įtaisytų kietųjų dalelių filtrus, kuriuos naudojant išmetamas juodosios anglies kiekis sumažėtų daugiau nei 90 proc.;

86. pažymi, kad 2012 m. laivybai teko apie 2,5 proc. pasaulyje išmetamo ŠESD kiekio ( 25 ) ; yra susirūpinęs dėl to, kad laivybai netaikomi ir tarptautiniai (UNFCCC), ir ES klimato srities tikslai, ir atkreipia dėmesį į tai, kad, kaip prognozuojama, tas išmetamas teršalų kiekis 2018–2050 m. padidės iki 50 proc., jeigu nebus imamasi veiksmų ( 26 ) ; palankiai vertina tai, kad 2018 m. IMO priėmė pradinę strategiją dėl laivų išmetamo ŠESD kiekio, kuris turėtų kuo greičiau pasiekti aukščiausią lygį ir iki 2050 m. sumažėti bent 50 proc., palyginti su 2008 m., mažinimo, kartu stengiantis visiškai jį panaikinti, bet yra susirūpinęs dėl lėtos iki šiol padarytos pažangos ir ragina IMO sparčiai judėti pirmyn imantis plataus užmojo trumpalaikių ir vidutinio laikotarpio priemonių;

87. primena, kad miestai atlieka labai svarbų vaidmenį sumažinant išmetamą ŠESD kiekį; pabrėžia, kad miestai turi būti vietos ir pasaulinio lygmens lyderiai vykdant žaliąją pertvarką; ragina Komisiją apsvarstyti konkrečias priemones remti miestuose išmetamo CO 2 kiekio sumažinimą, kuris turi vykti bendradarbiaujant su pramone, piliečiais ir vietos valdžios institucijomis; pabrėžia tai, kad miestai gali tapti naujų technologijų lopšiu elektrifikacijos, automatizavimo ir skaitmenizacijos srityse remdami inovacijas ir pradininkų veiklą;

88. pabrėžia poreikį integruoti pastangas siekiant daryti pažangą ir klimato kaitos, ir oro kokybės srityse; mano, kad reikia taikyti holistinį požiūrį, kad išmetamas teršalų kiekis būtų mažinamas prie šaltinio visuose sektoriuose, visų pirma, kelių ir jūrų transporto, aviacijos, pramoninių įrenginių, pastatų, žemės ūkio ir energijos gamybos sektoriuose, siekiant geriau apsaugoti mūsų piliečių sveikatą ir mūsų planetą;

89. atkreipia dėmesį į tai, kad 23 proc. viso pasaulyje išmetamo ŠESD kiekio ir apie 10 proc. ES išmetamo ŠESD kiekio tenka žemės ūkiui, ir pripažįsta didelį išmetamo ŠESD kiekio mažinimo potencialą žemės ūkio sektoriuje, taip pat teigiamą indėlį į kovą su klimato kaita padidinant anglies dioksido sekvestraciją; pabrėžia, kad perėjimas prie regeneracinio žemės ūkio, trumpesnių tiekimo grandinių ir sveikesnės, labiau subalansuotos ir tvaresnės mitybos, be kita ko, didinant tvariai užaugintų augalų ir augalinės kilmės maisto produktų vartojimą, padėtų gerokai sumažinti žemės ūkio sektoriaus išmetamųjų teršalų kiekį, kartu mažinant poveikį žemei ir padedant atkurti ekosistemas;

90. pažymi, kad dideli agroekologijos pranašumai klimato, biologinės įvairovės ir apsirūpinimo maistu srityse pripažinti IPCC ir IPBES ataskaitose, JT specialiojo pranešėjo teisės į maistą klausimais ir Maisto ir žemės ūkio organizacijos (FAO) vadovaujamame Tarptautiniame vystymuisi skirto žemės ūkio žinių, mokslo ir technologijų vertinime; pakartoja, kad agroekologija ir šeimos ūkininkavimas turėtų būti svarbiausi klimato kaitos veiksmų aspektai;

91. pažymi, kad apie 60 proc. viso pasaulio metano išmetama iš tokių šaltinių kaip žemės ūkis, sąvartynai, nuotekų valymo įrenginiai ir iškastinio kuro gamyba bei transportavimas vamzdynais; primena, kad metanas yra didelio poveikio ŠESD, kurių poveikis 20 metų laikotarpiu yra daugiau nei 80 kartų didesnis nei CO 2 ir kurios yra antras didžiausias šaltinis, darantis poveikį klimato kaitai, po anglies dioksido; todėl pabrėžia, kad šį dešimtmetį svarbu nedelsiant ir greitai sumažinti išmetamą metano kiekį, nes tai yra viena iš veiksmingiausių priemonių vykdant ES klimato politikos veiksmus; pažymi, kad jau yra daug ekonomiškai efektyvių technologijų ir būdų išmetamam metano kiekiui mažinti, ypač energetikos sektoriuje; pabrėžia tai, kad išmetamo metano kiekio mažinimo priemonės papildo būtinas išmetamo anglies dvideginio kiekio mažinimo priemones ir kad 15 proc. Paryžiaus susitarime nurodomo reikalaujamo sumažinti išmetamų teršalų kiekio jau būtų galima sumažinti mažomis sąnaudomis ir techniškai įmanomomis metano kiekio švelninimo priemonėmis; atsižvelgdamas į tai, palankiai vertina naują ES išmetamo metano kiekio mažinimo strategiją, kurią Komisija pateikė 2020 m. spalio mėn., ir ragina visas šalis skubiai imtis plataus užmojo veiksmų siekiant gerokai sumažinti išmetamą metano kiekį; ragina Komisiją pasiūlyti sąžiningą, išsamią ir aiškią teisinę sistemą, kurioje būtų nustatytos privalomos priemonės ir metano kiekio mažinimo tikslai, kad iki 2030 m. ES būtų gerokai sumažintas išmetamo metano kiekis; ragina Komisiją ir valstybes nares vadovauti tarptautiniam bendradarbiavimui ir koordinavimui išmetamo metano kiekio mažinimo srityje ir imtis iniciatyvos sudaryti visuotinį susitarimą dėl metano kiekio mažinimo konferencijoje COP 26, kuriame būtų nustatyti nauji siekiai dėl pasaulinio metano kiekio mažinimo atsižvelgiant į IPCC 1,5 o C ataskaitą, UNEP pasaulinę metano vertinimo ataskaitą ir šeštąją IPCC vertinimo ataskaitą;

92. primena, kad, kaip parodyta 2030 m. klimato tikslų plano ( 27 ) poveikio vertinime, norint iki 2030 m. pasiekti tikslą bent 55 proc. sumažinti išmetamą ŠESD kiekį, reikia mažinti išmetamą metano kiekį, laikantis Paryžiaus susitarimo tikslų;

93. remia Komisijos pastangas propaguoti teisiškai privalomos sistemos dėl išmetamo metano kiekio mažinimo sukūrimo tarptautiniu lygmeniu JT kontekste;

94. palankiai vertina JAV Prezidento J. Bideno administracijos ir Kinijos prezidento Xi Jinpingo pareikštus ketinimus dėl Monrealio protokolo Kigalio pakeitimo ratifikavimo, kartu su numatoma ES taisyklių dėl fluorintų šiltnamio efektą sukeliančių dujų peržiūra tai unikali galimybė padėti pasauliui siekti Paryžiaus susitarimo tikslų; ragina Komisiją iki 2021 m. pabaigos pateikti plataus užmojo fluorintų šiltnamio efektą sukeliančių dujų reglamento peržiūrą, kad būtų sparčiau atsisakyta hidrofluorangliavandenilių (HFC); mano, kad taip pat reikėtų imtis papildomų veiksmų, nukreiptų prieš sieros heksafluorido (SF 6 ) naudojimą;

95. ragina ES prisiimti vadovaujamąjį vaidmenį propaguojant anglies dioksido apmokestinimą kaip veiksmingą kovos su klimato politikos priemonę, kuri būtų platesnės reguliavimo sistemos dalis, ieškoti sąsajų ir kitų bendradarbiavimo su trečiosiose šalyse ir regionuose taikomais anglies dioksido apmokestinimo mechanizmais formų, kad visame pasaulyje būtų sparčiau mažinamas ekonomiškai efektyvus išmetamųjų teršalų kiekis ir kartu mažinama anglies dioksido nutekėjimo rizika, taip padedant užtikrinti vienodas sąlygas visame pasaulyje; ragina Komisiją parengti apsaugos priemones, kuriomis būtų užtikrinta, kad bet koks ryšys su ES apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema (ATLPS) ir toliau padėtų užtikrinti papildomą nuolatinį indėlį į klimato kaitos švelninimą bei nedarytų neigiamo poveikio ES vidaus įsipareigojimams, susijusiems su išmetamu šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiu; pabrėžia, kad su Pasaulio prekybos organizacija suderinamo ES pasienio anglies dioksido mokesčio mechanizmo sukūrimas yra itin svarbi žaliojo kurso dalis ir turėtų būti laikoma vienu iš pagrindinių prioritetų; pabrėžia, kad anglies dioksido mokesčio mechanizmas turėtų būti naudojamas kaip pavyzdys, kaip imtis griežtesnių veiksmų klimato kaitos srityje ES ir visame pasaulyje, kartu užtikrinant sąžiningą ES vidaus ir užsienio gamintojų konkurenciją;

96. pabrėžia, kaip svaru ryžtingai įsipareigoti kovoti su miškų naikinimu; pažymi, kad, nors ES pastaraisiais metais miško plotas didėja, kituose regionuose, visų pirma besivystančios ekonomikos šalyse, priklausomose nuo biržos prekių, kyla masinio miškų naikinimo, pirmiausia dėl žemės ūkio ir gyvulininkystės sektorių, problema, kurią reikia tinkamai išspręsti;

Pramonė ir konkurencingumas

97. mano, kad COP 26 yra svarbiausia konferencija Europos pramonės ir energetikos sektoriams nuo 2015 m., kai buvo pasirašytas Paryžiaus susitarimas, nes joje Sąjunga įtvirtino siekį ne vėliau kaip iki 2050 m. užtikrinti poveikio klimatui neutralumą ir priėmė pasirengimo įgyvendinti 55 proc. tikslą priemonių rinkinį; mano, kad ekonomikos klestėjimas, socialinė sanglauda, darbo vietų kūrimas, tvari pramonės plėtra ir klimato politika turėtų vienas kitą stiprinti; pabrėžia, kad kova su klimato kaita suteikia ES pramonei galimybių, kuriomis galima pasinaudoti, jei teisės aktų leidėjai įsipareigos imtis savalaikių, specialiai pritaikytų, solidarumu grindžiamų ir tinkamų politinių priemonių; pabrėžia, kad siekiant 2030 m. ir vėlesnių metų tikslų reikia sukurti bendrą strategiją, kuria galima būtų suderinti viešuosius ir privačius finansinius srautus; mano, kad ES labai svarbu užsitikrinti pradininko pranašumą ir rodyti pavyzdį;

98. pabrėžia, kad ES turėtų dėti visas pastangas, kad jos pramonės šakos išlaikytų pirmaujančią poziciją ir pasaulinį konkurencingumą pereinant prie nulinio išmetamo ŠESD kiekio ekonomikos; nurodo, kad siekiant išlaikyti ES vadovaujamąjį vaidmenį ir išplėsti jo sritis, reikėtų pasinaudoti turimomis ir novatoriškomis politikos priemonėmis; pabrėžia, kad reikia dar labiau mažinti Europos pramonės priklausomybę nuo iškastinio kuro ir toliau teikti ES paramą šiai veiklai; palankiai vertina iniciatyvas, kurių imtasi strateginių vertės grandinių srityje; pripažįsta teigiamą poveikį Europos pramonei, kurį daro išankstiniai veiksmai kovojant su klimato kaita ir ES pavyzdys siekiant poveikio klimatui neutralumo, kuriuo sekant sudaromos galimybės mažiau pažengusioms ar šalims, kuriose taikomi švelnesni reikalavimai, ir užtikrinamas labai naudingas konkurencinis pranašumas ES pramonei ir verslui; pabrėžia, kad reikia sudaryti įgyvendinamus daugiašalius ir dvišalius ES ir jos partnerių susitarimus, kuriais būtų siekiama perkelti Sąjungos aplinkosaugos standartus ir užtikrinti vienodas sąlygas prekybai ir investicijoms; pabrėžia, kad reikia užkirsti kelią Europos pramonės gamybos ir investicijų perkėlimui, kadangi už Sąjungos ribų taikomos ne tokios griežtos kovos su klimato kaita priemonės, ir todėl ragina tarptautinius partnerius derinti pastangas kovojant su klimato kaita; mano, kad ES žaliąja taksonomija turėtų būti užtikrinamas skaidrumas ir aiškumas, kad vyriausybės ir įmonės galėtų teikti paskatas investicijoms, kuriomis prisidedama prie Paryžiaus susitarimo tikslų;

99. pripažįsta MVĮ, ypač labai mažų įmonių ir startuolių vaidmenį, kuris yra labai svarbus skatinant ir užtikrinant užimtumą ir augimą, taip pat rodant pavyzdį skaitmeninės ir žaliosios pertvarkų srityje; primena, kad MVĮ yra esminė Europos ekonominės ir socialinės struktūros dalis, todėl teisės aktų leidėjai turi jas remti ir skatinti pertvarkos laikotarpiu, visų pirma užtikrindami galimybę gauti finansavimą tvarioms technologijoms, paslaugoms ir procesams ir supaprastindami administracines procedūras; yra susirūpinęs, kad daugelis MVĮ vis dar nežino apie žaliosios pertvarkos galimybes, todėl ragina išspręsti šią žinių spragą, padedant Europos įmonių tinklo tvarumo konsultantams ir tarnyboms;

100. palankiai vertina ES piliečių, bendruomenių, savivaldybių, miestų, regionų, pramonės sektorių ir institucijų įsipareigojimą, pastangas ir pažangą, kurią jie iki šiol padarė siekdami įgyvendinti Paryžiaus susitarime numatytus įpareigojimus; kartu atkreipia dėmesį į būtinybę skubiai didinti veiksmų mastą, kad būtų visiškai laikomasi Paryžiaus susitarimo nuostatų; todėl ragina visus Sąjungos ir už jos ribų veikiančius subjektus pritaikyti savo siekius ir elgseną prie aukštesnių standartų siekiant spręsti klimato kaitos iššūkius;

101. pabrėžia galimybes, kurias suteikia tvirta augimo strategija, skirta ekonomikos atgaivinimui po COVID-19 pandemijos, siekiant ne tik įveikti ekonomikos krizę, bet ir toliau plėtoti ekologišką ir tvarią ES ekonomiką įgyvendinant skaitmeninę ir žaliąją pertvarkas; susirūpinęs pažymi, kad, atsižvelgiant į pramonės pertvarkos mastą, būtiną 2030 m. tikslams pasiekti itin konkurencingoje ir sparčiai besivystančioje aplinkoje, nepasinaudoti pagreičio pranašumu būtų žalinga ES pramonei;

102. teigiamai vertina tai, kad kai kurios šalys pradėjo taikyti prekybos anglies dioksido taršos leidimais ar kitus kainodaros mechanizmus; teigiamai vertina socialiai teisingą ES pasienio anglies dioksido mokesčio mechanizmo pagal Europos Parlamento rezoliucijoje dėl su PPO suderinamo ES pasienio anglies dioksido mokesčio mechanizmo pateiktus pasiūlymus, įskaitant veiksmingo anglies dioksido nutekėjimo mechanizmo sukūrimą ir jo poveikį siekiant nustatyti visuotinę anglies dioksido kainą; ragina COP 26 šalis susitarti dėl aiškių, sąžiningų ir aplinkos bei socialiniu požiūriu patikimų anglies dioksido rinkų taisyklių, kuriomis būtų konkrečiais ir išmatuojamais būdais prisidedama prie darnaus vystymosi;

Energetikos politika

103. palankiai vertina energetikos teisės aktų peržiūrą pagal pasirengimo įgyvendinti 55 proc. tikslą priemonių rinkinį, siekiant juos suderinti su sugriežtintu tikslu iki 2030 m. išmetamųjų teršalų kiekį sumažinti bent 55 proc., kad ne vėliau kaip iki 2050 m. būtų neutralizuotas poveikis klimatui;

104. primena Sąjungos įsipareigojimą laikytis principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“; pabrėžia, kad svarbu šį principą integruoti į visus atitinkamus teisės aktus ir iniciatyvas; atkreipia dėmesį į neišnaudotą energijos vartojimo efektyvumo potencialą transporto ir pastatų sektoriuose, įskaitant jų šildymą ir vėsinimą;

105. primena, kad 2018 m. Sąjungoje iškastinio kuro subsidijoms išleista 50 mlrd. eurų, t. y. maždaug trečdalis visų Sąjungos energetikos subsidijų; mano, kad iškastinio kuro subsidijos nesuderinamos su Europos žaliojo kurso tikslais ir Paryžiaus susitarimo įpareigojimais; pabrėžia, kad reikia skubiai užtikrinti nuoseklesnius kainų signalus visuose energetikos sektoriuose ir valstybėse narėse ir kad išorės sąnaudos nėra internalizuojamos; ragina valstybes nares ir kitas COP 26 šalis teikti pirmenybę investicijoms į žaliąją energiją ir infrastruktūrą ir palaipsniui panaikinti visas tiesiogines ir netiesiogines iškastinio kuro subsidijas;

106. mano, kad siekiant neutralizuoti poveikį klimatui ES, jos energetikos sistema turėtų būti integruota ir grindžiama pakopiniu prioritetų principu, pradedant nuo principo „svarbiausia – energijos vartojimo efektyvumas“ įgyvendinimo, dėl kurio sutaupoma energija, toliau vykdant galutinio vartojimo priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimą pasitelkus tiesioginę elektrifikaciją, iš atsinaujinančiųjų išteklių gaunamą kurą, o pereinamuoju etapu – naudojant mažo anglies dioksido kiekio degalus įrenginiuose, kuriuose nėra kitos alternatyvos, kartu išlaikant energijos prieinamumą, įperkamumą ir tiekimo saugumą, sukūrus žiedinę, labai efektyviu energijos vartojimu pagrįstą, integruotą, sąveikią, atsparią ir įvairiarūšę energetikos sistemą;

107. primena, kad svarbu atsižvelgti į nacionalinių energetikos sistemų įvairovę ir uždavinius; pabrėžia teisingos pertvarkos poreikį ir pakartoja naujajame Žaliajame kurse išdėstytą pažadą nieko nepalikti nuošalyje; yra susirūpinęs dėl to, kad apie 50 mln. namų ūkių ES vis dar patiria energijos nepriteklių; pabrėžia didesnio klimato srities užmojo socialinio aspekto svarbą, todėl reikėtų priimti politikos priemones, kuriomis būtų siekiama kuo greičiau užkirsti kelią energijos nepritekliui ir jį panaikinti; pabrėžia, kad energetikos politikos srityse turėtų būti laikomasi sąžiningos ir teisingos pertvarkos principo, taip pat glaudžiai bendradarbiaujant su pilietine visuomene ir socialiniais partneriais; todėl mano, kad viešasis planavimas stipresnė socialinė partnerystė ir pilietinės visuomenės dalyvavimas vietos, nacionaliniu ir ES lygmenimis yra būtina sąlyga siekiant poveikio klimatui neutralumo tikslo visuose visuomenės sektoriuose sąžiningu, įtraukiu ir socialiai tvariu būdu;

108. palankiai vertina tai, kad priimta Europos vandenilio strategija, kurioje nustatyti tikslai iki 2024 m. ES įrengti elektrolizerius vandeniliui iš atsinaujinančiųjų išteklių gaminti, kurių bendra galia būtų bent 6 GW, o iki 2030 m. – įrengti elektrolizerius vandeniliui iš atsinaujinančiųjų išteklių gaminti, kurių bendra galia būtų bent 40 GW; primena, kad reikia sparčiau mažinti dabartinės vandenilio gamybos priklausomybę nuo iškastinio kuro didinant vandenilio iš atsinaujinančiųjų išteklių gamybos apimtis; pabrėžia, kad svarbu kuo greičiau atsisakyti vandenilį iš iškastinio kuro naudojančių technologijų ir vietoj jų susitelkti į saugias ir tvarias technologijas; primygtinai ragina Komisiją ir valstybes nares nedelsiant atidžiai planuoti šį atsisakymą, kad iškastinio kuro vandenilio gamyba pradėtų sparčiai, nuspėjamai ir negrįžtamai mažėti ir būtų išvengta iškastiniu kuru grindžiamų gamybos įrenginių eksploatavimo trukmės pratęsimo; atkreipia dėmesį į tai, kad nemažai iškastinio kuro vandenilio gamybos vietų yra teisingos pertvarkos teritorijose, todėl pabrėžia, kad reikia veiksmingų paramos priemonių, kurios padėtų mažinti išmetamą ŠESD kiekį ir prisidėtų prie vietos darbo jėgos perkvalifikavimo ir didesnių įsidarbinimo galimybių;

109. palankiai vertina ES jūros atsinaujinančiųjų išteklių energijos strategiją ir jos siekį iki 2030 m. padidinti Europos jūros pajėgumus bent iki 60 GW, o iki 2050 m. – iki 340 GW; pabrėžia, kad reikia užtikrinti, jog strategijos įgyvendinimas būtų naudingas visai Europos Sąjungai, įskaitant prieigos prie jūros neturinčias valstybes nares;

110. yra įsitikinęs, kad reikia sudaryti sąlygas vartotojams turėti daugiau paskatų rinktis tvaresnes energijos rūšis ir būti aktyvesniems; ragina Komisiją įvertinti likusias kliūtis iš atsinaujinančių išteklių pasigamintos elektros energijos vartojimui ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos bendrijoms, ypač mažas pajamas gaunančiuose ar pažeidžiamuose namų ūkiuose;

111. palankiai vertina iniciatyvą peržiūrėti Energijos mokesčių direktyvą (2003/96/EB), kad ji taptų priemone, kuria mokesčių politika būtų suderinta su 2030 ir 2050 m. energetikos ir klimato tikslais, kartu įvertinant poveikį, įskaitant poveikį vartotojams, energijos ir transporto nepritekliui; ragina valstybes nares apsvarstyti galimybę visoje Sąjungoje atitinkamai sumažinti atsinaujinančiosios energijos mokesčius ir rinkliavas ir sustiprinti finansines paskatas atsinaujinančiajai energijai gaminti;

112. pabrėžia, kad nors Europa siekia įgyvendinti savo plataus užmojo tikslus, norint ne vėliau kaip iki 2050 m. iki nulio sumažinti pasaulio išmetalų kiekį visame pasaulyje, reikės koordinuotų visuotinių veiksmų; pabrėžia, kad besivystančioms šalims reikės įvairaus lygio tarptautinės pagalbos, kad jos galėtų pereiti prie žaliosios ekonomikos; pabrėžia, kad svarbu stiprinti glaudų tarpvalstybinį bendradarbiavimą ir dalytis geriausia patirtimi su tarptautiniais partneriais politikos formavimo ir mokslo srityse, įskaitant technologijų perdavimą, siekiant skatinti energijos vartojimo efektyvumą ir investicijas į tvariosios energijos technologijas ir infrastruktūrą;

113. palankiai vertina Komisijos ketinimą priimti energetikos sektoriaus skaitmeninimo veiksmų planą, kad ES taptų technologijų lydere ir būtų sudarytos sąlygos sukurti labiau integruotą energetikos sistemą su pažangiais sprendimais konkrečiuose sektoriuose ir geresniu finansavimu 2021–2027 m. laikotarpiu; primena, kad svarbu šalinti kibernetinio saugumo riziką energetikos sektoriuje siekiant užtikrinti elektros energijos sistemų atsparumą;

Moksliniai tyrimai, inovacijos, skaitmeninės technologijos ir kosmoso politika

114. palankiai vertina programos „Europos horizontas“ vaidmenį ir indėlį siekiant poveikio klimatui neutralizavimo; laikosi nuomonės, kad partnerystės pagal programą „Europos horizontas“, įskaitant bendrąsias įmones, skatins viešojo ir privačiojo sektorių bendradarbiavimą siekiant prisidėti prie žaliosios pertvarkos, kartu užtikrinant, kad tvarios inovacijos būtų prieinamos, fiziškai pasiekiamos ir įperkamos; pabrėžia, kad svarbu gerinti piliečių informavimą apie Europos MTTP projektų ir naujų technologijų, įskaitant pavyzdinius projektus, rezultatus, kad visuomenė geriau juos priimtų, o Sąjungos vaidmuo taptų labiau matomas piliečiams;

115. pabrėžia, kad reikia pritraukti daugiau viešųjų ir privačiųjų investicijų į naujų tvariųjų technologijų mokslinius tyrimus, inovacijas ir diegimą, įskaitant technologijoms mažiau imliose pramonės srityse, ir į būtinus naujus infrastruktūros tinklus ir projektus, kuriais prisidedama prie Europos žaliojo kurso ir Paryžiaus susitarimo tikslų įgyvendinimo;

116. pabrėžia, kad svarbu užtikrinti paskatų, kuriomis skatinamos naujoviškos technologijos siekiant 2030 ir 2050 m. tikslų, nuoseklumą ir suderinamumą, sprendžiant brandžių technologijų diegimo klausimą, taip pat investicijas į naujas technologijas, kurias reikia sukurti, kad ne vėliau kaip 2050 m. būtų pasiektas Sąjungos tikslas neutralizuoti poveikį klimato;

117. pabrėžia, kad skaitmeninės technologijos gali atlikti esminį vaidmenį palaikant ES žaliąją pertvarką; pabrėžia, kad ES ekonomikos gaivinimui būtina sukurti stabilią reguliavimo sistemą ir finansines paskatas, įskaitant paskatas privatiems subjektams, kad būtų sukurta ir užtikrinta į rinką orientuota pažanga mokslinių tyrimų, inovacijų ir tvariųjų technologijų kūrimo srityje;

118. pabrėžia, kad skaitmeninimas yra vienas iš pagrindinių veiksnių, lemiančių energetikos sistemos integraciją, nes jis gali užtikrinti dinamiškus ir tarpusavyje susietus energijos nešėjų srautus, sudaryti sąlygas susieti įvairesnes rinkas ir teikti reikiamus duomenis pasiūlai ir paklausi suderinti; pabrėžia skaitmeninių technologijų potencialą didinti energijos vartojimo efektyvumą ir taip mažinti bendrą išmetamą ŠESD kiekį; primena, kad, Komisijos skaičiavimais, IRT aplinkosauginis pėdsakas sudaro 5–9 proc. pasaulio elektros energijos suvartojimo ir daugiau nei 2 proc. pasaulio išmetamo ŠESD kiekio; pabrėžia, kad, remiantis Komisijos jungtinio tyrimų centro 2018 m. atliktu dirbtinio intelekto tyrimu, duomenų centrai ir duomenų perdavimas gali sudaryti 3–4 proc. viso elektros vartojimo Sąjungoje; pabrėžia, kad Komisija tikisi, jog 2018–2030 m. duomenų centrų suvartojimas padidės 28 proc.; pabrėžiama, kad 47 proc. skaitmeninio sektoriaus išmetamo anglies dioksido kiekio tenka vartotojų įrangai, pavyzdžiui, kompiuteriams, išmaniesiems telefonams, planšetiniams kompiuteriams ir kitiems prijungtiems objektams; todėl ragina imtis priemonių, kad būtų sumažintas IRT sektoriaus anglies dioksido išm