Oficialusis leidinys C 320 , 15/11/2001 p. 0005 - 0011



Komisijos komunikatas dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo viešųjų paslaugų transliavimui (2001/C 320/04) (tekstas svarbus EEE) 1. ĮVADAS IR KOMUNIKATO TAIKYMO SRITIS 1. Per pastaruosius du dešimtmečius įvyko svarbių transliavimo pokyčių. Monopolijų panaikinimas, naujų dalyvių atsiradimas ir sparti technologinė plėtra iš esmės pakeitė konkurencinę aplinką. Televizijos programų transliavimas tradiciškai buvo rezervuota veikla. Nuo jos atsiradimo paslaugą dažniausiai monopoliškai teikdavo valstybinės įmonės – taip buvo daugiausia dėl ribotų galimybių naudotis transliavimo dažniais ir didelių kliūčių patekti į šią sritį. 2. Tačiau aštuntajame dešimtmetyje dėl ekonominės ir technologinės pažangos valstybėms narėms ėmė atsirasti vis daugiau galimybių leisti transliuoti ir kitiems savo šalių operatoriams. Todėl valstybės narės nusprendė įvesti šioje rinkoje konkurenciją. Tai suteikė didesnį pasirinkimą vartotojams, nes atsirado daug papildomų kanalų ir naujų paslaugų; tai paskatino stiprių Europos operatorių atsiradimą ir augimą, naujų technologijų plėtrą ir didesnį pliuralizmą šiame sektoriuje. Nors ir įvedusios rinkoje konkurenciją, valstybės narės manė, kad viešųjų paslaugų transliavimas turi likti ir kad jis turi informuoti apie tam tikras sritis ir patenkinti tuos poreikius, kuriuos privatūs operatoriai nebūtinai patenkintų visiškai tinkamai. 3. Padidėjus konkurencijai ir esant valstybės finansuojamiems operatoriams susirūpinta dėl vienodų galimybių, į tai Komisijos dėmesį atkreipė privatūs operatoriai. Dažniausia skundžiamasi EB Sutarties 87 straipsnio dėl valstybinio finansavimo programų, sukurtų viešųjų paslaugų transliuotojams, pažeidimu. 4. Šiame komunikate išdėstyti principai, kuriais Komisija turi vadovautis taikydama EB Sutarties 87 straipsnį ir 86 straipsnio 2 dalį dėl valstybinio viešųjų paslaugų transliavimo finansavimo. Taip šios srities Komisijos politika taps skaidresnė. 2. VIEŠŲJŲ PASLAUGŲ TRANSLIAVIMO VAIDMUO 5. Kaip nurodyta neseniai paskelbtame Komisijos komunikate dėl Europos bendros svarbos paslaugų: "Transliacinė žiniasklaida vaidina pagrindinį šiuolaikinės demokratinės visuomenės funkcionavimo vaidmenį, ypač skleidžiant ir plėtojant socialines vertybes. Dėl to transliavimo sektorius nuo pat pradžių buvo priklausomas nuo specifinio bendros svarbos reguliavimo. Šis reguliavimas buvo pagrįstas bendrosiomis vertybėmis, pvz., laisve reikšti savo mintis ir įsitikinimus bei reagavimo teise, pliuralizmu, autorinių teisių apsauga, kultūrinės ir kalbinės įvairovės skatinimu, mažumų ir žmogaus orumo apsauga, vartotojų apsauga" [1]. 6. Viešųjų paslaugų transliavimo, nors ir turinčio aiškią ekonominę atitiktį, negalima lyginti su jokio kito ekonomikos sektoriaus viešosiomis paslaugomis. Nė viena paslauga neturi galimybės sąveikauti iškart su tokia didele gyventojų dalimi, teikti jai tiek daug informacijos ir turinio, o taip darydama perduoti ir veikti tiek asmeninę, tiek viešąją nuomonę. 7. Kaip pareiškė tuomet komisaro Orejos vadovaujama audiovizualinės politikos aukšto rango grupė, viešųjų paslaugų transliavimui "turi tekti svarbus vaidmuo propaguojant kultūrinę įvairovę kiekvienoje šalyje, teikiant kultūrines programas ir objektyviai informuojant viešąją nuomonę, užtikrinant pliuralizmą ir demokratiškai bei nemokamai teikiant kokybiškas pramogas" [2]. 8. Be to, transliavimas visuotinai suvokiamas kaip labai patikimas informacijos šaltinis, o palyginti didelė gyventojų dalis jį laiko pagrindiniu informacijos šaltiniu. Taigi jis skatina viešą svarstymą ir galop užtikrina, kad visi piliečiai aktyviai dalyvautų viešajame gyvenime. 9. Viešųjų paslaugų vaidmuo [3] bendrai pripažintas Sutartyje. Pagrindinės nuostatos apie tai pateiktos 86 straipsnio 2 dalyje, kurioje sakoma: "Įmonėms, kurioms yra patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas, arba įplaukų biudžetui duodančioms monopolinėms įmonėms, šioje Sutartyje nustatytos taisyklės, ypač konkurencijos taisyklės, yra taikomos, jei jų taikymas nei teisiškai, nei faktiškai netrukdo atlikti joms patikėtų specialių uždavinių. Prekybos plėtojimui neturi būti daroma tokio poveikio, kuris prieštarautų Bendrijos interesams". 10. Šią nuostatą patvirtina EB Sutarties 16 straipsnis dėl bendros ekonominės svarbos paslaugų. Jis buvo priimtas Amsterdamo sutartimi ir įsigaliojo 1999 m. gegužės 1 d. Straipsnyje sakoma: "Nepažeisdamos 73, 86 bei 87 straipsnių ir atsižvelgdamos į tai, kokią vietą tarp bendrų Sąjungos vertybių užima bendrus ekonominius interesus tenkinančios paslaugos ir jų vaidmuo skatinant socialinę ir teritorinę sanglaudą, Bendrija ir valstybės narės pagal savo atitinkamus įgaliojimus ir šios Sutarties taikymo sritį rūpinasi, kad tokios paslaugos remtųsi principais ir sąlygomis, padedančiomis joms atlikti savo užduotis". 11. Šių principų interpretacija atsižvelgiant į ypatingą transliavimo sektoriaus pobūdį pateikta prie EB Sutarties pridėtame aiškinamajame protokole dėl viešojo transliavimo sistemos valstybėse narėse (toliau – Protokolas), kuriame, pripažįstant, "kad viešojo transliavimo sistema valstybėse narėse yra tiesiogiai susijusi su demokratiniais, socialiniais ir kultūriniais kiekvienos visuomenės poreikiais ir poreikiu išlaikyti žiniasklaidos pliuralizmą" , teigiama: "Europos bendrijos steigimo sutarties nuostatos nepažeidžia valstybių narių kompetencijos teikti finansavimą viešųjų paslaugų transliavimui, jei toks finansavimas transliavimo organizacijoms teikiamas už viešųjų paslaugų funkcijos vykdymą taip, kaip nutaria, nustato ir sutvarko kiekviena valstybė narė, ir jei toks finansavimas nekenkia verslo sąlygoms ir konkurencijai Bendrijoje taip, kad tai prieštarautų bendriems interesams, atsižvelgiant į tos viešųjų paslaugų funkcijos vykdymą". 12. Viešųjų paslaugų transliavimo svarba socialiniam, demokratiniam ir kultūriniam gyvenimui Sąjungoje taip pat buvo patvirtinta 1999 m. sausio 25 d. Tarybos ir valstybių narių Vyriausybių atstovų Susirinkimo Taryboje rezoliucijoje dėl viešųjų paslaugų transliavimo (toliau – Rezoliucija). Kaip pabrėžiama Rezoliucijoje: "Būtina išankstinė sąlyga ypatingai viešųjų paslaugų transliavimo pareigai atlikti yra plačios prieigos prie įvairių kanalų bei paslaugų be diskriminacijos ir laikantis lygių galimybių principo suteikimas visuomenei". Be to, viešųjų paslaugų transliavimas turi "pasinaudoti technologijos pažanga", suteikti "visuomenei naujų audiovizualinių bei informacinių paslaugų ir naujų technologijų naudą" ir imtis "plėtoti ir įvairinti skaitmeninio amžiaus veiklą". Galiausiai "viešųjų paslaugų transliavimas privalo toliau teikti daug programų pagal valstybių narių apibrėžtas funkcijas, kad būtų skirtas visai visuomenei; šiuo tikslu viešųjų paslaugų transliavimui leidžiama siekti plačios auditorijos" [4]. 13. Atsižvelgiant į šias tik transliavimo sektoriui būdingas savybes, viešųjų paslaugų įpareigojimas, aprėpiantis "daug programų pagal savo funkcijas", kaip nurodyta Rezoliucijoje, iš principo gali būti laikomas tiek teisėtu, kiek siekia teikti suderintas ir įvairias programas, gebančias išlaikyti tam tikrą viešųjų transliuotojų auditoriją ir taip užtikrinti įpareigojimo įvykdymą, t. y. demokratinių, socialinių ir kultūrinių visuomenės poreikių patenkinimą ir pliuralizmo užtikrinimą. 14. Reikia pažymėti, kad komerciniai transliuotojai, kurių daliai taikomi viešųjų paslaugų reikalavimai, taip pat dalyvauja įgyvendinant Protokolo tikslus, nes prisideda prie pliuralizmo, skatina kultūrinę bei politinę polemiką ir didina programų pasirinkimą. 3. TEISINĖS SĄLYGOS 15. Taikant valstybės pagalbos viešųjų paslaugų transliavimui taisykles reikia atsižvelgti į daug skirtingų elementų. EB Sutartyje yra 87 ir 88 straipsniai dėl valstybės pagalbos ir 86 straipsnio 2 dalis dėl Sutarties taisyklių ir konkurencijos taisyklių taikymo, ypač dėl bendros ekonominės svarbos paslaugų. Kadangi Amsterdamo sutartyje yra speciali nuostata (16 straipsnis) dėl bendros ekonominės svarbos paslaugų ir aiškinamasis protokolas dėl viešųjų paslaugų transliavimo sistemos, Mastrichto sutartyje jau yra straipsnis, apibrėžiantis Bendrijos vaidmenį kultūros srityje (151 straipsnis), ir galimo suderinamumo sąlyga dėl valstybės pagalbos kultūrai propaguoti (87 straipsnio 3 dalies d punktas). 1989 m. spalio 3 d. Europos Parlamentas ir Taryba priėmė Direktyvą 89/552/EEB dėl kai kurių valstybių narių įstatymuose ir kituose tesiės aktuose išdėstytų nuostatų, susijusių su televizijos programų transliavimu, derinimo [5]. 1980 m. birželio 25 d. Komisija priėmė Direktyvą 80/723/EEB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybės įmonių skaidrumo [6]. Šias taisykles aiškina Teisingumo Teismas ir Pirmosios Instancijos Teismas. Komisija taip pat priėmė 5 dalyje minėtą komunikatą ir keletą komunikatų dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo. 4. 87 STRAIPSNIO 1 DALIES TAIKYMO SĄLYGOS 4.1. Valstybės pagalbos, kuria valstybė finansuoja viešųjų paslaugų transliuotojus, pobūdis 16. 87 straipsnio 1 dalyje sakoma: "Išskyrus tuos atvejus, kai ši Sutartis nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su bendrąja rinka, kai ji daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai." 17. Vertinant valstybės pagalbos turinį pagal 87 straipsnio 1 dalį, lemiamas kriterijus yra valstybės intervencijos poveikis, o ne jos tikslas. Viešųjų paslaugų transliuotojų valstybinis finansavimas, jei jis atitinka pirmiau nurodytus kriterijus, paprastai turi būti laikomas valstybės pagalba. Viešųjų paslaugų transliuotojai paprastai finansuojami iš valstybės biudžeto arba renkant abonentinį mokestį iš televizorių turėtojų. Tam tikromis konkrečiomis aplinkybėmis valstybės suteikia kapitalą arba nurašo skolas viešųjų paslaugų transliuotojams. Tokios finansinės priemonės paprastai yra valdžios institucijų prerogatyva ir yra susijusios su valstybės lėšų pervedimu. Be to, tiek, kiek tokios priemonės netenkina rinkos ekonomikos investuotojo kriterijų pagal "EEB Sutarties 92 ir 93 straipsnių taikymą valdžios institucijoms" [7] ir Komisijos komunikatą valstybėms narėms dėl "EEB Sutarties 92 bei 93 straipsnių ir Komisijos direktyvos 80/723/EEB taikymo gamybos sektoriaus valstybinėms įmonėms" [8], jos daugeliu atvejų palaiko tik tam tikrus transliuotojus ir todėl gali iškraipyti konkurenciją. Be abejo, valstybės pagalbą atskirais atvejais kartais reikia įvertinti, ir tai priklauso nuo konkretaus finansavimo pobūdžio [9]. 18. Kaip pastebėjo Teisingumo Teismas: "Kai valstybės arba per valstybės išteklius suteikta pagalba vienos įmonės padėtį sustiprina labiau už kitų Bendrijoje konkuruojančių įmonių, pastarosios turi būti laikomos nukentėjusiomis nuo tos pagalbos" [10]. Taigi valstybinis viešųjų paslaugų transliuotojų finansavimas paprastai gali būti laikomas turinčiu įtakos verslui tarp valstybių narių. Tai yra aiški pozicija dėl programų teisių įsigijimo ir pardavimo, kas dažniausiai vyksta tarptautiniu lygiu. Viešųjų transliuotojų, kuriems leista parduoti reklamos laiką, rodoma reklama taip pat turi tarptautinį poveikį, ypač vienakalbėse srityse, kurios yra ne vienoje valstybėje. Be to, komercinių transliuotojų nuosavybės sistema gali aprėpti ne vieną valstybę. 19. Vadovaujantis Teismo precedentų teise [11], bet koks valstybės lėšų pervedimas tam tikrai įmonei – taip pat ir tuomet, kai padengiamos įsipareigojimų teikti viešąsias paslaugas gryno sios sąnaudos – turi būti laikomas valstybės pagalba (su sąlyga, kad yra įvykdyti visi 87 straipsnio 1 dalies taikymo reikalavimai). 4.2. Pagalbos pobūdis: esama pagalba kaip naujos pagalbos priešprieša 20. Šiuo metu daugelyje valstybių narių veikiančios finansavimo schemos buvo pradėtos seniai. Todėl Komisija visų pirma turi nustatyti, ar tokias schemas galima laikyti "esama pagalba" kaip apibrėžta 88 straipsnio 1 dalyje. 21. Esamą pagalbą reglamentuoja 88 straipsnio 1 dalis, kurioje sakoma, kad: "Komisija kartu su valstybėmis narėmis nuolat kontroliuoja visas tose valstybėse esamas pagalbos sistemas. Valstybėms narėms ji siūlo atitinkamas priemones, reikalingas bendrajai rinkai palaipsniui plėtoti arba jai veikti". 22. Pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles [12], 1 straipsnio b punkto i papunktį, esama pagalba yra: "… visa pagalba, kuri iki Sutarties įsigaliojimo buvo teikiama atitinkamose valstybėse narėse, t. y. individuali pagalba ir pagalbos sistemos, įgyvendintos iki Sutarties įsigaliojimo ir toliau taikomos". 23. Pagal 1 straipsnio b punkto v papunktį esama pagalba taip pat yra "pagalba, kuri yra esama pagalba, nes galima nustatyti, ar jos patvirtinimo metu tai nebuvo pagalba, o tokia ji tapo vėliau dėl bendrosios rinkos vystymosi, ir nebuvo atitinkamos valstybės narės pakeista". 24. Vadovaujantis Teismo precedentų teise [13], Komisija turi tikrinti, ar nuo pagalbos teikimo pradžios nepasikeitė bendrosios teisinės nuostatos, pagal kurias ta pagalba buvo suteikta. Komisija turi atsižvelgti į visus teisinius ir ekonominius elementus, susijusius su konkrečios valstybės narės transliavimo sistema. Nors su tokiu įvertinimu susiję teisiniai ir ekonominiai elementai yra panašūs visose arba daugelyje valstybių narių, Komisija mano, kad labiausiai tiktų jas nagrinėti pavieniui [14]. 5. VALSTYBĖS PAGALBOS SUDERINAMUMO SU 87 STRAIPSNIO 2 IR 3 DALIMIS ĮVERTINIMAS 25. Komisija turi ištirti viešiesiems transliuotojams teikiamą valstybės pagalbą, kad nustatytų, ar ji suderinta su bendrąja rinka. Gali būti taikomos 87 straipsnio 2 ir 3 dalyse išvardintos leidžiančios nukrypti nuostatos. 26. Pagal Sutarties 151 straipsnio 4 dalį Bendrija, imdamasi veiksmų pagal Sutarties nuostatas, turi atsižvelgti į kultūrines ypatybes, taip siekiant propaguoti jos kultūrų įvairovę. Taip pat ir Sutarties 87 straipsnio 3 dalies d punktas leidžia Komisijai kultūrai propaguoti skirtą pagalbą laikyti tinkama bendrajai rinkai, jei tokia pagalba nedaro poveikio prekybos sąlygoms ir konkurencijai Bendrijoje taip, kad tai prieštarautų bendriems interesams. Komisijos užduotis – kaip ir kitų 87 straipsnio 3 dalies išlygų atveju nuspręsti, kaip šią nuostatą taikyti. Reikia atminti, kad nuostatos, kuriomis atleidžiama nuo valstybės pagalbos uždraudimo, turi būti taikomos griežtai. Todėl 87 straipsnio 3 dalies d punkte vartojama sąvoka "kultūra" turi būti interpretuojama ribojančiai. Kaip Komisija nurodo savo sprendime dėl Kinderkanal ir Phoenix, valstybės narės švietimo ir demokratiniai poreikiai turi būti vertinami atskirai nuo kultūros propagavimo [15]. Todėl pažymėtina, kad Protokolas skiria kiekvienos visuomenės kultūrinius, socialinius ir demokratinius poreikius. Be abejo, švietimas gali turėti kultūrinį aspektą. 27. Teikiant valstybės pagalbą viešųjų paslaugų transliuotojams tie trys poreikiai dažnai neišskiriami. Todėl, jei valstybė narė nenumato atskiro apibrėžimo ir atskiro finansavimo vien kultūrai propaguoti, tokia pagalba negali būti bendrai patvirtinta pagal 87 straipsnio 3 dalies d punktą. Paprastai ją galima įvertinti remiantis 86 straipsnio 2 dalimi dėl bendros ekonominės svarbos paslaugų. Bet kuriuo atveju, kad ir koks būtų teisinis tinkamumo vertinimo pagrindas, Komisija atlieka pagrindinę analizę pagal vienodus kriterijus, išdėstytus šiame komunikate. 6. VALSTYBĖS PAGALBOS SUDERINAMUMO SU 86 STRAIPSNIO 2 DALIMI ĮVERTINIMAS 28. Bendros ekonominės svarbos paslaugų vaidmenį siekiant pagrindinių Europos Sąjungos tikslų Komisija visiškai patvirtino savo komunikate dėl Europos bendros svarbos paslaugų, minėtame 5 dalyje. 29. Teismas nuolatos tvirtino, kad 86 straipsnis numato leidžiančią nukrypti nuostatą, todėl turi būti interpretuojamas ribojančiai. Teismas išaiškino, jog tam, kad priemonei galėtų būti taikoma tokia leidžianti nukrypti nuostata, būtina įvykdyti visus šiuos reikalavimus: i) nagrinėjamoji paslauga turi būti bendros ekonominės svarbos ir kaip tokia apibrėžta valstybės narės (apibrėžimas); ii) nagrinėjamajai įmonei valstybė narė turi būti atvirai patikėjusi teikti tą paslaugą (patikėjimas); iii) taikomos Sutartyje nustatytos konkurencijos taisyklės (šiuo atveju – valstybės pagalbos draudimas) įmonei trukdo vykdyti jai priskirtas užduotis, o atleidus nuo jų taikymo prekybai nebūtų padarytas poveikis taip, kad tai prieštarautų Bendrijos interesams (proporcingumo kriterijus). 30. Ar reikalavimai įvykdyti, vertina Komisija – Sutarties sergėtoja. 31. Konkrečiu viešojo transliavimo atveju pirmiau minėtas būdas turi būti suderintas atsižvelgiant į aiškinamąsias Protokolo nuostatas, kurios nurodo "viešųjų paslaugų teikimą taip, kaip nutaria, nustato ir sutvarko kiekviena valstybė narė" (apibrėžimas ir patikėjimas), ir numato leidžiančią nukrypti nuostatą nuo Sutarties taisyklių, kai viešųjų paslaugų transliavimas finansuojamas taip, "kad toks finansavimas teikiamas transliavimo organizacijoms viešųjų paslaugų funkcijai vykdyti … ir … nedaro poveikio prekybos sąlygoms ir konkurencijai Bendrijoje taip, kad tai prieštarautų bendriems interesams, atsižvelgiant į tos viešosios paslaugos funkcijos vykdymą" (proporcingumas). 6.1. Viešųjų paslaugų funkcijos apibrėžimas 32. Tam, kad būtų įvykdytas 29 dalies i punkte minėtas 86 straipsnio 2 dalies vykdymo reikalavimas, būtina nustatyti oficialų viešųjų paslaugų įpareigojimo sąvokos apibrėžimą. Tik tuomet Komisija galės pakankamai teisiškai argumentuotai nustatyti, ar galima taikyti 86 straipsnio 2 dalyje numatytą leidžiančią nukrypti nuostatą. 33. Nustatyti viešųjų paslaugų įpareigojimo sąvokos apibrėžimą yra valstybių narių kompetencija, kurios tai gali nuspręsti nacionaliniu, regioniniu ar vietos lygiais. Paprastai kalbant, įgyvendinant šia kompetencija reikia atsižvelgti į Bendrijos "bendros ekonominės svarbos paslaugų" sąvoką. Tačiau, atsižvelgiant į ypatingą transliavimo sektoriaus pobūdį ir aiškinamąsias Protokolo nuostatas, pagrįstas 86 straipsnio 1 dalimi, gali būti priimtas "platus" apibrėžimas, pagal kurį tam tikram transliuotojui patikima užduotis teikti suderintas ir įvairias programas pagal priskirtas funkcijas, kartu išlaikant tam tikrą auditorijos lygį. Toks apibrėžimas turėtų atitikti demokratinių, socialinių ir kultūrinių tam tikros konkrečios visuomenės poreikių patenkinimo ir pliuralizmo, įskaitant kultūrinę ir kalbinę įvairovę, tikslą. 34. Viešųjų paslaugų funkcijos taip pat gali aprėpti ir tam tikras paslaugas, kurios nėra "programos" tradicine prasme, pvz., operatyviąsias informacijos paslaugas, jei atsižvelgiant į skaitmeninio amžiaus veiklos plėtrą ir įvairėjimą tokios paslaugos skirtos toms pačioms atitinkamoms visuomenės demokratijos, socialinėms ir kultūrinėms reikmėms. 35. Jei viešųjų paslaugų funkcija praplėsta ir aprėpia naujas paslaugas, turi būti atitinkamai pakeisti apibrėžimo ir patikėjimo aktai, kiek tai leidžia 86 straipsnio 2 dalis. 36. Komisijos užduotis yra tikrinti, ar valstybės narės vykdo Sutarties nuostatas [16]. Kalbant apie viešųjų paslaugų apibrėžimą transliavimo sektoriuje, Komisijai skirta tik patikrinti, ar nėra akivaizdaus neatitikimo. Komisija negali nei nuspręsti, ar programa turi būti teikiama kaip bendros ekonominės svarbos paslauga, nei kvestionuoti tam tikro produkto pobūdžio ar kokybės. Tačiau viešųjų paslaugų funkcijos apibrėžimas yra akivaizdžiai netinkamas, jei į jį įtraukta veikla, kurios pagrįstai negalima laikyti – kaip sakoma Protokole – "demokratiniais, socialiniais ir kultūriniais kiekvienos visuomenės poreikiais". Taip paprastai vertinama, pvz., elektroninė komercija. Reikėtų atminti, kad viešųjų paslaugų funkcija apibūdina bendros visuomenei svarbos paslaugas. Viešųjų paslaugų funkcijos apibrėžimo klausimo nereikia painioti su šioms paslaugoms teikti pasirinkto finansinio mechanizmo klausimu. Todėl, nors viešųjų paslaugų transliuotojai gali užsiimti komercine veikla, pvz., parduoti reklamos laiką siekdami pelno, tokia veikla paprastai negali būti vertinama kaip viešųjų paslaugų funkcijos dalis. 37. Viešųjų paslaugų įpareigojimo apibrėžimas turi būti kiek galima tikslesnis. Turi nekilti abejonių, ar tam tikros rūšies veikla, kurią vykdo patikėtasis operatorius yra numatyta valstybės narės, kaip viešųjų paslaugų įpareigojimas, ar ne. Be aiškaus ir tikslaus viešųjų paslaugų transliuotojo įpareigojimų apibrėžimo Komisija negalėtų atlikti savo užduočių pagal 86 straipsnio 2 dalį ir todėl negalėtų suteikti jokių išlygų. 38. Aiškus viešųjų paslaugų funkcijos aprėpiamos veiklos apibrėžimas taip pat svarbus neviešųjų paslaugų operatoriams, kad jie galėtų planuoti savo veiklą. 39. Galiausiai viešųjų paslaugų funkcijos terminai turi būti tikslūs, kad valstybių narių institucijos galėtų veiksmingai kontroliuoti, kaip laikomasi reikalavimų pagal kito skyriaus nuostatas. 6.2. Patikėjimas ir priežiūra 40. Tam, kad galėtų būti taikoma išlyga pagal 86 straipsnio 2 dalį, viešųjų paslaugų funkcija vienai ar daugiau įmonių turi būti patikėta oficialiu aktu (pvz., teisės aktu, sutartimi arba pavedimu). 41. Formalaus patikėjimo nepakanka, kad viešųjų paslaugų transliuotojas galėtų teikti tiksliai apibrėžtas viešąsias paslaugas. Taip pat būtina, kad viešosios paslaugos būtų iš tikrųjų teikiamos, kaip nurodyta oficialiame susitarime tarp valstybės ir patikėtosios įmonės. Todėl pageidautina, kad atitinkama institucija arba paskirta įstaiga kontroliuotų, kaip vykdomas susitarimas. Tokios atitinkamos institucijos arba paskirtos įstaigos akivaizdžiai reikia, kad ji stebėtų, kaip patikėtasis operatorius laikosi nustatytų kokybės standartų. Kaip apibrėžta Komisijos komunikate dėl Bendrijos audiovizualinės politikos skaitmeniniame amžiuje principų ir gairių [17], Komisija neturi vertinti, kaip laikomasi kokybės standartų: ji turi galėti pasitikėti reikiama valstybių narių atliekama priežiūra. 42. Valstybės narės gali pasirinkti įsipareigojimų teikti viešąsias paslaugas vykdymo veiksmingos priežiūros mechanizmą. Tokia įstaiga veiktų sėkmingai tik tuomet, jei būtų nepriklausoma nuo patikėtosios įmonės. 43. Nesant pakankamų ir patikimų požymių, kad viešosios paslaugos iš tikrųjų teikiamos taip, kaip yra įpareigota, Komisija negalėtų vykdyti savo užduočių pagal 86 straipsnio 2 dalį, todėl negalėtų suteikti jokių išlygų. 6.3. Viešųjų paslaugų transliavimo finansavimas ir proporcingumo kriterijus 6.3.1. Finansavimo parinkimas 44. Pareigos teikti viešąsias paslaugas gali būti kiekybinės, kokybinės arba abejopos. Kokios jos bebūtų, už jas gali būti atlyginama, jei transliuotojas patiria papildomų išlaidų, kurių paprastai nepatirtų. 45. Finansavimo schemas galima būtų skirti į dvi plačias kategorijas: "viengubą finansavimą" ir "dvigubą finansavimą". "Viengubo finansavimo" kategorija aprėpia tas sistemas, kuriose viešųjų paslaugų transliavimas bet kokia forma finansuojamas tik valstybės lėšomis. "Dvigubo finansavimo" sistemos aprėpia daug schemų, pagal kurias viešųjų paslaugų transliavimas finansuojamas įvairiais valstybės lėšų deriniais ir iš pelno už komercinę veiklą, pvz., reklamos laiko ar programų pardavimą. 46. Kaip pasakyta Protokole: "Europos bendrijos steigimo sutarties nuostatos nepažeidžia valstybių narių teisės numatyti finansavimą viešųjų paslaugų transliavimui …". Komisijos komunikate dėl Europos bendros svarbos paslaugų, minėtame 5 dalyje, papildomai pasakyta, kad: "Finansavimo schemos parinkimas priklauso valstybės narės kompetencijai, ir teoriškai negali būti jokių prieštaravimų dėl dvigubos (apjungiančios viešąsias lėšas ir reklamos pajamas), o ne viengubos (tik viešosios lėšos) finansavimo schemos pasirinkimo, kol svarbių rinkų (pvz., reklamos, programų įsigijimo ir (arba) pardavimo) konkurencija nepaveikiama tokiu mastu, kuris prieštarautų Bendrijos interesams" [18]. 47. Nors valstybės narės gali laisvai rinktis viešųjų paslaugų transliavimo finansavimo priemones, Komija pagal 86 straipsnio 2 dalies nuostatas turi patikrinti, ar leidžianti nukrypti nuostata nuo įprasto konkurencijos taisyklių taikymo, skirta bendros ekonominės svarbos paslaugai teikti, nedaro pernelyg didelio poveikio bendrosios rinkos konkurencijai. Šis kriterijus yra "neigiamo" pobūdžio – pagal jį tikrinama, ar priimta priemonė nėra neproporcinga. Pagalba taip pat neturi daryti poveikio prekybos plėtrai taip, kad tai prieštarautų Bendrijos interesams. 48. Protokolas taip pat patvirtina šį metodą ir viešųjų paslaugų transliavimui; jame teigiama, kad finansavimas neturi "daryti poveikio prekybos sąlygoms ir konkurencijai Bendrijoje taip, kad tai prieštarautų bendriems interesams, atsižvelgiant į tos viešųjų paslaugų funkcijos vykdymą". 6.3.2. Valstybės pagalbos vertinimo skaidrumo reikalavimai 49. Tam, kad Komisija galėtų atlikti pirmiau aprašytą įvertinimą, būtina aiškiai bei tiksliai apibrėžti viešųjų paslaugų funkciją ir aiškiai bei atitinkamai išskirti viešųjų ir neviešųjų paslaugų veiklą. Atskirti šių dviejų sričių apskaitą paprastai jau dabar reikalaujama nacionaliniu lygiu, kad būtų užtikrintas viešųjų lėšų naudojimo skaidrumas ir atskaitomybė. Atskirti apskaitas yra būtina, kad Komisija galėtų patikrinti proporcingumą. Tai suteiks Komisijai galimybę ištirti įtarimus dėl kryžminio subsidijavimo ir apginti pagrįstą atlyginimą už bendros ekonominės svarbos užduotis. Spręsti, ar valstybinis finansavimas yra skiriamas tik grynosioms viešųjų paslaugų funkcijos vykdymo išlaidoms ir todėl yra priimtinas pagal 86 straipsnio 2 dalį ir Protokolą, galima tik remiantis tinkamu išlaidų ir pajamų paskirstymu. 50. Finansinių santykių tarp valdžios institucijų bei valstybinių įmonių ir įmonėse, kurioms suteiktos ypatingosios, arba išimtinės, teisės arba patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas, skaidrumo reikalavimai nurodyti Direktyvoje 80/723/EEB. 51. Direktyvoje 80/723/EEB reikalaujama, kad kai kuriai nors įmonei, kuri užsiima ne viešųjų paslaugų veikla, suteikiamos ypatingosios, arba išimtinės, teisės arba patikima teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas ir jai bet kuria forma teikiama valstybės pagalba, valstybės narės imtųsi priemonių užtikrinti, kad: a) vidinės apskaitos, atitinkančios skirtingų rūšių veiklą, t. y. viešųjų paslaugų ir neviešųjų paslaugų veiklą, būtų atskiros; b) visos išlaidos ir pajamos būtų tinkamai priskiriamos remiantis nuosekliai taikomais ir objektyviai pagrįstais išlaidų apskaitos principais; c) būtų aiškiai nustatyti išlaidų apskaitos principai, pagal kuriuos būtų vedamos atskiros apskaitos. 52. Bendrieji skaidrumo reikalavimai taip pat taikomi transliuotojams, kaip nurodyta Direktyvos 2000/52/EB penktoje konstatuojamoje dalyje. Naujieji reikalavimai taikomi viešųjų paslaugų transliuotojams, jei jie gauna valstybės pagalbą ir jiems patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas, kurioms atvira, vieša ir nediskriminacine tvarka valstybės pagalba nebuvo nustatyta reikiamam laikotarpiui. Įpareigojimas atskirti apskaitas netaikomas viešųjų paslaugų transliuotojams, kurie užsiima tik bendros ekonominės svarbos paslaugų teikimu ir daugiau jokia kita veikla neužsiima. 53. Transliavimo sektoriuje apskaitų atskyrimas nesudaro ypatingų problemų dėl pajamų dalies, tačiau dėl išlaidų gali būti ir ne toks paprastas arba neįmanomas. Taip yra todėl, kad transliavimo sektoriuje valstybės narės visą transliuotojų programą gali laikyti skirta viešųjų paslaugų funkcijai, tačiau kartu leisti naudoti ją ir komercijai. Kitaip tariant, skirtingos veiklos rūšių sąnaudos daugiausia yra tos pačios. 54. Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad transliavimo operatoriai turėtų pateikti išsamią ataskaitą apie pajamų šaltinius ir nurodyti visų pajamų, gautų iš neviešųjų paslaugų veiklos, sumą. 55. Turi būti aiškiai apibrėžtos išlaidos, susijusios su neviešųjų paslaugų veikla. Be to, jei viešųjų ir neviešųjų paslaugų užduotims atlikti naudojami tie patys ištekliai: personalas, įranga, stacionarioji įranga, jų išlaidos turi būti paskirstytos remiantis skirtumu tarp visų įmonės išlaidų jai užsiimant ir neužsiimant neviešųjų paslaugų veikla [19]. 56. Pirmiau minėtos nuostatos reiškia, kad skirtingai nuo kitų sektorių, vien tik viešųjų paslaugų veiklai priskirtinų išlaidų, nors jos yra naudingos ir komercinei veiklai, nebūtina skirstyti ir galima priskirti vien tik viešosioms paslaugoms. Pavyzdžiui, tai galėtų būti programos, rodomos atliekant viešųjų paslaugų funkciją, bet parduodamos ir kitiems transliuotojams, kūrimo išlaidos. Tačiau pagrindinis pavyzdys yra auditorija, kuri suformuojama tiek viešųjų paslaugų funkcijai atlikti, tiek reklamos laikui parduoti. Manoma, kad visiškas tokių išlaidų paskirstymas toms dviem veiklos rūšims būtų pernelyg savavališkas ir beprasmis. Išlaidų paskirstymo apskaitos skaidrumo prasme nereikėtų painioti su išlaidų atgavimu nustatant kainodaros politiką. Pastarasis aspektas aptartas 58 dalyje. 6.3.3. Proporcingumas 57. Tikrinti proporcingumą Komisija pradeda nustatydama, ar valstybės pagalba yra tikrai būtina įmonei jos viešųjų paslaugų užduotims atlikti. Tam, kad šio reikalavimo būtų laikomasi, būtina, jog valstybės pagalba nebūtų didesnė už grynąsias viešųjų paslaugų misijos išlaidas, taip pat įvertinant kitas tiesiogines ir netiesiogines pajamas, gautas vykdant viešųjų paslaugų misiją. Dėl šios priežasties, vertinant pagalbos proporcingumą atsižvelgiama į grynąjį pelną iš neviešųjų paslaugų veiklos, kuris atsiranda dėl viešųjų paslaugų veiklos. 58. Kita vertus, gali atsirasti rinkos iškraipymų, kas nėra būtina viešųjų paslaugų misijai vykdyti. Pavyzdžiui, kadangi mažesnį pelną kompensuoja valstybės pagalba, viešųjų paslaugų transliuotojas gali susigundyti nuleisti reklamos ar kitų neviešųjų paslaugų veiklų kainą rinkoje ir taip sumažinti konkurentų pajamas. Jei toks elgesys pasireikštų, jis negali būti vertinamas kaip būdingas transliuotojui priskirtai viešųjų paslaugų misijai. Jei viešųjų paslaugų transliuotojas sumažina neviešųjų paslaugų veiklos kainas tiek, kad tai nebepadengia savarankiškų išlaidų, kurias sėkmingai veikiantis komercinis operatorius esant panašiai padėčiai paprastai privalėtų padengti, tokia praktika rodo, kad įsipareigojimai teikti viešąsias paslaugas atlyginami per daug ir bet kuriuo atveju "daro poveikį prekybos sąlygoms ir konkurencijai Bendrijoje taip, kad tai prieštarauja bendriems interesams" ir todėl pažeidžia Protokolo nuostatas. 59. Taigi tikrindama proporcingumą Komisija nagrinės, ar bet koks dėl pagalbos teikimo atsiradęs konkurencijos iškraipymas yra pateisintinas dėl poreikio teikti valstybės narės apibrėžtas viešąsias paslaugas ir numatyti jų finansavimą. Kai reikia, Komisija taip pat imsis veiksmų laikydamasi Sutarties nuostatų. 60. Valstybės pagalbos poveikio konkurencijai ir prekybos plėtrai vertinimas neišvengiamai turi būti pagrįstas ypatingomis kiekvienos situacijos savybėmis. Šiame komunikate negalima aprašyti kiekvienos rinkos tikrosios konkurencinės struktūros ir kitų savybių, nes dažniausiai jos būna labai skirtingos. Dėl tos pačios priežasties šiame komunikate negalima ex ante apibrėžti reikalavimų, pagal kuriuos viešųjų paslaugų transliuotojų kainos atitiktų 58 dalyje paaiškintus principus. Todėl valstybės pagalbos viešiesiems transliuotojams suderinamumą su 86 straipsnio 2 dalimi galutinai galima įvertinti tik kiekvienu konkrečiu atveju atsižvelgiant į Komisijos praktiką. 61. Vertindama Komisija atsižvelgs į tai, kad tiek, kiek valstybės pagalba yra būtina įsipareigojimams teikti viešąsias paslaugas vykdyti, pati sistema gali turėti teigiamą poveikį kaip alternatyvus pasiūlos šaltinis kai kuriose atitinkamose rinkose [20]. Šį poveikį reikėtų sugretinti su galimais neigiamais pagalbos poveikiais, pvz., kitų operatorių galimybių ateiti į rinką suvaržymu, kas sukurtų labiau oligopolinę rinkos struktūrą, arba galimą antikonkurencinį viešųjų paslaugų operatorių elgesį atitinkamose rinkose. 62. Komisija taip pat atsižvelgs į sunkumus, iškilusius kai kurioms mažesnėms valstybėms narėms renkant reikiamas lėšas, jei viešųjų paslaugų kaina vienam gyventojui ceteris paribus bus aukštesnė [21]. [1] COM(2000) 580 galutinis, p. 35. [2] "Skaitmeninio amžiaus Europos audiovizualinė politika. Aukšto rango grupės dėl audiovizualinės politikos ataskaita", 1998 m. [3] Šiame komunikate ir pagal EB Sutarties 16 straipsnį ir prie Amsterdamo galutinio akto pridėtą deklaraciją (Nr. 13), terminas "viešoji paslauga", nurodytas Protokole dėl viešojo transliavimo sistemos valstybėse narėse, reiškia 86 straipsnio 2 dalyje vartojamą terminą "bendros ekonominės svarbos paslauga". [4] OL C 30, 1999 2 5, p. 1. [5] OL L 298, 1989 10 17, p. 23, su pakeitimais, padarytais Direktyva 97/36/EB (OL L 202, 1997 7 30, p. 60). [6] OL L 195, 1980 7 29, p. 35, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2000/52/EB (OL L 193, 2000 7 29, p. 75). [7] Biuletenis EB 9-1984. [8] OL C 307, 1993 11 13, p. 3. [9] Pagalba NN 88/98 "Visą parą veikiančio naujienų kanalo be reklamos su licencijos mokesčiu finansavimas iš BBC", OL C 78, 2000 3 18, p. 6, ir pagalba NN 70/98 Valstybės pagalba viešųjų paslaugų transliavimo kanalams "Kinderkanal and Phoenix" (OL C 238, 1999 8 21, p. 3). [10] Bylos 730/79 Philip Morris Holland prieš Komisiją, [1980 m.] ECR 2671, 11 dalis; C-303/88, Italija prieš Komisiją, [1991] ECR I-1433, 27 dalis; C-156/98 Vokietija prieš Komisiją, [2000] ECR I-6857, 33 dalis. [11] Bylos T-106/95 FFSA ir kiti prieš Komisiją, [1997] ECR II-229; T-46/97, SIC prieš Komisiją, [2000] ECR II-2125 ir C-332/98 Prancūzija prieš Komisiją, [2000] ECR I-4833. [12] OL L 83, 1999 3 27, p. 1. [13] Byla C-44/93 Namur-Les Assurances du Crédit SA prieš Office National du Ducroire ir Belgijos valstybę, [1994] ECR I-3829. [14] Dėl dabartinės šios srities Komisijos praktikos žr. 9 išnašą. [15] Žr. 9 išnašą. [16] Žr. bylą C-179/90 Merci convenzionali porto di Genova spA prieš Siderurgica Gabrielli SpA, [1991] ECR I-5889. [17] COM(1999) 657 galutinis, 3 skirsnio 6 punktas. [18] Žr. 1 išnašą, p. 36. [19] Tai nusako hipotetinę padėtį, jei neviešųjų paslaugų veikla būtų nebeteikiama: dėl to sutaupytos lėšos sudarytų bendrųjų išlaidų, kurios turėtų būti priskirtos neviešųjų paslaugų veiklai, sumą. [20] Tai nereiškia, kad valstybės pagalba gali būti pateisinama kaip priemonė, kuri didina pasiūlą ir konkurenciją rinkoje. Valstybės pagalba, leidžianti operatoriui išsilaikyti rinkoje nepaisant jo nuolatinių nuostolių, smarkiai iškraipo konkurenciją, nes ilgainiui sukelia didesnį neveiksmingumą, mažesnę pasiūlą ir didesnes kainas vartotojams. Veiksmingiau yra panaikinti teisines ir ekonomines atėjimo į rinką kliūtis, užtikrinti veiksmingą antimonopolinę politiką ir skatinti pliuralizmą. Natūralios monopolijos paprastai turėtų būti reguliuojamos. [21] Su panašiais sunkumais taip pat gali būti susidurta, jei viešųjų paslaugų transliavimas skirtas kalbinėms mažumoms ar vietiniams poreikiams. --------------------------------------------------