KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI 2013 M. EUROPOS SEMESTRAS. KONKREČIAI ŠALIAI SKIRTOS REKOMENDACIJOS IŠVESTI EUROPĄ IŠ KRIZĖS /* COM/2013/0350 final */





KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI 2013 M. EUROPOS SEMESTRAS. KONKREČIAI ŠALIAI SKIRTOS REKOMENDACIJOS IŠVESTI EUROPĄ IŠ KRIZĖS 1. Įvadas Kartą per metus Komisija apžvelgia kiekvienos ES valstybės narės ekonominės ir socialinės veiklos rodiklius ir pateikia konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas, kuriomis kitais metais turėtų būti vadovaujamasi formuojant nacionalinę politiką. Gilios ekonomikos ir finansų krizės, dėl kurios daugelis patiria socialinių sunkumų, sąlygomis bei atsižvelgiant į naujausias prognozes, iš kurių matyti, kad ES lėtai atsigauna po užsitęsusio nuosmukio, šių metų rekomendacijos bus nagrinėjamos itin atidžiai. Komisijai vykdant reguliarią priežiūrą siekiama: · nustatyti svarbiausius ES ir euro zonos ekonominius ir socialinius uždavinius, atspindinčius vis didesnę mūsų šalių ekonomikos tarpusavio priklausomybę; · įvertinti pažangą, greičiau pastebėti pirmuosius problemų požymius, negu tai pavykdavo anksčiau, ir rekomendacijomis pagelbėti valstybėms narėms įgyvendinti politiką taip, kad ES galėtų lengviau prisitaikyti ir užtikrinti tvarų ekonomikos augimą, būtų kuriamos darbo vietos ir užtikrinamas deramas gyvenimo lygis visiems piliečiams. Kartu su 2013 m. rekomendacijomis pateikta Komisijos analizė rodo, kad ES vykdo ilgalaikius rezultatus duosiančius pokyčius ir sprendžia per pastarąjį dešimtmetį susikaupusias dideles struktūrines problemas. Šie pokyčiai vykdomi tuo metu, kai viso pasaulio pažangiausių šalių ekonomikoje reikalingos reformos, o besiformuojančios rinkos ekonomikos šalyse vyksta veržli jos plėtra. Valstybės narės imasi būtinų reformų ir atkakliai siekia suvaldyti viešuosius finansus. Šių darbų sparta ir poveikis įvairiose šalyse nevienodas – prisitaikymas itin pastebimas programoje dalyvaujančiose šalyse ir silpnesnėse valstybėse narėse. Sunkiausia įgyvendinti sutartas reformas, kartais tai padaryti reikia skubiau ir su didesniu užmoju. Tais atvejais, kai Komisija mano, kad reikia griežtesnių priemonių, jos pateikiamos rekomendacijose. Per pastaruosius penkerius metus siekiant užtikrinti ekonomikos augimą ateityje, daugiausia buvo stengiamasi suvaldyti krizę, atkurti finansinį stabilumą ir užtikrinti euro saugumą. Artimuoju laikotarpiu ekonomikai atsigauti kliudo didelės tiek viešojo, tiek privačiojo sektorių skolos, susikaupusios daugelyje valstybių narių, bei tai, kad koreguojamosios bankų sektoriaus priemonės rezultatų duoda lėtai. Be to, dėl per kelerius metus susidariusio disbalanso masto ir būtinybės jį skubiai šalinti, reikia didelių korekcijų, kurios dabar turi būti vienu metu atliktos visoje Europoje, nes ES šalių ekonomika tarpusavyje labai susijusi. Kelių į tvaresnį ekonomikos augimą paieškos užima daugiau laiko nei pageidautina. Keleri mažo ekonomikos augimo arba visiškos stagnacijos metai visuomenėje sukelia rimtų padarinių – keliuose Europos regionuose smarkiai išaugo nedarbas ir didėja skurdas. Per viešąsias diskusijas dabar svarbiausi nelygybės masto ir teisingumo klausimai – tai rodo, kad tam, kad politika būtų pavykusi, ji turi būti ne tik gerai parengta, bet ir turėti politinę ir socialinę paramą. Padėties darbo rinkoje pagerėjimo artimuoju laikotarpiu perspektyvos blankios, todėl valstybių narių socialinio aprūpinimo sistemoms tai bus dar vienas išbandymas. Teigiamas šiandienos sprendimų poveikis užtikrinant dinamiškesnę, sparčiau augančią ekonomiką, kurioje kuriama daugiau darbo vietų, taps juntamas tik po tam tikro laiko. Europai būtina fiskalinė konsolidacija – neįmanoma sukurti tvaraus ekonomikos augimo, kai slegia nekontroliuojamos skolos, be to, Europa turi užtikrinti tikrą augimą, kad gyventojai galėtų susirasti ilgalaikį darbą. Jaunimo nedarbo problemą reikia spręsti konkrečiais ir skubiais veiksmais. Kadangi dabartinė krizė yra ir struktūrinė, ir ciklinė, visoje ES reikia spartinti reformas, kad ekonomika pradėtų atsigauti ir būtų perbalansuota. Šalys, kuriose yra einamosios sąskaitos deficitas, turi didinti savo konkurencingumą, o šalys, kuriose yra jos perviršis, turi šalinti struktūrines kliūtis, trukdančias augti vidaus paklausai. Vykdyti struktūrines reformas gali būti sunku, tačiau jos padeda tolygiau paskirstyti korekcinių priemonių naštą ir naudą visuomenėje. Mažinant biurokratines kliūtis verslui puoselėjama verslui palanki aplinka, mažinant paslaugų teikimo sąnaudas padedama mažas pajamas gaunančių gyventojų grupėms, o dėl veiksmingesnės viešosios administracijos teikiamos kokybiškesnės ir pigesnės socialinės paslaugos. Būtina sukurti daug veiksmingesnių paramos bedarbiams priemonių, ypač tiems, kas jau ilgą laiką neturi darbo, kad jie galėtų įgyti naujam darbui gauti reikalingų įgūdžių ar gauti patarimų, taip pat jaunimui, kad baigęs mokslus jis galėtų sėkmingai susirasti darbą. Reikia rasti sprendimų įmonėms, turinčioms gerų verslo planų, tačiau negalinčioms gauti finansavimo. Visose valstybėse narėse reikia daugiau investicijų švietimo sistemų veiklai gerinti, užtikrinti, kad gyventojai įgytų dvidešimt pirmo amžiaus ekonomikai reikalingų įgūdžių, bei inovacijoms ir konkurencingumui skatinti. Europos Centrinio Banko veiksmai iš esmės padėjo pašalinti pastebėtą riziką, grėsusią euro zonos stabilumui. Vis dėlto šiais veiksmais vis dar nepavyksta pasiekti, kad pakankamai sumažėtų paskolų palūkanų normos ir skolinimas ūkio subjektams grįžtų į įprastines vėžes, ypač periferiniuose ES regionuose. Siekiant užtikrinti tvarų ekonomikos augimą ateityje ir neleisti susidaryti naujam disbalansui, nepaprastai svarbu užbaigti kurti ekonominę ir pinigų sąjungą ir ypač bankų sąjungą. Komisijos atlikta nacionalinių reformų programų analizė aiškiai rodo, kad valstybės narės galėtų labiau pasistengti, kad joms būtų lengviau atkurti ekonomikos augimą ir Europa galėtų išbristi iš krizės. Verslui klestėti ir kurti darbo vietas trukdančios sąlygos susidaro daugiau ar mažiau dėl to, kad kai kuriose šalyse nepašalinamos kliūtys ir neišnaudojamos galimybės, priešinamasi pokyčiams bei nesuvokiama, kad veikti reikia skubiai. Delsiant vykdyti būtinas reformas jų galutinė finansinė, ekonominė ir socialinė kaina tik didės. Dėl šių problemų masto visos suinteresuotosios šalys – tarp jų ir socialiniai partneriai bei pilietinė visuomenė – turi dirbti drauge, kad parengtų ir įgyvendintų tinkamas priemones. Norint pasiekti šių bendrų tikslų bus nepaprastai svarbu išsaugoti ir plėtoti Europos bendrąją rinką. 2. Bendras vertinimas Europos Sąjungai iškilę uždaviniai sudėtingi ir juos spręsti galima tik visapusiškomis priemonėmis, rengiant ir įgyvendinant politiką drauge ir ES, ir nacionaliniais lygmenimis. Tai vienas iš svarbiausių Europos semestro procedūros tikslų. Išsami analizė, kuriomis grindžiamos šios priemonės, rodo, kad: · Vyksta ES ekonomikos perbalansavimas. Pastaraisiais metais buvo vykdomos arba pradėtos plačios apimties reformos, siekiant pašalinti praeityje susidariusį disbalansą ir grąžinti ekonomiką į tvaresnį kelią. Dideli ir ilgalaikiai kelių šalių einamosios sąskaitos deficitai labai sumažinti, todėl sumažėjo ir šių šalių ekonomikos staigių finansavimo iš išorės pertrūkių rizika. Nors visas kai kurių šių reformų poveikis pasireikš tik po tam tikro laiko, pagerėjimas jau juntamas visoje Europoje, pavyzdžiui, pagerėjo eksporto ar valstybės skolos palūkanų normų rodikliai. · Nedarbas, įskaitant ir jaunimo bei ilgalaikį nedarbą, tapo nepriimtinai didelis ir iš visko sprendžiant artimiausioje ateityje jis ir išliks didelis, todėl reikia imtis ryžtingų ir skubių veiksmų. Siekiant padidinti kelių Europos regionų darbo rinkos atsparumą ir lankstumą buvo imtasi reformų, tačiau turi praeiti šiek tiek laiko, kol dėl jų ims rastis naujų darbo vietų visuose ekonomikos sektoriuose. · Vykdoma fiskalinė konsolidacija, todėl tampa lengviau atgauti viešųjų finansų kontrolę. Vis dėlto dėl senėjančios daugelio valstybių narių visuomenės ateityje kils jų finansinės sistemos tvarumo problemų, nes bus sunku mokėti pensijas ir užtikrinti sveikatos priežiūrą, todėl jau dabar reikia imtis veiksmų, kad europiečiams ir ateityje būtų užtikrinamas aukštas gyvenimo lygis. · Struktūrinės reformos būtinos, kad būtų paskatintas ekonomikos augimas, be to, jos padeda siekti dvejopo tikslo – mažinti nedarbą ir atkurti viešųjų finansų tvarumą. Taip pat svarbu atkurti vidaus konkurencingumą, kad būtų galima pasinaudoti pasaulinio ekonomikos augimo galimybėmis. Iš šios analizės galima padaryti keletą politikos išvadų. · Didelių daugelio valstybių narių viešojo ir privačiojo sektorių skolų problemai spręsti reikia daugiau priemonių, taip pat reikia tęsti ir apdairiai valdyti pernelyg įsiskolinusių šalių finansinio įsiskolinimo mažinimo procesą. Kaip rodo ECB atlikti skolinimo tyrimai, viena iš prioritetinių užduočių yra tolesnis bankų sektoriaus padėties gerinimas, kad jis galėtų nukreipti lėšas į produktyvius ekonomikos sektorius ir ypač MVĮ. Vykdant šias užduotis svarbus vaidmuo gali tekti naujiems mechanizmams, kuriais finansuojama realioji ekonomika ir kuriuos, padedant Europos Centriniam Bankui, parengė Komisija ir Europos investicijų bankas. Ateinančiais metais tam tikruose ES regionuose esminis vaidmuo teks investicijų finansavimui ES struktūrinių fondų lėšomis. Atkuriant įprastinius skolinimo procesus ekonomikoje taip pat labai svarbu skatinti naudoti alternatyvius finansavimo šaltinius ir mažinti tradicinę bendrovių priklausomybę nuo bankų finansavimo. · Valstybės narės, kuriose didelis nedarbas, turi plėtoti darbo rinkos aktyvinimo priemones, pvz., mokymo ir užimtumo paslaugų. Rekomenduojama vykdyti tolesnes reformas, siekiant suteikti daugiau galimybių įsidarbinti, išvengti ankstyvo pasitraukimo iš darbo rinkos, mažinti darbo sąnaudas ir kovoti su darbo rinkos segmentacija. Formuojant ir vykdant tokią politiką esminis vaidmuo tenka socialiniams partneriams. Itin jaudina darbo neturinčio jaunimo padėtis, todėl rekomenduojama imtis veiksmų įgyvendinant Komisijos pasiūlytas ES jaunimo garantijas, dėl kurių jau susitarė ES valstybės narės. · Valstybės narės turi nuveikti daugiau, kad padidintų savo ekonomikos konkurencingumą. Svarbus veiksnys šioje srityje yra darbo sąnaudos – reikia rūpintis, kad jų dinamika atitiktų produktyvumo didėjimą. Jos ir toliau bus atidžiai stebimos. Tam, kad didėtų ekonomikos našumas ir mažėtų kainos taip pat būtina užtikrinti didesnę konkurenciją produktų ir paslaugų rinkose, tačiau Europa negali pasaulinėje ekonomikos arenoje konkuruoti vien tik mažindama sąnaudas ir ji taip nekonkuruos. Prieškriziniais ir krizės metais visose valstybėse narėse nebuvo skiriamos būtinos investicijos į švietimą ir darbuotojų kvalifikaciją, mokslinius tyrimus, inovacijas ir efektyvų išteklių naudojimą. Dėl tinkamos kvalifikacijos darbuotojų ir tinkamų produktų ir paslaugų trūkumo Europos ekonomikos augimo perspektyvoms kyla tokia rimta grėsmė, kad šiose srityse reikia skubiai imtis veiksmų padėčiai ištaisyti, atsižvelgiant į strategijos „Europa 2020“ tikslus. · Skubiai reikia imtis didesnių pastangų, siekiant sukurti verslo plėtrai, vartotojų aplinkai ir užimtumo didinimui palankias sąlygas, pavyzdžiui, dar reikia iš esmės tobulinti tinklų pramonės šakas, didinti konkurenciją pagrindiniuose paslaugų sektoriuose (pvz., mažmeniniame), reikia sudaryti paprastesnes sąlygas užsiimti tam tikromis profesijomis ir veikla, taip pat gerinti viešojo administravimo veiksmingumą. · Einamosios sąskaitos perteklių ir pakankamai erdvės fiskaliniams veiksmams turinčios valstybės narės galėtų pasistengti sumažinti didelius mokesčius ir socialinio draudimo įmokas, kurias turi mokėti nedidelį darbo užmokestį gaunantys gyventojai. Naujausia darbo užmokesčio dinamika einamosios sąskaitos pertekliaus šalyse prisideda prie paklausos palaikymo ir turi teigiamos įtakos kituose ES regionuose. Šios valstybės narės taip pat galėtų padidinti vidaus paklausą, atverdamos savo paslaugų sektorių – tam reikėtų pašalinti nepagrįstus patekimo į jį apribojimus ir kliūtis. Dėl to paslaugos taptų prieinamesnės mažesnes pajamas gaunantiems gyventojams ir būtų suteikta naujų investavimo galimybių. · Atsižvelgiant į faktinę pažangą, padarytą mažinant biudžeto deficitą, įvykdytos konsolidacijos mastą ir vangesnę, nei tikėtasi, ekonominę veiklą, remiantis Stabilumo ir augimo paktu tam tikrais atvejais valstybėms narėms galima skirti papildomo laiko pasiekti, kad jų deficitas taptų mažesnis nei 3 % BVP. Vis dėlto atsisakyti būtinos konsolidacijos negalima ir kai kurioms valstybėms narėms vis dar reikia atlikti reikšmingus pakeitimus. Kelioms iš jų Komisija siūlo skirti papildomo laiko pernelyg dideliam einamosios sąskaitos deficitui ištaisyti. Papildomo laiko siūloma skirti ne tam, kad joms reikėtų dėti mažiau pastangų, priešingai, per jį turėtų būti sumažintas struktūrinis biudžeto deficitas, intensyviau vykdomos reformos ir grindžiamas kelias į tvarų ekonomikos atsigavimą. · Vykdant vidutinės trukmės fiskalines strategijas gali ir turėtų būti daugiau nuveikta siekiant didinti viešųjų išlaidų veiksmingumą bei mokesčių sistemos teisingumą ir veiksmingumą. Reikia šalinti struktūrinį kai kurių nacionalinių mokesčių sistemų neveiksmingumą (pvz., kai kuriuos sumažintus tarifus ir kitas mokesčių lengvatas). Taip pat būtina griežtinti kovą su mokesčių slėpimu ir vengimu. Nors prioritetai skirtingi, šiems uždaviniams spręsti rekomenduojamos kelios veiksmų kryptys. · Kad reformos būtų tvarios ir veiksmingos, nepaprastai svarbus teisingumas. Krizė jau atnešė ilgalaikių padarinių nepalankiausioje padėtyje esantiems mūsų visuomenės nariams, o daugelyje šalių skurdas gresia vis didesnei gyventojų daliai. Valstybės narės turi investuoti į žmogiškąjį kapitalą ir tinkamas paslaugas piliečiams. Daugiau dėmesio reikia skirti skirstomajam reformų poveikiui, siekiant užtikrinti, kad jos atneštų ilgalaikės naudos visiems. Kelios valstybės narės turi skirti daugiau dėmesio kovai su įvairių formų skurdu – vaikų skurdu, benamyste, dirbančiųjų skurdu, per dideliu namų ūkių įsiskolinimu – ir užtikrinti, kad skurdo kamuojamiems žmonėms padedančios socialinio aprūpinimo sistemos veiktų veiksmingai. ES lygmeniu priimti sprendimai padėjo valstybėms narėms vykdyti reformas, bet reikalingi tolesni skubūs veiksmai. · Didelių finansinių sukrėtimų patyrusios valstybės narės galėtų pasinaudoti naujomis ES lygmeniu parengtomis finansinės paramos priemonėmis[1]. ES ir TVF finansinė pagalba suteikta įpareigojus laikytis griežtų sąlygų. Šios programos vykdomos ir atidžiai stebimos. · Keli dar svarstomi ES teisės aktų pasiūlymai gali atverti naujų ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo galimybių, pavyzdžiui, paslaugų srityje. Tam taip pat galima pasinaudoti skaitmeninės ekonomikos teikiamomis galimybėmis. Apie pažangą, padarytą vykdant Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, Komisija praneš 2013 m. liepos mėn. Europos Vadovų Tarybos susitikime. · 2012 m. gruodžio mėn. Komisija pasiūlė jaunimo užimtumo srities dokumentų rinkinį, kuriame numatyta įsteigti Europos gamybinės praktikos aljansą. Ji taip pat pasiūlė Jaunimo garantijų iniciatyvą, kuria siekiama užtikrinti, kad visiems Europos jaunuoliams per keturis mėnesius nuo mokyklos baigimo arba darbo netekimo būtų pateiktas kokybiškas darbo pasiūlymas, suteikta tolesnio mokymosi ar rengimo galimybė, pasiūlyta gamybinė praktika arba stažuotė. Taryba Jaunimo garantijų iniciatyvą patvirtino 2013 m. balandžio mėn. Kitoje daugiametėje finansinėje programoje Jaunimo garantijų iniciatyvai remti numatyta skirti 6 mlrd. eurų – tai turėtų būti daroma bendradarbiaujant su Europos socialiniu fondu ir vykdant Jaunimo užimtumo iniciatyvą. Nuo 2012 m. Komisija, veikdama per jaunimo užimtumo veiksmų grupes, padeda valstybėms narėms, kuriose jaunimo nedarbas didžiausias, pakeisti finansavimo ES struktūrinių fondų lėšomis programas taip, kad jos būtų skirtos jaunimui. Ji taip pat vadovauja daugelio suinteresuotųjų šalių partnerystei, kurios tikslas – spręsti trūkstamos IRT (informacinių ir ryšių technologijų) kvalifikacijos ES problemą ir užpildyti šimtus tūkstančių prognozuojamų šios srities laisvų darbo vietų. · Naujausiais teisės aktais sugriežtintas ES ekonominis valdymas. Juos įgyvendinus, padidės pasitikėjimas vykdomomis reformomis. Jau įsigaliojo Sutartis dėl stabilumo, koordinavimo ir valdymo ekonominėje ir pinigų sąjungoje. Sugriežtintas Stabilumo ir augimo paktas, įvesta ir taikoma nauja makroekonominio disbalanso procedūra (šešių teisės aktų dėl ekonomikos valdymo rinkinys). 2013 m. gegužės 30 d. įsigalios nauji teisės aktai, kuriais sugriežtinamas politikos euro zonoje koordinavimas (antrasis ekonomikos valdymo dokumentų rinkinys). · Tolesni ekonominės ir pinigų sąjungos plėtojimo žingsniai, visų pirmą įsteigus bankų sąjungą ir sukūrus finansinės pagalbos priemonių rinkinį, numatytą pagal Europos stabilumo mechanizmą, dar labiau sutvirtins ES pagrindus. Diskutuojama ir apie tai, kaip išplėsti socialinę ekonominės ir pinigų sąjungos dimensiją. · Kai tik bus susitarta dėl kitos ES daugiametės finansinės programos, bus galima pradėti naudotis naujos kartos ES finansinėmis priemonėmis – moksliniams tyrimams remti skirta programa „Horizontas 2020“ ir infrastruktūrai plėtoti skirta Europos infrastruktūros tinklų priemone. Jos padės siekti pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos „Europa 2020“ tikslų. Tikslingiau naudojant ES struktūrinių fondų lėšas ekonomikos augimui, konkurencingumui ir užimtumui skatinti, keliose valstybėse narėse, kuriose didelė dalis viešųjų investicijų iš dalies finansuojama ES biudžeto lėšomis, galima sukurti galingą ekonomikos augimo impulsą. Šių metų konkrečiai šaliai skirtos rekomendacijos itin svarbios, nes valstybės narės ir regionai dabar nustato 2014–2020 m. sanglaudos politikos investicijų prioritetus. 3. Pagrindinės veiksmų kryptys Europos semestras pradedamas Komisijai paskelbiant metinę augimo apžvalgą. 2013 m. Komisija paliko tuos pačius penkis prioritetus, kaip ir 2012 m.: · diferencijuoto ir ekonomikos augimui palankaus fiskalinio konsolidavimo tęsimas, · įprasto skolinimo ūkio subjektams atkūrimas, · ekonomikos augimo ir konkurencingumo skatinimas dabar ir ateityje, · nedarbo problemos sprendimas ir socialinių krizės padarinių šalinimas, · viešosios administracijos atnaujinimas. Europos Vadovų Taryba 2013 m. kovo mėn. šiems prioritetams pritarė ir nustatė valstybių narių veiksmų šiose srityse pagrindą. Priede Nr. 1 pateikiama šiame dokumentų pakete kiekvienai valstybei narei skirtų rekomendacijų apžvalga. Priede Nr. 2 pateikiama pažangos siekiant strategijos „Europa 2020“ tikslų apžvalga. Daugiau bendros informacijos galima rasti tarnybų darbiniuose dokumentuose ir lyginamuosiuose teminiuose aplankuose, skelbiamuose strategijos „Europa 2020“ interneto svetainėje. Komisija taip pat pateikė rekomendacijų euro zonai. Euro grupė turėtų atlikti aktyvų vaidmenį vykdant sugriežtintą euro zonos priežiūrą – ji turėtų užtikrinti bendrą nuoseklią politiką ir jos ekonomikos stabilumui bei augimui būtinų reformų įgyvendinimą. Euro grupė taip pat atliks tam tikrą vaidmenį ateityje iš anksto diskutuojant apie politikos reformas bei jas koordinuojant, taip pat skubiai įgyvendinant svarbiausius politinius sprendimus, pavyzdžiui, tokius, kurių reikia pereinant prie bankų sąjungos. Rengiant šias rekomendacijas remtasi ir vykdant makroekonominio disbalanso procedūrą 2013 m. balandžio 10 d. Komisijos paskelbtomis nuodugniomis apžvalgomis. 13-ai valstybių narių skirtose rekomendacijose, kurioms taikyta ši procedūra, atsižvelgta į esamą disbalansą. Diferencijuoto ir ekonomikos augimui palankaus fiskalinio konsolidavimo tęsimas Fiskalinis konsolidavimas pats savaime yra ne tikslas, bet priemonė valdžios institucijoms atgauti fiskalinį savarankiškumą ir galimybę investuoti į tvarų ekonomikos augimą. Esant dideliems valstybės biudžeto deficitams ir didėjant skoloms, Komisija ragino imtis fiskalinio konsolidavimo, kuris turėtų būti atliekamas diferencijuotai ir ekonomikos augimui palankiu būdu, skirtingu kiekvienoje šalyje. Jeigu imamasi tinkamų priemonių, fiskalinė drausmė ir ekonomikos augimas vienas kitą skatina. Naujausias pavyzdys – Baltijos šalys: po gilaus nuosmukio Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje dabar fiksuojami sparčiausio ekonomikos augimo Europos Sąjungoje rodikliai, atitinkamai 3,6 %, 5,6 % ir 3,2 % (2012 m.). Šios trys šalys pirmiausia ėmėsi fiskalinio konsolidavimo ir esant labai nepastovioms sąlygoms perbalansavo savo ekonomiką. Pastebimai pagerėjęs jų konkurencingumas jau duoda rezultatų – jos gali lengviau konsoliduoti viešuosius finansus ir toliau mažinti nedarbą, nors didelė skurdo ir socialinės atskirties rizika vis dar kelią nerimą. Fiskalinis konsolidavimas vykdomas visoje Europoje. ES deficitas sumažėjo nuo didžiausio -6,9 % rodiklio 2009 m. iki -4 % 2012 m., 2013 m. jis turėtų sumažėti iki -3,4 %, nes vis daugiau valstybių narių bus sumažinusios savo perviršinį deficitą. Konsolidavimo būdai, siekiant deficito ir skolos mažinimo tikslų, kurie gali padėti valstybėms narėms išsivaduoti iš perviršinio deficito procedūros, grindžiami struktūriniu deficito skaičiavimu, todėl jeigu dėl labai suprastėjusių ekonominių perspektyvų nepavyksta pasiekti nominalaus deficito tikslo, nors reikiamos struktūrinės priemonės ir buvo įgyvendintos, perviršinio deficito sumažinimo terminas gali būti pratęstas. Remiantis suderintomis ES nuostatomis fiskalinio konsolidavimo sparta neseniai jau pakoreguota Graikijoje, Ispanijoje ir Portugalijoje, suteikiant joms daugiau laiko perviršiniam deficitui ištaisyti. Šiuo metu Komisija atnaujina rekomendacijas, remdamasi naujausia informacija ir įvertinusi priemonių, kurių ėmėsi valstybės narės, veiksmingumą (1 langelis). 1 langelis. Valstybių narių padėtis, atsižvelgiant į Stabilumo ir augimo paktą, pagal 2013 m. gegužės 29 d. Komisijos rekomendacijas Perviršinio deficito procedūra netaikoma || BG, DE, EE, FI, LU, SE Perviršinio deficito procedūra nutraukiama || HU, IT, LT, LV, RO Taikoma perviršinio deficito procedūra, tikslai turi būti pasiekti 2013 m. || AT, DK, CZ, SK Taikoma perviršinio deficito procedūra, tikslai turi būti pasiekti 2015 m. arba 2016 m. || EL, IE, CY, UK Siūloma pratęsti fiskaliniams tikslams pasiekti skirtą laiką – nauji terminai 2014 m., 2015 m. arba 2016 m. || ES, FR, NL, PL, SI, PT Pirmas perviršinio deficito procedūros pradžios etapas || MT Nepakankami veiksmai siekiant sumažinti perviršinį deficitą iki 2012 m., perviršinio deficito procedūra sugriežtinta || BE Dėl ES lygmens veiksmų ir tam tikrų valstybių narių pastangų valstybės skolos palūkanų normos sumažėjo ir kelios šalys, kurioms anksčiau kėlė grėsmę nepakeliamai didelės refinansavimo sąnaudos, dabar gali finansuoti savo skolas mokėdamos daug mažesnes palūkanas nei prieš metus. Vis dėlto dėl jau susikaupusių didelių skolų ir su senėjančia visuomene susijusių sąnaudų jų fiskalinė ir finansinė padėtis išlieka netvirta. Tokiomis aplinkybėmis kai kurioms valstybėms narėms skiriant daugiau laiko, per kurį jos turėtų pasiekti sutartus tikslus, norima suteikti joms galimybę paspartinti viešųjų finansų tvarkymą ir įvykdyti uždelstas reformas. Reformos turi būti vykdomos aktyviau, kad iki naujų terminų būtų pasiekti realūs reikiami rezultatai ir ištaisyti perviršiniai deficitai. Komisija atidžiai stebės padėtį ir taikys griežtesnes fiskalinio valdymo susitarimų su euro zonos šalimis sąlygas. Įgyvendinus patikimas ir veiksmingas vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto nuostatas fiskalinėms institucijoms turėtų būti suteikta daugiau galių tiek nacionaliniu, tiek žemesniu lygmeniu. Svarbus ir fiskalinės konsolidacijos pobūdis. Daugeliu atveju užuot sumažinus išlaidas, buvo padidinti mokesčiai. Paprastai ekonomikos augimui tai trukdo labiau negu atvirkštinis variantas, ypač tose šalyse, kuriose mokesčiai jau buvo dideli. Komisija rekomenduoja ekonomikos augimui palankesnius fiskalinio koregavimo būdus, koreguojant ir nacionalinių biudžetų įplaukas, ir išlaidas. Kalbant apie įplaukas, vienas iš svarbiausių vykdomų reformų aspektų yra mokesčių sistemų struktūra, ypač mokesčių bazės perkėlimas iš darbo apmokestinimo į kitus pajamų šaltinius. Daugelis valstybių narių pirmiausia turi apriboti darbo apmokestinimą, kad paskatintų dirbti ir sumažintų palyginti didelę darbo kainą, ypač nekvalifikuoto darbo (žr. 2 langelį). Žinoma, po to šių reikalingų reformų finansinius padarinius reikia kompensuoti lėšomis iš kitų įplaukų šaltinių. Nekilnojamojo turto kartotinio apmokestinimo didinimas kelia politinių prieštaravimų keliose valstybėse narėse, bet jį galima parengti taip, kad tai būtų veiksminga ir teisinga viešųjų įplaukų gavimo priemonė. Kitas mokesčių pertvarkymo aspektas – didesnis aplinkosaugos mokesčių taikymas, pavyzdžiui, apmokestinant taršos ir šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo šaltinius. Tai gali skatinti kurti naujas technologijas, efektyviau naudoti išteklius ir kurti ekologiškas darbo vietas, tačiau reikia stebėti ir didelių energijos kainų poveikį namų ūkiams ir konkurencingumui (įskaitant tas pramonės šakas, kuriose reikia daug energijos), kad ateityje sprendimus būtų galima priimti remiantis patikimais faktais. Veiksmingesnes ir teisingesnes mokesčių sistemas galima sukurti išplėtus esamas mokesčių bazes. Daugelyje mokesčių sistemų numatytas atleidimas nuo mokesčių, lengvatos, sumažintos mokesčių normos ir kitos lengvatinės sąlygos – vadinamosios mokesčių išlaidos. Jos ne visada pagrįstos, be to, tai gali būti neveiksmingos socialinių, aplinkos ar ekonominių tikslų siekimo priemonės. Dėl jų gali susidaryti nevienodos mokestinės sąlygos mokesčių mokėtojams, kurios ne visada pagrįstos ir todėl dėl jų mažėja visos sistemos teisingumas. Dėl jų taip pat gali atsirasti manipuliavimo galimybių, sistema gali tapti painesne, gali padidėti prievolių vykdymo ir administracinės sąnaudos. Keliose valstybėse narėse mokesčiai buvo padidinti, bet Komisija mano, kad galima labiau pasistengti sumažinti mokesčių išlaidas ir lengvatas, tarp jų ir aplinkai bei ekonomikai žalingas subsidijas. Pavyzdžiui, faktiškai surenkamos PVM įplaukos yra tik pusė tos sumos, kurią būtų galima surinkti, jeigu tinkamai būtų taikomas standartinis PVM (1 grafikas). Toks skirtumas susidaro dėl mokesčių lengvatų, mokesčių spragų, nepakankamo prievolių vykdymo ir, kai kuriais atvejais, blogo mokesčių administravimo – šie veiksniai mažina PVM sistemos veiksmingumą. 1 grafikas. Faktinės PVM įplaukos 2011 m. (% teorinių įplaukų, taikant standartinius tarifus) Šaltinis: Europos Komisija. PVM įplaukų santykis apskaičiuojamas faktiškai surenkamą PVM įplaukų sumą padalijus iš standartinio PVM tarifo ir grynojo galutinio vidaus vartojimo rodiklio sandaugos rezultato. Didelis Liuksemburgo rodiklis susidaro dėl didelės PVM dalies, surenkamos už pardavimo nenuolatiniams gyventojams sandorius. Siekiant, kad mokesčių sistema būtų veiksmingesnė ir teisingesnė, nepaprastai svarbu gerinti mokestinių prievolių vykdymą ir kovoti su sukčiavimu[2]. Tobulinant mokesčių sistemas veiksmai nacionaliniu, ES ir pasaulio mastu gali vieni kitus sėkmingai papildyti. Komisija pasiryžusi panaudoti visas turimas priemones, kad sugriežtintų kovą su mokesčių slėpimu ir vengimu, ir ragina valstybes nares imtis priemonių nacionaliniais ir ES lygmenimis, koordinuojant jas su kitomis valstybėmis narėmis. 2 langelis. Neseniai įvestų priemonių, kuriomis siekiama sumažinti mokesčių naštą tose srityse, dėl kurių didelio apmokestinimo iškraipomas ekonomikos augimas, pavyzdžiai Belgija įvedė kelias priemones, kad sumažintų MVĮ ir tam tikrų kategorijų darbuotojų socialines įmokas. Nedidelį darbo užmokestį gaunantiems darbuotojams įvesta vadinamoji darbo premija, be to, sumažinta darbdavių mokamos socialinės įmokos, taip pat numatytas gyventojų pajamų mokesčio kreditas. Danija laipsniškai mažina darbo apmokestinimą, kad paskatintų užimtumą ir ekonomikos augimą. Vengrija sumažino socialinio draudimo įmokas už tam tikras tikslines grupes. Suomija padidino pagrindines išmokas, kad sumažintų mokesčių naštą nedideles pajamas gaunantiems gyventojams. Čekija ir Estija numatė įvairiapusiškai mažinti darbo apmokestinimą. Dėl išlaidų Komisija laikosi nuomonės, kad prioritetas turėtų būti teikiamas investicijoms į mokslinius tyrimus, inovacijas ir žmogiškąjį kapitalą, šioje srityje taip pat reikia siekti, kad išleidžiamos lėšos būtų panaudojamos veiksmingiau. Kai kuriose valstybėse narėse (pavyzdžiui, Bulgarijoje, Graikijoje, Italijoje, Rumunijoje, Slovakijoje) investicijos į švietimą nedidelės ar netgi mažėja – tai priežastis nerimauti. Taip pat yra galimybių išlaikyti arba gerinti įdarbinimo tarnybų ir aktyvios darbo rinkos politikos, pavyzdžiui, bedarbių mokymo ir jaunimo garantijų priemonių, apimtį ir veiksmingumą, gerinti daugelio sričių, tarp jų ir sveikatos priežiūros bei ilgalaikės priežiūros, viešųjų išlaidų veiksmingumą. Dėl visuomenės senėjimo kyla pavojus viešųjų finansų tvarumui, nes gali didėti sveikatos priežiūros ir valstybės finansuojamų pensijų išlaidos. Kad padėtų susidoroti su šia problema imantis veiksmų jau dabar, Komisija rekomendavo didinti minimalų įstatymuose nustatytą pensinį amžių, atsižvelgiant į vidutinės gyvenimo trukmės didėjimą, taip pat palaipsniui atsisakyti ankstyvo išėjimo į pensiją mechanizmų ir kartu stengtis toliau vykdyti mokymosi visą gyvenimą programas bei išlaikyti vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo rodiklius. 1 lentelėje pateikiama naujausių ir būsimų pensinio amžiaus pokyčių valstybėse narėse santrauka. 1 lentelė. Pensinis amžius* Europos Sąjungoje || Pensinis amžius 2009 m. || Pensinis amžius 2020 m. || Tolesnis ilginimas po 2020 m. || || || Pensinis amžius 2009 m. || Pensinis amžius 2020 m. || Tolesnis ilginimas po 2020 m. M – moterų (jeigu skiriasi) (if different) || M – moterų (jeigu skiriasi) (if different) || || || M – moterų (jeigu skiriasi) (if different) || M – moterų (jeigu skiriasi) (if different) BE || 65 || || 65 || || || CY || 65 || || 65+ 3) || || BG || 63 || M: 60 || 65 || M: 63 || || LV || 62 || || 63m9mn || || 65 2025 m. CZ || 62 M: 56m8mn 1) || 63,8 M: 60m6mn (1) || 67+ 2) 2044 m. || LT || 62m6mn || M: 60 || 64 || M: 63 || 65 2026 m. DK || 65 || || 66 || || 67+ 3) || LU || 65 || || 65 || || DE || 65 || || 65,7 || || 67 2029 m. || HU || 62 || || 64 || || 65 2022 m. EE || 63 || M: 61 || 64 || || 65 2026 m. || MT || 61 || M: 60 || 63 || || 65 2026 m. IE || 66 || || 66 || || 68 2028 m. || NL || 65 || || 66m8mn || || 67+ 3) EL || 65 || M: 60 || 67 || || 67+ 3) || AT || 65 || M: 60 || 65 || M: 60 || 65 2033 m. ES || 65 || || 66m4mn || || 67+ 3) || PL || 65 || M: 60 || 67 || M: 62 || 67 2040 m. FR || 60 1) || || 62 1) || || || PT || 65 || || 65 || || IT || 65m4mn M: 60m4mn || 66m11mn || 67+ 3) || RO || 63m4mn || M: 58m4mn || 65 || M: 61 || 65 / 63 (M) 2030 m. Šaltinis: Europos Komisija * Amžius, kurio sulaukę gyventojai gali pradėti gauti visą pensiją, be aktuarinių išskaitų už ankstyvą išėjimą į pensiją. Ši informacija paremta iki 2013 m. birželio 30 d. priimtais teisės aktais. 1) Minimalus amžius, gali skirtis priklausomai nuo tokių sąlygų, kaip auginamų vaikų skaičius arba praėjęs minimalus draudimo laikotarpis. 2) Kasmet didinamas 2 mėnesiais, kol ši tvarka bus pakeista. 3) Ateityje bus keičiamas atsižvelgiant į vidutinės gyvenimo trukmės ilgėjimą. 4) Lankstus pensinis amžius, susietas su pensijos dydžiu. || SI || 63 || M: 61 || 65 || || SK || 62 M: 57m6mn 1) || 62+ 3) || || 62+ 3) FI || 63–68 4) || 63–68 4) || SE || 61–67 4) || 61–67 (4) || UK || 65 || M: 60 || 66 || || 67 2028 m. Sveikatos ir ilgalaikės priežiūros srityje svarbiausia užtikrinti pusiausvyrą tarp bendrosios priežiūros poreikio ir dėl senėjančios visuomenės, technologinių naujovių bei didėjančių visų amžiaus grupių pacientų lūkesčių didėjančios paklausos. Numatoma, kad per 70 % tos dalies, kuria dėl visuomenės senėjimo padidės viešosios išlaidos, sudarys sveikatos ir ilgalaikės priežiūros išlaidos. Siekiant, kad ribotos viešosios lėšos būtų panaudojamos veiksmingiau ir būtų užtikrinamos galimybės naudotis kokybiška priežiūra, reikalingos reformos. Įprasto skolinimo ūkio subjektams atkūrimas Skolinimo sąlygos, ypač tose šalyse, kur finansinė padėtis sunki, išlieka nepalankios, o kredito pasiūla ribota, nepaisant suteiktos didelės valstybės paramos ir ECB vykdomos palankios pinigų politikos. Padėtis visų pirma pablogėjo Airijoje, Graikijoje, Portugalijoje ir Slovėnijoje, nesklandumų neišvengė ir Prancūzija, Italija, Jungtinė Karalystė. Vienintelė šalis, kurioje mažosios ir vidutinės įmonės informuoja apie pagerėjusias galimybes gauti banko paskolą, yra Vokietija. Kreditų teikimo mažosioms ir vidutinėms įmonėms sąlygos kai kuriose šalyse pablogėjo dėl to, kad investuotojams kelia nerimą silpna ekonomika ir blogos finansinės sąlygos. Be to, dar nebaigtas bankų sistemos koregavimas. Siekiant atkurti įprastą skolinimą produktyviausiems ūkio subjektams, prioritetinė kelių valstybių narių užduotis tebėra sutvarkyti bankų balansą. 2 grafikas. Kredito teikimo sąlygos išlieka nepalankios, o kredito rinkos – susiskaldžiusios Kredito sąlygos euro zonoje ECB bankų skolinimo tyrimas Didesnių ir mažesnių paskolų nefinansinėms įmonėms palūkanų normų pasiskirstymas Atsižvelgiant į ankstesnes nepakeliamai dideles viešojo ir privačiojo sektorių skolas, dabar vykdomas finansų sektoriaus koregavimas yra būtinas. Tačiau vykdant koregavimą nereikia persistengti ir imtis nebūtinų priemonių arba dar pabloginti padėtį dėl blogai veikiančių, susiskaldžiusių rinkų. Todėl viešąja politika turėtų būti stiprinamas bankų sektorius, padedama šalinti įmonių finansavimo ir investicijų į infrastruktūrą kliūtys. Daugiausia dėmesio dabar skiriama nebe pastangoms pritraukti kapitalą, bet silpnosioms bankų sektoriaus vietoms pašalinti. Siekiant atgauti pasitikėjimą ES bankais ir bankų turtą bei įsipareigojimus padaryti skaidresnius, reikėtų tęsti visoje ES vykdomas suderintas turto kokybės apžvalgas. Taip būtų galima nustatyti išlikusius trūkumus ir sustiprinti pasitikėjimą visu sektoriumi. Sukūrus Europos lygmens bankų sąjungą, kurioje būtų viena priežiūros įstaiga ir bendras bankų pertvarkymo mechanizmas, bus užbaigta svarbi finansų sektoriaus pertvarkymo dalis ir žengtas didelis žingsnis į įprastinio skolinimo atkūrimą. Reikėtų greitai baigti rekapitalizuoti tuos bankus, kuriems rekapitalizacija buvo būtina, kad pradėtų veikti naujas bendras priežiūros mechanizmas ir jį vėliau būtų galima papildyti bendru bankų pertvarkymo mechanizmu. Vienas iš prioritetų turėtų būti alternatyvių ekonomikos finansavimo šaltinių, mažiau priklausomų nuo bankų finansavimo, parengimas. Yra požymių, kad įmonių finansavimas pamažu persikelia į kapitalo rinkas, bet šis procesas vyksta pernelyg lėtai, kad padarytų poveikį artimiausiu laikotarpiu. Be to, MVĮ dažnai neturi tiesioginės prieigos prie kapitalo rinkų finansavimo. Susitarta imtis naujų iniciatyvų, pvz., diegti naujas ES investicijų į rizikos kapitalą ir socialinio verslumo fondus sistemas, dėl kurių padėtis turėtų pagerėti. Be to, EIB įmokėtasis kapitalas padidintas 10 mlrd. eurų – tai turėtų suteikti galimybes visoje ES skirti iki 180 mlrd. papildomų investicijų. Dėl šių papildomų lėšų mažosioms ir vidutinėms įmonėms bus galima skolinti daug daugiau ir šios lėšos turėtų būti paskirstytos tiek plačioje geografinėje teritorijoje, tiek daugelyje sektorių. Dėl skubėti verčiančių aplinkybių EIB skolinimas, ypač mažosioms ir vidutinėms įmonėms, turėtų būti paspartintas. ES ir valstybių narių lygmeniu turėtų būti parengta ir kitų priemonių, kad MVĮ būtų lengviau gauti tiek bankų, tiek kitų šaltinių finansavimą, pavyzdžiui, turėtų būti patobulintos rizikos kapitalo sistemos, sukurtos MVĮ ir sutelktiems MVĮ ištekliams skirtos rinkos, naujos MVĮ skirtos pakeitimo vertybiniais popieriais priemonės, parengti kreditų vertinimo balų suteikimo mažosioms ir vidutinėms įmonėms standartai ir skatinama naudotis netradiciniais finansavimo šaltiniais, pavyzdžiui, išperkamąja nuoma, tiekimo grandinės finansavimu arba masiniu finansavimu. 2012 m. birželio mėn. Europos susitarime dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo pabrėžta investicijų į infrastruktūrą svarba ir išskirtas ES struktūrinių fondų bei EIB vaidmuo šioje srityje. 2012 m. lapkričio mėn. pradėta projektų obligacijų iniciatyva gali būti naudinga tam, kad Europoje infrastruktūros finansavimui vėl būtų atvertos skolos kapitalo rinkos. Dabar šią iniciatyvą reikia plėtoti ir tobulinti kartu su kitomis Europos infrastruktūros tinklų priemonei (2014–2020 m.) skirtomis skolos priemonėmis. 2013 m. kovo mėn. Komisija taip pat paskelbė Žaliąją knygą dėl ilgalaikio finansavimo[3], ragindama suinteresuotąsias šalis pareikšti savo nuomonę, kaip gerinti realiosios ekonomikos finansavimą ir pašalinti ilgalaikių investicijų kliūtis. 3 langelis. Naujausių pastangų suteikti įmonėms paprastesnes galimybes gauti finansavimą pavyzdžiai Kad pagerintų nepalankias skolinimo sąlygas Danija ėmėsi įvairių iniciatyvų, pavyzdžiui, sukūrė valstybinį investicijų fondą (Danijos augimo kapitalas) ir parengė plėtros bei kredito priemonių paketą. Parengtas ir dar vienas mechanizmas, pagal kurį 2013–2015 m. teikiamos kredito garantijos mažesnėms banko paskoloms. Estijos vyriausybė remia įmonių finansavimą per fondą „KredEx“, agentūrą „Enterprise Estonia“ ir Estijos plėtros fondą. Lenkija kartu su Europos investicijų fondu ir banku BGK parengė naujas MVĮ garantijas ir įsteigė naują ekonomikos augimo fondą, kad skatintų investicijas į rizikos kapitalą, privatų akcinį kapitalą ir tarpinio investavimo fondus. Italijoje skatinama naudotis ne bankų teikiamu finansavimu įvedus naujo įmonių nuosavo kapitalo lengvatas, sukūrus Tvaraus ekonomikos augimo fondą ir įdiegus masinio finansavimo galimybes novatoriškoms naujoms įmonėms. Jungtinė Karalystė įsteigė Skolinimo finansavimo mechanizmą, pagal kurį bankai gali pigiau skolintis iš „Bank of England“, jeigu dalį pasiskolintų lėšų perskolina įmonėms. Kelis iš šių mechanizmų remia ES struktūriniai fondai ir EIB. Švedija, Nyderlandai ir Junginė Karalystė turi valdyti privačiojo sektoriaus įsiskolinimą ir namų ūkių, kuriems gali nukentėti dėl galimų nekilnojamo turto rinkos pokyčių, pažeidžiamumą[4]. Imtasi kai kurių priemonių, pavyzdžiui, reguliavimo srityje ir siekiant mažinti mokestines įsiskolinimo paskatas, kaip antai mokesčių lengvatas už hipotekos kreditų palūkanas. Teigiamą poveikį daro ir priemonės, skirtos dėl didelio namų ūkių įsiskolinimo ir didelių būsto kainų susidariusiam disbalansui mažinti, nes dėl jų mažėja rizikingų paskolų poveikis. Valstybės narės taip pat turėtų mažinti daugelyje įmonių mokesčių sistemų egzistuojančias paskatas pernelyg daug skolintis. Ekonomikos augimo ir konkurencingumo skatinimas dabar ir ateityje Daugelyje valstybių narių mažėja viešųjų ir privačių investicijų[5] ir daugiau taupoma – taip yra todėl, kad įmonės ir namų ūkiai nori sumažinti esamas skolas ir (arba) padidinti turimą turtą. Nors atskiroms bendrovėms ir namų ūkiams tai būtina, dėl šio reiškinio mažėja bendra paklausa ir atsiranda būtinybė nuodugniai reformuoti produktų ir darbo rinkas, siekiant sumažinti neigiamą poveikį ekonomikos augimui ir padidinti ilgalaikio augimo potencialą. Kad atsigavimas būtų sėkmingas ir ilgalaikis, labai svarbu visų pirma užtikrinti ekonomikos augimą ir atkurti konkurencingumą. Kaip matyti iš naujausių Airijos, Ispanijos ir Portugalijos eksporto rodiklių, esminiai pokyčiai siekiant padidinti sąnaudų ir kitokį konkurencingumą duos teigiamų rezultatų jau artimiausiu laikotarpiu. Valstybės narės, kuriose yra einamosios sąskaitos deficitas, turi perskirstyti išteklius ir perkelti juos iš užsienio prekybai uždarų sektorių (pvz., būsto) į jai atvirus sektorius. Jos turi padidinti bendrą konkurenciją, atverdamos paslaugas ir ne rinkos paslaugas, įskaitant tinklo paslaugas. Einamosios sąskaitos perviršį turinčios valstybės narės gali ir turėtų skatinti vidaus paklausą, pavyzdžiui, mažindamos didelius mokesčius ir socialinio draudimo įmokas nuo nedidelių darbo užmokesčių. Naujausia darbo užmokesčio dinamika ir atsparios darbo rinkos einamosios sąskaitos pertekliaus šalyse padės didinti vidaus paklausą ir turės teigiamos įtakos kituose ES regionuose. Šios valstybės narės galėtų nuveikti daugiau, kad atvertų savo paslaugų sektorių, šalindamos nepagrįstus apribojimus ir kliūtis į juos patekti, didindamos investicijas ir užtikrindamos, kad paslaugos taptų prieinamesnės mažas pajamas gaunančių gyventojų grupėms. Neseniai kelių valstybių narių konkurencingumas sumažėjo dėl darbo užmokesčio didinimo, kuris gerokai lenkė produktyvumo augimo tempus. Šioms valstybėms narėms Komisija rekomendavo peržiūrėti darbo užmokesčio nustatymo mechanizmus ir suderinti darbo užmokesčio dinamiką su produktyvumo pokyčių tempais. Darbai šia linkme jau pradėti. Kai kurios valstybės narės ėmėsi teisės aktų reformų arba iniciatyvų, kad toks sąryšis būtų sukurtas. Kitais atvejais darbo užmokesčio indeksavimo sistemos buvo iš dalies reformuotos arba buvo sustabdytas jų taikymas, bet vis dar neatliktos struktūrinės reformos, kad darbo užmokesčio pokyčiai būtų nuolat susieti su produktyvumu. Nors 2013 m. paliktos tos pačios konkrečiai šaliai skirtos rekomendacijos, jos suformuluotos iš naujo, atsižvelgiant į padarytus pakeitimus. Be jokios abejonės, Europa turi dėti daugiau inovacijų pastangų ir gamyboje toliau diegti didelės pridėtinės vertės kūrimo procesus. Kaip matyti iš naujausios Komisijos paskelbtos Inovacijų sąjungos rezultatų suvestinės, šalių, kuriose inovacijų rodikliai mažiausi (Bulgarija, Rumunija, Latvija, Lenkija), atotrūkis nuo šios srities pirmūnių (Švedija, Vokietija, Danija, Suomija) vis dar didelis. Dėl to visa ES atsilieka nuo kai kurių pagrindinių konkurentų. Mažą produktyvumą iš dalies lemia ribota konkurencija produktų ir paslaugų rinkose, taip pat blogi švietimo ir mokslinių tyrimų srities rezultatai bei nesugebėjimas tyrimų rezultatus paversti rinkoje realizuojamomis prekėmis ir paslaugomis. Didelė dalis viešosiomis lėšomis finansuojamų mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros atliekama skyrus tiesiogines dotacijas. Turėtų būti parengta kitų būdų, kaip remti inovacijų pajėgumus, pavyzdžiui, mokesčių paskatų privačiam finansavimui skatinti ir strateginio viešųjų pirkimų panaudojimo priemonių. Vis dar lieka nepanaudotas didelis paslaugų sektoriaus ekonominis ir darbo vietų kūrimo potencialas. Komisijos vertinimu ES BVP būtų galima padidinti 0,8–2,6 %, jeigu valstybės narės pašalintų paslaugų teikimo suvaržymus, kaip tai numatyta Paslaugų direktyvoje. Pagal didžiausių užmojų scenarijų daugiausiai naudos būtų gauta Kipre, Ispanijoje, Jungtinėje Karalystėje, Liuksemburge, Nyderlanduose, Danijoje, Austrijoje, Švedijoje ir Prancūzijoje[6]. Konkurencijai paslaugų sektoriuje gerinti rekomenduojamos konkrečios priemonės – šalinti kliūtis mažmeniniame sektoriuje ir pernelyg didelius suvaržymus profesinių paslaugų ir ypač reglamentuojamųjų profesijų srityje. Plėtoti užsienyje teikiamas paslaugas ir didinti produktyvumą vidaus rinkose galėtų būti daug lengviau, jeigu būtų visapusiškai įgyvendinta ES Paslaugų direktyva. Vienas iš prioritetų yra bendrų verslo sąlygų gerinimas, šia linkme jau žengta keletas svarbių žingsnių (žr. 4 langelį). Kai kurie iš šių gerų pavyzdžių galėtų būti pritaikyti plačiau. 4 langelis. Priemonių, kurių imtasi paslaugų sektoriaus ekonominei veiklai vystyti, pavyzdžiai Įsigaliojus Paslaugų direktyvai, Lenkijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje, Kipre ir Italijoje sušvelnintos taisyklės, kuriomis nustatoma bendrovės forma arba kapitalo nuosavybės reikalavimai. Italijoje panaikintas reikalavimas gauti išankstinį leidimą daugelio sričių paslaugų įmonėms steigti, toks reikalavimas kelių paslaugų sričių įmonėms panaikintas ir Prancūzijoje. Ispanijos ir Vokietijos mažmenininkams nebereikia atlikti ekonominio patikrinimo, kad galėtų atidaryti tam tikros rūšies patalpas. Maltoje panaikinti privalomi reglamentuojamųjų profesijų tarifai, todėl įmonės gali savarankiškai nustatyti kainas. Kad būtų skatinama steigti naujų įmonių, o veikiančios įmonės galėtų plėstis ir pritraukti investicijų, reikalinga palanki verslo aplinka. Nors per pastaruosius penkerius metus gerinant verslo sąlygas padaryta tam tikra pažanga, padėtis valstybėse narėse labai nevienoda. Ispanija turi didelių ketinimų sumažinti administracinę naštą – jeigu būtų įgyvendintas siūlomas vieningos rinkos įstatymo projektas, pirmaisiais jo taikymo metais BVP galėtų padidėti 1,28 %. Prancūzija paskelbė plačios apimties supaprastinimų planą, Lenkijoje ir Lietuvoje padaryta reikšminga pažanga diegiant elektroninį viešąjį pirkimą. Tinklų pramonės šakų kokybė, apimties teritorija ir prieinamumas nepaprastai svarbūs užtikrinant ekonomikos konkurencingumą. Kelios rekomendacijos susijusios su plačiajuosčio ryšio plėtojimu, geresniu energijos rinkos veikimu ir transporto sektoriaus (geležinkelių, oro uostų, jūrų uostų, kelių transporto) tobulinimu. Didelių infrastruktūros objektų statymas arba atnaujinimas, atsižvelgiant į ES prioritetus, turėtų ir toliau būti svarbus veiklos šaltinis. Atviriausia geležinkelio rinka yra Danijoje, Švedijoje ir Jungtinėje Karalystėje – visose šiose šalyse geležinkelių rinkos dalis didėjo. Ne visiškai išnaudojamos darbo vietų kūrimo galimybės, kurias teikia ekologiška ekonomika. Efektyvus išteklių naudojimas prasmingas ekonominiu ir aplinkos apsaugos požiūriu, be to, tai būtina mūsų konkurencingumui ateityje. Valstybės narės, atnaujindamos gamybos metodus, turėtų stengtis, kad šios investicijos didėtų ir būtų tvaresnės. Delsiama įgyvendinti energijos vartojimo efektyvumo priemones, nors jos ir padeda kurti darbo vietas bei taupyti įmonių ir namų ūkių lėšas[7]. Neabejotina prioritetinė užduotis ir toliau yra anglies dvideginio išmetimo mažinimas, ypač transporto ir statybų sektoriuose, kaip tai numatyta ES įsipareigojimuose. Turėtų būti geriau išnaudojamas atliekų tvarkymo ir perdirbimo sektoriaus potencialas. Apskaičiuota, kad visapusiškai įgyvendinus ES teisės aktus dėl atliekų kasmet būtų galima sutaupyti 72 mlrd. eurų, sektoriaus metinę apyvartą padidinti 42 mlrd. eurų ir iki 2020 m. sukurti per 400 000 darbo vietų[8]. Nedarbo problemos sprendimas ir socialinių krizės padarinių šalinimas Krizė sukėlė rimtų ir ilgalaikių padarinių, dėl kurių daugelyje Europos regionų pablogėjo užimtumo ir socialinė padėtis. Socialinės apsaugos sistemos padėjo sušvelninti didžiausius krizės padarinius, tačiau dabar dėl to, kad krizė vis nesitraukia, kai kurios iš šių sistemų jau patiria sunkumų. Kaip matyti iš toliau pateiktos 2 lentelės, valstybių narių skirtumai didėja. Keliose iš jų staigiai padidėjo nedarbas, bedarbių skaičius pasiekė rekordines aukštumas. Itin jaudina jaunimo nedarbo padėtis (vidutinis nedarbas 23,5 %, bet Ispanijoje ir Graikijoje šis rodiklis atitinkamai yra 55,9 % ir 62,5 %) ir tai, kad didėja ilgą laiką darbo neturinčių gyventojų dalis (nuo 4,1 % darbo jėgos 2011 m. iki 4,6 % 2012 m.). Vis dėlto kai kuriose valstybėse narėse užimtumo rodikliai geri. Austrijos nedarbo rodikliai mažiausi Europos Sąjungoje – 4,7 % 2013 m. kovo mėn., o bendras dalyvavimo darbo rinkoje rodiklis šiek tiek padidėjo ir peržengė 75 % ribą. Vokietijoje vos per kelis metus nedarbas sumažėjo nuo daugiau kaip 8 % iki 5,4 %. Jungtinėje Karalystėje bendras nedarbas sumažėjo nuo 8,2 % 2011 m. iki 7,7 % 2013 m. vasario mėn. Keliose valstybėse narėse pradėtos didelės darbo rinkos reformos (kartais konsultuojantis su socialiniais partneriais), kuriomis siekiama padidinti darbo rinkos atsparumą – užtikrinamas didesnis vidinis ir išorinis lankstumas, mažinama segmentacija ir sudaromos paprastesnės sąlygos keisti darbą. Dažniausiai jos vykdomos programoje dalyvaujančiose šalyse. Bėgant laikui šios reformos turėtų duoti vaisių. Svarbiausia, kad jas vykdant būtų atsižvelgiama į tai, jog būtina suteikti galimybę darbuotojams kaupti socialinės apsaugos teises ateičiai ir užtikrinti jų galimybes įsidarbinti. Atsižvelgiant į ES demografinę padėtį, vykdant reformas reikia stengtis didinti moterų ir vyresnių darbuotojų dalyvavimą darbo rinkoje – šiam tikslui mokesčių ir išmokų sistemose turėtų būti sudarytos tinkamos paskatos grįžti į darbą ir likti dirbti. Tam labai svarbu plėtoti ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros sistemas, paprastai įvardijamas kaip vaikų priežiūros sistemos, spręsti vaikų skurdo problemą ir siekti, kad visi moksleiviai baigtų mokyklą. Esminiai veiksniai siekiant šių tikslų yra susijusių paslaugų kokybė, pigumas ir galimybės jų gauti. Artimiausiu laikotarpiu viešosioms įdarbinimo tarnyboms bus labai nelengva susidoroti su užduotimi rasti darbo vis didesniam bedarbių skaičiui. Keliose šalyse reikia užtikrinti veiksmingesnę pagalbą ieškant darbo ir geresnes mokymo galimybes, taip pat paramą darbuotojų judumo sistemoms. Visi faktai rodo, kad individualizuota parama duoda geresnių rezultatų, bet keliose valstybėse narėse, kur nedarbo lygis didžiausias, veiksmų šia kryptimi nesiimama arba jų imamasi nepakankamai skubiai. Didėjant reikalavimams, įdarbinimo tarnybos turėtų stengtis dirbti našiau ir daugiau bendradarbiauti. Sutartyje apibrėžta pagrindinė – laisvo judėjimo – teisė suteikia įsidarbinimo galimybių. Tai vienas iš būdų, kaip spręsti laisvų darbo vietų ir tinkamos kvalifikacijos darbuotojų joms užimti trūkumo problemą. Darbo rinkos judumas taip pat yra ekonominės ir pinigų sąjungos prisitaikymo mechanizmas. Komisija toliau plėtos Europos užimtumo tarnybą (EURES), intensyvindama ir plėsdama jos veiklą bei skatindama jaunimo judumą. 2 lentelė. Bendro ir jaunimo (jaunesnių nei 25 m. gyventojų) nedarbo rodikliai ir bedarbių skaičius, 2013 m. kovo mėn.* * 2013 m. kovo mėn. arba naujausi turimi duomenys Šaltinis: Europos Komisija Reikia ir nuodugnesnio vertinimo, kaip pasiekti, kad švietimas ir rengimas taptų skaidresnis ir veiksmingesnis, kad laisvas darbo vietas užimtų daugiau tinkamos kvalifikacijos darbuotojų ir kad įvairių mokymo teikėjų pastangos geriau papildytų vienos kitas. Keliose valstybėse narėse vis dar pernelyg daug moksleivių nebaigia mokyklos, ypač kilusių iš nepasiturimai gyvenančių arba migrantų šeimų, o mokymosi visą gyvenimą galimybės nėra pačios geriausios. Didesnis už ES vidurkį mokyklos nebaigiančių moksleivių skaičius yra Maltoje, Ispanijoje, Portugalijoje, Italijoje, Rumunijoje ir Jungtinėje Karalystėje[9], o Bulgarijoje, Rumunijoje, Graikijoje, Vengrijoje ir Slovakijoje yra mažiausiai mokymosi visą gyvenimą programų dalyvių[10]. Šios problemos buvo dar iki krizės, bet dabar jos tapo itin aktualios, turint omenyje vykdomų ekonominių korekcijų mastą ir ilgesnio aktyvaus darbinio gyvenimo perspektyvas. Tam tikrų švietimo ir mokymo sistemų netinkamumą iliustruoja ir tai, kad daugelyje regionų ir sektorių laisvoms darbo vietoms užimti trūksta tinkamos kvalifikacijos darbuotojų ir yra kitų panašių trikdžių. Kelios valstybės narės ėmėsi reformuoti profesinio rengimo ir mokymo sistemas, kad suteiktų jaunimui tokią kvalifikaciją, kurios reikia darbo rinkai. Keletas valstybių narių sukūrė kokybiškos gamybinės praktikos ir dvejopo profesinio rengimo pagrindus (Ispanija, Italija, Graikija, Latvija, Portugalija, Slovakija), nors šis procesas dar yra pradinėje stadijoje ir tam, kad jis pavyktų, reikės glaudaus socialinių partnerių bendradarbiavimo. Kitos valstybės narės ėmėsi aukštojo mokslo sistemų veiksmingumo didinimo reformų, kad sumažėtų mokslų nebaigiančių studentų ir šios sistemos būtų pritaikytos darbo rinkos poreikiams (Austrija, Italija, Lenkija), ir, siekdamos šių tikslų, vis plačiau taiko novatoriškus finansavimo atsižvelgiant į pasiektus rezultatus modelius (Čekija, Jungtinė Karalystė, Slovakija, Vengrija). Jaunimas itin nukentėjo dėl padidėjusio nedarbo. ES lygmeniu imtasi svarbių veiksmų, siekiant paremti nacionalines ir regionines strategijas (5 langelis). 5 langelis. ES jaunimo garantijų iniciatyvos įgyvendinimas Vadovaudamosi Komisijos pasiūlymu, valstybės narės susitarė įgyvendinti Jaunimo garantijų iniciatyvą, t. y. per keturis mėnesius nuo formaliojo švietimo programos baigimo arba darbo netekimo pateikti kiekvienam jaunuoliui iki 25 m. amžiaus gerą darbo pasiūlymą ar suteikti tolesnio mokymosi, gamybinės praktikos arba stažuotės galimybę. Suomija pradėjo garantijų programą, pagal kurią kiekvienam jaunuoliui iki 25 m. (iki 30 m. ką tik aukštąjį mokslą baigusiems studentams) per 3 mėnesius nuo darbo netekimo būtų pasiūlytas kitas darbas, mokymas darbo vietoje, studijos arba seminarų ar perkvalifikavimo kursai. Austrijoje pradėta vykdyti 19–24 m. gyventojams skirta programa „Darbo ir mokymo garantijos“. Darbo neturintiems jaunuoliams per pirmuosius šešis mėnesius nuo užsiregistravimo viešojoje įdarbinimo tarnyboje pasiūloma darbo vieta, kryptingas mokymas arba subsidijuojamas darbas. Švedijoje siekiama suteikti daugiau galimybių darbo biržoje užsiregistravusiems jauniems bedarbiams, pirmiausia tris mėnesius teikiant aktyvią pagalbą ieškant darbo, po to vykdant aktyvų kvalifikacijos pritaikymo procesą, derinant jį su gamybine praktika arba tolesniu mokymusi. Komisija pasiūlė pradėti Jaunimo užimtumo iniciatyvą ir Europos Vadovų Taryba tam pritarė. Pagal šią iniciatyvą per kitos daugiametės finansinės programos laikotarpį (2014–2020 m.) numatyta skirti 6 mlrd. eurų, kurie bus panaudoti remiant darbo neturintį, nesimokantį ir praktikos neatliekantį jaunimą tuose regionuose, kuriuose jaunimo nedarbas didesnis nei 25 %. Ši iniciatyva gali būti svarbi parama įgyvendinant Jaunimo garantijų programą. Dėl didžiulio krizės poveikio keliose valstybėse narėse daugėja skurdo. Kai kurios iš jų deda daugiau pastangų, kad įveiktų skurdo ir socialinės atskirties problemas, bet reikia nuveikti dar daugiau tobulinant socialinės apsaugos priemones bei gerinant išmokų ekonominį veiksmingumą – tam reikia didinti jų kryptingumą, paprastinti administravimą, spartinti naudojimąsi teisėmis ir taikyti kitas priemones. Ilgą laiką darbo neturintiems gyventojams turėtų būti padedama sugrįžti į darbo rinką – tam labai svarbu užtikrinti geresnį socialinės pagalbos ir aktyvumo skatinimo priemonių sąryšį. Viešosios administracijos atnaujinimas Krizė parodė, kad viešojo administravimo trūkumai valstybėms narėms gali trukdyti vykdyti šiuolaikinę, į reformas orientuotą ekonominę ir socialinę politiką. Sprendžiant iš būtinybės pertvarkyti tam tikras viešąsias įdarbinimo paslaugas, trūkstamų ekonominių ir analitinių pajėgumų rengti ir vykdyti struktūrines reformas, gerinti valdymą ir padidinti menką ES struktūrinių fondų lėšų panaudojimą, yra visiškai aišku, kad būtina atnaujinti valstybių narių viešąjį administravimą. Norint atnaujinti viešąjį administravimą, reikia tobulinti strateginį rengimą ir įgyvendinimą: ministerijos ir nacionalinio, regioninio ir vietos lygmenų valdžios institucijos turėtų gerinti savo pajėgumus apibrėžti pagrindinius uždavinius, nustatyti svarbiausius prioritetus ir šiuos uždavinius spręsti, vertinti ekonominį, socialinį veiksmų poveikį bei jų įtaką aplinkai, taip pat rengti tinkamus veiksmų planus su aiškiais tarpiniais tikslais. Tačiau labai svarbu, kad būtų taikomas integruotas metodas: kad nebūtų sukurta pernelyg daug viešojo administravimo reformos strategijų, atitinkami padaliniai turėtų glaudžiai koordinuoti jų rengimą ir įgyvendinimą. Rengiant ir vykdant darbo vietų kūrimo, ekonomikos augimo ir konkurencingumo skatinimo politiką labai svarbu, kad viešasis administravimas būtų modernus. Pavyzdžiui, norint sukurti MVĮ palankią aplinką, reikia sumažinti su naujų įmonių kūrimu susijusią administracinę naštą ir sukurti inovacijas skatinančią administravimo sistemą. Tam, savo ruožtu, reikia didinti valdžios institucijų administravimo pajėgumus ir remti elektronines paslaugas bei šiuolaikinę informacinę infrastruktūrą. Svarbu, kad administratoriai būtų kvalifikuoti, ypač krizės metais, kai reikia mažinti viešąjį finansavimą. Svarbu ne tik sugebėti pritraukti, bet ir išlaikyti gerus darbuotojus, išsaugant viešojo administravimo patrauklumą. Tam visų pirma reikia geros įdarbinimo politikos, paaukštinimo ir kilimo karjeros laiptais sistemų, lyderystės skatinimo pasitelkiant mokymą, rengimą ir kitas priemones. Kad padidintų administravimo veiksmingumą ir ekonomiškumą, kai kurios valstybės narės mažina viešojo sektoriaus darbuotojų skaičių, kitos investuoja į e. valdžios sistemas. Krizė taip pat atskleidė žalingą lėtų ir pasenusių teisinių sistemų poveikį ekonomikai bei tai, kaip svarbu turėti kokybišką, nepriklausomą ir veiksmingą teismų sistemą, kad būtų galima išlaikyti arba atgauti investuotojų pasitikėjimą. Vienos valstybės narės, siekdamos padidinti teismų sistemos veiksmingumą, imasi bankroto teisės pertvarkos (Portugalija ir Ispanija), kitoms (Maltai, Rumunijai, Italijai, Slovakijai, Vengrijai, Latvijai, Bulgarijai) Komisija rekomendavo imtis skubesnių ir veiksmingesnių pastangų ir (arba) priemonių, kad būtų padidintas teismų sistemos nepriklausomumas. Taip pat reikia reformuoti mokesčių administravimą ir teisę, kad mokesčių mokėtojai geriau laikytųsi taisyklių ir būtų sumažintos administracinės bei prievolių vykdymo išlaidos. 6 langelis. Naujausių priemonių, kuriomis gerinamas mokestinių prievolių vykdymas ir didinamas mokesčių administravimo veiksmingumas, pavyzdžiai Siekdamos pagerinti mokestinių prievolių vykdymą, šalys diegia ir savanoriškas prievolių vykdymo priemones, ir jų vykdymo užtikrinimo politiką. Jų derinys priklauso nuo šalies aplinkybių. Belgija keturgubai padidino baudas už mokesčių slėpimą, o mokesčių inspekcijai suteikta daugiau teisių naudotis asmens duomenimis. Bulgarijoje įvesta papildomų elektroninių paslaugų ir išplėtoti ryšio su Nacionalinės pajamų agentūros Informaciniu centru kanalai, todėl daugiau naudojamasi trečiųjų šalių informacija. Čekija toliau paprastino savo mokesčių instituciją (kūrė Integruotą pajamų agentūrą) ir, įvedusi „nepatikimo PVM mokėtojo“ sąvoką, padidino rizikos valdymo pajėgumus. Italija sugriežtino kontrolę ir sankcijas bei padidino informacijos teikimo įpareigojimus mokesčių mokėtojams. Kartu buvo imtasi ir tam tikrų supaprastinimo priemonių. Lietuva patobulino prievolių vykdymo strategiją, padidino mokesčių mokėtojams teikiamą pagalbą, bet kartu ir sugriežtino kontrolę, ypač atliekant sandorius grynaisiais pinigais. Slovakija pagerino rizikos valdymo metodus, daugiau dėmesio skirdama PVM slėpimo problemai, bei ėmėsi kovos su mokesčių vengimu priemonių – įpareigojo, kad mokėjimai nuo tam tikros sumos būtų atliekami elektroniniu būdu. 4. Išvados Artimiausio laikotarpio ekonominės Europos perspektyvos vis dar menkos, bet daugelis veiksmų, kurių ėmėsi valstybės narės, padeda Europos Sąjungai bristi iš krizės. Euro zonoje mažinamas einamųjų sąskaitų disbalansas, artėjama prie einamosios sąskaitos perviršio susidarymo. Visos valstybės narės turi tęsti ekonomikos perbalansavimo pastangas: šalys, kuriose yra einamosios sąskaitos deficitas, turi didinti savo konkurencingumą, o šalys, kuriose yra jos perviršis, turi šalinti kliūtis, trukdančias augti vidaus paklausai. Reikia aktyviau vykdyti struktūrines reformas, nes tai nėra eilinis cikliškas nuosmukis. Vis dėlto, kad pradėtų jaustis jų nauda, turi praeiti laiko, o patirtis rodo, kad užimtumo padėtis taip pat ims keistis tik po tam tikro laiko. Nepaprastai svarbu vykdyti aktyvią darbo rinkos politiką, ypač kovojant su jaunimo nedarbu. Papildomas laikas, kai kurioms valstybėms narėms skirtas fiskalinei konsolidacijai, turėtų būti išnaudotas įgyvendinant dideles struktūrines reformas, kad būtų padidintos prisitaikymo galimybės ir paskatintas ekonomikos augimas bei užimtumas. Reikia veikti skubiau kovojant su jaunimo nedarbu, sparčiau priimti sprendimus ir mobilizuoti finansavimą nacionaliniu lygmeniu. Komisijos pasiūlyta ir valstybių narių priimta Jaunimo garantijų sistema yra svarbi priemonė siekiant šių tikslų, ją reikėtų pradėti skubiai diegti nacionaliniu lygmeniu. Taip pat labai svarbu susitarti dėl kitos daugiametės finansinės programos, pagal kurią jaunimo nedarbo problemai spręsti būtų skirta papildomų lėšų. Skatinant investicijas bus svarbu atkurti finansų sektoriaus galimybes kuo našiau panaudoti sutaupytas lėšas, ypač Pietų Europoje. Šiam tikslui turėtų būti skirtos visos ES institucijų, tarp jų ir Europos investicijų banko, turimos priemonės, labiausiai atsižvelgiant į MVĮ galimybių gauti finansavimą didinimą. ES ekonomikai taip pat svarbu, kad būtų priimta ir įgyvendinta 2014–2020 m. daugiametė finansinė programa. Komisija ragina Europos Parlamentą ir Tarybą nedelsiant dėl jos susitarti. Valstybės narės taip pat turėtų paspartinti pasirengimą kitai daugiametei finansinei programai, kad ES bendro investicijų finansavimo ir užimtumo paramos priemonėmis būtų galima pradėti naudotis nuo 2014 m. pradžios ir padėti įgyvendinti reformas, nurodytas konkrečiai šaliai skirtose rekomendacijose. Taip pat svarbu sparčiai kurti bankų sąjungą, kad būtų sustiprintas pasitikėjimas. Artimiausiu laikotarpiu turime užtikrinti, kad bankai turėtų pakankamai kapitalo ir galėtų atlikti finansinio tarpininkavimo vaidmenį bei prisidėti prie Europos ekonomikos augimo potencialo didinimo. Europos semestro procedūra dabar jau nusistovėjusi ir prisideda prie to, kad politika būtų geriau koordinuojama visoje ES. Atsižvelgiama į kiekvienos šalies specifiką, stengiamasi, kad jų veiksmai vieni kitus papildytų, pripažįstama, kad ES valstybės narės viena nuo kitos priklauso. Per 2013 m. procedūrą Komisija išplėtė politinį ir techninį bendradarbiavimą su valstybėmis narėmis, o daugelis valstybių narių labiau stengėsi įtraukti nacionalinius parlamentus, socialinius partnerius ir pilietinę visuomenę į diskusijas apie nacionalines reformų programas ir jų rengimą. Kad reformos pavyktų, labai svarbu, kad valstybės narės jaustų atsakomybę už jas. Europa vykdo daugybę reformų, kurios sudarys sąlygas naujam tvariam ekonomikos augimui ir daugybės darbo vietų kūrimui. Spręsdami šiuos uždavinius nacionaliniu ir ES lygmenimis, negalime atsipalaiduoti. Ateinančiais mėnesiais visa Europa turės įgyvendinti struktūrines reformas. Veikdami drauge ES ir nacionaliniu lygmenimis, galime išvesti Europą iš dabartinės krizės ir nukreipti ją pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo keliu. 1 priedas. 2013–2014 m. konkrečiai šaliai skirtų rekomendacijų apžvalga Pastaba: 2013 m. gegužės 29 d. paskelbtos Komisijos rekomendacijos 2013–2014 m. Airija, Graikija, Kipras ir Portugalija turėtų įvykdyti ES ir TVF finansinės pagalbos programose numatytus įpareigojimus. Daugiau informacijos: http://ec.europa.eu/europe2020/index_en.htm 2 priedas. Strategijos „Europa 2020“ tikslų apžvalga[11] *Šalys, kurios nurodė nacionalinius tikslus remdamosi kitu nei ES pagrindinio tikslo rodikliu Valstybių narių tikslai || Užimtumas ( %) || MTTP (% BVP) || Išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tikslai (palyginti su 2005 m. lygiu)[12] || Atsinaujinančių šaltinių energija || Energijos vartojimo efektyvumas[13] || Mokyklos nebaigusių moksleivių skaičiaus mažinimas (%) || Tretinis išsilavinimas (%) || Gyventojų, kuriems gresia skurdas arba socialinė atskirtis, skaičiaus mažinimas ES pagrindinis tikslas || 75 % || 3 % || -20 % (palyginti su 1990 m. lygiu) || 20 % || 20 % || 10 % || 40 % || 20 000 000 Numatoma ES || 73,70–74 % || 2,65–2,72 % || -20 % (palyginti su 1990 m. lygiu) || 20 % || nėra || 10,3–10,5 % || 37,6–38,0 %[14] || AT || 77–78 % || 3,76 % || -16 % || 34 % || 31,5 || 9,5 % || 38 % (įskaitant ISCED 4a, kurio dalis 2010 m. buvo apie 12 %) || 235 000 BE || 73,2 % || 3,0 % || -15 % || 13 % || || 9,5 % || 47 % || 380 000 BG || 76 % || 1,5 % || 20 % || 16 % || || 11 % || 36 % || 260 000* CY || 75–77 % || 0,5 % || -5 % || 13 % || 2,8 || 10 % || 46 % || 27 000 CZ || 75 % || 1% (tik viešasis sektorius) || 9 % || 13 % || || 5,5 % || 32 % || Išlaikyti 2008 m. buvusį asmenų, kuriems gresia skurdas arba socialinė atskirtis, skaičių (15,3 % bendro gyventojų skaičiaus), siekiant jį sumažinti 30 000 DE || 77 % || 3 % || -14 % || 18 % || 251,0 || <10 % || 42 % (įskaitant ISCED 4, kurio dalis 2010 m. buvo 11,4 %) || 320 000 (ilgalaikių bedarbių)* DK || 80 % || 3 % || -20 % || 30 % || 17,8 || <10 % || Ne mažiau 40 % || 22 000 (labai mažo užimtumo namų ūkiuose gyvenančių asmenų)* EE || 76 % || 3 % || 11 % || 25 % || 6,5 || 9,5 % || 40 % || 61 860 asmenų, kuriems nebegresia skurdas* EL || 70 % || 0,67 % || -4 % || 18 % || 27,1 || mažiau kaip 10 % || 32 % || 450 000 ES || 74 % || 2 % || -10 % || 20 % || 121,6 || 15 % || 44 % || 1 400 000–1 500 000 FI || 78 % || 4 % || -16 % || 38 % || 35,9 || 8 % || 42 % (siaura nacionalinė apibrėžtis) || 150 000 FR || 75 % || 3 % || -14 % || 23 % || 236,3 || 9,5 % || 50 % || Kol kas naujo tikslo nenustatyta (tikslas galiojo iki 2012 m.) * HU || 75 % || 1,8 % || 10 % || 14,65 % || 26,6 || 10 % || 30,3 % || 450 000 IE || 69–71 % || apie 2– 2,5 % BVP || -20 % || 16 % || 13,9 || 8 % || 60 % || 200 000* IT || 67–69 % || 1,53 % || -13 % || 17 % || 158,0 || 15–16 % || 26–27 % || 2 200 000 LT || 72,8 % || 1,9 % || 15 % || 23 % || || <9 % || 40 % || 170 000 LU || 73 % || 2,3–2,6 % || -20 % || 11 % || || <10 % || 66 % || 6 000 LV || 73 % || 1,5 % || 17 % || 40 % || 5,23* || 13,4 % || 34–36 % || 121 000* MT || 62,9 % || 0,67 % || 5 % || 10 % || 0,825 || 29 % || 33 % || 6 560 NL || 80 % || 2,5 % || -16 % || 14 % || . || <8 % || >40 % 2020 m. numatoma 45 % || 93 000* PL || 71 % || 1,7 % || 14 % || 15,48 % || 96,4 || 4,5 % || 45 % || 1 500 000 PT || 75 % || 3 % || 1 % || 31 % || 22,5 || 10 % || 40 % || 200 000 RO || 70 % || 2 % || 19 % || 24 % || || 11,3 % || 26,7 % || 580 000 SE || Gerokai daugiau nei 80 % || Apie 4 % || -17 % || 49 % || 36,7–66,0 || <10 % || 40–45 % || Iki 2020 m. sumažinti moterų ir vyrų, kurie nedirba (išskyrus besimokančiuosius dieniniuose skyriuose), yra ilgalaikiai bedarbiai arba turi ilgalaikį nedarbingumą, dalį, kad ji taptų gerokai mažesnė nei 14 %* SI || 75 % || 3 % || 4 % || 25 % || || 5 % || 40 % || 40 000 SK || 72 % || 1,2 % || 13 % || 14 % || 16,2 || 6 % || 40 % || 170 000 UK || NRP tikslas nenustatytas || NRP tikslas nenustatytas || -16 % || 15 % || 177,6 || NRP tikslas nenustatytas || NRP tikslas nenustatytas || 2010 m. Įstatyme dėl vaikų skurdo nustatyti skurstančių vaikų skaičiaus mažinimo tikslai* HR[15] || 59 % || 1,4 % || +26 % || 20 % || || 4 % || 35 % || 100 000 [1] Pirmiausia Europos finansinės padėties stabilizavimo priemone (EFSM) bei Europos finansinio stabilumo fondu (EFSF), taip pat Europos stabilumo mechanizmu (ESM). [2] 2012 m. gruodžio mėn. Komisija pateikė išsamų kovos su mokesčių slėpimu ir vengimu Europos ir pasaulio mastu veiksmų rinkinį. http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/tax_fraud_evasion/index_en.htm [3] COM (2013) 150 [4] Šios srities disbalansas šiose šalyse nustatytas vykdant makroekonominio disbalanso procedūrą. [5] 2013 m. valstybės narės pradėjo gauti naujų pajamų iš prekybos apyvartiniais taršos leidimais aukcionų, kuriomis galima finansuoti novatoriškus mažo anglies dioksido kiekio technologijų projektus. [6] Žr. http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/pdf/ecp_456_en.pdf [7] Dvi valstybės narės nepranešė savo orientacinių energijos vartojimo efektyvumo tikslų, kaip reikalaujama Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos (2012/27/ES) 3 ir 24 straipsniuose, o devynios valstybės narės pateikė neišsamią informaciją. [8] Žr. http://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/study%2012%20FINAL%20REPORT.pdf [9] Žr. http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/themes/21_early_school_leaving.pdf [10] Žr. http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/themes/22_quality_of_education_and_training.pdf [11] 2013 m. balandžio mėn. nacionalinėse reformų programose nustatyti valstybių narių tikslai. [12] Sprendime 2009/406/EB (Sprendime dėl pastangų pasidalijimo) nustatyti valstybių narių išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tikslai yra susiję su teršalais, kuriems netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema. Teršalų, kuriems taikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema, kiekis bus sumažintas 21 %, palyginti su 2005 m. lygiu. Palyginti su 1990 m. lygiu, bendras išmetamųjų teršalų kiekis bus atitinkamai suma˛intas 20 %. [13] Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos 2012/27/ES 3 straipsnio 1 dalies a punkte nustatyta, kad 2020 m. Europos Sąjungos energijos suvartojimas turi būti ne didesnis kaip 1474 Mtne pirminės energijos arba ne didesnis kaip 1078 Mtne galutinės energijos. Visos valstybės narės, išskyrus dvi (Čekiją ir Liuksemburgą), iki 2013 m. balandžio 30 d. buvo nustačiusios savo tikslus, bet ne visos juos nurodė pirminės ir galutinės energijos forma, kaip reikalaujama direktyvoje. Dėl šios priežasties nepateikiami kelių valstybių narių ir numatomų ES rodiklių duomenys. Šioje lentelėje nurodomi tik Mtne išreikšti pirminės energijos suvartojimo 2020 m. duomenys. Žvaigždutė (*) rodo, kad tikslas preliminarus. [14] Neįtrauktas ISCED 4 (Vokietija, Austrija). [15] Kroatija pateikė preliminarių nacionalinių 2020 m. tikslų sąrašą. Kadangi jie preliminarūs, jie neįtraukti į bendrą ES vertinimą.