[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 5.3.2008 KOM(2008) 130 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl ES pajėgumo reaguoti į nelaimes didinimo KOMISIJOS KOMUNIKATASEUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl ES pajėgumo reaguoti į nelaimes didinimo ĮVADAS Šio komunikato tikslas – remiantis turima patirtimi teikti pasiūlymus didinti ES pajėgumą reaguoti į nelaimes. Šie pasiūlymai – pirmasis žingsnis siekiant išsamaus ir integruoto ES reagavimo; jais siekiama stiprinti jau esamas priemones ir didinti jų sąveiką bei koordinavimą. Šiame komunikate sąvoka „nelaimė“ vartojama plačiąja prasme siekiant įvardyti ne tik stichines ar žmogaus sukeltas nelaimes, bet ir su konfliktais susijusias sudėtingas kritines situacijas tiek pačioje ES, tiek už jos ribų. Atsižvelgiant į Tarybos ir Parlamento prašymą, pridedamas specialus priedas dėl miškų gaisrų, siekiant parodyti, kaip tolesnės prevencijos, pasirengimo, reagavimo ir atkūrimo priemonės galėtų būti bendrai naudojamos reaguojant į tokio masto nelaimę, kokia įvyko Europoje praėjusią vasarą. Komisija, imdamasi šiame komunikate siūlomų pirmųjų veiksmų, bendradarbiaus su Taryba, valstybėmis narėmis ir kitomis suinteresuotosiomis šalimis, ir nuolat stebės pažangą, kad galėtų imtis tolesnių veiksmų, kuriais būtų siekiama integruotesnio ES reagavimo į nelaimes. DIDESNIO ES PAJėGUMO POREIKIS Pagrindiniai ateities uždaviniai ES ir už jos ribų Po didžiųjų nelaimių – stichinių, žmogaus sukeltų arba stichinių nelaimių dėl žmogaus poveikio aplinkai, pavyzdžiui, 2004 m. cunamio Indijos vandenyne, 2006 m. vykusio karo Libane, jūros taršos trečiosiose šalyse atvejų, arba visai neseniai, 2007 m. vasarą, Europą nuniokojusių miškų gaisrų ir potvynių, vis dažniau pasigirsta raginimai didinti esamo ES pajėgumo reaguoti į nelaimes veiksmingumą. Be to, dėl klimato kaitos kylančios nelaimės tampa vis dažnesnės. Šį poveikį pajus ir Europos Sąjungos kaimyninės šalys. Didelis poreikis. Europiečiai tikisi, kad juos ir jų turtą apsaugos Europos Sąjunga, ir kartu veiksmingai teiks pagalbą įvykus nelaimėms kitose pasaulio dalyse, taip išreikšdama Europos solidarumą. Įvairios organizacijos, pavyzdžiui, JT arba NVO, ir ES partnerės trečiosios šalys viliasi, kad nelaimės atveju iš ES sulauks didelės pagalbos. Europos Parlamentas ir 2007 m. gruodžio mėn. posėdžiavusi Europos Vadovų Taryba paragino Tarybą ir Komisiją kuo geriau pasinaudoti Bendrijos civilinės saugos mechanizmu ir civilinės saugos finansine priemone siekiant ateityje padėti reaguoti į didelio masto kritines situacijas ir toliau stiprinti bendradarbiavimą su valstybėmis narėmis ir jų tarpusavio bendradarbiavimą. Be to, Europos Parlamentas ir Europos Vadovų Taryba 2007 m. gruodžio mėn. pasirašė Europos konsensusą dėl humanitarinės pagalbos, kuris yra išsamus veiksmingesnio humanitarinės pagalbos teikimo ES lygmeniu pagrindas. Rezoliucijoje dėl ES konsensuso dėl humanitarinės pagalbos Europos Parlamentas paragino ES ryžtingai įsipareigoti teikti tinkamą humanitarinę pagalbą ir kartu užtikrinti tinkamą finansavimo nuspėjamumą ir lankstumą, numatant tinkamas metines išankstines biudžeto nuostatas. Uždaviniai pačioje ES ir už jos ribų dažnai yra panašūs. Nūdienos nelaimės dažnai yra tarpvalstybinio pobūdžio ir į jas būtina reaguoti daugiašaliais ir darniais veiksmais. Be to, vis sunkiau atskirti vidaus ir išorės pavojus: nuo cunamio Indijos vandenyne nukentėjo ir keliautojai iš Europos, ir vietiniai gyventojai, nuo potvynių ir gaisrų kenčia ir ES valstybės narės, ir kaimyninės šalys, o epidemijos gali iš vieno žemyno išplisti į kitą, be to, Europos šalių piliečius tenka evakuoti iš įvairių krizės zonų ir t. t. Dažnai tas pačias priemones – visų pirma civilinės saugos priemones – Bendrija ir valstybės narės naudoja reaguoti į tokius pačius poreikius pačioje ES ir už jos ribų, atskirai teikdama pagalbą kokios nors nelaimės atveju arba prisidėdama prie humanitarinės pagalbos. Imdamasi bet kokių veiksmų konkrečios nelaimės atveju, ES turi atsižvelgti į poreikius ir pasirinkti tinkamiausias turimas priemones. Be to, būtina atsižvelgti į spartumą, veiksmingumą ir ekonomiškumą. Bendri nelaimių prevencijos, padarinių šalinimo ir reagavimo veiksmai. Šių sudėtingų ir plataus masto daugiamačių uždavinių sprendimui būtina visapusiška ES strategija vertinant nelaimių riziką, rengiant prognozes, vykdant prevenciją, užtikrinant pasirengimą nelaimėms ir jų padarinių šalinimą (iki nelaimės ir po jos), sujungiant skirtingas politikos sritis, priemones ir tarnybas, kurias Bendrija ir valstybės narės, veikdamos kartu, gali pasitelkti. Tai padeda suderinti nacionalinę atsakomybę ir Europos solidarumą. Dabartinis civilinės apsaugos ir aplinkos apsaugos politikos ryšys turėtų būti sustiprintas, kad būtų galima iki galo išnaudoti aplinkos apsaugos teisės aktuose numatytas prevencines priemones ir užtikrinti integruotą ES nelaimių prevencijos ir jų padarinių šalinimo strategiją. Be to, dėl išlaidų ir išteklių apribojimų reagavimas turi būti valdomas, darnus ir integruotas. Teikiant pagalbą nuo už Europos Sąjungos ribų įvykusių nelaimių nukentėjusiems žmonėms, ES veiksmai turėtų būti neatskiriama reagavimo tarptautiniu mastu dalis. SIEKIANT RYžTINGESNIO ES REAGAVIMO į NELAIMES Nuolatinis integruotesnio koordinavimo stiprinimas Veikėjų ir politikos krypčių Europoje įvairovė. Skirtingoms politikos kryptims ir taikomoms priemonėms būdingi skirtingi sprendimo priėmimo procesai, susiję su reagavimu į nelaimes. Priimant sprendimus nustatoma, ar pajėgumai gali būti mobilizuoti pačioje ES ar už jos ribų. Europos Komisija atsakinga už įvairias reagavimo priemones, taip pat už įspėjimo ir koordinavimo mechanizmus: - Ji valdo daugelį skubaus įspėjimo apie pavojų sistemų, skirtų greitai ir veiksmingai reaguoti į konkrečias nelaimes, pvz., biocheminius išpuolius, užkrečiamųjų ligų epidemijas ir gyvūnų ligas, naftos išsiliejimus, jūrų taršą, pavojų ypatingos svarbos infrastruktūrai[1]. - Ji priima sprendimus dėl Bendrijos humanitarinės pagalbos (už tai atsakingas Humanitarinės pagalbos generalinis direktoratas, GD ECHO). Komisija teikia humanitarinę pagalbą, paramą ir apsaugą nukentėjusiems nuo konfliktų arba nelaimių trečiosiose šalyse, taip pat aktyviai dalyvauja pasirengimo nelaimėms veikloje. - Naudodama 2001 m. sukurtą Civilinės saugos mechanizmą, ji taip pat palengvina ir koordinuoja valstybių narių civilinės saugos išteklių panaudojimą reaguojant į nelaimes ES teritorijoje ir už jos ribų. - Pagal Stabilumo priemonę numatomos išimtinės pagalbos priemonės, skirtos teikti skubią pagalbą nelaimių ir politinių krizių atvejais. - Pagal įvairias išorės pagalbai skirtas geografines priemones taip pat numatyti rezervai kritinėms situacijoms, kurie gali būti mobilizuoti trumpalaikėms ir vidutinės trukmės reagavimo į nelaimes priemonėms esant tam tikroms aplinkybėms ir laikantis tam tikrų sprendimo priėmimo procedūrų. - Kitos ES ir valstybėms narėms prieinamos priemonės: Europos regioninės plėtros fondas (ERPF), ES solidarumo fondas (ESSF), kaimo plėtrai skirtos lėšos, civilinės saugos finansinė priemonė ir LIFE+. ESSF, iš naujo finansuodamas valdžios institucijų patirtas su kritine situacija susijusias veiklos išlaidas, gali padėti sumažinti valstybių narių arba derybose dėl stojimo į ES dalyvaujančių šalių, nukentėjusių nuo didelių stichinių nelaimių, finansinę naštą. ERPF gali iš naujo finansuoti pasirengimo ir įgyvendinimo priemones, skirtas gamtinių pavojų prevencijai ir padarinių šalinimui, taip pat atstatymo priemones po stichinių nelaimių. Kaimo plėtrai skirtas lėšas, civilinės saugos finansinę priemonę ir LIFE+ valstybės narės gali naudoti nelaimių prevencijos priemonėms finansuoti. - Nuo 2006 m. birželio mėn. Komisija parengė vidaus koordinavimo mechanizmą (žinomą kaip ARGUS), padėsiantį jai veiksmingai reaguoti į daugiamates nelaimes ir krizes, priskiriamas jos kompetencijai, taip pat aktyviai dalyvauti taikant ES krizių koordinavimo priemones. - Po 2004 m. cunamio įsteigta Išorės santykių generalinio direktorato GD RELEX krizių platforma padeda koordinuoti Komisijos ir valstybių narių veiksmus išorės kritinėse situacijose. Būtina nuolat užtikrinti Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės, valstybių narių ir Tarybos generalinio sekretoriato glaudų bendradarbiavimą ir veiksmų koordinavimą, ypač konsulinių tarnybų bendradarbiavimą, taip pat ES valstybių narių karinių išteklių ir pajėgumų naudojimą reaguojant į nelaimes. Tarybai pirmininkaujanti valstybė narė 1) prieš Komisijai aktyvuojant mechanizmą, turi įvertinti, ar ES civilinės saugos operacijai už ES ribų taikytinos sutarčių nuostatos dėl krizių valdymo, ir 2) turi užtikrinti Europos civilinės saugos operacijų trečiosiose šalyse politinį koordinavimą. Pastaruoju metu stengtasi didinti reagavimo į nelaimes priemonių koordinavimą: - Po to, kai 2005 m. Komisija pateikė pasiūlymą ir 2006 m. gegužės mėn. buvo parengta Barnier ataskaita dėl Europos civilinės saugos pajėgų kūrimo, Taryba priėmė pataisytą teisės aktą, kuriuo Komisijai patikėtos naujos užduotys civilinės saugos srityje. Be to, Komisija peržiūrėjo vidaus koordinavimo mechanizmus. - Valstybių narių, Europos Parlamento ir Komisijos 2007 m. gruodžio mėn. priimtas ES konsensusas dėl humanitarinės pagalbos yra pirmas dokumentas, kuriame aiškiai nurodomi bendri ES tikslai ir principai, kuriais grindžiama ES humanitarinė pagalba. Dokumente pabrėžiama būtinybė stiprinti Bendrijos ir valstybių narių reagavimo į dideles nelaimes ir humanitarinės pagalbos politikos koordinavimą. - EK delegacijos trečiosiose šalyse pertvarkė savo veiklą, kad įvykus nelaimėms galėtų aktyviai dalyvauti. Pavyzdžiui, bandomajame etape šešios delegacijos specializuosis reaguoti į nelaimes, o kiekviena iš 130 delegacijų visame pasaulyje turi korespondentą krizių atveju, kuris nelaimių ir politinių krizių atvejais yra asmuo ryšiams, į kurį gali kreiptis Komisija, kaimyninėse šalyse esančios EK delegacijos ir vietoje esantys partneriai. - 2007 m.[2] Komisija priėmė Veiksmų planą dėl konsulinės apsaugos, kurio tikslas – praktikoje taikyti EB sutarties 20 straipsnyje įtvirtintą principą, kuriuo remiantis kiekvienas Sąjungos pilietis, būdamas trečiojoje šalyje, kurioje jo valstybei narei nėra atstovaujama, turi teisę į bet kurios kitos valstybės narės diplomatinių arba konsulinių įstaigų teikiamą apsaugą tomis pačiomis sąlygomis, kaip ir tos valstybės piliečiai. Veiksmų plane siūloma gerinti piliečių informavimą, stiprinti konsulinės apsaugos taikymo sritį ir valstybių narių konsulinį bendradarbiavimą. - Komisija siekia tobulinti pagalbos teikimą bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, JT ir kitais tarptautiniais veikėjais (pvz., rengdama Žalos ir poreikių pasibaigus krizei vertinimo metodologijas), ir teikdama paramą pagrindinių humanitarinės pagalbos teikėjų, pvz., JT ir Raudonojo kryžiaus judėjimo, reagavimo pajėgumams padėdama iš anksto apsirūpinti humanitarinės pagalbos reikmenimis, kurie galėtų būti greitai ir be didelių išlaidų panaudojami nelaimių atveju. Būtinas didesnis nuoseklumas, veiksmingumas ir matomumas siekiant integruotesnio ES pajėgumo reaguoti į nelaimes: - Komisija yra įsipareigojusi didinti savo veiksmų efektyvumą bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, tarptautinėmis, nacionalinėmis ir vietos suinteresuotosiomis šalimis, visų pirma siekdama geresnio mokymo, poreikių vertinimo, planavimo ir operacijų koordinavimo ir glaudesnės jų sąveikos. - Didelių stichinių nelaimių atvejais, kai taikomos Bendrijos priemonės ir BUSP priemonės, horizontalų Komisijos, pirmininkaujančios valstybės narės, valstybių narių ir generalinio sekretoriaus-vyriausiojo įgaliotinio veiksmų koordinavimą būtų galima toliau paprastinti tiek Briuselyje, tiek nelaimės vietoje. Būtų galima patobulinti keitimąsi faktine informacija ir analitinėmis ataskaitomis realiu laiku visuose etapuose (planavimo, intervencijų koordinavimo ir keitimosi gerąja patirtimi, kuriuos vykdant būtų naudojama atitinkama techninė infrastruktūra) ir, kur įmanoma, kurti jungtinio planavimo ir veiksmų grupes. Reikėtų iš anksto numatyti skirtingus ir dar įvairialypiškesnius scenarijus, kad kiekvienai iš svarbiausių nelaimių kategorijų ir geografinių zonų būtų galima parengti pastovias operatyvines procedūras siekiant skatinti tikrąjį nepaprastųjų padėčių planavimą ES lygmeniu. Patobulintas nepaprastųjų padėčių planavimas padės skubiai įsitraukti į operacijas, tuo pačiu metu pavojingiausiame nelaimės etape atliekant reikiamus koregavimus. - Esami ištekliai turi būti veiksmingiau sutelkiami ES lygmens ir valstybių narių priemonėms, taip pat ES ir (arba) Bendrijos priemonėms. Būtina tobulinti vertikalų ES ir valstybių narių veiksmų koordinavimą. Šis koordinavimas turi būti optimalus, nes įvairių valstybių narių ir humanitarinės pagalbos tarnybų ir (arba) agentūrų atitinkamų įgaliojimų skirtumai daro įtaką Komisijos reagavimui. Komisija, stengdamasi prisidėti prie ES pajėgumo reaguoti į nelaimes didinimo, ketina atlikti toliau nurodytus pakeitimus, kurie grindžiami būtent Barnier ataskaitoje pateiktais pasiūlymais. Ilgalaikės Komisijos, ES ir valstybių narių pastangos būtinos siekiant užtikrinti integruotesnį pajėgumą reaguoti į nelaimes; šiame komunikate siūlomi pakeitimai yra tolesnis žingsnis reagavimo į nelaimes priemonėms tobulinti. Kai kurie siūlymai susiję su dabartinių priemonių veikimu (3.2 ir 3.3), o visoms sritims aktualių priemonių parengimas yra naujas žingsnis, užtikrinsiantis veiksmingesnį koordinavimą (3.4). Bendrijos civilinės saugos mechanizmo stiprinimas Civilinės saugos srityje Komisija siūlo stiprinti ES ir Komisijos pajėgumą taikant toliau nurodytas priemones. - Stebėsenos ir informacijos centro, kuris galėtų tapti Europos civilinės saugos operatyviniu centru intervencijoms vykdyti, kūrimas. Tam būtina kokybiškai pereiti nuo dalijimosi informacija apie ir (arba) reagavimo į kritines situacijas prie aktyvaus išankstinio numatymo ir (arba) kritinių situacijų stebėsenos realiu laiku bei dalyvavimo operacijose ir (arba) koordinavimo. Tai apima išankstinio įspėjimo sistemas, poreikių vertinimo atlikimą, tinkamų išteklių nustatymą ir techninių konsultacijų valstybėms narėms apie reagavimo išteklius teikimą; scenarijų, įprastinių veiklos procedūrų ir patirties, įgytos iš ankstesnių vertinimų, rengimą; įgyvendinant Komisijos kompetencijas sujungti turimą transportą ir teikti bendrą transporto finansavimą; didinant mokymo ir pratybų veiklą valstybėms narėms ir kitiems ekspertams; ir padedant valstybėms narėms kurti bendrus išteklius. Tam taip pat naudojami stebėsenos pajėgumai, numatyti, pavyzdžiui, pagal Pasaulinę aplinkos ir saugumo stebėsenos sistemos iniciatyvą, arba naudojamos priemonės, pavyzdžiui, GALILEO (Europos radijo navigacijos programa). - Europos civilinės saugos pajėgumo reaguoti didinimas. Po 2007 m. vasarą įvykusių nelaimių, nuo kurių nukentėjo valstybės narės, Europos Parlamentas paragino sukurti Europos civilinės saugos pajėgas, o Taryba paprašė Komisijos pateikti pasiūlymus dėl reagavimo į nelaimes. Išskyrus jūrų taršos atvejus, kai Europos jūrų saugumo agentūra nukentėjusiai šaliai paprašius suteikia galimybę naudotis tokiems atvejais pritaikytais ES laivais, taip papildydama pačios šalies turimus išteklius, kito pobūdžio nelaimių atvejais, pvz., potvynių ir miškų gaisrų, nuo kurių dažniausiai nukenčia valstybės narės, atvejais, pasitelkiami tik savi ištekliai. Būtina nustatyti, kokių reagavimo išteklių trūksta, ir įvertinti galimybes jais apsirūpinti, taip pat kaupti rezervinius išteklius, kurie gali būti naudojami Europos civilinės saugos operacijose. Šiuos išteklius galėtų sudaryti du pagrindiniai komponentai – atsarginiai moduliai ir papildomi Europos ištekliai, kartu išvengiant esamų reagavimo pajėgumų dubliavimo. Bandomajam projektui skirtos lėšos ir Europos Parlamento parengiamieji veiksmai 2008 m. biudžete bus naudojami tokioms laikinoms priemonėms išbandyti. Europos humanitarinės pagalbos stiprinimas Europos konsensusas dėl humanitarinės pagalbos yra išsamus veiksmingesnės humanitarinės pagalbos teikimo pagrindas. Humanitarinės pagalbos srityje Komisija siūlo stiprinti ES ir Komisijos pajėgumą taikant toliau nurodytas priemones. - Konsensuse numatoma, inter alia , ES ir tarptautiniu lygmeniu nustatyti esamus pagalbos teikimo trūkumus atliekant kartografinį logistinių pajėgumų tyrimą , įskaitant humanitarinių prekių kaupimą, apsirūpinimą jomis ir gabenimą į galutinio naudojimo vietą, siekiant nustatyti potencialius reagavimo trūkumus. Antrame etape reikėtų imtis iniciatyvų potencialiems trūkumams šalinti. Atlikus tyrimą paaiškės, kurios priemonės iš daugelių turimų konkrečiose situacijose yra geriausiai parengtos, tinkamiausios ir ekonomiškiausios. - Spartaus vertinimo ir reagavimo pajėgumo tolesnis didinimas vietoje pasitelkiant Humanitarinės pagalbos generalinio direktorato vietos biurus ir vietos ekspertus: šešiuose Humanitarinės pagalbos generalinio direktorato regioniniuose biuruose įdarbinamos kelių sričių ekspertų grupės, kurios staigių nelaimių atveju gali būti nedelsiant dislokuotos. Šie „greitojo reagavimo pajėgumai“ gali skubiai vietoje įvertinti poreikius, kad donorų humanitarinė pagalba būtų tinkamai nukreipta, ir padėti ankstyvame etape koordinuoti įvairių dalyvaujančių pagalbos organizacijų veiksmus. - Ryšiai su įvairiais dalyviais. Atsižvelgdama į vis didesnę dalyvių, reaguojančių į pasaulines krizes, įvairovę, ir siekdama panaudoti visas turimas priemones reaguoti į nelaimes trečiosiose šalyse, Komisija su šiais dalyviais užmegs dialogą humanitarinės pagalbos principų tema. - Stiprindama pajėgumą reaguoti pasauliniu lygmeniu , Komisija toliau teiks paramą pagrindinių humanitarinės pagalbos teikėjų, pvz., JT ir Raudonojo kryžiaus judėjimo, pajėgumui reaguoti iš anksto apsirūpinant humanitarinės pagalbos reikmenimis, kurie galėtų būti greitai ir be didelių išlaidų panaudojami nelaimių atveju. - Kitos iniciatyvos apima vietos humanitarinių pajėgumų reaguoti kūrimą, paramą JT vykdomoms reformoms, tarptautinės humanitarinės teisės rengimui ir informacijos apie ją skleidimui, taip pat humanitarinių principų, taikomų ES institucijoms ir kitiems dalyviams, skleidimui. Pajėgumo pagal Bendrijos politikos sritis ir priemones didinimas Be Bendrijos civilinės saugos mechanizmo stiprinimo ir Europos konsensuso dėl humanitarinės pagalbos įgyvendinimo, būtų galima svarstyti šias priemones: - Europos reagavimo į nelaimes mokymo tinklo kūrimas. Siekiant užtikrinti aukšto lygio pasirengimo, apsirūpinimo ir sąveikos standartus, būtina daugiau dėmesio skirti mokymui Europos lygmeniu. Tai būtų galima geriausiai pasiekti sukūrus struktūrinį tinklą, pagrįstą valstybių narių patirtimi ir mokslinėmis žiniomis, įgytomis nacionaliniu ir Europos lygmeniu vykdant Bendrųjų programų mokslinių tyrimų projektus, susijusius su gamtiniais pavojais ir nelaimėmis. Reagavimo į nelaimes mokymo tinklas sujungtų valstybėse narėse jau veikiančius kompetencijos centrus ir sudarytų sąlygas įvairiai veiklai plėtoti, įskaitant mokymo kursus, pratybas ir ekspertų mainus. Mokymo tinklas parengtų sutartus mokymo planus, kuriuos įgyvendintų atrinktų kompetencijos centrų tinklas, nustatytų kokybės standartus ir tirtų įvairių mokymo programų sąveiką. Kadangi civilinės saugos ir humanitarinės pagalbos sritys papildo viena kitą, mokymo tinklas, pasitelkdamas Humanitarinės pagalbos tinklo pajėgumus, remdamasis akademinėmis humanitarinėmis programomis valstybėse narėse ir kita patirtimi, sukaupta kuriant mokymo tinklus, pavyzdžiui, Europos mokymo grupės, taip pat galėtų sukaupti žinių, pavyzdžiui, logistikos, ryšių krizės atveju, vandens, maisto, sveikatos priežiūros, visuomenės sveikatos, apsaugos ir laikino būsto srityse. - Patobulintos pasirengimo nelaimėms priemonės, išankstinio įspėjimo sistemos ir bendro Europos skubios pagalbos numerio 112 naudojimas. Komisija rengia nelaimių tiek pačioje ES, tiek trečiosiose šalyse, prevencijos iniciatyvas. Išankstinio įspėjimo sistemos sukurtos daugeliui pagrindinių gamtinių pavojų Europoje, tačiau didelė problema yra tai, kad nėra tokio pobūdžio sistemos įspėti apie cunamius Viduržemio jūroje. Išankstinio pranešimo sistemoms taip pat gali būti naudinga piliečių pagalbos skambučiais, būtent bendru Europos skubios pagalbos numeriu 112, perduodama informacija. Be to, keitimasis patirtimi organizuojant ir teikiant pagalbą susidarius kritinei situacijai padės tobulinti skambučių numeriu 112 priėmimą. Bendrų įspėjimo signalų ir protokolų trūkumas taip pat yra didelė problema atsižvelgiant į nuolat didėjantį piliečių judumą Europoje ir trečiosiose šalyse. Turėtų būti išnagrinėta, ar plačiajuosčio ir judriojo ryšio tobulinimas būtų naudingas visuomenės apsaugos ir pagalbos tarnyboms, taip pat galimybė sudaryti sąlygas sąveikai visoje ES. - Pasirengimas nelaimėms trečiosiose šalyse. Į daugumą stichinių nelaimių tarptautiniu mastu nėra reaguojama. Kai į nelaimę reaguojama tarptautiniu mastu, dažnai prireikia 12–72 valandų, kad išorės pagalba pasiektų nelaimės vietą. Dėl šių priežasčių svarbu, kad vietoje aktyviai veiktų ekspertai, ir užtikrinti, kad šalių, kuriose yra didelė stichinių nelaimių tikimybė, pažeidžiamos bendruomenės ir vietos valdžios institucijos būtų pajėgios reaguoti nedelsiant. Pasirengimas nelaimėms yra nepaprastai svarbus, nes dėl klimato kaitos oro sąlygos toliau kis, didės stichinių nelaimių skaičius, ypač staigių nelaimių, nuo kurių nukenčia pažeidžiamos bendruomenės. Komisija siūlys ES nelaimių rizikos mažinimo besivystančiose šalyse strategiją, kurioje, inter alia , bus numatytas strateginis pagrindas didinti paramą pasirengimo nelaimėms pajėgumui stiprinti trečiosiose šalyse, kurioms kyla dideli pavojai. Būtina siekti glaudesnių santykių su šalimis kandidatėmis, galimomis šalimis kandidatėmis ir šalimis, kurioms taikoma Europos kaimynystės politika. Veiksmų planas Komisija, remdamasi pirmiau nurodytais veiksmais, kurių ji ketina imtis, siūlo iki 2008 m. pabaigos (nebent nurodyta kitaip) apsvarstyti ir (arba) įgyvendinti šiuos veiksmus: Tarpinstitucinio bendradarbiavimo stiprinimas Siūloma, kad pagal atitinkamą savo kompetenciją, Komisija, Taryba ir valstybės narės: - kiekvienai iš svarbiausių nelaimių kategorijų ir geografinių zonų apibrėžtų įvairialypius pagalbos teikimo operacijų scenarijus įvykus nelaimėms ES ir už jos ribų; - inicijuotų tyrimą, skirtą nustatyti, kokie yra reagavimo į nelaimes logistiniai pajėgumai pasauliniu mastu, užtikrindamos glaudžią atitinkamų veiksmų tarptautinės humanitarinės pagalbos srityje ir nustatytų reagavimo į nelaimes išteklių trūkumų Europos civilinės saugos srityje sąsają. Prireikus dėtų pastangas šalinti esamus trūkumus, kad naudojant tinkamiausias priemones būtų galima parengti nepaprastųjų padėčių planavimui ES lygmeniu skirtus protokolus, ir nustatytų įprastines veiklos procedūras Komisijai reaguojant į nelaimes ES teritorijoje ir už jos ribų; toks patobulintas planavimas galėtų padėti skubiai įsitraukti į operacijas, tuo pačiu metu pavojingiausiame nelaimės etape atliekant reikiamus koregavimus; - užtikrintų, kad logistinių pajėgumų kartografinis išdėstymas, rengiamas tarptautinės humanitarinės pagalbos srityje, būtų glaudžiai susietas su reagavimo į nelaimes išteklių trūkumų nustatymu, kuris turi būti pradėtas Europos civilinės saugos srityje. Prireikus pastangos bus stengiamasi panaikinti esamus trūkumus. - prireikus dislokuotų jungtinio planavimo ir veiklos grupes, kurios imtųsi veiksmų konkrečių nelaimių atveju, kai įgyvendinamos Bendrijos priemonės ir Tarybos veiksmai, o vertinimo etape remtųsi bendra ES, JT ir Pasaulio banko poreikių po nelaimės vertinimo metodologija; - parengtų keitimosi faktine informacija ir analitinėmis ataskaitomis pagrindą (kuriam būtų sukurta atitinkama techninė infrastruktūra) ir priemones informuotumui apie padėtį didinti; - toliau investuotų į mokslinių tyrimų ir bandomuosius projektus, susijusius su informacinėmis ir ryšių technologijomis, padedančiomis tobulinti įspėjimo apie kritines situacijas bei nelaimes ir reagavimo į jas sistemas. Europos humanitarinės pagalbos pajėgumas turėtų būti didinamas Siekdama šio tikslo Komisija: - inicijuos kartografinį logistinių pajėgumų tyrimą, įskaitant humanitarinių prekių kaupimą, apsirūpinimą jomis ir gabenimą į galutinio naudojimo vietą, siekiant nustatyti potencialius reagavimo trūkumus. Antrame etape reikėtų imtis iniciatyvų potencialiems trūkumams šalinti; - parengs išsamią pajėgumo didinimo programą, kad būtų toliau plėtojami JT ir Raudonojo kryžiaus judėjimo atsarginiai pajėgumai; - nedelsiant įgyvendins Konsensuse išreikštus raginimus operatyviau koordinuoti ES humanitarinę pagalbą, pavyzdžiui, laiku perduoti vietoje esančių ekspertų parengtas DG ECHO ataskaitas apie padėtį valstybių narių pagrindiniams nacionaliniams centrams tiek sostinėse, tiek vietoje. - kartu su vystymo dalyviais toliau plėtos strategines pasirengimo nelaimėms iniciatyvas, skirtas stiprinti vietos pajėgumus šalyse, kuriose yra didelė stichinių nelaimių tikimybė. Europos civilinė sauga turėtų būti sustiprinta Siekdama šio tikslo Komisija: - plėtos Stebėsenos ir informacijos centrą, kad jis galėtų tapti Europos civilinės saugos operatyviniu centru intervencijoms vykdyti; - nustatys reagavimo į nelaimes išteklių trūkumus, ir teiks pasiūlymus tobulinti Europos civilinės saugos reagavimo pajėgumus, kuriuos sudarytų du komponentai: - savanoriškas pagrindinių atsarginių civilinės saugos modulių, kurie gali būti nedelsiant dislokuoti, sutelkimas, ir - papildomi rezerviniai pajėgumai, skirti papildyti nacionalinius reagavimo pajėgumus didelių nelaimių, pvz., miškų gaisrų ir potvynių, atvejais. Pajėgumo pagal Bendrijos politikos sritis ir priemones didinimas Siekdama šio tikslo Komisija: - remdamasi patirtimi, įgyta įgyvendinant Bendrijos civilinės saugos mechanizmą, ir atsižvelgdama į esamų mokymo iniciatyvų sąveiką, iki 2009 m. vidurio pateiks pasiūlymus dėl Europos reagavimo į nelaimes mokymo tinklo kūrimo; - baigs rengti pasiūlymus dėl Europos stichinių nelaimių prevencijos integruotos strategijos ir dėl ES nelaimių rizikos mažinimo besivystančiose šalyse strategijos; - padės valstybėms narėms sukurti bendrus išankstinio įspėjimo signalus. Komisija visų pirma ragina valstybes nares dėti daugiau pastangų kuriant išankstinio įspėjimo apie cunamius sistemas; - teiks daugiau informacijos pasirengimo nelaimėms, išankstinio įspėjimo, reagavimo ir padarinių šalinimo etapuose, taip pat vykdydama Pasaulinę aplinkos ir saugumo stebėsenos sistemos iniciatyvą; - svarstys galimybę rezervuoti plačiajuosčio ryšio prieigą, skirtą ryšiams kritinių situacijų metu palaikyti. Šiame komunikate pateikti konkretūs pasiūlymai yra pirmas žingsnis didinant Europos Sąjungos pajėgumą reaguoti į nelaimes. Šio tikslo bus siekiama tinkamai atsižvelgiant į būtinybę atlikti racionalizavimo galimybių tyrimą, kuris būtų šiuo metu vykstančios Komisijos išteklių patikros dalis. PRIEDAS MIŠKŲ GAISRAI 2007 m. vasarą nuo didelių miškų gaisrų ir kitos laukinės augmenijos gaisrų nukentėjo pietinė Europa, labiausiai Graikija. Dideli gaisrai, kurstomi stipraus vėjo, nuniokojo šimtus tūkstančių hektarų žemės ir pasiglemžė daug civilių ir tarnybai atsidavusių gaisrininkų gyvybių. Bulgarija, Kipras, Graikija, Italija, Albanija ir Buvusioji Jugoslavijos Respublika Makedonija Bendrijos civilinės apsaugos mechanizmą per 11 savaičių aktyvavo 12 kartų, t. y. 5 kartus daugiau negu praėjusiais metais. Kiek įmanoma valstybės narės teikė pagalbą gaisrų gesinimo vykdant operacijas iš oro forma, tiekė gaisrų gesinimo įrangą, apsauginius rūbus ir dalijosi turimomis žiniomis. Tačiau teikiama pagalba buvo ribota, nes gaisrai tuo pačiu metu siautėjo keliose valstybėse narėse, o gaisrų pavojus kitose valstybėse narėse buvo didelis. Todėl labiausiai nukentėjusioms valstybėms narėms padėti buvo galima mobilizuojant tik nedidelę dalį turimos įrangos; būtent dėl šios priežasties Bulgarija sulaukė nedidelės pagalbos. Miškų gaisrai ir kiti laukinės augmenijos gaisrai yra pasikartojantis reiškinys. Tikėtina, kad karštos ir sausos vasaros ir vandens trūkumas[3] pietrytinėje ir pietvakarinėje Europoje taps vis dažnesniu reiškiniu dėl klimato kaitos[4], nepaisant Europos Sąjungos dedamų pastangų mažinti šį poveikį, todėl miškų ir kitų laukinės augmenijos gaisrų pavojus didės. Tačiau tokių gaisrų intensyvumas ir geografinė vieta kiekvienais metais skiriasi. Vidutiniškai per metus nuo gaisrų nukenčia 450–600 000 hektarų plotai, tačiau kartais valstybėse narėse pragaištingi gaisrai nuniokoja iki keturių kartų didesnius plotus, palyginti su metiniu vidurkiu. Patirtis rodo, kad ne visose valstybėse narėse gaisrai kyla tais pačiais metais arba tuo pačiu metu vasarą. 2003 m. didžiausi gaisrai kilo pietvakarinėje ES dalyje, labiausiai nukentėjo Portugalija – gaisrai buvo apėmę beveik 5 % visos šalies teritorijos. 2007 m. pietrytinėje Europos dalyje kilo rekordinis skaičius miškų gaisrų, per kuriuos sudegė 810 000 hektarų plotas, kurio 68,2 % buvo miškai, 31% – žemės ūkio paskirties žemė, o 0,8 % – miesto ir pramonės zonos[5]. 21,9 % iš 465 000 hektarų degusio ploto ES Viduržemio jūros regione esančiose šalyse pateko į Natura 2000 teritoriją[6]. Nukentėję regionai dažniausiai yra labiausiai klimato kaitos pažeidžiami regionai Europoje dėl to, kad vietovėse, kuriose ir taip trūksta vandens, labai pakilo temperatūra ir iškrenta mažiau kritulių. Keičiantis klimatui, Europos miškų, kaip aplinkos ir ekosistemų „sargų“, svarba toliau nuolat didės. Miškai yra labai svarbūs užtikrinant veiksmingą vandens sulaikymą sausuose regionuose, saugant, kad į vandenvages nenutekėtų pernelyg daug biogeninių elementų, gerinant potvynių valdymą, išlaikant ir atkuriant daug funkcijų atliekančius kraštovaizdžius. Miškų ekosistemų apsauga nuo miškų gaisrų ir klimatui atsparios miškotvarkos priemonės Europoje – svarbiausi veiksmai didinant šių teritorijų pajėgumą prisitaikyti prie klimato kaitos. Miškų ir kitos laukinės augmenijos gaisrams įtaką daro šie veiksniai: - žemės ūkio paskirties žemės ir miškų valdymo praktika; - klimato sąlygos: karštas, vėjuotas ir sausas oras, taip pat žaibai; - nepakankamas taisyklių šalinti augmeniją aplink gyvenvietes ir pastatus vykdymas; - žmogaus veiksmai dėl aplaidumo arba tyčiniai, įskaitant padegimus; - ekonominiai veiksniai ir netinkamas teisinis pagrindas, kuriuo remiantis gali būti daroma įtaka naudai, gaunamai dėl padegimų, ir (arba) mažinama paskata veiksmingai saugoti miškus. Tarybos ir Parlamento prašymu, miškų ir kitos laukinės augmenijos gaisrų problemai spręsti būtinos išsamios mokslinės žinios ir politika, apimanti prevenciją, pasirengimą, reagavimą ir padarinių šalinimą. - Prevencija: Vienas pagrindinių valstybių narių uždavinių yra įgyvendinti miškų gaisrų prevencijos politiką, o Komisija ragina valstybes nares patikrinti savo teisės aktus, kad būtų nustatytas bet koks ydingas poveikis, kuriuo skatinami padegimai. Šiomis aplinkybėmis Komisija teigiamai vertina galimybę išplėsti pasiūlymą dėl aplinkosauginių nusikaltimų į jį įtraukiant miškų naikinimą[7]. Bendrija taiko keletą finansinių priemonių valstybių narių pastangos sustiprinti nacionalinę prevencijos politiką remti. Šias priemones planuoja pačios valstybės narės. Siekiant supaprastinti miškų gaisrų prevencijos įtraukimą į nacionalines programas, Komisija valstybėms narėms nurodys atitinkamas priemones. Be to, Komisija vertina poreikį parengti Europos stichinių nelaimių prevencijos integruotą strategiją. Dviejų šiuo metu atliekamų tyrimų objektai yra: 1) padėtis Bendrijoje, galimų trūkumų nustatymas ir Bendrijos veiksmų poreikis, ir 2) valstybių narių geroji patirtis. Tai pagrindas, kuriuo remiantis iki 2008 m. pabaigos bus parengti pasiūlymai. Be to, vykstančio tyrimo dėl veiksnių, sukeliančių miškų nykimą, įskaitant miškų gaisrus, rezultatai bus įtraukti rengiant valstybių narių gerąja praktika grindžiamas Bendrijos gaires dėl miškų gaisrų prevencijos. - Pasirengimas: Bendrija remia veiklą, skirtą stiprinti valstybių narių civilinės saugos pasirengimą, visų pirma teikdama finansinę paramą (ekspertų mainai, pratybos ir pasirengimo projektai), rengdama nacionaliniams ekspertams skirtus kursus ir finansuodama projektus. Jungtinis mokslinių tyrimų centras rengia Europos miškų gaisrų informacijos sistemą. Pavyzdžiui, FIRE 4 yra bandomasis reagavimo į miškų gaisrus ir žemės drebėjimus projektas, kurio tikslas yra plėtoti keturių valstybių narių (Prancūzijos, Italijos, Ispanijos ir Portugalijos) bendradarbiavimą. Kitos šešios valstybės narės (Kipras, Graikija, Vengrija, Malta, Slovakija ir Čekija) aktyviai dalyvauja projekto veikloje (seminarai, mokymas ir pratybos vietoje), o Graikija neseniai pareiškė, kad ji taps visateise projekto nare. Komisija siūlo sukurti Europos reagavimo į nelaimes mokymo tinklą, kuris galėtų sujungti valstybėse narėse jau veikiančius kompetencijos centrus, kad būtų toliau stiprinamas civilinės saugos tarnybų pasirengimas ir skirtingų valstybių narių komandų ir modulių bendras veikimas. - Reagavimas: Šią vasarą gaisrai tuo pačiu metu siautėjo keliose valstybėse narėse, o gaisrų pavojus kitose valstybėse narėse buvo didelis. Todėl valstybės narės teikė ribotą pagalbą gesinti gaisrus vykdant operacijas iš oro, o pagalba nukentėjusioms šalims buvo nevienoda. Tai parodė, kad pajėgumas padėti nuo didelių nelaimių nukentėjusioms valstybėms narėms yra nepakankamas, kai kitos valstybės narės negali padėti dėl jų pačių teritorijoje kilusių gaisrų arba didelio gaisrų pavojaus. Jeigu šiuos akivaizdžius trūkumus patvirtins išsamus vertinimas, Komisija galbūt svarstys galimybę siūlyti ES lygmeniu finansuoti įrangą, kuri papildytų šalių išteklius. ES jau turi pajėgumų reaguoti jūrų taršos atveju[8]. Europos rezerviniai pajėgumai turėtų būti parengti gesinti didelius miškų gaisrus, kurie retai kyla kurioje nors vienoje valstybėje narėje, bet dažniausiai būdingi visam regionui. Būsimi ES rezerviniai pajėgumai turėtų apimti, nors nebūtinai išimtinai, didelio pajėgumo lėktuvus gaisrams gesinti, galinčius veikti įvairiomis geografinėmis sąlygomis. - Padarinių šalinimas: Paprašyta, Komisija toliau kuo efektyviau naudos Solidarumo fondą teikti pagalbą nukentėjusiems regionams, ir ragina Tarybą atnaujinti derybas dėl Solidarumo fondo reglamento peržiūros, kad jis būtų veiksmingiau naudojamas. Valstybės narės raginamos naudoti esamas Bendrijos priemones, įskaitant Europos Sąjungos Solidarumo fondą ir Kaimo plėtros reglamentą, padarinių šalinimo veiksmams po gaisrų remti. Siekdama padėti valstybėms narėms planuoti šių priemonių panaudojimą, Komisija nurodys įvairias Bendrijos priemones, pagal kurias būtų galima teikti tokią pagalbą. Komisija mano, kad Bendrijos parama miškų atkūrimui turėtų apimti prevencines priemones, kurias įgyvendina prašančioji valstybė narė, ir priemones, kurios yra atkūrimo programų, skirtų didinti naujai atsodintų miškų atsparumą klimato kaitai, dalis. Šiomis aplinkybėmis Komisija toliau ieškos būdų esamoms finansinėms priemonėms tobulinti, pavyzdžiui, įtraukdama sąlygiškumo nuostatą, susietą su veiksmingomis prevencijos priemonėmis, ir svarstys, ar Bendrija turėtų skirti daugiau lėšų miškų atkūrimui finansuoti. [1] Pvz., ECURIE (Bendrijos skubios radiologinės informacijos mainų sistema), PGLS (Pranešimo apie gyvūnų ligas sistema), RAS BICHAT (Skubaus įspėjimo apie biologinę ir cheminę grėsmę sistema), SĮRS (Skubaus įspėjimo ir reagavimo sistema, skirta perspėti visuomenės sveikatos institucijas ir Komisiją apie užkrečiamų ligų protrūkius), HEOF (Su sveikata susijusių nepaprastųjų padėčių operacijų priemonė), RAPEX (Skubaus keitimosi informacija sistema, skirta keistis informacija apie priemones, susijusias su ne maisto gaminių keliamu dideliu ir tiesioginiu pavojumi), RASFF (Skubaus įspėjimo apie nesaugius maisto gaminius ir pašarus sistema, skirta pranešti apie maisto arba pašarų keliamą pavojų žmogaus sveikatai), RAS-CHEM (Skubaus įspėjimo apie chemines medžiagas sistema; šiuo metu kuriama), CIWIN (Ypatingos svarbos infrastruktūros objektų įspėjimo informacinis tinklas). [2] KOM(2007) 767. [3] KOM(2007) 414. [4] KOM(2007) 354. [5] Tą vasarą dėl miškų gaisrų visame nukentėjusiame regione į aplinką pateko 12,3 mln. tonų CO2, iš kurių 6,9 mln. tonų susijusiose ES valstybėse narėse. Tai sudaro apytiksliai 0,4 % jų metinio išlakų kiekio (šaltinis: Jungtinis mokslinių tyrimų centras). [6] Mažiausi negalutiniai įverčiai, grindžiami Europos miškų gaisrų informacijos sistemos, valdomos Jungtinio mokslinių tyrimų centro, pateiktomis nuotraukomis iš palydovų. Ši informacija apima Bulgariją, Kiprą, Prancūziją, Italiją, Portugaliją bei Ispaniją, taip pat Kroatiją, Bosniją ir Hercegoviną, Buvusiąją Jugoslavijos Respubliką Makedoniją ir Serbiją. [7] KOM(2007) 51. [8] Europos jūrų saugumo agentūra, paprašyta, gali remti valstybių narių reagavimo į taršą mechanizmus, suteikdama papildomų atsarginių Europos išteklių.