EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2022 02 23 COM(2022) 71 final 2022/0051(COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl įmonių tvarumo išsamaus patikrinimo, kuria iš dalies keičiama Direktyva (ES) 2019/1937 (Tekstas svarbus EEE) {SEC(2022) 95 final} - {SWD(2022) 38 final} - {SWD(2022) 39 final} - {SWD(2022) 42 final} - {SWD(2022) 43 final}



AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai Visų ekonomikos sektorių įmonių elgesys turi didelę reikšmę Sąjungai siekiant sėkmingai pereiti prie neutralaus poveikio klimatui ir žaliosios ekonomikos pagal Europos žaliąjį kursą ir siekiant Jungtinių Tautų darnaus vystymosi tikslų, įskaitant su žmogaus teisėmis ir aplinka susijusius uždavinius. Dėl to reikia diegti neigiamo poveikio žmogaus teisėms ir aplinkai visapusiško mažinimo įmonių vertės grandinėse procesus, integruoti tvarumo aspektą į įmonių valdymo ir vadybos sistemas ir pagrįsti verslo sprendimus atsižvelgiant į žmogaus teises, poveikį klimatui ir aplinkai ir ilgalaikį įmonės atsparumą. ES įmonių veiklos aplinka yra sudėtinga; jos, visų pirma didelės įmonės, yra priklausomos nuo pasaulinių vertės grandinių. Atsižvelgiant į didelį Sąjungoje ir trečiosiose valstybėse esančių jų tiekėjų skaičių ir apskritai į vertės grandinių sudėtingumą, ES įmonėms, tarp jų ir didelėms įmonėms, gali kilti sunkumų savo vertės grandinėse nustatyti ir mažinti riziką, susijusią su pagarbos žmogaus teisėms užtikrinimu ar poveikiu aplinkai. Šį neigiamą poveikį vertės grandinėse nustatyti bus lengviau, jeigu daugiau įmonių atliks išsamų patikrinimą ir dėl to padaugės duomenų apie poveikį žmogaus teisėms ir aplinkai. ES ekonomikos ryšys per pasaulines vertės grandines su milijonais darbuotojų visame pasaulyje reiškia, kad yra atsakomybė spręsti neigiamo poveikio šių darbuotojų teisėms problemas. Į Sąjungos piliečių, visų pirma per Konferenciją dėl Europos ateities, aiškiai išreikštą prašymą, kad ES ekonomika prisidėtų prie šio ir kito neigiamo poveikio problemų sprendimo, atsižvelgiama dabartiniuose ar būsimuose nacionalinės teisės aktuose dėl žmogaus teisių ir aplinkos apsaugos srities išsamaus patikrinimo, vykstančiuose nacionaliniuose debatuose, taip pat Europos Parlamento ir Tarybos raginime imtis veiksmų. Abi pastarosios institucijos paragino Komisiją pasiūlyti Sąjungos taisykles dėl tarpsektorinės įmonėms tenkančios išsamaus patikrinimo prievolės. Bendroje deklaracijoje dėl 2022 m. ES teisėkūros prioritetų Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba ir Europos Komisija įsipareigojo siekti, kad būtų sukurta žmonėms tarnaujanti ekonomika, taip pat tobulinti tvaraus įmonių valdymo reglamentavimo sistemą. Vis daugiau ES įmonių, naudodamosi esamais tarptautiniais savanoriškais atsakingo verslo standartais, naudoja išsamų vertės grandinės patikrinimą kaip priemonę rizikai savo vertės grandinėje nustatyti ir atsparumui staigiems pokyčiams vertės grandinėse didinti; vis dėlto įmonės, svarstydamos galimybes taikyti išsamų vertės grandinės patikrinimą savo veikloje, gali susidurti su sunkumais. Tokių sunkumų gali kilti, pavyzdžiui, dėl nepakankamo įmonėms tenkančių išsamaus patikrinimo prievolių teisinio aiškumo, vertės grandinių sudėtingumo, rinkos spaudimo, informacijos stokos ir išlaidų. Todėl Europos įmonėse ir įvairiuose ekonomikos sektoriuose nėra plačiai naudojamasi išsamaus patikrinimo teikiamais pranašumais. Įmonės, daugiausia didžiosios įmonės, vis dažniau diegia išsamaus patikrinimo procesus, nes tai gali joms suteikti konkurencinio pranašumo. Tai taip pat yra atsakas į didėjantį rinkos spaudimą įmonėms tvariai vykdyti veiklą – tai joms padeda išvengti nepageidaujamos rizikos reputacijai dėl to, kad vartotojai ir investuotojai tampa vis labiau informuoti apie tvarumo aspektus. Vis dėlto šie procesai yra grindžiami savanoriškai taikomais standartais ir neteikia teisinio tikrumo nei įmonėms, nei nukentėjusiesiems tuo atveju, jei būtų padaryta žalos. Neatrodo, kad dėl savanoriškų veiksmų būtų dideliu mastu pagerėjusi padėtis įvairiuose sektoriuose; todėl yra matomas ES gamybos ir vartojimo išorinis neigiamas poveikis pačioje Sąjungoje ir už jos ribų. Su kai kuriomis ES įmonėmis yra siejamas neigiamas poveikis žmogaus teisėms ir aplinkai, įskaitant poveikį jų vertės grandinėse. Neigiamas poveikis – tai visų pirma žmogaus teisių problemos, kaip antai priverčiamasis darbas, vaikų darbas, saugos ir sveikatos apsaugos darbe trūkumas ar darbuotojų išnaudojimas, taip pat poveikis aplinkai, kaip antai šiltnamio efektą sukeliančių dujų (toliau – ŠESD) išmetimas, tarša ar biologinės įvairovės nykimas ir ekosistemų būklės blogėjimas. Pastaraisiais metais kuriamos įmonių išsamaus patikrinimo teisinės sistemos valstybėse narėse atspindi didėjantį siekį remti įmonių pastangas atlikti išsamų patikrinimą savo vertės grandinėse ir skatinti pagarba žmogaus teisėms, vaikų teisėms ir aplinkai grindžiamą verslo elgesį. Kita vertus, tokios iniciatyvos taip pat didina susiskaidymą ir kyla rizika teisiniam tikrumui ir vienodoms sąlygoms įmonėms bendrojoje rinkoje. Sąjungos teisės aktais dėl įmonių išsamaus patikrinimo būtų sustiprinta pagarba žmogaus teisėms ir aplinkos apsauga, sudarytos vienodos sąlygos įmonėms Sąjungoje ir išvengta susiskaidymo dėl pavienių valstybių narių veiksmų. Taip pat būtų apimamos trečiųjų valstybių įmonės, veikiančios Sąjungos rinkoje, remiantis panašiu apyvartos kriterijumi. Tokiomis aplinkybėmis šia direktyva bus nustatytas horizontalus pagrindas skatinti įmones, veikiančias bendrojoje rinkoje, savo veikla ir per savo vertės grandines prisidėti prie pagarbos žmogaus teisėms ir aplinkos apsaugos, nustatant jų neigiamą poveikį žmogaus teisėms ir aplinkai, vykdant tokio poveikio prevenciją ir švelninimą ir taikant susijusią atskaitomybę, taip pat įdiegiant tam skirtas tinkamas valdymo ir vadybos sistemas bei priemones. Šia direktyva, visų pirma, bus: (1)gerinama įmonių valdymo praktika, geriau į įmonių strategijas integruojant rizikos valdymo ir mažinimo procesus dėl rizikos ir poveikio žmogaus teisėms ir aplinkai, be kita ko, vertės grandinėse; (2)išvengiama išsamaus patikrinimo reikalavimų nenuoseklumo bendrojoje rinkoje ir suteikiama teisinio tikrumo įmonėms ir suinteresuotiesiems subjektams dėl su elgesiu susijusių lūkesčių ir atsakomybės; (3)didinama su neigiamu poveikiu susijusi įmonių atskaitomybė ir užtikrinamos nuoseklios įmonių prievolės pagal esamas ir siūlomas ES atsakingo verslo iniciatyvas; (4)gerinamas teisių gynimo priemonių prieinamumas nukentėjusiesiems dėl su įmonių elgesiu siejamo neigiamo poveikio žmogaus teisėms ir aplinkai; (5)šia direktyva, kaip horizontaliąja priemone, orientuota į verslo procesus ir taip pat taikoma vertės grandinei, bus papildytos kitos esamos arba siūlomos priemonės, kuriomis tiesiogiai sprendžiami kai kurie konkretūs su tvarumu susiję uždaviniai arba kurios taikomos tam tikruose atskiruose sektoriuose, daugiausia Sąjungos viduje. Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

Ši direktyva prisidės prie Europos socialinių teisių ramsčio, nes abiem priemonėmis remiamos teisės, pvz., į tinkamas darbo sąlygas. Ji apims ne vien išorės aspektą – ja bus sprendžiamos ir tarptautinių darbo standartų pažeidimų pačioje Sąjungoje (pvz., priverčiamojo darbo atvejų žemės ūkyje) problemos. Todėl ja, kartu su galiojančiu socialiniu acquis, taip pat būtų sustiprinta darbuotojų apsauga Sąjungoje ir būtų padedama išvengti pažeidimų ir su jais kovoti valstybėse narėse ir tarp valstybių narių. Taigi, ši direktyva papildys ES reglamentavimo aplinką, kuriai šiuo metu trūksta skaidrios ir nuspėjamos sistemos, taikomos Sąjungos mastu, kuri padėtų ES įmonėms visuose ekonomikos sektoriuose vertinti ir valdyti su tvarumu susijusią riziką ir poveikį dėl pagrindinių rizikos žmogaus teisėms ir aplinkai veiksnių, be kita ko, ir įmonių vertės grandinėse. 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI Teisinis pagrindas Šio pasiūlymo teisinis pagrindas yra Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 50 straipsnis ir 114 straipsnis. SESV 50 straipsnio 1 dalyje ir, visų pirma, SESV 50 straipsnio 2 dalies g punkte numatyta ES kompetencija veikti siekiant įsisteigimo laisvės tam tikros rūšies veikloje, visų pirma „kiek būtina [koordinuojant] apsaugos priemones, kurių valstybės narės reikalauja iš bendrovių ar firmų, apibūdintų 54 straipsnio antrojoje pastraipoje, imtis narių ir kitų asmenų interesams apsaugoti, ir [siekiant užtikrinti] tokių priemonių lygiavertiškumą Sąjungoje“. To pavyzdys gali būti su bendrovių akcininkų ir kitų suinteresuotųjų subjektų interesų apsauga susijusios koordinavimo priemonės siekiant, kad tokia apsauga būtų lygiavertė visoje Sąjungoje, kai įsisteigimo laisvei kliudo nacionalinių taisyklių skirtumai. Šia nuostata galima remtis, jeigu tikslas yra išvengti esamų kliūčių ar būsimų kliūčių įsisteigimo laisvei dėl skirtingos nacionalinės teisės raidos. Keliama sąlyga, kad tokių kliūčių atsiradimas būtų tikėtinas ir atitinkama priemonė būtų skirta joms išvengti. Šiuo pasiūlymu nustatomas įmonėms tenkančių tvarumo išsamaus patikrinimo prievolių reglamentavimas, ir kartu jis apima su tuo išsamiu patikrinimu susijusias įmonių direktorių pareigas ir įmonių valdymo sistemas, skirtas išsamiam patikrinimui atlikti. Taigi, šis pasiūlymas susijęs su bendrovės narių ir suinteresuotųjų subjektų interesų apsaugos procesais ir priemonėmis. Dėl tvarumo išsamaus patikrinimo kelios valstybės narės neseniai priėmė teisės aktus, o kitos šiuo metu vykdo teisėkūrą arba svarsto galimus veiksmus. Be to, pastaruoju metu vis daugiau valstybių narių reglamentuoja šį dalyką reikalaudamos, kad įmonės direktoriai atsižvelgtų į jos veiklos išorinį poveikį, priimant sprendimus teiktų pirmenybę suinteresuotųjų subjektų interesams arba paskelbtų politikos deklaraciją dėl įmonės žmogaus teisių apsaugos strategijos. Nors visos valstybės narės siekia remtis esamais tarptautiniais standartais (JT verslo ir žmogaus teisių pagrindiniais principais, EBPO atsakingo verslo standartais), įvairūs nauji ir rengiami įstatymai dėl išsamaus patikrinimo visoje Sąjungoje labai skiriasi, ir tai lemia skirtingus reikalavimus. Kai kurios valstybės narės priėmė arba tikriausiai priims teisės aktus, apsiribojančius vien tam tikrais vertės grandinių tvarumo aspektais. Skiriasi ir ateityje gali dar labiau skirtis teisės aktų subjektinė taikymo sritis, esminiai išsamaus patikrinimo reikalavimai, vykdymo užtikrinimo režimai ir susijusios direktorių pareigos. Galima numanyti, kad kai kurios valstybės narės nuspręs nereglamentuoti šios srities teisės aktais. Taigi, labai skirtingi reikalavimai valstybėse narėse lemia vidaus rinkos susiskaidymą. Tikėtina, kad šis susiskaidymas laikui bėgant didės. Šis susiskaidymas taip pat gali lemti nevienodas sąlygas įmonėms vidaus rinkoje. Visų pirma, jau taikomi skirtingi reikalavimai įmonėms (ypač turinčioms tarpvalstybinių vertės grandinių) ir jų direktoriams, ir tikėtina, kad tie reikalavimai dar labiau skirsis priklausomai nuo to, kur registruota įmonės buveinė. Taip iškraipoma konkurencija. Be to, priklausomai nuo įmonės veiklos vidaus rinkoje struktūros, kai kurioms įmonėms gali būti vienu metu taikomos dvi ar dar daugiau skirtingų nacionalinių teisinių sistemų, kuriomis reglamentuojamas tvarus įmonių valdymas. Dėl to gali būti dubliuojami reikalavimai ir gali būti sunku jų laikytis, įmonėms gali trūkti teisinio tikrumo arba net gali atsirasti vienu metu taikomų tarpusavyje nesuderinamų teisinių reikalavimų. Kita vertus, kai kurios įmonės gali nepatekti į jokios nacionalinės sistemos taikymo sritį vien todėl, kad neturi pagal nacionalinę teisę reikalingų ryšių su valstybės narės, nustačiusios išsamaus patikrinimo taisykles, jurisdikcija; taip jos įgyja pranašumo prieš konkurentus. Siūlomu teisės aktu siekiama užkirsti kelią tokioms laisvo judėjimo kliūtims ir konkurencijos iškraipymams ir juos šalinti, suderinant įmonėms keliamus reikalavimus atlikti išsamų patikrinimą dėl jų pačių veiklos, jų patronuojamųjų įmonių ir vertės grandinių bei susijusių direktorių pareigų. Taip bus sudaromos vienodos sąlygos, kai panašaus dydžio įmonėms ir jų direktoriams bus taikomi tie patys įmonių tvaraus valdymo ir įmonių išsamaus patikrinimo priemonių integravimo į jų vidaus valdymo sistemas reikalavimai, taip suteikiant panašią įmonės suinteresuotųjų subjektų interesų apsaugą. Suderintos sąlygos būtų naudingos įsikuriant užsienyje, įskaitant užsienyje įmonių vykdomą veiklą ir daromas investicijas, nes tai padėtų lengviau palyginti įmonių tvarumo reikalavimus ir palengvintų susijusias iniciatyvas, taigi sumažėtų išlaidų. SESV 50 straipsnis yra lex specialis dėl priemonių, priimamų siekiant įsisteigimo laisvės. Iš siūlomų priemonių šis teisinis pagrindas taikomas toms, kurios yra dėl įmonių valdymo: tai yra, visų pirma, išsamaus patikrinimo integravimas į įmonių politiką, priemonės dėl įmonių planų, kuriais būtų užtikrintas jų verslo modelio ir strategijos suderinamumas su perėjimu prie tvarios ekonomikos ir visuotinio atšilimo apribojimu iki 1,5 °C pagal Paryžiaus susitarimą, ir susijusios priemonės dėl atlyginimo, taip pat nuostatos dėl direktorių rūpestingumo pareigos ir su išsamaus patikrinimo nustatymu ir priežiūra susijusių direktorių pareigų. Siekiant, kad apibūdintos vidaus rinkos kliūtys būtų visapusiškai šalinamos, kartu su SESV 50 straipsniu taikoma SESV 114 straipsnio bendroji nuostata. Pagal SESV 114 straipsnį nustatomos priemonės, kuriomis suderinamos valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatos siekiant vidaus rinkos sukūrimo ir veikimo. Sąjungos teisės aktų leidėjas gali remtis SESV 114 straipsniu visų pirma tada, kai nacionalinių taisyklių skirtumai gali kliudyti pagrindinėms laisvėms ar iškraipyti konkurenciją, taip darydami tiesioginį poveikį vidaus rinkos veikimui. Kaip išdėstyta pirmiau, tvaraus įmonių valdymo ir išsamaus patikrinimo prievolių nacionalinių taisyklių skirtumai daro tiesioginį poveikį vidaus rinkos veikimui, ir, tikėtina, ateityje šis poveikis didės. Šis teisės aktas yra susijęs ne tik su SESV 50 straipsnio reglamentuojamais dalykais, bet ir su kitomis vidaus rinkos kūrimo ir veikimo sritimis. Visų pirma, jei Sąjungos teisės aktų leidėjas nesiimtų veiksmų, neproporcingai padidėtų nauda, siejama su gamyba ir prekių bei paslaugų judėjimu ten, kur pagal esamą jurisdikciją nėra išsamaus patikrinimo sistemų arba tokių sistemų reikalavimai yra mažiau griežti, arba nauda tų jurisdikcijų teritorijose įsisteigusioms įmonėms, ir tai darytų reikšmingą poveikį prekių ir paslaugų judėjimui. Be to, prekes tiekiančios arba paslaugas teikiančios įmonės, ypač MVĮ, susidurtų su skirtingomis taisyklėmis ir skirtingais klientų įvairiose valstybėse narėse lūkesčiais. Pavyzdžiui, pagal vienos valstybės narės teisę iš tiekėjo gali būti reikalaujama, kad būtų atliekami trečiosios šalies auditai, o kita valstybė narė iš to paties tiekėjo gali reikalauti, kad jis dalyvautų pripažintose pramonės programose ir daugiašalėse suinteresuotųjų subjektų iniciatyvose. Gali būti taip, kad viena valstybė narė iš įmonės reikalautų atlikti išsamų patikrinimą dėl įtvirtintų verslo santykių, o kitos valstybės narės reikalavimai apimtų tik tiesioginius tiekėjus. Dėl to atsirastų ir daugiau įvairių iš dalies nesuderinamų reikalavimų, iškraipančių laisvą prekių ir paslaugų judėjimą Sąjungoje. Galima prognozuoti, kad šie iškraipymai ir poveikis ilgainiui didėtų, vis daugiau valstybių narių priimant skirtingus nacionalinius įstatymus, arba gali būti net pradėta lenktyniauti dėl žemesnių standartų priimant būsimus teisės aktus dėl išsamaus patikrinimo. Iškraipymai siejasi ir su civiline atsakomybe tuo atveju, kai žalos padaroma įmonės vertės grandinėje. Į kai kurias nacionalines teisines sistemas dėl išsamaus patikrinimo yra įtraukta aiški civilinės atsakomybės už išsamaus patikrinimo nevykdymą tvarka, o kitose sistemose aiškiai nustatyta, kad konkrečios civilinės atsakomybės tvarkos nenumatoma. Kelios įmonės buvo patrauktos į teismą dėl neigiamo poveikio, padaryto jų patronuojamųjų įmonių ar vertės grandinių lygmeniu, arba nesugebėjimo to poveikio išvengti. Tokios bylos šiuo metu sprendžiamos vadovaujantis skirtingomis taisyklėmis. Nesant bendrų taisyklių, skirtingos nacionalinės atsakomybės sistemos gali lemti skirtingus rezultatus priklausomai nuo to, ar yra nuosavybės kontrolė (patronuojamųjų įmonių atveju) arba faktinė kontrolė (pagal tiesiogines sutartis arba kai įmonė galėtų vykdyti kontrolę naudodamasi pakopiniu sutarčių sudarymu arba kitokiu svertu netiesioginiuose verslo santykiuose). Šis susiskaidymas lemtų konkurencijos iškraipymus vidaus rinkoje, nes įmonei, įsikūrusiai vienoje valstybėje narėje, būtų pateikiami reikalavimai atlyginti jos vertės grandinėje padarytą žalą, o kita įmonė, dalyvaujanti toje pačioje vertės grandinėje, dėl skirtingų nacionalinių taisyklių nepatirtų šios su finansais ir reputacija susijusios rizikos. Pagal siūlomą civilinės atsakomybės tvarką būtų aišku, kurios taisyklės taikomos tuo atveju, kai padaroma žalos dėl pačios įmonės veiklos ar jos patronuojamųjų įmonių ir tiesioginių bei netiesioginių verslo santykių lygmeniu jos vertės grandinėje. Be to, siūloma nuostata dėl taikytinos teisės būtų užtikrintas suderintų taisyklių, įskaitant civilinės atsakomybės taisykles, taikymas ir tais atvejais, kai susijusiam reikalavimui taikytina teisė kitaip būtų ne valstybės narės teisė. Todėl bus labai svarbu užtikrinti būtinas vienodas sąlygas. Subsidiarumas Visų pirma, šios srities reglamentavimas vien valstybių narių teisės aktais neatrodo pakankamas ir efektyvus. Sprendžiant konkrečias tarpvalstybinio masto problemas, tokias kaip tarša, klimato kaita, biologinės įvairovės nykimas ir kt., savarankiškiems veiksmams kyla kliūčių, jei veiksmų nesiima kitos valstybės narės. Nesitikima, kad tarptautinius įsipareigojimus būtų įmanoma įvykdyti vien atskirų valstybių narių veiksmais, pvz., pasiekti tikslus pagal UNFCCC Paryžiaus klimato susitarimą, Biologinės įvairovės konvenciją ir kitus daugiašalius aplinkos apsaugos susitarimus. Be to, rizika dėl neigiamo poveikio žmogaus teisėms ir aplinkai įmonių vertės grandinėse dažnai turi tarpvalstybinį poveikį (pvz., tarša, tarpvalstybinės tiekimo ir vertės grandinės). Antra, daug įmonių vykdo veiklą ES mastu arba visame pasaulyje; vertės grandinės plečiasi į kitas Sąjungos valstybes nares ir vis labiau į trečiąsias valstybes. Instituciniams investuotojams iš užsienio priklauso didelė dalis (38 proc.) didžiųjų Europos biržinių bendrovių rinkos kapitalizacijos, taigi daugelis bendrovių nuosavybės teise priklauso užsienio subjektams, ir jų veiklai įtakos turi (ne)reglamentavimas kai kuriose valstybėse. Tai viena iš priežasčių, dėl kurių įmonės lyderės šiuo metu atrodo nelinkusios imtis tolesnių veiksmų tvarumo klausimams spręsti, be kita ko, savo vertės grandinėse, ir prašo sudaryti vienodas sąlygas tarpvalstybiniu mastu. Trečia, visoje vidaus rinkoje ir už jos ribų veikiančių įmonių tvariam augimui užtikrinti reikalingas teisinis tikrumas ir vienodos sąlygos. Kai kurios valstybės narės neseniai priėmė teisės aktus dėl išsamaus patikrinimo, o kitos šiuo metu vykdo teisėkūrą arba svarsto galimus veiksmus. Šiuo metu galiojančios ir rengiamos valstybių narių taisyklės lemia ir ateityje toliau lemtų skirtingus reikalavimus, todėl kyla neefektyvumo ir nevienodų sąlygų rizika. Skirtingi įstatymai dėl išsamaus patikrinimo turi reikšmingą netiesioginį poveikį tiekėjams, vykdantiems tiekimą įvairioms įmonėms, kurioms taikomi skirtingi teisės aktai, nes nustatytos prievolės praktiškai perkeliamos į sutarčių sąlygas. Jeigu išsamaus patikrinimo reikalavimai reikšmingai skiriasi tarp valstybių narių, tai lemia teisinį netikrumą, bendrosios rinkos susiskaidymą, papildomas išlaidas ir sudėtingesnes sąlygas įmonėms ir jų investuotojams užsienyje, taip pat kitiems suinteresuotiesiems subjektams. ES veiksmais galima to išvengti, todėl jie turi pridėtinės vertės. Galiausiai, palyginti su pavieniais valstybių narių veiksmais, ES intervencija gali užtikrinti tvirtą Europos poziciją formuojant politiką pasauliniu lygmeniu.

Proporcingumo principas Įmonėms tenkanti reikalavimų laikymosi išlaidų našta derinta atsižvelgiant į įmonių dydį, prieinamus išteklius ir rizikos profilį. Įmonėms reikės imtis tik tinkamų, neigiamo poveikio dydžiui ir tikimybei proporcingų ir įmonei pagrįstai prieinamų priemonių, atsižvelgiant į konkretaus atvejo aplinkybes, įskaitant ekonomikos sektoriaus ir konkrečių verslo santykių specifiką ir su jais susijusią įmonės įtaką, taip pat poreikį užtikrinti veiksmų prioritetų nustatymą. Kaip išsamiau aiškinama toliau, šiuo tikslu apribota materialinė ir subjektinė taikymo sritys, taip pat vykdymo užtikrinimo nuostatos. Nustatant išsamaus patikrinimo prievolių „subjektinę taikymo sritį“ (t. y. kurios įmonių kategorijos apimamos), išsamaus patikrinimo prievolė netaikoma mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ) ir prie jų priskiriamoms labai mažoms įmonėms (jos sudaro apie 99 proc. visų įmonių Sąjungoje). Šios kategorijos įmonių finansinė ir administracinė našta, susijusi su išsamaus patikrinimo proceso nustatymu ir įgyvendinimu, būtų gana didelė. Dauguma jų dar neturi įdiegtų išsamaus patikrinimo mechanizmų, neturi susijusių praktinių žinių ar specialistų, ir išsamaus patikrinimo išlaidos joms turėtų neproporcingai didelį poveikį. Vis dėlto joms teks patirti tam tikras sąnaudas ir naštą dėl palaikomų verslo santykių su įmonėmis, patenkančiomis į šios direktyvos taikymo sritį, nes numatoma, kad didelės įmonės reikalavimus perkels savo tiekėjams. Todėl reikės imtis paramos priemonių padedant MVĮ stiprinti savo veiklos ir finansinius pajėgumus. Įmonės, kurių verslo partnerės yra MVĮ, taip pat turi padėti joms laikytis išsamaus patikrinimo reikalavimų, jei dėl tokių reikalavimų kiltų pavojus MVĮ gyvybingumui. Be to, finansų sektoriaus vertės grandinė neapima MVĮ, gaunančių paskolą, kreditą, finansavimą, draudimą ar perdraudimą. Kartu yra taip, kad pavienių MVĮ neigiamo poveikio tvarumui rizika paprastai būna mažesnė negu didesnių įmonių. Todėl labai didelėms įmonėms bus taikoma visapusiško išsamaus patikrinimo prievolė, taip pat dėl to, kad daugelis iš jų jau turi tam tikrus susijusius procesus, pvz., dėl pareigų teikti ataskaitas. Visų pirma, pagal pasirinktus apyvartos kriterijus bus išskirtos tos iš jų, kurių poveikis Sąjungos ekonomikai yra didžiausias. Be to, šia direktyva nustatomos priemonės, kad būtų ribojamas tų didelių įmonių naštos perkėlimas smulkesniems tiekėjams vertės grandinėje ir kad MVĮ būtų taikomi teisingi, pagrįsti, nediskriminaciniai ir proporcingi reikalavimai. Iš mažesnę apyvartą ir mažiau darbuotojų turinčių įmonių išsamaus patikrinimo prievolė tenka tik toms įmonėms, kurios veikia ypač didelio poveikio sektoriuose ir kurioms tuo pat metu taikomos esamos sektorinės EBPO rekomendacijos. Be to, nors EBPO rekomendacijos apima finansų sektorių, jis dėl savo specifikos nepriskiriamas prie didelio poveikio sektorių. Šiuo ribojimu siekiama subalansuoti interesą pasiekti direktyvos tikslus su interesu kuo labiau sumažinti įmonių finansinę ir administracinę naštą. Šių įmonių išsamaus patikrinimo prievolė bus supaprastinta, nes jos skirs dėmesį tik tokiam dideliam neigiamam poveikiui, kuris yra svarbus jų sektoriuje. Be to, išsamaus patikrinimo prievolė joms bus pradėta taikyti tik praėjus dvejiems metams po šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę laikotarpio pabaigos – taip bus laiko sukurti reikiamus procesus ir procedūras ir pasinaudoti pramonės bendradarbiavimu, technologine plėtra, standartais ir kitomis priemonėmis, kurias taikyti, tikėtina, paskatins ankstesnis didesnėms bendrovėms nustatytas įgyvendinimo terminas. Tiek, kiek ši direktyva taikoma ir trečiųjų valstybių įmonėms, kriterijai, pagal kuriuos apibrėžiamos taikymo ES ir ne ES įmonėms sritys, nėra tie patys, tačiau jais užtikrinama, kad trečiųjų valstybių įmonėms nebūtų labiau tikėtina patekti į taikymo sritį. Joms taikoma grynosios apyvartos slenkstinė riba (1 grupės įmonėms – 150 mln. EUR, 2 grupės įmonėms – 40 mln. EUR), tačiau visa ši apyvarta turi būti susidariusi Sąjungoje. Kita vertus, kad ES įmonės patektų į taikymo sritį, jų pasaulinė grynoji apyvarta turi siekti 150 mln. EUR, be to, jos turi atitikti darbuotojų kriterijų (1 grupės įmonėse – daugiau kaip 500, 2 grupės įmonėse – daugiau kaip 250 darbuotojų). Toks taikomų kriterijų skirtumas yra pateisinamas dėl šių priežasčių: –ES apyvartos kriterijumi, taikomu trečiųjų valstybių įmonėms, nustatomas jų ryšys su ES. Įtraukti tik apyvartą Sąjungoje yra pagrįsta todėl, kad tokia tinkamai parinkta slenkstine riba nustatomas trečiųjų valstybių įmonių teritorinis ryšys su Sąjunga dėl poveikio, kurį šių įmonių veikla gali turėti ES vidaus rinkai, o to pakanka, kad trečiųjų valstybių įmonėms būtų taikoma Sąjungos teisė. –Be to, Ataskaitų pagal šalis teikimo direktyvoje, kuria iš dalies pakeista Apskaitos direktyva, jau yra nustatyti grynosios apyvartos apskaičiavimo metodai ne ES įmonėms, nors nėra atitinkamos metodikos trečiųjų valstybių įmonių darbuotojų skaičiui nustatyti. Su Prancūzijos įstatymu dėl išsamaus patikrinimo susijusi patirtis rodo, kad, nesant bendros darbuotojo apibrėžties, sunku apskaičiuoti darbuotojų skaičių (visame pasaulyje), o tai kliudo nustatyti, kurios trečiųjų valstybių įmonės patenka į taikymo sritį, taigi veiksmingai užtikrinti taisyklių laikymąsi. –Taikant tiek darbuotojų, tiek apyvartos kriterijus ES įmonėms, būtų užtikrintas didesnis suderinimas su pasiūlymu dėl Įmonių informacijos apie tvarumą teikimo direktyvos, kuri turėtų būti taikoma ES įmonių informacijos teikimui apie išsamaus patikrinimo priemones ir politiką. –Nors ši direktyva bus taikoma maždaug 13 000 ES įmonių, Komisijos skaičiavimais, ji bus taikoma tik maždaug 4 000 trečiųjų valstybių įmonių. Nėra tikėtina, kad darbuotojų skaičiaus slenkstinės ribos taikymas, įtraukiant ES įmones į taikymo sritį, reikšmingai pakeis konkurencines sąlygas ES vidaus rinkoje: net jei ES įmonėms bus kartu taikomi abu dydžio kriterijai, vis vien į taikymo sritį pateks ir santykinai mažesnės įmonės, palyginti su ne ES įmonėmis, patenkančiomis į taikymo sritį, – taip yra todėl, kad jų atveju reikia atsižvelgti į visą įmonės pasaulinę grynąją apyvartą. Galiausiai, didelės trečiųjų valstybių įmonės, turinčios didelę apyvartą Sąjungoje, turi pajėgumų atlikti išsamų patikrinimą ir jis joms suteiks pranašumų, kurie, atlikus išsamų patikrinimą, bus naudingi joms vykdant veiklą ir kitur. Visais kitais atžvilgiais išsamaus patikrinimo taisyklės trečiųjų valstybių įmonėms taikomos taip pat kaip atitinkamoms ES įmonėms (pvz., taikoma tvarka įmonėms, veikiančioms didelio poveikio sektoriuose, ir vienodas taikymo pradžios laikotarpis toms įmonėms). Direktorių pareigų derinimas taikomas tik ES įmonėms, taigi trečiųjų valstybių įmonėms taikomos prievolės bus labiau ribotos. Materialinė taikymo sritis yra orientuota ir struktūrizuota daugiausia pagal įmonių išsamaus patikrinimo prievolę ir apima žmogaus teises ir tą neigiamą poveikį aplinkai, kuris gali būti aiškiai apibrėžtas pasirinktose tarptautinėse konvencijose. Siūlomomis direktorių pareigomis užtikrinamas glaudus ryšys su išsamaus patikrinimo prievolėmis, todėl jos yra reikalingos, kad išsamus patikrinimas būtų veiksmingas. Nustatant direktorių pareigas taip pat paaiškinama, kokie lūkesčiai keliami direktoriams dėl jų rūpestingumo pareigos laikymosi veikiant įmonės interesų labui. Siekiant šios iniciatyvos tikslų, labai svarbu veiksmingai užtikrinti išsamaus patikrinimo prievolės vykdymą. Šioje direktyvoje bus numatyta derinti sankcijas ir civilinę atsakomybę. Kalbant apie privatųjį vykdymo užtikrinimą per civilinę atsakomybę, pasirenkamas skirtingas požiūris, viena vertus, į pačios įmonės ir jos patronuojamųjų įmonių veiklą, ir, kita vertus, į jos verslo santykius. Visų pirma, civilinė atsakomybė siejama tik su įtvirtintais verslo santykiais, kurių atžvilgiu įmonė (dėl jų intensyvumo ar trukmės) tikisi ilgalaikiškumo ir kurie nėra nereikšmingas ar tik papildomas įmonės vertės grandinės elementas. Įmonė neturėtų būti atsakinga už tai, kad neišvengė arba nesustabdė žalos savo netiesioginių verslo santykių lygmeniu, jeigu ji naudojosi pakopiniu sutarčių sudarymu ir suteiktomis garantijomis ir ėmėsi priemonių patikrinti, ar yra atitiktis tiems reikalavimams, nebent to konkretaus atvejo aplinkybėmis būtų nepagrįsta tikėtis, kad realūs veiksmai, kurių imtasi, įskaitant atitikties tikrinimą, būtų pakankami siekiant užkirsti kelią neigiamam poveikiui arba jį sušvelninti, sustabdyti ar kuo labiau sumažinti. Be to, vertinant atsakomybės buvimą ir apimtį, reikia deramai atsižvelgti į įmonės pastangas (kiek jos tiesiogiai susijusios su daroma žala) imtis bet kokių taisomųjų veiksmų, kurių iš jos reikalauja priežiūros institucija, bet kokias daromas susijusias investicijas ir bet kokią teikiamą tikslinę paramą, taip pat bet kokį bendradarbiavimą su kitais subjektais sprendžiant neigiamo poveikio savo vertės grandinėse problemas. Tokiu požiūriu į civilinę atsakomybę taip pat bus sumažinta perteklinio bylinėjimosi rizika. Su išsamaus patikrinimo prievolės vykdymo viešuoju užtikrinimu susijusios priemonės neviršija to, kas būtina. Šioje direktyvoje išaiškinama, kad bet kokia sankcija už išsamaus patikrinimo prievolių nevykdymą turi būti proporcinga. Jeigu viešosios institucijos, tiriančios, kaip įmonė laikosi šios direktyvos, nustato neatitiktį, jos pirmiausia turėtų suteikti tai įmonei tinkamą laikotarpį imtis taisomųjų veiksmų. Direktyvoje numatomos kelios sankcijos, kurios turėtų būti taikomos visose valstybėse narėse, tačiau valstybėms narėms paliekama pačioms pasiekti proporcingą vykdymo užtikrinimo procesą pagal nacionalinę teisę. Kai skiriamos piniginės nuobaudos, jos nustatomos pagal įmonės apyvartą, kad būtų užtikrintas proporcingas jų dydis. Be to, Sąjunga, nacionalinės vyriausybės, regionų ir vietos valdžia nepatirtų nereikalingų išlaidų dėl šios direktyvos. Direktyvoje valstybėms narėms bus palikta laisvė savo nuožiūra organizuoti vykdymo užtikrinimą. Priežiūrą gali vykdyti jau esamos institucijos. Siekiant sumažinti sąnaudas (pvz., susijusias su įvairiose valstybėse narėse veikiančių trečiųjų valstybių įmonių priežiūra) ir gerinti priežiūrą, koordinavimą, tyrimus ir keitimąsi informacija, Komisija sukurs Europos priežiūros institucijų tinklą. Šia direktyva sudaromos sąlygos įmonėms bendradarbiauti, naudotis pramonės programomis ir daugiašalėmis suinteresuotųjų subjektų iniciatyvomis, kad būtų sumažintos įmonių reikalavimų laikymosi pagal šią direktyvą išlaidos. Priemonės pasirinkimas Kadangi SESV 50 straipsnis yra teisinis pagrindas pagal bendrovių teisę priimamiems teisės aktams dėl bendrovių narių ir kitų asmenų interesų apsaugos siekiant, kad tokia apsauga būtų lygiavertė visoje Sąjungoje, siūloma priemonė yra direktyva. SESV 50 straipsnyje reikalaujama, kad Europos Parlamentas ir Taryba veiktų priimdami direktyvas. Komisija priima deleguotuosius aktus, kuriais nustatomi kriterijai dėl trečiųjų valstybių įmonių teikiamos informacijos apie išsamų patikrinimą.

Siekdama teikti paramą įmonėms ir valstybių narių institucijoms dėl to, kaip įmonės turėtų vykdyti joms tenkančias išsamaus patikrinimo prievoles, Komisija, prireikus konsultuodamasi su atitinkamomis Europos organizacijomis, tarptautinėmis organizacijomis, turinčiomis kompetenciją išsamaus patikrinimo vykdymo srityje, ir kitais subjektais, gali parengti gairių. Gairėmis taip pat gali būti nustatomos neprivalomos pavyzdinės sutarties sąlygos, kuriomis įmonės galėtų naudotis perduodamos atitinkamą prievolę vertės grandinėje. Be to, remdamasi esamais ES veiksmais ir priemonėmis Komisija gali nustatyti kitas paramos priemones, kuriomis būtų remiamas išsamaus patikrinimo vykdymas Sąjungoje ir trečiosiose valstybėse: be kita ko, sudaryti palankias sąlygas bendromis suinteresuotųjų subjektų iniciatyvomis padėti įmonėms vykdyti savo prievoles, ir kitais būdais remti MVĮ, kurioms turi poveikį ši direktyva. Tai taip pat galima papildyti ES vystomojo bendradarbiavimo priemonėmis teikiant paramą trečiųjų valstybių vyriausybėms, taip pat gamintojų grandies ekonominės veiklos vykdytojams trečiosiose valstybėse, kad būtų sprendžiamos problemos, susijusios su jų veiklos ir verslo santykių gamintojų grandies rinkoje neigiamu poveikiu žmogaus teisėms ir aplinkai. 3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Vadovaujantis geresnio reglamentavimo gairėmis, kelis kartus organizuota konsultavimosi veikla: –įžanginis poveikio vertinimas (veiksmų gairės), kurio metu gauta 114 atsiliepimų; –viešos konsultacijos, kurių metu gautas 473 461 atsakymas ir 122 785 piliečių parašai, kurių dauguma pateikta per kampanijas naudojant iš anksto užpildytus klausimynus, taip pat 149 pozicijų dokumentai; –specialios konsultacijos su socialiniais partneriais; –keli praktiniai seminarai ir susitikimai su suinteresuotosiomis šalimis, pvz., bendrovių teisės ekspertų neformalios grupės (ICLEG), kurią sudaro daugiausia bendrovių teisės akademinės srities specialistai, susitikimai su valstybių narių atstovais Bendrovių teisės ekspertų grupėje (CLEG), ir –konferencijos ir susitikimai su verslo asociacijomis, pavienėmis įmonėmis, įskaitant mažųjų ir vidutinių įmonių (MVĮ) atstovus, pilietine visuomene, įskaitant nevyriausybines ir ne pelno organizacijas, taip pat tarptautinėmis organizacijomis, kaip antai EBPO. Apskritai, vykdant konsultavimosi veiklą paaiškėjo, kad suinteresuotosios šalys iš esmės plačiai pripažįsta ES išsamaus patikrinimo teisinės sistemos poreikį. Visų pirma, visų grupių didelės įmonės prašė, kad išsamaus patikrinimo sritis būtų labiau suderinta ir taip būtų padidintas teisinis tikrumas ir sudarytos vienodos sąlygos. Piliečiai ir pilietinės visuomenės asociacijos laikė dabartinę reglamentavimo sistemą neveiksminga užtikrinant įmonių atskaitomybę už neigiamą poveikį žmogaus teisėms ir aplinkai. Dauguma respondentų per viešas konsultacijas, įskaitant daugumą dalyvavusių valstybių narių, pritarė tam, kad būtų laikomasi horizontalaus, o ne sektorinio ar teminio požiūrio į išsamų patikrinimą. Įmonės nurodė, kad baiminasi rizikos patekti į nepalankią konkurencinę padėtį, palyginti su trečiųjų valstybių įmonėmis, neturinčiomis tokių pačių prievolių. Todėl dauguma respondentų sutiko, kad išsamaus patikrinimo taisyklės turėtų būti taikomos ir trečiųjų valstybių įmonėms, kurios nėra įsisteigusios ES, tačiau kurios ES vykdo tam tikro masto veiklą. Dėl kartu su privaloma išsamaus patikrinimo pareiga taikomo vykdymo užtikrinimo mechanizmo dauguma dalyvių visose suinteresuotųjų šalių grupėse, pateikusiose atsakymus per viešas konsultacijas, nurodė, kad tinkamiausia galimybė yra vykdyti kompetentingų nacionalinių institucijų priežiūrą, taikant ES bendradarbiavimo ir koordinavimo mechanizmą. Dauguma respondentų visose suinteresuotųjų šalių grupėse manė, kad, pasirinkus galimybę nustatyti privalomas taisykles su siektinais tikslais, susijusios sąnaudos būtų didžiausios, tačiau taip pat apskritai būtų gauta daugiausia naudos. Nors dauguma respondentų įžvelgė teigiamą poveikį trečiosioms valstybėms, dalis respondentų baiminasi išsamaus patikrinimo taisyklių galimo neigiamo poveikio trečiosioms valstybėms tuo atveju, jeigu įmonės, investuojančios trečiosiose valstybėse, kuriose nepakankamai užtikrinamos žmogaus teisės (įskaitant socialines ir darbo teises) ir aplinkos apsauga, būtų priverstos pasitraukti iš tų valstybių. Išsami informacija apie konsultavimosi strategiją ir konsultacijų su suinteresuotosiomis šalimis išvadas pateikta poveikio vertinimo ataskaitos 2 priede. Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas Siekdama pagrįsti įvairių galimybių analizę, Komisija sudarė sutartis su išorės ekspertais dėl paramos atlikti tyrimą dėl išsamaus patikrinimo reikalavimų tiekimo grandinėje ir tyrimą dėl direktorių pareigų ir tvaraus įmonių valdymo. Šie ekspertai dirbo glaudžiai bendradarbiaudami su Komisija įvairiuose tyrimo etapuose. Be šių pagalbinių tyrimų, papildomų tiriamųjų duomenų gauta remiantis literatūros tyrimais ir atsakymais per konsultacijas su suinteresuotaisiais subjektais. Kartu su minėtais pagalbiniais tyrimais, ekspertų grupių susitikimais ir konsultacijomis su suinteresuotaisiais subjektais Komisija taip pat skyrė daug dėmesio susijusiai Europos Parlamento rezoliucijai ir Tarybos išvadoms. 2021 m. kovo 10 d. Europos Parlamento rezoliucijoje Komisijai pateikta rekomendacijų dėl įmonių išsamaus patikrinimo ir įmonių atskaitomybės ir Komisija paraginta pasiūlyti ES taisykles dėl visapusiško įmonių išsamaus patikrinimo prievolės. 2020 m. gruodžio 1 d. Tarybos išvadose dėl žmogaus teisių ir deramo darbo pasaulinėse tiekimo grandinėse Komisija paraginta pateikti pasiūlymą dėl ES teisinės sistemos tvaraus įmonių valdymo srityje, kuri apimtų tarpsektorinio įmonių išsamaus patikrinimo pasaulinėse vertės grandinėse prievoles. Poveikio vertinimas

Poveikio vertinime pateiktoje analizėje iš plačios perspektyvos nagrinėta problema, kylanti dėl poreikio didinti tvarumą įmonių valdymo ir vadybos sistemose, išskiriant du aspektus: 1) įmonių rizikos valdymo sistemose ir sprendimuose nepakankamai atsižvelgiama į suinteresuotųjų subjektų interesus ir su suinteresuotaisiais subjektais susijusią (tvarumo) riziką įmonėms; 2) įmonės nepakankamai švelnina savo neigiamą poveikį žmogaus teisėms ir aplinkai ir neturi pakankamų valdymo ir vadybos sistemų ir priemonių savo žalingam poveikiui švelninti. Apsvarsčius įvairias politikos galimybes, daugiausia įmonių išsamaus patikrinimo prievolės ir direktorių pareigų srityse, poveikio vertinime pasiūlytas tinkamiausias politikos galimybių rinkinys, kurį sudarė trys elementai: įmonių išsamus patikrinimas, direktorių pareigos ir atlyginimas; šie elementai vienas kitą papildo. Poveikio vertinimo projektas 2021 m. balandžio 9 d. pateiktas Komisijos Reglamentavimo patikros valdybai. Valdybai pateikus neigiamą nuomonę, 2021 m. lapkričio 8 d. jai pateiktas peržiūrėtas poveikio vertinimas siekiant gauti antrą nuomonę. Atkreipusi dėmesį į ataskaitoje atliktus reikšmingus pakeitimus atsižvelgiant į pirmąją jos nuomonę, 2021 m. lapkričio 26 d. Valdyba vis dėlto pateikė antrą neigiamą nuomonę: joje pabrėžė, kad reikia politinių gairių dėl to, ar tvaraus įmonių valdymo iniciatyva galėtų būti tęsiama, ir kokiomis sąlygomis tai galėtų būti daroma. Valdyba pasiliko prie savo neigiamos nuomonės, nes manė, kad poveikio vertinimo ataskaitoje: 1) nepakankamai apibūdinta problema ir trūko įtikinamų įrodymų, kad ES įmonės, visų pirma MVĮ, vis dar nepakankamai paiso tvarumo aspektų arba neturi pakankamai paskatų tai daryti; 2) nepakankamai išdėstyta politikos galimybių aprėptis ir nepakankamai nustatytos arba nevisapusiškai įvertintos pagrindinės politikos pasirinkimo galimybės; 3) nepakankamai visapusiškai, subalansuotai ir neutraliai įvertintas poveikis ir išreikštas su naudos gavimu susijęs neapibrėžtumas; 4) nepakankamai įrodytas tinkamiausios galimybės proporcingumas. Todėl, siekiant atsižvelgti į antrojoje neigiamoje Valdybos nuomonėje pateiktas pastabas, poveikio vertinimas papildomas Komisijos tarnybų darbiniu dokumentu dėl to, kaip toliau atsižvelgiama į šią Valdybos nuomonę: jame pateikta papildomų paaiškinimų ir įrodymų tose srityse, kuriose Valdyba pateikė konkrečių pasiūlymų dėl patobulinimų. Pagal Komisijos geresnio reglamentavimo taisykles, kad būtų galima pereiti į teisės akto priėmimo etapą, reikalinga teigiama Reglamentavimo patikros valdybos nuomonė. Tačiau už institucijų ryšius ir perspektyvas atsakingas pirmininko pavaduotojas gali leisti toliau rengtis iniciatyvai, dėl kurios Reglamentavimo patikros valdyba pateikė antrą neigiamą nuomonę. Svarbu pažymėti, kad Reglamentavimo patikros valdybos nuomonėse vertinama poveikio vertinimo kokybė, o ne susijęs pasiūlymas dėl teisėkūros procedūra priimamo akto. Komisija, taip pat atsižvelgdama į už institucijų ryšius ir perspektyvas atsakingo pirmininko pavaduotojo sutikimą, mano, kad tikslinga tęsti šią iniciatyvą dėl tokių priežasčių: –šios iniciatyvos politinės reikšmės Komisijos politikos prioritetui „Žmonėms tarnaujanti ekonomika“, be kita ko, atsižvelgiant į tvarių finansų dokumentų rinkinį ir į Europos žaliąjį kursą, ir –poreikio nedelsiant imtis veiksmų vertės grandinės išsamaus patikrinimo srityje siekiant prisidėti prie tvarios pertvarkos ir spręsti bendrosios rinkos susiskaidymo didėjimo rizikos problemą; taip pat laikomasi nuomonės, kad: –pateiktais papildomais paaiškinimais ir įrodymais pakankamai pašalinti Reglamentavimo patikros valdybos nustatyti poveikio vertinimo trūkumai; į juos atsižvelgta patikslintame teisės akto pasiūlyme. Atsižvelgdama į šios iniciatyvos svarbą ir neatidėliotinumą, Komisija atkreipė dėmesį ir į tai, kad Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija įtraukė šią iniciatyvą į bendruosius 2022 m. politinius prioritetus. Kruopščiai išnagrinėjusi Valdybos išvadas ir atsižvelgdama į pateiktų papildomų paaiškinimų ir įrodymų svarstymus, Komisija mano, kad šis pasiūlymas, kuris, palyginti su poveikio vertinime nurodytu politikos galimybių rinkiniu, buvo nemažai pakeistas, tebeteikia galimybę ryžtingai siekti bendrojo tikslo geriau išnaudoti bendrosios rinkos potencialą prisidėti pereinant prie tvarios ekonomikos ir skatinti tvarų ir atsakingą įmonių elgesį ilguoju laikotarpiu. Palyginti su tinkamiausia galimybe, kuri nurodyta poveikio vertinimo projekte, ši direktyva yra kryptingesnė ir tikslingesnė. Jos esmę sudaro išsamaus patikrinimo prievolė, o kartu joje reikšmingai sumažinta direktorių pareigų, jas glaudžiai susiejant su išsamaus patikrinimo prievole. Be to, patikslinta išsamaus patikrinimo taikymo sritis. Poveikio vertinime pateikto tinkamiausio galimybių rinkinio pakeitimai išsamiai aprašyti pridedamame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente, kuriame išdėstyti tolesni veiksmai atsižvelgiant į Reglamentavimo patikros valdybos nuomonę ir pateikta papildomos informacijos. Trumpai tariant, subjektinė taikymo sritis (t. y. įvairių įmonių kategorijų aprėptis) labai sumažinta po svarstymų, kuriuos paskatino Valdybos pastabos dėl problemos apibūdinimo, visų pirma dėl MVĮ, ir dėl tinkamiausios galimybės proporcingumo. Konkrečiai kalbant, MVĮ visiškai nebepatenka į taikymo sritį, o taikymas didelio poveikio sektoriams pakeistas, taikymo srityje paliekant tik tas įmones, kurių darbuotojų skaičius viršija 250 ir pasaulinė grynoji apyvarta viršija 40 mln. EUR (kita vertus, didelės įmonės, viršijančios tiek 500 darbuotojų, tiek 150 mln. EUR pasaulinės grynosios apyvartos ribas, patenka į taikymo sritį, nepriklausomai nuo jų ekonominės veiklos sektoriaus). Didelio poveikio sektoriai yra tiesiogiai apibrėžiami tekste, taigi taip pat atsižvelgta į Valdybos pastabas dėl teisėkūros metodo. Į didelio poveikio sektorių apibrėžtį įeina tik tie sektoriai, kuriuose neigiamo poveikio rizika yra didelė ir kuriems yra parengta EBPO rekomendacijų. Vidutinės kapitalizacijos įmonėms, veikiančioms didelio poveikio sektoriuose, taisyklės bus pradėtos taikyti po pereinamojo dvejų metų laikotarpio, siekiant nustatyti ilgesnį laikotarpį, per kurį jos galėtų prisitaikyti. Be to, šioms įmonėms tenkančios išsamaus patikrinimo prievolės apsiriboja vien tokiu dideliu poveikiu, kuris yra svarbus jų sektoriuje. Siekiant veiksmingai įgyvendinti iniciatyvos tikslus, šio pasiūlymo taikymo sritis apima ir trečiųjų valstybių įmones. Taikymo sritis apima tik tas ne ES įmones, kurios turi tiesioginį ryšį su Sąjungos rinka ir kurios viršija panašią, kaip ir ES įmonių, apyvartos slenkstinę ribą, tačiau ši riba taikoma tik apyvartai Sąjungos rinkoje. Be to, joms teks tos pačios išsamaus patikrinimo prievolės kaip ir atitinkamoms ES įmonėms. Direktyvoje taip pat nurodoma, kad būtina teikti prieinamą ir praktišką paramą įmonėms, ypač MVĮ, veikiančioms vertės grandinėje, siekiant padėti joms pasirengti vykdyti prievoles (arba atitinkamus reikalavimus, kurie galėtų būti joms perduoti netiesiogiai). Tokia parama galėtų apimti praktines gaires ir pagalbines priemones, pavyzdžiui, karštąsias linijas, duomenų bazes arba mokymą, taip pat galėtų būti įsteigtas stebėsenos centras, padėsiantis įmonėms įgyvendinti šią direktyvą. Be to, peržiūros nuostatoje aiškiai nurodoma šios direktyvos subjektinė taikymo sritis (t. y. įvairių įmonių kategorijų aprėptis), kuri turėtų būti peržiūrima atsižvelgiant į praktinę teisės akto taikymo patirtį. Kitos švelninamosios priemonės, kuriomis siekiama mažinti netiesioginį poveikį MVĮ, įeina į įmonėms, kurioms taikoma ši direktyva, tenkančias prievoles. Iš materialinės taikymo srities perspektyvos (t. y. kokie dalykai apimami), buvo palikta kompleksinė priemonė, apimanti poveikį žmogaus teisėms ir poveikį aplinkai. Tai atitinka tvirtą suinteresuotųjų subjektų grupių sutarimą, kad nustatytoms problemoms spręsti reikalinga horizontali sistema. Be to, Valdyba pateikė pastabą, kad poveikio vertinime nepakankamai aiškiai parodytas poreikis kartu su išsamaus patikrinimo reikalavimais reglamentuoti ir direktorių pareigas. Todėl Komisija nusprendė, spręsdama šį klausimą, nukrypti nuo poveikio vertinime pateikto tinkamiausių galimybių rinkinio ir skirti daugiau dėmesio direktorių pareigų elementui, taip pat atsižvelgiant į esamus tarptautinius standartus dėl išsamaus patikrinimo ir rūpestingumo pareigos. Tai apima direktorių pareigas, susijusias su įmonių išsamaus patikrinimo procesų ir priemonių nustatymu ir įgyvendinimo priežiūra, tam skirto elgesio kodekso nustatymu ir išsamaus patikrinimo integravimu į įmonės strategiją. Siekiant visapusiškai atsižvelgti į direktorių vaidmenį įmonėms tenkančių išsamaus patikrinimo prievolių kontekste, taip pat išaiškinama visų valstybių narių bendrovių teisėje esanti bendra direktorių rūpestingumo pareiga įmonės atžvilgiu: numatoma, kad direktoriai, atlikdami savo pareigą veikti įmonės interesų labui, turėtų atsižvelgti ir į tvarumo klausimus, numatytus pasiūlyme dėl Įmonių informacijos apie tvarumą teikimo direktyvos, įskaitant, kai taikytina, padarinius žmogaus teisėms, klimato kaitai ir aplinkai, apimant trumpojo, vidutinio ir ilgojo laikotarpio perspektyvas. Nepalikta konkrečių direktorių pareigų, kurios buvo didesnio užmojo ir buvo pasiūlytos poveikio vertinime. Taip bus užtikrinta, kad būtų pasiektas pasiūlymo tikslas ir kartu būtų išlaikytas proporcingumas. Atsižvelgiant į Valdybos pastabas, pasirinktos politikos alternatyvos išsamiai paaiškintos šiame aiškinamajame memorandume ir siūlomo teisėkūros procedūra priimamo akto konstatuojamosiose dalyse. Nors Valdybai pateiktas poveikio vertinimas ir Valdybos nuomonė buvo paskelbti be pakeitimų, pridedamas atskiras parengtas Komisijos tarnybų darbinis dokumentas, kuriame pateikiama papildomų įrodymų ir paaiškinimų, atsižvelgiant į Valdybos pastabas, be kita ko, dėl įrodymų. Šiame dokumente visų pirma aptariama: 1.Problemos apibūdinimas –Aplinkos ir tvarumo problemų, tiesiogiai susijusių su ES įmonių tvarumo valdymo praktikos akivaizdžiu trūkumu ar nepakankamu taikymu, kuris bus sprendžiamas šia direktyva, mastas ir raida, taip pat šios direktyvos pridėtinė vertė, siejama su visapusišku tvarumo skatinimo pagal žaliąjį kursą priemonių rinkiniu. –Kodėl manoma, kad veikiančių rinkos ir konkurencijos jėgų ir įmonių strategijų bei rizikos valdymo sistemų tolesnės raidos nepakanka, taip pat atsižvelgiant į numanomą priežastinį ryšį tarp įmonių tvarumo priemonių naudojimo ir jų praktinio poveikio sprendžiant problemas.

2.Tinkamiausios galimybės poveikis –Su trečiosiomis valstybėmis susiję klausimai, įtraukiant pastabas: i) dėl numatomų pokyčių trečiosiose valstybėse (be kita ko, atsižvelgiant į ES ir tarptautinės prekybos ir paramos vystymuisi priemones), ii) dėl poveikio trečiosioms valstybėms ir tiekėjams trečiosiose valstybėse. –Vykdymo užtikrinimo mechanizmas, plačiau apibrėžiant pridėtinę vertę, kurią teikia dvinarė vykdymo užtikrinimo sistema, grindžiama administraciniu vykdymo užtikrinimu ir civiline atsakomybe. –Poveikis konkurencijai ir konkurencingumui. Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas Mažosios ir vidutinės įmonės, įskaitant labai mažas įmones, neįeina į taikymo sritį, o netiesioginis poveikis joms bus švelninamas paramos priemonėmis ir gairėmis Sąjungos ir valstybių narių lygmenimis, taip pat įmonių tarpusavio santykiuose taikant pavyzdines sutarties sąlygas ir proporcingumo reikalavimus didesniam verslo partneriui. Pagrindinės teisės Kaip paaiškinta poveikio vertinime ir remiantis turimais įrodymais, privalomi išsamaus patikrinimo reikalavimai gali duoti reikšmingos naudos, susijusios su pagrindinių teisių apsauga ir rėmimu. 4.POVEIKIS BIUDŽETUI Pasiūlymas neturi tiesioginio poveikio Sąjungos biudžetui. 5.KITI ELEMENTAI Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka Komisija sukurs Europos priežiūros institucijų tinklą, kuris padės įgyvendinti šią direktyvą. Šį tinklą sudarys valstybių narių paskirtų priežiūros institucijų atstovai, o prireikus prisijungs kitos Sąjungos agentūros, turinčios reikiamą kompetenciją šios direktyvos apimamose srityse, siekiant užtikrinti, kad įmonės laikytųsi joms tenkančių išsamaus patikrinimo prievolių, taigi siekiant palengvinti ir užtikrinti reguliavimo, tyrimų, sankcijų ir priežiūros praktikos koordinavimą ir susiejimą, taip pat keitimąsi informacija tarp šių priežiūros institucijų. Po perkėlimo į nacionalinę teisę laikotarpio pabaigos praėjus septyneriems metams, Komisija pateiks šios direktyvos įgyvendinimo ataskaitą, apimančią jos veiksmingumą ir kitus aspektus. Prireikus prie šios ataskaitos bus pridėtas pasiūlymas dėl teisėkūros procedūra priimamo akto. Siekdama suteikti aiškumo ir teikti paramą įmonėms ir valstybėms narėms įgyvendinant šią direktyvą, Komisija prireikus pateiks rekomendacijų. Aiškinamieji dokumentai Siekiant užtikrinti, kad ši direktyva būtų tinkamai įgyvendinama, reikės parengti aiškinamąjį dokumentą, pvz., atitikties lenteles. Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas 1 straipsnyje nustatomas direktyvos dalykas, t. y. nustatomos taisyklės dėl įmonėms tenkančių išsamaus patikrinimo prievolių dėl realaus ir galimo neigiamo poveikio žmogaus teisėms ir aplinkai jų pačių veikloje, jų patronuojamųjų įmonių veikloje ir vertės grandinių veikloje, vykdomoje remiantis įtvirtintais verslo santykiais; šioje nuostatoje taip pat nurodoma, kad šia direktyva nustatomos taisyklės dėl atsakomybės už išsamaus patikrinimo prievolės pažeidimus. 2 straipsnyje nustatoma direktyvos subjektinė taikymo sritis ir nustatoma, pagal kokius kriterijus valstybė narė yra kompetentinga reglamentuoti į šios direktyvos taikymo sritį įeinančius dalykus.

3 straipsnyje pateikiamos direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys. 4 straipsnyje iš valstybių narių reikalaujama užtikrinti, kad įmonės atliktų išsamų patikrinimą žmogaus teisių ir aplinkos apsaugos srityse laikydamosi konkrečių šios direktyvos 5–11 straipsnių reikalavimų. 5 straipsnyje iš valstybių narių reikalaujama užtikrinti, kad įmonės integruotų išsamų patikrinimą į visas įmonės politikos sritis ir turėtų nustatytą išsamaus patikrinimo politiką, kuri būtų atnaujinama kiekvienais metais. Toje nuostatoje nurodoma, kad ši politika turėtų apimti apibūdintą įmonės požiūrį į išsamų patikrinimą, elgesio kodeksą, kurio turi laikytis įmonės darbuotojai ir patronuojamosios įmonės, ir apibūdintus procesus, kurie įdiegti išsamaus patikrinimo vykdymo tikslais. 6 straipsnyje nustatoma valstybių narių pareiga užtikrinti, kad įmonės imtųsi tinkamų priemonių nustatyti realų arba galimą neigiamą poveikį žmogaus teisėms ir aplinkai, susijusį su jų pačių veikla, jų patronuojamųjų įmonių veikla, taip pat jų įtvirtintų tiesioginių arba netiesioginių verslo santykių lygmeniu jų vertės grandinėje. 7 straipsnyje nustatomas reikalavimas valstybėms narėms užtikrinti, kad įmonės imtųsi tinkamų priemonių, kad būtų užkirstas kelias galimam neigiamam poveikiui, nustatytam pagal 6 straipsnį, arba tas poveikis būtų tinkamai sušvelnintas, jeigu prevencija yra neįmanoma arba jos įgyvendinimas turi būti laipsniškas. 8 straipsnyje nustatoma valstybių narių pareiga užtikrinti, kad įmonės imtųsi tinkamų priemonių sustabdyti realų daromą neigiamą poveikį žmogaus teisėms ir aplinkai, kurį jos nustatė arba galėjo nustatyti pagal 6 straipsnį. Tais atvejais, kai neigiamo poveikio, kuris pasireiškė įtvirtintų tiesioginių ar netiesioginių verslo santykių lygmeniu, sustabdyti neįmanoma, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad įmonės tą poveikį kuo labiau sumažintų. 9 straipsnyje nustatoma valstybių narių pareiga užtikrinti, kad įmonės suteiktų galimybę teikti skundus įmonei tuo atveju, jei kiltų pagrįstas susirūpinimas dėl tokio galimo arba realaus neigiamo poveikio, įskaitant poveikį įmonės vertės grandinėje. Įmonės privalo suteikti tokią galimybę asmenims, kurie patyrė neigiamą poveikį arba turi pagrindo manyti, kad galėjo patirti neigiamą poveikį, taip pat profesinėms sąjungoms ir kitiems darbuotojų atstovams, atstovaujantiems atitinkamoje vertės grandinėje dirbantiems asmenims, ir atitinkamoje srityje veikiančioms pilietinės visuomenės organizacijoms. 10 straipsnyje nustatoma valstybių narių pareiga reikalauti, kad įmonės periodiškai vertintų savo išsamaus patikrinimo priemonių įgyvendinimą siekdamos įsitikinti, kad tinkamai nustatomas neigiamas poveikis ir įgyvendinamos prevencinės arba taisomosios priemonės, ir nustatyti, kiek užkirstas kelias neigiamam poveikiui arba jis sustabdytas ar sumažintas. 11 straipsnyje nustatoma valstybių narių pareiga užtikrinti, kad įmonės, kurioms netaikomi ataskaitų teikimo reikalavimai pagal Direktyvą 2013/34/ES, teiktų informaciją apie dalykus, kuriuos apima ši direktyva, ir dėl to paskelbtų metinį pranešimą savo interneto svetainėje. 12 straipsnyje nustatoma Komisijos pareiga, siekiant padėti įmonėms laikytis 7 straipsnio 2 dalies b punkto ir 8 straipsnio 3 dalies c punkto, priimti rekomendacijas dėl neprivalomų pavyzdinių sutarties sąlygų. 13 straipsnyje nustatoma galimybė Komisijai, siekiant padėti įmonėms ar valstybių narių institucijoms dėl to, kaip turėtų būti vykdomos įmonėms tenkančios išsamaus patikrinimo prievolės, pateikti gairių konkretiems sektoriams arba dėl konkretaus neigiamo poveikio, šiuo tikslu pasikonsultavus su Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūra, Europos aplinkos agentūra ir, kai tinkama, su tarptautinėmis organizacijomis, turinčiomis kompetenciją išsamaus patikrinimo srityje. 14 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės ir Komisija pateiktų papildomų priemonių įmonėms, įeinančioms į šios direktyvos taikymo sritį, ir pasaulinėse vertės grandinėse dalyvaujantiems subjektams, kuriems šioje direktyvoje nustatytos prievolės daro netiesioginį poveikį. Tai gali būti įvairi parama: nuo tam skirtų interneto svetainių, portalų ar platformų veikimo iki finansinės paramos MVĮ ir palankių sąlygų bendroms suinteresuotųjų subjektų iniciatyvoms. Šioje nuostatoje taip pat paaiškinama, kad įmonės gali naudotis pramonės programomis ir daugiašalėmis suinteresuotųjų subjektų iniciatyvomis, kuriomis padedama atlikti išsamų patikrinimą, ir kad Komisija gali, bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, parengti tokių programų tinkamumo vertinimo gaires. 15 straipsnyje iš valstybių narių reikalaujama užtikrinti, kad tam tikros įmonės patvirtintų planą, kuriuo būtų užtikrinamas įmonės verslo modelio ir strategijos suderinamumas su perėjimu prie tvarios ekonomikos ir su visuotinio atšilimo apribojimu iki 1,5 °C pagal Paryžiaus susitarimą. 16 straipsnyje nustatomas reikalavimas pagal trečiosios valstybės įstatymus įsteigtoms įmonėms, patenkančioms į šios direktyvos taikymo sritį pagal 2 straipsnio 2 dalį, kad jos paskirtų pakankamus įgaliojimus turintį įgaliotąjį atstovą Sąjungoje, į kurį valstybių narių kompetentingos institucijos galėtų kreiptis visais klausimais siekiant, kad būtų gauti teisės aktai, kurių priėmimas susijęs su šia direktyva, ir tų teisės aktų būtų laikomasi ir būtų užtikrinamas jų vykdymas. 17 straipsnyje nustatomas reikalavimas, kad valstybės narės paskirtų vieną arba daugiau nacionalinių priežiūros institucijų, kurios užtikrintų, kad įmonės laikytųsi joms tenkančių išsamaus patikrinimo prievolių ir prievolės pagal 15 straipsnio 1 ir 2 dalis, ir vykdytų įgaliojimus užtikrinti tų prievolių laikymąsi pagal 18 straipsnį. 18 straipsnyje nustatomi atitinkami priežiūros institucijų, valstybių narių paskiriamų priežiūros ir vykdymo užtikrinimo užduotims atlikti, įgaliojimai ir ištekliai. 19 straipsnyje valstybėms narėms nustatomas reikalavimas užtikrinti, kad bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, dėl objektyvių aplinkybių turintis pagrindo manyti, kad įmonė tinkamai nesilaiko šios direktyvos nuostatų, turėtų teisę priežiūros institucijoms pareikšti pagrįstą susirūpinimą, visų pirma toje valstybėje narėje, kurioje yra to asmens įprastinė gyvenamoji vieta ar registruota buveinė, darbo vieta arba įtariamo pažeidimo vieta. 20 straipsnyje nustatyta, kad valstybės narės nustato taisykles dėl sankcijų, taikomų pažeidus pagal šią direktyvą priimtas nacionalines nuostatas, ir imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad jos būtų įgyvendinamos. Sankcijos turi būti veiksmingos, atgrasomos ir proporcingos. Valstybės narės užtikrina, kad priežiūros institucijų sprendimas su nustatytomis sankcijomis už šios direktyvos nuostatų pažeidimą būtų paskelbtas. 21 straipsniu įsteigiamas Europos priežiūros institucijų tinklas, kurį sudaro 16 straipsnyje nurodytų nacionalinių priežiūros institucijų atstovai ir kuriame siekiama tikslo palengvinti ir užtikrinti reguliavimo, tyrimo, sankcijų taikymo ir priežiūros praktikos koordinavimą ir suderinimą, taip pat keitimąsi informacija tarp šių priežiūros institucijų. 22 straipsnyje valstybėms narėms nustatomas reikalavimas nustatyti taisykles dėl įmonės civilinės atsakomybės už žalą, padarytą dėl to, kad ji konkrečiomis sąlygomis nesilaikė išsamaus patikrinimo prievolių. Jame taip pat nustatoma valstybių narių pareiga užtikrinti, kad šio straipsnio 1–3 dalyse numatyta atsakomybė nebūtų paneigta vien dėl to, kad susijusiems reikalavimams taikytina teisė nėra valstybės narės teisė.

23 straipsniu nustatoma, kad 2019 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/1937 dėl asmenų, pranešančių apie Sąjungos teisės pažeidimus, apsaugos taikoma pranešimams apie bet kokius šios direktyvos pažeidimus ir asmenų, pranešančių apie tokius pažeidimus, apsaugai. 23 straipsnyje išaiškinamos viešosios paramos teikimo įmonėms sąlygos. 25 straipsnyje išaiškinama direktorių rūpestingumo pareiga. 26 straipsnyje nustatoma ES įmonių direktorių pareiga nustatyti ir prižiūrėti įmonių išsamaus tvarumo patikrinimo procesų ir priemonių įgyvendinimą ir dėl išsamaus patikrinimo atitinkamai pritaikyti įmonės strategiją. 27 straipsniu iš dalies keičiamas Direktyvos (ES) 2019/1937 priedas. 28 straipsnyje nustatomos taisyklės dėl deleguotųjų aktų. 29 straipsnyje pateikta nuostata dėl šios direktyvos peržiūros. 30 straipsnyje pateikiamos šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę nuostatos. 31 straipsnyje nustatoma šios direktyvos įsigaliojimo data. 32 straipsnyje nustatomi šios direktyvos adresatai. Priedo sąrašuose nurodomas pagal šią direktyvą svarbus neigiamas poveikis aplinkai ir neigiamas poveikis žmogaus teisėms: tai apima tarptautiniuose žmogaus teisių susitarimuose (I dalies 1 skirsnis) ir žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių konvencijose (I dalies 2 skirsnis) nustatytų teisių ir draudimų pažeidimus, taip pat į aplinkos apsaugos konvencijas (II dalis) įtrauktų tarptautiniu mastu pripažintų tikslų ir draudimų pažeidimus. 2022/0051 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl įmonių tvarumo išsamaus patikrinimo, kuria iš dalies keičiama Direktyva (ES) 2019/1937 (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 50 straipsnio 1 dalį ir 2 dalies g punktą ir 114 straipsnį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,

atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1)Sąjunga yra grindžiama pagarba žmogaus orumui, laisve, demokratija, lygybe, teisine valstybe ir pagarba žmogaus teisėms, įtvirtintoms ES pagrindinių teisių chartijoje. Sąjungos veiksmai tarptautinėje arenoje turėtų būti grindžiami tomis pagrindinėmis vertybėmis, kurios įkvėpė sukurti pačią Sąjungą, taip pat žmogaus teisių visuotinumu ir nedalumu ir pagarba Jungtinių Tautų Chartijos ir tarptautinės teisės principams. Tokie veiksmai, be kita ko, apima besivystančių šalių darnaus ekonominio, socialinio ir aplinkosauginio vystymosi skatinimą; (2)kaip nustatyta Komisijos komunikate „Europos žaliasis kursas“, tarp Sąjungos prioritetų yra aukšto lygio aplinkos apsauga ir aplinkos kokybės gerinimas bei pagrindinių Europos vertybių propagavimas. Siekiant šių tikslų turi dalyvauti ne tik valdžios institucijos, bet ir privatūs subjektai, visų pirma įmonės; (3)savo komunikate „Tvirta socialinė Europa teisingai pertvarkai užtikrinti“ Komisija įsipareigojo tobulinti Europos socialinę rinkos ekonomiką, kad būtų pasiekta teisinga tvari pertvarka. Ši direktyva taip pat prisidės prie Europos socialinių teisių ramsčio, kuriuo remiamos teisės, užtikrinančios tinkamas darbo sąlygas. Ji priskiriama prie ES politikos ir strategijų dėl deramo darbo skatinimo visame pasaulyje, taip pat pasaulinėse vertės grandinėse, kaip nurodyta Komisijos komunikate dėl deramo darbo visame pasaulyje; (4)siekiant Sąjungos tvarumo tikslų svarbu tai, kaip elgiasi įmonės visuose ekonomikos sektoriuose, nes Sąjungos įmonės, ypač didžiosios įmonės, yra priklausomos nuo pasaulinių vertės grandinių. Be to, įmonės yra suinteresuotos žmogaus teisių ir aplinkos apsauga, visų pirma atsižvelgiant į didėjantį vartotojų ir investuotojų susirūpinimą šiomis temomis. Sąjungos ir nacionaliniu lygmenimis jau yra kelios iniciatyvos, kuriomis įmonės skatinamos prisidėti prie į vertę orientuotos pertvarkos; (5)esamuose tarptautiniuose atsakingo verslo standartuose nustatyta, kad įmonės turėtų apsaugoti žmogaus teises, ir nustatyta, kaip jos turėtų spręsti aplinkos apsaugos klausimus visoje savo veikloje ir vertės grandinėse. Jungtinių Tautų verslo ir žmogaus teisių pagrindiniuose principuose pripažįstama įmonių atsakomybė atlikti išsamų patikrinimą žmogaus teisių srityje, nustatant neigiamą savo veiklos poveikį žmogaus teisėms, užkertant jam kelią ir jį švelninant, taip pat atsiskaitant už tai, kaip jos sprendžia tokio poveikio problemas. Tuose pagrindiniuose principuose teigiama, kad įmonės turėtų vengti pažeisti žmogaus teises ir jos turėtų spręsti problemas, atsiradusias dėl neigiamo poveikio žmogaus teisėms, kurį jos sukėlė, prie kurio jos prisidėjo arba kuris susijęs su jų veikla, jų patronuojamųjų įmonių veikla ir tiesioginiais ar netiesioginiais jų verslo santykiais; (6)išsamaus patikrinimo žmogaus teisių srityje sąvoka konkretizuota ir labiau išplėtota EBPO rekomendacijose daugiašalėms įmonėms: jose išsamaus patikrinimo taikymo sritis išplėsta, įtraukiant aplinkos apsaugos ir valdymo temas. EBPO rekomendacijos dėl atsakingo verslo ir sektorinės rekomendacijos yra tarptautiniu mastu pripažinti pagrindiniai dokumentai, kuriais nustatyti praktiniai išsamaus patikrinimo veiksmai, siekiant padėti įmonėms nustatyti savo veiklos, vertės grandinių ir kitų verslo santykių realų ir galimą poveikį ir užkirsti jam kelią, jį švelninti ir atsiskaityti už tai, kaip jos sprendžia tas problemas. Išsamaus patikrinimo sąvoka taip pat įtvirtinta rekomendacijomis, kurios pateiktos Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) trišalėje deklaracijoje dėl principų, susijusių su daugiašalėmis įmonėmis ir socialine politika; (7)2015 m. visų Jungtinių Tautų valstybių narių patvirtinti Jungtinių Tautų darnaus vystymosi tikslai apima tikslus skatinti tvarų, įtraukų ir darnų ekonomikos augimą. Sąjunga užsibrėžė uždavinį pasiekti JT darnaus vystymosi tikslus. Privatusis sektorius prisideda siekiant šių tikslų; (8)tarptautiniuose susitarimuose pagal Jungtinių Tautų bendrąją klimato kaitos konvenciją, kurių šalys yra Sąjunga ir jos valstybės narės, kaip antai Paryžiaus susitarime ir neseniai priimtame Glazgo klimato pakte, nustatytos konkrečios veiksmų kryptys siekiant kovoti su klimato kaita ir apriboti visuotinį atšilimą iki 1,5 °C. Be konkrečių veiksmų, kurių tikimasi iš visų pasirašiusiųjų šalių, siekiant šių tikslų labai svarbiu laikomas privačiojo sektoriaus vaidmuo, ypač jo investavimo strategijos; (9)Europos klimato teisės akte Sąjunga taip pat teisiškai įsipareigojo iki 2050 m. pasiekti poveikio klimatui neutralumą ir iki 2030 m. bent 55 proc. sumažinti išmetamą ŠESD kiekį. Dėl abiejų įsipareigojimų būtina keisti įmonių gamybos ir išteklių įsigijimo būdus. Komisijos 2030 m. klimato politikos tikslo įgyvendinimo plane modeliuojami įvairūs išmetamo ŠESD kiekio sumažinimo lygiai, reikalingi įvairiuose ekonomikos sektoriuose, nors visuose iš jų išmetamus ŠESD kiekius reikia labai sumažinti pagal visus scenarijus, kad Sąjunga pasiektų savo klimato srities tikslus. Plane taip pat pabrėžiama, kad „pakeitus įmonių valdymo taisykles ir praktiką, be kita ko, tvaraus finansavimo srityje, bendrovių savininkai ir valdytojai savo veiksmus ir strategijas pirmiausia orientuos į tvarumo tikslus“. 2019 m. komunikate „Europos žaliasis kursas“ nustatyta, kad visi ES veiksmai ir politika turėtų būti sutelkti į tai, kad padėtų ES sėkmingai ir socialiai teisingai pereiti prie tvarios ateities. Jame taip pat nustatyta, kad tvarumo aspektas turėtų būti toliau integruojamas į įmonių valdymo sistemą; (10)pagal Komisijos komunikatą „Klimato kaitai atsparios Europos kūrimas“, kuriame pristatoma Sąjungos prisitaikymo prie klimato kaitos strategija, nauji investavimo ir politikos sprendimai turėtų būti priimami atsižvelgiant į su klimatu susijusius argumentus ir į ateities perspektyvą, be kita ko, ir didesnėms įmonėms, valdančioms veiklos grandines. Ši direktyva turėtų derėti su ta strategija. Panašiai turėtų būti pasiektas suderinamumas ir su Komisijos direktyva [...], kuria dėl priežiūros įgaliojimų, sankcijų, trečiųjų valstybių filialų ir aplinkosauginės, socialinės ir valdymo rizikos iš dalies keičiama Direktyva 2013/36/ES (Kapitalo reikalavimų direktyva), kurioje nustatomi aiškūs reikalavimai dėl bankų valdymo taisyklių, įskaitant žinias apie aplinkos, socialinę ir valdymo riziką direktorių valdybos lygmeniu; (11)Žiedinės ekonomikos veiksmų plane, Biologinės įvairovės strategijoje, strategijoje „Nuo ūkio iki stalo“ ir cheminių medžiagų strategijoje, taip pat komunikate „Naujosios 2020 m. pramonės strategijos atnaujinimas. Bendrosios rinkos stiprinimas siekiant Europos ekonomikos atsigavimo“, „Pramonė 5.0“ ir Europos socialinių teisių ramsčio veiksmų plane bei 2021 m. prekybos politikos peržiūroje, kaip vienas iš elementų, nurodyta tvaraus įmonių valdymo iniciatyva; (12)ši direktyva dera su 2020–2024 m. ES žmogaus teisių ir demokratijos veiksmų planu. Šiame veiksmų plane nustatytas prioritetas stiprinti Sąjungos pastangas aktyviai skatinti visuotinai įgyvendinti Jungtinių Tautų verslo ir žmogaus teisių pagrindinius principus ir kitas atitinkamas tarptautines gaires, kaip antai EBPO rekomendacijas daugiašalėms įmonėms, be kita ko, didinant atitinkamus išsamaus patikrinimo standartus; (13)Europos Parlamentas savo 2021 m. kovo 10 d. rezoliucijoje ragina Komisiją pasiūlyti Sąjungos taisykles dėl visapusiško įmonių išsamaus patikrinimo prievolės. 2020 m. gruodžio 1 d. Tarybos išvadose dėl žmogaus teisių ir deramo darbo pasaulinėse tiekimo grandinėse Komisija paraginta pateikti pasiūlymą dėl tvaraus įmonių valdymo Sąjungos teisinės sistemos, įskaitant tarpsektorinio įmonių išsamaus patikrinimo prievoles pasaulinėse tiekimo grandinėse. Europos Parlamentas 2020 m. gruodžio 2 d. priimtame pranešime savo iniciatyva dėl tvaraus įmonių valdymo taip pat ragina išaiškinti direktorių pareigas. Bendroje deklaracijoje dėl 2022 m. ES teisėkūros prioritetų Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba ir Komisija įsipareigojo sukurti žmonėms tarnaujančią ekonomiką ir tobulinti tvaraus įmonių valdymo reglamentavimo sistemą; (14)šia direktyva siekiama užtikrinti, kad įmonės, veikiančios vidaus rinkoje, prisidėtų prie darnaus vystymosi ir tvarios ekonomikos ir visuomenės pertvarkos, nustatydamos su savo veikla, savo patronuojamosiomis įmonėmis ir vertės grandinėmis susijusį galimą arba realų neigiamą poveikį žmogaus teisėms ir aplinkai, užkirsdamos tokiam poveikiui kelią ir jį švelnindamos, jį sustabdydamos ir kuo labiau sumažindamos; (15)įmonės turėtų tinkamais veiksmais nustatyti ir įgyvendinti išsamaus patikrinimo priemones dėl savo veiklos, savo patronuojamųjų įmonių, taip pat savo įtvirtintų tiesioginių ir netiesioginių verslo santykių savo vertės grandinėse pagal šios direktyvos nuostatas. Pagal šią direktyvą iš įmonių neturėtų būti reikalaujama visomis aplinkybėmis užtikrinti, kad neigiamas poveikis niekada nebūtų daromas ar kad jis būtų sustabdytas. Pavyzdžiui, įmonė gali nebūti pajėgi pasiekti tokių rezultatų dėl verslo santykių, kurių neigiamas poveikis atsiranda dėl valstybės intervencijos. Todėl pagrindinės prievolės šioje direktyvoje turėtų būti prievolės dėl priemonių. Įmonė turėtų imtis tinkamų priemonių, kuriomis galima pagrįstai tikėtis užkirsti kelią neigiamam poveikiui arba jį kuo labiau sumažinti konkretaus esamo atvejo aplinkybėmis. Reikėtų atsižvelgti į įmonės vertės grandinės, sektoriaus ar geografinės teritorijos, kurioje veikia jos vertės grandinės partneriai, ypatumus, įmonės galią daryti įtaką savo tiesioginiams ir netiesioginiams verslo santykiams ir ar įmonė galėtų padidinti savo galią daryti įtaką; (16)išsamaus patikrinimo procesas, nustatomas šioje direktyvoje, turėtų apimti šešis etapus, apibrėžtus EBPO rekomendacijose dėl išsamaus patikrinimo atsakingame versle, įskaitant išsamaus patikrinimo priemones, skirtas įmonėms, kad jos nustatytų neigiamą poveikį žmogaus teisėms ir aplinkai ir spręstų su juo susijusias problemas. Tai tokie etapai: 1) išsamaus patikrinimo integravimas į politiką ir valdymo sistemas, 2) neigiamo poveikio žmogaus teisėms ir aplinkai nustatymas ir vertinimas, 3) realaus ir galimo neigiamo poveikio žmogaus teisėms ir aplinkai prevencija, sustabdymas arba kuo didesnis sumažinimas, 4) priemonių veiksmingumo vertinimas, 5) komunikacija, 6) žalos atitaisymas; (17)neigiamas poveikis žmogaus teisėms ir aplinkai patiriamas dėl pačių įmonių veiklos, taip pat dėl jų patronuojamųjų įmonių, produktų ir vertės grandinių, visų pirma žaliavų tiekimo, gamybos arba produktų ar atliekų šalinimo lygmeniu. Siekiant, kad išsamus patikrinimas turėtų reikšmingą poveikį, jis turėtų apimti neigiamą poveikį žmogaus teisėms ir aplinkai, daromą per visą gyvavimo ciklą, apimantį produkto gamybą, naudojimą ir šalinimą arba paslaugų teikimą, pačios įmonės veikloje, jos patronuojamosiose įmonėse ir vertės grandinėse;

(18)vertės grandinė turėtų apimti su įmonės prekių gamyba arba paslaugų teikimu susijusią veiklą, įskaitant produkto ar paslaugos kūrimą ir produkto naudojimą bei šalinimą, taip pat susijusią veiklą, vykdomą pagal įmonės įtvirtintus verslo santykius. Ji turėtų apimti įtvirtintus gamintojų grandies tiesioginius ir netiesioginius verslo santykius, pagal kuriuos vykdoma projektavimo, gavybos, gamybos, transportavimo, sandėliavimo ir tiekimo veikla, apimanti žaliavas, produktus ir produktų dalis, arba įmonei teikiamos jos veiklai reikalingos paslaugos, taip pat vartotojų grandies santykius, įskaitant įtvirtintus tiesioginius ir netiesioginius verslo santykius, kuriuos palaikant naudojami arba gaunami produktai, produktų dalys ar paslaugos iš tos įmonės iki produkto gyvavimo ciklo pabaigos, įskaitant, inter alia, produktų platinimą mažmenininkams, produktų vežimą ir laikymą sandėlyje, produkto išmontavimą, jo antrinį perdirbimą, kompostavimą ar šalinimą į sąvartyną; (19)reguliuojamųjų finansų įmonių, teikiančių paskolas, kreditą ar kitas finansines paslaugas, „vertės grandinė“ tokių paslaugų teikimo atžvilgiu turėtų apsiriboti vien klientų, gaunančių tokias paslaugas, ir jų patronuojamųjų įmonių, kurių veikla susijusi su atitinkama sutartimi, veikla. Vertės grandinės dalimi neturėtų būti laikomi klientai, kurie yra namų ūkiai ir fiziniai asmenys, veikiantys ne kaip profesionalai ir ne kaip verslininkai, taip pat vertės grandinės dalimi neturėtų būti mažosios ir vidutinės įmonės. Neturėtų būti apimama įmonių ar kitų juridinių asmenų, įeinančių į tokio kliento vertės grandinę, veikla; (20)kad įmonės galėtų tinkamai nustatyti neigiamą poveikį savo vertės grandinėje ir galėtų pasinaudoti tinkamu įtakos svertu, išsamaus patikrinimo prievolės šioje direktyvoje turėtų apsiriboti vien įtvirtintais verslo santykiais. Įtvirtinti verslo santykiai šioje direktyvoje turėtų reikšti tokius tiesioginius ir netiesioginius verslo santykius, kurie dėl jų intensyvumo ir trukmės yra arba turėtų būti ilgalaikiai ir kurie nėra nereikšmingas ar tik papildomas vertės grandinės elementas. „Įtvirtintais“ laikomų verslo santykių statusas turėtų būti periodiškai pakartotinai įvertinamas bent kas 12 mėnesių. Jeigu tiesioginiai įmonės verslo santykiai yra įtvirtinti, visi su jais susiję netiesioginiai verslo santykiai taip pat turėtų būti laikomi įtvirtintais tos įmonės atžvilgiu; (21)pagal šią direktyvą ES įmonėms, kurių vidutinis darbuotojų skaičius viršijo 500 ir pasaulinė grynoji apyvarta viršijo 150 mln. EUR per finansinius metus, ėjusius prieš paskutiniuosius finansinius metus, turėtų būti privaloma laikytis išsamaus patikrinimo prievolės. Įmonėms, kurios neatitinka šių kriterijų, tačiau kurių vidutinis darbuotojų skaičius viršijo 250, o pasaulinė grynoji apyvarta viršijo 40 mln. EUR per finansinius metus, ėjusius prieš paskutiniuosius finansinius metus, ir kurios veikia viename arba daugiau didelio poveikio sektorių, išsamus patikrinimas turėtų būti pradedamas taikyti praėjus dvejiems metams po šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę laikotarpio pabaigos, kad būtų suteiktas ilgesnis prisitaikymo laikotarpis. Siekiant užtikrinti, kad našta būtų proporcinga, iš tokiuose didelio poveikio sektoriuose veikiančių įmonių turėtų būti reikalaujama atlikti kryptingesnio pobūdžio išsamų patikrinimą, sutelkiant dėmesį į didelį neigiamą poveikį. Laikinieji darbuotojai, įskaitant komandiruotus darbuotojus pagal Direktyvos 96/71/EB su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/957, 1 straipsnio 3 dalies c punktą, turėtų būti įtraukiami apskaičiuojant įmonės laikinojo darbo naudotojos darbuotojų skaičių. Komandiruoti darbuotojai pagal Direktyvos 96/71/EB su pakeitimais, padarytais Direktyva (ES) 2018/957, 1 straipsnio 3 dalies a ir b punktus turėtų būti įtraukiami apskaičiuojant tik siunčiančiosios įmonės darbuotojų skaičių; (22)siekiant atitikti prioritetines tarptautinių veiksmų sritis, kuriose siekiama spręsti žmogaus teisių ir aplinkos problemas, didelio poveikio sektorių pasirinkimas šios direktyvos tikslais turėtų būti grindžiamas esamomis sektorinėmis EBPO išsamaus patikrinimo gairėmis. Šioje direktyvoje turinčiais didelį poveikį turėtų būti laikomi šie sektoriai: tekstilės, odos ir susijusių gaminių (įskaitant avalynę) gamyba ir didmeninė prekyba tekstilės gaminiais, drabužiais ir avalyne; žemės ūkis, miškininkystė, žuvininkystė (įskaitant akvakultūrą), maisto produktų gamyba ir didmeninė prekyba žemės ūkio žaliavomis, gyvais gyvūnais, mediena, maistu ir gėrimais; mineralinių išteklių gavyba, nepriklausomai nuo gavybos vietos (įskaitant žalią naftą, gamtines dujas, akmens anglis, lignitą, metalus ir metalų rūdas, taip pat visus kitus nemetalo mineralinius ir karjerų produktus), pagrindinių metalo produktų, kitų nemetalo mineralinių produktų ir metalo gaminių (išskyrus mašinas ir įrangą) gamyba ir didmeninė prekyba mineraliniais ištekliais, pagrindiniais ir tarpiniais mineraliniais produktais (įskaitant metalus ir metalų rūdas, statybines medžiagas, kurą, chemines medžiagas ir kitus tarpinius produktus). Finansų sektorius neturėtų būti priskiriamas prie didelio poveikio sektorių, kuriems taikoma ši direktyva, dėl jo specifikos, visų pirma vertės grandinės ir siūlomų paslaugų atžvilgiais, net jeigu jam taikomos susijusios sektorinės EBPO rekomendacijos. Tačiau šiame sektoriuje turėtų būti užtikrinta platesnė realaus ir galimo neigiamo poveikio aprėptis, į taikymo sritį taip pat įtraukiant labai dideles įmones, kurios yra reguliuojamosios finansų įmonės, net jeigu jos neturi akcinės bendrovės teisinės formos; (23)norint visiškai pasiekti šios direktyvos tikslus spręsti su įmonių veiklos, patronuojamųjų įmonių ir vertės grandinių neigiamu poveikiu žmogaus teisėms ir aplinkai susijusias problemas, taip pat turėtų būti apimamos trečiųjų valstybių įmonės, vykdančios reikšmingo masto veiklą ES. Konkrečiau, ši direktyva turėtų būti taikoma trečiųjų valstybių įmonėms, kurių grynoji apyvarta Sąjungoje per finansinius metus, ėjusius prieš paskutiniuosius finansinius metus, buvo ne mažesnė kaip 150 mln. EUR, arba grynoji apyvarta per finansinius metus, ėjusius prieš paskutinius finansinius metus, buvo didesnė kaip 40 mln. EUR, tačiau mažesnė nei 150 mln. EUR, viename ar daugiau didelio poveikio sektorių (tai pradedama taikyti po dvejų metų nuo šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę laikotarpio pabaigos); (24)apibrėžiant taikymo ne ES įmonėms sritį, reikėtų rinktis apibūdintąjį apyvartos kriterijų, nes juo nustatomas teritorinis ryšys tarp trečiųjų valstybių įmonių ir Sąjungos teritorijos. Apyvarta yra rodiklis, parodantis poveikį, kurį tų įmonių veikla gali turėti vidaus rinkai. Pagal tarptautinę teisę dėl tokio poveikio yra pateisinamas Sąjungos teisės taikymas trečiųjų valstybių įmonėms. Siekiant užtikrinti, kad būtų nustatyta atitinkama tų įmonių apyvarta, turėtų būti taikomi metodai, skirti ne ES įmonių grynajai apyvartai apskaičiuoti, kaip nustatyta Direktyvoje 2013/34/ES su pakeitimais, padarytais Direktyva (ES) 2021/2101. Kita vertus, siekiant veiksmingo šios direktyvos vykdymo užtikrinimo, nustatant, kurioms trečiųjų valstybių įmonėms taikytina ši direktyva, neturėtų būti taikoma slenkstinė darbuotojų skaičiaus riba, nes „darbuotojų“ samprata šioje direktyvoje yra pagrįsta Sąjungos teise ir negali būti lengvai perkeliama už Sąjungos ribų. Todėl, nesant aiškios ir nuoseklios metodikos, be kita ko, apskaitos sistemose, pagal kurią būtų nustatomas darbuotojų skaičius trečiųjų valstybių įmonėse, tokia darbuotojų skaičiaus riba lemtų teisinį netikrumą ir priežiūros institucijoms būtų sunku ją taikyti. Apyvarta turėtų būti apibrėžiama remiantis Direktyva 2013/34/ES, kurioje jau nustatyti metodai ne Sąjungos įmonių grynajai apyvartai apskaičiuoti, nes tarptautinėse apskaitos sistemose apyvartos ir pajamų apibrėžtys yra panašios. Siekiant užtikrinti, kad priežiūros institucija žinotų, kurios trečiųjų valstybių įmonės turi reikiamą apyvartą Sąjungoje, kad patektų į šios direktyvos taikymo sritį, šioje direktyvoje turėtų būti reikalaujama, kad valstybės narės, kurioje gyvena arba yra įsisteigęs trečiosios valstybės įmonės įgaliotasis atstovas, priežiūros institucija ir (jei skiriasi) tos valstybės narės, kurioje ta įmonė finansiniais metais, ėjusiais prieš paskutiniuosius finansinius metus, turėjo didžiąją dalį savo grynosios apyvartos Sąjungoje, priežiūros institucija būtų informuojama, kad atitinkama įmonė yra į šios direktyvos taikymo sritį patenkanti įmonė; (25)siekiant prasmingai prisidėti prie tvarios pertvarkos, išsamus patikrinimas pagal šią direktyvą turėtų būti atliekamas atsižvelgiant į neigiamą poveikį asmenų, kuriems teikiama apsauga, žmogaus teisėms dėl vienos iš teisių ar draudimų, įtvirtintų šios direktyvos priede nurodytose tarptautinėse konvencijose, pažeidimo. Siekiant užtikrinti visapusišką žmogaus teisių aprėptį, draudimo ar teisės, konkrečiai nenurodytų tame priede, pažeidimas, tiesiogiai kenkiantis teisėtam interesui, kuriam apsauga teikiama tomis konvencijomis, taip pat turėtų būti priskiriamas prie neigiamo poveikio žmogaus teisėms, kuriam taikoma ši direktyva, jeigu atitinkama įmonė būtų galėjusi pagrįstai nustatyti tokio pažeidimo riziką ir bet kokias tinkamas priemones, kurių reikėtų imtis, kad būtų laikomasi išsamaus patikrinimo prievolių pagal šią direktyvą, atsižvelgiant į visas svarbias jų veiklos aplinkybes, kaip antai konkretų sektorių ir veiklos aplinką. Išsamus patikrinimas taip pat turėtų apimti neigiamą poveikį aplinkai, atsirandantį pažeidus vieną iš draudimų ir įsipareigojimų pagal šios direktyvos priede nurodytas tarptautines aplinkos apsaugos konvencijas; (26)įmonėms yra prieinamos rekomendacijos, kuriose parodyta, kokį poveikį jų veikla gali turėti žmogaus teisėms ir koks įmonių elgesys yra draudžiamas, laikantis tarptautiniu mastu pripažintų žmogaus teisių normų. Tokių rekomendacijų yra, pavyzdžiui, Jungtinių Tautų ataskaitų teikimo pagrindiniuose principuose ir Jungtinių Tautų pagrindinių principų aiškinamajame vadove. Kaip pavyzdžiu remdamasi atitinkamomis tarptautinėmis gairėmis ir standartais, Komisija turėtų gebėti pateikti papildomų rekomendacijų, kurios bus naudingos kaip praktinė priemonė įmonėms; (27)siekdamos atlikti tinkamą savo veiklos, savo patronuojamųjų įmonių ir savo vertės grandinių išsamų patikrinimą žmogaus teisių ir aplinkos apsaugos srityse įmonės, kurioms taikoma ši direktyva, turėtų integruoti išsamų patikrinimą į įmonės politiką, nustatyti galimą ir realų neigiamą poveikį žmogaus teisėms ir aplinkai, užkirsti kelią tam poveikiui, jį švelninti, taip pat jį sustabdyti ir kuo labiau sumažinti, be to, nustatyti ir taikyti skundų nagrinėjimo procedūrą, stebėti priemonių, kurių imamasi pagal šioje direktyvoje nustatytus reikalavimus, veiksmingumą ir viešai informuoti apie savo išsamų patikrinimą. Siekiant užtikrinti aiškumą įmonėms, šioje direktyvoje visų pirma reikėtų aiškiai skirti veiksmus, kuriais užkertamas kelias galimam neigiamam poveikiui arba jis švelninamas ar sustabdomas arba, jei tai neįmanoma, realus neigiamas poveikis kuo labiau sumažinamas; (28)siekiant užtikrinti, kad išsamus patikrinimas būtų įmonių verslo politikos dalimi, ir laikantis atitinkamos tarptautinės sistemos, įmonės turėtų integruoti išsamų patikrinimą į visas savo įmonės politikos sritis ir nustatyti išsamaus patikrinimo politiką. Išsamaus patikrinimo politikoje turėtų būti apibūdintas įmonės požiūris į išsamų patikrinimą, taip pat iš ilgalaikės perspektyvos, ir pateiktas elgesio kodeksas su apibūdintomis taisyklėmis ir principais, kurių turi laikytis įmonės darbuotojai ir patronuojamosios įmonės; taip pat turėtų būti apibūdinti procesai, kurie yra nustatyti siekiant vykdyti išsamų patikrinimą, įskaitant priemones, kurių imamasi tikrinant elgesio kodekso laikymąsi ir plečiant jo taikymą įtvirtintiems verslo santykiams. Elgesio kodeksas turėtų būti taikomas visoms susijusioms įmonių funkcijoms ir operacijoms, įskaitant įsigijimo ir pirkimo sprendimus. Įmonės taip pat turėtų kasmet atnaujinti savo išsamaus patikrinimo politiką; (29)laikydamosi išsamaus patikrinimo prievolių, įmonės turi imtis tinkamų priemonių neigiamam poveikiui nustatyti, užkirsti jam kelią ir jį sustabdyti. „Tinkama priemonė“ turėtų būti suprantama kaip priemonė, kuria gebama pasiekti išsamaus patikrinimo tikslus, kuri yra proporcinga neigiamo poveikio dydžiui ir tikimybei ir pagrįstai prieinama įmonei, atsižvelgiant į konkretaus atvejo aplinkybes, įskaitant atitinkamo ekonomikos sektoriaus ir konkrečių verslo santykių specifiką ir su jais susijusią įmonės įtaką, taip pat poreikį užtikrinti veiksmų prioritetų nustatymą. Šiomis aplinkybėmis, pagal tarptautines sistemas, įmonės turima įtaka verslo santykiams turėtų apimti, viena vertus, jos gebėjimą įtikinti verslo partnerius imtis veiksmų siekiant sustabdyti neigiamą poveikį arba užkirsti jam kelią (pvz., naudojantis nuosavybės arba faktine kontrole, įtaka rinkoje, kvalifikacinės atrankos reikalavimais, verslo paskatų susiejimu su žmogaus teisėmis ir aplinkosauginiu veiksmingumu ar kt.), ir, kita vertus, įtakos ar sverto, kuriuo įmonė gali pagrįstai naudotis, pvz., bendradarbiaudama su atitinkamu verslo partneriu arba užmegzdama ryšius su kita įmone, kuri yra tiesioginė verslo santykių, siejamų su neigiamu poveikiu, verslo partnerė, dydį; (30)pagal šioje direktyvoje nustatomas išsamaus patikrinimo prievoles įmonė turėtų nustatyti realų arba galimą neigiamą poveikį žmogaus teisėms ir aplinkai. Kad neigiamas poveikis galėtų būti visapusiškai nustatytas, toks nustatymas turėtų būti grindžiamas kiekybine ir kokybine informacija. Pavyzdžiui, įmonė dėl neigiamo poveikio aplinkai turėtų gauti informacijos apie pirmines sąlygas didesnės rizikos vietose ar objektuose, esančiuose vertės grandinėse. Neigiamo poveikio nustatymas turėtų apimti dinamišką ir reguliariai atliekamą žmogaus teisių ir aplinkosauginių aspektų vertinimą prieš pradedant naują veiklą ar santykius, prieš priimant svarbius sprendimus ar atliekant veiklos pakeitimus; reaguojant į veiklos aplinkos pokyčius ar juos prognozuojant; taip pat toks vertinimas atliekamas periodiškai, bent kas 12 mėnesių, per visą veiklos ar verslo santykių laikotarpį. Reguliuojamosios finansų įmonės, teikiančios paskolą, kreditą ar kitas finansines paslaugas, turėtų nustatyti neigiamą poveikį tik sutarties sudarymo metu. Nustatydamos neigiamą poveikį, įmonės taip pat turėtų nustatyti ir įvertinti su verslo santykiais susijusio verslo modelio ir strategijų, apimančių prekybos, įsigijimo ir kainodaros praktiką, poveikį. Jeigu įmonė negali vienu kartu užkirsti kelio visam savo neigiamam poveikiui ar jo sustabdyti ar kuo labiau sumažinti, ji turėtų gebėti nustatyti savo veiksmų prioritetus, imdamasi priemonių, kurios yra tai įmonei pagrįstai prieinamos, atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes; (31)kad būtų išvengta nereikalingos naštos mažesnėms įmonėms, veikiančioms didelio poveikio sektoriuose, kuriuos apima ši direktyva, tos įmonės turėtų turėti prievolę nustatyti tik tokį realų ar galimą didelį neigiamą poveikį, kuris yra svarbus atitinkamame sektoriuje; (32)pagal tarptautinius standartus, užkertant kelią neigiamam poveikiui ir jį švelninant, taip pat sustabdant neigiamą poveikį ir jį kuo labiau sumažinant, turėtų būti atsižvelgiama į tų, kurie tą neigiamą poveikį patiria, interesus. Kad būtų galima toliau bendradarbiauti su verslo partneriu vertės grandinėje, užuot nutraukus verslo santykius (atsiribojus) ir galbūt taip padidinus neigiamą poveikį, šia direktyva turėtų būti užtikrinta, kad atsiribojimas būtų tik kraštutinis veiksmas, laikantis Sąjungos politikos dėl visiško vaikų darbo netoleravimo. Nutraukiant verslo santykius, kurių atveju nustatytas vaikų darbas, vaikui gali grėsti patirti dar didesnį neigiamą poveikį žmogaus teisėms. Todėl į tai derėtų atsižvelgti sprendžiant dėl tinkamų veiksmų, kurių reikėtų imtis; (33)pagal šia direktyva nustatomas išsamaus patikrinimo prievoles, jeigu įmonė nustato galimą neigiamą poveikį žmogaus teisėms ar aplinkai, ji turėtų imtis tinkamų priemonių užkirsti kelią tokiam poveikiui ar jį pakankamai sušvelninti. Siekiant suteikti įmonėms teisinio aiškumo ir tikrumo, šioje direktyvoje turėtų būti nustatyti veiksmai, kurių turėtų imtis įmonės, kad užkirstų kelią galimam neigiamam poveikiui ir jį sušvelnintų, kai tai tinkama, priklausomai nuo aplinkybių; (34)siekiant, kad būtų laikomasi poveikio prevencijos ir švelninimo prievolės pagal šią direktyvą, iš įmonių turėtų būti reikalaujama, kai tinka, imtis toliau nurodytų veiksmų. Įmonės turėtų parengti ir įgyvendinti prevencinių veiksmų planą, kai tai reikalinga dėl prevencinių priemonių sudėtingumo. Įmonės turėtų siekti iš tiesioginio partnerio, su kuriuo palaiko įtvirtintus verslo santykius, gauti sutartinių garantijų, kad jis užtikrins elgesio kodekso arba prevencinių veiksmų plano laikymąsi, be kita ko, prašydamas atitinkamų sutartinių garantijų iš savo partnerių tiek, kiek jų veikla įeina į atitinkamą įmonių vertės grandinę. Kartu su sutartinėmis garantijomis turėtų būti taikomos tinkamos priemonės atitikčiai tikrinti. Kad būtų užtikrinta visapusiška realaus ir galimo neigiamo poveikio prevencija, įmonės taip pat turėtų daryti investicijas, kuriomis siektų užkirsti kelią neigiamam poveikiui, teikti tikslinę ir proporcingą paramą MVĮ, su kuriomis palaiko įtvirtintus verslo santykius, kaip antai finansavimą, pvz., tiesioginį finansavimą, paskolas mažomis palūkanomis, tolesnio tiekimo garantijas ir pagalbą užsitikrinti finansavimą, padėti joms įgyvendinti elgesio kodeksą ar prevencinių veiksmų planą arba suteikti techninę pagalbą, kaip antai mokymą ar valdymo sistemų tobulinimą, taip pat bendradarbiauti su kitomis įmonėmis; (35)siekiant atsižvelgti į visas įmonei prieinamas galimybes tais atvejais, kai galimo poveikio problemų neįmanoma išspręsti apibūdintomis prevencijos ar mažinimo priemonėmis, šioje direktyvoje taip pat turėtų būti numatyta įmonės galimybė siekti sudaryti sutartį su netiesioginiu verslo partneriu, kad būtų užtikrintas įmonės elgesio kodekso ar prevencinių veiksmų plano laikymasis, ir imtis tinkamų priemonių tikrinant tokių netiesioginių verslo santykių atitiktį sutarties sąlygoms; (36)siekiant užtikrinti, kad galimo neigiamo poveikio prevencija ir švelninimas būtų veiksmingi, įmonės turėtų teikti pirmenybę ryšiams su partneriais, su kuriais palaiko verslo santykius savo vertės grandinėje, užuot nutraukusios tokius verslo santykius, – santykių nutraukimas turėtų būti tik kraštutinis veiksmas po nesėkmingų bandymų užkirsti kelią galimam neigiamam poveikiui ir jį sušvelninti. Tačiau šioje direktyvoje taip pat turėtų būti nustatyta įmonių pareiga tais atvejais, kai galimo neigiamo poveikio problemų neįmanoma išspręsti apibūdintomis prevencijos ar švelninimo priemonėmis, neužmegzti naujų arba neplėtoti esamų santykių su atitinkamu partneriu ir, jeigu tai leidžiama pagal tuos santykius reglamentuojančią teisę, laikinai sustabdyti komercinius santykius su atitinkamu partneriu, kartu dedant pastangas užkirsti kelią neigiamam poveikiui ir jį kuo labiau sumažinti, jei pagrįstai tikimasi, kad tos pastangos duos rezultatų artimiausiu laikotarpiu, arba nutraukti su atitinkama veikla susijusius verslo santykius, jei galimas neigiamas poveikis yra didelis. Kad įmonės galėtų vykdyti tą prievolę, valstybės narės turėtų numatyti galimybę nutraukti tokius verslo santykius pagal tų valstybių narių įstatymų reglamentuojamas sutartis. Gali būti taip, kad, siekiant užkirsti kelią neigiamam poveikiui netiesioginių verslo santykių lygmeniu, reikės bendradarbiauti su kita įmone, pavyzdžiui palaikančia tiesioginius sutartinius santykius su tiekėju. Kai kuriais atvejais toks bendradarbiavimas gali būti vienintelis realus būdas išvengti neigiamo poveikio, visų pirma tada, kai partneris, su kuriuo palaikomi netiesioginiai verslo santykiai, nėra pasirengęs sudaryti sutarties su atitinkama įmone. Šiais atvejais įmonė turėtų, laikydamasi konkurencijos teisės nuostatų, bendradarbiauti su tuo subjektu, kuris gali veiksmingiausiai užkirsti kelią neigiamam poveikiui arba jį sušvelninti netiesioginių verslo santykių lygmeniu; (37)tiesioginių ir netiesioginių verslo santykių atžvilgiu pramonės bendradarbiavimas, pramonės programos ir daugiašalės suinteresuotųjų subjektų iniciatyvos gali padėti įgyti papildomą įtakos svertą siekiant nustatyti neigiamą poveikį, užkirsti jam kelią ir jį sušvelninti. Todėl įmonės turėtų turėti galimybę naudotis tokiomis iniciatyvomis, kurios padėtų vykdyti joms tenkančias išsamaus patikrinimo prievoles, nustatytas šioje direktyvoje, tiek, kiek tokios programos ir iniciatyvos yra tinkamos tų prievolių vykdymui remti. Įmonės galėtų savo iniciatyva įvertinti tokių programų ir iniciatyvų suderinamumą su prievolėmis pagal šią direktyvą. Siekiant užtikrinti, kad būtų visapusiškai informuojama apie tokias iniciatyvas, šioje direktyvoje taip pat turėtų būti numatytas Komisijos ir valstybių narių gebėjimas palengvinti informacijos apie tokias programas ar iniciatyvas ir jų rezultatus sklaidą. Komisija, bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, gali pateikti gairių dėl pramonės programų ir daugiašalių suinteresuotųjų subjektų iniciatyvų tinkamumo vertinimo;

(38)pagal šioje direktyvoje nustatytas išsamaus patikrinimo prievoles, jeigu įmonė nustato realų neigiamą poveikį žmogaus teisėms ar aplinkai, ji turėtų imtis tinkamų priemonių tam poveikiui sustabdyti. Galima tikėtis, kad įmonė yra pajėgi sustabdyti realų savo veiklos ir savo patronuojamųjų įmonių veiklos neigiamą poveikį. Vis dėlto reikėtų išaiškinti, kad įtvirtintų verslo santykių atveju, kai neigiamo poveikio sustabdyti neįmanoma, įmonės turėtų tą poveikį kuo labiau sumažinti. Kai siekiama kuo labiau sumažinti neigiamą poveikį, turėtų būti reikalaujama pasiekti rezultatą, kuris būtų kiek įmanoma artimesnis visiškam to neigiamo poveikio sustabdymui. Siekiant suteikti įmonėms teisinio aiškumo ir tikrumo, šioje direktyvoje turėtų būti nustatyta, kokių veiksmų įmonėms turėtų būti privaloma imtis, kad būtų sustabdytas realus neigiamas poveikis žmogaus teisėms ir aplinkai ir, kai tinkama, priklausomai nuo aplinkybių, tas poveikis būtų kuo labiau sumažintas; (39)siekiant, kad būtų laikomasi prievolės sustabdyti ir kuo labiau sumažinti realų neigiamą poveikį pagal šią direktyvą, iš įmonių turėtų būti reikalaujama, kai tinka, imtis toliau nurodytų veiksmų. Jos turėtų neutralizuoti neigiamą poveikį arba jį kuo labiau sumažinti imdamosi veiksmų, proporcingų to neigiamo poveikio reikšmingumui ir mastui ir tam, kokią įtaką neigiamam poveikiui daro pačios įmonės elgesys. Kai būtina, atsižvelgiant į faktą, kad neigiamo poveikio iškart sustabdyti neįmanoma, įmonės turėtų parengti ir įgyvendinti taisomųjų veiksmų planą su nustatytais pagrįstais ir aiškiais veiksmų vykdymo terminais ir kokybiniais bei kiekybiniais pažangos vertinimo rodikliais. Įmonės taip pat turėtų siekti iš tiesioginio verslo partnerio, su kuriuo palaiko įtvirtintus verslo santykius, gauti sutartinių garantijų, kad jis užtikrins tos įmonės elgesio kodekso ir, prireikus, prevencinių veiksmų plano laikymąsi, be kita ko, prašydamas atitinkamų sutartinių garantijų iš savo partnerių tiek, kiek jų veikla įeina į atitinkamos įmonės vertės grandinę. Kartu su sutartinėmis garantijomis turėtų būti taikomos tinkamos priemonės atitikčiai tikrinti. Galiausiai, įmonės taip pat turėtų daryti investicijas, kuriomis siektų sustabdyti arba kuo labiau sumažinti neigiamą poveikį, teikti tikslinę ir proporcingą paramą MVĮ, su kuriomis palaiko įtvirtintus verslo santykius, ir bendradarbiauti su kitais subjektais, be kita ko, siekiant, kai tinka, stiprinti įmonės gebėjimą sustabdyti neigiamą poveikį; (40)siekiant atsižvelgti į visas įmonei prieinamas galimybes tais atvejais, kai realaus poveikio problemų neįmanoma išspręsti apibūdintomis priemonėmis, šioje direktyvoje taip pat turėtų būti numatyta įmonės galimybė siekti sudaryti sutartį su netiesioginiu verslo partneriu, kad būtų užtikrintas įmonės elgesio kodekso ar taisomųjų veiksmų plano laikymasis, ir imtis tinkamų priemonių tikrinant tokių netiesioginių verslo santykių atitiktį sutarties sąlygoms; (41)siekiant užtikrinti, kad realaus neigiamo poveikio sustabdymas arba sumažinimas būtų veiksmingas, įmonės turėtų teikti pirmenybę ryšiams su partneriais, su kuriais palaiko verslo santykius savo vertės grandinėje, užuot nutraukusios tokius verslo santykius, – santykių nutraukimas turėtų būti tik kraštutinis veiksmas po nesėkmingų bandymų sustabdyti realų neigiamą poveikį arba jį kuo labiau sumažinti. Tačiau šioje direktyvoje taip pat turėtų būti nustatyta įmonių pareiga tais atvejais, kai realaus neigiamo poveikio neįmanoma sustabdyti ar pakankamai sušvelninti apibūdintomis priemonėmis, neužmegzti naujų arba neplėtoti esamų santykių su atitinkamu partneriu ir, jeigu tai leidžiama pagal tuos santykius reglamentuojančią teisę, laikinai sustabdyti komercinius santykius su atitinkamu partneriu, kartu dedant pastangas sustabdyti arba kuo labiau sumažinti neigiamą poveikį, arba nutraukti su atitinkama veikla susijusius verslo santykius, jei neigiamas poveikis laikomas labai dideliu. Kad įmonės galėtų vykdyti tą prievolę, valstybės narės turėtų numatyti galimybę nutraukti tokius verslo santykius pagal tų valstybių narių įstatymų reglamentuojamas sutartis; (42)įmonės turėtų suteikti galimybę asmenims ir organizacijoms tiesiogiai teikti įmonei skundus tuo atveju, kai kyla pagrįstas susirūpinimas dėl realaus arba galimo neigiamo poveikio žmogaus teisėms ir aplinkai. Tarp organizacijų, galinčių teikti tokius skundus, turėtų būti profesinės sąjungos ir kiti darbuotojų atstovai, atstovaujantys atitinkamoje vertės grandinėje dirbantiems asmenims, taip pat pilietinės visuomenės organizacijos, veikiančios su atitinkama vertės grandine susijusiose srityse, jeigu jos turi žinių apie galimą arba realų neigiamą poveikį. Įmonės turėtų nustatyti tokių skundų nagrinėjimo procedūrą ir, kai tinka, informuoti darbuotojus, profesines sąjungas ir kitus darbuotojų atstovus apie tokius procesus. Naudojimasis skundų ir žalos atitaisymo mechanizmu neturėtų tapti kliūtimi skundo pateikėjui naudotis teisminėmis savo teisių gynimo priemonėmis. Laikantis tarptautinių standartų, turėtų būti galima skunduose prašyti įmonės imtis tinkamų tolesnių veiksmų, atsižvelgiant į skundą, ir susitikti su įmonės atstovais tinkamu lygiu siekiant apsvarstyti didelį galimą arba realų neigiamą poveikį, dėl kurio pateiktas skundas. Dėl tokios galimybės įmonės neturėtų sulaukti nepagrįstų raginimų; (43)įmonės turėtų stebėti savo taikomų išsamaus patikrinimo priemonių įgyvendinimą ir veiksmingumą. Jos turėtų atlikti periodinius savo veiklos, savo patronuojamųjų įmonių ir, kiek tai susiję su įmonės vertės grandinėmis, savo įtvirtintų verslo santykių vertinimus siekdamos stebėti neigiamo poveikio žmogaus teisėms ir aplinkai nustatymo, prevencijos, sumažinimo, sustabdymo ir švelninimo veiksmingumą. Tokie vertinimai turėtų patvirtinti, kad neigiamas poveikis yra tinkamai nustatomas, kad įgyvendinamos išsamaus patikrinimo priemonės ir kad neigiamam poveikiui yra faktiškai užkirstas kelias arba jis sustabdytas. Siekiant užtikrinti, kad tokiuose vertinimuose pateikta informacija nebūtų pasenusi, jie turėtų būti atliekami bent kas 12 mėnesių, o prireikus peržiūrimi dažniau, jei yra pagrindo manyti, kad gali būti atsiradusi reikšminga nauja neigiamo poveikio rizika; (44)kaip ir pagal esamus Jungtinių Tautų verslo ir žmogaus teisių pagrindiniuose principuose ir EBPO sistemoje nustatytus tarptautinius standartus, išsamaus patikrinimo reikalavimai apima reikalavimą viešai pranešti svarbią informaciją apie išsamaus patikrinimo politiką, procesus ir veiklą, vykdomą siekiant nustatyti realų arba galimą neigiamą poveikį ir spręsti su juo susijusias problemas, įskaitant pranešimą apie vykdant tą veiklą nustatytus faktus ir jos rezultatus. Pasiūlyme iš dalies pakeisti Direktyvos 2013/34/ES nuostatas dėl įmonių informacijos apie tvarumą teikimo nustatomos atitinkamos įmonių, kurioms taikoma ši direktyva, prievolės teikti informaciją. Todėl, siekiant nedubliuoti informacijos teikimo prievolių, šia direktyva neturėtų būti nustatyta jokių naujų prievolių teikti informaciją, papildomų toms prievolėms, kurios pagal Direktyvą 2013/34/ES nustatytos įmonėms, kurioms taikoma ta direktyva, ir informacijos teikimo standartams, kurie turėtų būti pagal ją parengti. Įmonės, kurios įeina į šios direktyvos taikymo sritį, tačiau neįeina į Direktyvos 2013/34/ES taikymo sritį, laikydamosi savo prievolės pranešti informaciją atliekant išsamų patikrinimą pagal šią direktyvą, turėtų savo interneto svetainėje paskelbti metinį pranešimą tarptautiniam verslui įprasta kalba; (45)siekiant, kad įmonėms būtų lengviau laikytis išsamaus patikrinimo reikalavimų savo vertės grandinėje, ir reikalavimų laikymosi našta būtų mažiau perkeliama v