LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 339/45

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Komisijos komunikato Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui dėl žemės ūkio produktų kokybės politikos

COM(2009) 234 galutinis

(2010/C 339/10)

Pranešėjas József KAPUVÁRI

Europos Komisija, vadovaudamasi Europos bendrijos steigimo sutarties 262 straipsniu, 2009 m. gegužės 28 d. nusprendė pasikonsultuoti su Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu dėl

Komisijos komunikato Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui dėl žemės ūkio produktų kokybės politikos

COM(2009) 234 galutinis.

Žemės ūkio, kaimo plėtros ir aplinkos skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2009 m. gruodžio 9 d. priėmė savo nuomonę.

459-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2010 m. sausio 20–21 d. (sausio 20 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 145 nariams balsavus už ir 5 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 Sertifikavimo sistemų yra daug ir jų daugėja, tačiau tai nepadeda Europos Sąjungos kokybės politikai pasiekti savo tikslų. Turėtų būti siekiama ne tik suderinti ir supaprastinti esamas sistemas, bet ir sumažinti jų skaičių. EESRK siūlo nustatyti sistemą, kuriai būtų teikiama pirmenybė Bendrijos lygiu. Komisija turėtų pasirinkti šiam tikslui tinkamiausią sistemą.

1.2 Europos Sąjungos kokybės politika yra pagrindinė sudedamoji dalis, apimanti kitas itin sudėtingos sistemos dalis. Kadangi kokybės politika susijusi su visais kitais bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) komponentais, priemonėmis ir tikslais, turi būti atsižvelgiama ir į šiuos aspektus. Tačiau trys pagrindiniai klausimai (informavimas, darna ir supaprastinimas), kuriuos reikia spręsti vystant kokybės politiką, tik siaurąja prasme atspindi šį požiūrį. EESRK rekomenduoja Komisijai laikytis savo idėjų dėl ilgalaikės ES žemės ūkio maisto produktų sektoriaus strategijos ir politikos ir stengtis išnaudoti kokybės politikos potencialą. Iš tiesų, kokybės politika yra priemonė, kurią būtų galima naudoti veiksmingiau naujų pajamų šaltinių kūrimui ir naujų būdų ūkininkams tapti konkurencingesniais paieškoms. Kartu tai sritis, teikianti daugybę galimybių vystyti vidaus bendradarbiavimą žemės ūkio maisto produktų grandinėje. Tokio bendradarbiavimo poreikis yra didelis, kadangi maisto produktų gamybos grandinėje pajamos pasiskirsto netolygiai, vis dažniau strateginiai partneriai laiko vienas kitą varžovais. Tai visų pirma pasakytina apie šalis ir sektorius, kuriuose perdirbimas nėra gamintojų rankose.

1.3 2008 m. rugsėjo 18 d. EESRK priėmė nuomonę dėl pasiūlymo priimti Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą dėl informacijos apie maistą teikimo vartotojams (1). Šioje nuomonėje, be kita ko, EESRK pabrėžė pageidavimą, kad taip pat būtų privaloma nurodyti maisto produktų, pirminio perdirbimo produktų ir, įvertinus kiekvieną atvejį atskirai, antrinio perdirbimo produktų ir pagrindinių jų gamyboje naudojamų sudedamųjų dalių kilmę.

1.4 Kuo daugiau vartotojų sąmoningai pasirinks ES produktus ilgą laiką, tuo lengviau bus numatyti Europos žemės ūkio ir žemės ūkio maisto produktų sektorių ateitį. Atsižvelgiant į rinkos atvėrimo procesą, susijusį su Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) derybomis, šis aspektas yra vienas svarbiausių, o galbūt net pats svarbiausias veiksnys ES žemės ūkio sektoriui. Tai reikia turėti omenyje koreguojant žemės ūkio ir žemės ūkio maisto produktų sektorių produktų kokybės politiką.

1.5 Šiomis aplinkybėmis labai svarbu išsiaiškinti, kas vartotojams yra gera „europinė kokybė“. Todėl būtų naudinga naudojant profesionaliai parengtą klausimyną atlikti apklausą, kurią būtų galima pasitelkti pagrindinių bendrųjų principų nustatymui.

1.6 EESRK mano, kad „europinę kokybę“ iš esmės lemia Europos žemės ūkio modelis. Europos žemės ūkio modelis atspindi strategiją, kuri susijusi su pamatiniais visai visuomenei svarbiais klausimais. EESRK pritaria tam, kad toks europinis žemės ūkio modelis būtų išsaugotas. Komitetas reikalauja atitinkamos BŽŪP reformos, kad mūsų žemės ūkiui būtų sudarytos vienodos sąlygos.

2. Bendrosios pastabos

2.1 ES žemės ūkio produktų kokybės politika turi ne tik padėti pasiekti BŽŪP tikslus, bet ir atlikti didelį vaidmenį palaikant tvarų Europos žemės ūkio ir žemės ūkio maisto produktų pramonės vystymąsi ir nustatant sąlygas „europinės kokybės“ maisto produktams. Kad tai įvyktų, nepakanka vien tik informuoti apie tokią „europinę kokybę“ vidaus rinkoje – reikia ją propaguoti ir išorės rinkose, nes tik taip išlaikysime ir vystysime Europos žemės ūkio ir maisto perdirbimo sektorius.

2.2 Be to, reikės kur kas daugiau nei vien pateikti vartotojams tikslią informaciją apie produktų savybes, susijusias su gamybos procesais. Kuo daugiau vartotojų sąmoningai pasirinks ES produktus ilgą laiką, tuo lengviau bus numatyti Europos žemės ūkio ir žemės ūkio maisto produktų sektorių ateitį. Atsižvelgiant į rinkos atvėrimo procesą, susijusį su PPO derybomis, šis aspektas yra vienas svarbiausių, o galbūt net pats svarbiausias veiksnys ES žemės ūkio sektoriui. Tai reikia turėti omenyje koreguojant žemės ūkio ir žemės ūkio maisto produktų sektorių produktų kokybės politiką. Reikėtų sustiprinti su Europos žemės ūkio modeliu susijusių vertybių apsaugą už ES ribų.

2.3 Šiomis aplinkybėmis labai svarbu išsiaiškinti, kas vartotojams yra gera „europinė kokybė“. Todėl būtų naudinga naudojant profesionaliai parengtą klausimyną atlikti apklausą, kurią būtų galima pasitelkti bendrųjų principų nustatymui.

2.4 Kaip jau minėta, šiomis aplinkybėmis labai svarbu išsiaiškinti, kas vartotojams yra gera „europinė kokybė“. Savybės, kurios negali būti išreikštos skaičiais, taip pat gali būti prilygintos kitoms maisto produktų savybėms ir naudojamos kokybės politikoje. EESRK „europinę kokybę“ supranta plačiau. Tai – ekologiška gamyba laikantis gyvūnų gerovės taisyklių, tvarių gamybos metodų ir išsaugant kaimo vietoves.

2.5 Svarbus ES principas – pirmenybė ES pagamintiems aukštos kokybės maisto produktams, tačiau pastaruoju metu šis principas buvo šiek tiek primirštas. Pozityvus skatinimas rinktis ES pagamintus žemės ūkio ir žemės ūkio maisto produktus yra itin svarbus, kadangi tai – strateginiai produktai, kurie, jeigu išlaikomos ir gerinamos gamybos sąlygos, kelia vartotojų pasitikėjimą ir yra jų gerovės pagrindas. Kadangi pajamos maisto produktų gamybos grandinėje pasiskirsto netolygiai, krenta pelningumas ir kyla grėsmė maisto kokybei ir maistinei vertei, šis klausimas ypač aktualus. Ši tema yra daugelio ES įstaigų darbotvarkėse, ji yra glaudžiai susijusi su kokybės politika, tiksliau sakant, šios politikos kompleksiškumu (2).

3. Konkrečios pastabos

3.1 Šiuo metu taikomos žemės ūkio produktų kokybės užtikrinimo priemonės

3.1.1 Kaip aiškinama komunikate, vienas iš svarbiausių žemės ūkio produktų kokybės politikos tikslų yra informuoti vartotojus apie produkto savybes. Mūsų nuomone, Europos vartotojai mano, kad ES valstybėse narėse pagaminti maisto produktai atitinka pagrindinius reikalavimus, bet jie iš tiesų nežino apie kitas vertingas šių maisto produktų savybes. Kaip nurodoma komunikate, tokia situacija susidarė dėl to, kad kokybės politika buvo vystoma palaipsniui ir atskiruose sektoriuose, tai buvo daroma ilgą laiką ir skirtingu mastu. Apie kai kurias priemones visuomenė nebuvo pakankamai veiksmingai arba veikiau pakankamai skaidriai informuojama.

3.1.2 EESRK pritaria pastangoms sukurti vieną bendrą įvairių priemonių sistemą ir parengti visapusišką politiką šiuo klausimu ir šias pastangas remia. Reikia ne tik didesnio veiksmingumo – ES vartotojai taip pat turi neprieštarauti taip pagamintų produktų kainoms, suprasti, kad jos yra sąžiningos ir teikti pirmenybę šiems produktams.

3.2 Politikos vystymas

3.2.1 EESRK palankiai vertina tai, kad Komisijos konsultacijos dėl kokybės politikos buvo plataus masto ir nustatant strategines tolesnio vystymosi gaires buvo sudarytos sąlygos dalyvauti visiems suinteresuotiesiems subjektams.

3.2.2 Komitetas pritaria trims pagrindiniams strateginiams prioritetams: informavimui, darnai ir supaprastinimui. Politiką reikia vystyti prisidedant prie supaprastinimo ir didinant skaidrumą, bet kartu nemažiau svarbu užtikrinti, kad visi maisto gamybos grandinės suinteresuotieji subjektai ir visų pirma vartotojai gautų reikalingą informaciją.

3.2.3 Formuojant šios srities politiką svarbu stengtis sumažinti išlaidas, susijusias su kokybės politika, ir išlaikyti pagrįstą iš to išplaukiančių sąnaudų lygį gamintojams ir perdirbėjams.

3.2.4 2008 m. rugsėjo 18 d. EESRK priėmė nuomonę dėl Pasiūlymo priimti Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą dėl informacijos apie maistą teikimo vartotojams (1). Šioje nuomonėje, be kita ko, EESRK pabrėžė pageidavimą, kad taip pat būtų privaloma nurodyti maisto produktų, pirminio perdirbimo produktų ir, įvertinus kiekvieną atvejį atskirai, antrinio perdirbimo produktų ir pagrindinių jų gamyboje naudojamų sudedamųjų dalių kilmę.

Kita vertus, EESRK mano, kad kilmės ženklinimas neturėtų sudaryti papildomų išlaidų maisto grandinėje, turėtų suteikti konkurencinį pranašumą gamintojams ir atitikti įgyvendinamumo reikalavimus. Galima diskutuoti, ar dabartinis privalomas kilmės žymėjimas, pavyzdžiui, šviežios jautienos, teikia papildomą naudą vartotojams.

3.3 ES žemės ūkio produktų kokybės užtikrinimo priemonės

3.3.1 ES ūkininkavimo reikalavimai

3.3.1.1 Žiūrint į žemės ūkio produktų kokybės politikos perspektyvą, svarbi priemonė yra gamybai taikoma reikalavimų sistema. Vienas sistemos bruožų – reikalavimų sudėtingumas. Dėl to ir dėl bendros informacijos apie tokius reikalavimus trūkumo negalima tikėtis, kad vartotojai tiksliai žinotų šiuos reikalavimus. Be to, maisto produktai, pagaminti laikantis gamybos reikalavimų, dažniausiai yra žaliavos, daugelis kurių tiesiogiai nepasiekia vartotojų.

Galiausiai, visi ūkininkai turi laikytis ES gamybos reikalavimų. Tai jų produktus skiria nuo daugumos importuotų produktų. Patikrinama tai, kas būtina ekologiniu ir socialiniu požiūriu (tai – būtina tiesioginių subsidijų, vadinamojo kompleksinio paramos susiejimo, sąlyga); tačiau tai yra vartotojams mažiau svarbi informacija. Gamybos reikalavimų sistema yra svarbi, ir, kad būtų užtikrinta aukšta maisto produktų kokybė, turime siekti, kad tų reikalavimų būtų laikomasi. Bet ši sistema nelaikytina vartotojų informavimo priemone.

3.3.1.2 EESRK sutinka, kad įprastomis sąlygomis ES teritorijoje pagaminti produktai atitinka pagrindinius reikalavimus, todėl to nereikia konkrečiai paminėti. Šiuo tikslu buvo sukurtos reikiamos kontrolės sistemos, kurios gerai veikia. Būtų gerai priminti ES vartotojams, kad tai yra įprasta situacija.

3.3.2 Prekybos standartai

3.3.2.1 Prekybos standartai priskirtini techniniams klausimams, dėl kurių EESRK neturi daug pastabų, o turėtas pastabas pateikė nuomonėje, kuri plačiau nagrinėjama toliau pateikiamoje dalyje. Visi susiję subjektai turėjo galimybę pareikšti savo nuomonę per plataus masto konsultacijas.

Tačiau Komitetas norėtų pabrėžti, kad „ES reikalavimų atitikties“ etiketė, paminėta pirmesniame skyriuje, nėra tinkama vartotojų informavimo priemonė: šis ženklas būtų beveik ant kiekvieno produkto, todėl jis nesuteiktų vartotojams pakankamai informacijos renkantis produktus. Kita vertus, ūkininkavimo vietos ar kilmės nuoroda, suteikia konkrečią informaciją apie produktą ir gali lemti pirkėjų apsisprendimą. Kalbant apie perdirbtus produktus, vartotojams svarbi informacija apie ūkininkavimo vietą, kurioje pagamintas pagrindinis žemės ūkio produktas, kadangi ši informacija parodo papildomą gamybos ES naudą. Nepaisant ekonomikos krizės šie produktai užsitikrino savo pozicijas rinkoje tiek apimties, tiek kainų požiūriu.

3.3.2.2 EESRK remia šiame komunikato skyriuje nurodytų reglamentavimo planų įgyvendinimą. Bet kokia informacija ar standartas turi atspindėti realybę ir kelti vartotojų pasitikėjimą produktais.

3.3.3 Geografinės nuorodos

3.3.3.1 2008 m. EESRK nagrinėjo šiuo klausimus nuomonėje savo iniciatyva dėl geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų (3). Komitetas vis dar laikosi šioje nuomonėje išdėstytos pozicijos ir mano, ji turėtų būti laikoma šios nuomonės priedu.

3.3.3.2 Geografinių nuorodų sistemos įvedimas buvo sėkminga iniciatyva, naudinga tiek vartotojams, tiek gamintojams ir perdirbėjams. Todėl Komitetas mano, kad trys geografinių nuorodų registravimo sistemos (vynų, alkoholinių gėrimų ir žemės ūkio produktų ir maisto produktų) turėtų būti paliktos tokios, kokios jos yra dabar, taip pat kaip ir dvi taikomos priemonės – saugoma kilmės vietos nuoroda (SKVN) ir saugoma geografinė nuoroda (SGN).

3.3.3.3 Komitetas visų pirma pritaria tam, kad įmonėms, turinčioms teisę gaminti produktus su geografine nuoroda, būtų taip pat suteikti įgaliojimai atlikti patikrinimus. Taigi, neapsiribodami vien tik pareikštais tikslais, galėtume pasiekti aukštesnį bendradarbiavimo lygį ir prisidėti prie veiksmingesnės gamybos ir prekybos. Dėl to kai kurios įmonės, neatitinkančios šių teisės aktų, negalėtų imtis gamybos. EESRK mano, kad ES teisės aktai turėtų būti iš dalies pakeisti taip, kad valstybės narės, paskyrusios ar pripažinusios geografinių nuorodų valdymo, saugojimo ir (arba) propagavimo organizacijas, leistų toms organizacijoms remiantis sąžiningais ir nediskriminuojančiais principais pritaikyti gamybos potencialą prie rinkos reikalavimų. Taip būtų galima geriau paskirstyti papildomą vertę maisto tiekimo grandinėje.

3.3.3.4 Mūsų geografinių nuorodų apsauga tarptautiniu lygiu – labai problemiškas klausimas. Todėl labai svarbu, kad Europos žemės ūkis pasinaudotų parama, teikiama Europos Komisijos, kuri yra įtakinga tarptautinių prekybos derybų dalyvė.

3.3.4 Tradiciniai gaminiai

3.3.4.1 Komitetas mano, kad idėjos, kaip kurti tradicinių gaminių sistemą, nebuvo pakankamai apgalvotos. Tokia sistema turėtų būti išlaikyta, kadangi ji yra Europos žemės ūkio maisto produktų paveldo apsaugos priemonė.

3.3.4.2 Vis tik Komitetas mano, kad svarbu ir būtina tiksliau apibrėžti tradicinių gaminių kategoriją. Maisto produktai kaip tradiciniai gaminiai yra gaminiai, pagaminti iš tradicinių žaliavų gamybos procese naudojant tradicines technologijas ir tradicines sudedamąsias dalis. Palyginti su įprastais produktais, kokybės skirtumas yra susijęs su konkrečiu gamybos metodu (vietinė praktinė patirtis). Vietinio pobūdžio produktų atveju, sunku minėtus veiksnius atskirti nuo vietos aplinkos, todėl būtų tiksliau tokius produktus vadinti „tradiciniais ir vietos gaminiais“.

3.3.4.3 Šis terminas išreiškia gamybos praktinių žinių, grindžiamų per ilgesnį laikotarpį sukauptomis (iš kartos į kartą) vietos bendruomenių žiniomis ir praktika (vietinis pobūdis), perdavimą. Todėl tradicinių ir vietos gaminių kokybė turi du metmenis: laiko (istorinį) ir erdvės (nuoroda į geografinę vietą). Be to, tradicija taip pat reiškia kultūrą, kuri yra susijusi su vietos bendruomenių gyvenimu, todėl kultūra yra trečiasis tradicinių ir vietos gaminių kokybės matmuo. Pirmiau minėtoje EESRK nuomonėje šis klausimas išsamiai aptariamas ir pabrėžiama, kad kokybės politika ir kaimo plėtra, antrasis BŽŪP ramstis, yra glaudžiai susiję tarpusavyje.

3.3.5 Ekologinis ūkininkavimas

3.3.5.1 Vieno bendro ekologinių produktų logotipo sukūrimas Europos lygiu leistų ekologiškai ūkininkaujantiems ūkininkams atsisakyti dalyvavimo skirtingose sistemose procedūrų, su kuriomis susijusios išlaidos turi poveikį šių konkrečių produktų kainoms. Tai taip pat padėtų vartotojams lengviau pasirinkti šiuos produktus.

3.3.5.2 EESRK remia tam pasiekti įdėtas pastangas, apie kurias kalbama Komisijos komunikate.

4. ES kokybės politikos gairių rengimas

4.1 Naujų ES sistemų derinimas

4.1.1 Gamybos metodai, kurie teikia didesnę papildomą naudą ir galimybių pakelti „Europos kokybę“, suteikia pagrindą ES kurti tinkamą ženklinimo sistemą. Todėl mes pritariame visoms tokioms iniciatyvoms.

4.2 Privačių ir nacionalinių maisto kokybės sertifikavimo sistemų gairės

4.2.1 Tokių ES taikomų sistemų atžvilgiu galima pateikti tik gaires.

4.2.2 Privačių maisto kokybės sertifikavimo sistemų įvedimas jokiu būdu neturi didinti gamybos sąnaudų ir (arba) mokesčių. Vis dėlto, EESRK pirmenybę teikia valstybinių struktūrų įgyvendinamai sertifikavimo sistemai taikant europines taisykles ir rodiklius arba bet kuriuo atveju bendradarbiaujant viešajam ir privačiam sektoriui.

2010 m. sausio 20 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Mario SEPI

(1) OL C 77, 2009 3 31, p. 81.

(2) Mes remiamės 2009 m. spalio 28 d. Komisijos komunikatu Tarybai, Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Veiksmingesnė Europos maisto produktų tiekimo grandinė“, COM(2009) 591.

(3) OL C 204, 2008 8 9, p. 57.