Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo valstybės narės įgaliojamos Europos Sąjungos interesų labui ratifikuoti Tarptautinės darbo organizacijos konvenciją dėl saugumo darbe naudojant chemines medžiagas (Konvenciją Nr. 170) /* COM/2012/0677 final - 2012/0320 (NLE) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS Pasiūlymas leis valstybėms narėms teisėtai ratifikuoti Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) konvenciją Nr. 170 dėl saugumo darbe naudojant chemines medžiagas (toliau – Cheminių medžiagų konvencija Nr. 170 arba Konvencija). Cheminių medžiagų konvencija Nr. 170 buvo priimta 1990 m. birželio 25 d. per 77-tą Tarptautinę darbo konferenciją, ji įsigaliojo 1993 m. lapkričio 4 d. Konvencijos tikslas – cheminių medžiagų darbe sukeltų ligų ir sužalojimų prevencija ir tokių ligų bei sužalojimų atvejų mažinimas, Konvencija taip pat leis geriau apsaugoti visuomenę ir aplinką. Iki 2012 m. birželio mėn. Cheminių medžiagų konvenciją Nr. 170 buvo ratifikavę 17 TDO šalių narių. TDO šią konvenciją priskyrė prie konvencijų, kurias ji laiko atitinkančiomis šiandienos reikalavimus ir kurias dėl šios priežasties skatina taikyti. Europos Sąjunga (ES) yra įsipareigojusi vykdyti deramo darbo darbotvarkės sklaidą tiek Sąjungos viduje, tiek plėtodama išorės santykius. Darbo standartai yra svarbiausias deramo darbo sąvokos elementas. Ratifikuodamos TDO konvencijas valstybės narės duoda svarbų signalą, kad Sąjunga vykdo suderintą politiką siekdama pasaulio mastu gerinti darbo standartus. Todėl būtina pašalinti bet kokias ES lygmens teisines kliūtis valstybėms narėms ratifikuoti tokias konvencijas, kurių turinys nekelia susirūpinimo galiojančio Sąjungos acquis požiūriu. Cheminių medžiagų konvencijos Nr. 170 nuostatos aprėpia cheminių medžiagų vertinimo mechanizmų sukūrimą, darbdavių gaunamą informaciją iš savo tiekėjų, informacijos teikimą darbuotojams, būtinas tinkamas prevencines priemones ir darbuotojų apsaugos programų sukūrimą. Konvencijos I dalyje pateiktos nuostatos dėl taikymo srities ir apibrėžtys, II dalyje nustatyti bendrieji principai, III dalis susijusi su klasifikavimo sistemomis ir susijusiomis priemonėmis, IV ir V dalyse nurodyti atitinkamai darbdavių įsipareigojimai ir darbuotojų pareigos, o VI dalyje nustatytos darbuotojų teisės, įskaitant darbuotojų teisę pasišalinti iš pavojingos situacijos ir naudojantis savo teisėmis išlikti apsaugotiems nuo nepageidaujamų pasekmių. VII dalis susijusi su informavimo pareigomis vykdant eksportą, skirtą importuojančioms TDO valstybėms narėms. Europos Sąjungoje cheminių medžiagų sauga yra svarbi socialinės, aplinkos ir vidaus rinkos politikos sritis, kurią reguliuoja įvairūs Sąjungos teisės aktai, pvz.: – Reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, iš dalies keičiantis ir panaikinantis direktyvas 67/548/EEB bei 1999/45/EB ir iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006[1]; – 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantis Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiantis Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB[2]; – 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/37/EB dėl darbuotojų apsaugos nuo rizikos, susijusios su kancerogenų arba mutagenų poveikiu darbe (šeštoji atskira Direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje)[3]; – Tarybos direktyva 98/24/EB dėl darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos nuo rizikos, susijusios su cheminiais veiksniais darbe (keturioliktoji atskira Direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje)[4]. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI Netaikoma. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI Vadovaujantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo parengtomis taisyklėmis[5] dėl išorės kompetencijų, ypač susijusiomis su Cheminių medžiagų konvencijos Nr. 170[6] sudarymu ir ratifikavimu, valstybės narės be išankstinio Tarybos leidimo savarankiškai negali nuspręsti, ar ratifikuoti Konvenciją, nes kai kurios Konvencijos dalys priklauso Sąjungos kompetencijai. Tuo pačiu Europos Sąjunga pati negali ratifikuoti TDO konvencijų, nes tik valstybės gali būti konvencijų šalimis. Jeigu susitarimo ar sutarties dalykas iš dalies priklauso Sąjungos kompetencijai ir iš dalies – valstybių narių kompetencijai, tuomet Sąjungos institucijos ir valstybės narės privalo imtis visų reikiamų priemonių, kad ratifikuojant Konvenciją ir įgyvendinant dėl Konvencijos atsiradusius įsipareigojimus[7] būtų užtikrintas kuo geresnis bendradarbiavimas. Per pastarąjį dešimtmetį priimtų trijų TDO konvencijų tam tikros dalys priklauso Sąjungos kompetencijai, todėl Taryba leido valstybėms narėms Sąjungos interesų labui ratifikuoti Sąjungos kompetencijai priklausančias konvencijų dalis[8]. Būtent dėl Cheminių medžiagų konvencijos Nr. 170 1993 m. Teismas jau yra nurodęs, kad pavojingų medžiagų ir preparatų klasifikavimas, pakavimas ir ženklinimas yra reglamentuojami tokiu dideliu mastu, kad šiuo požiūriu valstybės narės išorės veiksmų srityje nebegali veikti kaip suverenios valstybės[9]. Nuo to laiko susijęs Sąjungos acquis buvo toliau plėtojamas ir konsoliduojamas. Šią sritį daugiausia reglamentuoja Reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo (toliau – Reglamentas). Šiuo Reglamentu Sąjungos lygmeniu įgyvendinama Jungtinių Tautų parengta Pasaulinė suderinta cheminių medžiagų klasifikavimo ir ženklinimo sistema. SESV 114 straipsniu grindžiami Sąjungos teisės aktai yra žymiai išsamesni nei Cheminių medžiagų konvencijoje Nr. 170 nustatyti bendrieji principai. Cheminių medžiagų konvencijoje Nr. 170 nustatyti bendrieji principai visiškai neprieštarauja minėtam Reglamentui. Iš TDO konstitucijos 19 straipsnio 8 dalies išplaukia, kad Konvencijoje yra pateikti minimalūs standartai, o tai reiškia, kad nacionalinėmis įgyvendinimo priemonėmis galima numatyti aukštesnius standartus už nurodytuosius Konvencijoje. Metodas, kuriuo vadovaujamasi pagal Konvencijoje nustatytas nuostatas dėl darbuotojų saugos ir sveikatos, ir Sąjungos acquis nustatyti minimalūs reikalavimai gerai dera tarpusavyje. Tai reiškia, kad Sąjungos priemonės gali būti griežtesnės nei TDO standartai ir atvirkščiai[10]. Todėl šiuo pasiūlymu siekiama įgalioti valstybes nares Sąjungos interesų labui ratifikuoti tas Cheminių medžiagų konvencijos Nr. 170 dalis, kurios priklauso Sąjungos kompetencijai. Pasiūlymas grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 218 straipsnio 6 dalimi, kuri taikoma pagal analogijos principą kartu su SESV 114 straipsniu, kuris yra teisinis pagrindas, kuriuo grindžiami Sąjungos teisės aktai dėl medžiagų ir mišinių klasifikavimą, ženklinimą ir pakavimą reglamentuojančių įstatymų derinimo. 2012/0320 (NLE) Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo valstybės narės įgaliojamos Europos Sąjungos interesų labui ratifikuoti Tarptautinės darbo organizacijos konvenciją dėl saugumo darbe naudojant chemines medžiagas (Konvenciją Nr. 170) EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punkto v papunkčiu ir 218 straipsnio 8 dalies pirma pastraipa, atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą, atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą[11], kadangi: (1) Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija ragina prisidėti prie Europos Sąjungos pastangų vykdant deramo darbo sklaidą tiek Sąjungos viduje, tiek ir už jos ribų ratifikuojant tarptautines darbo konvencijas, kurias Tarptautinė darbo organizacija laiko atitinkančiomis šiandienos reikalavimus ir kuriose darbuotojų sveikatos ir saugos apsauga ir gerinimas yra svarbūs aspektai; (2) Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos dėl saugumo darbe naudojant chemines medžiagas (toliau – Konvencija) III dalyje pateiktos taisyklės iš esmės yra įtrauktos į Sąjungos acquis dėl medžiagų ir mišinių klasifikavimą, ženklinimą ir pakavimą reglamentuojančių įstatymų derinimo, kuriuos pradėta rengti nuo 1967 m. ir kurie buvo toliau konsoliduojami[12]; (3) dėl to tam tikros Konvencijos dalys priklauso Sąjungos kompetencijai ir valstybės narės negali[13] prisiimti su šiomis dalimis susijusių įsipareigojimų nedalyvaujant Sąjungos institucijoms; (4) Europos Sąjunga konvencijos ratifikuoti negali, nes tik valstybės narės gali būti jos šalimis; (5) tokiomis aplinkybėmis valstybės narės ir Sąjungos institucijos privalo bendradarbiauti dėl Konvencijos ratifikavimo; (6) todėl Taryba įgalioja valstybes nares, kurios įpareigotos laikytis Sąjungos teisės aktų dėl klasifikavimą, ženklinimą ir pakavimą reglamentuojančių įstatymų derinimo, ratifikuoti Konvenciją Europos Sąjungos interesų labui, PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis Valstybės narės įgaliojamos ratifikuoti Tarptautinės darbo organizacijos konvenciją dėl saugumo darbe naudojant chemines medžiagas (Konvenciją Nr. 170) tų Konvencijos dalių, kurios pagal Sutartis priklauso Sąjungos kompetencijai, atžvilgiu. 2 straipsnis Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms. Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas [1] OL L 351, 2008 1 31, p. 1. [2] OL L 396, 2006 12 30, p. 1. [3] OL L 158, 2004 4 30, p. 50. [4] OL L 131, 1998 5 5, p. 11. [5] ETT sprendimas dėl AETR (Europos šalių susitarimo dėl kelių transporto priemonių ekipažų, važiuojančių tarptautiniais maršrutais, darbo), 1971 m. kovo 31 d. byla 22/70, Rink. 1971, 263; taip pat žr. SESV 3 straipsnio 2 dalį, kuriame šie principai buvo kodifikuoti. [6] 1993 m. kovo 19 d. ETT nuomonė 2/91, Rink. 1993-I, p. 1061. [7] ETT nuomonė 2/91 (ten pat), 36, 37 ir 38 punktai. [8] Per pastarąjį dešimtmetį buvo priimti trys Tarybos sprendimai, kuriais valstybės narės įgaliojamos ratifikuoti TDO konvencijas: 2007 m. birželio 7 d. Tarybos sprendimas, įgaliojantis valstybes nares Europos bendrijos interesų labui ratifikuoti Tarptautinės darbo organizacijos 2006 m. darbo jūroje konvenciją (OL L 161/63, 2007 6 22); 2005 m. balandžio 14 d. Tarybos sprendimas, įgaliojantis valstybes nares Bendrijos interesų labui ratifikuoti Tarptautinės darbo organizacijos konvenciją dėl jūrininkų tapatybės dokumentų (Konvencija Nr. 185) (OL L 136/1, 2005 5 30) ir 2010 m. birželio 7 d. Tarybos sprendimas, kuriuo valstybės narės įgaliojamos Europos Sąjungos interesų labui ratifikuoti Tarptautinės darbo organizacijos 2007 m. Darbo žvejybos sektoriuje konvenciją (Konvenciją Nr. 188) (OL 145/12, 2010 6 11). [9] ETT nuomonė 2/91, 25 ir 26 punktai. [10] ETT nuomonė 2/91, 18 punktas. [11] OL C , , p. . [12] Reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, iš dalies keičiantis ir panaikinantis direktyvas 67/548/EEB bei 1999/45/EB ir iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006, OL L 353/1, 2008 m. sausio 31 d. [13] 1993 m. kovo 19 d. Europos Teisingumo Teismo nuomonė 2/91, Rink. 1993-I, p. 1061, 26 punktas.