Specialioji ataskaita Nr. 1/2012 „Europos Sąjungos paramos vystymuisi, skirtos aprūpinti maistu, veiksmingumas Užsacharės Afrikoje“





ŽODYNĖLIS Agri : Žemės ūkis AKR : Afrikos, Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno šalys AM : Aprūpinimas maistu AMBL : Aprūpinimo maistu biudžeto eilutė AMTP : Aprūpinimo maistu teminė programa BPB : Bendroji parama biudžetui DEVCO : Vystymas ir bendradarbiavimas. EuropeAid DSKVMP : Decentralizuota skurdo kaimo vietovėse mažinimo programa ECHO : Humanitarinės pagalbos ir civilinės saugos generalinis direktoratas EPF : Europos plėtros fondas EPSMS : Ekonominės plėtros ir skurdo mažinimo strategija GBP : Gydymas bendruomeniniu pagrindu IMAMS : Integruota mitybos ir aprūpinimo maistu priežiūros sistema JT : Jungtinės Tautos KAŽŪVP : Kompleksinė Afrikos žemės ūkio vystymo programa KP : Kaimo plėtra MŽŪO : Maisto ir žemės ūkio organizacija NOP : Nacionalinė orientacinė programa NVO : Nevyriausybinė organizacija OECD : Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija PBI : Pasaulinis bado indeksas PNTŽR : Pietinės nacijos, tautos ir žmonių regionas PTVSPP : Pagreitinto tvaraus vystymosi skurdui panaikinti planas ROP : Į rezultatus orientuota priežiūra SBPP : Sektorinės biudžetinės paramos programa SPRVS : Skubiosios pagalbos, reabilitacijos ir vystymosi susiejimas SŪSP : Subsidijų ūkių sąnaudoms programa SŽŪPP : Strateginis žemės ūkio pertvarkymo planas ŠSD : Šalių strategijos dokumentai TMPTI : Tarptautinis maisto politikos tyrimų institutas TVT : Tūkstantmečio vystymosi tikslas ŪPĮP : Ūkio pajamų įvairinimo programa UŠT : Užjūrio šalys ir teritorijos VBP : Vystomojo bendradarbiavimo priemonė VPV : Viešoji parama vystymuisi ŽIV / AIDS : Žmogaus imunodeficito virusas / įgytas imunodeficito sindromas ŽŪAP : Žemės ūkio augimo programa 1 TVT : 1 tūkstantmečio vystymosi tikslas (panaikinti ypač didelį skurdą ir badą) 4 TVT : 4 tūkstantmečio vystymosi tikslas (sumažinti vaikų mirtingumą) 5 TVT : 5 tūkstantmečio vystymosi tikslas (pagerinti gimdyvių sveikatą) SANTRAUKA I. Užsachario Afrikoje, kur 30 % gyventojų badauja, aprūpinimas maistu yra didelė problema. II. Audito Rūmai išnagrinėjo, ar Europos Sąjungos (ES) parama vystymuisi, skirta aprūpinti maistu Užsachario Afrikoje, yra veiksminga: ar ES parama vystymuisi, skirta aprūpinti maistu, atitinka šalių reikmes ir prioritetus ir ar ES intervencijos yra veiksmingos. Audito metu dėmesys buvo sutelktas į ES tiesioginę paramą vystymuisi, skirtą trims aprūpinimo maistu – maisto pakankamumo, maisto prieinamumo ir mitybos – aspektams. Jo metu nebuvo nagrinėjama, ar aprūpinimas maistu buvo įtrauktas į visas svarbias ES bendradarbiavimo sritis, kaip antai sveikata, švietimas, vandens tiekimas ir kanalizacija. III. Audito Rūmai daro išvadą, kad ES parama vystymuisi, skirta aprūpinti maistu, Užsachario Afrikoje dauguma atvejų yra veiksminga ir yra svarus įnašas aprūpinant maistu. Tačiau kai kuriose srityse yra nemažai tobulinimo galimybių. IV. Šalyse, kuriose aprūpinimas maistu yra EPF bendradarbiavimo strategijos dalis, ES parama vystymuisi visiškai atitinka poreikius ir prioritetus. Savo paramą vystymuisi Komisija pirmiausia sutelkė į tas šalis, kuriose badauja daugiausia žmonių. Tačiau Komisija nepakankamai atsižvelgė į galimybes teikti ES paramą kitose šalyse, kuriose taip pat nuolatos trūksta maisto ir kurios negali arba vėluoja pasiekti 1 tūkstantmečio vystymosi tikslą (panaikinti ypač didelį skurdą ir badą) (1 TVT). V. Europos plėtros fondas (EPF) ir Aprūpinimo maistu teminė programa (AMTP) vienas kitą papildo. Maisto priemonė, sukurta kaip atsakas į 2007–2008 m. maisto kainų krizės poveikį, nebuvo skirta spręsti ilgalaikio maisto kainų svyravimo problemą. VI. ES parama visiškai atitinka šalių poreikius ir prioritetus maisto pakankamumo ir maisto prieinamumo atžvilgiais. Tačiau Komisija nepakankamai dėmesio skyrė mitybai ir galėjo padaryti daugiau, kad paskatintų šalis anksčiau parengti atitinkamas mitybos politikas ir programas. Neseniai Komisija ėmėsi kelių šios problemos sprendimo iniciatyvų. VII. ES intervencijos dauguma atvejų yra veiksmingos. Jos yra gerai parengtos, jos paremtos geru poreikių ir prioritetų išmanymu, jas vykdant vedamas glaudus dialogas su šalių partnerių vyriausybėmis ir įvairiais suinteresuotais asmenimis. Tačiau dažnai intervencijoms nenustatomi pakankamai aiškūs tikslai. Taip pat jos kartais būna perdėm ambicingos, ypač nevyriausybinių organizacijų (NVO) projektų atveju. Intervencijų tikslas – pasiekti ilgalaikių rezultatų, suteikiant vietos bendruomenėms galimybes pačioms šalinti esmines maisto trūkumo priežastis visų pirma didinant žemės ūkio produkcijos apimtį ir skatinant pajamingas veiklas. VIII. Dauguma atvejų intervencijos leidžia padidinti maisto kiekį ir padaryti maistą labiau prieinamą naudos gavėjams. Jos padeda didinti ir įvairinti žemės ūkio produktų gamybą ir pajamas bei prisideda prie gelbėjimo tinklų programų, skirtų labiausiai pažeidžiamiems asmenims. Pusę intervencijų galima pagrįstai laikyti tvariomis, tačiau kitos pusės rezultatų tvarumas nėra toks aiškus. Didelės vyriausybinės žemės ūkio ir socialinių išmokų programos nėra finansiškai tvarios ir labai priklauso nuo tolesnės paramos teikėjų skiriamos paramos. IX. ES paramos vystymuisi, skirtos aprūpinti maistu Užsachario Afrikoje, veiksmingumui padidinti Audito Rūmai teikia šias rekomendacijas: a) Programavimo laikotarpiui po 2013 m. Komisija ir Europos išorės veiksmų tarnyba turėtų atlikti struktūruotą aprūpinimo maistu padėties vertinimą kiekvienoje šalyje ir sistemingai apsvarstyti galimą ES paramos šioje srityje apimtį. c) Komisija turėtų išnagrinėti, – jei galima, kartu su kitais vystymosi partneriais – galimybę sukurti nuolatinį finansavimo instrumentą, skirtą skubioms ir pagalbinėms priemonėms, kurių gali prireikti būsimų maisto krizių besivystančiose šalyse pasekmėms likviduoti. e) Nustatant bendradarbiavimo strategiją, priimant sprendimus dėl intervencijų ir jas rengiant bei vedant politinį dialogą su vyriausybėmis partnerėmis, ypač dėl biudžetinės paramos programų, Komisija ir Europos išorės veiksmų tarnyba turėtų skirti pakankamą dėmesį mitybai. g) Komisija turėtų nustatyti pakakamai tikslius ir veiklos rezultatų rodikliais išmatuojamus intervencijos tikslus. Geriau įvertinusi riziką ir sėkmingo intervencijų įgyvendinimo prielaidas, ji turėtų užtikrinti, kad būtų nustatomi pasiekiami tikslai. i) Komisija turėtų geriau remti žemės ūkio ir socialinių išmokų programų finansinį tvarumą. Šiuo tikslu Komisija turėtų: i) daugiau dėmesio skirti veiksmingų žemės ūkio konsultavimo paslaugų, derliaus tvarkymo infrastruktūros ir kaimo kreditų plėtotei; ii) užtikrinti, kad per socialinių išmokų programas būtų teikiama pakankama parama naudos gavėjų gebėjimams uždirbti pajamų. ĮVADAS APRŪPINIMO MAISTU APIBRĖŽTIS 1. Aprūpinimas maistu buvo apibrėžtas kaip sąlyga, kai "visi žmonės nuolat turi fizinę, socialinę ir ekonominę galimybę pakankamai pavalgyti saugių ir maistingų maisto produktų, atitinkančių jų mitybos poreikius, bei gali rinktis maisto produktus, kurie jų manymu užtikrina aktyvią ir sveiką gyvenseną" [1]. Paprastai laikoma, kad jis turi tris atskirus aspektus, kuriais visais turi būti rūpinamasi vienodai ir nenutrūkstamai: a) maisto pakankamumas nacionaliniu ir regioniniu lygmenimis; b) fizinis ir ekonominis maisto prieinamumas namų ūkio lygmeniu; c) mityba, t. y. maisto vartojimas asmens lygmeniu. NUOLATINIS MAISTO TRŪKUMAS UŽSACHARIO AFRIKOJE 2. Aprūpinimas maistu ilgą laiką buvo ir iki šiol yra pasaulinė problema – įvertinta, kad šiuo metu pasaulyje badauja milijardas žmonių [2] (žr. 1 iliustraciją). Šis skaičius dešimto dešimtmečio pradžioje mažėjo ir jo viduryje stabilizavosi ties šiek tiek daugiau nei 800 milijonų. Per pastarąjį dešimtmetį šis skaičius vėl išaugo, ypač po to, kai 2007 ir 2008 metais visame pasaulyje smarkiai šoktelėjo maisto kainos, bei po vėliau kilusios 2008–2009 metų ekonominės krizės. 1 ILIUSTRACIJA BADAUJANČIŲ ŽMONIŲ SKAIČIUS +++++ TIFF +++++ Šaltinis: Maisto ir žemės ūkio organizacija. 3. Ši problema vis dar ypatingai rimta ir įsisenėjusi Pietų Azijoje ir Užsachario Afrikoje. Daugiausia žmonių badauja Pietų Azijoje, kur, tiesa, buvo padaryta tam tikra pažanga, ypač dešimtajame dešimtmetyje. Didesnės pažangos galimybės yra Užsachario Afrikoje, kur badaujančių žmonių skaičius yra didesnis nei 1990 m. ir kur 2010 metais jis pasiekė 239 milijonus, t. y. 30 % visų gyventojų (žr. 1 priedo žemėlapį). 4. 2011 m. rugsėjo mėn. po dviejų iš eilės sausringų lietaus sezonų Afrikos Kyšulį yra apėmusi didžiausia sausra per pastaruosius 60 metų, dėl kurios kilo sunki maisto krizė ir kai kurios Kenijos ir Somalio provincijos atsidūrė ties bado riba. Staigiai kylančios maisto kainos, didžiulis gyvulių mirtingumas, konfliktai ir ribotos galimybės teikti humanitarinę pagalbą – visa tai labai pablogino daugiau nei12 milijonų žmonių aprūpinimo maistu padėtį ir padidino vaikų neprievalgio ir mirtingumo lygį. 2 ILIUSTRACIJA VAIKŲ IKI PENKERIŲ METŲ NEPRIEVALGIS UŽSACHARIO AFRIKOJE: NUOSVORIO PAPLITIMAS +++++ TIFF +++++ Šaltinis: Audito Rūmai, remiantis Maisto ir žemės ūkio organizacijos duomenis. 5. Užsachario Afrikoje susidarė chroniško neprievalgio padėtis su įsisenėjusiu dideliu badaujančiųjų, ypač badaujančių vaikų, lygiu (žr. 2 iliustraciją [3]). Naujausių Maisto ir žemės ūkio organizacijos (MŽŪO) tyrimų duomenimis, vidutiniškai 47 % jaunesnių kaip 5 metų vaikų serga chronišku neprievalgiu (atrofija [4]), 30 % turi nuosvorį [5], o 9 % vaikų kenčia nuo baltymų bei energijos stokojančios mitybos (išsekimas [6]), sąlygojančios didelį mirtingumo lygį. Suaugusieji taip pat kenčia nuo neprievalgio, juo serga vidutiniškai 12 % moterų. Labiausiai nuo neprievalgio nukenčia nėščios moterys ir kūdikiai iki dvejų metų. Jo žala fiziniam ir pažintiniam vystymuisi yra negrįžtama ir jis yra pagrindinė motinų ir vaikų mirtingumo bei vaikų iki penkerių metų sergamumo priežastis. 6. II–IV prieduose apibendrintai pateikta aprūpinimo maistu padėtis Etiopijoje, Malavyje ir Ruandoje, kuriose šio audito tikslais lankėsi Audito Rūmai (žr. 16 dalį). PAGRINDINIAI MAISTO TRŪKUMO VEIKSNIAI 7. Prie maisto trūkumo prisideda daug veiksnių, kurie visi sąlygoja skurdą ir atsilikimą: a) Mažas žemės ūkio našumas: Užsachario Afrikoje 70–80 % gyventojų gyvena kaime iš pragyvena iš natūrinio ūkininkavimo [7]. Našumas per metus tepadidėja 1–2 %, tokio augimo lygio nepakanka net 2,2 % metiniam gyventojų prieaugiui kompensuoti [8]. Pagrindinės priežastys yra ūkių smulkumas, per didelis kliovimasis nuo lietaus priklausančiu ūkininkavimu ir gamybos žaliavų (sėklų, trąšų, pesticidų) trūkumas. b) Mažas investicijų lygis ir mažėjanti paramos teikėjų žemės ūkiui ir kaimo plėtrai skiriamos pagalbos dalis: besivystančios šalys žemės ūkiui ir kaimo plėtrai skiria vidutiniškai 5 % savo nacionalinio biudžeto, t. y. daug mažiau nei Maputu deklaracijoje numatytasis 10 % tikslas (žr. 9 dalį) [9]. Šį sektorių Užsachario Afrikoje apleido ir paramos teikėjai: 2009 m. žemės ūkiui buvo skirta tik 8 % su šiuo sektoriumi susijusios viešosios paramos vystymuisi, palyginti su 16 % 1996 metais (žr. 3 iliustraciją). d) Maža perkamoji galia: dėl mažų užimtumo ir užsiėmimo pajaminga veikla galimybių bei nesant socialinių išmokų mechanizmų, skurstantieji dažnai neturi už ką nusipirkti maisto. f) Nepakankama sandėliavimo, perdirbimo ir paskirstymo infrastruktūra: šie veiksniai yra fiziniai trukdžiai maistui pasiekti namų ūkius. h) Nepakankamai subalansuota mityba ir netinkami mitybos įpročiai: šie veiksniai prisideda prie neprievalgio. Jie susiję su žinių apie sveiką mitybą stoka, nepakankama maisto išteklių įvairove, nepakankama sveikatos priežiūra, geriamo vandens ir sanitarinių įrenginių stoka, arba moterų neraštingumu. j) Veiksniai, kurių niekaip negali kontroliuoti atskiros besivystančios šalys: i) gamtinių ar žmogaus sukeltų negandų aukos dažnai yra priverstos palikti savo namus ir ūkius ir joms iškyla ne tik badavimo, bet ir bado mirties grėsmė; ii) dėl finansinių rinkų sąveikumo su žemės ūkio prekių rinkomis ir dėl biodegalų gamybos plėtojimo mažėja maisto gamyba bei auga jo kainos. Vienas tokių veiksnių yra tai, kad didžiulius ariamos žemės plotus Užsachario Afrikoje superka kitų šalių bendrovės ir vyriausybės [10], kurios nebūtinai atsižvelgia į Afrikos nacionalinius interesus. 3 ILIUSTRACIJA METINIAI VIEŠOSIOS PARAMOS VYSTYMUISI (VPV) ĮSIPAREIGOJIMAI UŽSACHARIO AFRIKOJE: BENDROS TENDENCIJOS IR ŽEMĖS ŪKIUI SKIRTA DALIS +++++ TIFF +++++ Šaltinis: Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija (OECD). TARPTAUTINĖS IR ES APRŪPINIMO MAISTU DARBOTVARKĖS 8. 1996 m. lapkričio mėn. Romoje vykusiame Pasaulio aukščiausiojo lygio susitikime maisto klausimu buvo priimta aprūpinimo maistu pasaulyje deklaracija ir veiksmų planas. Dokumente įsipareigota dėti nuolatines pastangas panaikinti badą visose šalyse ir nustatytas tikslas ne vėliau kaip iki 2015 metų perpus sumažinti badaujančių žmonių skaičių. Tai, kad aprūpinimui maistu teikiama ypatinga svarba vystomojo bendradarbiavimo darbotvarkėje, yra pripažinta 1 tūkstantmečio vystymosi tiksle (1 TVT), kurį 2000 metų rugsėjo mėn. priėmė Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja [11]. 9. 2003 m. liepos mėn. antrojoje Afrikos Sąjungos paprastojoje asamblėjoje Afrikos valstybių ir vyriausybių vadovai patvirtino Maputu deklaraciją dėl žemės ūkio ir aprūpinimo maistu Afrikoje. Jos įsipareigojo stiprinti žemės ūkio vystymą ir su juo susijusią pridėtinės vertės duodančias veiklas, kaimo plėtrą ir aprūpinimą maistu nacionaliniu ir regionų lygmenimis ir įsipareigojo iki 2008 metų skirti tam 10 % savo nacionalinio biudžeto. Kompleksinėje Afrikos žemės ūkio vystymo programoje (KAŽŪVK) numatyta panaikinti badą ir sumažinti skurdą vystant žemės ūkį ir nustatytas tikslas pasiekti 6 % metinį žemės ūkio augimo lygį. 10. 2005 m. gruodžio mėn. Europos konsensuse dėl vystymosi [12] (toliau – Europos konsensusas) žemės ūkis, kaimo plėtra ir aprūpinimas maistu yra pasirinktos kaip viena iš sričių, į kurią turi būti sutelkta ES parama vystymuisi. Žemės ūkio srityje daugiausia dėmesio turi būti skirta prieigai prie išteklių (žemės, vandens, finansų), konkurencingumui regioninėse ir tarptautinėje rinkose bei rizikos valdymui, taip pat pasaulio žemės ūkio moksliniams tyrimams. Aprūpinimo maistu srityje daugiausia dėmesio skiriama prevencijai, gelbėjimo tinklams, prieigos prie išteklių gerinimui, mitybos kokybei ir gebėjimų ugdymui. 11. 2010 m. kovo mėn. Komisija paskelbė komunikatą Tarybai ir Europos Parlamentui "ES pagalbos besivystančioms šalims sprendžiant aprūpinimo maistu problemas politikos programa" [13]. Kadangi pažanga aprūpinant maistu ir įgyvendinant 1 TVT yra nevienoda ir nepakankama, programoje siekiama nustatyti kompleksinį ES ir jos valstybių narių požiūrį į kovą su badu ir neprievalgiu pasaulyje. Joje siekiama šių tikslų: a) pagreitinti žemės ūkio augimą, daugiausia dėmesio skiriant ekologiškai veiksmingam mažų namų ūkių ūkininkų, ypač moterų, žemės ūkio intensyvinimui; b) sukurti galimybių gauti maisto didinant užimtumą ir užsiimant pajaminga veikla; c) parengti mitybos politikas ir strategijas ir įdiegti koordinavimo mechanizmus tarp žemės ūkio, sveikatos, švietimo ir socialinės apsaugos sektorių; d) pagerinti krizių prevenciją ir valdymą, sukuriant glaudžias sąsajas tarp humanitarinės pagalbos ir paramos vystymuisi veikėjų bei veiksmingas nacionalines ir regionines ankstyvojo įspėjimo sistemas. 12. Nuo 1996 m. intervencijoms, skirtoms aprūpinti maistu Užsachario Afrikoje, finansuoti Komisija naudojo keturias pagrindines priemones (žr. 4 iliustraciją): 4 ILIUSTRACIJA PAGRINDINIŲ ES FINANSAVIMO ŠALTINIŲ, SKIRTŲ APRŪPINTI MAISTU UŽSACHARIO AFRIKOJE, APŽVALGA (ĮSIPAREIGOJIMO LAIKOTARPIAI) +++++ TIFF +++++ Šaltinis: Europos Audito Rūmai. a) Kaip geografinė priemonė EPF [14] labiausiai pritaikytas bendradarbiauti su atskiromis Užsachario Afrikos šalimis. Tiesioginė parama aprūpinimui maistu yra teikiama toms šalims, į kurių ŠSD [15] ir Nacionalinę orientacinę programą (NOP) aprūpinimas maistu, žemės ūkis ar kaimo plėtra yra įtraukti kaip prioritetiniai bendradarbiavimo sektoriai. Taip pat finansavimas, tik mažesnis, gali būti teikiamas nepagrindinėms EPF paramos sritims arba pagal vadinamą "B paskirstymą", kuris skirtas nenumatytoms reikmėms patenkinti; b) trys teminės priemonės buvo finansuojamos iš ES bendrojo biudžeto (toliau – bendrasis biudžetas): i) 1996–2006 m. laikotarpiu buvo įvesta Aprūpinimo maistu biudžeto eilutė (AMBE) [16] trims pagrindiniams intervencijų tipams finansuoti šalių lygmeniu: - pagalba maistu, kai operacijos dažniausiai būna skubios; - ilgalaikė finansinė ar techninė parama aprūpinimui maistu remti (pvz. sėklų, įrankių ir kitų maistinių kultūrinių augalų gamybos priemonių); - ankstyvojo įspėjimo sistemos ir saugojimo sistemos; +++++ TIFF +++++ ii) Aprūpinimo maistu teminė programa pagal Vystomojo bendradarbiavimo priemonę (VBP) [17] skirta 2007–2013 m. laikotarpiui. Pagrindinis šios priemonės bruožas yra tai, kad ji skirta regioniniu, žemyno ir pasauliniu lygmenimis remti žemės ūkio mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą bei tvarų gamtinių išteklių ir ekosistemų valdymą, stiprinti sąsajas tarp informacijos apie aprūpinimą maistu / ankstyvojo įspėjimo sistemų ir veiksmingų atsakomųjų veiksmų strategijų bei panaudoti žemyno ir regioninių aprūpinimo maistu metodų potencialą. Tam tikromis aplinkybėmis ji gali būti panaudota šalies lygmeniu; iii) 2008 m. gruodžio mėn., siekiant greitai reaguoti į nestabilių maisto kainų besivystančiose šalyse sukeltą krizę, buvo sukurta Maisto priemonė [18]. Pagrindiniai Maisto priemonės uždaviniai buvo padidinti žemės ūkio produkciją, sušvelninti maisto kainų kilimo padarinius vietos gyventojams, sustiprinti žemės ūkio sektoriaus gamybos pajėgumus ir valdymą, kad būtų padidintas intervencijų tvarumas. Per ją teikiamą parama, skirta pagerinti prieigą prie žemės ūkio gamybos priemonių ir paslaugų bei prie apsaugos sistemų priemonių. 13. Kaip parodyta 5 iliustracijoje, finansiniai asignavimai, skirti aprūpinti maistu Užsachario Afrikoje 2002–2010 metų laikotarpiu pagal keturias 12 dalyje minimas priemones, sudaro 3177 milijonus eurų. 5 ILIUSTRACIJA ES PAGALBA, SKIRTA APRŪPINTI MAISTU UŽSACHARIO AFRIKOJE 2002–2010 METAIS +++++ TIFF +++++ Šaltinis: Europos Audito Rūmai. AUDITO APIMTIS IR METODAS 14. Audito Rūmų auditu buvo siekiama įvertinti, kiek veiksminga ES parama vystymuisi, skirta aprūpinti maistu Užsachario Afrikoje –regione, kur maisto trūkumas ypač didelis (žr. 4–6 dalis). Audito metu buvo atsakoma į du pagrindinius klausimus: a) Ar ES parama vystymuisi, skirta aprūpinti maistu, atitinka šalies reikmes ir prioritetus? b) Ar ES intervencijos yra veiksmingos? 15. Audito metu dėmesys buvo sutelktas į ES tiesioginę paramą vystymuisi, skirtą trims aprūpinimo maistu aspektams – maisto pakankamumui, maisto prieinamumui ir mitybai 2002–2010 m. laikotarpiu. Visų pirma buvo nagrinėjamos intervencijos, remiamos šalies lygmeniu pagal keturias 12 dalyje minimas geografines ir temines priemones. Audito metu nebuvo nagrinėjama: a) ar aprūpinimas maistu buvo įtrauktas į intervencijas kituose sektoriuose (pvz., sveikatos, švietimo, vandentiekio ir kanalizacijos, taikos ir stabilumo ar prekybos); b) intervencijos regioniniu, žemyno ir pasauliniu lygmenimis; c) skubioji pagalba ir humanitarinė pagalba. 16. Auditas vyko nuo 2010 m. gegužės mėn. iki 2011 m. balandžio mėn. Jis apėmė: a) politikos dokumentų peržiūrą ir interviu Komisijoje Briuselyje; b) AMTP ir Maisto priemonės koncepcijos ir įgyvendinimo patikrinimą [19]; c) vizitus trijose šalyse, kuriose aprūpinimas maistu, žemės ūkis ir (arba) kaimo plėtra yra pagrindiniai sektoriai pagal devintąjį ir dešimtąjį EPF: Etiopijoje, Malavyje ir Ruandoje. Šių vizitų metu Audito Rūmų auditoriai kalbėjosi su ES delegacijų darbuotojais, nacionalinių valdžios institucijų atstovais, kitų pagalbos teikėjų ir NVO atstovais bei naudos gavėjais. Jie taip pat peržiūrėjo 22 intervencijas, kad įvertintų kokiu mastu jos atitiko naudos gavėjų reikmes ir prioritetus, ar jomis buvo ir ar galėjo būti pasiekti joms nustatyti tikslai; intervencijos buvo vertinamos balais, remiantis Komisijos į rezultatus orientuotos priežiūros (ROP) metodika (žr. V priedą); d) ES bendradarbiavimo aprūpinimo maistu klausimais strategijų dokumentų peržiūrą trijose kitose šalyse, kuriose aprūpinimas maistu, žemės ūkis ir kaimo plėtra yra pagrindiniai sektoriai pagal devintąjį ir dešimtąjį EPF: Burundyje, Eritrėjoje ir Nigeryje; e) ES paramos, skirtos aprūpinti maistu, peržiūrą dešimtyje šalių, kurios taip pat patyrė nuolatinį maisto trūkumą, tačiau kuriose aprūpinimas maistu, žemės ūkis ir (arba) kaimo plėtra nėra pagrindiniai sektoriai pagal devintąjį ir dešimtąjį EPF: Botsvanoje, Kamerūne, Kongo Demokratinėje Respublikoje, Gambijoje, Lesote, Liberijoje, Malyje, Svazilande, Tanzanijoje ir Zambijoje. 17. 1 lentelėje pateiktos 16-ai į audito imtį įtrauktų šalių suteiktos ES paramos vystymuisi, skirtos aprūpinti maistu ir 2002–2010 m. finansuotos pagal keturias 12 dalyje minimas priemones, sumos. +++++ TIFF +++++ 1 LENTELĖ 2002–2010 M. 16-AI Į AUDITO IMTĮ ĮTRAUKTŲ ŠALIŲ SUTEIKTA ES PARAMA VYSTYMUISI, SKIRTA APRŪPINTI MAISTU Šaltinis: Europos Audito Rūmai. (milijonais eurų) | Šalis | 9 EPF | 10 EPF | AMBE | Maisto priemonė | AMTP | Kitos biudžeto eilutės | Iš viso | Šalys, kuriose aprūpinimas maistu buvo remiamas pagal 9 ir 10 EPF pagrindinį sektorių Etiopija | 78,0 | 146,2 | 36,2 | 44,6 | 2,2 | 3,7 | 310,9 | Malavis | 76,3 | 62,0 | 63,7 | 18,5 | 3,3 | - | 223,8 | Nigeris | 53,1 | 39,4 | 21,8 | 19,6 | - | 4,9 | 138,8 | Ruanda | 64,0 | 40,0 | 4,4 | 15,6 | - | 12,1 | 136,2 | Burundis | 74,8 | 6,1 | 9,2 | 14,4 | 9,1 | 3,0 | 116,6 | Eritrėja | 7,9 | 4,9 | 20,4 | 13,6 | 6,3 | 13,6 | 66,6 | Šalys, kuriose aprūpinimas maistu nebuvo remiamas pagal 9 ir 10 EPF pagrindinį sektorių Kongo DR | 34,7 | - | 26,3 | 39,8 | 21,6 | 2,3 | 124,8 | Zambija | 16,6 | 26,6 | 4,3 | 15,4 | 2,0 | - | 64,9 | Malis | 1,8 | 20,5 | 8,0 | 26,3 | 0,1 | 2,0 | 58,7 | Liberija | - | 22,7 | 5,7 | 14,1 | 8,0 | 2,7 | 53,3 | Tanzanija | 8,0 | 5,0 | - | 31,7 | - | - | 44,6 | Kamerūnas | 10,4 | 18,7 | - | 2,5 | - | 1,3 | 32,9 | Svazilandas | 25,7 | 0,9 | - | - | - | 3,0 | 29,6 | Gambija | - | 2,6 | - | 5,5 | - | - | 8,1 | Lesotas | 2,0 | - | - | 5,4 | - | - | 7,4 | Botsvana | 4,0 | - | - | - | - | - | 4,0 | IŠ VISO | 457,2 | 395,7 | 200,0 | 266,9 | 52,6 | 48,7 | 1421,1 | PASTABOS ES PARAMA VYSTYMUISI, SKIRTA APRŪPINTI MAISTU, YRA SVARBI, TAČIAU JĄ TEIKTI REIKĖTŲ PAGAL LABIAU INTEGRUOTĄ METODĄ 18. Šiame skirsnyje atsakoma į klausimą, ar ES parama vystymuisi, skirta aprūpinti maistu, atitinka šalių reikmes ir prioritetus. Audito Rūmai nagrinėjo, ar: a) EPF bendradarbiavimo strategijose atsižvelgiama į aprūpinimo maistu padėtį atitinkamose šalyse; b) Komisija greta EPF papildomai naudoja AMTP ir Maisto priemonę; c) ES intervencijos atitinka šalių poreikius ir prioritetus. SKYRUSI DĖMESĮ SVARBIOMS ŠALIMS, KOMISIJA NEPAKANKAMAI ATSIŽVELGĖ Į APRŪPINIMĄ MAISTU RENGDAMA EPF BENDRADARBIAVIMO STRATEGIJAS KITOMS MAISTO TRŪKUMĄ PATIRIANČIOMS ŠALIMS 19. 2 lentelėje nurodyta bado būklė ir pažanga siekiant 1 TVT Užsachario Afrikos šalyse. Joje taip pat nurodytos šalys, kurioms tiesioginė parama vystymuisi, skirta aprūpinti maistu, buvo teikiama kaip šalims, kuriose aprūpinimas maistu, žemės ūkis ir (arba) kaimo plėtra yra pagrindiniai sektoriai pagal devintąjį ir dešimtąjį EPF. 20. 1996–2006 m. laikotarpiu Aprūpinimo maistu biudžeto eilutė (AMBE) turėjo būti pagrindinė Komisijos priemonė ES paramai vystymuisi, skirtai aprūpinti maistu, teikti ir apie 80 % finansavimo pagal AMBE buvo paskirstyta pasirašant finansavimo susitarimus su šalių vyriausybėmis [20]. Tačiau tuo pat metu kai kuriose šalyse, finansuojamose pagal AMBE, aprūpinimas maistu ar susijusi sritis buvo įtraukti į jų ŠSD kaip pagrindinis sektorius ir dėl to šios šalys taip pat gavo nemažą finansavimą iš EPF. 2 LENTELĖ ES BENDRADARBIAVIMO PAGAL DEVINTĄJĮ IR DEŠIMTĄJĮ EPF SU APRŪPINIMU MAISTU SUSIJĘ PAGRINDINIAI SEKTORIAI IR MAISTO TRŪKUMO BŪKLĖ UŽSACHARIO AFRIKOJE Šalis | Badaujančių žmonių | PBI 2010 | 1 TVT perspektyva | Pagrindinis sektorius, 9 EPF | Pagrindinis sektorius, 10 EPF | Milijonais | % | Kongo DR | 41,9 | 69 | Kelianti didelį nerimą | Bloga | ŽŪ | - | Etiopija | 31,6 | 41 | Kelianti nerimą | Gera | AM | KP - AM | Tanzanija | 13,7 | 34 | Kelianti nerimą | Bloga | - | - | Kenija | 11,2 | 31 | Rimta | Vėluoja | KP | ŽŪ - KP | Nigerija | 9,2 | 6 | Rimta | Pasiektas | - | - | Sudanas | 8,8 | 22 | Kelianti nerimą | Gera | AM | - | Mozambikas | 8,1 | 38 | Kelianti nerimą | Gera | AM - ŽŪ | ŽŪ - KP | Angola | 7,1 | 41 | Kelianti nerimą | Gera | AM | KP | Uganda | 6,1 | 21 | Rimta | Bloga | KP | KP | Zambija | 5,2 | 43 | Kelianti nerimą | Bloga | - | - | Burundis | 4,7 | 62 | Kelianti didelį nerimą | Bloga | KP | Reab. - KP | Madagaskaras | 4,5 | 25 | Kelianti nerimą | Bloga | KP | KP - ŽŪ - AM | Kamerūnas | 3,9 | 21 | Rimta | Gera | - | - | Malavis | 3,9 | 28 | Rimta | Gera | KP | ŽŪ - AM | Čadas | 3,8 | 37 | Kelianti didelį nerimą | Gera | - | - | Zimbabvė | 3,7 | 30 | Kelianti nerimą | Vėluoja | - | - | Ruanda | 3,1 | 34 | Kelianti nerimą | Vėluoja | KP | KP | Eritrėja | 3,0 | 64 | Kelianti didelį nerimą | Vėluoja | - | AM | Dramblio Kaulo Krantas | 2,8 | 14 | Rimta | Vėluoja | KP | - | Nigeris | 2,7 | 20 | Kelianti nerimą | Gera | KP - AM | KP | Senegalas | 2,0 | 17 | Rimta | Vėluoja | - | - | Togas | 1,8 | 30 | Kelianti nerimą | Gera | - | - | Siera Leonė | 1,8 | 35 | Kelianti nerimą | Vėluoja | - | - | Centr. Afr. Respublika | 1,7 | 40 | Kelianti nerimą | Vėluoja | - | - | Gvinėja | 1,6 | 17 | Rimta | Vėluoja | - | - | | | | | | | | | Didėja / blogėja / nevaldoma | AM: Aprūpinimas maistu | | Mažėja / gerėja | ŽŪ: Žemės ūkis | | Nedidėja | KP: Kaimo plėtra | | | | | | PBI: Pasaulinis bado indeksas | | | | | | Reab.: Reabilitacija | 2 LENTELĖ ES BENDRADARBIAVIMO PAGAL DEVINTĄJĮ IR DEŠIMTĄJĮ EPF SU APRŪPINIMU MAISTU SUSIJĘ PAGRINDINIAI SEKTORIAI IR MAISTO TRŪKUMO BŪKLĖ UŽSACHARIO AFRIKOJE Šaltinis: Europos Audito Rūmai, remiantis Maisto trūkumo būklės pasaulyje 2010 m. duomenimis. Pasaulinis bado indeksas 2010 m. ir MŽŪO "Pažanga siekiant 1 TVT" ir ŠSD pagal devintąjį ir dešimtąjį EPF. http://www.fao.org/fileadmin/templates/es/Hunger_Portal/MDG_Progress_per_country.pdf Šalis | Badaujančių žmonių | PBI 2010 | 1 TVT perspektyva | Pagrindinis sektorius, 9 EPF | Pagrindinis sektorius, 10 EPF | Milijonais | % | Malis | 1,5 | 12 | Rimta | Pasiektas | - | - | Gana | 1,2 | 5 | Rimta | Pasiektas | KP | - | Burkina Fasas | 1,2 | 9 | Kelianti nerimą | Gera | AM | - | Liberija | 1,2 | 33 | Kelianti nerimą | Bloga | - | - | Beninas | 1,0 | 12 | Rimta | Gera | - | - | Botsvana | 0,5 | 25 | Rimta | Bloga | - | - | Kongas | 0,5 | 15 | Rimta | Pasiektas | - | - | Namibija | 0,4 | 19 | Rimta | Gera | KP | KP | Lesotas | 0,3 | 14 | Rimta | Vėluoja | - | - | Gambija | 0,3 | 19 | Rimta | Bloga | KP | - | Svazilandas | 0,2 | 18 | Rimta | Bloga | - | - | Mauritanija | 0,2 | 7 | Rimta | Gera | - | - | Mauricijus | 0,1 | 5 | Vidutinė | Gera | - | - | Žaliasis Kyšulys | Nėra duomenų | Nėra duomenų | Nėra duomenų | - | - | Komorai | Nėra duomenų | Kelianti nerimą | Nėra duomenų | - | - | Džibutis | Nėra duomenų | Kelianti nerimą | Nėra duomenų | - | - | Pusiaujo Gvinėja | Nėra duomenų | Nėra duomenų | Nėra duomenų | - | - | Bisau Gvinėja | Nėra duomenų | Kelianti nerimą | Nėra duomenų | - | - | San Tomė ir Prinsipė | Nėra duomenų | Nėra duomenų | Nėra duomenų | - | - | Seišeliai | Nėra duomenų | Nėra duomenų | Nėra duomenų | - | - | Somalis | Nėra duomenų | Nėra duomenų | Nėra duomenų | - | - | Pietų Afrika | Nėra duomenų | Nėra duomenų | Nėra duomenų | - | - | | | | | | | | | Didėja / blogėja / nevaldoma | AM: Aprūpinimas maistu | | Mažėja / gerėja | ŽŪ: Žemės ūkis | | Nedidėja | KP: Kaimo plėtra | | | | | | PBI: Pasaulinis bado indeksas | | | | | | Reab.: Reabilitacija | 21. Nuo 2007 metų laikomasi požiūrio, kad ES parama, skirta aprūpinti maistu šalies lygmeniu, turėtų būti teikiama iš geografinių priemonių, t. y. Užsachario Afrikos šalių atveju – iš EPF. Iš šalių tikimasi, kad jos įtrauks savo aprūpinimo maistu politikas į savo bendrus vystymosi planus, o Komisija, užuot naudojusi daug nevienalyčių priemonių, savo atsakomųjų veiksmų strategiją nacionaliniu lygmeniu numato vykdyti per vieną planavimo dokumentą (ŠSD). Ši metodika atitinka Audito Rūmų specialiosios ataskaitos Nr. 2/2003 dėl aprūpinimo maistu politikos, finansuojamos iš ES bendrojo biudžeto [21], įgyvendinimo besivystančiose šalyse rekomendacijas. 22. Kaip parodyta 2 lentelėje, aprūpinimas maistu nuosekliai buvo EPF bendradarbiavimo strategijos dalis 11-oje šalių pagal devintąjį ir dešimtąjį EPF. Šis paramos sutelkimas yra svarbus, kadangi šiose šalys pirmauja pagal badaujančių žmonių skaičių ir daugumos jų padėtis pagal pasaulinį bado indeksą [22] vertinama kaip "kelianti nerimą" ir "kelianti didelį nerimą". Be to, maždaug pusė šių šalių vėluoja arba negali pasiekti 1 TVT. 23. Tačiau šioje lentelėje taip pat parodyta, kad aprūpinimas maistu, žemės ūkis ir kaimo plėtra buvo atrinkti kaip pagrindiniai sektoriai rečiau dešimtojo EPF atveju (12 šalių) nei devintojo EPF (17 šalių). Ši tendencija yra nesutaikoma su kritine padėtimi siekiant 1 TVT, kuris yra vienas mažiausiai įgyvendintų TVT, ir prieštarauja viltims, kad po to, kai buvo nuspręsta atsisakyti teikti pagalbą pagal AMBE nacionaliniu lygiu, EPF aprūpinimą maistu laikys dar didesniu prioritetu. 24. Ne vienoje šalyje, antai Kongo Demokratinėje Respublikoje, Sudane, Čade, Zimbabvėje, Siera Leonėje ir Liberijoje, ES parama, skirta aprūpinti maistu, buvo teikiama daugiausia per AMTP. Laikoma, kad šias šalis yra apėmusi užsitęsusi krizė, o AMTP tikslas yra remti "skubiosios pagalbos, reabilitacijos ir vystymosi susiejimo" (SPRVS) procesą arba padėti šalims, kuriose dėl išskirtinių aplinkybių geografinė priemonė neveikia taip kaip turėtų (žr. 29 ir 30 dalis). 25. Tačiau keletas kitų šalių, kurių padėtis tokia nėra, tačiau kuriose taip pat nuolatos trūksta maisto ir kurios negali arba vėluoja pasiekti 1 TVT, gavo mažai tokios ES paramos vystymuisi arba visai jos negavo. Taip, pavyzdžiui, atsitiko su Tanzanija, Zambija, Botsvana, Lesotu, Gambija ir Svazilandu. Darbo pasidalijimu su kitais vystymosi partneriais negalima pakankamai šito paaiškinti, kadangi yra plačiai pripažinta [23], kad paramos teikėjų bendruomenė žemės ūkiui ir mitybai skiria nepakankamai dėmesio ir nepakankamai juos finansuoja. 26. Audito Rūmai pripažįsta, kad Komisija nėra viena atsakinga už EPF bendradarbiavimo strategijos nustatymą ir intervencijų atranką, – tai daroma bendradarbiaujant su šalimi partnere ir koordinuojant bei derinantis su kitais vystymosi partneriais. Tačiau Audito Rūmų nuomone, Komisija, rengdama EPF (ypač dešimtojo EPF) bendradarbiavimo strategiją 25 dalyje minimoms šalims, skyrė nepakankamai dėmesio aprūpinimui maistu. Kaip pažymėta jų Specialiojoje ataskaitoje Nr. 2/2003 (90 dalis), Audito Rūmai mano, kad šalių strateginiuose dokumentuose turi būti aiškiai suformuluota aprūpinimo maistu koncepcija. To padaryta nėra pirmiau minėtų šalių ŠSD, kur nėra tinkamai įvertinta aprūpinimo maistu padėtis, jos priežastys ir šalies reikmės visų trijų aprūpinimo maistu aspektų atžvilgiu (žr. 1 langelį). 1 LANGELIS NEPAKANKAMI APRŪPINIMO MAISTU PADĖTIES VERTINIMAI DAUGUMOJE ŠALIŲ STRATEGINIŲ DOKUMENTŲ Dviejuose iš dešimties peržiūrėtų ŠSD (Zambijos ir Kongo DR) neminimas keliantis nerimą maisto trūkumas vienoje šių šalių ir keliantis didelį nerimą maisto trūkumas kitoje. Keliuose ŠSD yra pabrėžta žemės ūkio svarba kaimo gyventojų pragyvenimui, tačiau žemės ūkis nėra susietas su aprūpinimu maistu, taigi ir nesuformuluoti pagrindiniai strateginiai maisto trūkumo problemų klausimai, nenustatyta kokiu mastu namų ūkiai gali patenkinti savo pagrindinius maisto poreikius ir koks yra nepakankamos maistinių kultūrų gamybos poveikis mitybos būklei. Nors visuose ŠSD yra skurdo analizės skyrius, tik dviejuose jų (Lesoto ir Malio) yra įvertintas skurdo poveikis maisto prieinamumui. Vaikų iki penkerių metų neprievalgio lygis pateiktas tik trijuose ŠSD (Malio, Tanzanijos ir Zambijos). Aprūpinimo maistu reikmės ir prioritetai yra retai minimi, ir tik dviejuose ŠSD (Liberijos ir Malio) apibūdinti veiksmai, būtini norint pagerinti aprūpinimą maistu nacionaliniu lygiu. 27. 2010 metų rugsėjo mėnesį vykusiame Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos aukšto lygio posėdyje, pirmininkas Barosso paskelbė, kad ES pradėjo vieno milijardo eurų vertės TVT iniciatyvą, finansuojamą iš nepaskirstytų EPF atsargų, siekdama skatinti pažangą AKR šalyse siekiant tų TVT, kurių pasiekimas labiausiai atsilieka, įskaitant ir 1 TVT [24]. Nors šis aprūpinimo maistu pabrėžimas yra aktualus, jis patvirtina, kad, programuojant dešimtąjį EPF, buvo galimybių šiam klausimui suteikti aukštesnį prioritetą. +++++ TIFF +++++ APRŪPINIMO MAISTU TEMINĖ PROGRAMA GERAI PAPILDO EPF, TAČIAU DĖL ŠIUO METU NESTABILIŲ MAISTO KAINŲ MAISTO PRIEMONĖS KONCEPCIJA YRA YDINGA APRŪPINIMO MAISTU TEMINĖ PROGRAMA 28. Aprūpinimo maistu teminei programai (AMTP) nustatyta mažesnė apimtis nei ankstesnei AMBE, o tai pagerina ES išorės pagalbos priemonių darną, būtent jų papildomumą EPF atžvilgiu. Pagrindinis AMTP taikomo naujojo požiūrio bruožas yra jo sutelktumas į regioninį, žemyno ir pasaulinį lygmenis. 29. Šalies lygmeniu AMTP daugiausia naudojama paremti "skubiosios pagalbos, reabilitacijos ir vystymosi susiejimo" (SPRVS) procesą šalyse, taip prisidedant prie Humanitarinės pagalbos ir civilinės saugos generalinio direktorato (ECHO) gelbėjimo operacijų ir sukuriant pagrindą būsimoms vystymosi intervencijoms (antai Sudane, Siera Leonėje). Ji yra lankstesnis finansavimo šaltinis nei su EPF susiję šalių strateginiai dokumentai, kuriems būdingas ilgas programavimo laikotarpis ir paprastai nedidelė galimybė peržiūrėti strategiją per laikotarpio vidurio peržiūros procesą. 30. AMTP taip pat naudojama šalyse, kuriose taip pat labai trūksta maisto, tačiau kuriose dėl to, kad susidariusiomis politinėmis aplinkybėmis EPF neveikia taip kaip turėtų, buvo neįmanoma priimti ŠSD (pvz., Somalyje ir Zimbabvėje), arba šalyse, kuriose praktiškai šalies vyriausybė nevaldo visos savo teritorijos (pvz., Kongo Demokratinėje Respublikoje). 31. 2011–2013 m. daugiametės orientacinės programos [25] laikotarpiu AMTP buvo suteiktas naujas pagalbinis vaidmuo šalies lygmeniu. Ji naudojama teikti papildomą finansavimą toms šalims, kuriose nuolatos trūksta maisto, tačiau kurios nepasirinko aprūpinimo maistu kaip pagrindinio sektoriaus pagal dešimtąjį EPF. Šiuo metu Komisija yra pasirengusi tokioms šalims skirti AMTP finansavimą, jeigu aprūpinimas maistu yra prioritetas jų vyriausybėms ir greičiausiai bus pasirinktas kaip bendradarbiavimo su ES prioritetas kitam, 2014 m. prasidėsiančiam programavimo laikotarpiui. Tokį požiūrį paaiškina tas faktas, kad aprūpinimas maistu ir / arba susijusios sritys buvo rečiau pasirinktos kaip pagrindinis sektorius pagal EPF nei buvo tikėtasi panaikinus AMBE (žr. 23 ir 25 dalis). MAISTO PRIEMONĖ 32. Maisto priemonė buvo numatyta kaip greitas atsakas į 2007–2008 m. krizę, kurią sukėlė maisto kainų augimas besivystančiose šalyse. Turint omenyje tai, kiek daug Komisijai reikėjo padaryti ir kokių tarpinstitucinių procedūrų prireikė šiai priemonei sukurti, tai, kad Maisto priemonė buvo parengta per dešimt mėnesių, buvo didelis Komisijos pasiekimas [26]. Kita vertus, siaučiant tarptautinei krizei, per dešimt mėnesių daug kas gali pasikeisti ir maisto kainos iš tikrųjų per antrąjį 2008 metų pusmetį, prieš pradedant naudoti Maisto priemonę, staigiai nukrito (žr. 6 iliustraciją). 33. Be to, Maisto priemonė buvo numatyta tik trumpam (2008–2010 m.) laikotarpiui, nepaisant to, jog buvo pripažinta, kad "visi maisto rinkų prognozių duomenys verčia daryti išvadą, kad didelis maisto kainų nestabilumas išsilaikys ir vėlesniais metais" [27]. Iš tiesų, nepaisant to, kad maisto kainos per antrąjį 2008 m. pusmetį sparčiai nukrito, vėliau jos palaipsniui vėl ėmė augti ir per pirmuosius 2011 m. mėnesius pasiekė naujus rekordus (žr. 6 iliustraciją). Todėl kyla klausimas, ar tikslinis trumpalaikis atsakas į vieną maisto kainų išaugimą buvo tinkamas sprendimas, kovojant su maisto brangimu, kuris, kaip pasirodė, nėra trumpalaikis šokas, o ilgalaikio rinkos kainų kilimo tendencija. 6 ILIUSTRACIJA 2002–2011 M. MŽŪO MAISTO KAINŲ INDEKSAS +++++ TIFF +++++ Šaltinis: MŽŪO mėnesiniai tikrieji maisto kainų inteksai 2002 m. sausis–2011 m. rugsėjis. 34. Nors Maisto priemonės logika buvo grindžiama būtinybe papildyti ES vystymosi politikos priemones laikotarpiu tarp skubiosios pagalbos ir vidutinės trukmės ir ilgalaikio vystomojo bendradarbiavimo [28], šiai priemonei numatytas laikotarpis šios logikos neatspindi. Intervencijas pradėti buvo reikalaujama per 2009–2010 m. laikotarpį. Dėl to ilgalaikio ES vystomojo bendradarbiavimo srityje atsiranda mažiausiai dvejų metų spraga iki kito programavimo laikotarpio pagal EPF šalių strateginius dokumentus. Atsižvelgiant į Maisto priemonės tikslus jai turėjo būti skirtas ilgesnis įgyvendinimo laikotarpis. ES INTERVENCIJOS ATITINKA ŠALIŲ REIKMES IR PRIORITETUS, TAČIAU MITYBAI NEBUVO SKIRTAS REIKIAMAS DĖMESYS 35. Audito Rūmai išnagrinėjo, ar ES intervencijos šešiose tikrintose šalyse, kuriose aprūpinimas maistu, žemės ūkis ar kaimo plėtra buvo ES vystomojo bendradarbiavimo pagal devintąjį ir dešimtąjį EPF [29] pagrindinis sektorius: a) atitiko šalies reikmes ir prioritetus pagal tris aprūpinimo maistu aspektus; b) buvo skirtos labiausiai pažeidžiamoms grupėms. 22 nagrinėtų intervencijų aktualumas buvo vertinamas balais remiantis Komisijos į rezultatus orientuotos priežiūros (ROP) metodika (žr. V priedą). Rezultatai pateikti VI priede. TRYS APRŪPINIMO MAISTU ASPEKTAI 36. Visose šešiose šalyse iš EPF ir bendrojo biudžeto finansuotos intervencijos atitinka nacionalinėse skurdo mažinimo strategijose ir su aprūpinimu maistu susijusių sektorių strategijose nustatytas reikmes ir prioritetus. Apskritai daugiausia dėmesio buvo skirta maisto pakankamumui ir maisto prieinamumui. Mitybai buvo skirta mažai dėmesio. MAISTO PAKANKAMUMAS 37. Sprendžiant maisto pakankamumo klausimą, intervencijomis siekiama prisidėti prie nacionalinių pastangų didinti maistinių kultūrų gamybą didinant našumą, konkrečiai – plačiau ir geriau panaudojant pagrindines žemės ūkio sąnaudas (visų pirma pagerintas sėklas ir trąšas), žemės ūkio įvairinimą, nedidelės apimties irigacijos schemas, tvarų gamtinių išteklių (pvz., vandens) valdymą ir geresnę prieigą prie kaimo kreditų ir konsultavimo paslaugų. Etiopijoje, Malavyje ir Nigeryje parama kilus krizei buvo taip pat teikiama per nacionalines krizių prevencijos ir valdymo mechanizmus (žr. 2 langelį). 38. Bendradarbiavimo strategijose pagal devintąjį ir dešimtąjį EPF neatsižvelgta į maisto pakankamumo aspektą Etiopijoje, nors šalių strateginiuose dokumentuose yra pripažįstama, kad žemės ūkio našumo ir gamybos didinimas yra vienas iš Vyriausybės aprūpinimo maistu politikos ir Pagreitinto tvaraus vystymosi skurdui panaikinti plano (PTVSPP) ramsčių siekiant ilgalaikio aprūpinimo maistu ir ekonominio augimo. Be to, nedaug paramos teikėjų remia Žemės ūkio augimo programą (ŽŪAP), kuri patiria rimtą finansavimo stygių. Komisija finansavo keletą NVO projektų pagal AMBE ir Maisto priemonę, tačiau tai buvo trumpalaikės ir mažos apimties atsakomosios priemonės, anaiptol neatitinkančios šalies reikmių. 2 LANGELIS MAISTO PAKANKAMUMAS Malavio strateginiai prioritetai yra skatinti žemės ūkio gamybą per jo įvairinimą, įvedant sausrai atsparesnes kultūras ir mažos apimties irigacijos sistemas, bei gerinti Nacionalinės maisto atsargų agentūros veikimą. ES ir kiti vystymosi partneriai remia Subsidijų ūkių sąnaudoms programą (SŪSP), kuri yra didžiausia šalies vyriausybinė programa ir kuriai yra skiriama apie 10 % nacionalinio biudžeto. Per SŪSP mažų ir natūrinių ūkių ūkininkai, sudarantys 90 % visų gyventojų, aprūpinami subsidijuojamomis trąšomis ir pagerintomis kukurūzų sėklomis. Tai padėjo padidinti kukurūzų gamybą ir paskutinius ketverius metus šalis pati visiškai apsirūpino kukurūzais. MAISTO PRIEINAMUMAS 39. Intervencijomis siekiama pagerinti ekonominį, fizinį ir socialinį maisto prieinamumą. Jomis paprastai remiamas ūkio ir ne ūkio pajamų duodančių veiklų plėtojimas, ūkininkų organizacijų plėtojimas ir kaimo infrastruktūros, ypač kelių ir rinkos priemonių, gerinimas. Komisija taip pat remia intervencijas, skirtas gelbėjimo tinklams, kaip antai viešųjų darbų programas, kurios sudaro galimybes gauti pajamų namų ūkiams, turintiems mažai ar visai neturintiems žemės ūkio paskirties žemės. Labiausiai pažeidžiamų namų ūkių, kuriuose dažnai nėra darbingų asmenų, atveju Komisija remia socialinių išmokų programas, pagal kurias pervedamos su įmokų mokėjimu nesusijusios grynųjų pinigų sumos (pvz., Etiopijoje ir Ruandoje) (žr. 3 langelį). MITYBA 40. Nė vienoje iš šešių tikrintų šalių devintojo ir dešimtojo EPF bendradarbiavimo strategijose ir intervencijose mitybos klausimai nenumatyti. Tai kelia ypač didelį susirūpinimą dėl Etiopijos, Eritrėjos, Malavio ir Nigerio, kur aprūpinimas maistu yra pagrindinis ES bendradarbiavimo sektorius [30] ir kur pažanga įmanoma tik su sąlyga, kad pakankamai dėmesio bus skiriama visiems aprūpinimo maistu aspektams. 3 LANGELIS MAISTO PRIEINAMUMAS Etiopijoje pagal Našių gelbėjimo tinklų programą (NGTP) atliekami nuspėjami ir stabilūs grynųjų pinigų ir maisto pervedimai 8,3 milijono naudos gavėjų nuolat maisto stokojančiose srityse, siekiant padėti jiems lengviau įsigyti maisto ir sumažinti šalies priklausomybę nuo skubiosios pagalbos maistu. Pervedimai teikiami su sąlyga, kad naudos gavėjas dirbtų pagal viešųjų darbų programas, išskyrus pažeidžiamas grupes, kurioms pervedimai atliekami besąlygiškai. Našių gelbėjimo tinklų programos 2005–2014 m. laikotarpio išlaidos sudaro 3600 milijonus JAV dolerių, kurių daugumą finansuoja vystymosi partneriai. Ruandoje pagal socialinei apsaugai skirtą ir iš dešimtojo EPF finansuojamą sektorinės biudžetinės paramos programą remiamas Socialinės apsaugos strategijos įgyvendinimas. Vienas šios strategijos tikslų yra sukurti nuo įmokų nepriklausančių grynųjų pinigų pervedimų programas, pagal kurias a) pagyvenę žmonės ir jų namų ūkiai būtų aprūpinami minimaliomis pajamomis; b) labiausiai pažeidžiamoms šeimoms, kurios negauna paramos iš kitų grynųjų pinigų pervedimo programų, būtų teikiama būtinoji finansinė parama; c) vyriausybei būtų suteiktos galimybės greitai ir veiksmingai reaguoti susidarius ekstremaliai padėčiai. 41. Be to, išskyrus Malavį ir Nigerį, pagal temines programas buvo finansuota nedaug intervencijų. Nepakankamas dėmesys mitybai ir nepakankamas jos finansavimas nėra naujas ES išorės pagalbos bruožas. Šis klausimas jau buvo keliamas 2004 m. liepos mėn. AMBE vertinime [31] ir 2009 m. rugsėjo mėn. AMTP laikotarpio vidurio peržiūroje [32]. Turint omenyje neprievalgio žalą (žr. 5 dalį), tai kelia didelį susirūpinimą. 42. Vyriausybės skyrė per mažai dėmesio kovai su neprievalgiu šiose šešiose šalyse, kurios tik nuo 2007–2009 m. pradėjo rengti su šia sritimi susijusias politikas ir programas [33]. Komisija neparodė iniciatyvos ankstesniame etape, kad paragintų jas rengti tokias politikas ir programas ir taip padidintų galimybes panaudoti ES paramą. Daugumoje devintojo ir dešimtojo EPF šalių strateginių dokumentų yra trūkumų vertinant chronišką neprievalgį; kai kuriose jų ši problema, tiesa, yra minima, tačiau jose nėra analizuojamos susijusios priežastys, reikmės ir prioritetai. 43. Be to, Komisija nepasinaudojo politiniu dialogu su vyriausybėmis partnerėmis, kad iškeltų neprievalgio klausimą. Tai gali būti sunkiau įvykdoma kai kuriose šalyse, kuriose badas ir neprievalgis yra politiniu požiūriu labai opios sritys ir kuriose vyriausybės vengia svarstyti su vystymosi partneriais šiuos klausimus (pvz., Eritrėjoje ir Nigeryje). Tačiau tai galima padaryti šalyse, su kuriomis vyksta geras politinis dialogas, ypač tose, kuriose tinkami dialogo pagrindai buvo sukurti vykdant biudžetinės paramos programas (pvz., Ruandoje). 44. Neseniai Komisija ėmėsi kelių šios problemos sprendimo iniciatyvų, leisiančių geriau spręsti mitybos klausimą. 2010 m. kovo mėn. ji priėmė komunikatą, kuriame išdėstytas kompleksinis požiūris, kaip spręsti aprūpinimo maistu klausimą (žr. 11 dalį). Jame pabrėžiamas neprievalgio mastas ir kaip ES paramos prioritetas teikiamas siūlymas suformuluoti mitybos politikas ir strategijas bei sukurti koordinavimo mechanizmus tarp žemės ūkio, sveikatos, švietimo ir socialinės apsaugos sektorių. Komisija taip pat paskelbė gaires savo darbuotojams, kaip integruoti mitybą programuojant paramą ir rengiant intervencijas [34], o 2010 m. įsteigė specialistų techninės pagalbos darbo grupę konsultacijoms teikti. 45. Tais atvejais, kai Komisija rėmė mitybą, pagalba paprastai buvo teikiama per JT sistemą arba, dažniausiai, per NVO projektus. Šie projektai skirti neprievalgio prevencijai ir nustatymui namų ūkių ir bendruomenių lygmeniu. Jie apima tokius renginius kaip mokymus valgių įvairinimo tema, maisto gaminimo kursus, bendruomenių virtuvių įrengimą, bendruomenių daržų, mokyklų sodų įveisimą, vaikų svėrimo ir matavimo sesijas bei bendruomenių papildomo maitinimo centrų veiklą. Kai kurie projektai skirti gydymui nuo neprievalgio, taikant gydymo bendruomeniniu pagrindu (GBP) [35] metodiką arba remiant sveikatos paslaugas. Kiti projektai apima neprievalgį miestuose, taikant naujoviškus metodus, kaip antai intensyvioji daržininkystė ir mažos apimties pieno produktų gamyba (žr. 4 langelį). RŪPINIMASIS LABIAUSIAI PAŽEIDŽIAMOMIS GRUPĖMIS 46. Šalyse, kuriose didžioji dalis gyventojų pragyvena iš natūrinio ūkininkavimo ir kuriems nuolat trūksta maisto, sunkiausia užduotis yra pasirūpinti tais, kuriems labiausiai reikalinga pagalba. Besivystančiose šalyse dažnai nėra patikimos demografinės ir finansinės informacijos apie individualius namų ūkius ir trūksta administracinių gebėjimų tikslų nustatymo procedūroms vykdyti. Taip pat yra rizika, kad vyriausybinių programų tikslai gali būti nustatyti remiantis ne su skurdu susijusiais kriterijais. Dalis vargingiausiųjų gali nepakliūti į bendruomenėms skirtas pratybas dėl savo labai žemos padėties ar dėl savo būsto nuošalumo. 4 LANGELIS MITYBA "Žalioji sveikata – smulkioji žemdirbystė maisto gamybai didinti pažeidžiamuose namų ūkiuose" – tai NVO projektas, finansuojamas per Maisto priemonę Malavio Zombos apylinkės kaimo vietovėje. Projektas skirtas 5000 pažeidžiamų žmonių, turinčių žmogaus imunodeficito virusą / įgytą imunodeficito sindromą (ŽIV / AIDS) ir ypač kenčiančių nuo nepakankamo maitinimosi. Jo tikslas – skatinti namų žemdirbystę, siekiant didinti pačių dalyvių maisto gamybą, gerinti jų mitybos būklę ir stiprinti sveikatą. Veikla apima mokymą, kaip sukurti paprastas, prieinamas ir tvarias maisto gamybos didinimo sistemas, vandens išteklių valdymą ir aprūpinimą sodininkystės sąnaudomis. Mitybos srityje pagal projektą mokoma, kaip auginti maistingas ir imunitetą stiprinančias daržoves, vaisius, medžius ir žoles. Siekiant populiarinti naujas kultūras ir naujus tradicinių augalų panaudojimo būdus, rengiamos išvykos į pavyzdines sodybas ir maisto gaminimo kursai. 47. Atsižvelgiant į šiuos suvaržymus, Audito Rūmai nustatė, kad trijose audito metu aplankytose šalyse (Etiopijoje, Malavyje ir Ruandoje) šių šalių tikslų nustatymo mechanizmai buvo iš esmės veiksmingi (žr. 5 langelį). Komisijos intervencijos sutektos į blogiausiai maistu aprūpintus regionus ar gyventojų grupes. Žemės ūkio intervencijos teisingai skirtos neturtingiems smulkiems ūkininkams, kurie nori ir gali padidinti ir įvairinti savo gamybą, tačiau kartais nebūna tinkamai įvertinta, ar naudos gavėjai turi techninių ir finansinių galimybių pradėti numatytą žemės ūkio verslo veiklą. Gelbėjimo tinklai, socialinės apsaugos programos ir mitybai skirtos intervencijos yra orientuotos į vargingiausiųjų reikmes ir į labiausiai pažeidžiamas grupes – moteris, našlaičius, vaikų valdomus namų ūkius, socialiai atskirtas bendruomenes, ŽIV užsikrėtusiųjų ar AIDS sergančiųjų namų ūkius. DAUGUMA ES INTERVENCIJŲ YRA VEIKSMINGOS, TAČIAU JŲ TVARUMAS DAŽNAI YRA PROBLEMIŠKAS 48. Šiame skirsnyje atsakoma į klausimą, ar trijose aplankytose šalyse i) ES intervencijos buvo gerai parengtos; ii) buvo pasiekti planuoti rezultatai; iii) ar rezultatai yra ar gali būti tvarūs. 22 nagrinėtų intervencijų koncepcija, rezultatai ir tvarumas buvo vertinami balais remiantis Komisijos į rezultatus orientuotos priežiūros (ROP) metodika (žr. V priedą). Rezultatai pateikti VI priede. 5 LANGELIS INTERVENCIJŲ TIKSLŲ NUSTATYMAS Ruandos vyriausybė yra tvirtai įsipareigojusi sumažinti skurdą ir dar daugiau dėmesio šiam klausimui skiria 2007 m. patvirtintoje Ekonominės plėtros ir skurdo mažinimo strategijoje (EPSMS). Pagal Decentralizuotą skurdo kaimo vietovėse mažinimo programą (DSKVMP), finansuojamą iš devintojo EPF, naudos gavėjai atrenkami taikant bendruomenėms skirtą metodą (Ubudehe), pagrįstą Ruandos solidarumo sistema. Namų ūkiai kolektyviai kaimo lygmeniu yra klasifikuojami pagal septynis skurdo lygmenis ir atrenkami prioritetiniai namų ūkiai paramai teikti. Vyriausybė šiuo metu taiko šį metodą socialinės apsaugos programoms. APSKRITAI ES INTERVENCIJOS YRA TINKAMAI PARENGTOS, NORS DAŽNAI JŲ TIKSLAI NEPAKANKAMAI AIŠKŪS ARBA PERDĖM AMBICINGI 49. Beveik visos nagrinėtos intervencijos pagrįstos patikimomis žiniomis apie esamą padėtį, jose atsižvelgta į pagrindines chroniško maisto trūkumo ir neprievalgio priežastis, labiausiai pažeidžiamas sritis ir gyventojų grupes bei pagrindines reikmes ir prioritetus: a) vyriausybinės intervencijos yra parengtos glaudžiai bendradarbiaujant susijusioms ministerijoms ir ES delegacijai, o kai kuriais atvejais ir paramos teikėjams; b) didelė NVO praktinio darbo patirtis padeda joms rengti intervencijas, taikant joms griežtai dalyvaujamąjį ir poreikiais grindžiamą metodą, pritraukiant daug suinteresuotųjų asmenų, kaip antai decentralizuotas valstybines žinybas, vietos valdžios institucijas ir vietos bendruomenes; c) dauguma atvejų rengiami praktiniai seminarai, kurių metu nustatomos reikmės ir apsvarstoma bei paaiškinama numatyta veikla, pagrindinių partnerių vaidmuo ir atsakomybė bei įgyvendinimo kalendorinis planas ir sąlygos. 50. Bendrosios paramos biudžetui (BPB) ir sektorinės paramos biudžetui (SPB) programos, naudojamos Ruandoje, yra pagrįstos patikimu vyriausybės makroekonominės politikos, viešųjų finansų valdymo reformos programos bei žemės ūkio ir socialinės apsaugos sričių sektorių politikų ir strategijų vertinimu. Pagal Maisto priemonę įgyvendinamos BPB programos Malavyje atveju buvo atlikta rimta su trąšų kainų augimu susijusių papildomų biudžeto išlaidų analizė; tačiau nebuvo atlikta aprūpinimo maistu padėties analizė. 51. Tikslų, nustatytų intervencijų rengimo etape, kokybė įvairuoja. Dažnai jie neatitinka visų SMART [36] kriterijų ir visų pirma retai yra išmatuojami dėl to, kad nėra veiklos rezultatų rodiklių, kuriais būtų nustatyti tikslai ir / arba pradinė padėtis, pagal kurią galima matuoti pažangą. Tai trukdo vertinti šių tikslų pasiekimą. Tačiau kai kuriais atvejais tikslų apibrėžtis yra pagerinama pradiniame įgyvendinimo etape. 52. Kartais tikslai būna perdėm ambicingi, ypač NVO projektų, kurie turi kuklius biudžetus ir santykinai trumpus įgyvendinimo laikotarpius, atveju. Ypač tai pasakytina apie NVO projektus pagal Maisto priemonę: jiems įgyvendinti skiriama apie 20 mėnesių, kurie praktiškai sutrumpėja iki maždaug 15 mėnesių, kadangi pirmieji mėnesiai skiriami pirkimo procedūroms ir kitiems parengiamiesiems darbams. Kai kuriais atvejais intervencijos grindžiamos neprotingomis prielaidomis apie būtinas sėkmingo įgyvendinimo sąlygas, kaip antai nacionalinių ar vietos valdžios institucijų institucinius ir valdymo gebėjimus, kaimo infrastruktūros kokybę ar galimybes susirasti tinkamų darbuotojų (pvz., mitybos specialistų ir konsultantų). 53. Biudžetinės paramos programose Malavyje ir Ruandoje daroma nuoroda į nacionalinių skurdo mažinimo strategijų ir sektorių politikų ir programų tikslus. Jose nenustatyta, kaip jose numatoma prisidėti prie vyriausybės tikslų. Audito Rūmai savo specialioje ataskaitoje Nr. 11/2010 [37] rekomenduoja Komisijai pagerinti BPB programų tikslų nustatymą. 54. Biudžetinės paramos programoms Ruandoje naudojami veiklos rezultatų rodikliai yra konkretūs, išmatuojami, pasiekiami ir su laiko nuoroda. Taip pat jie yra svarbūs, tačiau esama įvairių biudžetinės paramos programų dubliavimosi, kurios visos yra paremtos viena programa pagal Strateginį žemės ūkio pertvarkymo planą (SŽŪPP), pagal kurį pasiekiama rimtos pažangos. Nė vienas rodiklis nėra susietas su kitomis vyriausybinėmis programomis atsiliekančiose srityse, kaip antai institucijų plėtojimo bei sandėliavimo, perdirbimo ir paskirstymo infrastruktūros srityse. Toks nepakankamas biudžetinės paramos programų papildomumas atspindi neveiksmingą požiūrį į politinį dialogą. 55. BPB programos Malavyje išlaidos turėjo būti kompensuotos viena nustatyta mokėjimo dalimi be jokių su veiklos rezultatais susijusių sąlygų / rodiklių ar su aprūpinimu maistu susijusių politinio dialogo reikalavimų. Tai sumažina potencialią paramos biudžetui naudą, palyginti su konkrečių projektų finansavimu. 56. Tvarumas yra gerai integruotas į intervencijų koncepciją. Intervencijų tikslas – pasiekti ilgalaikių rezultatų, suteikiant vietos bendruomenėms galimybių pačioms šalinti esmines maisto trūkumo priežastis visų pirma didinant žemės ūkio produkcijos apimtį ir skatinant pajamingą veiklą. Jos yra suderintos su nacionaliniais ir vietos vystymosi planais ir, kaip nurodyta 49 dalyje, jose visais įgyvendinimo etapais dalyvauja atitinkami suinteresuotieji asmenys, taigi skatinamas vietos atstovų dalyvavimas. Daugumos intervencijų atveju numatyta pasitraukimo strategija, kai lėšos ir atsakomybė už veiklos tęsimą oficialiai perduodamos vietos struktūroms (žr. 6 langelį). 6 LANGELIS INTERVENCIJŲ KONCEPCIJA GERA PRAKTIKA Ūkio pajamų įvairinimo programa (ŪPĮP) sumanyta taip, kad įgalintų bendruomenes tvariai pagerinti savo aprūpinimo maistu padėtį. ŪPĮP metodika palanki jo tvarumui užtikrinti: Malavio vyriausybė aktyviai dalyvauja vykdant projektą, kurį įgyvendina šalies decentralizuota struktūra; ŪPĮP yra pagrįsta poreikiais, ji skatina bendruomenių dalyvavimą suteikiant jai įgaliojimus. Pagal ŪPĮP suteikiamos pradinės sąnaudos ir perteikiama geriausia praktika ūkininkams, kurie pirmiausia pademonstravo gebėjimą steigti klubus ir kurie nori pradėti naują, pajamas įvairinančią veiklą; gebėjimų ugdymas vykdomas įvairiais lygmenimis (apylinkių, konsultantų, pavyzdinių ūkininkų, ministerijų ir universitetų) ir vykdant ŪPĮP pavyzdiniai ūkininkai panaudojami kitiems ūkininkams mokyti ir jiems padėti. BLOGA PRAKTIKA "Skatinti miesto žemės ūkį" – tai projektas, kuriuo siekiama pagerinti ŽIV / AIDS užsikrėtusių žmonių mitybos ir sveikatos būklę Adis Abeboje. Jį parengė viena NVO ir vietos partneriai, gerai išmanantys miesto žemės ūkio veiklą. Projektas buvo grindžiamas protingomis prielaidomis apie aprūpinimo maistu padėtį. Tačiau buvo nepakankamai įvertintos kai kurios rizikos, pavyzdžiui, sunkumas gauti iš vietos valdžios institucijų ūkio sąnaudų ir žemės. Paaiškėjo, kad projekto įgyvendinimo etape didžiausia kliūtis yra žemės klausimas, dėl kurio teko kai kurių priemonių atsisakyti, kaip antai trijų projekte numatytų ŽIV asociacijoms skirtų daržovių centrų statybos, arba smarkiai jas sumažinti. ES INTERVENCIJOMIS PASIEKIAMA DIDŽIOJI DALIS NUMATYTŲ REZULTATŲ 57. Audito Rūmai negali įvertinti, kokiu mastu ES biudžetinės paramos programos Malavyje ir Ruandoje prisidėjo prie vyriausybės programų rezultatų, kadangi atsiranda daugybė įvairių sudėtingų veiksnių ir nėra nustatytos vertinimo metodikos [38]. Dėl šių priežasčių VI priede šioms programoms balai ir nebuvo skirti. Tačiau šiose smarkiai nuo paramos priklausančiose šalyse pagal ES biudžetinės paramos programas buvo suteiktas nepaprastai svarbus finansavimas nacionalinėms žemės ūkio ir socialinės apsaugos programoms. 58. Didžioji tikrintų intervencijų dalis smarkiai prisidėjo prie maisto prieinamumo naudos gavėjams gerinimo: Malavyje ir Ruandoje jos veiksmingai prisidėjo prie vyriausybių subsidijų žemės ūkio sąnaudoms programų ir pastangų skleidžiant naujoviško ir gamtinius išteklius išsaugančio ūkininkavimo praktikas, jos taip pat prisideda prie didelio žemės ūkio gamybos ir pajamų augimo ir įvairinimo. 59. Visose trijose šalyse darbui imlių viešųjų darbų programos, skirtos kaimo infrastruktūros statybai ir palaikymui (visų pirma kaimo keliams, turgavietėms statyti bei dirvožemio ir vandens kokybei išsaugoti), sudaro skurstančiųjų gyventojų pajamų šaltinį ir pagerina maisto paskirstymą šalių viduje; Etiopijoje tokios programos užtikrina naudos gavėjams labiau nuspėjamas pajamas ir sumažina jų priklausomybę nuo skubiosios pagalbos maistu. Besąlygiškos grynųjų pinigų perlaidos pagal gelbėjimo tinklų intervencijas pagerina labiausiai pažeidžiamų asmenų pragyvenimo lygį ir jų gebėjimą prasimaitinti patiems. 60. Geresnė prieiga prie gausesnių ir įvairesnių maisto šaltinių yra būtina geresnės mitybos sąlyga. Be to, mitybai skirtos intervencijos – kurių buvo per mažai (žr. 40–44 dalis) – buvo veiksmingos didinant motinų ir besirūpinančiųjų vaikais asmenų informuotumą apie neprievalgio priežastis ir suteikiant žinių apie gerą vaikų priežiūros ir maitinimo praktiką. Etiopijoje visoje šalyje vykdomos tyrimų kampanijos leidžia aptikti ir gydyti sunkiu ūmiu neprievalgiu sergančius vaikus iki penkerių metų. 61. Pagrindiniai veiksniai, neigiamai paveikę intervencijų veiksmingumą, buvo šie: a) ydinga projekto koncepcija, kaip antai pernelyg ambicingi tikslai, nepagrįstos prielaidos arba projekto ad hoc struktūra, į veiklos vykdymą neįtraukiant vietos institucijų; b) ribotas vyriausybės domėjimasis tam tikromis priemonėmis, kaip antai parama mitybai; c) vėlavimai, dėl kurių nebuvo galima įgyvendinti visų planuotų priemonių (žr. 7 langelį). 7 LANGELIS INTERVENCIJŲ REZULTATAI GERA PRAKTIKA Ruandos Decentralizuota skurdo kaimo vietovėse mažinimo programa (DSKVMP) buvo sėkmingai įvykdyta visoje šalyje. Keletas pagal DSKVMP finansuotų projektų, tokių kaip šakniavaisių terasos, sėklų, trąšų ir gyvulių dalijimas, kelių, tiltų ir turgaviečių statyba, leido padidinti maisto produktų pakankamumą ir jų įvairovę. Taip pat maisto prieinamumą leido padidinti pajaminga veikla. Nepriklausomame projekto vertinime pažymėta, kad, 96 % naudos gavėjų manymu, projektui pasibaigus skurstančiųjų buvo mažiau nei anksčiau ir kad tik 10 % gyventojų dar sunkiai išmaitina šeimas, palyginti su 97 % prieš projektą pradedant. Pažymėtinas DSKVMP poveikis buvo tai, kad ji pakeitė kaimo gyventojų mentalitetą. Paskatinti savo projektų pasisekimo, ūkininkai ėmėsi iniciatyvos kurti naujus projektus, kurie nebuvo nei numatyti, nei finansuojami pagal DSKVMP, tokius kaip kaimo kreditų, profesinio mokymo ir namų statybos projektai labiausiai pažeidžiamiems. BLOGA PRAKTIKA Dėl netinkamos projekto koncepcijos ir nepakankamo vyriausybės dalyvavimo vykdant Tvarios mitybos reabilitavimo programą Malavyje nepavyko padidinti mitybos reabilitavimo dalinių gebėjimo užtikrinti Integruotos mitybos ir aprūpinimo maistu priežiūros sistemos (IMAMPS) veikimą. Numatytieji projekto rezultatai pasiekti tik iš dalies: vykdant projektą pradėtos leisti mėnesinės suvestinės, tačiau jų leidyba vėlavo 7–8 mėnesiais, ir duomenys apie badaujančius vaikus buvo surinkti tik iš pusės budėjimo postų. Netrukus po to, kai projektas buvo užbaigtas, duomenų rinkimas nutrūko ir IMAMPS nustojo veikti. REZULTATŲ TVARUMO DAŽNAI NEPAVYKSTA UŽTIKRINTI 62. Tvarumo perspektyvos yra geros pusės intervencijų atžvilgiu, tačiau kitos pusės atveju mažiau garantijų, kad rezultatai išliks. Apskritai toliau aktyviai dalyvauja programose tos vyriausybės, kurios aiškiai nori toliau įgyvendinti programas pasibaigus ES intervencijai, taip pat tie naudos gavėjai, kurie pamatė teigiamus savo pragyvenimo ir aprūpinimo maistu padėties pokyčius ir įgijo gebėjimų ir paskatą toliau tęsti ir plėtoti savo veiklą. 63. Didelės vyriausybinės žemės ūkio ir socialinių išmokų programos yra didelė našta tų šalių biudžetams [39] ir jų finansavimas labai priklauso nuo nenutrūkstamos paramos teikėjų paramos. Dėl nepakankamos galimybės naudotis veiksmingomis žemės ūkio konsultavimo paslaugomis, derliaus tvarkymo (sandėliavimo, perdirbimo ir pardavimo) infrastruktūra ir kaimo kreditais daugelis ūkininkų vis dar negali plėtoti savo veiklos ir pasiekti ekonominio tvarumo. Tol, kol ūkininkai negalės įsigyti žemės ūkio sąnaudų rinkos kaina, vyriausybei bus sunku apsispręsti dėl laipsniško šiuo metu taikomų didelių subsidijų (pvz., Ruandoje 50 %) mažinimo, kad galėtų valdyti tokių programų išlaidas. Nepakankama parama naudos gavėjų gamybinio pajėgumo skatinimui yra viena iš dalyvavimo socialinės apsaugos programose nutraukimo ir didelių jų sąnaudų priežasčių (žr. 8 langelį). +++++ TIFF +++++ 64. NVO projektų įgyvendinimo laikotarpis kartais yra per trumpas, kad naudos gavėjai spėtų įgyti gebėjimą naudoti naujas ūkininkavimo ir mitybos praktikas. Taip pat vyriausybėms ir vietos institucijoms dažnai pristinga valios ar gebėjimų perimti veiklą ar teikti paramą po projekto užbaigimo. 8 LANGELIS REZULTATŲ TVARUMAS GERA PRAKTIKA Programa "Pagerinta maisto gamyba namams ir rinkai" Arba Minč Zuria Voredoje ir Chenča Voredoje Etiopijos Pietų tautų, tautybių ir liaudies regione (SNNPR) turi labai geras tvarumo perspektyvas, kadangi: a) projektas buvo dalyvaujamojo pobūdžio, kai skatinamas tikslinių vietos žemdirbių namų ūkių ir vietos valdžios naudos gavėjų dalyvavimas; poreikiai buvo nustatomi vietoje ir įgyvendinimo susitarimas buvo sudarytas su regiono valdžios institucijomis; b) buvo aiškiai apibrėžta pasitraukimo strategija, kurioje buvo numatyta, kokiose veiklos srityse bus perduota projekto praktika ir išdirbiai; c) buvo sukurta savotiška apyvartiniu fondu pagrįsta ir nuo tolesnio finansavimo nepriklausanti tvari schema, suteikianti ūkininkams galimybę lengviau įsigyti sąnaudų; d) nuo pat projekto pradžios buvo užtikrinta institucinė parama ir buvo organizuota gebėjimų ugdymo veikla, skirta vietos valdžios įstaigų skyriams bei apylinkių ir zonų Kooperatyvų sąjungų techninėms tarnyboms bei atskiriems ūkininkams. BLOGA PRAKTIKA Etiopijos vyriausybė ir bendruomenės aktyviai dalyvavo Našių gelbėjimo tinklų programoje, tačiau finansinis tvarumas yra didelė problema. Dėl netikroviškų tikslų ir nepakankamos paramos papildomai pajamingai veiklai, ki 2010 metų tik 6 % naudos gavėjų sėkmingai baigė programą, t. y. ėmė patys užsidirbti pragyvenimui ir nebepriklausė nuo pagal programą teikiamos paramos. Programos namų ūkio turto kūrimo komponentas buvo perprogramuotas vėlesniam etapui, tačiau su nepakankamais finansiniais ištekliais. IŠVADOS IR REKOMENDACIJOS 65. Audito Rūmai daro išvadą, kad ES parama vystymuisi, skirta aprūpinti maistu Užsachario Afrikoje, iš esmės yra veiksminga. 66. ES parama vystymuisi svariai prisideda prie šalių partnerių pažangos kelyje į pakankamą aprūpinimą maistu: a) ES yra svarbi tarptautinė veikėja aprūpinant maistu daugelį Užsachario Afrikos šalių ir teikia veiksmingą paramą, skirtą maisto pakankamumui ir maisto prieinamumui; b) ES parama vystymuisi gerai atitinka šalių reikmes ir prioritetus, o EPF ir APTP gerai papildo vienas kitą; c) Maisto priemonė buvo sukurta per pagrįstai trumpą laiką ir yra didelis papildomas ES įsipareigojimas pagerinti aprūpinimą maistu besivystančiose šalyse; d) dauguma ES intervencijų yra gerai parengtos, dauguma numatytų rezultatų yra pasiekiami ir pusė jų turi pagrįstas perspektyvas būti tvariomis. 67. Tačiau kai kuriose srityse yra nemažai tobulinimo galimybių: a) dėl didelio maisto trūkumo masto regione ir dėl visuotinai pripažinto fakto, kad paramos teikėjų bendruomenė per mažai finansuoja žemės ūkį ir mitybą, Komisija nepakankamai atsižvelgė į galimybes teikti paramą kitose šalyse, kuriose taip pat nuolatos trūksta maisto ir kurios negali arba vėluoja pasiekti 1 TVT; b) Komisija nepakankamai dėmesio skyrė mitybai ir galėjo padaryti daugiau, kad paskatintų šalis anksčiau parengti atitinkamas mitybos politikas ir programas; c) Maisto priemonė nėra skirta spręsti ilgalaikio maisto kainų svyravimo problemą ir neturi planuotojo papildomumo EPF atžvilgiu; d) intervencijų tikslai dažnai yra nepakankamai aiškūs ir kartais perdėm ambicingi; e) nepaisant aktyvaus vyriausybių partnerių ir naudos gavėjų dalyvavimo, didelės vyriausybės žemės ūkio ir socialinių išmokų programos nėra finansiškai tvarios ir labai priklauso nuo nenutrūkstamos paramos teikėjų paramos. 68. Audito Rūmai teikia šias rekomendacijas, kaip padidinti ES paramos vystymuisi, skirtos aprūpinti maistu, veiksmingumą Užsachario Afrikoje: 1 REKOMENDACIJA Programavimo laikotarpiui po 2013 m. Komisija ir Europos išorės veiksmų tarnyba turėtų atlikti struktūruotą aprūpinimo maistu padėties vertinimą kiekvienoje šalyje ir sistemingai apsvarstyti galimą ES paramos šioje srityje apimtį. 2 REKOMENDACIJA Komisija ir Europos išorės veiksmų tarnyba turėtų išnagrinėti, jei galima, kartu su kitais vystymosi partneriais, galimybę sukurti nuolatinį finansavimo instrumentą, skirtą skubioms ir pagalbinėms priemonėms, kurių gali prireikti būsimų maisto krizių besivystančiose šalyse pasekmėms likviduoti. 3 REKOMENDACIJA Nustatant bendradarbiavimo strategiją, priimant sprendimus dėl intervencijų ir jas rengiant bei vedant politinį dialogą su vyriausybėmis partnerėmis, ypač dėl biudžetinės paramos programų, Komisija ir Europos išorės veiksmų tarnyba turėtų skirti pakankamą dėmesį mitybai. 4 REKOMENDACIJA Komisija turėtų nustatyti pakakamai tikslius ir veiklos rezultatų rodikliais išmatuojamus intervencijos tikslus. Geriau įvertinusi riziką ir sėkmingo intervencijų įgyvendinimo prielaidas, ji turėtų užtikrinti, kad būtų nustatomi pasiekiami tikslai. 5 REKOMENDACIJA Komisija turėtų labiau remti žemės ūkio ir socialinių išmokų programų finansinį tvarumą. Šiuo tikslu Komisija turėtų: a) daugiau dėmesio skirti veiksmingų žemės ūkio konsultavimo paslaugų, derliaus tvarkymo infrastruktūros ir kaimo kreditų plėtotei; b) užtikrinti, kad per socialinių išmokų programas būtų teikiama pakankama parama naudos gavėjų gebėjimams uždirbti pajamų. Šią ataskaitą priėmė III kolegija, vadovaujama Audito Rūmų nario Karel PINXTEN, 2012 m. sausio 10 d. Liuksemburge įvykusiame posėdyje. Audito Rūmų vardu +++++ TIFF +++++ Pirmininkas Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] Romos deklaracija dėl aprūpinimo maistu pasaulyje ir Pasaulio aukščiausio lygio susitikimo dėl maisto veiksmų planas. Maisto ir žemės ūkio organizacija (MŽŪO), 1996 m. [2] Mitybos nepakankamumas ar chroniškas badavimas yra tokia būklė, kai žmogus reguliariai suvartoja mažiau maisto nei jų minimalus energijos poreikis. Vidutinis minimalus energijos poreikis žmogui yra apie 1800 kalorijų per dieną. Tikslus poreikis priklauso nuo žmogaus amžiaus, kūno matmenų, nėštumo ir maitinimo krūtimi (Šaltinis: (MŽŪO), žr. www.fao.org/hunger/en). [3] Kiekvienos šalies atveju duomenys gauti paskutiniais tyrimo vykdymo metais. [4] Atrofija: ūgio ir amžiaus santykis yra linijinio augimo matas ir pats savaime parodo nuo sezoninių pokyčių nepriklausančio mitybos nepakankamumo ilgalaikį poveikį. [5] Nuosvoris: svorio ir amžiaus santykis atspindi informaciją apie atrofiją ir išsekimą. Vaikai gali turėti nuosvorį, kadangi jie turi atrofiją, yra išsekę, arba ir dėl to, ir dėl to. [6] Išsekimas: ūgio ir svorio santykis rodo esamą vaiko mitybos būklę ir atspindi pastarojo meto mitybos kokybę ir / arba susirgimą. Didelis išsekimas dažnai susijęs su ūminiu neprievalgiu. [7] Šaltinis: Pasaulio Bankas ir MŽŪO. [8] Šaltinis: Jungtinių Tautų gyventojų fondas. [9] Kai kurios šalys pasiekia ar viršija šį tikslą, pvz., Malavis ir Etiopija. [10] MŽŪO duomenimis nuo 2004 iki 2009 metų pradžios vien penkiose Afrikos šalyse (Etiopijoje, Ganoje, Madagaskare, Malyje ir Sudane) iš vietos naudotojų užsienio investuotojams perėjo ne mažiau kaip 2,5 milijono hektarų žemės. [11] 1 TVT kaip pažangos stebėjimo rodikliai nurodyti nuosvorį turinčių vaikų iki penkerių metų ir gyventojų, kurių mitybos racione yra mažesnis nei minimalus energijos kiekis, proporcinė dalis. Aprūpinimui maistu taip pat skirtas svarbus vaidmuo siekiant 4 TVT (per 1990– 2015 metų laikotarpį dviem trečdaliais sumažinti vaikų iki penkerių metų amžiaus mirtingumą) ir 5 TVT (per 1990–2015 metų laikotarpį trimis ketvirtadaliais sumažinti gimdyvių mirtingumą). [12] Tarybos, Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų, Europos Parlamento ir Komisijos bendras pareiškimas dėl ES vystymosi politikos: "Europos konsensusas" (OL C 46, 2006 2 24, p. 1). [13] COM(2010) 127 final, 2010 kovo 31 d. [14] EPF yra pagrindinis instrumentas, per kurį teikiama ES vystymosi pagalba Afrikos, Karibų baseino ir Ramiojo vandenyno valstybėms (AKR) bei užjūrio šalims ir teritorijoms (UŠT). Jį finansuoja valstybės narės. Išsamiau apie EPF ypatumus žr. Audito Rūmų 2010 m. metinės ataskaitos dėl EPF 2–8 dalis (OL C 326, 2011 11 10, p. 251). [15] Bendrosios bendradarbiavimo kryptys yra nustatomos šalies strateginiame dokumente, kurį rengia atitinkama AKR šalis ar UŠT ir ES kiekvienam EPF programavimo laikotarpiui. Šalies strateginį dokumentą sudaro šalies diagnozė ir ES atsakomųjų veiksmų strategija, kurioje išskirti pagrindiniai ir nepagrindiniai sektoriai, paramos teikimo prioritetą teikiant pagrindiniams sektoriams. [16] 1996 m. birželio 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1292/96 dėl pagalbos maistu politikos ir pagalbos maistu valdymo bei paramos aprūpinimui maistu specialių operacijų (OL L 166, 1996 7 5, p. 1). [17] 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1905/2006, nustatantis vystomojo bendradarbiavimo finansinę priemonę (OL L 378, 2006 12 27, p. 41). [18] 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1337/2008, sukuriantis priemonę, skirtą greitai reaguoti į sparčiai didėjančias maisto kainas besivystančiose šalyse (OL L 354, 2008 12 31, p. 1). [19] Dėl AMBL žr. Audito Rūmų specialiąją ataskaitą Nr. 2/2003 dėl aprūpinimo maistu politikos, finansuojamos iš Europos Sąjungos bendrojo biudžeto, įgyvendinimo besivystančiose šalyse (OL C 93, 2003 4 17, p. 1). [20] Teminio strateginio dokumento III priedas ir 2007–2010 m. daugiametė orientacinė programa (Europos Komisija, dokumentas C/2007/1924, 2007 m. gegužės 4 d.) Likęs finansavimas buvo paskirstytas per NVO (15 %) ir tarptautines organizacijas (5 %). [21] OL C 93, 2003 4 17, p. 1. [22] Pasaulinis bado indeksas (PBI) yra Tarptautinio maisto politikos tyrimų instituto (TMPTI) parengta daugialypė statistinio tyrimo priemonė, skirta padėčiai šalyje apibūdinti. Jame derinami trys lygiaverčiai svoriniai rodikliai: i) badaujančių žmonių procentinė dalis visoje gyventojų populiacijoje; ii) nuosvorį turinčių vaikų iki penkerių metų paplitimas; iii) vaikų iki penkerių metų mirtingumo lygis. Taikant šį indeksą šalys vertinamos 100 balų sistema, pagal kurią 0 balų reiškia geriausią rodiklį (bado nėra), o 100 balų blogiausią, nors praktiškai nė vienas šių kraštutinių vertinimų nepasiekiamas. Mažesnės nei 5,0 vertės atspindi mažą bado mastą, vertės nuo 5,0 iki 9,9 vidutinį bado mastą, vertės nuo 10,0 iki 19,9 rodo, kad problema yra rimta, vertės nuo 20,0 iki 29,9 rodo nerimą keliančią padėtį, o vertės nuo 30,0 ar didesnės rodo didelį nerimą keliančią padėtį. [23] Konkrečiai taip mano Pasaulio bankas, MŽŪO, Tarptautinis žemės ūkio plėtros fondas, taip pat Komisija, kuri konstatuoja, kad "padėtį labai pablogino tai, kad sumažėjo viešosios paramos vystymuisi žemės ūkio dalis ir kad šiai sričiai teikiamas mažesnis prioritetas besivystančiose šalyse" (Aprūpinimas maistu: suprasti ir priimti skurdo iššūkį, p. 5, 2009 m. spalio mėn.). [24] Šis finansavimas skiriamas labiausiai įsipareigojusioms ir skurdžiausioms šalims. TVT iniciatyva turi dvi sudedamąsias dalis: vieną jų sudaro 300 milijonų eurų, skirtų "rezultatyvioms" šalims pagal dešimtojo EPF ŠSD tarpinės peržiūros vertinimą, o antrą dalį sudaro 700 milijonų eurų, skirtų EPF šalims. [25] Europos Komisija, 2010 m. gruodžio 21 d. dokumentas C/2010/9263. [26] 2008 m. gegužės 20 d. Komisijai paskelbus komunikatą "Spręsti kylančių maisto produktų kainų klausimą. Nurodymai dėl ES veiksmų" (COM(2008) 321 final, 2008 m. gegužės 20 d.) ir 2008 m. gegužės 22 d. Europos Parlamentui paskelbus rezoliuciją dėl augančių maisto kainų ES ir besivystančiose šalyse (P6_TA(2008)0229), 2008 m. gruodžio 16 d. buvo priimtas Reglamentas (EB) Nr. 1337/2008. 2009 m. kovo 30 d. Komisija priėmė sprendimą dėl Maisto priemonės įgyvendinimo. [27] Reglamento (EB) Nr. 1337/2008 1 konstatuojamoji dalis. [28] Reglamento (EB) Nr. 1337/2008 2 konstatuojamoji dalis ir 1 straipsnio 1 dalis. [29] Burundis, Eritrėja, Etiopija, Malavis, Nigeris ir Ruanda. [30] Burundyje ir Ruandoje pagrindinis sektorius yra kaimo plėtra. [31] Pagalbos maistu politikos ir pagalbos maistu valdymo bei paramos aprūpinimui maistu specialių operacijų teminis vertinimas, 2004 m. liepos mėn. [32] Aprūpinimo maistu teminė programa, vidurio laikotarpio peržiūra (2007–2009 m.), galutinė ataskaita, 2009 m. rugsėjo mėn. [33] Malavis ir Etiopija priėmė savo nacionalines mitybos strategijas atitinkamai 2007 ir 2008 metais. 2009 m. Ruandoje buvo priimta Nacionalinė skubiosios pagalbos neprievalgiui panaikinti programa ir sukurta operatyvinė mitybos grupė. Nigeryje nuo 2007 metų yra priimtas nacionalinis nepaprastosios padėties planas, skirtas aprūpinimo maistu krizių prevencijai ir mitybai. Burundyje neseniai Pasaulio maisto programos iniciatyva buvo sukurta darbo grupė, kurios užduotis sukurti nacionalinį aprūpinimo maistu ir mitybos forumą. Eritrėjos 2004 m. Aprūpinimo maistu strategijoje neprievalgio problema pripažįstama, tačiau daugiausia dėmesio joje skirta maisto prieinamumui ir pakankamumui. [34] Bendrasis kreipimasis "Pagerinti EB indėlį kovojant su motinų ir vaikų neprievalgiu bei su jo priežastimis", 2009 m. sausis. [35] Pasaulio sveikatos organizacijos, Pasaulio maisto programos, Jungtinių Tautų sistemos nuolatinis mitybos reikalų komitetas ir Jungtinių Tautų vaikų fondas sunkiam ūminiam neprievalgiui valdyti bendrame pareiškime gydymas bendruomeniniu pagrindu (GBP) išaiškintas taip: "nemažai sunkiu ūminiu neprievalgiu sergančių vaikų gali būti gydomi jų bendruomenėse, nepristatant jų į gydymo įstaigą ar gydomojo maitinimo centrą. Bendruomeninis metodas apima savalaikį sunkaus ūminio neprievalgio nustatymą bendruomenėje ir atvejų be sunkių komplikacijų gydymą maitinant sergantįjį namuose specialiais gydomaisiais maisto produktais ar kitais maistingais produktais". [36] Konkretūs, išmatuojami, pasiekiami, svarbūs ir su laiko nuoroda. [37] Specialiosios ataskaitos Nr. 11/2010 "Komisijos bendros paramos biudžetui valdymas AKR, Lotynų Amerikos ir Azijos šalyse" 1 rekomendacijos c) ir d) punktai. [38] Specialiosios ataskaitos Nr. 11/2010 86 ir 87 dalys. [39] 2009 m. Malavyje Subsidijų ūkių sąnaudoms programai buvo skirta 10 % nacionalinio biudžeto arba 71 % žemės ūkio biudžeto. -------------------------------------------------- I PRIEDAS APRŪPINIMO MAISTU PADĖTIS UŽSACHARIO AFRIKOJE IR PIETŲ AZIJOJE +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ Pastaba: 2010 m. PBI duomenys apie neprivalgančiųjų dalį yra už 2004–2006 m., duomenys apie vaikų nuosvorį yra už paskutinuosius 2003–2008 m. laikotarpio metus, už kuriuos duomenys yra gauti, ir duomenys apie vaikų mirtingumą yra už 2008 m. Šiame žemėlapyje parodytos ribos ir pavadinimai bei panaudotos nuorodos nereiškia, kad Tarptautinis maisto politikos tyrimų institutas (TMPTI) aba jo partneriai ir rėmėjai jas pripažįsta ir priima. Šaltinis: Adaptuota ir atgaminta su Tarptautinio maisto politikos tyrimų instituto www.ifpri.org. leidimu. Šis žemėlapis parengtas pagal Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacijos, Jungtinių Tautų vaikų fondo, DST (demografinių ir sveikatos tyrimų) priemonės ir Pasaulio sveikatos organizacijos duomenis. Ataskaitą, iš kurios paimtas šis žemėlapis, galima rasti internete adresu http://www.ifpri.org/publication/2009-global-hunger-index. -------------------------------------------------- II PRIEDAS APRŪPINIMO MAISTU PADĖTIES ETIOPIJOJE APŽVALGA Etiopijoje aprūpinimas maistu yra įsisenėjusi problema. Nepaisant nuolatinės paramos, kurią per pastaruosius 20 metų ji gauna iš paramos teikėjų bendruomenės, žmonių, kuriems reikalinga pagalba maistu, skaičius išaugo nuo 6,7 milijono 1994 metais iki 12,6 milijono 2010 metais [1]. Pagrindinė blogo aprūpinimo maistu priežastis yra ta, kad dėl didelio gyventojų prieaugio (vidutiniškai du milijonai per metus) ir dėl to, kad kliaujamasi mažais ūkiais ir nuo lietaus priklausančiu ūkininkavimu, intensyviai dirbama žemė [2] nualinama ir sukeliama dirvos erozija. Dėl to atitinkamai mažėja žemės ūkio našumas ir derliai. Kita rimta blogo aprūpinimo maistu priežastis yra nepatikimas žemės nuosavybės statusas. Žemė yra valstybės nuosavybė, o ūkininkai teturi laikinojo naudojimosi teisę, kas atgraso ir trukdo imti paskolas, būtinas norint investuoti į gamybą. Dėl neefektyvių vidaus rinkų ir nepakankamos transporto infrastruktūros išauga maisto kainos ir dėl to maistas tampa dar mažiau prieinamas. Be to, dėl šių trūkumų tampa dar sudėtingiau paskirstyti maistą iš perteklinės gamybos vietovių į nepakankamos gamybos vietoves, o tai padidina maisto importo poreikį. Nepaisant to, kad per pastaruosius penkerius metus žemės ūkio gamyba didėjo [3], Etiopija vis dar yra priklausoma nuo komercinio maisto importo ir nuo pagalbos maistu. Antai pagalbos maistu importas per pastarąjį dešimtmetį vidutiniškai sudarė 700000 metrinių tonų [4]. Tačiau patikimų skaičių apie maisto trūkumą šalyje nėra dėl didelių neatitikimų (iki 40 %) tarp Žemės ūkio ministerijos ir Centrinės statistikos valdybos skelbiamų nacionalinių grūdų gamybos duomenų. Etiopijos gyventojų skaičius šiuo metu vertinamas 77,5 milijono gyventojų, iš kurių 85 % priklauso nuo žemės ūkio, kaip savo pirmojo pragyvenimo šaltinio. Žemės ūkio indėlis į nacionalinį bendrąjį vidaus produktą (BVP) sudaro 45 % ir dėl to jo vystymas yra gyvybingai svarbus skurdui mažinti. Nuo tada, kai buvo priimta pirma jos integruota žemės ūkio sektoriaus strategija [5], Etiopijos vyriausybė remia žemės ūkio gamybą ir našumą kaip pagrindines priemones siekiant visiškai apsirūpinti maistu ir paspartinti ekonomikos augimą. Pagal nacionalines skurdo mažinimo strategijas aprūpinimas maistu yra prioritetas. Tvarios ekonominės plėtros ir skurdo mažinimo strategijoje (EPSMS), apimančioje 2002–2005 m. laikotarpį, pripažįstama būtinybė didinti maisto kiekį ir jo prieinamumą. Po EPSMS buvo priimtas Pagreitinto tvaraus vystymosi skurdui panaikinti planas (PTVSPP), kuris apėmė 2005–2010 m. laikotarpį ir į kurį buvo integruota Aprūpinimo maistu politika, kaip šio plano žemės ūkio vystymo politika. Šis prioritetas išlaikytas ir dabartinėje 2010–2015 m. laikotarpio skurdo mažinimo strategijoje, Augimo ir pertvarkos plane. 2001 m. priimtos pirmosios aprūpinimo maistu politikos tikslas buvo padidinti maisto pakankamumą, pagerinti jo prieinamumą ir sustiprinti skubaus reagavimo priemonių pajėgumą. Šioje politikoje pabrėžtas Vyriausybės siekis pereiti nuo skubios trumpalaikės pagalbos maistu prie labiau prognozuojamos ir į vystymąsi nukreiptos paramos. 2003 m. vyriausybės ir paramos teikėjų aprūpinimo maistu koalicija priėmė Našių gelbėjimo tinklų programos (NGTP) koncepciją. Nuo 2005 m. per NGTP buvo suteikta sąlyginės ir besąlyginės pagalbos, pervedant grynųjų pinigų arba tiekiant maistą, maždaug 8 milijonams žmonių, kurie priešingu atveju būtų buvę priversti kreiptis dėl skubiosios pagalbos maistu. Programos tikslas – pagerinti maisto prieinamumą tuo pat metu išsaugant pažeidžiamų namų ūkių gamybos priemones. Aprūpinimo maistu politika yra įgyvendinama per aprūpinimo maistu programas (AMP), kurios iki šiol apėmė 2005–2010 ir 2010–2014 m. laikotarpius. AMP turi keturis ramsčius: i) NGTP; ii) savanorišką gyventojų persikraustymą; iii) namų ūkio turto kūrimo (NŪTK) programą; iv) papildomo investavimo į kaimo infrastruktūrą programą. Mitybos srityje TVT rodikliai atsilieka [6]. 2008 m. priimtą pirmąją Nacionalinę mitybos strategiją įgyvendina Sveikatos ministerija pagal 2008–2013 m. nacionalinę mitybos programą. Jos tikslas – smarkiai sumažinti Etiopijoje neprievalgiu sergančiųjų, ypač vaikų iki penkerių metų, nėščiųjų ir žindyvių, skaičių. [1] Etiopijos ekstremaliųjų įvykių prevencijos ir pasirengimo jiems agentūra, 2010 m. laiko eilutės duomenys. [2] ES delegacijos duomenimis, daugiau nei trečdalis namų ūkių ūkininkauja mažesniame nei 0,5 hektarų plote. [3] Komisijos 2009 m. atliktos 10 ŠSD laikotarpio vidurio peržiūros projekte sakoma: "Grūdų gamyba nuo sausringų 2004 metų 10 milijonų tonų derliaus išaugo iki daugiau kaip 16 milijonų tonų 2007 ir 2008 metais." [4] Europos Komisijos 10 EPF ŠSD kaimo plėtros ir aprūpinimo maistu būklės vertinimo studija. [5] Industrializacija paremtos žemės ūkio plėtros strategija, 1993 m. [6] Pagal Etiopijos vyriausybės 2007–2009 m. PTVSPP pažangos ataskaitas (MOFED – Matrix Table 1) nuosvorį turinčių vaikų iki penkerių metų amžiaus paplitimas yra beveik 40 %, o TVT užduotis – 30 %. -------------------------------------------------- III PRIEDAS APRŪPINIMO MAISTU PADĖTIES MALAVYJE APŽVALGA Malavio ekonomikoje dominuoja žemės ūkis, kuris sudaro 35 % BVP ir kuriame dirba 85 % darbingų žmonių, kurių dauguma yra mažų ir natūrinių ūkių ūkininkai. Pagrindinė maistinė kultūra yra kukurūzai, kurie užima 75 % pasėlių žemės, o tabakas yra pagrindinė pramoninė kultūra. Taigi smulkūs ūkiai vaidina lemiamą vaidmenį vystant šalies ekonomiką, tačiau mažas našumas lėtina bendrą vystymosi tempą ir tapo pagrindine skurdo ir maisto trūkumo priežastimi. Mažą žemės ūkio našumą sąlygoja keli struktūriniai suvaržymai, kaip antai: i) dėl didelio (didžiausio Afrikoje) gyventojų tankumo ir dėl to, kad žemdirbystė pagrįsta mažais [1] ūkiais ir yra priklausoma nuo lietaus, dirva nualinama; ii) dėl to, kad nėra kaimo kreditų, smulkūs ūkininkai negali įsigyti gamybinio turto: žemės ir žemės ūkio sąnaudų; iii) dėl nepakankamos prieigos prie rinkos ir netinkamos rinkos infrastruktūros padidėja sandorių sąnaudos ir maisto kainos; IV) trūksta galimybių užsiimti neūkine veikla, dėl to gyventojai priversti griebtis aplinką niokojančių išgyvenimo priemonių (pvz., iškerta mišką). Pagal turimus duomenis Malavyje 70 % visų namų ūkių baigia vartoti savo pačių pasigamintą maistą likus trims–keturiems mėnesiams iki kito derliaus [2]. Nepakankamas aprūpinimas maistu Malavyje – tai taip pat maisto prieinamumo problema. 2005 m. 22 % gyventojų buvo nepaprastai nuskurdę, kitaip sakant, kas penktam gyventojui buvo neprieinama minimali būtinoji mityba [3]. Mitybos padėtis yra tokia, kad nepakankamas maisto prieinamumas ir nesubalansuotas racionas, sudarytas beveik vien iš kukurūzų, yra pagrindinės chroniško neprievalgio priežastys. 60–70 % viso raciono kalorijų gaunama su kukurūzais, o to pasekmė yra ta, kad 43 % vaikų iki penkerių metų amžiaus serga atrofija, 22 % turi nuosvorį ir 5 % serga ūmiu neprievalgiu [4]. Malavio 2006–2011 m. augimo ir vystymosi strategijoje (MAVS) kaip prioritetinės sritys yra nurodyti žemės ūkis ir aprūpinimas maistu, taip pat mitybos sutrikimų prevencija ir valdymas. Vyriausybės iškeltas aprūpinimo maistu tikslas – "padaryti Malavį šalimi, kurioje nėra bado". Numatytasis laikotarpio vidurio rezultatas yra, kad "visi Malavio gyventojai turėtų galimybę gauti pakankamą kiekį pakankamos kokybės maisto už prieinamą kainą". Šių rezultatų siekti numatyta šiais strateginiais būdais: didinant žemės ūkio našumą, skatinant kultūrų rinkų veikimą, mažinant priklausomybę nuo pagalbos maistu, sukuriant veiksmingas ankstyvojo įspėjimo sistemas, skatinant pajamingas veiklas, koordinuojant pagalbą maistu ir importą, statant silosines siekiant padidinti saugojimo galimybes. Šie strateginiai būdai buvo toliau tikslinami 2006 m. priimtos Aprūpinimo maistu politikos veiklos planuose. Vyriausybės įsipareigojimą pagerinti aprūpinimą maistu atspindi jos biudžetiniai prioritetai. 2009 m. 14 % nacionalinio biudžeto lėšų buvo skirta žemės ūkiui, o jų didžioji dalis (71 %) – Subsidijų ūkių sąnaudoms programai (SŪSP). SŪSP [5] buvo pradėta 2005 m. ir yra didžiausia šalyje vykdoma programa. Ji yra Nacionalinės gelbėjimo tinklų strategijos [6] (NGTS) dalis ir per ją mažų ir natūrinių ūkių ūkininkai yra aprūpinami subsidijuojamomis trąšomis ir pagerintomis kukurūzų sėklomis, kas padedant geram lietingumui leido padidinti kukurūzų gamybą ir pastaruosius ketverius metus šalis pati apsirūpina kukurūzais [7]. Savo 2007 m. priimtoje Nacionalinėje mitybos politikoje ir strategijoje [8] Malavio vyriausybė pripažino, kad šiai problemai iki šiol buvo skiriama nepakankamai dėmesio. Šia politika siekiama sustiprinti atsakomąsias kovos su nepakankamu aprūpinimu maistu priemones daugiausia dėmesio skiriant šioms trims sritims: i) iki 2012 m. įvesti Malavyje tarp moterų, vyrų, mergaičių ir berniukų labiausiai paplitusių mitybos sutrikimų prevenciją ir kontrolę; ii) pagerinti prieigą prie savalaikio ir veiksmingo labiausiai paplitusių mitybos sutrikimų valdymo; iii) sukurti palankią aplinką veiksmingoms mitybos paslaugoms ir programoms įgyvendinti. [1] Pagal agentūros USAID 2008–2014 m. aprūpinimo maistu programą, trys iš keturių ūkininkų ūkininkauja mažesniame nei 1 hektaro plote, o 40 % valdų yra mažesnės nei pusė hektaro. [2] Malavio ekonomikos mokslų asociacija ir Žemės ūkio ministerija, "Ar Malavis gali įveikti didėjantį maisto trūkumą ir chronišką ir ūmų neprievalgį?", Koncepcinis pranešimas regioninei aprūpinimo maistu ir pakankamos mitybos konferencijai, 2006 m. birželio 19– 21 d. [3] Malavio integruotas namų ūkių tyrimas, 2004–2005 m. [4] JT sistemos aukšto lygio pasaulinės aprūpinimo maistu krizės darbo grupė, 2010 m. vasario 23– kovo 4 d. šalims skirta ataskaita. [5] Šiuo metu SŪSP finansuoja Malavio vyriausybė (trąšų komponentą), taip pat Komisija, Tarptautinio vystymosi departamentas (DfID), Airija ir Norvegija (sėklų komponentą). [6] 2002 m. priimtą NGTS sudaro keturios pagrindinės dalys: Viešųjų darbų programa; Tikslinė sąnaudų programa; Tikslinė mitybos programa ir Tiesioginių perlaidų programa. [7] JT sistemos aukšto lygio pasaulinės aprūpinimo maistu krizės darbo grupė, šalims skirta ataskaita, 2010 m. vasario 23– kovo 4 d. Nustatytasis apsirūpinimo lygis sudaro 2,3 milijono tonų. [8] Nacionalinė mitybos politika ir strateginis planas, 2007–2012 m. -------------------------------------------------- IV PRIEDAS APRŪPINIMO MAISTU PADĖTIES RUANDOJE APŽVALGA Ruanda labai nukentėjo nuo 1994 m. genocido. Po reabilitacijos laikotarpio šalis įgyvendino svarbias šalies atstatymo priemones. Ruandos prioritetai yra nustatyti Ruandos vizijoje 2020, kuri buvo paskelbta 2000 m. liepos mėn. po dvejus metus trukusios nacionalinės konsultacijų procedūros. 80 % gyventojų dirba žemės ūkio sektoriuje, daugiausia natūriniuose ūkiuose, ir sukuria 42 % bendrojo vidaus produkto. Vizijos 2020 tikslas – pertvarkyti Ruandą iš natūrinio ūkio ekonomikos šalies į žinių visuomenės šalį, pritaikant paramos skurstantiesiems koncepciją, nukreiptą prieš badą ir skurdą. Ruandos pirmasis Skurdo mažinimo strategijos dokumentas (SMSD) (2002–2005 m.) buvo skirtas daugiausia atstatymui ir reabilitacijai. Nepaisant greito ir tvaraus ekonomikos augimo šiuo pereinamuoju laikotarpiu, skurdo ir nelygybės mažinimo srityje buvo pasiekta maža pažanga. Dėl to antrojoje Ekonominės plėtros ir skurdo mažinimo strategijoje (EPSMS), apimančioje 2008–2012 m. laikotarpį, prioritetai buvo peržiūrėti. Vienas "Žemės ūkio" skyriaus prioritetas yra parengti aprūpinimo maistu strategiją. Nepaisant stiprios politinės valios ir įspūdingų rezultatų, Ruandos aprūpinimo maistu padėtis vis dar sunki: pagal Pasaulinį bado indeksą ji užima 64 vietą iš 84. Šalyje trūksta maisto [1], o jos gyventojai, kurių 40 % badauja, esant blogam aprūpinimui maistu yra labai pažeidžiami. Vargu ar Ruandai pavyks įvykdyti su skurdu ir badu susijusias 1 TVT užduotis. Iš tiesų 1 TVT skurdo rodiklis (gyventojų dalis, esanti žemiau nacionalinės skurdo ribos) nuo 60,4 % (2000 m. atskaitos taškas) sumažėjo iki 56,9 % 2006 m., todėl 2015 m. tikslą 30,2 % pasiekti bus sunku. Panašiai ir 1 TVT vaikų neprievalgio rodiklis (nuosvorį turinčių vaikų iki penkerių metų dalis) 2006 m. buvo 22,5 %, t. y. buvo geresnis nei 2000-ujų, atskaitos metų 24,5 % lygis, tačiau jis dar labai atsilieka nuo 2015 metams nustatyto 14,5 % tikslo. Nuo 2006 m. dėl to, kad buvo gautas didesnis pagrindinių kultūrų derlius ir buvo geresnės klimato sąlygos, aprūpinimas maistu smarkiai pagerėjo. Pagal Viziją 2020, be skurdo mažinimo strategijų, buvo priimti žemės ūkio pertvarkos strateginiai planai (I ir II ŽŪPSP), pagal kuriuos pagrindinė yra Intensyviosios augalininkystės programa (IAP), skirta padidinti žemės ūkio našumą auginant didelių galimybių turinčias maistines kultūras ir užtikrinti aprūpinimą ir apsirūpinimą maistu. Galimybė gauti maisto apskritai padidėjo, tačiau susirūpinimą kelia pagrindinių aprūpinimo maistu kultūrų gamyba. Nors kai kurių pagrindinių kultūrų (kukurūzų, ryžių ir kviečių) derliai padidėjo, kai kurių kitų pagrindinių aprūpinimo maistu kultūrų (batatų, pupų ir pupelių, bananų, valgomųjų maniokų ir sorgų) gamyba nuo 2000 metų tik mažėjo. Maisto prieinamumas išlieka didelė problema. Skurdo lygio ir nelygybės mažinimas atsiliko nuo Ruandos greito ekonominio augimo tempo. Žemiau nacionalinės skurdo ribos gyvenančių gyventojų dalis mažėjo tik labai nežymiai: nuo 60,4 % 2000 m. iki 56,9 % 2006 m, o ypač didelio skurdo lygis nukrito tik nuo 41,3 % iki 36,9 %. Esant dideliam skurdui ir nuolat augant maisto kainoms [2], labiausiai pažeidžiami, bežemiai ar mažažemiai gyventojai nebeįstengia įsigyti maisto. Pagrindinės problemos yra galimybė susirasti bent menkai atlyginamo darbo ir galimybės įsigyti žemės, ką sąlygoja vis didėjantis demografinis spaudimas. Kad išspręstų šią problemą, vyriausybė dviejuose labiausiai apleistuose kiekvienos apygardos sektoriuose vykdo Vizija 2000 Umurenge programą (VUP), kuri yra pagrindinė EPSMS sudėtinė dalis. VUP labai decentralizuota integruota kaimo plėtros programa, skirta ypač dideliam skurdui mažinti teikiant pagalbą labiausiai skurstantiesiems. Ji įgyvendinama per tris sudėtines dalis: i) viešuosius darbus, kurie planuojami taikant bendruomeninius dalyvaujamuosius metodus; ii) kooperatyvams ir mažosioms ir vidutinėms įmonėms teikiamus kreditų paketus, skirtus verslumui ir neūkinės veiklos galimybėms skatinti; iii) tiesioginę paramą tiems, kas negali dalyvauti viešuosiuose darbuose ir neturi gamybinių pajėgumų, suteikiančių teisę dalyvauti kreditų paketuose. Vyriausybė nusprendė išplėsti VUP visos šalies mastu, derinant ją su 2011 m. sausio mėn. priimta Socialinės apsaugos strategija. Ruandoje susidarė chroniško neprievalgio padėtis su įsisenėjusiu dideliu badaujančiųjų, ypač badaujančių vaikų lygiu. 2005 m. atliktų Ruandos demografinės padėties ir sveikatos tyrimų duomenimis, 45 % jaunesnių kaip 5 metų vaikų serga chronišku neprievalgiu (atrofija [3]), 22 % turi nuosvorį [4], o 4 % vaikų kenčia nuo baltymų bei energijos stokojančios mitybos (išsekimas [5]), sąlygojančios didelį mirtingumo lygį. Suaugusieji taip pat serga neprievalgiu: nepakankamai maitinasi 6,5 % moterų, o Pietų provincijoje tokių moterų yra 8,8 % ir kurių 4 % serga ūmiu neprievalgiu [6]. Neprievalgis yra pusės kūdikių ir vaikų sergamumo ir mirtingumo atvejų priežastis [7]. Pagal 2007 m. priimtą Nacionalinę mitybos politiką pagrindinės neprievalgio priežastys Ruandoje yra nepakankama institucinė parama mitybos intervencijoms, nepakankama atsakomybė už šeimos išteklius ir nepakankama jų kontrolė, mažas gyventojų, ypač moterų, raštingumas. Vietovėse, kuriose gaminama daug maisto, kur produktai dažnai parduodami, siekiant gauti daugiau namų ūkio pajamų, neprievalgį sąlygoja nesubalansuotas ar neįvairus racionas, taip pat netinkama maisto saugojimo praktika, dėl kurios nederlingais metais pristinga maisto. Nacionalinėje mitybos politikoje pabrėžiamas daugiasektoris mitybos aspektas ir jos svarba šalies ekonominiam augimui ir TVT pasiekimui. Joje pripažįstama, kad trūksta finansinės paramos (0,5 % nacionalinio biudžeto) ir mitybai skiriamo politinio dėmesio, tiek iš vyriausybės, tiek iš vystymosi partnerių (išskyrus UNICEF) pusės. 2009 m. Ruandos prezidentui paskelbus sprendimą, kad mityba turi tapti nacionaliniu prioritetu, buvo priimta Nacionalinė skubiosios pagalbos neprievalgiui panaikinti programa, o prie Žemės ūkio sektoriaus darbo grupės buvo sukurta operatyvinė mitybos grupė, skirta užtikrinti bendradarbiavimą tarp Sveikatos ministerijos, Vietos valdžios ministerijos, kitų vyriausybinių organizacijų, JT agentūrų, vystymosi partnerių ir kelių šalyje įsisteigusių NVO. [1] Žemės ūkio ministerijos paskutinio maisto balanso (2010 m. sausio–birželio mėn.) skaičiai rodo maisto perteklių. Tačiau būtina atsižvelgti į šias išlygas: i) skaičiavimui naudojamas derliaus tvarkymo nuostolingumo lygis yra 15 %, nors tikroviškesnis būtų 30 % lygis, kadangi nebuvo pastebėta jokio didesnio derliaus tvarkymo nuostolių sumažėjimo; ii) derliaus vertinimo patikimumas yra abejotinas. [2] Pagal Ruandos 2009 m. statistinių duomenų žinyną 2003 metus laikant 100 balų atskaitos tašku, 2008 m. gruodžio mėn. vartotojų kainų indekso pokyčiai buvo šie: duona ir javai: 223; mėsa: 190; žuvis: 207; daržovės: 192; maistiniai ir nealkoholiniai gėrimai: 200. Nuo 2006 m. vyriausybei pavyko smarkiai sumažinti infliacijos lygį. [3] Atrofija: ūgio ir amžiaus santykis yra linijinio augimo matas ir pats savaime parodo nuo sezoninių pokyčių nepriklausančio mitybos nepakankamumo ilgalaikį poveikį. [4] Nuosvoris: svorio ir amžiaus santykis atspindi informaciją apie atrofiją ir išsekimą. Vaikai gali turėti nuosvorį dėl to, kad turi atrofiją, yra išsekę arba dėl abiejų šių priežasčių. [5] Išsekimas: ūgio ir svorio santykis rodo esamą vaiko mitybos būklę ir atspindi pastarojo meto mitybos kokybę ir / arba susirgimą. Didelis išsekimas dažnai susijęs su ūminiu neprievalgiu. [6] Remiantis 2009 m. šalies aprūpinimo maistu ir pažeidžiamumo analize (PMP). [7] Sveikatos ministerija, 2009 m. lapkričio 24– 26 d. Kigalyje vykusio pirmojo Nacionalinio vadovų susitikimo mitybos klausimais ataskaita. -------------------------------------------------- V PRIEDAS VERTINIMO BALAIS METODIKA Šio audito tikslais, vertinant balais aktualumą, koncepciją, rezultatus ir tvarumą, buvo remtasi Komisijos į rezultatus orientuotos priežiūros (ROP) metodika. Lentelėje išvardyti naudoti kriterijai: Aktualumas | A | Aiškiai integruota į nacionalines politikas ir EB strategiją, atitinka Paryžiaus deklaracijos įsipareigojimus dėl atsakomybės, atitikties ir derinimo ir gerai atitinka tikslinės grupės reikmes. | B | Gerai atitinka nacionalines politikas ir EB strategiją (nors tai ne visuomet aiškiai suformuluota), pakankamai atitinka Paryžiaus deklaracijos įsipareigojimus, atitinka tikslinės grupės reikmes. | C | Yra klausimų / problemų dėl atitikties nacionalinėms ir EB politikoms, Paryžiaus deklaracijai ar tikslų aktualumo. | D | Prieštarauja nacionalinėms politikoms ar EB strategijai, Paryžiaus deklaracijos įsipareigojimams, kelia abejonių reikmių aktualumas. Būtina rimtai tobulinti. | Koncepcija | A | Aiškus ir gerai struktūruotas loginis pagrindas, įvykdoma ir nuosekli vertikalioji tikslų logika, tinkami SMART. Objektyviai patikrinami rodikliai (OPR); aiškiai nustatytos ir valdomos rizikos ir prielaidos; parengta pasitraukimo strategija. | B | Tinkama intervencijos logika, nors jos tikslų hierarchiją, OPR, rizikas ir prielaidas galima būtų tobulinti. | C | Intervencijos logikos problemos gali paveikti projekto veiksmingumą ir gebėjimą stebėti ir vertinti pažangą; būtina tobulinti. | D | Intervencijos logika klaidinga, norint projektą sėkmingai įvykdyti, ją būtina peržiūrėti. | Rezultatai | ⇒ Užbaigtų projektų atveju A | Projekto rezultatai davė didelės naudos ir atvėrė galimybes, jie geros kokybės ir juos naudoja visos tikslinės grupės. | B | Išdavos dauguma atvejų yra kokybiškos ir prieinamos ir jas naudoja dauguma tikslinių grupių. Galimybių tobulinti yra, tačiau veiksmingumo tai rimtai nepaveiktų. | C | Tam tikra nauda yra, tačiau ne visuomet geriausios kokybės. Būtina tobulinti, siekiant užtikrinti, kad galima būtų pasiekti projekto tikslus kokybės, masto ir prieinamumo atžvilgiais. | D | Dauguma atvejų išdavos nėra prieinamos ir yra prastos kokybės. Norint pasiekti rezultatų būtini esminiai pakeitimai. | ⇒ Vykdomų projektų atveju A | Visiškas rezultatų pasiekimas galimas kokybės ir aprėpties požiūriais. Neigiami padariniai buvo sušvelninti. | B | Rezultatai bus pasiekti su nedidelėmis išlygomis, neigiamas poveikis nepadarė daug žalos. | C | Rezultatai bus pasiekti tik iš dalies, be kita ko, todėl, kad vadovybė nesugebėjo išvengti neigiamų padarinių. Būtina imtis taisomųjų priemonių gebėjimui pasiekti rezultatus pagerinti. | D | Projekto tikslai nebus pasiekti, jei nebus imtasi rimtų, esminių taisomųjų veiksmų. | Tvarumas | ⇒ Finansinis / ekonominis tvarumas A | Potencialiai labai geras; paslaugų ar priežiūros sąnaudos padengtos arba prieinamos; dėl išorės veiksnių ši padėtis nesikeis. | B | Gali būti geras, tačiau gali kilti problemų būtent dėl kintančių išorinių ekonominių veiksnių. | C | Finansinio tvarumo problemas būtina spręsti institucinių ar tikslinės grupės sąnaudų ar kintančio ekonominio konteksto lygmenimis. | D | Labai abejotinas, jei nebus padaryti esminiai pakeitimai. | ⇒ Atsakomybės lygis A | Vietos struktūros ir institucijos glaudžiai bendradarbiauja visuose įgyvendinimo etapuose ir yra įsipareigojusios pasibaigus EB finansavimui toliau palaikyti ir naudoti rezultatus. | B | Įgyvendinimą didžia dalimi vykdo vietos struktūros ir institucijos, kurios taip pat iš dalies dalyvauja priimant sprendimus. Tvarumo tikimybė nemaža, tačiau galimi patobulinimai. | C | Projektams vykdyti dažniausiai naudojami ad hoc susitarimai ir nepakankamai pritrauktos vietos struktūros ir institucijos, kad būtų užtikrintas tvarumas. Rezultatų tęstinumas nėra užtikrintas. Būtini taisomieji veiksmai. | D | Projektas visiškai priklauso nuo ad hoc struktūrų, be jokios tvarumo perspektyvos. Norint pasiekti tvarumo, būtini esminiai pakeitimai. | -------------------------------------------------- VI PRIEDAS AUDITUOTŲJŲ INTERVENCIJŲ VERTINIMO REZULTATAI Intervencijos | Projekto tipas | Suma (milijonais eurų) | ES instrumentas | Laikotarpis | Aktualumas | Koncepcija | Rezultatai | Tvarumas [4] | RUANDA | | | | | | | | | Bendrosios ir sektorinės biudžetinės paramos programos (6 programos) | Vyriausybės | 336,10 | EPF + ES biudžetas (Maisto priemonė) | 2002–2010 | B | B | [1] | [1] | Decentralizuota skurdo kaimo vietovėse mažinimo programa (DSKVMP) | Vyriausybės | 34,00 | EPF | 2004–2008 | A | B | B | A | "Pagerinti ūkininkų, pagrindinės gyventojų dalies, aprūpinimą maistu, stiprinant žemės ūkio sektorių" | NVO | 0,54 | ES biudžetas (VBP) | 2010–2015 | A | B | [2] | [2] | Į kaimo aplinką integruoto vystymosi projektas | NVO | 0,75 | ES biudžetas (NVO) | 2006–2008 | A | C | B | C | Susitaikymas ir taikos palaikymas aprūpinant maistu ir pajamomis, Gitarama | NVO | 0,72 | ES biudžetas (NVO) | 2003–2007 | A | B | B | B | ETIOPIJA | | | | | | | | | Našių gelbėjimo tinklų programa | Vyriausybės | 157,72 | EPF + ES biudžetas (AMBE) | 2005–2014 | A | B | B | C | Gyvulių augintojų aprūpinimo maistu partnerystės projektas | NVO | 1,02 | ES biudžetas (AMBE) | 2006–2010 | A | B | B | B | Skatinti miesto žemės ūkį | NVO | 0,25 | ES biudžetas (NVO) | 2006–2010 | A | C | B | C | "P