LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 140/22

Europos regionų komiteto nuomonė – Žaliasis MVĮ veiksmų planas ir Žaliojo užimtumo iniciatyva

(2015/C 140/05)

Pranešėja : Satu Tietari (FI/ALDE), Sekiulės miesto tarybos narė Pamatiniai dokumentai : Komunikatas „Žaliasis MVĮ veiksmų planas“, COM(2014) 440 final Komunikatas „Žaliojo užimtumo iniciatyva“, COM(2014) 446 final

I. POLITINĖS REKOMENDACIJOS

EUROPOS REGIONŲ KOMITETAS

1. pastaraisiais metais formuojant politiką vis dažniau minimas terminas „žaliasis“, nes aplinkosaugos klausimai sprendžiami horizontaliai ir rūpi visiems. Strategijoje „Europa 2020“ pripažįstama, kad siekiant pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo itin svarbu pereiti prie žaliosios, mažo anglies dioksido kiekio technologijų ir efektyvaus išteklių naudojimo ekonomikos;

2. viena svarbiausių abiejų komunikatų temų – „žaliosios ekonomikos“ koncepcija, apibrėžiama kaip modelis, kuriuo „užtikrinamas ekonomikos augimas ir plėtra, apsaugoma žmonių sveikata ir gerovė, suteikiamas deramas darbas, mažinama nelygybė ir saugoma biologinė įvairovė, įskaitant jos teikiamas ekosistemų paslaugas (gamtinis kapitalas), taip pat į jas investuojama, nes ji vertinga savaime ir iš esmės prisideda prie žmonių gerovės ir ekonomikos klestėjimo“ (1);

3. perėjimas prie žaliosios ekonomikos darys tiesioginį poveikį tiek atskirų įmonių, tiek visos Europos ekonomikos konkurencingumui. Vis daugėja sričių, kuriose vartojimas auga, ir todėl pasiekiamos aplinkos apkrovos ribos. Laiku pereiti prie žaliosios ekonomikos ES yra ne tik pageidautina, bet ir būtina siekiant per kuo trumpesnį laikotarpį išsaugoti ir padidinti konkurencingumą bei klestėjimą;

4. pritaria Komisijos komunikatams dėl Žaliojo MVĮ veiksmų plano ir Žaliojo užimtumo iniciatyvos;

5. pritaria abiejuose komunikatuose išdėstytam Komisijos požiūriui, kad sėkmingas perėjimas prie žaliosios ekonomikos turi lemiamos reikšmės dabartiniam ir būsimam Europos Sąjungos konkurencingumui;

6. pabrėžia, kad viešasis sektorius ir vietos bei regionų valdžios institucijos atlieka pagrindinį vaidmenį sudarant palankesnes sąlygas pereiti prie žaliosios ekonomikos. Viešojo administravimo institucijos, skatindamos perėjimą prie žaliosios ekonomikos, taip pat turi būti modeliu ir rodyti pavyzdį, kaip įgyvendinti projektus, vykdyti programas, taikyti teisės aktus, vykdyti viešuosius pirkimus ir kurti darbo vietas pagal naują žaliosios ekonomikos modelį;

7. mano, kad nepaprastai svarbu toliau dėti pastangas žaliajam MVĮ konkurencingumui skatinti gerinant galimybes gauti finansavimą, teikiant daugiau informacijos, supaprastinant teisės aktus, mažinant biurokratiją ir stiprinant žaliojo verslo kultūrą;

8. pritaria Žaliojo užimtumo iniciatyvos tikslui derinti užimtumo ir aplinkos politikos sritis, kad būtų lengviau pereiti prie konkurencingos, žalios ir tausiai išteklius naudojančios ekonomikos;

9. pabrėžia, kad gebėjimų klausimas yra nepaprastai svarbus jaunimui, kurio nedarbas vis dar yra netoleruotinai didelis ir viršija 22 proc. Jaunuoliai apskritai turėtų būti geriau pasirengę ateities profesijoms, ypač žaliosioms darbo vietoms;

10. pritaria Komisijos požiūriui, kad būtina persvarstyti ir atnaujinti švietimo ir mokymo programas bei kvalifikacijų sistemas, kad būtų sudaromos geresnės sąlygos perėjimui prie žaliosios ekonomikos;

11. pabrėžia, kad įmonės tarpusavyje labai skiriasi: vienos jau gamina ekologiškus produktus ir teikia ekologiškas paslaugas, o kitos, siūlančios labiau tradicinius produktus ir paslaugas, gali, pavyzdžiui, naudoti labiau aplinką tausojančius energijos išteklius ir žaliavas;

Pagrindinės apibrėžtys

12. mano, kad aplinkos problemas reikėtų vertinti ir kaip galimybę, ir kaip grėsmę atskiroms įmonėms, jų darbuotojams, darbo rinkoms ir ES;

13. laikosi nuomonės, kad reikėtų paaiškinti ir apibrėžti pagrindinius terminus ir skaičius bei nurodyti žaliosios ekonomikos atskaitos tašką, kad šie terminai ir skaičiai būtų tarpusavyje suderinti, nuoseklūs ir vienareikšmiai;

14. mano, kad sėkmingas perėjimas prie žaliosios ekonomikos turi lemiamos reikšmės dabartiniam ir būsimam Europos Sąjungos konkurencingumui, todėl nepaprastai svarbu užtikrinti naudojamų terminų nuoseklumą;

15. pabrėžia perėjimo prie žaliosios ekonomikos regioninį aspektą ir labai svarbų vietos ir regionų valdžios institucijų vaidmenį švietimo, infrastruktūros, paramos vietos įmonėms ir užimtumo tarnybų kūrimo srityse; atkreipia dėmesį į jau egzistuojančias vietos lygmens žaliąsias iniciatyvas, kurios turėtų tapti sektinu pavyzdžiu kitiems ES sektoriams;

16. pažymi, kad vietos lygmeniu susidaro įvairios aplinkybės ir iškyla įvairūs iššūkiai, todėl žalinant ekonomiką prašo atsižvelgti į išskirtines regionų aplinkybes;

17. pabrėžia, kad sėkmingam žaliosios ekonomikos veikimui būdingi penki veiksniai: 1) mažinimas, t. y. žaliavų ir energijos naudojimo poreikiai turi būti mažinami visose srityse; 2) švarios energijos vartojimas, kuriuo siekiama išvengti priklausomybės nuo išorės tiekėjų, sumažinti išmetamų teršalų kiekį ir kurti naujas darbo vietas; 3) efektyvumas, kitaip tariant, žaliavos ir energija turi būti naudojami efektyviau visoje produkto ar paslaugos grandinėje; 4) tinklaveika ir dalijimasis geriausia praktika; lyginant valstybių narių ir sektorių rezultatus atsiranda galimybė skatinti ekologiškų produktų ir paslaugų tiekimą, taip pat ir į už ES ribų esančias rinkas; ir 5) galimybės gauti finansavimą, kurios turi lemiamos reikšmės siekiant užtikrinti finansavimą ir mažinti biurokratiją; paraiškos dėl finansavimo turi būti paprastos, lengvai suprantamos ir naudingos kitose verslo srityse;

Tikslas

18. pabrėžia, kad vertinimo metu sektorių ir valstybių narių padėtis efektyvaus išteklių naudojimo požiūriu ES vidaus rinkoje labai skyrėsi, ir ragina imtis veiksmų siekiant gerinti išteklių naudojimo efektyvumą dalijantis geriausios ir nesėkmingos praktikos pavyzdžiais;

19. pabrėžia vietos ir regionų valdžios institucijų, visų pirma savivaldybių, svarbą įgyvendinant pirmiau nurodytas priemones, visų pirma atsižvelgiant į galimybę jas finansuoti pagal dabartinę Sąjungos sistemą;

20. mano, kad reikia atsižvelgti į pastangas didinti išteklių naudojimo efektyvumą visuose vertės grandinės etapuose, kadangi tai padėtų iš esmės sumažinti žaliavų poreikį, be to, vertės grandine grindžiamas požiūris turėtų būti integruotas ir į viešojo, ir į privataus sektorių veiklą;

21. laikosi nuomonės, kad Žaliajame veiksmų plane daugiausia dėmesio reikėtų skirti Europos lygmens priemonėms, skirtoms sujungti ir sustiprinti esamas žaliąsias iniciatyvas, naudojamas MVĮ remti nacionaliniu ir regionų lygmeniu;

22. pažymi, kad ES turi pakankamai informacijos, patirties ir technologijų atsinaujinančiosios energijos ir biodegalų srityje; prašo pašalinti vystymuisi trukdančias kliūtis, kad būtų galima sukurti daug kvalifikuotų ir kokybiškų žaliųjų darbo vietų, ir remia šio sektoriaus mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų veiklą;

23. pabrėžia ekologijos suvokimo svarbą ir tai, kad valstybėse narėse daugėja ES kilme paženklintų produktų;

24. pritaria Europos Komisijos tikslui 2015 m. įsiteigti Europos efektyvaus išteklių naudojimo kompetencijos centrą ir jį integruoti į partnerystės tinklą visuose Europos regionuose, bet ragina Komisiją paaiškinti, kas bus šios platformos partneriai ir kaip jie bus atrenkami;

25. taip pat pabrėžia, kad į šį procesą būtina įtraukti vietos ir regionų valdžios institucijas, kadangi jos gali geriausiai suprasti ypatingą vietos ir regionų lygmens padėtį ir problemas bei įvertinti, kas yra svarbiausi vietos suinteresuotieji subjektai. Šiuo tikslu reikėtų skatinti ištirti padėtį ir nurodyti kiekvieno regiono konkrečias galimybes padėti vietos subjektams nustatyti investicijų branduolius, parengti priemones savarankiškam darbui remti ir sukurti specializuotas mokymo programas, kuriose pagrindinis dėmesys būtų sutelktas į žaliosios ekonomikos aspektus;

26. mano, kad būtina nustatyti aplinkai nekenksmingo produktų projektavimo tikslus, ir ragina reikalauti didesnės įmonių atsakomybės už aplinkos apsaugą;

Vizija

27. pabrėžia, kad ekonomikai žalinti reikalinga patirtis ir gebėjimai pagrindiniais klausimais turėtų būti pasiekiami visiems įvairiose valstybėse narėse ir reikėtų imtis veiksmų siekiant užtikrinti deramą patirtį vietos lygmeniu;

28. ragina dėti pastangas ir toliau propaguoti mokymosi visą gyvenimą principą; vienas svarbiausių veiksnių – įsisavinti naują informaciją, kadangi žalioji ekonomika pareikalaus pokyčių ir skaidrios veiklos visais vertės grandinės proceso etapais;

29. pabrėžia, kad šiuo metu darbas ir įgūdžiai nėra pakankamai suderinti, o sisteminiai pokyčiai vyksta lėtai; Komisijos ESCO projektas yra geras pavyzdys, kaip padedama darbdaviams rasti darbui reikalingą kvalifikaciją turinčių darbuotojų; dėl papildomų pasiūlymų dėl darbo ir įgūdžių derinimo RK nurodo savo nuomonę „Pokyčiams ir restruktūrizavimui numatyti skirta ES kokybės sistema (2);

30. pabrėžia, kad žalioji ekonomika paskatins perėjimą prie žiedinės mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos, kuri sukurs naujų ir novatoriškų darbo vietų. Tai reiškia, kad senas darbo vietas pakeis naujos ir kad reikės iš naujo apibūdinti profesinius profilius;

31. ragina skatinti platesnį valdžios institucijų, MVĮ, asociacijų ir švietimo įstaigų bendradarbiavimą, nes naujo pobūdžio informacijai įsisavinti reikės tikslingiau koordinuoti priemones ir finansavimo instrumentus;

32. pabrėžia, kad moksliniai tyrimai ir technologinė plėtra yra svarbios priemonės kuriant žaliąją ekonomiką ir skatinant universitetų, MVĮ ir kitų vietos ir regionų institucijų dalyvavimą pasinaudojant dabartiniu Europos biudžetu; pagrindines žinias generuojantys veiksniai (švietimas, moksliniai tyrimai ir inovacijos) turi būti koordinuojami, kad būtų galima pasiekti sinergiją, pavyzdžiui, kuriamos inovacijų grupės ar atvirų inovacijų platformos siekiant dalytis ir naudingai keistis žiniomis;

33. ragina koordinuojant šias priemones visapusiškai įtraukti vietos ir regionų valdžios institucijas, atsižvelgiant į jų ekspertines žinias ir įgaliojimus šioje srityje. Jau yra gerų partnerysčių su vietos valdžios institucijomis pavyzdžių. Jomis naudojamasi siekiant įmonėms ir asociacijoms patarti sprendžiant energetikos klausimus, taip pat ir ieškant informacijos apie subsidijas ir finansavimo galimybes, rekomenduojant atskiras priemones, kaupiant informaciją apie įrangos ir paslaugų tiekėjus ir padedant skelbti konkursus;

Strategija

34. pritaria Komisijos požiūriui, kad būtina persvarstyti ir atnaujinti švietimo ir mokymo programas bei kvalifikacijų sistemas glaudžiai bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis ir vietos bei regionų valdžios institucijomis, kad būtų galima atsižvelgti į perėjimą prie žaliosios ekonomikos ir jam sudaryti geresnes sąlygas, taip pat siūlo į visas švietimo ir mokymo programas įtraukti bent po vieną šiai temai skirtą modulį. Taip pat reikėtų imtis veiksmų ir apsvarstyti, kaip yra stebimas mokymo poveikis, nes būtina užtikrinti ilgalaikę stebėseną ir aukštesniu, ir žemesniu lygmenimis;

35. reiškia susirūpinimą dėl su žaliąja ekonomika ir žaliosios ekonomikos gebėjimais susijusio mokymo adekvatumo, nuspėjamumo ir lygio įvairiose valstybėse narėse. Labai svarbu užtikrinti, kad valstybėse narėse rengiami mokymo kursai apimtų aplinkos, teisės ir verslo klausimus, taip pat reikėtų užtikrinti, kad pareigūnai turėtų pakankamai informacijos ir gebėjimų;

36. pabrėžia, kad naujų gebėjimų klausimas yra nepaprastai svarbus jaunimui, kuris turėtų būti geriau pasirengęs rytojaus profesijoms, ypač žaliosioms darbo vietoms;

37. pabrėžia, kad reikia platesnės perspektyvos ir atsižvelgti į ilgalaikį poveikį, kad būtų aplinkosauginius gebėjimus nauju būdu derinti su solidžia patirtimi verslo srityje. Aplinkai ir verslui palanki mąstysena turėtų būti formuojama jau mokykloje, kadangi naujoms profesijoms reikės gamtos mokslų, techninių bei matematinių gebėjimų. Tokios mąstysenos ugdymui didelis dėmesys turėtų būti skiriamas ir suaugusiųjų mokymo programose;

38. reiškia susirūpinimą, kad nedaugelis Europos MVĮ žino apie galimybes veiksmingiau naudoti išteklius arba apie tai, kokią konkrečią ekonominę naudą jiems gali atnešti šių žinių taikymas;

39. siūlo vietos, regionų ir nacionalinėms valdžios institucijoms, turinčioms fiskalinių galių, sukurti pozityviosios diskriminacijos priemones, skirtas įmonėms, kurios laikosi žaliosios ekonomikos principų ir idėjų, atsižvelgiant į įmonių socialinę atsakomybę, įskaitant mažesnius mokesčius ir rinkliavas, viešuosius pirkimus ir mokesčių atskaitas;

40. ragina informaciją apie mokymą ir finansavimo galimybes specialiai pritaikyti įvairių sektorių MVĮ, nes jos ne visada tinkamai įvertina mokymo žaliosios ekonomikos srityje poreikį;

41. ragina taikyti paskatas gebėjimams ugdyti, nes tai itin svarbu, norint įgyti naujos informacijos ir praktinės patirties. Turėtų būti aišku, kaip galima toliau naudoti visas perdirbamas medžiagas ir jas paversti naujomis, novatoriškomis medžiagomis ir kokios yra šiam perdirbimui būtinos taisyklės ir reikalavimai;

42. pažymi, kad žaliavų kaina ES MVĮ per pastaruosius penkerius metus išaugo 75 proc. ir kad skubiai reikia priemonių, galinčių padėti išbandyti naujus metodus ir juos sistemingai platinti, kad būtų galima apsaugoti verslo konkurencingumą;

43. rekomenduoja, kad įvairiuose sektoriuose būtų apsvarstytos glaudesnio bendradarbiavimo galimybės ir būdai pasinaudoti vieniems kitų ekspertinėmis paslaugų, produktų ar jų sudėtinių dalių žiniomis. Tai suteiktų daugiau verslo galimybių visų pirma mažoms įmonėms, kurios jungdamosi į tinklus galėtų suformuoti didesnes įmones. Reikėtų kaupti ir kitus pavyzdžius ir valstybėse narėse skleisti geriausią praktiką;

44. rekomenduoja išanalizuoti kiekvieną galimybę siekiant padėti MVĮ dar kartą panaudoti jau panaudotas žaliavas ir jų perteklių savo gamyboje ir vertės grandinėse ar kitų įmonių gamyboje. Vienas pavyzdžių yra uždaros cirkuliacijos energijos koncepcija, pritaikytą vietos aplinkybėms. Pagal šią koncepciją atliekos, prarastoji energija, šiluma, maisto medžiagos ir CO2 yra panaudojami ir perdirbami energijos ir maisto produktų gamybai;

45. pažymi, kad reikia skatinti ekologiško maisto sektoriaus komercinį bendradarbiavimą su kitais potencialiai susijusiais sektoriais: gastronomijos, viešojo maitinimo, kaimo turizmo, agrarinio turizmo, ekologinio turizmo, aplinką tausojančių ir (arba) rankų darbo pakuočių, tvarios statybos, tradicinės maisto gamybos ir pan.;

46. rekomenduoja informuotumo didinimo kampaniją darnaus vystymosi tema nukreipti ES visuomenei, pabrėžiant, kokias kiekvienas asmeniškai turi galimybes daryti poveikį atliekų kiekiui ir perdirbimui;

47. pažymi, kad vietos valdžios institucijos turi atlikti pagrindinį vaidmenį siekiant ES išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tikslų. Geras pavyzdys yra Suomijos projektą Kohti hiilineutraalia kuntaa („Anglies dioksido atžvilgiu neutralių miestų link“), kuriuo siekiama įpareigoti vietos veiklos vykdytojus – vietos tarybas, gyventojus ir įmones – mažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį. Projektu siekiama sukurti naujų, novatoriškų būdų darbo vietoms vietoje kurti remiantis tvariu vietos gamtos išteklių naudojimu ir efektyvesniu energijos vartojimu;

48. rekomenduoja plėtoti dalijimosi ekonomikos ir paslaugų ekonomikos koncepcijas, pagal kurias vietoj įprasto įsigijimo vartotojai galėtų pirkti produktus kaip paslaugą ir pasibaigus jų gyvavimo ciklui grąžinti juos gamintojams perdirbti;

49. rekomenduoja parengti geresnius skaičiavimo metodus, kurie leistų patikimiau matuoti suvartojamos energijos kiekį;

50. supranta, kad kuriant aplinką tausojančius produktus, kurie dar nėra komerciškai sėkmingi, reikės didelių finansinių investicijų produktų kūrimui ir pateikimui į rinką bei sukurtų produktų ir paslaugų registravimui. Ateityje teisės aktai turės užtikrinti galimybę greitai kurti inovacijas, o ne riboti ar varžyti jų kūrimą;

51. siūlo skatinti taikyti aplinkosaugos vadybos sistemas, visų pirma Europos sistemą EMAS, siekiant įtraukti žaliąją kultūrą į įmonių sprendimų priėmimo procesus ir taip didinti jų veiklos efektyvumą bei visuomenei teikiamą informaciją apie jos poveikį aplinkai;

Poveikis

52. pritaria Komisijos požiūriui, kad valstybės narės taip pat galėtų sumažinti darbo sąnaudas panaudodamos iš apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemos (ATLPS) aukcionų gaunamas pajamas, bet pabrėžia, kad dabartinė ATLPS nėra visapusiškai veiksminga;

53. palankiai vertina tai, kad iniciatyvoje pabrėžiamas verslumo propagavimas ir dar kartą primena savo nuomonę, kad Europa turėtų verslumą pristatyti jaunimui kaip galimą ir daug žadantį būsimos profesinės karjeros kelią;

54. mano, kad kaip ir žalioji ekonomika, socialinis verslumas gali būti vertinamas kaip vertinga alternatyva įprastam verslo kūrimo būdui tiek siekiant pelno, tiek ir ne pelno sumetimais; todėl pritaria Komisijos siekiui sudaryti palankesnes sąlygas socialinėms įmonėms gauti finansavimą;

55. mano, kad diegdamos inovacijas ir perprojektuodamos produktus, gamybos ir verslo modelius bendrovės galėtų sumažinti brangių pirminių žaliavų naudojimą ir atliekas;

56. laikosi nuomonės, kad vienodos Europos žaliosios ekonomikos sertifikavimo sistemos įvedimas būtų itin naudingas verslui ir ilgainiui užtikrintų nuspėjamumą ir teisinį tikrumą, kadangi įvairių sričių teisinių konfliktų teisinis aiškinimas būtų žinomas iš anksto;

57. pažymi, kad žaliavos, vanduo ir energija versle sudaro 50 proc. visų gamybos sąnaudų (3). Taigi pastangos sumažinti šį pernelyg didelį poveikį įmonių sąnaudoms pertvarkant energijos gamybos, transporto ir ypač energijos skirstymo sistemas ir padidinti išteklių ar energijos vartojimo efektyvumą gali labai padėti sutaupyti. Tai dar aktualiau turint omenyje tai, kad pastaraisiais metais išaugo energijos ir daugelio žaliavų kainos;

58. rekomenduoja vietos ir regionų lygmens veiklos vykdytojus tikslingai informuoti apie galimus finansavimo šaltinius 2014–2020 m. programavimo laikotarpiu ir kad šis finansavimas būtų panaudotas siekiant padėti „žaliosioms“ MVĮ. Tai, pavyzdžiui, ERPF, ESF, EJRŽF, programa LIFE, Gamtos turtų finansavimo priemonė, Energijos vartojimo efektyvumo privataus finansavimo priemonė, COSME ir „Horizontas 2020“;

59. kelia klausimą dėl aplinkosaugos mokesčių ir rinkliavų, kaip priemonių bendrai aplinkosauginei atsakomybei skatinti, įvedimo, kuris, pasak Komisijos, mažiau kenkia augimui ir padėtų pasiekti geresnių rezultatų aplinkosaugos srityje bei padidintų užimtumą. Valstybės narės, kurios bandė taikyti aplinkosaugos mokesčius, galėtų plačiau pasidalyti savo patirtimi, o kitos valstybės narės galėtų pasekti jų pavyzdžiu;

60. pažymi, kad Komisija ir valstybės narės parengė universalius rodiklius ir priemones, leidžiančius geriau suprasti ES, nacionalines ir regionines darbo rinkas. Siekdamos didesnio poveikio, valstybės narės turėtų taikyti suderintus ES modulius duomenų įgyvendinimo ir jų perdavimo atvejais;

61. dar kartą pažymi, kad verslui palankiai aplinkai sukurti valdžios institucijos, be kita ko, turi investuoti į kokybišką transporto ar skaitmeninių technologijų infrastruktūrą ir tam joms reikalinga Europos Sąjungos parama;

62. supranta, kad MVĮ nepakanka žinių, tinklų ir IT gebėjimų, todėl joms sunku pasinaudoti atliekų prevencijos ir pakartotinio produktų, žaliavų ir atliekų naudojimo, kaip įvairių vertės grandinių, galimybėmis;

63. pabrėžia, kad didelės pradinės investicinės sąnaudos gali dar labiau sumažinti domėjimąsi užsiimti verslu, susijusiu su pakartotiniu išteklių naudojimu ir perdirbimu, nes MVĮ turi spręsti, ar veikla bus komerciškai perspektyvi. Todėl reikėtų taikyti mokesčius ir teisėkūros priemones siekiant sumažinti jų poveikį, taip pat teikti kitokių rūšių pagalbą;

64. mano, kad reikėtų plačiau priimti žaliuosius standartus, kurie užtikrintų biologinės įvairovės apsaugą ir sudarytų sąlygas įgyvendinti klimato kaitos švelninimo ir prisitaikymo prie jos politiką, ir juos viešinti valstybėse narėse; tam reikalinga reguliari komunikacija su vartotojais;

65. pripažįsta, kad vykdant bet kokią MVĮ veiklą turėtų būti vadovaujamasi principais, atitinkančiais ES lygmens žaliosios ekonomikos standartus, tačiau taip pat nepaprastai svarbu įtikinti galutinius produktų naudotojus, t. y. vartotojus, pirkti sertifikuotus aplinkai nekenkiančius produktus;

66. pažymi, kad žalesnė vertės grandinė, apimanti atnaujinamąją gamybą, remontą, techninę priežiūrą, perdirbimą ir ekologinį projektavimą, gali suteikti puikių verslo galimybių daugeliui MVĮ, bet teisinės, institucinės, techninės ir kultūrinės kliūtys neleidžia MVĮ jomis pasinaudoti, todėl šias kliūtis reikėtų šalinti, o jeigu tai neįmanoma, – sudaryti sąlygas jas įveikti.

2015 m. vasario 12 d., Briuselis Europos regionų komitetopirmininkas Markku MARKKULA

(1) Apibrėžtis iš 2013 m. lapkričio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo Nr. 1386/2013/ES dėl bendrosios Sąjungos aplinkosaugos veiksmų programos iki 2020 m. „Gyventi gerai pagal mūsų planetos išgales“OL L 354, 2013 12 28, p. 171–200.

(2) CDR 1319/2014.

(3) Europe INNOVA (2012) Guide to resource efficiency in manufacturing: Experiences from improving resource efficiency in manufacturing companies, p. 6. Žr. čia.