KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Ilgalaikė Europos ir kitų šalių infrastruktūros vizija /* COM/2013/0711 final */





KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Ilgalaikė Europos ir kitų šalių infrastruktūros vizija 1. Įvadas. Esama padėtis ir uždaviniai. Adekvatūs, integruoti ir patikimi energetikos tinklai yra viena iš būtinųjų sąlygų ne tik siekiant Sąjungos energetikos politikos tikslų, bet ir įgyvendinant Sąjungos ekonominę strategiją. Plėtodami energetikos infrastruktūrą sudarysime Sąjungai sąlygas įgyvendinti tinkamai veikiančią energijos vidaus rinką, sustiprinsime energijos tiekimo saugumą, sudarysime sąlygas integruoti atsinaujinančius energijos šaltinius, padidinsime elektros vartojimo efektyvumą ir leisime vartotojams pasinaudoti naujosiomis technologijomis ir pažangiais energijos vartojimo būdais. Energetikos infrastruktūros taip pat yra būtinos tam, kad perėjimas prie konkurencingos mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos taptų tikrove. Europos energetikos sistema yra pereinamajame etape. Nors artimiausio laikotarpio prioritetas yra įgyvendinti energijos vidaus rinką plėtojant trūkstamas jungtis, nutraukiant keleto valstybių narių izoliaciją ir pašalinant vidines pralaidumo kliūtis, šiandien planuojama infrastruktūra taip pat turi būti suderinama su ilgesnio laikotarpio politikos pasirinkimais. Skirtingi išmetamo anglies dioksido kiekio mažinimo scenarijai pagrįsti skirtingais energijos rūšių deriniais, tad ir skirtingais infrastruktūros reikalavimais. Energetikos veiksmų plane iki 2050 m. pateikti skirtingi scenarijai, kaip užtikrinti konkurencingesnę ir saugiau aprūpinamą energetikos sistemą drauge išsprendžiant uždavinį – iki 2050 m. 80 % sumažinti anglies dioksido išmetimą, ir siunčiamas stiprus politikos signalas. Jame taip pat nurodyta, kad investicijos į vis pažangesnę ir lankstesnę infrastruktūrą yra viena iš tokių galimybių, kurią pasirinkus neteks gailėtis. Šiuo metu Komisija rengia konkrečius pasiūlymus dėl klimato ir energetikos politikos krypčių sistemos, kuri galiotų po 2020 m. Palyginti su bendra nevienalytės šalių politikos kaina, daug pigiau spręsti mažo anglies dioksido kiekio elektros energijos generavimo iš kintančiųjų ir nekaupiamųjų šaltinių uždavinius ir kartu išsaugoti aukštus tiekimo saugumo standartus Europos lygmeniu, naudojant integruotas rinkas, o būtina pastarųjų sąlyga yra adekvati infrastruktūra. Ilgalaikėje perspektyvoje turi būti išplėtotos naujos aukštos įtampos ilgųjų nuotolių ir elektros energijos akumuliavimo technologijos, kad būtų galima pasinaudoti vis didėjančia iš Sąjungos ir kaimyninių šalių gaunamos atsinaujinančiosios energijos dalimi. Nepaprastai svarbu įvairinti dujų tiekimą taip, kad nė viena valstybė narė nebūtų priklausoma nuo vienintelio tiekimo šaltinio. Be to, labai svarbu gerokai padidinti trumpalaikį ir vidutinės trukmės dujų sistemos veikimo lankstumą ir atsparumą siekiant sustiprinti dujų kaip atsarginio kuro vaidmenį, kai elektros energija gaminama iš kintančiųjų ir nekaupiamųjų šaltinių, ir atsižvelgiant į Sąjungos ilgalaikį tikslą sumažinti anglies dioksido išmetimą, kartu siekiant pasinaudoti naujausiomis permainomis suskystintųjų gamtinių dujų, biodujų ir netradicinių išteklių srityje, ypač tomis, kurios vyksta JAV. Gerai integruotas dujų tinklas yra geriausias būdas užtikrinti kompensavimą bet kurioje valstybėje narėje sutrikus didžiausios dujų infrastruktūros veikimui – toks privalomas standartas nustatytas Dujų tiekimo saugumo reglamente[1]. Manoma, kad norint atnaujinti ir išplėsti Europos energetikos tinklus taip, kad jie taptų pagrindine priemone siekiant visų mūsų vidutinės trukmės ir ilgalaikės politikos tikslų, iki 2020 m. reikės maždaug 200 mlrd. EUR investicijų. Vis dėlto šią milžinišką sumą galima sieti su didele kasmet iki 2030 m. sutaupysima 40–70 mlrd. EUR suma[2], susidarysiančia išvengus generavimo išlaidų ir didėjant dujų didmeninių kainų konkurencijai, o tai reiškia kas mėnesį 7-12 EUR mažesnes sąskaitas. Toks veiksnys galėtų labai padėti atsverti energijos kainų augimą ir pagerinti Sąjungos pramonės šakų konkurencingumą. Pirmi ilgalaikės energetikos infrastruktūros politikos apmatai pateikti Komunikate „2020 m. ir vėlesnio laikotarpio energetikos infrastruktūros prioritetai. Integruoto Europos energetikos tinklo planas“[3], o po to įtvirtinti neseniai priimtame Reglamente dėl transeuropinės energetikos infrastruktūros gairių[4] (TEN-E gairės), kuriame apibrėžiami devyni geografiškai strategiški elektros energijos, dujų ir naftos infrastruktūros prioritetiniai koridoriai ir trys – pažangiųjų tinklų, elektros energijos magistralių ir anglies dioksido transportavimo tinklų – visos Sąjungos infrastruktūros prioritetinės sritys[5], kurių įgyvendinimas yra Sąjungos trumpo ir vidutinio laikotarpio prioritetas. Šiame komunikate nubrėžiama visos Europos energetikos infrastruktūros ilgalaikė vizija. Pirmas bendro intereso projektų (BIP) rinkinys yra svarbus žingsnis siekiant geriau integruoti valstybių narių tinklus ir užtikrinti, kad nė viena valstybė narė neliktų izoliuota. To siekiama gerinant atsinaujinančių energijos šaltinių integravimą visoje Sąjungoje, įvairinant dujų tiekimo šaltinius atveriamais naujais dujų koridoriais ir siūlant alternatyvas valstybėms narėms, kurios priklauso nuo vienintelio naftos ar dujų tiekimo šaltinio. Tačiau reikia padaryti gerokai daugiau. Pirmas Sąjungos bendro intereso projektų sąrašas tėra pirmas žingsnis įgyvendinant ilgesnio laikotarpio infrastruktūros viziją. BIP sąrašas bus persvarstomas kas dvejus metus siekiant įtraukti naujus projektus ir taip iki galo įgyvendinti dvylika prioritetinių koridorių ir sričių, kad ilgalaikė visos Europos rinkos integravimo ir perėjimo prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų vizija vis labiau virstų tikrove. Visų pirma, Sąjunga turi užtikrinti, kad būtų kuo greičiau integruotos likusios energetikos salos ir kad statant elektros energijos magistrales būtų plečiamas ir toliau plėtojamas naujas šiaurinių jūrų tinklas, kad jis taptų tikra europine elektros energetikos sistema. Tuo pat metu Sąjunga turi užtikrinti, kad kaimyninės valstybės būtų efektyviai integruotos su Sąjunga adekvačiais infrastruktūros tinklais ir reguliavimo sistemomis, atitinkančiomis strategiją, išdėstytą Komunikate dėl energijos tiekimo saugumo ir tarptautinio bendradarbiavimo[6]. 2. Sąjungos bendro intereso projektų sąrašas Įgyvendindama TEN-E gaires, Komisija pagal deleguotųjų teisės aktų procedūrą pirmiausia patvirtino Sąjungos sąrašą, kuriame yra maždaug 250 bendro intereso projektų[7], susijusių su elektros energijos ir dujų perdavimu, akumuliavimu (laikymu) ir SGD, pažangiaisiais tinklais ir nafta. Tas sąrašas pagrįstas intensyviu dvylikos regioninių grupių darbu, kuriame kartu dalyvavo valstybių narių, nacionalinių reguliavimo institucijų, projektų plėtotojų ir Europos elektros ir dujų perdavimo sistemos operatorių tinklų (ENTSO-E ir ENTSO-G), Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūros ir Komisijos atstovai. Dauguma bendro intereso projektų yra elektros energijos srities, daugiausia susiję su perdavimo linijomis, keturiolika iš jų yra susiję su elektros energijos akumuliavimu, o du – su pažangiaisiais tinklais. Jie padės geriau integruoti elektros energijos vidaus rinką, labiau parengti tinklą priimti vis didesnį kiekį energijos iš kintančiųjų ir nekaupiamųjų atsinaujinančių energijos išteklių ir kartu išsaugoti sistemos stabilumą. Nors Sąjunga priartės prie tikslo užtikrinti 10 % elektros energijos perdavimą per jungtis, kaip 2002 m. ragino Barselonos Europos Vadovų Taryba, reikia nustatyti daugiau projektų, kad Pirėnų pusiasalis būtų iš tiesų integruotas į Europos rinką. Įgyvendinant bendro intereso projektus dujų srityje Sąjunga įgis galimybių įvairinti dujų šaltinius, nutraukti kelių jos valstybių narių priklausomybę nuo vienintelio šaltinio ir taip padidinti pasirinkimo galimybes ir sumažinti netikrumą rinkoje. Svarbus etapas bus baigtas 2018 m. atidarius Pietinį dujų koridorių per Transadrijos jūros dujotiekį. Siekiant visame regione sustiprinti tiekimo saugumą ir dar labiau įvairinti tiekimą naudojantis dujų ištekliais rytiniame Viduržemio jūros baseino regione, tą etapą turi papildyti laiku įgyvendinti kiti nustatytieji projektai, visų pirma Transanatolijos dujotiekis. Laiku įgyvendinti bendro intereso projektus yra bendras prioritetas. Todėl TEN-E gairėse nustatyti griežti reikalavimai, susiję su leidimų išdavimo bendro intereso projektams procesu, įskaitant privalomus leidimų išdavimo proceso terminus (paprastai 3,5 metai), nacionalinės vieno langelio principu veikiančios leidimų išdavimo sistemos sukūrimą, ankstyvas ir veiksmingas viešąsias konsultacijas ir reikalavimus valstybėms narėms supaprastinti poveikio aplinkai vertinimo procedūras. Tais reikalavimais siekiama paspartinti leidimų išdavimo procesą nenuleidžiant aukštos Sąjungos aplinkos acquis standartų kartelės. Už energetiką ir aplinką atsakingos Komisijos tarnybos kartu parengė gairių dokumentą[8], kuris padėtų valstybėms narėms apibrėžti adekvačias teisines ir neteisines priemones, kuriomis būtų supaprastintos poveikio aplinkai vertinimo procedūros ir būtų užtikrintas nuoseklus tų procedūrų taikymas bendro intereso projektams, kaip to reikalaujama pagal Sąjungos teisę. Sąjungos sąraše išvardyti bendro intereso projektai yra pasiekę skirtingus plėtros etapus. Kai kurie tėra ankstyvajame etape, todėl dar reikia atlikti tyrimus, kad būtų įrodyta projekto galimybė. Tokie projektai įtraukti į Sąjungos bendro intereso projektų sąrašą nedarant poveikio atitinkamo poveikio aplinkai vertinimo rezultatams ir leidimo išdavimo procedūroms. Jei paaiškėtų, kad į Sąjungos bendro intereso projektų sąrašą įtraukti projektai neatitinka ES acquis, jie turėtų būti iš to sąrašo išbraukti. Pirminė infrastruktūros plėtros sąlyga yra pakankamai patraukli ilgalaikio finansavimo sistema, kurios elementais būtų adekvačios reguliavimo paskatos ir ilgalaikis reguliavimo tikrumas (įskaitant dėl tarpvalstybinio sąnaudų paskirstymo). Sektorius keičiasi iš esmės ir jam reikia didesnio investavimo tempo, todėl susidaro dideli pinigų srauto poreikiai. Siekdami sėkmingai išnaudoti tokias investavimo galimybes ir priartinti ateities perspektyvą, investuotojai turi pritaikyti vertinimo metodus. Europos infrastruktūros tinklų priemonei teks itin svarbus vaidmuo pritraukiant reikiamą privatųjį ir viešąjį finansavimą. Tolesni žingsniai įgyvendinant bendro intereso projektus: • inicijuoti investuotojų dialogą, kad būtų skatinama investuoti į Europos infrastruktūras ir taip pritraukiamas reikiamas finansavimas iš pasaulinių kapitalo rinkų; • stebėti, kaip skiriamos nacionalinės vieno langelio principu veikiančios įstaigos (nuo 2013 m. gruodžio mėn.); • 2014 m. paskelbti pirmą kvietimą pagal Europos infrastruktūros tinklų priemonę; • stebėti leidimų išdavimo priemonių įgyvendinimą; • atidžiai stebėti bendro intereso projektų įgyvendinimą (pirmoji ataskaita – 2015 m.). 3. Kiti uždaviniai ir ilgesnio laikotarpio infrastruktūros vizija Per pirmą atranką nustatytais bendro intereso projektais daugiausia siekiama sukurti sienų neskaidomą energijos vidaus rinką, ir tik keli bendro intereso projektai yra susiję su kaimyninėmis ar tolesnėmis valstybėmis. Pašalinusi vidines pralaidumo kliūtis, Sąjunga gali veiksmingai bendradarbiauti ir užtikrinti didesnės teritorijos rinką Sąjungoje ir kaimyninėse šalyse pagamintai ir suvartotai energijai. Projektų atranka bus vykdoma kas dvejus metus, kad būtų atsižvelgta į naujus būsimiems poreikiams pritaikytus projektus. Tolesnį darbą reikia skirti vis didėjančioms energijos iš kintančiųjų ir nekaupiamųjų atsinaujinančių energijos išteklių dalims integruoti kartu užtikrinant tiekimo saugumą ir kiek įmanoma sumažinant riziką, kad turtas taps nenaudingas. Norint tokia integracija visapusiškai pasinaudoti elektros energetikos srityje, ne vėliau kaip 2020 m. reikia, kad perdavimo pajėgumas išaugtų maždaug 40 %, palyginti su 2010 m., ir šis tempas, kaip prognozuojama, nelėtės ir kitame dešimtmetyje (priklausomai nuo politikos scenarijų, reikės papildomo pajėgumo, kuris sudarytų nuo 105 % iki 146 % 2010 m. lygių)[9]. Vienas iš pagrindinių vidutinės trukmės ir ilgojo laikotarpio uždavinių yra geriau suprasti ir planuoti skirtingų tinklų – elektros energijos ir dujų sistemų, taip pat anglies dioksido transportavimo – tarpusavio sąveiką ir pagerinti tarpšakinį koordinavimą ir optimizavimą. Yra žinoma, kad didėjantis elektros energijos gamybos iš atsinaujinančių išteklių svyravimas reiškia lankstumo uždavinį taip pat ir dujų sistemai, kuri galėtų užtikrinti ne tik reikšmingą atsarginį generavimą, bet ir didelio masto elektros energijos akumuliavimą ateityje. Į šias sąveikas reikia atsižvelgti ateityje planuojant visos Europos infrastruktūrą. Vienas iš Sąjungos tikslų yra toliau gerinti jungtis su kaimyninėmis šalimis. Šiame pirmajame bendro intereso projektų sąraše jau yra kelios jungtys su ES nepriklausančiomis valstybėmis, o ateityje galimybių nustatyti daugiau tokių projektų, kurie būtų bendro intereso projektais arba abipusio intereso projektais tik daugės. Pastarųjų atveju politika ir prireikus teisinė sistema dar turi būti apsvarstyta ir išplėtota. Į bendro intereso projektų procesą panašią programą vykdo ir Energijos bendrija – ji nustato Energijos bendrijos intereso projektus ir numato juos priimti Ministrų tarybos susitikime 2013 m. spalio mėn. Projektai, kurie pretenduoja į šį sąrašą, buvo surinkti per atvirą kvietimą teikti pasiūlymus ir įvertinti specialiai tam sudarytos Energijos bendrijos darbo grupės pagal rinkinį kriterijų, labai panašių į bendro intereso projektų kriterijus (tiekimo saugumas, rinkos integracija, konkurencijos stiprinimas, atsinaujinančių išteklių energijos vartojimo palengvinimas). Energijos bendrijai tenka svarbus vaidmuo planuojant Sąjungos infrastruktūrą dėl šios bendrijos susitariančiųjų šalių geostrateginės svarbos ir nuolatinės integravimosi į energijos vidaus rinką pažangos. Ministrų tarybos sprendimas dėl Energijos bendrijos intereso projektų suteiks itin reikalingą politinį užnugarį, kuris palengvintų tų projektų reguliavimo veiklą ir potencialiems investuotojams duotų teigiamą signalą. Energijos bendrijos intereso projektų įgyvendinimas yra nepaprastai svarbus rinkos atvėrimo, tiekimo saugumo ir tvarumo platesniame regione žingsnis. 2012 m. įsteigta Viduržemio jūros pakrančių perdavimo sistemų operatorių bendradarbiavimo platforma MED-TSO, padėsianti geriau vykdyti uždavinius: parengti Pietų regiono integruoto tinklo generalinį planą ir sujungti abiejų Viduržemio jūros pusių elektros energijos sistemas trijų linijų trasomis vakariniame, centriniame ir rytiniame Viduržemio jūros regione. Infrastruktūros generalinis planas, kuriame bus pateiktas rinkinys prioritetinių infrastruktūros projektų, padėsiančių labiau integruoti Viduržemio jūros regiono elektros energijos sistemas, bus pristatytas iki 2013 m. gruodžio mėn. vyksiančio Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių ministrų susitikimo dėl energetikos. (a) Kiti elektros energetikos prioritetai Toliau pateiktos Elektros energetikos sritys ir uždaviniai, kuriems reikės tolesnių projektų ir technologinės plėtros. – Toliau didinti Pirėnų pusiasalio ir kitos žemyno dalies sujungtumo lygį, kad būtų galima pasinaudoti optimaliu elektros energijos generavimo iš atsinaujinančių šaltinių paskirstymu. Tolimesnėje perspektyvoje reikėtų nagrinėti tolesnes jungčių galimybes su Šiaurės Afrikos valstybėmis. – Įgyvendinti Baltijos elektros energijos rinkos jungčių planą, o ateityje Baltijos elektros energijos sistemas sinchronizuoti su ENTSO-E sistema. – Toliau plėsti gerai sujungtą jūrų tinklą šiaurinėse jūrose. Dabartiniame bendro intereso projektų sąraše numatyta net apie 20 jungčių ir svarbių vidaus pralaidumo stiprinimo projektų, tačiau tik vienas prie tinklo prijungti parengtas sujungimo centras jūroje (angl. off-shore hub), su kuriuo siejamas išankstinis investavimas; tas centras taps būsimo integruoto tinklo jūroje pirmtaku. Didžiausi šios srities gamintojai šiuo metu ieško technologinių sprendimų. Reikia toliau plėtoti būsimo sujungto tinklo ir akumuliavimo sprendimų projektavimą, koordinuotą plėtrą ir valdymą, taip pat ieškoti tinkamų reguliavimo ir finansavimo sprendimų. Ilgalaikėje perspektyvoje reikėtų skirti dėmesio ir gausiems geoterminio akumuliavimo ištekliams Islandijoje. – Vis daugiau elektros energijos Europoje ir iš už jos ribų turės būti perduodama vis didesniais atstumais. Svarbiu ateities uždaviniu lieka panaikinti pralaidumo kliūtis ar jų išvengti statant elektros energijos magistrales. Tokių elektros energijos magistralių dalys būtų jungtys, kurios Europos Sąjungą sujungtų su Energijos bendrija, Turkija, Rusija, taip pat Šiaurės Afrika ir rytinio Viduržemio jūros regiono šalimis, ir jungtys, kuriomis tolimoje perspektyvoje būtų galima importuoti elektros energiją iš Užsachario srities, kartu atsižvelgiant į galimą paskirstytos gamybos ir reagavimo į paklausą raidą. Nors kai kurie bendro intereso projektai, pavyzdžiui, Vokietijos šiaurės ir pietų jungtis, gali būti laikomi šios prioritetinės srities pirmtakais, vis dar reikia rasti sprendimus Sąjungos masto elektros energijos magistralių projektavimo ir koordinuotos plėtros iššūkiams, taip pat technologiniams uždaviniams. – Pirmajame BIP procese nustatyti tik du projektai pažangiųjų elektros energijos tinklų srityje, kuriuos įgyvendinus būtų pažangiai patobulinta vartojimo sritis, kad ji būtų labiau suderinta su generuojama energija, ir taip būtų parodyta, kad, kai perdavimo ir skirstymo sistemų operatoriai bendradarbiauja, įmanoma sumažinti elektros energijos sistemos problemas naudojantis tiltais per nacionalines sienas. Pažangiųjų tinklų kūrėjams, kurie (iki šiol) orientavosi tik į vietos poreikius ir rėmėsi tik skirstymu, tenka naujas uždavinys užmegzti vertikalų bendradarbiavimą (skirstymo ir perdavimo lygmeniu) ir kartu peržengti nacionalines sienas. Plėtojant pažangiojo tinklo technologijas reikės daugiau ryžto, nes pažangiųjų tinklų rezultatai valdant paskirstytą ir kintančiąją gamybą iš atsinaujinančių šaltinių teikia daug vilčių: jie reiškia naujas vartotojų pusės paslaugas ir tradicinės infrastruktūros papildymą. Mokslinių tyrimų ir inovacijų programa „Horizontas 2020“ apima veiklą, kuria siekiama palengvinti plėtrą visos Europos elektros energijos tinklo, kuris plėtojamas ir bus įgyvendintas užtikrinant didelę sinergiją su Sąjungos elektros energijos infrastruktūros politika. Ta veikla padės spręsti, be kita ko, vidutinės trukmės ir ilgalaikių infrastruktūros poreikių keliamus technologinius iššūkius, visų pirma, novatoriškų tinklo technologijų, kurios padėtų įgyvendinti jūrų tinklo Šiaurės jūrose prioritetinį koridorių, elektros energijos magistrales ir pažangiuosius elektros energijos tinklus, plėtros, demonstravimo ir pritaikymo rinkoje uždavinius. Europos infrastruktūros tinklų priemonė gali sėkmingai prisidėti prie tokių technologijų diegimo pramoniniu mastu. (b) Kiti dujų srities prioritetai Dujų srityje ilgalaikiais tikslais lieka pakankamai diversifikuota dujų infrastruktūra, kuri sudarytų sąlygas saugiam tiekimui į Sąjungą palankiomis pamatinėmis sąlygomis. Investicijos į esamus bendro intereso projektus gali iš esmės patenkinti ilgalaikius infrastruktūros poreikius, tačiau reikės atlikti kai kuriuos pratęsimo darbus: – Europa turi toliau įvairinti tiekimą ir dar labiau plėsti Pietinį dujų koridorių siekdama padidinti tiekimo diversifikaciją, ypač Pietryčių Europoje, ir siekti vidutinės trukmės laikotarpio politikos tikslo – maždaug 10 % Europos paklausos patenkinti iš Kaspijos jūros regiono ir Artimųjų Rytų importuotomis dujomis. – Siekiant tinkamai prisitaikyti prie kintamojo dujų naudojimo poreikių, turi būti toliau didinamas dujų sistemos lankstumas, be kita ko, statant daugiau suskystintųjų gamtinių dujų terminalų ir saugyklų. – Europa turi skatinti vietos gamybą ir pirmiausia įvertinti galimybę sistemingiau naudoti sausumos ir jūros vietos energijos išteklius siekiant juos eksploatuoti saugiai, tvariai ir ekonomiškai efektyviai, nepriklausomai nuo to, ar jie būtų išgaunami iš naujų rytinio Viduržemio jūros regiono telkinių, iš biodujų ar iš alternatyvių šaltinių, su sąlyga, kad jie atitiktų Sąjungos aplinkosaugos teisės aktuose nustatytus aukščiausius standartus. Reikia išsaugoti visas dujų transportavimo iš rytinio Viduržemio jūros regiono į Sąjungą galimybes: pradedant jau atrinktais bendro intereso projektais, pagal kuriuos į Europą būtų gabenamos suskystintos arba dujotiekiu Kipro dujos. Visi potencialūs maršrutai turi būti apsvarstyti ir įvertinti energijos tiekimo saugumo aspektu ir jų santykinių ekonominių sąnaudų ir naudos aspektu. (c) Ilgalaikės perspektyvos anglies dioksido tinklai Dėl palankių rinkos sąlygų akmens anglies sektoriui ir akmens anglimi kūrenamoms elektrinėms, akmens anglių dalis Sąjungoje suvartojamos energijos balanse vėl didėja. Naujausi pokyčiai anglies dioksido surinkimo ir saugojimo srityje teikia mažiau vilčių, nes panašu, kad keletas anglies dioksido surinkimo ir saugojimo projektų stoja dėl nepalankių ekonominių sąlygų. Sąjunga turėtų toliau dėti pastangas siekdama sukurti visos Europos anglies dioksido transporto tinklo viziją ir bendradarbiaudama su Norvegija atrinkti pirmus tarpvalstybinius projektus. Tolesni žingsniai siekiant įgyvendinti ilgalaikę infrastruktūros viziją: • pasirengti bendro intereso projektų atrankai atsižvelgiant į tai, kad Sąjungos sąrašas bus peržiūrimas 2015 m. ir vėliau; • tęsti diskusijas su kaimyninėmis šalimis dėl tolesnio tinklų integravimo ir adekvačių reguliavimo sistemų, visų pirma Energijos bendrijos ir MED-TSO kontekste; • užtikrinti tinkamą paramą Energijos bendrijos intereso projektams ir kitiems projektams, laikomiems abipusio intereso projektais pagal atitinkamas Sąjungos finansines programas; • ištirti, kaip geriausiai įgyvendinti abipusės svarbos projektų koncepciją. 4. Išvados Pirminis bendro intereso projektų sąrašas tėra pirmas infrastruktūros ilgalaikės vizijos įgyvendinimo žingsnis. Sąjunga ir Europos ekonominės erdvės šalys turėtų dirbti kartu, kad būtų sukurta energijos bendra rinka, pašalintos visos energijos, įskaitant atsinaujinančių išteklių energijos, perdavimo kliūtys, o kartu išlaikyti aukšti tiekimo saugumo standartai. Tačiau Sąjungos energetikos, taigi ir energetikos infrastruktūros vizija siekia daug toliau nei vien vidaus rinka. Turėtų būti tęsiamas glaudus bendradarbiavimas su Energijos bendrijos nariais, kaimyninėmis šalimis ir strateginiais energetikos partneriais siekiant plėtoti abipusio intereso projektus. Priemonės jau yra (trečiasis energetikos dokumentų rinkinys ir TEN-E gairės); visa tai gali būti įgyvendinta palaipsniui, naudojantis stabilia ir patrauklia ilgalaike investicijų į infrastruktūrą sistema. I priedas. ENERGETIKOS INFRASTRUKTŪROS PRIORITETINIAI KORIDORIAI IR SRITYS[10] 1. PRIORITETINIAI ELEKTROS ENERGIJOS KORIDORIAI 1) Jėgainių Šiaurės jūrose tinklas (angl. NSOG): integruoto elektros tinklo jūroje plėtra ir atitinkamos jungtys Šiaurės jūroje, Airijos jūroje, Lamanšo sąsiauryje, Baltijos jūroje ir gretimuose vandenyse, kad iš atsinaujinančiųjų jūros energijos išteklių pagaminta elektros energija būtų transportuojama į vartojimo ir akumuliavimo centrus ir būtų padidinti tarpvalstybiniai elektros energijos mainai. 2) Šiaurės–pietų elektros energijos jungtys Vakarų Europoje (angl. NSI West Electricity): jungtys tarp regiono valstybių narių ir su Viduržemio jūros regiono, įskaitant Iberijos pusiasalį, trečiosiomis valstybėmis, visų pirma siekiant integruoti iš atsinaujinančiųjų išteklių pagamintą elektros energiją ir sustiprinti vidaus tinklo infrastruktūrą, kad būtų paskatinta regiono rinkos integracija. 3) Šiaurės–pietų elektros energijos jungtys Vidurio, Rytų ir Pietryčių Europoje (angl. NSI East Electricity): jungtys ir vidaus linijos šiaurės–pietų ir rytų–vakarų kryptimis, siekiant baigti kurti vidaus rinką ir integruoti iš atsinaujinančiųjų išteklių pagamintą elektros energiją. 4) Baltijos šalių energijos rinkos elektros energijos jungčių planas (angl. BEMIP Electricity): jungtys tarp Baltijos regiono valstybių narių ir atitinkamas vidaus tinklų infrastruktūros stiprinimas, siekiant išspręsti Baltijos valstybių atskyrimo klausimą ir paskatinti regiono rinkos integraciją, inter alia, siekiant integruoti regione iš atsinaujinančiųjų išteklių pagamintą energiją. 2. PRIORITETINIAI DUJŲ KORIDORIAI 5) Šiaurės–pietų dujų jungiamieji vamzdynai Vakarų Europoje (angl. NSI West Gas): dujų srautams šiaurės–pietų kryptimis skirta dujų infrastruktūra Vakarų Europoje, siekiant dar labiau įvairinti tiekimo maršrutus ir padidinti trumpalaikio dujų tiekimo patikimumą. 6) Šiaurės–pietų dujų jungiamieji vamzdynai Vidurio, Rytų ir Pietryčių Europoje (angl. NSI East Gas): tarpregioninių ir regioninių jungčių dujų infrastruktūra Baltijos jūros regione, Adrijos ir Egėjo jūrose, rytiniame Viduržemio jūros baseine ir Juodojoje jūroje, siekiant labiau įvairinti dujų tiekimo šaltinius ir padidinti dujų tiekimo saugumą. 7) Pietinis dujų koridorius (angl. SGC): dujų perdavimo iš Kaspijos jūros baseino, Centrinės Azijos, Artimųjų Rytų ir rytinės Viduržemio jūros baseino dalies į Sąjungą infrastruktūra, siekiant labiau įvairinti dujų tiekimo šaltinius. 8) Baltijos šalių energijos rinkos dujų sektoriaus jungčių planas (angl. BEMIP Gas): dujų infrastruktūra, kuria siekiama išspręsti trijų Baltijos valstybių ir Suomijos atskyrimo ir jų priklausomumo nuo vieno tiekėjo klausimą, atitinkamai labiau įvairinti tiekimo šaltinius ir padidinti dujų tiekimo saugumą Baltijos jūros regione. 3. PRIORITETINIAI NAFTOS KORIDORIAI 9) Naftos tiekimo jungtys Vidurio ir Rytų Europoje (angl. OSC): Vidurio ir Rytų Europos naftos vamzdynų tinklo sąveika, siekiant didinti tiekimo saugumą ir mažinti pavojų aplinkai. 4. PRIORITETINĖS TEMINĖS SRITYS 10) Pažangiųjų tinklų plėtra: pažangiųjų tinklų technologijų taikymas visoje Sąjungoje, siekiant veiksmingai integruoti visų prie elektros tinklo prisijungusių naudotojų elgseną ir veiksmus, visų pirma didelių atsinaujinančiųjų išteklių ar decentralizuotųjų energijos išteklių elektros energijos kiekių gamybą ir atsaką į vartotojų poreikius. 11) Elektros energijos magistralės: iki 2020 m. turi būti nutiestos pirmosios elektros energijos magistralės, siekiant visoje Sąjungoje sukurti elektros energijos magistralių sistemą, kuri būtų pajėgi: a) priimti vis daugiau perteklinės energijos, pagaminamos Šiaurės ir Baltijos jūrose ir jų pakrantėse veikiančių vėjo jėgainių, ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos, kurios vis daugiau pagaminama Rytų bei Pietų Europoje ir Šiaurės Afrikoje; b) sujungti šiuos naujus elektros energijos gamybos centrus su pagrindiniais akumuliavimo centrais Šiaurės valstybėse, Alpėse ir kituose regionuose, kuriuose yra pagrindiniai elektros energijos vartotojų centrai, ir c) spręsti vis įvairesnio ir decentralizuoto elektros energijos tiekimo uždavinius ir lanksčios elektros energijos paklausos klausimus. 12) Tarpvalstybinis anglies dioksido tinklas: anglies dioksido transportavimo infrastruktūros tarp valstybių narių ir su kaimyninėmis trečiosiomis valstybėmis sukūrimas, siekiant sukurti anglies dioksido surinkimo ir saugojimo sistemą. II priedas. Bendro intereso projektų žemėlapiai III priedas. 10 % elektros energijos perdavimo per jungtis tikslas iki ir po bendro intereso projektų įgyvendinimo III priedas. Tiekimo šaltinių įvairinimas iki ir po bendro intereso projektų dujų srityje įgyvendinimo Tiekimo šaltinių, kuriuos per infrastruktūrą potencialiai gali pasiekti valstybė, skaičius (bent 5% dalis) Tiekimo šaltiniai: Azerbaidžanas, Alžyras, Libija, Norvegija, Rusija, nacionalinė produkcija; aiškumo sumetimais SGD vaizduojamos kaip vienas šaltinis, tačiau piešinyje parodoma, kurios valstybės gali gauti SGD. Grafikas nedaro įtakos jokioms komercinėms sutartims. Šaltinis: ENTSO-G TYNDP 2013, Komisija. IV priedas. Atitiktis infrastruktūros standartui (N–1) iki ir po bendro intereso projektų įgyvendinimo Nuoroda – Reglamento (ES) Nr. 994/2010 9 straipsnis. [1] N-1 standartas. Žr. Reglamentą (ES) Nr. 994/2010, OL L 295, 2010 11 12, p. 1–22. [2] „Study on the Benefits of an integrated European energy market“, 2013 m., Booz & Co; http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/studies/doc/20130902_energy_integration_benefits.pdf [3] COM(2010) 677 galutinis. [4] Reglamentas (ES) Nr. 347/2013, OL L, 2013 4 25, p. 39. [5] Žr. I priedą. [6] COM(2011) 539 galutinis. [7] C(2013) 6766 final. [8] http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/pci/doc/20130724_pci_guidance.pdf [9] „Study on the Benefits of an integrated European energy market“, 2013 m., Booz & Co. [10] TEN-E reglamento (ES) Nr. 347/2013 I priedo ištrauka.