2021 m. EPRS parengė 33 pradinius Komisijos poveikio vertinimų vertinimus ir du alternatyvius poveikio vertinimus, septynis ex post Europos politikos įgyvendinimo vertinimus, 27 įgyvendinimo vertinimus, tris dokumentus dėl praktinio įgyvendinimo, du kitus ex post vertinimus (įskaitant leidinį apie naujas geresnio reglamentavimo gaires) ir vieną leidinį dėl geresnės teisėkūros praktikoje, kuriame išsamiai nagrinėjama Komisijos metinė darbo programa. Kalbant apie Europos pridėtinę vertę, parengtos dvi ES veiksmų nebuvimo kaštų ataskaitos, 12 Europos pridėtinės vertės vertinimų ir vienas dokumentas dėl esamos ES politikos pridėtinės vertės.

Nacho Sánchezas Amoras (S&D/ES) ir Gilles’is Lebretonas (ID/FR) buvo nuolatiniai Teisės reikalų komiteto (JURI) pranešėjai subsidiarumo klausimais, ėję šias pareigas atitinkamai 2021 m. pirmąjį ir antrąjį pusmečius. Per savo kadenciją komitetas, kuris pagal Europos Parlamento darbo tvarkos taisyklių VI priedą yra visiškai atsakingas už tai, kad ES teisės aktai atitiktų subsidiarumo principą, paskelbė pranešimą dėl Komisijos metinių 2017–2019 m. subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymo ataskaitų. Pranešėjas buvo Mislavas Kolakušićas (NI/HR). Komitetas taip pat prisidėjo prie Europos Sąjungos parlamentų Sąjungos reikalų komitetų konferencijos (COSAC) parengtų 35-osios ir 36-osios du kartus per metus teikiamų ataskaitų dėl parlamentinės praktikos.

Dėl Pasirengimo įgyvendinti 55 % tikslą priemonių rinkinio energetikos dalies, t. y. pasiūlymų dėl Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvos ir Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos, Komisija gavo dvi pagrįstas nuomones – Švedijos Karalystės Riksdago dėl pirmojo pasiūlymo ir Čekijos Respublikos Senato dėl abiejų pasiūlymų. Jie kritikavo reguliavimo smulkmeniškumą (Riksdagas) ir laikėsi nuomonės, kad nėra atsižvelgta į konkrečią padėtį valstybėse narėse (Senatas). Šiais pasiūlymais būtų atmesti ekonomiškai efektyvesni ir veiksmingesni sprendimai (Riksdagas, Senatas). Be to, buvo išreikšta abejonių dėl tikslų turinio, ypač šildymo sektoriuje, pavyzdžiui, dėl centralizuoto šilumos tiekimo (Senatas). Dėl atsinaujinančiųjų energijos išteklių Senatas pabrėžė, kad, atsižvelgiant į Čekijos geografinę padėtį ir ribotą atsinaujinančiųjų energijos išteklių potencialą šalyje, branduolinę energiją, kaip ir dujas pereinamuoju laikotarpiu, ES taksonomijoje reikėtų pripažinti tvaria.

Dėl pasiūlymo, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų, išmetamų ir absorbuojamų dėl žemės naudojimo, žemės naudojimo keitimo ir miškininkystės (LULUCF), Prancūzijos Respublikos Senatas išreiškė susirūpinimą, tačiau pripažino, kad ES poveikio klimatui neutralumo tikslo nustatymas iki 2050 m. turėtų Europos pridėtinės vertės. Senatas laikėsi nuomonės, kad suteikiant Komisijai įgaliojimus 2026–2029 m. laikotarpiu priimti įgyvendinimo aktus, kurių taikymo sritis gali būti neribota, siekiant kiekvienai valstybei narei nustatyti privalomus CO2 kiekio lygius žemės ūkio veiklos srityje, nesilaikoma subsidiarumo ir proporcingumo principų. Be to, Senatas nurodė, kad valdymo priemonėse, susijusiose su valstybių narių 2026–2030 m. laikotarpio tikslų nustatymu, nepakankamai nustatytos nacionalinių parlamentų stebėsenos procedūros.

Kalbant apie visoje ES taikomą energijos nepritekliaus apibrėžtį, Komisija pabrėžė valstybėms narėms suteiktą lankstumą nustatant pažeidžiamus namų ūkius, labai mažas įmones ir transporto naudotojus pagal jų konkrečią nacionalinę padėtį. Be to, Socialinio klimato fondo reglamente pabrėžiama, kad valstybės narės, konsultuodamosi su regionų lygmens valdžios institucijomis, gali geriausiai parengti ir įgyvendinti socialinius klimato planus, kurie būtų pritaikyti prie vietos, regioninių ir nacionalinių sąlygų ir būtų į jas orientuoti. Dėl susirūpinimą keliančių klausimų, susijusių su esamomis priemonėmis, Komisija paaiškino, kad kitų ES fondų, kurių lėšomis remiamas valstybių narių darbas siekiant teisingos su klimato kaita susijusios pertvarkos, tikslai skiriasi nuo Socialinio klimato fondo tikslų. Jų atveju taikomi kiti terminai ir nepakankamai dėmesio yra skiriama konkrečioms tikslinėms grupėms, kurias turi Socialinis klimato fondas. Vienas didelis skirtumas, palyginti su daugeliu kitų fondų, yra tas, kad siūlomame Socialiniame klimato fonde daug dėmesio skiriama poreikiui valstybėms narėms imtis reformų, kad pateisintų fondo lėšų naudojimą.

Kalbant apie pasiūlymus dėl Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvos ir Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos, be ankstesniame skirsnyje jau aptartų pagrįstų nuomonių, Komisija gavo iš esmės palankias nuomones iš trejų rūmų. Kaip ir pagrįstose nuomonėse, buvo pareikšta tam tikra kritika dėl tikslų, atsižvelgiant į pasiūlymuose nustatytus terminus, ypač susijusius su šildymo sektoriumi. Kalbant apie atsinaujinančiųjų išteklių energiją, vienas parlamentas pabrėžė, kad ES taksonomijoje branduolinė energija, kaip ir dujos pereinamuoju laikotarpiu, turėtų būti pripažinta tvaria. Dėl tikslų ir jų poveikio Komisija pabrėžė, kad rengiant pasiūlymą ir visų pirma siūlant atsinaujinančiųjų išteklių energijos tikslus bei lyginamuosius rodiklius apskritai ir atskiruose sektoriuose buvo atsižvelgta į skirtingą valstybių narių pradinę padėtį. Ji pabrėžė, kad per pastarąjį dešimtmetį dėl technologinės pažangos atsinaujinančiųjų išteklių energijos gamybos sąnaudos labai sumažėjo, todėl siūlomas tikslas, kad iki 2030 m. 40 proc. visos energijos ES sudarytų atsinaujinančiųjų išteklių energija, yra ekonomiškai pasiekiamas. Kalbant apie branduolinės energijos ir gamtinių dujų vaidmenį, Komisija pažymėjo, kad ES taksonomiją papildančiame (klimato srityje) deleguotajame akte tam tikra su branduoline energija ir dujomis susijusi veikla priskiriama pereinamojo laikotarpio veiklos kategorijai, kuriai taikoma Taksonomijos reglamento 10 straipsnio 2 dalis, laikantis griežtų kriterijų.

Dėl pasiūlymo dėl naujos 2030 m. ES miškų strategijos, kuris taip pat įtrauktas į Pasirengimo įgyvendinti 55 % tikslą priemonių rinkinį, pateiktos trys nuomonės. Nacionaliniai parlamentai pripažino miškų svarbą kovojant su klimato kaita, tačiau išreiškė susirūpinimą dėl padidėjusios centralizacijos ir dėl to, kad strategijoje daugiau viršvalstybinių elementų, nors Sutartyje bendra miškų politika nenustatyta. Be to, buvo kritikuojamas numatytų priemonių poveikio valstybėms narėms vertinimas, nurodant, kad jis nepakankamas, ir buvo iškelta klausimų dėl to, kaip strategija susijusi su bendra žemės ūkio politika, ir ar siūlomų priemonių, ypač siūlomos produkto apibrėžtosios srities, pakanka kovai su visuotiniu miškų naikinimu ir neteisėta medienos ruoša.

Komisija atsakė, kad miškai ir miškininkystė priklauso pasidalijamajai ES kompetencijai ir ES pasinaudojo šia kompetencija keliais atvejais, pavyzdžiui, Buveinių direktyvoje arba Medienos reglamente, kartu visada laikydamasi subsidiarumo principo. Ji atkreipė dėmesį į bendrą poveikio vertinimą, susijusį su ES 2030 m. grynojo išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tikslo stiprinimu, ir į konkrečius pasiūlymus dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų, įtrauktus į Pasirengimo įgyvendinti 55 % tikslą priemonių rinkinį, kurių poveikis konkrečioms šalims buvo įvertintas remiantis ES orientaciniu scenarijumi, dėl kurio konsultuotasi su valstybėmis narėmis. Ji pridūrė, kad tvarumo didinimas ir atsižvelgimas į vietos sąlygas bei poreikius yra įprasti tiek naujosios miškų strategijos, tiek naujos bendros žemės ūkio politikos aspektai. Kalbant apie valstybių narių kompetenciją užtikrinti neteisėtos medienos ruošos kontrolės priemonių vykdymą, Komisija remtų nacionalines valdžios institucijas ir skatintų plačiau naudoti geoerdvinę žvalgybą. Galiausiai būsimuose teisės aktuose būtų numatyta progresyvi produktų apibrėžtoji sritis, kad būtų galima sutelkti dėmesį į tuos produktus ir prekes, kurių gamyba turi didžiausią poveikį miškų naikinimui ir alinimui.

2021 m. Komisijai buvo toliau teikiamos nuomonės dėl naujo migracijos ir prieglobsčio pakto, priimto 2020 m. rugsėjo 23 d. Šiose nuomonėse išryškėjo skirtingos pozicijos, daugiausia susijusios su solidarumo mechanizmu. Kai kurie rūmai pateikė palankias nuomones, vienoje iš jų paprašyta pateikti papildomos informacijos apie pabėgėlių teisminę apsaugą ir pasiūlyme nustatytus terminus. Kitoje nuomonėje buvo pareikšta abejonių dėl mechanizmo veiksmingumo ir paprašyta, kad perkėlimas būtų privalomas, užuot leidus grąžinimo rėmimą. Kitiems rūmams susirūpinimą kėlė tai, kad dėl privalomo perkėlimo, grindžiamo kvotomis, gali atsirasti nacionalinio disbalanso, jei nebūtų atsižvelgiama į objektyvią padėtį atitinkamose valstybėse narėse. Kai kurie nuogąstavo, kad pasienio procedūra valstybėms narėms būtų užkrauta papildoma našta, o kai kurie įspėjo, kad šiam pasiūlymui įgyvendinti reikės papildomų investicijų į infrastruktūrą ir darbuotojus. Apskritai rūmai taip pat prašė laikytis požiūrio, pagal kurį visuose procesiniuose etapuose, įskaitant duomenų apsaugą ir apskundimo galimybes, būtų atsižvelgiama į pabėgėlių teises.

Savo atsakymuose Komisija pabrėžė, kad svarbu veiksmingai organizuoti grąžinimo rėmimą. Juo siekiama užtikrinti, kad visų susijusių subjektų, įskaitant, pavyzdžiui, Frontex, gerai koordinuojamomis kolektyvinėmis pastangomis būtų kuo greičiau vykdomas grąžinimas, suteikiant realią paramą fondo paramą gaunančiai valstybei narei. Valstybės narės visada turėtų galimybę pasirinkti bent iš dviejų rūšių solidarumo priemonių, kad perkėlimas nebūtų nei automatinis, nei privalomas. Valstybės narės galėtų panaudoti lėšas, pagal nacionalines programas skirtas tiek iš dabartinio Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondo, tiek iš naujo Prieglobsčio ir migracijos fondo, kad paremtų pasienio procedūrai palaikyti reikalingas investicijas. Kalbant apie teisinę apsaugą ir pagrindines teises, Komisija pabrėžė, kad visos apsaugos priemonės bus užtikrinamos bet kuriuo tikrinimo metu, o tam nustatyta valstybių narių pareiga sukurti nepriklausomą stebėsenos mechanizmą.

Komisija gavo 17 nuomonių iš 10 parlamento rūmų dėl skaitmeninių paslaugų dokumentų rinkinio (Skaitmeninių paslaugų akto ir Skaitmeninių rinkų akto). Nacionalinių parlamentų pastabose daugiausia dėmesio skirta vartotojų apsaugai ir prieigos valdytojų statuso suteikimui didelėse platformose. Keleri parlamento rūmai paragino paaiškinti siūlomų teisės aktų ir sektorių taisyklių bei kitų galiojančių teisės aktų koordinavimą. Vieni parlamento rūmai pabrėžė, kad reikia apsaugoti valstybių narių teises, siekiant išsaugoti žiniasklaidos pliuralizmą. Keleri parlamento rūmai išreiškė susirūpinimą dėl neteisėto turinio apibrėžties ir jo pašalinimo, ragindami pateikti papildomų pasiūlymų dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų, susijusių su teisėtu, bet žalingu turiniu, arba palikti teisę priimti atitinkamus sprendimus nepriklausomiems teismams. Keleri parlamento rūmai pageidavo, kad siūlomu dokumentų rinkiniu būtų kovojama su dezinformacijos sklaida.

Savo atsakymuose Komisija paaiškino, kad naujasis dokumentų rinkinys buvo parengtas atidžiai, kad atitiktų galiojančią teisinę sistemą, ir pabrėžė, kad valstybių narių valdžios institucijos dalyvaus užtikrinant jo vykdymą ir galės prašyti Komisijos pradėti tyrimus dėl prieigos valdytojų statuso suteikimo. Šiuo atžvilgiu statuso suteikimo mechanizmas grindžiamas kiekybiniais ir kokybiniais kriterijais ir yra numatyta galimybė reaguoti į sparčius pokyčius skaitmeniniame sektoriuje koreguojant ribines vertes. Kalbant apie žiniasklaidos laisvę, Komisija pabrėžė, kad pasiūlymai jokiu būdu netrukdys užtikrinti žiniasklaidos pliuralizmą, priešingai, jie padės sustiprinti žiniasklaidos vaidmenį Europos visuomenėse. Skaitmeninių paslaugų akte numatyta kovos su neteisėtu turiniu reguliavimo sistema, kuria užtikrinama tinkama pusiausvyra tarp aiškių įpareigojimų nustatymo skaitmenines tarpininkavimo paslaugas teikiantiems subjektams ir saviraiškos bei informacijos laisvės užtikrinimo. Galiausiai teismai turėtų priimti sprendimą dėl turinio neteisėtumo, kad būtų apsaugotos visų paveiktųjų šalių teisės ir teisėti interesai. Kalbant apie žalingą turinį, įskaitant dezinformaciją, labai didelės skaitmeninės platformos privalėtų įvertinti ir atitinkamai sumažinti sisteminę riziką, kurią galėtų kelti jų sistemos.

Dėl pasiūlymų dėl ES skaitmeninio COVID pažymėjimo gautos nuomonės iš septynerių parlamento rūmų, kurios visos yra palankios. Vis dėlto vienoje nuomonėje taip pat išreikštas susirūpinimas dėl asmens duomenų tvarkymo ir COVID pažymėjimo galiojimo trukmės. Italijos Respublikos Senatas pabrėžė, kad ES valstybės narės pagal savo teisės aktus turi teisę leisti patekti į savo teritoriją, be kita ko, asmenims, kurie negali pateikti ES skaitmeninio COVID pažymėjimo. Savo atsakymuose Komisija pabrėžė, kad reglamente laikomasi Bendrajame duomenų apsaugos reglamente nustatyto duomenų kiekio mažinimo principo. Nebus sukurta jokios Europos skiepijimo, tyrimo rezultatų ar persirgimo COVID-19 duomenų bazės, tačiau bus įmanoma decentralizuotai tikrinti skaitmeniniu būdu pasirašytus sąveikiuosius pažymėjimus. Be to, pagrindinis reglamentas yra pakankamai lankstus, kad būtų galima reaguoti į naujus mokslinius įrodymus ir gaires. Jis neturės įtakos valstybių narių kompetencijai priimti sprendimus dėl tinkamiausių visuomenės sveikatos apsaugos priemonių. Vis dėlto bet kokie laisvo judėjimo apribojimai neturėtų viršyti to, kas tikrai būtina, ir juos taikant keliautojai neturėtų būti skirstomi pagal jų pilietybę.

Be pirmiau išdėstytų pagrįstų nuomonių, buvo pateiktos dar septynios nuomonės dėl pasiūlymo dėl direktyvos dėl deramo minimaliojo darbo užmokesčio Europos Sąjungoje. Kai kuriose reiškiama kritika, kitose iš esmės pritariama pasiūlymo tikslui gerinti minimaliojo darbo užmokesčio deramumą ir suteikti darbuotojams daugiau galimybių naudotis minimaliojo darbo užmokesčio apsauga, taip pat pateikiama papildomų pasiūlymų. Vieni parlamento rūmai laikėsi nuomonės, kad pasirinktu teisiniu pagrindu ES suteikiama papildoma ir pagalbinė kompetencija, kurios negalima taikyti darbo užmokesčio srityje. Nuomonėje teigiama, kad Tarybos rekomendacija būtų tinkamesnė teisinė priemonė nei direktyva. Dveji parlamento rūmai paprieštaravo pasiūlymui taikyti skirtingas sąlygas valstybėms narėms, kuriose yra nustatytasis minimalusis darbo užmokestis, ir valstybėms narėms, kurios naudoja kolektyvinių derybų sistemas, laikydami tai proporcingumo principo pažeidimu. Kai kurie parlamento rūmai pabrėžė, kad reikia konkrečių kiekvienai valstybei narei pritaikytų priemonių, skirtų darbo užmokesčio ir socialinio dempingo klausimams spręsti. Vieni rūmai ragino veiksmingai užtikrinti nustatytojo minimaliojo darbo užmokesčio vykdymą stiprinant priežiūrą, kontrolę ir patikrinimus vietoje. Kiti parlamento rūmai pasiūlė atidžiau įvertinti jūrininkų, dirbančių laivuose, registruotuose su ES valstybės narės vėliava, tačiau nuolat gyvenančių trečiosiose šalyse, apsaugą.

Savo atsakymuose Komisija patikino parlamentus, kad siūloma direktyva neabejojama nacionalinių sistemų ir tradicijų ypatumais ir visapusiškai atsižvelgiama į nacionalinę kompetenciją bei socialinių partnerių savarankiškumą, laikantis subsidiarumo ir proporcingumo principų ir neviršijant ES kompetencijos darbo užmokesčio srityje. Komisija pabrėžė, kad visos valstybės narės, kuriose yra nustatytasis minimalusis darbo užmokestis ir kuriose taikomos kolektyvinės derybos, turėtų patikrinti, ar reikia keisti politiką ir teisės aktus. Tačiau jos gali laisvai spręsti, kaip laikytis pasiūlyme nustatytų būtiniausių reikalavimų. Kalbant apie griežtesnes kontrolės priemones, Komisija atkreipė dėmesį į valstybių narių atsakomybę, susijusią su nustatytuoju minimaliuoju darbo užmokesčiu. Tas pats pasakytina ir apie konkrečių priemonių, susijusių su kolektyvinėmis derybomis, rengimą.

3 priede išvardytos atskiros Komisijos iniciatyvos, dėl kurių pateiktos bent penkios nuomonės.

5.Ryšiai, vizitai, susitikimai, konferencijos ir kita veikla

Komisijos vizitai į nacionalinius parlamentus ir susitikimai su jais

Komisijos ir nacionalinių parlamentų žodinis politinis dialogas apima įvairias bendravimo formas: Komisijos narių vizitus į nacionalinius parlamentus, nacionalinių parlamentų delegacijų vizitus į Komisiją, Komisijos dalyvavimą tarpparlamentiniuose susitikimuose ir konferencijose (įskaitant Europos Sąjungos parlamentų Sąjungos reikalų komitetų konferenciją (COSAC)), Komisijos pranešimus nuolatiniams nacionalinių parlamentų atstovams Briuselyje, vykstančias diskusijas dėl Komisijos darbo programų ir Europos semestro dialogus.

Komisijos narių vizitų į nacionalinius parlamentus

ir susitikimų su jais skaičius 2021 m. (iš viso visose valstybėse narėse – 130)

2021 m. Komisijos nariai surengė 130 vizitų į nacionalinius parlamentus arba susitikimų su nacionalinių parlamentų delegacijomis, kurie apėmė beveik visus nacionalinius parlamentus ir rūmus, t. y. gerokai daugiau, palyginti su dvejais ankstesniais metais (2020 m. – 101, o 2019 m. – 55). Šių renginių formatas (72 fiziniai ir 58 nuotoliniai vaizdo konferencijos būdu) atspindėjo COVID-19 pandemijos raidą: dauguma virtualių posėdžių vyko pirmąjį metų pusmetį, o dauguma fizinių posėdžių – antrąjį metų pusmetį. Šiuose renginiuose daugiausia diskutuota tema buvo teisinės valstybės principo taikymo ataskaita, tačiau taip pat dažnai buvo aptariamas Europos socialinių teisių ramstis, Konferencija dėl Europos ateities ir 2022 m. Komisijos darbo programa.

2021 m. Komisijos pareigūnai pristatė 36 pranešimus (visus per vaizdo konferenciją) nacionalinių parlamentų atstovams Briuselyje įvairiais klausimais, pavyzdžiui, apie programą „ES – sveikatos labui“, ES vakcinų strategiją, ES ir Jungtinės Karalystės santykius, Europos socialinių teisių ramsčio veiksmų planą, Pasirengimo ekstremaliosioms sveikatos situacijoms ir reagavimo į jas instituciją (HERA), Pasirengimo įgyvendinti 55 % tikslą priemonių rinkinį, Konferenciją dėl Europos ateities, geresnį reglamentavimą, strateginio prognozavimo ataskaitą arba Komunikatą dėl Arkties. Per vaizdo konferenciją pristatyti pranešimai ne tik suteikė galimybę išplėsti auditoriją, įtraukiant nacionalinių parlamentų pareigūnus sostinėse ir taip padidinant dalyvių skaičių bei gerinant Komisijos ryšius su nacionaliniais parlamentais, bet ir suteikė galimybę pristatyti gerokai daugiau pranešimų nei ankstesniais metais (palyginti su 23 pranešimais 2020 m., kai pranešimai buvo pristatomi tiek fiziškai, tiek per vaizdo konferenciją, o 2019 m. – 13, kai visi jie buvo pristatomi fiziškai).

Tarpparlamentiniai susitikimai ir konferencijos

Remiantis praėjusių metų patirtimi, buvo tęsiamas tarpparlamentinis bendradarbiavimas rengiant vaizdo konferencijas, paprastai dalyvaujant Komisijos nariams, įskaitant:

-Europos Sąjungos parlamentų Sąjungos reikalų komitetų konferenciją (COSAC);