Pagal Direktyvos (ES) 2016/802 14 straipsnio 2 dalį Komisija jau apsvarstė sąnaudas ir naudą, susijusias su galimais papildomais Sąjungos veiksmais, kuriais būtų mažinami išmetamų oro teršalų kiekiai, įskaitant teršalus dėl laivybos, savo 2013 m. gruodžio mėn. Švaraus oro politikos dokumentų rinkinyje, , parengtame po nuodugnios ES oro kokybės politikos peržiūros. Po šios peržiūros Komisija nusprendė į savo Švaraus oro politikos dokumentų rinkinį nebeįtraukti konkretaus pasiūlymo dėl teisėkūros procedūra priimamo akto dėl laivų išmetamų teršalų. Nepaisant to, Komisija į savo pasiūlymą dėl Direktyvos dėl tam tikrų valstybėse narėse į atmosferą išmetamų teršalų kiekio mažinimo įtraukė nuostatą (5 straipsnio 1 dalis), pagal kurią valstybėms narėms būtų leista „kompensuoti“ taršą pagal savo bendruosius nacionalinius išmetamų teršalų mažinimo įsipareigojimus atitinkamai sumažinant išmetamų SO2, azoto oksidų (NOx) ir smulkių kietųjų dalelių (PM2,5) kiekius papildomomis priemonėmis, kuriomis reguliuojama oro tarša iš laivų. Tačiau nei ši siūloma lanksti nuostata, nei jokia kita nuostata dėl laivų išmetamų teršalų kiekių mažinimo nebuvo įtraukta į Direktyvą (ES) 2016/2284 dėl tam tikrų valstybėse narėse į atmosferą išmetamų teršalų kiekio mažinimo (naujoji Teršalų išmetimo nacionalinių ribų (INR) direktyva).

Direktyvos 2012/33/ES perkėlimo į nacionalinę teisę galutinis terminas buvo 2014 m. birželio 18 d. Nepaisant to, pagrindinis Direktyva 2012/33/ES padarytas pakeitimas, t. y. nuostata dėl mažai sieros turinčio jūrinio kuro privalomo naudojimo Baltijos jūroje ir Šiaurės jūroje, kurios paskelbtos sieros oksidų išskyrimo kontrolės rajonais (toliau – Europos SOx išskyrimo kontrolės rajonai), įsigaliojo tik 2015 m. sausio 1 d., todėl pirmąsias valstybių narių ataskaitas dėl naujųjų sieros kiekio reikalavimų laikymosi Europos SOx išskyrimo kontrolės rajonuose Komisija gavo ne anksčiau kaip 2016 m. birželio 30 d. Vis dėlto, kadangi dar ne visos valstybės narės rengdamos 2016 m. ataskaitas naudojosi naujosiomis ataskaitų teikimo priemonėmis ir šablonu, bendra naujųjų sieros kiekio standartų laikymosi užtikrinimo ir atitikties padėtis visos ES mastu 2016 m. tebebuvo gana neaiški. Todėl Komisija, siekdama pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai nuoseklesnę ir apibendrintą apžvalgą, koks griežtesnių sieros kiekio jūriniame kure standartų laikymosi užtikrinimo ir atitikties lygis pasiektas nuo mažo sieros kiekio reikalavimų įsigaliojimo Europos SOx išskyrimo kontrolės rajonuose 2015 m. sausio 1 d., nusprendė apžvelgti 2015–2017 metų padėtį šioje bendroje ataskaitoje.

Tačiau atlikus kelis vėlesnius tyrimus,, padaryta išvada, kad nustačius mažo sieros kiekio reikalavimus Europos SOx išskyrimo kontrolės rajonuose, laivų eismas nė kiek nesumažėjo ir nebuvo reikšmingai pereita prie kelių transporto. Nei įmonės, nei jūrų tarnybos nenutraukė veiklos ir nebuvo nustatyta jokio krovinių apyvartos sumažėjimo Šiaurės Europos uostuose, kurį būtų galima tiesiogiai sieti su SOx išskyrimo kontrolės rajonuose nustatytais reikalavimais, nepranešta ir apie jokius sudėtingus atvejus, kai nebuvo įmanoma gauti reikalavimus atitinkančio kuro. Nors manoma, jog pagrindinė priežastis, kodėl pradėjus taikyti mažo sieros kiekio reikalavimus SOx išskyrimo kontrolės rajonuose nepastebėta neigiamo poveikio, yra naftos kainų sumažėjimas, ES savo parama valstybėms narėms ir jūrų sektoriaus suinteresuotiesiems subjektams taip pat prisidėjo prie to, kad mažo sieros kiekio reikalavimų poveikis šio sektoriaus konkurencingumui ir santykinėms transporto rūšių dalims liktų labai nedidelis.

SO2 koncentracijas aplinkos ore tikimasi sumažinti ir visuose kituose ES pakrančių regionuose po to, kai 2020 m. įsigalios reikalavimas dėl ne didesnio kaip 0,50 proc. sieros kiekio kure. Tačiau vis dar reikia nustatyti, ar 0,50 proc. sieros kiekio ribos taikymas bus tiek pat naudingas kiek ir 0,10 proc. sieros kiekio ribos taikymas Europos SOx išskyrimo kontrolės rajonuose, siekiant užtikrinti, kad apsauga nuo oro taršos iš laivų būtų vienodai naudinga visiems ES piliečiams.

Direktyvos 2012/33/ES 1 straipsnio 6 dalies c punkte, panašiai kaip ir atnaujintame MARPOL konvencijos VI priede, nustatyta, kad nuo 2020 m. sausio 1 d. bus privaloma naudoti kurą, kuriame sieros kiekis ne didesnis kaip 0,50 proc., ir visuose kituose valstybės narės jurisdikcijai priklausančiuose vandenyse (Europos vandenyse), kurie nėra SOx išskyrimo kontrolės rajonai (Direktyvos (ES) 2016/802 6 straipsnio 1 dalis). Tačiau kitaip negu pagal atnaujintą MARPOL konvencijos VI priedą, šio reikalavimo įsigaliojimas ES 2020 m. nepriklauso nuo vėlesnio vertinimo, kokios bus galimybės gauti reikalavimus atitinkančio kuro, todėl nuo pat pradžių užtikrinamas teisinis tikrumas ir pramonei paliekama pakankamai laiko tam pasirengti.

Įvairių alternatyvių atitikties tikrinimo technologijų įrenginiai, tokie kaip nešiojamieji mėginių ėmimo prietaisai (kuriais galima beveik iškart nustatyti sieros kiekį laive esančiame kure), nuotolinės patikros technologijos ir išmetamųjų dujų analizatoriai („elektroninės nosys“), kuriais galima nustatyti sieros kiekį matuojant išmetamųjų dujų sudėtį laivo eksploatavimo metu, įrengiami ant tiltų, uostų prieigose, patruliavimo laivuose ir mažuose lėktuvuose ir juos naudoja arba išbando įvairios valstybės narės. ES taip pat skyrė paramos lėšų šioms technologijoms kurti ir naudoti. Be to, EMSA neseniai pagal sutartis įgijo bepiločių orlaivių (nuotoliniu būdu pilotuojamų orlaivių sistemų, RPAS) – juos naudodama ji gali padėti valstybių narių institucijoms aptikti jūrų taršą (pvz., naftos išsiliejimus) arba stebėti į orą išmetamus teršalus.

Vis daugiau valstybių narių vietoj dokumentų patikrų ar fizinių kuro mėginių naudoja kitas atitikties tikrinimo technologijas, kuriomis galima greitai nustatyti, ar laivas iš pažiūros atitinka sieros kiekio standartus, ar dėl to yra pagrįstų abejonių ir reikia atlikti oficialų laivo patikrinimą, kad būtų patikrintas sieros kiekis jame naudojamame kure.

Iki 2012 m., kadangi nebuvo tikslių direktyvos nuostatų dėl privalomo laivų tikrinimų ir kuro mėginių tyrimų valstybėse narėse skaičiaus per metus, bendras jų skaičius buvo gana nedidelis ir įvairiose valstybėse narėse labai skirtingas. Siekiant tai pakeisti, Direktyvoje 2012/33/ES Komisija įgaliota priimti įgyvendinimo aktus dėl jūrinio kuro mėginių ėmimo metodų, tipinio mėginio apibrėžties ir jūrinio kuro mėginių ėmimo dažnumo (Direktyvos (ES) 2016/802 13 straipsnio 4 dalis).

4.3Privalomas tikrinimų ir kuro mėginių ėmimo dažnis

Siekiant tolygiai paskirstyti reikalavimų vykdymo užtikrinimo naštą valstybėms narėms ir užtikrinti vienodas sąlygas ES uostams ir veiklos vykdytojams, Direktyvoje 2012/33/ES Komisija įgaliota nustatyti privalomą jūrinio kuro tikrinimų ir mėginių ėmimo dažnį (Direktyvos (ES) 2016/802 13 straipsnio 4 dalis). Jis nustatytas įgyvendinimo aktu.

Šis dažnis daugiausia priklauso nuo laivų, įplaukiančių į valstybės narės teritoriją, skaičiaus per metus. Pagal Įgyvendinimo sprendimo (ES) 2015/253 3 straipsnio 1 dalį visos valstybės narės tikrina bent 10 proc. į savo uostus įplaukiančių laivų dokumentus. Atlikdamos dokumentų patikrą valstybės narės taip pat turi paimti ir analizuoti kuro mėginius, nustatydamos sieros kiekį juose, iš 20–40 proc. tikrinamų laivų, priklausomai nuo to, ar tos valstybės narės teritorija (iš dalies) ribojasi su SOx išskyrimo kontrolės rajonu, ar ne. SOx išskyrimo kontrolės rajonuose mėginiai imami dažniau negu kituose Europos vandenyse, kadangi dėl didesnės kainos, kurią tenka mokėti už jūrinį kurą, kuriame sieros mažai, veiklos vykdytojai gali būti suinteresuoti nenaudoti reikalavimus atitinkančio kuro, rizikuodami už tai gauti baudą. Nacionaliniai inspektoriai tebėra įgalioti išrinkti laivus, kurie turi būti tikrinami ir (arba) iš kurių imami kuro mėginiai. Pagal įgyvendinimo aktą bendras imamų kuro mėginių skaičius per metus valstybėje narėje gali būti pakeistas tuo atveju, jeigu joje naudojama alternatyvi atitikties tikrinimo technologija.

Komisija gali svarstyti poreikį ateityje keisti tikrinimų ir mėginių ėmimo dažnį, atsižvelgiant į 2020 m. įsigaliosiantį 0,50 proc. sieros kiekio reikalavimą, tačiau taip pat gali nustatyti rizika grindžiamą Sąjungos tikrinimo metodą, kad, siekiant užtikrinant atitiktį reikalavimams, daugiausia būtų stengiamasi tikrinti labiausiai tikėtinus pažeidėjus. Norint sukurti tokį mechanizmą reikia turėti pakankamai informacijos apie reikalavimų atitikties tendencijas pagal laivų tipus, veiklos vykdytojus, laivybos maršrutus ir kuro tiekėjus.

4.4Jūrinio kuro mėginių ėmimas jo tiekimo į laivą metu

Nors sieros kiekio jūriniame kure reikalavimų atitiktis daugiausia tikrinama laive, Direktyvoje 2012/33/ES taip pat pateikta nuostatų, kuriomis sugriežtinta kuro tiekėjų kontrolė, t. y. kontrolė sausumoje (Direktyvos (ES) 2016/802 6 straipsnio 9 dalis). Valstybės narės dabar yra įpareigotos imtis veiksmų prieš kuro tiekėjus, jei nustato, kad jų tiekiamas jūrinis kuras neatitinka bunkerio atsargų papildymo važtaraštyje nustatytų specifikacijų, ir turi tvarkyti viešai prieinamą jūrinio kuro tiekėjų registrą, kad būtų daugiau skaidrumo. Be to, valstybės narės privalo kontroliuoti jūrinio kuro tiekėjus, imdamos jų produktų mėginius, kai tie produktai pristatomi į laivą, jei gaunama pakartotinių pranešimų apie įtariamus kokybės trūkumus (protesto laiškų) (Įgyvendinimo sprendimo (ES) 2015/253 4 straipsnis).

2016 m. Komisija pradėjo tyrimą siekdama išsamiau įvertinti bunkerinio kuro tiekėjų priežiūros ir licencijavimo procedūras valstybėse narėse. Iš šio tyrimo taip pat bus sužinota, kur gali reikėti stiprinti jūrinio kuro tiekėjų kontrolę, užtikrinant, kad į laivus, kurie lankosi ES uostuose, būtų tiekiamas aukštos kokybės, reikalavimus atitinkantis kuras.

5.Valstybių narių ataskaitų teikimas ir sistema THETIS-EU

Valstybių narių anksčiau teiktų ataskaitų nepakako norint apžvelgti, kaip sieros kiekio standartų laikomasi visos ES mastu, nes trūko suderintų nuostatų dėl valstybių narių ataskaitų turinio ir formos. Todėl Sieros kiekio mažinimo direktyvos 2012 m. redakcijoje Komisija įgaliota patvirtinti išsamesnes nuostatas dėl valstybių narių metinių ataskaitų turinio ir formos.

Tuo tikslu Įgyvendinimo sprendimo (ES) 2015/253 7 straipsnyje nustatyta visa informacija apie sieros kiekio jūriniame kure standartų atitikties užtikrinimą, kurią reikia įtraukti į valstybių narių metines ataskaitas. Metinės valstybių narių ataskaitos dėl jų veiksmų tikrinant sieros kiekį kure, naudojamame kurą deginančiuose sausumos įrenginiuose, rengiamos pagal šabloną, kurį savanoriškai naudoti 2016 m. susitarta komitete.

Komisija, atsižvelgdama į mažo sieros kiekio reikalavimų įsigaliojimą SOx išskyrimo kontrolės rajonuose nuo 2015 m. sausio 1 d., pavedė EMSA užduotį sukurti Sąjungos informacijos sistemą, kurioje būtų įrašomi ir perduodami duomenys ir nustatyti faktai po tikrinimų laivuose, įskaitant kuro mėginių ėmimą ir analizes. EMSA sukūrė sistemą THETIS-EU, kuri visapusiškai veikia nuo 2015 m. sausio 1 d.