EUROPOS KOMISIJA Strasbūras,2018 04 17 COM(2018) 225 final 2018/0108(COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl Europos elektroninių įrodymų baudžiamosiose bylose pateikimo ir saugojimo orderių, {SWD(2018) 118 final}



{SWD(2018) 119 final}



AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai Šiandien daugumoje pasaulio šalių tapo įprasta bendraujant, dirbant, ugdant socialinius įgūdžius ir gaunant informaciją naudotis socialiniais tinklais, internetiniu paštu, žinučių siuntimo paslaugomis ir taikomosiomis programomis (programėlėmis). Šios paslaugos padeda šimtams milijonų naudotojų palaikyti tarpusavio ryšį. Jos duoda didelę naudą naudotojų ekonominei ir socialinei gerovei visoje Sąjungoje ir už jos ribų. Tačiau jos taip pat gali būti netinkamai naudojamos kaip priemonės nusikaltimams daryti ar palengvinti, įskaitant rimtus nusikaltimus, pvz., teroristinius išpuolius. Kai tai atsitinka, šios paslaugos ir programėlės dažnai yra vienintelė vieta, kurioje tyrėjai gali rasti užuominų, padedančių nustatyti nusikaltėlį ir gauti įrodymų, kuriuos galima panaudoti teisme. Atsižvelgiant į tai, kad internetas neturi sienų, tokios paslaugos gali būti teikiamos iš bet kurios pasaulio vietos ir tam nebūtinai reikalinga fizinė infrastruktūra, veikianti įmonė ar valstybėje narėje, kurioje siūloma paslauga, arba apskritai vidaus rinkoje dirbantys darbuotojai. Naudojantis tokiomis paslaugomis taip pat nebūtina konkreti duomenų saugojimo vieta, kurią paslaugos teikėjas dažnai pasirenka teisėtais sumetimais, pvz., duomenų saugumo, masto ekonomijos ir prieigos paprastumo. Todėl, didėjant baudžiamųjų bylų, susijusių su visų rūšių nusikaltimais, skaičiui, valstybių narių institucijoms reikalinga prieiga prie duomenų, kurie gali būti naudojami kaip įrodymai, kurie yra saugomi užsienyje ir (arba) kuriuos turi kitų valstybių narių arba trečiųjų šalių paslaugų teikėjai. Tais atvejais, kai įrodymai arba paslaugų teikėjas yra kitoje vietoje, taikomi prieš keletą dešimtmečių sukurti šalių bendradarbiavimo mechanizmai. Nepaisant reguliarių reformų, šiems bendradarbiavimo mechanizmams dėl didėjančio poreikio laiku užtikrinti tarpvalstybinę prieigą prie elektroninių įrodymų daromas vis didesnis spaudimas. Reaguodamos įvairios valstybės narės ir trečiosios šalys nusprendė praplėsti savo nacionalines priemones. Dėl susidariusios situacijos atsiranda teisinis neužtikrintumas ir prieštaraujantys įsipareigojimai, taip pat kyla klausimų dėl pagrindinių teisių apsaugos ir procesinių apsaugos priemonių, taikomų asmenims, kuriems tokie prašymai padarė poveikį. 2016 m. Taryba paragino imtis konkrečių veiksmų, pagrįstų bendru ES požiūriu, kuriuo siekiama užtikrinti veiksmingesnę savitarpio teisinę pagalbą, pagerinti valstybių narių institucijų ir ne ES šalyse įsisteigusių paslaugų teikėjų bendradarbiavimą ir pasiūlyti jurisdikcijos nustatymo ir užtikrinimo kibernetinėje erdvėje problemos sprendimo būdus. Europos Parlamentas taip pat atkreipė dėmesį į iššūkius, kurių paslaugų teikėjams, siekiantiems laikytis teisėsaugos prašymų, gali kilti dėl šiuo metu fragmentiškos teisinės sistemos, ir paragino sukurti Europos teisinę sistemą, įskaitant visų susijusių šalių teisių ir laisvių apsaugos priemones. Dabartinis pasiūlymas orientuotas į konkrečią problemą, kilusią dėl elektroninių įrodymų ir jų tarptautinio aspekto nepastovumo. Juo siekiama bendradarbiavimo mechanizmus pritaikyti prie skaitmeninio amžiaus atsižvelgiant į teismines ir teisėsaugos užtikrinimo priemones, kuriomis siekiama perprasti dabartinius nusikaltėlių bendravimo būdus ir kovoti su šiuolaikinių formų nusikalstamumu. Tokios priemonės priklauso nuo to, ar joms taikomi griežti pagrindinių teisių apsaugos mechanizmai. Šiuo pasiūlymu siekiama pagerinti institucijų, paslaugų teikėjų ir nukentėjusių asmenų teisinį užtikrintumą ir išlaikyti aukštą teisėsaugos institucijų prašymų standartą, taip užtikrinant pagrindinių teisių apsaugą, skaidrumą ir atskaitomybę. Juo taip pat pagreitinamas procesas, susijęs su elektroninių įrodymų, kuriuos saugo ir (arba) turi kitoje jurisdikcijoje įsisteigę paslaugų teikėjai, apsaugojimu ir gavimu. Šis dokumentas bus taikomas kartu su dabartinėmis teisminio bendradarbiavimo priemonėmis, kurios vis dar yra aktualios ir kurias, kai tinkama, gali panaudoti kompetentingos institucijos. Tuo pat metu Komisija dirba, kad sustiprintų dabartinius teisminio bendradarbiavimo mechanizmus, pasinaudodama tokiomis priemonėmis kaip, pvz., saugios greito keitimosi prašymais tarp ES teisminių institucijų platformos sukūrimas ir 1 mln. EUR investicijos, skirtos visų ES valstybių narių specialistų mokymui savitarpio teisinės pagalbos ir bendradarbiavimo klausimais, ypatingą dėmesį skiriant Jungtinėms Amerikos Valstijoms, kuri yra daugiausia prašymų iš ES gaunanti trečioji šalis. Įteikdamos ir vykdydamos orderius pagal šią priemonę, institucijos turėtų remtis paslaugų teikėjų paskirtu teisiniu atstovu. Komisija pasiūlymą šiandien teikia siekdama užtikrinti, kad tokie teisiniai atstovai būtų iš tikrųjų paskirti. Jame nustatytas bendras ES lygmens sprendimo būdas, kaip teisiniai orderiai būtų įteikiami paslaugų teikėjams per teisinį atstovą. •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančia ES teisine sistema ir Europos Tarybos Budapešto konvencija Dabartinę ES teisinę sistemą sudaro Sąjungos bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose priemonės, pvz., Direktyva 2014/41/ES dėl Europos tyrimo orderio baudžiamosiose bylose (toliau – ETO direktyva), Konvencija dėl Europos Sąjungos valstybių narių savitarpio pagalbos baudžiamosiose bylose, Tarybos sprendimas 2002/187/TVR, įkuriantis Eurojustą, Reglamentas (ES) 2016/794 dėl Europolo, Tarybos pamatinis sprendimas 2002/465/TVR dėl jungtinių tyrimo grupių, taip pat dvišaliai Sąjungos ir ne ES šalių susitarimai, pvz., ES ir JAV susitarimas dėl savitarpio teisinės pagalbos ir ES ir Japonijos susitarimas dėl savitarpio teisinės pagalbos. Pasiūlymu sukuriami Europos įrodymų pateikimo ir saugojimo orderiai, leisiantys baudžiamajame procese lengviau apsaugoti ir surinkti elektroninius įrodymus, kuriuos saugo arba turi kitoje jurisdikcijoje esantys paslaugų teikėjai. ETO direktyva, kuri iš esmės pakeitė Konvenciją dėl savitarpio pagalbos baudžiamosiose bylose, taikoma bet kokiai tyrimo priemonei. Tai apima prieigą prie elektroninių įrodymų, tačiau ETO direktyvoje nėra jokių konkrečių nuostatų, susijusių su šios rūšies įrodymais. Ši nauja priemonė nepakeis ETO, kuriuo siekiama gauti elektroninius įrodymus, tačiau joje numatyta papildoma institucijoms prieinama priemonė. Gali būti situacijų, kai, pvz., vykdančiojoje valstybėje narėje reikia taikyti keletą tyrimo priemonių, o valdžios institucijos pirmenybę gali teikti ETO. Naujos priemonės, susijusios su elektroniniais įrodymais, sukūrimas yra geresnė alternatyva, palyginti su ETO direktyvos keitimu, būtent dėl konkrečių problemų, būdingų gaunant elektroninius įrodymus, kurie neturi poveikio kitoms ETO direktyvoje numatytoms tyrimo priemonėms. Siekiant palengvinti elektroninių įrodymų rinkimą tarpvalstybiniu mastu, naujoji priemonė bus grindžiama tarpusavio pripažinimo principu. Šalies, kurioje yra orderio adresatas, institucija neturės tiesiogiai dalyvauti įteikiant ir vykdant orderį, išskyrus su orderio nesilaikymu susijusius atvejus, kuriais reikės imtis priverstinio vykdymo ir turės įsikišti šalies, kurioje yra atstovas, kompetentinga institucija. Todėl pagal šią priemonę reikalaujama nustatyti patikimų apsaugos priemonių ir nuostatų rinkinį, pvz., teisminės institucijos kiekvienu atveju atliekamą patvirtinimą. Pavyzdžiui, Europos įrodymų pateikimo orderiai, kuriuose prašoma pateikti duomenis apie sandorį arba turinio duomenis (o ne duomenis apie abonentus ir prieigos duomenis), gali būti išduodami tik dėl nusikalstamų veikų, už kurias išduodančiojoje valstybėje skiriama ne trumpesnė nei 3 metų laisvės atėmimo bausmė, arba, kaip nurodyta pasiūlyme, už konkrečius kibernetinius, elektroninėmis priemonėmis daromus ar su terorizmu susijusius nusikaltimus. Šiame pasiūlyme aptariami asmens duomenys yra apsaugomi ir gali būti tvarkomi tik pagal Bendrąjį duomenų apsaugos reglamentą (BDAR) ir Duomenų apsaugos direktyvą, skirtą policijos ir baudžiamosios teisenos institucijoms (Teisėsaugos tikslais naudojamų duomenų apsaugos direktyva). BDAR bus taikomas nuo 2018 m. gegužės 25 d., o Teisėsaugos tikslais naudojamų duomenų apsaugos direktyvą valstybės narės į savo nacionalinę teisę turi perkelti iki 2018 m. gegužės 6 d. Europos Tarybos Budapešto konvencijoje dėl elektroninių nusikaltimų (CETS Nr. 185), kurią ratifikavo dauguma ES valstybių narių, nustatyti tarptautiniai bendradarbiavimo kovojant su kibernetiniais nusikaltimais mechanizmai. Konvencijoje aptariami internete ir kituose kompiuterių tinkluose padaryti nusikaltimai. Pagal ją taip pat reikalaujama, kad šalys nustatytų įgaliojimus ir procedūras, susijusias su elektroninių įrodymų gavimu, ir teiktų viena kitai savitarpio teisinę pagalbą, kuri nebūtų susijusi tik su kibernetiniais nusikaltimais. Visų pirma Konvencijoje reikalaujama, kad šalys nustatytų įrodymų pateikimo orderius, kuriais remiantis iš jų teritorijoje esančių paslaugų teikėjų būtų gaunami kompiuteriniai duomenys, o iš jų teritorijoje paslaugas siūlančių paslaugų teikėjų – duomenys apie abonentus. Be to, Konvencijoje numatytas įrodymų saugojimo orderis, kuris išduodamas tais atvejais, kai yra priežasčių manyti, kad kompiuteriniams duomenims kyla didelė praradimo arba pakeitimo rizika. Dėl nacionalinių įrodymų pateikimo orderių įteikimo ir vykdymo paslaugų teikėjų, kurie įsisteigę už Konvencijos šalies ribų, kyla papildomų klausimų. Todėl dabar nagrinėjamos papildomos priemonės, kuriomis siekiama pagerinti tarpvalstybinę prieigą prie elektroninių įrodymų. •Siūlomo reglamento santrauka Siūlomu reglamentu nustatomi privalomi Europos įrodymų pateikimo ir saugojimo orderiai. Abiejų rūšių orderius turi išduoti ar patvirtinti valstybės narės teisminė institucija. Orderis gali būti išduodamas siekiant išsaugoti arba nurodyti pateikti duomenis, kuriuos saugo kitoje jurisdikcijoje esantis paslaugų teikėjas ir kurie yra būtini įrodymai atliekant baudžiamuosius tyrimus arba baudžiamajame procese. Tokie orderiai gali būti išduodami tik jeigu dėl tos pačios nusikalstamos veikos panašioje vidaus situacijoje išduodančiojoje valstybėje galima taikyti panašią priemonę. Abiejų rūšių orderiai gali būti įteikiami elektroninių ryšių paslaugų teikėjams, socialiniams tinklams, elektroninėms prekyvietėms, kitiems prieglobos paslaugų teikėjams ir interneto infrastruktūros, pvz., IP adresų ir domeno vardų registrų, teikėjams arba jų teisiniams atstovams, jei jie yra paskirti. Europos įrodymų saugojimo orderis, panašiai kaip ir Europos įrodymų pateikimo orderis, yra skirtas už išduodančiosios valstybės narės jurisdikcijos ribų esančiam teisiniam atstovui siekiant išsaugoti duomenis, kai vėliau numatomaprašyti pateikti tuos duomenis, pvz., savitarpio teisinės pagalbos kanalais, jei tai yra trečiosios šalys, arba dalyvaujančioms valstybėms narėms naudojant ETO. Kitaip nei įstatyme nustatytos priežiūros priemonės arba duomenų saugojimo pareigos, kurios nėra aptariamos šiame reglamente, Europos įrodymų saugojimo orderis – tai orderis, kurį teisminė institucija baudžiamajame procese išduoda arba patvirtina atlikusi individualų proporcingumo ir būtinumo kiekvienoje konkrečioje byloje vertinimą. Kaip ir Europos įrodymų pateikimo orderyje, šiame orderyje nurodomi konkretūs žinomi arba nežinomi jau padarytos nusikalstamos veikos vykdytojai. Pagal Europos įrodymų saugojimo orderį leidžiama išsaugoti tik tuos duomenis, kurie orderio gavimo metu jau yra saugomi – prieiga prie duomenų vėliau nei buvo gautas Europos įrodymų saugojimo orderis nesuteikiama. Abiejų rūšių orderiai gali būti naudojami tik baudžiamajame procese, pradedant ikiteisminio tyrimo etapu ir baigiant proceso užbaigimu priimant teismo sprendimą ar kitokią nutartį. Orderiai dėl duomenų apie abonentą ir prieigos duomenų pateikimo gali būti išduodami dėl bet kurios nusikalstamos veikos, o orderis dėl duomenų apie sandorį arba turinio duomenų pateikimo gali būti išduodamas tik dėl nusikalstamų veikų, už kurias išduodančiojoje valstybėje skiriama ne trumpesnė nei 3 metų laisvės atėmimo bausmė, arba dėl konkrečių pasiūlyme nurodytų nusikaltimų ir kai yra konkretus ryšys su elektroninėmis priemonėmis ir nusikaltimais, kurie patenka į Terorizmo direktyvos 2017/541/ES taikymo sritį.

Atsižvelgiant į skirtingą privalomų priemonių, susijusių su duomenų gavimu, ribojamąjį mastą, pasiūlyme nustatomos įvairios sąlygos ir apsaugos priemonės. Tai apima reikalavimą, kad orderius ex ante patvirtintų teisminė institucija. Pasiūlymas taikomas tik saugomiems duomenims. Šis pasiūlymas netaikomas telekomunikacijų tinklais perduodamos informacijos perėmimui tikruoju laiku. Priemonė yra susijusi tik su tuo, kas būtina ir proporcinga atsižvelgiant į atitinkamo baudžiamojo proceso tikslus. Pagal ją paslaugų teikėjai prireikus taip pat gali kreiptis į išduodančiąsias institucijas, kad jos pateiktų paaiškinimus. Jeigu šių klausimų negalima išspręsti ir išduodančioji institucija nusprendžia tęsti vykdymo veiksmus, paslaugų teikėjai dėl tų pačių priežasčių gali prieštarauti vykdymo veiksmams, kuriuos vykdo jų šalies institucijos. Be to, nustatoma konkreti procedūra, kuri taikoma situacijose, kai pareiga pateikti duomenis prieštarauja konkuruojančiai pareigai, kylančiai iš trečiosios šalies teisės akto. ES teisės aktais apsaugomos įtariamųjų ir kaltinamųjų teisės baudžiamajame procese, be to, jau galioja taisyklės, kuriomis užtikrinama asmens duomenų apsauga. Tačiau kalbant apie asmenis, kurių asmens duomenų prašoma, šios papildomos pasiūlyme numatytos apsaugos priemonės apima šių asmenų procesines teises, susijusias arba nesusijusias su baudžiamąja byla. Tai apima galimybę ginčyti nutarties teisėtumą, būtinumą ar proporcingumą neribojant nacionalinės teisės aktuose nustatytų ginčijimo pagrindų. Vykdančiosios valstybės teisės aktuose nustatytos teisės visapusiškai gerbiamos, tuo tikslu užtikrinant, kad išduodančiojoje valstybėje būtų atsižvelgiama į imunitetus ir privilegijas, kuriomis apsaugomi duomenys, prašomi paslaugų teikėjo valstybėje narėje. Tai visų pirma galioja tais atvejais, kai šiais imunitetais ir privilegijomis užtikrinama didesnė apsauga nei išduodančiosios valstybės teisės aktais. Orderiai pagal siūlomą reglamentą yra vykdomi taip pat, kaip panašūs orderiai vykdomi jurisdikcijoje, kurioje paslaugų teikėjas gauna orderį. Reglamente nustatyta, kad valstybės narės turėtų turėti nustatytas veiksmingas ir proporcingas sankcijas. 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI •Teisinis pagrindas Veiksmų, kurių imamasi šioje srityje, teisinis pagrindas yra Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 82 straipsnio 1 dalis. 82 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad, laikantis įprastos teisėkūros procedūros, galima patvirtinti priemones, kuriomis siekiama nustatyti priemones ir procedūras, padedančias užtikrinti visų formų nuosprendžių ir teismo sprendimų pripažinimą visoje Sąjungoje. Taip pat gali būti tvirtinamos priemonės, kuriomis palengvinamas teisminių arba joms lygiaverčių valstybių narių institucijų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose ir sprendimų vykdymo srityje. Šis teisinis pagrindas taikomas šiame reglamente aptartiems mechanizmams. Pagal 82 straipsnio 1 dalį užtikrinamas teismo sprendimų, kuriais išduodančiosios valstybės teisminė institucija kreipiasi į kitos valstybės narės juridinį asmenį ir net nustato jam pareigas be išankstinio tos kitos valstybės narės teisminės institucijos įsikišimo, tarpusavis pripažinimas. Vykdančiosios valstybės teisminė institucija prireikus gali įsikišti, kad įvykdytų Europos įrodymų pateikimo ar saugojimo orderį. •Priemonės pasirinkimas Pagal SESV 82 straipsnio 1 dalį Sąjungos teisės aktų leidėjui suteikiama galimybė priimti reglamentus ir direktyvas. Kadangi pasiūlymas susijęs su tarpvalstybinėmis procedūromis, pagal kurias turi būti taikomos vienodos taisyklės, nėra jokios būtinybės valstybėms narėms palikti tam tikrą laisvę perkelti tokias taisykles į nacionalinę teisę. Reglamentas yra tiesiogiai taikomas, padeda užtikrinti aiškumą, didesnį teisinį tikrumą ir išvengti skirtingų aiškinimų valstybėse narėse, taip pat kitų su perkėlimu į nacionalinę teisę susijusių problemų, kurių kilo priėmus pagrindų sprendimus dėl teismo sprendimų tarpusavio pripažinimo. Be to, reglamentas sudaro sąlygas tą pačią pareigą nustatyti vienodai visoje Sąjungoje. Dėl šių priežasčių manoma, kad reglamentas būtų tinkamiausia šios tarpusavio pripažinimo priemonės forma. •Subsidiarumo principas Atsižvelgiant į tarpvalstybinį aptariamų problemų aspektą, į pasiūlymą įtrauktos priemonės turi būti tvirtinamos Sąjungos lygmeniu, kad pasiektų savo tikslus. Nusikaltimai, dėl kurių yra prieinami elektroniniai įrodymai, dažnai yra susiję su situacijomis, kuriose elektroninių įrodymų saugojimo infrastruktūrai ir ją eksploatuojančiam paslaugų teikėjui Sąjungoje ar už jos ribų taikoma kitokia nacionalinė teisinė sistema, palyginti su aukai arba nusikaltėliui taikoma nacionaline teisine sistema. Todėl, neturint bendrų minimalių taisyklių, kompetentingai institucijai, kuri nori gauti veiksmingą prieigą prie įrodymų užsienyje, gali prireikti daug laiko ir pastangų. Visų pirma, jei valstybės narės veiktų pavieniui, joms būtų sudėtinga išspręsti šiuos klausimus: ·teisinių sistemų fragmentacija valstybėse narėse, kurią paslaugų teikėjai, siekdami įvykdyti skirtingais nacionaliniais įstatymais pagrįstus prašymus, įvardijo kaip pagrindinę kliūtį; ·greitesnis teisminis bendradarbiavimas remiantis galiojančiais Sąjungos teisės aktais, visų pirma naudojant ETO. Atsižvelgiant į teisinių požiūrių įvairovę, susijusių politikos sričių skaičių (saugumas, pagrindinės teisės, įskaitant procesines teises ir asmens duomenų apsaugą, ekonominius klausimus) ir didelę suinteresuotųjų šalių įvairovę, Sąjungos lygmens teisės aktas yra tinkamiausia priemonė nustatytoms problemoms spręsti. •Proporcingumo principas Pasiūlyme nustatytos taisyklės, pagal kurias kompetentinga institucija Sąjungoje gali nurodyti Sąjungoje paslaugas teikiančiam paslaugų teikėjui, kuris nėra įsisteigęs toje pačioje valstybėje narėje, pateikti arba išsaugoti elektroninius įrodymus. Pagrindiniai pasiūlymo aspektai, pvz., Europos įrodymų pateikimo orderio materialinė taikymo sritis, pagarbos užtikrinimo sąlygos, sankcijų mechanizmas, apsaugos priemonių ir teisių gynimo priemonių sistema, padeda nustatyti pasiūlymo ribas, kad jis neviršytų to, kas yra būtina jo pagrindiniams tikslams pasiekti. Visų pirma pasiūlymas yra susijęs tik su prašymais dėl saugomų duomenų (netaikoma duomenims, kurie gaunami tikruoju laiku perimant telekomunikacijų tinklais perduodamą informaciją) ir su baudžiamajame procese, kuriame tiriama konkreti nusikalstama veika, išduotais orderiais. Todėl pasiūlymas netaikomas nusikaltimų prevencijai arba kitų rūšių byloms ar pažeidimams (pvz., administracinėms byloms dėl teisės taisyklių pažeidimų) ir jame nereikalaujama, kad paslaugų teikėjai sistemiškai rinktų ar saugotų daugiau duomenų, nei jie tai daro verslo tikslais arba laikydamiesi kitų teisinių reikalavimų. Be to, orderiai dėl duomenų apie abonentą ir prieigos duomenų pateikimo gali būti išduodami dėl bet kurios nusikalstamos veikos, o orderis dėl duomenų apie sandorį arba turinio duomenų pateikimo gali būti išduodamas tik dėl nusikalstamų veikų, už kurias išduodančiojoje valstybėje skiriama ne trumpesnė nei 3 metų laisvės atėmimo bausmė, arba dėl konkrečių pasiūlyme apibrėžtų kibernetinių, elektroninėmis priemonėmis daromų ar su terorizmu susijusių nusikaltimų. Galiausiai pasiūlyme paaiškinamos procesinės taisyklės ir apsaugos priemonės, kurios taikomos tarpvalstybinei prieigai prie elektroninių duomenų, tačiau juo nėra suderinamos vidaus priemonės. Pasiūlymas susijęs tik su tuo, kas yra būtina ir proporcinga siekiant patenkinti teisėsaugos ir teisminių institucijų poreikius skaitmeniniame amžiuje. 3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Komisija daugiau nei pusantrų metų konsultavosi su visomis suinteresuotosiomis šalimis, kad nustatytų problemas ir jų sprendimo būdus. Tai buvo daroma rengiant apklausas, kurios apėmė tiek atviras viešas konsultacijas, tiek tikslingas susijusių valdžios institucijų apklausas. Taip pat buvo rengiami grupiniai ekspertų susitikimai ir dvišaliai susitikimai siekiant aptarti galimas ES teisės aktų pasekmes. Konferencijose, kuriose buvo aptariama tarpvalstybinė prieiga prie elektroninių įrodymų, taip pat pasinaudota proga gauti grįžtamąją informaciją apie iniciatyvą.

Apskritai apklausoje dalyvavę respondentai mano, kad dėl didesnio naudojimosi informacijos paslaugomis kyla problemų teisėsaugai, nes susijusios institucijos dažnai neturi reikiamos įrangos, kad galėtų gauti įrodymus internetu. Ilgas įrodymų gavimo procesas taip pat pripažįstamas viena pagrindinių kliūčių. Kiti valdžios institucijų nurodyti pagrindiniai klausimai – patikimo bendradarbiavimo su paslaugų teikėjais nebuvimas, mažas skaidrumas ir teisinis neužtikrintumas, susijęs su tyrimo priemonių taikymo jurisdikcija. Buvo laikoma, kad tiesioginis tarpvalstybinis teisėsaugos ir skaitmeninių paslaugų teikėjų bendradarbiavimas baudžiamųjų tyrimų srityje duoda papildomą naudą. Paslaugų teikėjai ir tam tikros pilietinės visuomenės organizacijos atkreipė dėmesį į poreikį bendradarbiaujant su valdžios institucijomis užtikrinti teisinį tikrumą ir vengti įstatymų kolizijų. Kalbant apie tai, kokį poveikį nauji ES teisės aktai galėtų turėti teisėms, pažymėtina, kad suinteresuotosios šalys manė, jog garantijos dėl konkrečių apsaugos priemonių turėtų būti laikomos būtina bet kurios tarpvalstybinės priemonės sąlyga. Atliekant pradinį poveikio vertinimą surinkta grįžtamoji informacija parodė, kad suinteresuotosios šalys manė, jog pašalinus dabartinius savitarpio teisinės pagalbos sistemos trūkumus ji taptų veiksmingesnė, be to, padidėtų teisinis tikrumas. Kai kurios pilietinės visuomenės organizacijos prieštaravo ES lygmens teisės aktui, kuriuo būtų reglamentuojamas tiesioginis bendradarbiavimas. Jie pirmenybę teikė ES veiksmų ribojimui siekiant pagerinti savitarpio teisinės pagalbos procedūras. Į šią mintį bus atsižvelgta įgyvendinant praktines priemones, kurioms Taryba pritarė 2016 m. birželio mėn. Atlikus tikslinę valstybių narių valdžios institucijų apklausą taip pat paaiškėjo, kad nebuvo bendro požiūrio į galimybę gauti tarpvalstybinę prieigą prie elektroninių įrodymų, nes kiekviena valstybė narė vadovavosi savo vidaus praktika. Paslaugų teikėjai taip pat skirtingai reaguoja į užsienio teisėsaugos institucijų prašymus, o atsakymo pateikimo laikas yra skirtingas ir priklauso nuo prašančiosios valstybės narės. Dėl to visos susijusios suinteresuotosios šalys atsiduria teisiškai neužtikrintoje padėtyje. Apskritai iš konsultacijų su suinteresuotosiomis šalimis paaiškėjo, kad dabartinė teisinė sistema yra fragmentiška ir sudėtinga. Dėl to vykdymo etape gali atsirasti vėlavimų, o nusikaltimų tyrimas ir baudžiamasis persekiojimas, kurio metu reikia gauti tarpvalstybinę prieigą prie elektroninių įrodymų, gali būti ne toks veiksmingas. •Poveikio vertinimas Reglamentavimo patikros valdyba priėmė teigiamą nuomonę dėl poveikio vertinimo, kuria pritariama šiam pasiūlymui, ir pateikė įvairių pasiūlymų dėl patobulinimų. Remiantis šia nuomone, poveikio vertinimas buvo iš dalies pakeistas siekiant papildomai aptarti klausimus dėl pagrindinių teisių, susijusius su tarpvalstybiniu dalijimusi duomenimis, visų pirma su įvairių priemonių, kurios numatytos tinkamiausioje galimybėje, ryšiais. Vertinimas taip pat buvo pakeistas siekiant labiau įsigilinti į suinteresuotųjų šalių ir valstybių narių nuomones ir į tai, kaip į jas buvo atsižvelgta. Be to, buvo iš naujo įvertintos politinės aplinkybės siekiant įtraukti papildomas nuorodas į įvairius aspektus, pvz., diskusijas ekspertų grupėse, kurios padėjo suformuoti iniciatyvą. Buvo išaiškintas įvairių priemonių papildomumas (visų pirma ETO direktyva, derybos dėl Budapešto konvencijos papildomo protokolo ir bendra ES ir JAV savitarpio teisinės pagalbos susitarimo peržiūra) atsižvelgiant į jų taikymo sritį, laiką ir išsamumą, be to, buvo peržiūrėtas pagrindinis scenarijus siekiant labiau įsigilinti į pokyčius, kurie, tikėtina, įvyks nepriklausomai nuo siūlomų priemonių patvirtinimo. Galiausiai buvo įterptos diagramos, kurios padės išsamiau apibūdinti dalijimosi duomenimis darbo srautus. Be pagrindinio scenarijaus (O galimybė), buvo išnagrinėtos keturios pagrindinės politikos galimybės: įvairios praktinės priemonės, kuriomis siekiama pagerinti teisminio bendradarbiavimo procedūras ir tiesioginį valdžios institucijų ir paslaugų teikėjų bendradarbiavimą (A galimybė: nesusijusi su teisėkūros priemone); galimybė, kurioje A galimybės praktinės priemonės derinamos su dvišaliais arba daugiašaliais sprendimo būdais (B galimybė: susijusi su teisėkūros priemone); galimybė, kurioje pirmiau minėtos B galimybės priemonės derinamos su Europos įrodymų pateikimo orderiu ir priemone, kuria siekiama pagerinti prieigą prie duomenų bazių, kuriose informacija apie abonentą pateikiama gavus užklausą, pvz., domeno vardas „Whois“ (C galimybė: susijusi su teisėkūros priemone); ir galimybė, kurioje visos C galimybėje nurodytos ankstesnės priemonės derinamos su teisės aktu dėl tiesioginės prieigos prie nuotoliniu būdu saugomų duomenų (D galimybė: susijusi su teisėkūros priemone). Jeigu nebus imtasi jokių priemonių (O galimybė), dėl didėjančio prašymų skaičiaus padėtis tik pablogės. Visos kitos galimybės padeda pasiekti iniciatyvos tikslus, tačiau skirtingu mastu. A galimybė padėtų padidinti dabartinių procesų efektyvumą, pvz., pagerindama prašymų kokybę, tačiau dėl dabartinės sistemos struktūrinių trūkumų galimybės atlikti patobulinimus būtų ribotos. B galimybė padėtų atlikti daugiau patobulinimų, nes pagal ją būtų įgyvendinti tarptautiniu mastu priimtini sprendimo būdai, tačiau šių tarptautinių sprendimo būdų rezultatas iš esmės priklausytų nuo trečiųjų valstybių. Todėl sprendimo būdai yra neužtikrinti ir mažai tikėtina, kad jie bus veiksmingi ir suteiks tiek daug apsaugos priemonių, kiek jų būtų galima gauti patvirtinus Sąjungos sprendimo būdą. C galimybė turėtų aiškią papildomą naudą, palyginti su ankstesnėmis galimybėmis, nes pagal ją taip pat būtų įgyvendinama ES vidaus priemonė dėl tiesioginio bendradarbiavimo su paslaugų teikėjais, kuri padėtų išspręsti daugumą klausimų, kurių kiltų su paslaugų teikėju, turinčiu atitinkamus duomenis, susijusiais atvejais. D galimybė – tai išsamiausias sprendimo būdų rinkinys. Be ankstesnių priemonių, ji apima teisėkūros priemonę dėl tiesioginės prieigos tais atvejais, kai paslaugų teikėjo dalyvavimas nebūtinas. Dabartinė Komisijos siūloma teisėkūros iniciatyva yra pagrįsta poveikio vertinimo išvadomis. Šį teisės aktą papildys poveikio vertinime aprašytos praktinės priemonės ir tolesnis darbas, susijęs su Budapešto konvencijos papildomu protokolu. Remdamasi savo pasiūlymu dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, Komisija su JAV ir kitomis trečiosiomis šalimis taip pat aptars galimybę ateityje sudaryti dvišalius arba daugiašalius susitarimus dėl tarpvalstybinės prieigos prie elektroninių įrodymų, įskaitant su šia prieiga susijusias apsaugos priemones. Dėl tiesioginės prieigos priemonių ir prieigos prie duomenų bazių, kurios yra D galimybės sudedamoji dalis, Komisija dabar nesiūlo jokio teisės akto, tačiau toliau nagrinės, kaip kuo geriau išspręsti šiuos du klausimus. Tikimasi, kad iniciatyva sudarys sąlygas veiksmingiau ir efektyviau atlikti tyrimus ir vykdyti baudžiamąjį persekiojimą, taip pat padidins skaidrumą ir atskaitomybę bei užtikrins pagarbą pagrindinėms teisėms. Taip pat tikimasi, kad tai skatins pasitikėjimą skaitmenine bendrąja rinka, nes pagerins saugumą ir sumažins įsitikinimą nebaudžiamumu už nusikaltimus, padarytus prie tinklo prijungtuose prietaisuose arba juos naudojant. Tikimasi, kad valdžios institucijos dėl iniciatyvos patirs pradinių įgyvendinimo išlaidų, kurias ilguoju laikotarpiu kompensuos sutaupytos einamosios išlaidos. Nacionalinės institucijos turėtų prisitaikyti prie naujų procedūrų ir dalyvauti mokymo kursuose. Tačiau paskui tos institucijos gaus naudos iš supaprastinimo, centralizavimo ir aiškios teisinės sistemos, kurioje bus reglamentuojami prašymai leisti susipažinti su duomenimis, nes būtent šie aspektai turėtų padėti užtikrinti veiksmingumą. Be to, kadangi, įgyvendinus tinkamiausią galimybę, teisminio bendradarbiavimo kanalams nebus daroma spaudimo, prašymus gaunančiosiose šalyse turėtų sumažėti prašymų, kuriuos jos turi išnagrinėti, skaičius. Paslaugų teikėjai turėtų, prisitaikydami prie naujos teisės aktų sistemos, nustatyti (naujas) procedūras ir apmokyti savo darbuotojus. Kita vertus, suderinta sistema padėtų sumažinti naštą tiems paslaugų teikėjams, kurie dabar teikia atsakymus į prašymus dėl su turiniu nesusijusių duomenų ir kurie šiuos prašymus turi išnagrinėti laikydamiesi skirtingų visose valstybėse narėse įstatymų. Teisinis tikrumas ir procedūrų standartizavimas taip pat turėtų turėti teigiamą poveikį mažosioms ir vidutinėms įmonėms, nes tai sumažintų administracinę naštą ir turėtų teigiamą poveikį konkurencingumui. Apskritai taip pat tikimasi, kad iniciatyva padės įmonėms sutaupyti. •Pagrindinės teisės Pasiūlymas gali daryti poveikį įvairioms pagrindinėms teisėms: ·asmens, su kurio duomenimis susipažįstama, teisėms: teisei į asmens duomenų apsaugą; teisei į privataus ir šeimos gyvenimo gerbimą; teisei į žodžio laisvę; teisei į gynybą; teisei į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą; ·paslaugų teikėjo teisėms; teisei į laisvę užsiimti verslo veikla; teisei į veiksmingą teisinę gynybą; ·visų piliečių teisėms; teisei į laisvę ir saugumą.

Atsižvelgiant į susijusį duomenų apsaugos acquis, į siūlomą reglamentą, siekiant užtikrinti šių asmenų teisių apsaugą, įtraukiamos pakankamos ir svarbios apsaugos priemonės. Kadangi orderiai gali būti išduodami tik baudžiamajame procese ir tik jeigu yra numatytos panašios nacionalinės situacijos ikiteisminio ir teisminio nagrinėjimo etapuose, galima taikyti visas baudžiamosios teisės procesines apsaugos priemones. Tai visų pirma apima EŽTK 6 straipsnyje ir Pagrindinių teisių chartijos 47 ir 48 straipsniuose nustatytą teisę į teisingą bylos nagrinėjimą. Taip pat įtraukiami atitinkami ES lygmens teisės aktai, kuriais reglamentuojamos procesinės teisės baudžiamajame procese: Direktyva 2010/64/ES dėl teisės į vertimo žodžiu ir raštu paslaugas baudžiamajame procese, Direktyva 2012/13/ES dėl teisės į informaciją apie teises ir kaltinimus ir dėl galimybės susipažinti su bylos medžiaga, Direktyva 2013/48/ES dėl teisės turėti advokatą ir teisės susisiekti su giminaičiais suėmimo ir sulaikymo metu, Direktyva 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant bylą teisme aspektų užtikrinimo, Direktyva 2016/800 dėl procesinių garantijų vaikams ir Direktyva 2016/1919 dėl teisinės pagalbos įtariamiesiems ir kaltinamiesiems vykstant baudžiamajam procesui ir prašomiems perduoti asmenims vykstant Europos arešto orderio vykdymo procedūroms. Konkrečiau kalbant, išankstinė teisminės institucijos intervencija tuo atveju, kai yra išduotas orderis, padeda užtikrinti, kad būtų patikrintas priemonės teisėtumas, būtinumas ir proporcingumas nagrinėjamoje byloje. Be to, taip užtikrinama, kad orderis netinkamai nepažeistų pagrindinių teisių, įskaitant teisinių principų, pvz., advokato teisės neatskleisti profesinės paslapties, poveikį. Reikalaujama, kad išduodančioji institucija konkrečioje byloje užtikrintų, kad priemonė būtų būtina ir proporcinga, be kita ko, atsižvelgiant į tiriamos nusikalstamos veikos rimtumą. Pasiūlyme taip pat nustatytos duomenims apie sandorius ir turinio duomenims taikomos ribos, kuriomis užtikrinama, kad Europos įrodymų pateikimo orderis būtų išduodamas tik dėl rimtesnių formų nusikaltimų, susijusių su tokiais duomenimis. Taip pat aiškiai aptariama teisė į veiksmingą asmenų, kurių duomenų prašoma, teisių gynimą. Išduodančiojoje valstybėje vykstančio teisminio nagrinėjimo metu taip pat reikia atsižvelgti į tam tikrų profesijų atstovams, pvz., advokatams, suteiktus imunitetus ir privilegijas, taip pat į adresato valstybės nacionalinio saugumo ar gynybos interesus. Šiuo atveju teisminės institucijos atliekama peržiūra taip pat veikia kaip papildoma apsaugos priemonė. Kadangi orderis yra privaloma priemonė, jis taip pat daro poveikį paslaugų teikėjų teisėms, visų pirma laisvei užsiimti verslu. Pasiūlymas apima paslaugų teikėjo teisę pareikšti tam tikrus reikalavimus išduodančiojoje valstybėje narėje, pvz., jeigu teisminė institucija neišdavė arba nepatvirtino orderio. Jeigu orderis perduodamas vykdančiajai valstybei vykdymo tikslais, vykdančioji institucija gali nuspręsti nepripažinti arba nevykdyti orderio, jeigu, jį gavus ir pasikonsultavus su išduodančiąja institucija, paaiškėja kokie nors riboti prieštaravimo pagrindai. Be to, jeigu pradedama vykdymo procedūra, pats adresatas galės vykdančiojoje institucijoje pareikšti prieštaravimą dėl orderio remdamasis bet kuriuo tokiu ribotu pagrindu. Tai, pvz., apima atvejus, kai aišku, kad kompetentinga institucija neišdavė arba nepatvirtino orderio arba kai laikantis orderio būtų akivaizdžiai pažeista Chartija arba jo laikymasis būtų akivaizdžiai piktnaudžiaujamojo pobūdžio. Tai nepanaikina adresato teisės į veiksmingą teisminę teisių nuo sprendimo, kuriuo nustatoma sankcija, gynybą. Potencialus klausimas, susijęs su ES priemonėmis šioje srityje, – galimybė, kad dėl šios priežasties trečiosios šalys gali nustatyti abipuses pareigas ES paslaugų teikėjams, kurios nederėtų su ES pagrindinių teisių sąlygomis, įskaitant ES acquis užtikrinamą aukšto lygio duomenų apsaugą. Pasiūlyme ši situacija sprendžiama dviem būdais: pirma, numatant priemonę, kurioje yra griežtos apsaugos priemonės ir aiškios nuorodos į ES acquis jau įtvirtintas sąlygas ir apsaugos priemones, kurios laikomos pavyzdžiu užsienio teisės aktams, ir, antra, nustatant konkrečią prieštaraujančių įsipareigojimų sąlygą, pagal kurią paslaugų teikėjams leidžiama nustatyti ir šalinti prieštaraujančius įsipareigojimus, su kuriais jie susiduria, ir taip inicijuoti teisminę peržiūrą. Ši sąlyga suprojektuota taip, kad užtikrintų pagarbą tiek bendro pobūdžio blokavimo statutams, pvz., tiek JAV elektroninių ryšių privatumo aktui (angl. ECPA), kuriuo, atsižvelgiant į jo geografinę taikymo sritį, išskyrus ribotas aplinkybes, draudžiama atskleisti informaciją, susijusią su turinio duomenimis, tiek įstatymams, kuriais paprastai nedraudžiama atskleisti informacijos, tačiau tai gali būti daroma individualiais atvejais. Su ECPA susijusiais atvejais prieiga prie turinio duomenų tam tikrose situacijose šiuo metu gali būti neleidžiama, todėl savitarpio teisinės pagalbos susitarimai turėtų išlikti pagrindine prieigos prie tokių duomenų priemone. Tačiau pakeitimais, kurie buvo padaryti priėmus JAV CLOUD aktą, blokavimo statutas galėtų būti panaikintas, jeigu ES sudarytų susitarimą su JAV. Papildomi tarptautiniai susitarimai su kitais pagrindiniais partneriais gali padėti dar labiau sumažinti su įstatymų kolizija susijusių situacijų skaičių. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, galima teigti, kad šiame pasiūlyme nustatytos priemonės yra suderinamos su pagrindinėmis teisėmis. 4.POVEIKIS BIUDŽETUI Šis pasiūlymas dėl teisėkūros procedūra priimamo reglamento nedaro poveikio Sąjungos biudžetui. 5.KITI ELEMENTAI •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka Šis reglamentas yra tiesiogiai taikytinas visoje Sąjungoje. Jį tiesiogiai taikys specialistai, taip išvengiant reikalavimo keisti vidaus teisės sistemas. Reglamentas bus vertinamas ir Komisija ne vėliau kaip po 5 metų nuo jo įsigaliojimo dienos Europos Parlamentui ir Tarybai pateiks ataskaitą. Remdamasi ataskaitos išvadomis, visų pirma tuo, ar reglamentu paliekama kokių nors praktinę reikšmę turinčių spragų, ir atsižvelgdama į technologinę plėtrą, Komisija įvertins poreikį praplėsti reglamento taikymo sritį. Komisija prireikus pateiks pasiūlymus pakeisti šį reglamentą. Valstybės narės teikia Komisijai informaciją, būtiną tai ataskaitai parengti. Valstybės narės surinks duomenis, reikalingus atliekant metinę reglamento stebėseną. Komisija prireikus parengs paslaugų teikėjams rekomendacijas dėl reglamente nustatytų reikalavimų laikymosi. •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas TAISYKLĖ straipsnis Konstatuojamoji dalis I. Dalykas, sąvokų apibrėžtys ir taikymo sritis 1. Dalykas 1–15 2. Apibrėžtys 16–23 3. Taikymo sritis 24–27 II. Europos įrodymų pateikimo orderis, Europos įrodymų saugojimo orderis ir sertifikatai, teisinis atstovas 4. Išduodančioji institucija 30 5. Europos įrodymų pateikimo orderio išdavimo sąlygos 28–29, 31–35 6. Europos įrodymų saugojimo orderio išdavimo sąlygos 36 7. Europos įrodymų pateikimo orderio ir Europos įrodymų saugojimo orderio adresatas 37 8. Europos įrodymų pateikimo orderio sertifikatas ir Europos įrodymų saugojimo orderio sertifikatas 38–39 9. EĮPOS vykdymas 40–41 10. EĮSOS vykdymas 42 11. Konfidencialumas ir informacija apie naudotoją 43 12. Išlaidų kompensavimas Nenurodyta III. Sankcijos ir vykdymas 13. Sankcijos Nenurodyta 14. Vykdymo procedūra 44–45, 55 IV. Teisių gynimo būdai 15 ir 16 straipsniai. Peržiūros procedūra, kuri taikoma kilus trečiosios šalies teisėje nustatytiems prieštaraujantiems įsipareigojimams 47–53 17. Veiksmingos teisių gynimo priemonės 54 18. Privilegijų ir imunitetų užtikrinimas pagal vykdančiosios valstybės teisę 35 V. Baigiamosios nuostatos 19. Stebėsena ir ataskaitų teikimas 58 20. Sertifikatų ir formos pakeitimai 59–60 21. Įgaliojimų delegavimas 60 22. Pranešimai Nenurodyta 23. Ryšys su Europos tyrimo orderiais 61 24. Vertinimas 62 25. Įsigaliojimas Nenurodyta

Šiame straipsnyje aprašoma bendra pasiūlymo taikymo sritis ir tikslas, t. y. nustatyti taisykles, kuriomis Europos Sąjungos kompetentinga teisminė institucija gali, išduodama Europos įrodymų pateikimo orderį arba Europos įrodymų saugojimo orderį, nurodyti paslaugų teikėjui, kuris siūlo paslaugas Sąjungoje, pateikti arba išsaugoti elektroninius įrodymus. Šios priemonės gali būti naudojamos tik tarpvalstybinėse situacijose, t. y. kai paslaugų teikėjas yra įsisteigęs kitoje valstybėje narėje arba jam atstovaujama kitoje valstybėje narėje. Šiuo reglamentu tyrimo institucijoms suteikiamos papildomos priemonės elektroniniams įrodymams gauti neribojant nacionalinės teisės aktais jau suteiktų įgaliojimų jų teritorijoje įsisteigusių arba atstovaujamų paslaugų teikėjų atžvilgiu imtis priverstinių priemonių. Todėl, jeigu paslaugų teikėjas yra įsisteigęs arba jam atstovaujama toje pačioje valstybėje narėje, tos valstybės narės institucijos, kad priverstų paslaugų teikėją paklūsti, naudoja nacionalines priemones. Duomenys, kuriuos nurodoma pateikti išduotame Europos įrodymų pateikimo orderyje, turėtų būti pateikti tiesiogiai institucijoms, nedalyvaujant valstybės narės, kurioje yra įsisteigęs arba atstovaujamas paslaugų teikėjas, institucijoms. Reglamente taip pat atsisakoma vietos nustatymo duomenų kaip lemiamo siejamojo veiksnio, nes duomenų saugojimas paprastai nereiškia valstybės, kurios teritorijoje saugomi duomenys, vykdomos kokios nors kontrolės. Tokį saugojimą dažniausiai nustato pats paslaugų teikėjas, remdamasis verslo ypatumais. Be to, reglamentas taip pat taikomas, jeigu paslaugų teikėjai nėra įsisteigę arba atstovaujami Sąjungoje, tačiau siūlo paslaugas Sąjungoje. Tai atsispindi 3 straipsnio 1 dalyje. Tais atvejais, kai pasiūlyme pateikiama nuoroda į valstybėje narėje įsisteigusį arba joje per paskirtą teisinį atstovą atstovaujamą paslaugų teikėją, vien teisinio atstovo paskyrimas nereiškia, kad paslaugų teikėjas yra įsisteigęs, kaip reikalaujama pagal šį reglamentą. 1 straipsnio 2 dalyje primenama, kad šiuo reglamentu nekeičiama pareiga gerbti pagrindines teises ir teisinius principus, kaip nustatyta ES sutarties 6 straipsnyje. 2 straipsnis. Apibrėžtys Šiame straipsnyje pateikiamos visame dokumente vartojamų sąvokų apibrėžtys. Reglamentas taikomas toliau nurodytų rūšių paslaugų teikėjams: elektroninių ryšių paslaugų teikėjams, informacinės visuomenės paslaugų teikėjams, kai duomenų saugojimas yra pagrindinė naudotojui teikiamos paslaugos savybė, įskaitant socialinius tinklus, jeigu jie nepriskiriami elektroninių ryšių paslaugoms, elektronines prekyvietes, kuriose palengvinamas naudotojų (pvz., vartotojų ar įmonių) tarpusavio sandorių sudarymas, ir kitiems prieglobos paslaugų teikėjams, taip pat interneto domeno vardo ir numeravimo paslaugų teikėjams. Reglamento taikymo sritis apima elektroninių ryšių paslaugų teikėjus, kaip apibrėžta [Direktyvoje, nustatančioje Europos elektroninių ryšių kodeksą]. Tradicinių telekomunikacijų paslaugų teikėjai, vartotojai ir įmonės vis dažniau pirmenybę teikia naujoms internetinėms asmenų tarpusavio ryšio paslaugoms, pvz., interneto telefonijos paslaugoms, tikralaikių pokalbių ir e. pašto paslaugoms. Todėl šis pasiūlymas turėtų būti taikomas šioms paslaugoms kartu su socialiniais tinklais, pvz., „Twitter“ ir „Facebook“, kuriuose naudotojams leidžiama dalytis turiniu. Daugeliu atvejų duomenys nebesaugomi naudotojo įrenginyje, tačiau yra prieinami debesija pagrįstoje infrastruktūroje, kurioje prieiga iš esmės suteikiama iš bet kurios vietos. Paslaugų teikėjams nereikia būti įsisteigusiems arba turėti serverius kiekvienoje jurisdikcijoje – jiems pakanka naudotis centralizuota administracija ir decentralizuotomis sistemomis, kuriose saugomi duomenys ir teikiamos jų paslaugos. Jie tai daro siekdami optimizuoti krūvio pusiausvyrą ir sutrumpinti vėlavimus atsakant į naudotojų prašymus pateikti duomenis. Turinio teikimo tinklai (angl. Content delivery networks, CDN) paprastai naudojami siekiant pagreitinti turinio pateikimą nukopijuojant turinį keliuose visame pasaulyje esančiuose serveriuose. Taip įmonėms sudaromos sąlygos pateikti turinį iš serverio, kuris yra arčiausiai naudotojo arba kuriame ryšys galėtų būti nukreipiamas į mažiau apkrautą tinklą. Siekiant atsižvelgti į šią tendenciją, apibrėžtis apima debesijos ir kitas prieglobos paslaugas, kurios suteikia galimybių naudotis įvairiais skaičiavimo ištekliais, pvz., tinklais, serveriais arba kita infrastruktūra, saugojimu, taikomosiomis programomis ir paslaugomis, kurios sudaro sąlygas saugoti duomenis skirtingais tikslais. Priemonė taip pat taikoma skaitmeninėms prekyvietėms, kuriose vartotojai ir (arba) įmonės gali sudaryti sandorius pardavimo internete sutarčių arba sutarčių dėl paslaugų forma. Tokie sandoriai sudaromi elektroninės prekyvietės svetainėje arba prekiautojo svetainėje, kurioje naudojami elektroninės prekyvietės suteikiami skaičiavimo ištekliai. Todėl būtent šioje prekyvietėje yra elektroniniai įrodymai, kurių gali prireikti nagrinėjant baudžiamąją bylą. Paslaugos, kurias teikiant duomenų saugojimas nėra pagrindinė teikiamos paslaugos savybė, nepatenka į pasiūlymo taikymo sritį. Nors dauguma paslaugų teikėjų teikiamų paslaugų yra susijusios su tam tikros rūšies duomenų saugojimu, ypač tais atvejais, kai paslaugos teikiamos internete nuotoliniu būdu, paslaugas, kurias teikiant duomenų saugojimas yra ne pagrindinė, bet tik papildoma savybė, galima atskirti, įskaitant nuotoliniu būdu internete teikiamas teisines, architektūrines, inžinerijos ir apskaitos paslaugas. Su interneto infrastruktūros užtikrinimu susijusių paslaugų teikėjai, pvz., domeno vardo registruotojai ir registrai ir privatumo ir atstovavimo paslaugų teikėjai, arba regioniniai interneto registrai, skirti interneto protokolų adresams registruoti, gali būti svarbūs baudžiamajame procese, nes gali pateikti pėdsakus, leidžiančius nustatyti nusikalstamoje veikloje dalyvavusio asmens arba subjekto tapatybę. Duomenų, kuriuos kompetentingos institucijos gali gauti išduodamos Europos įrodymų pateikimo orderį, kategorijos apima duomenis apie abonentą, prieigos duomenis, sandorių duomenis (šios trys kategorijos dažnai bendrai vadinamos su turiniu nesusijusiais duomenimis) ir saugomus turinio duomenis. Šis atskyrimas, išskyrus prieigos duomenis, galioja daugumos valstybių narių teisinėje tvarkoje ir ne ES teisinėse sistemose. Visose kategorijose yra asmens duomenų, todėl joms taikomos ES duomenų apsaugos acquis numatytos apsaugos priemonės. Šios apsaugos priemonės daro skirtingo intensyvumo poveikį pagrindinėms teisėms, visų pirma, viena, duomenims apie abonentą ir, antra, sandorių ir turinio duomenims. Labai svarbu, kad priemonė taikoma visoms šioms kategorijoms: duomenys apie abonentą ir prieigos duomenys dažnai yra atskaitos taškas siekiant tyrime gauti informacijos apie įtariamojo tapatybę. Vis dėlto, kalbant apie įrodomąją galią, svarbiausią įrodomąją galią gali turėti sandorio ir turinio duomenys. Kadangi pagrindinių teisių ribojimo lygmuo yra skirtingas, skirtingų sąlygų duomenims apie abonentą ir sandorių ir prieigos duomenims nustatymas, kaip tai daroma keliose reglamento nuostatose, yra pateisinamas. Tinkama išskirti prieigos duomenis kaip konkrečią šiame reglamente vartojamą duomenų kategoriją. Prieigos duomenimis, kaip čia apibrėžta, siekiama tokio pat tikslo kaip ir duomenimis apie abonentą, t. y. nustatyti naudotoją, o pagrindinės teisės ribojimo lygis yra panašus. Todėl šiems duomenims turėtų būti taikomos tokios pat sąlygos kaip ir duomenims apie abonentą. Taigi šiame pasiūlyme nustatoma nauja kategorija duomenų, su kuriais turi būti elgiamasi kaip ir su duomenimis apie abonentą, jeigu siekiama to paties tikslo. 2 straipsnyje apibrėžiamos valstybės narės ir institucijos, kurios galėtų dalyvauti procedūroje. Išduodančiosios institucijos apibrėžtis pateikiama 4 straipsnyje. Skubūs atvejai laikomi išimtinėmis situacijomis, kuriose paprastai reikia, kad paslaugų teikėjai reaguotų laiku ir kuriose bus taikomos specialios sąlygos. Todėl jie šiame straipsnyje apibrėžiami atskirai. 3 straipsnis. Taikymo sritis Šiame straipsnyje nustatyta pasiūlymo taikymo sritis. Reglamentas taikomas visiems paslaugų teikėjams, kurie Sąjungoje siūlo paslaugas, įskaitant Sąjungoje neįsisteigusius paslaugų teikėjus. Aktyvus paslaugų siūlymas Sąjungoje kartu su visa joje teikiama nauda reiškia, kad reglamento taikymas paslaugų teikėjams yra pateisinamas ir sudaro vienodas veiklos sąlygas tų pačių rinkų dalyviams. Be to, jei reglamentas nebūtų taikomas šiems paslaugų teikėjams, atsirastų spraga ir nusikaltėliams būtų lengva išvengti reglamento taikymo.

Siekdamos nustatyti, ar paslaugos yra siūlomos, institucijos turi įvertinti, ar paslaugos teikėjas sudaro sąlygas fiziniams arba juridiniams asmenims naudotis savo paslaugomis vienoje ar keliose valstybėse narėse. Tačiau vien paslaugos prieinamumas (kuris taip pat gali būti kildinamas iš prieigos prie paslaugų teikėjo arba tarpininko svetainės arba e. pašto adreso ar kitų kontaktinių duomenų) neturėtų būti pakankama sąlyga šio reglamento taikymui. Todėl, norint nustatyti pakankamą sąsają tarp paslaugų teikėjo ir teritorijos, kurioje jis siūlo savo paslaugas, reikalaujama esminio ryšio su tomis valstybėmis narėmis. Toks esminis ryšys yra, kai paslaugų teikėjas turi įmonę vienoje ar keliose valstybėse narėse. Jeigu Sąjungoje įmonės nėra, esminio ryšio su Sąjunga kriterijus turėtų būti vertinamas remiantis dideliu esamų naudotojų skaičiumi vienoje ar keliose valstybėse narėse arba tikslinga veikla vienoje ar keliose valstybėse narėse. Tikslinga veikla vienoje ar keliose valstybėse narėse gali būti nustatoma remiantis visomis susijusiomis aplinkybėmis, įskaitant tokius veiksnius kaip kalba arba valiuta, kuri paprastai naudojama valstybėje narėje. Tikslinga veikla valstybėje narėje taip pat galėtų būti siejama su galimybe atitinkamoje nacionalinėje taikomųjų programų parduotuvėje įsigyti taikomąją programą, vietos reklamos rodymu arba reklamos valstybėje narėje vartojama kalba rodymu, bet kokios informacijos, kurią pateikia valstybių narių asmenys, panaudojimu savo veikloje arba ryšių su klientais valdymu, pvz., aptarnaujant klientus ta kalba, kuri paprastai vartojama valstybėje narėje. Laikoma, kad esminis ryšys yra ir tais atvejais, kai paslaugų teikėjas nukreipia savo veiklą į vieną ar daugiau valstybių narių, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 17 straipsnio 1 dalies c punkte. Europos įrodymų pateikimo orderis ir Europos įrodymų saugojimo orderis yra tyrimo priemonės, kurios gali būti taikomos tik atliekant baudžiamuosius tyrimus arba baudžiamajame procese dėl konkrečių nusikalstamų veikų. Pagal ryšį su konkrečiu tyrimu orderis atskiriamas nuo prevencinių priemonių arba duomenų saugojimo pareigų, nustatytų teisės aktuose, ir užtikrinamas baudžiamajame procese galiojančių procesinių teisių taikymas. Todėl kompetencija pradėti tyrimus dėl konkrečios nusikalstamos veikos yra būtina šio reglamento taikymo sąlyga. Taip pat taikomas papildomas reikalavimas, pagal kurį duomenys, kuriuos siekiama gauti, turi būti susiję su paslaugų teikėjo Sąjungoje siūlomomis paslaugomis. 2 skyrius. Europos įrodymų pateikimo orderis, Europos įrodymų saugojimo orderis ir sertifikatai 4 straipsnis. Išduodančioji institucija Teisminė institucija, išduodama Europos įrodymų pateikimo arba įrodymų saugojimo orderį, visada turi dalyvauti kaip išduodančioji arba patvirtinančioji institucija. Orderius, kuriais nurodoma pateikti sandorių arba turinio duomenis, turi išduoti teisėjas arba teismas. Kai tai yra duomenys apie abonentą arba prieigos duomenys, tai gali padaryti prokuroras. 5 straipsnis. Europos įrodymų pateikimo orderio išdavimo sąlygos 5 straipsnyje nustatytos Europos įrodymų pateikimo orderio išdavimo sąlygos. Jas turi įvertinti išduodančioji teisminė institucija. Europos įrodymų pateikimo orderis gali būti išduodamas, jeigu tai būtina ir proporcinga konkrečioje byloje. Be to, jis turėtų būti išduodamas tik jeigu dėl tos pačios nusikalstamos veikos panašioje vidaus situacijoje išduodančiojoje valstybėje būtų galima taikyti panašią priemonę. Orderius, kuriais nurodoma pateikti duomenis apie abonentą ir prieigos duomenis, galima išduoti dėl bet kurios nusikalstamos veikos. Sandorių ir turinio duomenims turėtų būti taikomi griežtesni reikalavimai, kad būtų atsižvelgta į didesnį tokių duomenų konfidencialumą ir atitinkamai didesnį orderiais nustatomos intervencijos tokių duomenų atžvilgiu laipsnį, palyginti su duomenimis apie abonentą ir prieigos duomenis. Todėl orderiai gali būti išduodami tik dėl nusikalstamų veikų, už kurias skiriama didžiausia laisvės atėmimo bausmė yra ne mažiau kaip 3 metai arba daugiau. Didžiausia laisvės atėmimo bausme pagrįstos ribos nustatymas sudaro sąlygas laikytis proporcingesnio požiūrio, įskaitant įvairias kitas ex ante ir ex post sąlygas ir apsaugos priemones, kuriomis siekiama gerbti proporcingumo principą ir nukentėjusių asmenų teises. Riba taip pat neturėtų pakenkti priemonės veiksmingumui ir jos naudojimui, kaip ją naudoja specialistai. Valstybės narės taiko įvairias didžiausias laisvės atėmimo bausmes, susijusias su jų nacionaline sistema. Nacionaliniai baudžiamieji kodeksai yra skirtingi ir nesuderinti. Tą patį galima pasakyti apie nusikalstamas veikas ir už jas skiriamas sankcijas. Nacionaliniuose proceso kodeksuose taip pat nustatytos skirtingos ribos, taikomos sandorių arba turinio duomenų gavimui: kai kurios valstybės narės nenustato jokios konkrečios ribos; kitos nustato nusikalstamų veikų sąrašą. Trejų metų riba apribojamas priemonės taikymas rimtesniems nusikaltimams, per daug neapribojant specialistų galimybių naudoti šią priemonę. Taikant šią ribą, priklausomai nuo valstybės narės baudžiamojo kodekso, į taikymo sritį nepatenka įvairūs nusikaltimai (pvz., kai kuriose valstybėse narėse – dalyvavimas organizuotos nusikalstamos grupės veikloje ir pagrobimas, taip pat nusikalstamos veikos, kaip antai smulki vagystė, sukčiavimas ir užpuolimas, dėl kurių prašymas išduoti tarpvalstybinį įrodymų, susijusių su neskelbtinais duomenimis, pateikimo orderį gali būti laikomas neproporcingu). Kita vertus, trejų metų riba apima nusikaltimus, dėl kurių reikia veiksmingesnio požiūrio (pvz., narystė nusikalstamoje organizacijoje, teroristinių grupių finansavimas, nusikalstamos organizacijos rėmimas arba skatinimas prie jos prisidėti, mokymas daryti teroristinius nusikaltimus, tam tikros teroristinio pobūdžio nusikalstamos veikos ir rengimasis padaryti tokias nusikalstamas veikas arba pasirengimas paimti įkaitus) ir kurie priešingu atveju, jeigu, priklausomai nuo valstybės narės, būtų taikoma didesnė riba, nepatektų į taikymo sritį. Ši riba pasirinkta siekiant užtikrinti baudžiamųjų tyrimų ir teisių bei proporcingumo apsaugos veiksmingumo pusiausvyrą visose valstybėse narėse. Riba pranaši ir dėl to, kad yra lengvai taikoma praktiškai. Be to, orderiai, kuriais nurodoma pateikti sandorių arba turinio duomenis, taip pat gali būti išduodami dėl konkrečių nuostatoje išvardytų suderintų nusikalstamų veikų, kurių įrodymai paprastai dažniausiai bus prieinami tik elektronine forma. Taip reglamento taikymas pateisinamas ir tais atvejais, kai didžiausia laisvės atėmimo bausmė yra mažesnė nei minėta riba; priešingu atveju tų nusikalstamų veikų nebūtų galima tinkamai ištirti, o tai gali lemti nebaudžiamumą. Nusikalstamos veikos įtvirtintos konkrečiose šių teisės aktų nuostatose: i) Tarybos pamatinis sprendimas 2001/413/TVR, skirtas kovai su sukčiavimu negrynosiomis mokėjimo priemonėmis ir jų klastojimu, ii) Direktyva 2011/93/ES dėl kovos su seksualine prievarta prieš vaikus, jų seksualiniu išnaudojimu ir vaikų pornografija, kuria pakeičiamas Tarybos pamatinis sprendimas 2004/68/TVR, ir iii) Direktyva 2013/40/ES dėl atakų prieš informacines sistemas, kuria pakeičiamas Tarybos pamatinis sprendimas 2005/222/TVR. Orderius taip pat galima išduoti dėl nusikalstamų veikų, išvardytų Direktyvoje 2017/541/ES dėl kovos su terorizmu, pakeičiančioje Tarybos pamatinį sprendimą 2002/475/TVR ir iš dalies keičiančioje Tarybos sprendimą 2005/671/TVR. Kai kurių iš šių nusikalstamų veikų mažiausia riba yra ne mažiau kaip 1 metai, kitų – 2 metai, tačiau nė vienos nusikalstamos veikos mažiausia maksimali riba nėra mažesnė nei 1 metai. Straipsnyje taip pat nustatyta, kokią informaciją privalu pateikti Europos įrodymų pateikimo orderyje, kad paslaugų teikėjas galėtų nustatyti ir pateikti prašomus duomenis. Motyvai, susiję su šios priemonės būtinumo ir proporcingumo pagrindais, taip pat yra sudedamoji Europos įrodymų pateikimo orderio dalis. Europos įrodymų pateikimo orderis įgyvendinamas išduodant Europos įrodymų pateikimo orderio sertifikatą (EĮPOS) (žr. 8 straipsnį), kuris yra išverčiamas ir nusiunčiamas paslaugų teikėjui. EĮPOS pateikiama tokia pat informacija kaip ir orderyje, išskyrus priemonės būtinumo ir proporcingumo pagrindus arba papildomą informaciją apie bylą. Tais atvejais, kai prašomų duomenų saugojimas arba tvarkymas yra susijęs su paslaugų teikėjo įmonei teikiamomis infrastruktūros paslaugomis (paprastai tai būna su prieglobos arba programine įranga susijusios paslaugos), pati įmonė turėtų būti pirminis tyrimo institucijų teikiamo prašymo adresatas. Dėl šios priežasties gali prireikti taikyti ETO arba savitarpio teisinės pagalbos procedūrą, o tokiu atveju įmonė nebūtų laikoma paslaugų teikėja, kuriai taikomas šis reglamentas. Paslaugų teikėjas Europos įrodymų pateikimo orderio adresatu gali būti tik jeigu nebūtų tinkama prašymą adresuoti įmonei, visų pirma tais atvejais, kai dėl to kiltų pakenkimo tyrimui rizika, pvz., kai tyrimas atliekamas dėl pačios įmonės. Prieš išduodama Europos įrodymų pateikimo orderį išduodančioji institucija taip pat turi atsižvelgti į potencialius imunitetus ir privilegijas, taikomas pagal paslaugų teikėjo valstybės narės teisę, arba bet kokį poveikį tos valstybės narės pagrindiniams interesams, pvz., nacionaliniam saugumui ir gynybai. Šios nuostatos paskirtis – užtikrinti, kad išduodančiojoje valstybėje būtų atsižvelgta į imunitetus ir privilegijas, kuriomis užtikrinama prašomų duomenų apsauga paslaugų teikėjo valstybėje narėje, visų pirma tais atvejais, kai jose nustatyta didesnė apsauga, palyginti su išduodančiosios valstybės teise. 6 straipsnis. Europos įrodymų saugojimo orderio išdavimo sąlygos Europos įrodymų saugojimo orderiui taikomos panašios sąlygos kaip ir Europos įrodymų pateikimo orderiui. Jis gali būti išduodamas dėl bet kurios nusikalstamos veikos laikantis kitų 6 straipsnyje išvardytų sąlygų. Jo paskirtis – užkirsti kelią susijusių duomenų pašalinimui, ištrynimui arba pakeitimui tais atvejais, kai šiems duomenims pateikti gali prireikti daugiau laiko, pvz., dėl to, kad bus naudojamasi teisminio bendradarbiavimo kanalais. Atsižvelgiant, pvz., į tai, kad ETO paprastai gali būti išduotas dėl bet kurios nusikalstamos veikos netaikant jai jokių ribų, Europos įrodymų saugojimo orderis taip pat neribojamas. Priešingu atveju ši priemonė nebūtų veiksminga. Siekiant sudaryti sąlygas tyrimo institucijoms veikti greitai ir atsižvelgiant į tai, kad dėl atitinkamo prašymo pateikti duomenis bus parengtas paskesnis prašymas, kurio visos sąlygos bus tikrinamos dar kartą, Europos įrodymų saugojimo orderį taip pat gali išduoti arba patvirtinti prokuroras. 7 straipsnis. Europos įrodymų pateikimo arba Europos įrodymų saugojimo orderio adresatas Europos įrodymų pateikimo orderiai ir Europos įrodymų saugojimo orderiai turėtų būti adresuoti paslaugų teikėjo paskirtam teisiniam atstovui, kuris turi rinkti įrodymus baudžiamajame procese pagal Direktyvą, kuria nustatomos teisinių atstovų skyrimo įrodymams baudžiamosiose bylose rinkti suderintos taisyklės. Orderis bus perduodamas Europos įrodymų pateikimo orderio sertifikato (EĮPOS) arba Europos įrodymų saugojimo orderio sertifikato (EĮSOS) forma, kaip nurodyta 8 straipsnyje. Šis teisinis atstovas bus atsakingas už jų gavimą ir visapusišką vykdymą laikantis terminų. Dėl šios priežasties paslaugų teikėjai gali nuspręsti, kaip pasirūpinti, kad būtų pateikti valstybių narių prašomi duomenys.

Jeigu nepaskirtas nė vienas teisinis atstovas, orderiai gali būti adresuojami bet kuriai paslaugų teikėjo įmonei Sąjungoje. Ši atsarginė procedūra padeda užtikrinti sistemos veiksmingumą tuo atveju, kai paslaugų teikėjas (dar) nepaskyrė specialaus atstovo, pvz., kai nėra pareigos paskirti teisinį atstovą pagal direktyvą, nes paslaugų teikėjai yra įsisteigę ir veikia tik vienoje valstybėje narėje, arba jeigu pareiga paskirti teisinį atstovą dar negalioja iki direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę termino. Jeigu teisinis atstovas nesilaiko reikalavimų, yra dvi situacijos, kuriose išduodančioji institucija gali kreiptis į bet kurią paslaugų teikėjo įmonę Sąjungoje: skubiais atvejais, kaip apibrėžta 9 straipsnio 2 dalyje, ir tais atvejais, kai teisinis atstovas nesilaiko savo pareigų pagal 9 ir 10 straipsnius ir kai, išduodančiosios institucijos manymu, yra aiški duomenų praradimo rizika. 8 straipsnis. Europos įrodymų pateikimo ir įrodymų saugojimo orderių sertifikatai EĮPOS ir EĮSOSnaudojami perduodant orderius adresatui, kurio apibrėžtis pateikta 7 straipsnyje. Abiejų sertifikatų šablonai pateikti reglamento I ir II prieduose; juos reikia išversti į vieną iš oficialiųjų valstybės narės, kurioje yra adresatas, kalbų. Paslaugų teikėjas gali pareikšti, kad jis priims orderius ir kitomis oficialiosiomis Sąjungos kalbomis. Sertifikatų paskirtis – suteikti visą būtiną informaciją, kuri turi būti perduota adresatui, standartizuota forma, kuo labiau sumažinant klaidų šaltinį, sudarant sąlygas lengvai nustatyti duomenis ir kuo labiau išvengti laisvo teksto, taip sumažinant vertimo raštu išlaidas. Išsami argumentacija, įskaitant būtinumo ir proporcingumo pagrindų nurodymą, arba papildomi duomenys apie bylą į sertifikatą neįtraukiami siekiant nepakenkti tyrimams. Todėl jis reikalingas tik kaip paties orderio sudedamoji dalis, kad vėliau įtariamasis galėtų jį ginčyti baudžiamajame procese. Kai kurie paslaugų teikėjai jau sukūrė platformas, kurias naudodamos teisėsaugos institucijos teikia prašymus. Reglamentas neturi įtakos šių platformų naudojimui, nes juo suteikiama daug privalumų, įskaitant galimybę lengvai nustatyti duomenų tapatumą ir saugiai juos perduoti. Tačiau šiose platformose turi būti sudaromos galimybės pateikti I ir II prieduose nurodyto formato EĮPOS ir EĮSOS, neprašant papildomų su orderiu susijusių duomenų. Valstybių narių arba Sąjungos įstaigų sukurtose platformose taip pat gali būti numatytos saugios perdavimo priemonės, be to, tokios platformos gali palengvinti orderių tapatumo nustatymą ir statistinių duomenų rinkimą. Reikėtų įvertinti galimą „eCodex“ ir SIRIUS platformų išplėtimą siekiant suteikti paslaugų teikėjams saugų ryšį EĮPOS ir EĮSOSir, kai tinkama, paslaugų teikėjų atsakymų perdavimo tikslais. 9 straipsnis. EĮPOS vykdymas 9 straipsnyje adresatams nustatyta pareiga atsakyti į EĮPOS ir nustatomi privalomi terminai. Paprastai suteikiamas 10 dienų terminas, tačiau institucijos pagrįstais atvejais gali nustatyti trumpesnį terminą. Be to, skubiais atvejais, kurie apibūdinami kaip situacija, kurioje asmens gyvybei ar fizinei neliečiamybei arba ypatingos svarbos infrastruktūrai gresia neišvengiamas pavojus, terminas yra 6valandos. Nuostata taip pat užtikrinama galimybė adresatui ir išduodančiajai institucijai užmegzti dialogą. Jeigu EĮPOS yra neišsamus, akivaizdžiai neteisingas arba jame nėra pakankamai informacijos, kad paslaugų teikėjas galėtų įvykdyti EĮPOS, adresatas susisiekia su išduodančiąja institucija ir, naudodamas III priedo formą, prašo pateikti paaiškinimus. Jis taip pat informuoja išduodančiąją instituciją tais atvejais, kai duomenų negali pateikti dėl force majeure arba dėl to, kad tai faktiškai neįmanoma. Taip yra tuo atveju, kai, pvz., asmuo, kurio duomenų prašoma, nesinaudojo šia paslauga arba, pvz., atsižvelgiant į kitas privatumo pareigas, duomenis paslaugų teikėjas teisėtai ištrynė anksčiau, nei jis pats arba jo teisinis atstovas gavo orderį. Išduodančiajai institucijai gali prireikti žinoti apie šias aplinkybes, kad galėtų greitai reaguoti, galbūt surinkti elektroninius įrodymus iš kito paslaugų teikėjo ir užkirsti kelią tam, kad išduodančioji institucija nepradėtų vykdymo procedūros, jei tai neturėtų jokios prasmės. Jeigu adresatas apskritai nepateikia informacijos, pateikia neišsamią informaciją arba padaro tai ne laiku dėl kitų nei pirmiau išvardytosios priežasčių, jis turi informuoti išduodančiąją instituciją apie priežastis naudodamas III priede pateiktą formą. Todėl adresatai išduodančiajai institucijai gali užduoti bet kokį klausimą, susijusį su EĮPOS vykdymu. Taip išduodančiajai institucijai sudaromos sąlygos gana anksti prieš prasidedant vykdymo etapui ištaisyti arba persvarstyti EĮPOS. Jeigu duomenys nepateikiami nedelsiant, visų pirma tais atvejais, kai adresatas ir išduodančioji institucija pradeda dialogą (o tai reiškia, kad nebus laikomasi 9 straipsnio 1 dalyje nustatytų terminų), paslaugų teikėjas, gavęs EĮPOS, turi pareigą saugoti duomenis, kad jų neprarastų, jeigu duomenis galima identifikuoti. Pareiga saugoti duomenis gali būti taikoma EĮPOS, dėl kurio pateiktas paaiškinimas, arba paskesniam prašymui pagal tarpusavio teisinės pagalbos susitarimą, arba ETO, kuris gali būti siunčiamas vietoj pradinio EĮPOS. 10 straipsnis. EĮSOSvykdymas EĮSOS vykdymo tikslais prieinami duomenys turi būti išsaugomi orderio gavimo metu. Paslaugų teikėjai duomenis turėtų saugoti tiek, kiek būtina tam, kad jie būtų pateikti gavus prašymą, jeigu išduodančioji institucija per 60 dienų nuo orderio išdavimo momento patvirtina, kad ji pradėjo rengti paskesnį prašymą pateikti įrodymus. Šiuo atveju reikia atlikti bent keletą oficialių veiksmų, pvz., nusiųsti savitarpio teisinės pagalbos prašymą išversti. Kita vertus, prašymai saugoti įrodymus turėtų būti pateikiami arba galioti tiek, kiek tai yra būtina siekiant sudaryti sąlygas vėliau prašyti pateikti šiuos duomenis. Siekiant išvengti nereikalingo arba pernelyg ilgo įrodymų saugojimo, Europos įrodymų saugojimo orderį išdavusi institucija informuoja adresatą iš karto, kai tik priimamas sprendimas susilaikyti nuo įrodymų pateikimo orderio ar prašymo dėl teisminio bendradarbiavimo arba jo atsisakyti. Šia nuostata, panašiai kaip ir pagal 9 straipsnio nuostatas, taip pat užtikrinama galimybė adresatui ir išduodančiajai institucijai užmegzti dialogą. Jeigu EĮSOSyra neišsamus, akivaizdžiai neteisingas arba jame nėra pakankamai informacijos, kad paslaugų teikėjas galėtų įvykdyti EĮSOS, adresatas susisiekia su išduodančiąja institucija ir, naudodamas III priedo formą, prašo pateikti paaiškinimus. Jis taip pat informuoja išduodančiąją instituciją tais atvejais, kai duomenų negali pateikti dėl aplinkybių, kurios laikomos force majeure, todėl, kad tai faktiškai neįmanoma, arba dėl kitų priežasčių. 11 straipsnis. Konfidencialumas ir informacija apie naudotoją Turi būti išsaugomas atliekamo tyrimo konfidencialumas, įskaitant faktą, kad buvo išduotas orderis gauti susijusius duomenis. Šio straipsnio pagrindą sudaro ETO direktyvos 19 straipsnis. Jame nustatyta adresato ir, jeigu skiriasi, paslaugų teikėjo pareiga išsaugoti EĮPOS arba EĮSOS konfidencialumą, visų pirma susilaikant nuo asmenų, kurių duomenis siekiama gauti, informavimo tais atvejais, kai to prašo išduodančioji institucija siekdama apsaugoti nusikalstamų veikų tyrimą laikantis BDAR 23 straipsnio. Kita vertus, svarbu informuoti asmenį, kurio duomenų prašoma, be kita ko, siekiant suteikti jam galimybę pasinaudoti teisių gynimo priemonėmis. Jeigu paslaugų teikėjas to nepadaro išduodančiosios institucijos prašymu, išduodančioji institucija informuoja asmenį pagal Teisėsaugos tikslais naudojamų duomenų apsaugos direktyvos 13 straipsnį, kai nebelieka rizikos pakenkti tyrimui, ir įtraukia informaciją apie prieinamas teisių gynimo priemones. Atsižvelgiant į tai, kad susijusios teisės mažiau ribojamos, tokia informacija pateikiama ne Europos įrodymų saugojimo orderyje, bet tik Europos įrodymų pateikimo orderyje. 12 straipsnis. Išlaidų kompensavimas Jei tai numatyta išduodančiosios valstybės nacionalinėje teisėje, kuria reglamentuojamas vidaus orderių išdavimas panašiais vidaus atvejais, paslaugų teikėjai taip pat gali reikalauti, kad išduodančioji valstybė kompensuotų jų išlaidas pagal išduodančiosios valstybės nacionalinę teisę. Taip užtikrinamas vienodas elgesys su paslaugų teikėjais, kuriems skirtas tos pačios valstybės narės vidaus orderis ir EĮPO, jeigu ta valstybė narė nusprendė kompensuoti tam tikrų paslaugų teikėjų išlaidas. Kita vertus, siūlomu reglamentu nesuderinama išlaidų kompensavimo tvarka, nes valstybės narės šiuo atžvilgiu yra priėmusios skirtingus sprendimus.

Reikalavimą dėl išlaidų gali tiesiogiai pateikti paslaugų teikėjas arba jis tai gali padaryti per savo teisinį atstovą. Išlaidos gali būti atlyginamos tik vieną kartą. 3 skyrius. Sankcijos ir vykdymas 13 straipsnis. Sankcijos Valstybės narės užtikrina, kad tais atvejais, kai paslaugų teikėjai nesilaiko savo pareigų pagal 9, 10 arba 11 straipsnį, būtų prieinamos veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios piniginės baudos. Tai nedaro jokio poveikio nacionaliniams įstatymams, kuriuose už tokias situacijas numatyta skirti baudžiamąsias sankcijas. 14 straipsnis. Vykdymo procedūra 14 straipsnyje nustatyta orderių vykdymo procedūra, kuri taikoma jų nesilaikymo atvejais, o šią procedūrą padeda vykdyti valstybė narė, kurioje yra perduoto sertifikato adresatas. Priklausomai nuo pradinio adresato, tai yra paslaugų teikėjo arba teisinio atstovo valstybė narė. Išduodančioji institucija visą orderį, įskaitant motyvus dėl būtinumo ir proporcingumo, prie kurio pridedamas sertifikatas, perduoda vykdančiosios valstybės kompetentingai institucijai, kuri orderio vykdymą užtikrina pagal savo nacionalinę teisę, prireikus pasinaudodama 13 straipsnyje nurodytomis sankcijomis. Jeigu orderis perduodamas vykdančiajai valstybei vykdymui užtikrinti, vykdančioji institucija gali nuspręsti nepripažinti ir nevykdyti orderio, jeigu, jį gavusi ir pasikonsultavusi su išduodančiąja institucija, ji mano, kad taikomi kokie nors riboti prieštaravimo pagrindai. Be to, jeigu pradedama vykdymo procedūra, pats adresatas galės vykdančiojoje institucijoje pareikšti prieštaravimą dėl orderio. Adresatas tai gali padaryti remdamasis bet kuriuo iš tokių pagrindų, išskyrus imunitetus ir privilegijas, tačiau įskaitant atvejus, kai akivaizdu, kad kompetentinga institucija neišdavė arba nepatvirtino orderio arba kad laikantis orderio būtų akivaizdžiai pažeista Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija arba jo laikymasis būtų akivaizdžiai piktnaudžiaujamojo pobūdžio. Pavyzdžiui, orderis, kuriame prašoma pateikti turinio duomenis, susijusius su neapibrėžta žmonių klase geografinėje vietovėje arba neturinčius jokio ryšio su konkrečiu baudžiamuoju procesu, akivaizdžiai pažeistų šiame reglamente išdėstytas Europos įrodymų pateikimo orderio išdavimo sąlygas ir tai būtų jau aišku iš paties sertifikato turinio. Kitais pagrindais gali remtis tik asmuo, kurio duomenų prašoma, atsižvelgiant į išduodančiojoje valstybėje jam suteiktas teisių gynimo priemones (žr. 17 straipsnį toliau). Be to, paslaugų teikėjai turi turėti galimybę pasinaudoti teisių gynimo priemone vykdančiosios institucijos, kuri jiems paskyrė baudą, atžvilgiu. Vykdymo procedūroje galioja keletas vykdančiajai ir išduodančiajai institucijai taikomų terminų, kad šios procedūros metu būtų išvengta papildomo vėlavimo. 4 skyrius. Teisių gynimo priemonės 15 ir 16 straipsniai. Peržiūros procedūra, kuri taikoma atsiradus iš trečiosios šalies teisės kylantiems prieštaraujantiems įsipareigojimams 15 ir 16 straipsniuose nustatyta peržiūros procedūra, kuri taikoma tais atvejais, kai paslaugų teikėjai, kurių būstinė yra trečiojoje šalyje, susiduria su prieštaraujančiais įsipareigojimais. Šios nuostatos taip pat yra labai svarbios siekiant užtikrinti asmenų teises ir tarptautinę pagarbą. Nustatant aukštą standartą, šiomis nuostatomis siekiama paskatinti trečiąsias šalis užtikrinti panašų apsaugos lygį. Apskritai tais atvejais, kai trečiosios šalies institucijos siekia iš ES paslaugų teikėjo gauti duomenų apie ES pilietį, remiantis Sąjungos arba valstybės narės teisės aktais, kuriais saugomos pagrindinės teisės, pvz., duomenų apsaugos acquis, taip pat gali būti užkertamas kelias informacijos atskleidimui. Europos Sąjunga tikisi, kad trečiosios šalys gerbs tokius draudimus, kaip nustatyta šiame pasiūlyme. 15 straipsnyje nustatytą procedūrą adresatas gali taikyti, jeigu, laikantis Europos įrodymų pateikimo orderio, būtų pažeistas (-i) trečiosios šalies įstatymas (-ai), kuriuo (-iais) draudžiama atskleisti duomenis remiantis tuo, kad tai yra būtina siekiant apsaugoti susijusių asmenų pagrindines teises arba trečiosios šalies pagrindinius interesus, susijusius su nacionaliniu saugumu arba gynyba. Reikalaujama, kad adresatas, informuodamas išduodančiąją instituciją, pateiktų motyvuotą prieštaravimą ir nurodytų pagrindus, kuriais remdamasis jis teigia, kad yra prieštaraujantys įsipareigojimai. Toks motyvuotas prieštaravimas negali būti grindžiamas vien faktu, kad trečiosios šalies teisėje nėra panašių nuostatų, arba vien aplinkybe, kad duomenys yra saugomi trečiojoje šalyje. Motyvuotas prieštaravimas pareiškiamas pagal 9 straipsnio 5 dalyje nustatytą pranešimo apie ketinimą nesilaikyti reikalavimų procedūrą ir naudojant III priede pateiktą formą. Remdamasi šiuo motyvuotu prieštaravimu, išduodančioji institucija peržiūri savo orderį. Jeigu išduodančioji institucija nusprendžia atšaukti orderį, procedūra užbaigiama. Jeigu išduodančioji institucija nori patenkinti orderį, byla perduodama išduodančiosios institucijos valstybės narės kompetentingam teismui. Tuomet teismas, remdamasis motyvuotu prieštaravimu ir atsižvelgdamas į visus bylos faktus, įvertina, ar trečiosios šalies teisė taikoma konkrečioje nagrinėjamoje byloje ir, jei taip, ar konkrečioje nagrinėjamoje byloje yra prieštaravimas. Atlikdamas šį vertinimą, teismas turėtų atsižvelgti į tai, ar pagal trečiosios šalies teisę, užuot siekus apsaugoti pagrindines teises arba trečiosios šalies pagrindinius interesus, susijusius su nacionaliniu saugumu arba gynyba, akivaizdžiai siekiama apsaugoti kitus interesus arba ja siekiama apsaugoti neteisėtą veiklą nuo teisėsaugos prašymų atliekant baudžiamuosius tyrimus. Jeigu teismas nustato, kad yra faktinis įsipareigojimų, kylančių iš įstatymų, kuriais apsaugomos asmenų pagrindinės teisės arba trečiosios šalies pagrindiniai interesai, susiję su nacionaliniu saugumu arba gynyba, prieštaravimas, jis privalo per trečiosios šalies centrines institucijas prašyti atitinkamos trečiosios šalies nuomonės. Jeigu trečioji šalis, su kuria konsultuojamasi, patvirtina prieštaravimo faktą ir prieštarauja orderio vykdymui, teismas privalo atšaukti orderį. Jeigu prieštaravimas kyla remiantis kitos trečiosios šalies teisės aktu, kuris nėra skirtas nei asmenų pagrindinių teisių, nei trečiosios šalies pagrindinių interesų, susijusių su nacionaliniu saugumu arba gynyba, apsaugai, tuomet teismas savo sprendimą priima remdamasis su orderio patenkinimu susijusių „už ir prieš“ interesų pusiausvyros nustatymu. 9 straipsnyje nustatytos sąlygos, visų pirma 9 straipsnio 6 dalyje nustatytos saugojimo pareigos, taip pat taikomos tais atvejais, kai prieštaraujantys įsipareigojimai atsiranda iš trečiosios šalies teisės. Jeigu teismas nustato, kad orderis turi būti patenkintas, išduodančioji institucija ir paslaugų teikėjas informuojami siekiant pereiti prie orderio vykdymo. Jeigu orderis panaikinamas, siekiant užtikrinti duomenų prieinamumą tais atvejais, kai juos galima gauti pateikus savitarpio teisinės pagalbos prašymą, gali būti išduotas atskiras Europos įrodymų saugojimo orderis. Atsižvelgiant į tai, kad Europos įrodymų saugojimo orderis pats savaime nereiškia duomenų atskleidimo ir todėl nekyla panašių abejonių, peržiūros procedūra taikoma tik Europos įrodymų pateikimo orderiui. 17 straipsnis. Veiksmingos teisių gynimo priemonės Šia nuostata užtikrinama, kad asmenys, kuriems Europos įrodymų pateikimo orderis daro poveikį, turėtų veiksmingas teisių gynimo priemones. Šiomis teisių įgyvendinimo priemonėmis naudojamasi išduodančiojoje valstybėje pagal nacionalinę teisę. Įtariamųjų ir kaltinamųjų atžvilgiu teisių gynimo priemonės paprastai naudojamos per baudžiamąjį procesą. Europos įrodymų saugojimo orderiui, kuris pats savaime nereiškia leidimo atskleisti duomenis, netaikomos jokios konkrečios teisių gynimo priemonės, išskyrus atvejus, kai paskui patvirtinamas Europos įrodymų pateikimo orderis arba kita su informacijos atskleidimu susijusi priemonė, dėl kurios paskui taikomos konkrečios teisių gynimo priemonės. Asmenys, kurių duomenis siekiama gauti ir kurie nėra įtariamieji arba kaltinamieji baudžiamajame procese, taip pat turi teisę į teisių gynimo priemonę išduodančiojoje valstybėje. Visos šios teisės nedaro poveikio jokioms teisių gynimo priemonėms pagal Teisėsaugos tikslais naudojamų duomenų apsaugos direktyvą ir BDAR. Reglamentu neribojami galimi pagrindai, kuriais remdamiesi šie asmenys gali ginčyti orderio teisėtumą, tačiau to negalima pasakyti apie paslaugų teikėjus. Šie pagrindai apima orderio būtinumą ir proporcingumą.

Teisių gynimo priemonių įgyvendinimas išduodančiojoje valstybėje nesukuria nukentėjusiems asmenims neproporcingos naštos. Kaip ir orderių, kurių vykdymas užtikrinamas taikant kitas teisminio bendradarbiavimo formas, atveju, išduodančiosios valstybės teismai turi geriausias galimybes peržiūrėti jų valstybės institucijų išduotų Europos įrodymų pateikimo orderių teisėtumą ir įvertinti suderinamumą su jų pačių nacionaline teise. Be to, vykdymo etape adresatai gali atskirai prieštarauti EĮPOS arba EĮSOSjų kilmės valstybėje narėje vykdymui remdamiesi reglamente išdėstytu pagrindų sąrašu (žr. 14 straipsnį). 18 straipsnis. Privilegijų ir imunitetų užtikrinimas pagal gaunančiosios valstybės teisę Šia nuostata siekiama tokio pat tikslo kaip ir 5 straipsnio 7 dalimi, t. y. užtikrinti, kad išduodančiojoje valstybėje būtų atsižvelgta į imunitetus ir privilegijas, kuriomis apsaugomi duomenys, kurių prašoma paslaugų teikėjo valstybėje narėje, visų pirma tais atvejais, kai tarp tų valstybių narių ir tos valstybės narės pagrindinių interesų, pvz., nacionalinio saugumo ir gynybos, yra skirtumų. 18 straipsnyje nustatyta, kad išduodančiosios valstybės teismas turi į imunitetus ir privilegijas atsižvelgti taip, tarsi jos būtų nustatytos išduodančiosios valstybės nacionalinėje teisėje. Dėl valstybių narių skirtumų vertinant įrodymų svarbą ir priimtinumą pagal nuostatą teismams suteikiama tam tikra laisvė nuspręsti, kokiu mastu atsižvelgti į imunitetus ir privilegijas. 5 skyrius. Baigiamosios nuostatos 19 straipsnis. Stebėsena ir ataskaitų teikimas Pagal šį straipsnį reikalaujama, kad valstybės narės pateiktų konkrečią informaciją, susijusią su reglamento taikymu, kad padėtų Komisijai įvykdyti jai 24 straipsnyje nustatytas pareigas. Komisija turi parengti išsamią šio reglamento rezultatų ir poveikio stebėsenos programą. 20 straipsnis. Sertifikatų ir formų pakeitimai Šio pasiūlymo I, II ir III prieduose nurodyti sertifikatai ir formos padės lengviau įvykdyti EĮPOS ir EĮSOS. Dėl šios priežasties ateityje būtina turėti galimybių patenkinti galimą poreikį kuo greičiau patobulinti sertifikato ir formos turinį. Trijų priedų keitimas taikant įprastą teisėkūros procedūrą nėra susijęs su šiuo reikalavimu ir šie priedai nėra teisėkūros procedūra priimamų aktų esminiai elementai, o pagrindiniai elementai apibrėžti 8 straipsnyje. Taigi 20 straipsnyje nustatoma spartesnė ir lankstesnė keitimo priimant deleguotuosius aktus procedūra. 21 straipsnis. Įgaliojimų delegavimas Šiuo straipsniu nustatomos sąlygos, pagal kurias Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais būtų atliekami būtini prie pasiūlymo pridedamų sertifikatų ir formų pakeitimai. Jame nustatoma standartinė tokių deleguotųjų aktų priėmimo procedūra. 22 straipsnis. Pranešimai Reikalaujama, kad valstybės narės pateiktų Komisijai informaciją apie kompetentingas išduodančiąsias ir vykdančiąsias institucijas ir teismus, kurie turi kompetenciją nagrinėti paslaugų teikėjų motyvuotus prieštaravimus įstatymų kolizijos atveju. 23 straipsnis. Ryšys su Europos tyrimo orderiais Šioje nuostatoje paaiškinama, kad reglamentas neužkerta kelio valstybės narės institucijoms išduoti Europos tyrimo orderius pagal Direktyvą 2014/41/ES siekiant gauti elektroninius įrodymus. 24 straipsnis. Vertinimas Šioje nuostatoje nustatyta, kad Komisija atlieka šio reglamento vertinimą pagal Komisijos geresnio reglamentavimo gaires ir pagal 2016 m. balandžio 13 d. tarpinstitucinio susitarimo 22 dalį. Komisija praėjus 5 metams nuo siūlomo reglamento įsigaliojimo dienos informuos Europos Parlamentą ir Tarybą apie vertinimo išvadas, įskaitant poreikio praplėsti reglamento taikymo sritį paslaugoms, kurioms reglamentas dar netaikomas, tačiau jos gali tapti svarbios atliekant tyrimus, vertinimą. 25 straipsnis. Įsigaliojimas Siūlomas reglamentas įsigalios dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Oficialiajame leidinyje. Reglamentas paskui taikomas praėjus 6 mėnesiams nuo įsigaliojimo dienos. 2018/0108 (COD) Pasiūlymas

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl Europos elektroninių įrodymų baudžiamosiose bylose pateikimo ir saugojimo orderių, EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į 82 straipsnio 1 dalį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, perdavę pasiūlymo dėl teisėkūros procedūra priimamo akto projektą nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1)Sąjunga užsibrėžė tikslą puoselėti ir plėtoti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę. Siekdama sukurti tokią erdvę, Sąjunga turi patvirtinti priemones, susijusias su teisminiu bendradarbiavimu baudžiamosiose bylose ir pagrįstas teismų nuosprendžių ir sprendimų tarpusaviu pripažinimu, kuris nuo 1999 m. spalio 15 ir 16 d. Tamperės Europos Vadovų Tarybos dažnai vadinamas kertiniu teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose Sąjungoje akmeniu; (2)su elektroninių įrodymų gavimu ir saugojimu susijusios priemonės tampa vis svarbesnės siekiant sudaryti sąlygas atlikti baudžiamuosius tyrimus ir vykdyti baudžiamąjį persekiojimą visoje Sąjungoje. Veiksmingi mechanizmai elektroniniams įrodymams gauti yra esminės svarbos kovojant su nusikaltimais, jei jiems taikomos sąlygos, kuriomis užtikrinamas visapusiškas derėjimas su pagrindinėmis teisėmis ir principais, pripažintais Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, kaip numatyta Sutartyse, visų pirma su būtinumo ir proporcingumo, tinkamo proceso, duomenų apsaugos, susirašinėjimo slaptumo ir privatumo principais; (3)2016 m. kovo 22 d. Teisingumo ir vidaus reikalų ministrų ir Sąjungos institucijų atstovų bendrame pareiškime dėl teroristinių išpuolių Briuselyje pabrėžtas prioritetinis poreikis rasti būdų greičiau ir veiksmingiau išsaugoti ir gauti elektroninius įrodymus ir nustatyti konkrečias priemones šiam klausimui spręsti; (4)2016 m. birželio 9 d. Tarybos išvadose pabrėžta didėjanti elektroninių įrodymų baudžiamajame procese ir kibernetinės erdvės apsaugos nuo piktnaudžiavimo ir nusikalstamų veikų svarba ekonomikos ir visuomenės labui, taigi ir poreikis teisėsaugos ir teisminėms institucijoms turėti veiksmingas su kibernetine erdve susijusių nusikalstamų veikų tyrimo ir baudžiamojo persekiojimo priemones; (5)2017 m. rugsėjo 13 d. bendrame komunikate „Atsparumas, atgrasymas ir gynyba“ Komisija pabrėžė, kad veiksmingas nusikaltimų, padarytų pasinaudojant kibernetine erdve, tyrimas ir patraukimas už juos baudžiamojon atsakomybėn yra pagrindinis atgrasymo nuo kibernetinių išpuolių veiksnys ir kad dabartinę procesinę sistemą reikia geriau pritaikyti prie interneto amžiaus. Dabartinės procedūros kartais gali neatitikti kibernetinių išpuolių greičio realijų, dėl kurių atsiranda ypatingas poreikis greitai reaguoti tarpvalstybiniu mastu; (6)šiuos nerimą keliančius klausimus Europos Parlamentas atkartojo savo 2017 m. spalio 3 d. rezoliucijoje dėl kovos su kibernetiniais nusikaltimais atkreipdamas dėmesį į tai, kad dėl dabartinės nevienodos teisinės sistemos gali kilti problemų paslaugų teikėjams, kurie stengiasi laikytis teisėsaugos institucijų prašymų, ir ragindamas pateikti pasiūlymą dėl Sąjungos teisinės sistemos, susijusios su elektroniniais įrodymais, įskaitant pakankamas visų susijusių subjektų teisių ir laisvių apsaugos priemones; (7)su tinklo veikimu susijusios paslaugos gali būti teikiamos iš bet kurios vietos ir joms nereikia fizinės infrastruktūros, patalpų arba darbuotojų atitinkamoje šalyje. Todėl susiję įrodymai dažnai saugomi už tyrimą vykdančios valstybės sienų arba juos saugo ne šios valstybės teritorijoje įsisteigęs paslaugų teikėjas. Dažnai tarp atitinkamoje valstybėje tiriamos bylos ir saugojimo vietos arba pagrindinės paslaugų teikėjo įmonės nėra jokio kito ryšio; (8)dėl šio ryšio trūkumo teisminio bendradarbiavimo prašymai dažnai adresuojami valstybėms, kurios teikia prieglobos paslaugas daugybei paslaugų teikėjų, tačiau neturi jokio kito ryšio su nagrinėjama byla. Be to, prašymų skaičius padidėjo dėl dažnesnio naudojimosi tinklais susietomis paslaugomis, kurių neriboja sienos. Todėl elektroninių įrodymų gavimas naudojantis teisminio bendradarbiavimo kanalais dažnai užima daug laiko – daugiau nei vėliau gali būti prieinama informacija. Be to, nėra aiškios bendradarbiavimo su paslaugų teikėjais sistemos, nors tam tikri trečiųjų šalių paslaugų teikėjai priima tiesioginius prašymus dėl su turiniu nesusijusių duomenų, kaip leidžiama pagal jų taikytiną vidaus teisę. Todėl visos valstybės narės, naudodamos įvairias nacionalines priemones, sąlygas ir procedūras, remiasi bendradarbiavimo su prieinamais paslaugų teikėjais kanalu. Be to, kalbant apie turinio duomenis, pažymėtina, kad tam tikros valstybės narės ėmėsi vienašališkų veiksmų, o kitos toliau remiasi teisminiu bendradarbiavimu; (9)dėl nevienodos teisinės sistemos kyla problemų paslaugų teikėjams, kurie stengiasi laikytis teisėsaugos prašymų. Todėl atsirado poreikis pasiūlyti Europos elektroninių įrodymų teisinę sistemą siekiant nustatyti paslaugų teikėjams, kuriems taikoma priemonė, pareigą tiesiogiai atsakyti institucijoms, nedalyvaujat paslaugų teikėjo valstybės narės teisminei institucijai; (10)pagal šį reglamentą išduoti orderiai turėtų būti adresuoti šiuo tikslu paslaugų teikėjų paskirtiems teisiniams atstovams. Jeigu Sąjungoje įsisteigęs paslaugų teikėjas nepaskyrė teisinio atstovo, orderiai gali būti adresuoti bet kuriai Sąjungoje esančiai šio paslaugų teikėjo įmonei. Šia atsargine galimybe naudojamasi siekiant užtikrinti sistemos veiksmingumą tuo atveju, kai paslaugų teikėjas (dar) nepaskyrė specialaus atstovo; (11)Europos elektroninių įrodymų baudžiamosiose bylose įrodymų pateikimo ir saugojimo orderių mechanizmas gali veikti tik esant aukštam valstybių narių tarpusavio pasitikėjimo lygiui ir tai yra esminė būtinoji tinkamo šios priemonės veikimo sąlyga;

(12)šiuo reglamentu paisoma pagrindinių teisių ir laikomasi principų, pripažintų visų pirma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje. Tai apima teisę į laisvę ir saugumą, privataus ir šeimos gyvenimo gerbimą, asmens duomenų apsaugą, laisvę užsiimti verslu, teisę į nuosavybę, teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą, nekaltumo prezumpciją ir teisę į gynybą, teisėtumo ir proporcingumo principus, taip pat teisę nebūti du kartus teisiamam ar baudžiamam už tą pačią nusikalstamą veiką. Jeigu išduodančiojoje valstybėje narėje yra požymių, kad kitoje valstybėje narėje gali tuo pat metu vykti baudžiamasis procesas, ji konsultuojasi su šios valstybės narės institucijomis pagal Tarybos pamatinį sprendimą 2009/948/TVR; (13)siekiant garantuoti visišką pagarbą pagrindinėms teisėms, šiame reglamente pateikiama aiški nuoroda į būtinus standartus, susijusius su bet kokių asmens duomenų gavimu, tokių duomenų tvarkymu, šioje priemonėje numatytos tyrimo priemonės teismine peržiūra ir prieinamomis teisių gynimo priemonėmis; (14)šis reglamentas turėtų būti taikomas nedarant poveikio procesinėms teisėms baudžiamajame procese, nustatytoms Europos Parlamento ir Tarybos direktyvose 2010/64/ES, 2012/13/ES, 2013/48/ES, 2016/343, 2016/800 ir 2016/1919; (15)šiuo teisės aktu nustatomos taisyklės, kuriomis Europos Sąjungos kompetentinga teisminė institucija gali, išduodama Europos įrodymų pateikimo orderį arba Europos įrodymų saugojimo orderį, nurodyti paslaugų teikėjui, kuris Sąjungoje siūlo paslaugas, pateikti arba išsaugoti elektroninius įrodymus. Šis reglamentas taikomas visais atvejais, kai paslaugų teikėjas yra įsisteigęs arba jam atstovaujama kitoje valstybėje narėje. Vidaus situacijose, kuriose šiame reglamente nustatytos priemonės negali būti panaudojamos, reglamentu neturėtų būti ribojami nacionalinių kompetentingų institucijų įgaliojimai, jau nustatyti nacionalinės teisės aktuose, kuriais siekiama priversti paklusti jos teritorijoje įsisteigusius arba atstovaujamus paslaugų teikėjus; (16)paslaugų teikėjai, kurie yra svarbiausi baudžiamajam procesui, – tai elektroninių ryšių paslaugų teikėjai ir konkretūs informacinės visuomenės paslaugų teikėjai, kurie palengvina naudotojų tarpusavio sąveiką. Toms grupėms šis reglamentas turėtų būti taikomas. Elektroninių ryšių paslaugų teikėjai apibrėžti pasiūlyme dėl direktyvos, kuria nustatomas Europos elektroninių ryšių kodeksas. Jie, be kita ko, teikia asmeninio ryšio paslaugas, pvz., IP telefonijos, tiesioginių pranešimų ir e. pašto paslaugas. Čia minimos informacinės visuomenės paslaugų kategorijos yra tokios paslaugos, kurias teikiant duomenų saugojimas yra pagrindinė naudotojui teikiamos paslaugos savybė, ir visų pirma tai yra socialiniai tinklai, jeigu jie nepriskiriami elektroninių ryšių paslaugoms, elektroninės prekyvietės, kuriose palengvinamas naudotojų (pvz., vartotojų ar įmonių) tarpusavio sandorių sudarymas, ir kitos prieglobos paslaugos, įskaitant paslaugų teikimą per debesijos kompiuteriją. Informacinės visuomenės paslaugos, kurias teikiant duomenų saugojimas yra ne pagrindinė, bet tik papildoma savybė, pvz., nuotoliniu būdu internete teikiamos teisinės, architektūrinės, inžinerijos ir apskaitos paslaugos, neturėtų patekti į šio reglamento taikymo sritį net tada, kai jos atitinka Direktyvoje (ES) 2015/1535 pateiktą informacinės visuomenės paslaugų apibrėžtį; (17)daugeliu atvejų duomenys nebesaugomi arba nebetvarkomi naudotojo įrenginyje, tačiau yra prieinami debesija pagrįstoje infrastruktūroje, kurioje prieiga suteikiama iš bet kurios vietos. Kad teiktų šias paslaugas, paslaugų teikėjams nereikia būti įsisteigusiems arba turėti serverių konkrečioje jurisdikcijoje. Todėl šio reglamento taikymas neturėtų priklausyti nuo faktinės paslaugų teikėjo įmonės, duomenų tvarkymo arba saugojimo įrenginio buvimo vietos; (18)interneto infrastruktūros paslaugų, susijusių su pavadinimų ir skaičių suteikimu, teikėjai, pvz., domeno vardo registruotojai ir privatumo ir tarpininkavimo paslaugų teikėjai arba regioniniai interneto protokolo (IP) adresų registrai, yra ypač svarbūs, kai kalbama apie subjektų, kurie veikia prisidengdami kenkėjiškomis arba saugumui pavojų keliančiomis svetainėmis. Jie turi duomenų, ypač svarbių baudžiamajam procesui, nes gali sudaryti sąlygas nustatyti atskirą subjektą, kuris nusikalstamoje veikloje naudojosi svetaine, arba nusikalstamos veiklos auką, kuri nukentėjo nuo nusikaltėlių užgrobtos saugumui pavojų keliančios svetainės; (19)šiuo reglamentu reglamentuojamas tik saugomų duomenų rinkimas, t. y. paslaugų teikėjo turimi duomenys Europos įrodymų pateikimo arba įrodymų saugojimo orderio sertifikato gavimo metu. Juo nenustatoma bendros pareigos saugoti duomenis, taip pat nesuteikiama įgaliojimų perimti duomenis arba gauti duomenis, kurie bus išsaugoti ateityje nuo įrodymų pateikimo arba įrodymų saugojimo orderio sertifikato gavimo momento. Duomenys turėtų būti pateikiami nepaisant to, ar jie yra užšifruoti, ar ne; (20)duomenų kategorijos, kurioms taikomas šis reglamentas, apima duomenis apie abonentą, prieigos duomenis, sandorio duomenis (šios trys kategorijos vadinamos su turiniu nesusijusiais duomenimis) ir turinio duomenis. Šis skirtumas, išskyrus prieigos duomenis, galioja daugumos valstybių narių įstatymuose ir dabartinėje JAV teisinėje sistemoje, pagal kurią paslaugų teikėjams leidžiama su turiniu nesusijusiais duomenimis savanoriškai dalytis su užsienio teisėsaugos institucijomis; (21)tinkama išskirti prieigos duomenis kaip konkrečią šiame reglamente naudojamų duomenų kategoriją. Prieigos duomenimis siekiama tokio pat tikslo kaip ir duomenimis apie abonentą, kitaip tariant, nustatyti pagrindinį naudotoją, o pagrindinės teisės ribojimo lygis yra panašus kaip ir duomenų apie abonentą atveju. Prieigos duomenys paprastai įrašomi kaip įvykių registro dalis (kitaip tariant, serverio žurnalas), taip nurodant naudotojo prieigos prie paslaugos sesijos pradžią ir pabaigą. Dažnai tai yra individualus IP adresas (statinis arba dinaminis) arba kitas identifikatorius, pagal kurį atpažįstama prieigos sesijos metu naudota tinklo sąsaja. Jeigu naudotojas nežinomas, neretai reikia gauti šį adresą ir tik tuomet galima paslaugų teikėjo prašyti pateikti su tuo identifikatoriumi susijusius duomenis apie abonentą; (22)kita vertus, sandorių duomenų paprastai prašoma siekiant gauti informacijos apie naudotojo kontaktus ir buvimo vietą, be to, jie gali padėti nustatyti atitinkamo asmens profilį. Atsižvelgiant į tai, prieigos duomenys patys savaime negali padėti pasiekti panašaus tikslo, pvz., juose neatsispindi jokia informacija apie su naudotoju susijusius pašnekovus. Taigi šiame pasiūlyme nustatoma nauja kategorija duomenų, su kuriais turi būti elgiamasi kaip ir su duomenimis apie abonentą, jeigu šių duomenų gavimo tikslas yra panašus; (23)visų kategorijų duomenys yra susiję su asmens duomenimis, todėl jiems taikomos apsaugos priemonės pagal Sąjungos duomenų apsaugos acquis, tačiau poveikio pagrindinėms teisėms intensyvumas yra skirtingas, visų pirma tai pasakytina apie, viena, duomenis apie abonentą ir prieigos duomenis ir, antra, sandorių duomenis ir turinio duomenis. Nors duomenys apie abonentą ir prieigos duomenys yra naudingi siekiant tyrimo metu gauti pirminę informaciją apie įtariamojo tapatybę, sandorių ir turinio duomenys turi didžiausią įrodomąją galią. Todėl labai svarbu, kad priemonė taikoma visoms šioms duomenų kategorijoms. Kadangi pagrindinių teisių ribojimo laipsnis yra skirtingas, gaunant duomenis apie, viena, abonentą ir prieigos duomenis ir, antra, sandorių ir turinio duomenis taikomos nevienodos sąlygos; (24)Europos įrodymų pateikimo orderis ir Europos įrodymų saugojimo orderis yra tyrimo priemonės, kurios turėtų būti taikomos tik konkrečiame baudžiamajame procese dėl konkrečių žinomų arba dar nežinomų konkrečios jau padarytos nusikalstamos veikos vykdytojų, kiekvienoje atskiroje byloje atlikus individualų proporcingumo ir būtinumo vertinimą; (25)šis reglamentas nedaro poveikio institucijų tyrimo įgaliojimams civiliniame ar administraciniame procese, įskaitant atvejus, kai tokiame procese gali būti skiriamos sankcijos; (26)šis reglamentas turėtų būti taikomas paslaugų teikėjams, siūlantiems paslaugas Sąjungoje, o šiame reglamente numatyti orderiai gali būti išduodami tik dėl duomenų, susijusių su Sąjungoje siūlomomis paslaugomis. Paslaugos, kurios siūlomos tik už Sąjungos ribų, nepatenka į šio reglamento taikymo sritį, net jeigu paslaugų teikėjai yra įsisteigę Sąjungoje; (27)nustatant, ar paslaugų teikėjas paslaugas siūlo Sąjungoje, reikia įvertinti, ar paslaugos teikėjas sudaro sąlygas fiziniams arba juridiniams asmenims naudotis savo paslaugomis vienoje ar keliose valstybėse narėse. Tačiau vien internetinės sąsajos prieinamumas, pvz., prieiga prie paslaugų teikėjo ar tarpininko svetainės arba e. pašto adreso ar kitų kontaktinių duomenų vienoje arba daugiau valstybių narių atskirai paėmus, neturėtų būti pakankama sąlyga šiam reglamentui taikyti; (28)esminis ryšys su Sąjunga taip pat turėtų būti svarbus nustatant dabartinio reglamento taikymo sritį. Prielaida dėl tokio esminio ryšio su Sąjunga turėtų būti daroma tais atvejais, kai paslaugų teikėjas turi įmonę Sąjungoje. Jeigu tokios įmonės nėra, esminio ryšio kriterijus turėtų būti vertinamas remiantis dideliu esamų naudotojų skaičiumi vienoje ar keliose valstybėse narėse arba tikslinga veikla vienoje ar keliose valstybėse narėse. Tikslinga veikla vienoje ar keliose valstybėse narėse gali būti nustatoma remiantis visomis susijusiomis aplinkybėmis, įskaitant tokius veiksnius kaip kalba arba valiuta, kuri paprastai naudojama toje valstybėje narėje, arba galimybė užsakyti prekes ar paslaugas. Tikslinga veikla valstybėje narėje taip pat galėtų būti siejama su galimybe atitinkamoje nacionalinėje taikomųjų programų parduotuvėje įsigyti taikomąją programą, su vietos reklamos rodymu arba reklamos toje valstybėje narėje vartojama kalba rodymu arba su ryšių su klientais valdymu, pvz., aptarnaujant klientus ta kalba, kuri paprastai vartojama toje valstybėje narėje. Laikoma, kad esminis ryšys yra ir tais atvejais, kai paslaugų teikėjas nukreipia savo veiklą į vieną ar daugiau valstybių narių, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 17 straipsnio 1 dalies c punkte. Kita vertus, paslaugos teikimas atsižvelgiant vien į draudimo diskriminuoti, nustatyto Reglamente (ES) 2018/302, laikymąsi, vien tuo pagrindu negali būti laikomas siejamu su atitinkama Sąjungos teritorija arba nukreiptu į ją; (29)Europos įrodymų pateikimo orderis turėtų būti išduodamas, jeigu tai būtina ir proporcinga. Vertinant reikėtų atsižvelgti, ar orderis yra susijęs su tuo, kas būtina siekiant teisėto tikslo gauti susijusius ir būtinus įrodymus, kurie konkrečioje byloje būtų naudojami tik kaip įrodymai; (30)išduodant Europos įrodymų pateikimo arba įrodymų saugojimo orderį, jo išdavimo arba patvirtinimo procese visada turėtų dalyvauti teisminė institucija. Atsižvelgiant į tai, kad sandorių ir turinio duomenys yra opesni, Europos įrodymų pateikimo orderiai, siekiant gauti šių kategorijų duomenis, turi būti išduodami ar tvirtinami teisėjui atlikus jų peržiūrą. Duomenys apie abonentą ir prieigos duomenys nėra tokie opūs, todėl Europos įrodymų pateikimo orderius, kuriais siekiama atskleisti tokius duomenis, gali išduoti arba patvirtinti kompetentingi prokurorai; (31)dėl tos pačios priežasties reikia atskirti materialinę šio reglamento taikymo sritį: orderius, kuriais nurodoma pateikti duomenis apie abonentą ir prieigos duomenis, galima išduoti dėl bet kurios nusikalstamos veikos, o prieiga prie sandorių ir turinio duomenų turėtų būti suteikiama laikantis griežtesnių reikalavimų, kad būtų atsižvelgta į didesnį tokių duomenų konfidencialumą. Ribos nustatymas sudaro sąlygas laikytis proporcingesnio požiūrio, įskaitant įvairias kitas ex ante ir ex post sąlygas ir šiame pasiūlyme numatytas apsaugos priemones, kuriomis siekiama gerbti proporcingumo principą ir nukentėjusių asmenų teises. Nepaisant to, nustatyta riba neturėtų būti ribojamas priemonės veiksmingumas ir tai, kaip ją naudoja specialistai. Leidžiant išduoti orderius atliekant tyrimus, kuriuose numatyta didžiausia laisvės atėmimo bausmė yra ne trumpesnė nei trejų metų, priemonės taikymo sritis apribojama rimtesniais nusikaltimais, nedarant per didelio poveikio galimybėms ja pasinaudoti specialistams. Į taikymo sritį nepatenka nemažai nusikaltimų, kuriuos valstybės narės pripažįsta ne tokiais rimtais, ir tai atspindi mažesnės didžiausios bausmės. Ji taip pat yra pranaši tuo, kad lengvai taikoma praktiškai;

(32)tiriant tam tikrus konkrečius nusikaltimus įrodymai bus prieinami tik elektronine forma, kuri yra ypač trumpalaikė. Taip yra elektroninio pobūdžio nusikaltimų atvejais, kurie patys savaime gali būti nelaikomi rimtais, tačiau gali sukelti plataus masto arba didelę žalą, visų pirma įskaitant mažą individualų poveikį turinčius, tačiau plataus masto ir didelę bendrą žalą sukėlusius atvejus. Dažniausiai tais atvejais, kai nusikaltimas padarytas naudojant informacinę sistemą, tos pačios ribos kaip ir kitų rūšių nusikaltimams taikymas iš esmės reikštų nebaudžiamumą. Dėl to reglamento taikymas yra pateisinamas ir tais atvejais, kai už tuos nusikaltimus skiriama trumpesnė nei 3 metų laisvės atėmimo bausmė. Papildomiems su terorizmu susijusiems nusikaltimams, kaip aprašyta Direktyvoje 2017/541/ES, nereikalaujama taikyti mažiausios maksimalios 3 metų ribos; (33)be to, būtina nustatyti, kad Europos įrodymų pateikimo orderis gali būti išduodamas tik jeigu dėl tos pačios nusikalstamos veikos panašioje vidaus situacijoje išduodančiojoje valstybėje galima išduoti panašų orderį; (34)tais atvejais, kai prašomi duomenys saugomi arba tvarkomi paslaugų teikėjui teikiant infrastruktūros paslaugas įmonei arba kitam subjektui, išskyrus fizinius asmenis, paprastai tai būna prieglobos paslaugos, Europos įrodymų pateikimo orderis turėtų būti naudojamas tik kai kitos įmonei arba subjektui skirtos tyrimo priemonės nėra tinkamos, ypač jeigu būtų sukelta rizika pakenkti tyrimui. Tai ypač svarbu tais atvejais, kai kalbama apie didesnius subjektus, pvz., korporacijas arba vyriausybinius subjektus, kurie paslaugų teikėjo paslaugomis naudojasi, kad aprūpintų savo įmonę IT infrastruktūra ar paslaugomis arba infrastruktūra ir paslaugomis. Pirmasis Europos įrodymų pateikimo orderio adresatas tokiais atvejais turėtų būti įmonė arba kitas subjektas. Ši įmonė arba kitas subjektas nebūtinai gali būti paslaugų teikėjas, kuriam taikomas šis reglamentas. Tačiau tais at