b)

Kiti pakeitimai — Taryba pateikė kelias naujas konstatuojamąsias dalis (8a, 8b, 9a, 11a, 11b, 11c, 13b) ir išplėtė esamas 8 ir 12 konstatuojamąsias dalis. — 1 straipsnio antra įtrauka: formuluotė buvo pakeista taip, kad būtų atspindėta, jog šia direktyva siekiama sudaryti sąlygas energijos paslaugų rinkos kūrimui, o ne kurti tokią rinką. — 2 straipsnis: šis straipsnis buvo iš dalies pakeistas taip, kad jis taip pat netaikomas transporto įmonių padaliniams, kurie savo veikloje iš esmės naudoja aviacinį kurą ir jūrų transporto talpyklų kurą (panaši išimtis taip pat buvo numatyta Komisijos pasiūlyme panaudojant „energijos“ sąvoką) bei tam tikriems ginkluotųjų pajėgų padaliniams. — 3 straipsnyje esančias sąvokas Taryba stengėsi padaryti kuo glaustesnes, labiau suderintas ir kuo labiau naudotinas, prireikus derindama jas su kituose Bendrijos teisės aktuose esančiomis sąvokomis. — 5 straipsnyje pateiktas lankstumo elementas pabrėžiant ekonomiškai efektyviausias priemones ir nurodant tinkamą valdymo lygį, kuriame turi būti nustatyta konkreti priemonė. Be to, 5 straipsnio 4 dalyje esantis viešųjų pirkimų taisyklių sąrašas (kuris jau Komisijos pasiūlyme nebuvo privalomo pobūdžio: „Valstybės narės gali...“) buvo perkeltas į V priedą — tai buvo padaryta siekiant nepašalinti kitų potencialių ekonomiškai efektyvių priemonių, kurių galėtų imtis valstybinis sektorius. 5 straipsnio 5 dalis buvo išbraukta, kadangi ji nėra būtina atsižvelgiant į Komisijos iniciatyvos teisę. — 6 straipsnis buvo pertvarkytas: b ir c punktai perkelti į 1 dalį, o a punktas performuluotas 2 dalyje. Šioje 2 dalyje valstybėms narėms siūloma pasirinkti skirtingas prievoles, kurios turi būti taikomos bendrovėms, kurioms taikomas šis straipsnis. — 7 straipsnis: šis straipsnis buvo ypač radikalus, o jo pirminio varianto įgyvendinimas galėjo pareikalauti didelių sąnaudų, kadangi pagal jį valstybės narės būtų atsakingos užtikrinant, kad visos efektyvaus energijos vartojimo priemonės būtų pasiūlytos visiems vartotojams. Bendrojoje pozicijoje šiuo straipsniu siekiama užtikrinti optimalų skaidrumą ir informacijos apie energijos vartojimo efektyvumo mechanizmus ir finansines bei teisines sistemas platinimą rinkos dalyviams. — 8 straipsnis: pagal šio straipsnio pirminį variantą valstybės narės būtų atsakingos užtikrinant, kad kvalifikacijos suteikimo, akreditavimo ir (arba) sertifikavimo sistemomis galėtų naudotis visi energijos paslaugas teikiantys rinkos dalyviai. Šis straipsnis buvo pakeistas taip, kad pagal jį valstybės narės turėtų užtikrinti galimybę naudotis, jei būtina, tokiomis sistemomis — tai veiksmingai leidžia valstybėms narėms atsižvelgti į kitus susijusius veiksnius (pavyzdžiui, minėtos rinkos brandumo laipsnį, rinkos dalyvių skaičių ir paklausą) prieš kuriant šias (daug kainuojančias) sistemas. — 10 straipsnis papildytas nuostata, pagal kurią leidžiama tam tikromis aplinkybėmis taikyti sistemas ir tarifų struktūras, kuriomis siekiama socialinių tikslų. — 12 straipsnis papildytas dviem dalimis: — 2 dalyje užtikrinama, kad tam tikrais atvejais gali būti naudojamos kitos, mažiau kainuojančios audito priemonės, — 3 dalyje nurodoma, kad patalpos, kurioms buvo išduotas sertifikatas pagal Direktyvą dėl pastatų energinio naudingumo, atitinka audito reikalavimus; be to, šis straipsnis leidžia atlikti auditą, vykdomą pagal sistemas, paremtas savanoriškais susitarimais. — 13 straipsnis pakeistas taip, kad jo taikymas būtų lankstesnis, mažiau kainuotų ir būtų išvengta neproporcingos administracinės naštos. — 14 straipsnio atskaitomybės reikalavimai supaprastinti ir iš dalies pakeisti: taikant 1 dalį Komisijai leidžiama atsižvelgti į esamus skaičiavimo metodus, 2 dalyje dabar numatoma, kad valstybės narės turi pateikti vieną tarpinę ir vieną galutinę ataskaitą. — Įrašytas naujas 15 straipsnis, kuriame sukonkretintos Komisijos užduotys bei jų tvarkaraštis atsižvelgiant į komitologijos tvarką. Jame taip pat numatyta (kartu ir atitinkamos I ir IV priedų nuostatos), kad Komisija sukuria skaičiavimo metodiką, apimančią „nuo atskiro prie bendro“ tipo apskaičiavimų procentinę dalį, kurią valstybės narės turi naudoti nuo direktyvos taikymo dienos (15 str. 2 dalis). Užbaigusi šią užduotį, Komisija turėtų tęsti savo darbą siekdama įvertinti, ar galima toliau didinti „nuo atskiro prie bendro“ tipo apskaičiavimų procentinę dalį, įvertindama svarbius veiksnius (15 str. 3 dalis); jeigu Komisija nusprendžia, kad galima didinti „nuo atskiro prie bendro“ tipo apskaičiavimų procentinę dalį, valstybės narės turi naudoti šią naują metodiką dvejus metus nuo direktyvos taikymo datos. — 18 straipsnyje Komisijos pasiūlytas nerealus galutinis terminas — 2006 m. birželio 1 d. — pakeičiamas dvejų metų perkėlimo į nacionalinę teisę laikotarpiu. Šiuo laikotarpiu bus galima užbaigti įprastas teisėkūros procedūras nacionaliniu lygiu ir sudaroma galimybė: — valstybėms narėms nusiųsti Komisijai informaciją apie esamus skaičiavimo metodus, kad ji galėtų į juos atsižvelgti (pageidautina per 6 mėnesius, 14 str. 1 dalis), — Komisijai sukurti skaičiavimo metodiką (per 18 mėnesių, 15 str. 2 dalis), — valstybėms narėms apskaičiuoti nacionalinį orientacinį taupymo rodiklį ir pasirengti skaičiavimo metodikos praktiniam taikymui. — I priedas dabar atspindi iš dalies pakeistą nacionalinio orientacinio taupymo rodiklio skaičiavimo metodiką. 3 punkte Taryba pakeitė datą — 1991 m. į 1995 m., — kurią Komisija pasiūlė kaip prognozės terminą, po kurio paprastai galima atsižvelgti į priemones apskaičiuojant, kiek sutaupyta per metus. Tačiau Taryba paliko, kad 1991 m. data taikoma tam tikrais atvejais: ši nuostata reikalinga toms valstybėms narėms, kurios 1991–1994 m. laikotarpiu inicijavo tam tikras politikos priemones, kurios tebenaudojamos šiandien. Be to, ja užtikrinama, kad su valstybėmis narėmis, kurios jau ėmėsi didelių pastangų praeityje energijos efektyvumo gerinimo srityje, nebūtų elgiamasi neteisingai palyginus su valstybėmis narėmis, kurios dar nesiėmė panašaus masto veiksmų. — Bendrosios pozicijos III priede aiškiai nurodoma, kad sąraše pateikiami tinkamų priemonių pavyzdžiai, bet jis nėra ribojančio pobūdžio. Be to, buvo padaryti kelių išvardytų pavyzdžių pakeitimai. — Taryba išsamiau papildė IV priedą aprašydama „nuo bendro prie atskiro“ ir „nuo atskiro prie bendro“ skaičiavimo metodus (1.1 punktas), priemonių, skirtų padidinti energijos vartojimo efektyvumą, atliekant „nuo atskiro prie bendro“ skaičiavimą, taikymo laikotarpių suderinimo sąrašą (4 punktas) ir nuostatas, susijusias su multiplikatoriaus efektu bei dvigubu skaičiavimu (5 punktas).