Pasiūlymas Tarybos sprendimas nustatantis Čekijos ir Lenkijos įstojimo poveikį Europos bendrijos dalyvavimui Konvencijoje dėl Oderio apsaugos nuo taršos tarptautinės komisijos ir Konvencijoje dėl Elbės apsaugos tarptautinės komisijos /* KOM/2004/0810 galutinis */





Briuselis, 16.12.2004 KOM(2004) 810 galutinis Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS nustatantis Čekijos ir Lenkijos įstojimo poveikį Europos bendrijos dalyvavimui Konvencijoje dėl Oderio apsaugos nuo taršos tarptautinės komisijos ir Konvencijoje dėl Elbės apsaugos tarptautinės komisijos (pateikta Komisijos) AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 2004 m. gegužės 1 d. į ES įstojus naujosioms valstybėms narėms valstybių narių ir trečiųjų šalių sienas kertančių upių baseinų padėtis pakito dvejopai. Viena iš stojimo pasekmių yra tai, kad toliau į rytus nuo ES sienų reikės užmegzti santykius su mūsų naujaisiais kaimynais, kiek tai bus susiję su sienas kertančiomis upėmis. Tam prireiks išnagrinėti galimo Europos bendrijos dalyvavimo esamuose arba naujuose susitarimuose dėl sienas kertančių upių ir kanalų, esančių Europoje toliau į rytus, pagrįstumą ir sąlygas. Kita betarpiška stojimo pasekmė yra tai, kad iš esmės pasikeitė po plėtros visiškai ES teritorijoje atsidūrusių per kelias valstybes tekančių upių padėtis. Tokioje padėtyje yra Oderio ir Elbės upių baseinai. Europos bendrija yra susitariančioji Konvencijos dėl Oderio apsaugos nuo taršos tarptautinės komisijos[1] ir Konvencijos dėl Elbės apsaugos tarptautinės komisijos[2] šalis (toliau – Oderio ir Elbės konvencijos). Abiem atvejais Bendrijos dalyvavimas buvo būtinas, kadangi konvencijos buvo sudarytos su trečiosiomis šalimis ir nagrinėjo į EB aplinkos politikos sritį įeinančias temas. Sąsajos su Bendrijos teise yra itin glaudžios, o šios dvi konvencijos buvo plačiai pripažintos įrankiu, padedančiu skatinti Pagrindinės vandens direktyvos (WFD) tikslus Lenkijoje ir Čekijoje, numatant šių šalių įstojimą į ES. Po Lenkijos ir Čekijos įstojimo į ES visos valstybės, esančios susitariančiosiomis Oderio ir Elbės konvencijų šalimis, yra ES valstybės narės. Atsižvelgiant į tai, kad aplinkybės iš esmės pakito, šiame sprendime įvertinama teisinių santykių tarp Europos bendrijos ir šių dviejų konvencijų pabaiga. Europos Sąjungos plėtra iš pagrindų pakeitė teisnius šalių santykius. Po įstojimo tapo įmanoma pagrindinius politinius tikslus pasiekti naudojant Bendrijos vidaus teisės aktuose nustatytas priemones. Santykiai su Lenkija ir Čekija dėl integruoto vandens valdymo Oderio ir Elbės upių baseinuose dabar grindžiami esamu EB aquis , ypač Pagrindine vandens direktyva. Atsižvelgiant į tai primenama, kad Pagrindinėje vandens direktyvoje jau yra nuostata, pagal kurią susijusios valstybės narės užtikrina, kad per kelias valstybes tekančių upių baseinai būtų koordinuojami, ir kad jos šiam tikslui gali naudoti tarptautiniuose susitarimuose numatytas struktūras (3 straipsnio 3 dalis). Tai jau taikoma įvairiems valstybių narių susitarimams, apimantiems valstybių sienas kertančias upes (pvz., susitarimai dėl Šeldės ir Maso). Dabartinė stebėtojo padėtis leidžia atitinkamai bendradarbiauti ir palengvina politikos suderinamumą. Tačiau nuo to laiko, kai susitarimuose nebėra trečiųjų šalių, ir kai nebekyla klausimų, esančių Bendrijos išorės kompetencijoje pagal EB sutarties 300 straipsnį, Bendrija nebėra susitariančioji valstybių narių susitarimų šalis. Tai taip pat turėtų būti taikoma Oderio ir Elbės atveju į ES įstojus Lenkijai ir Čekijai. Galiausiai, po įstojimo iš esmės pakitus teisiniams santykiams tarp susitariančių konvencijų šalių Bendrija nebegali būti susitariančia dviejų konvencijų šalimi. Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS nustatantis Čekijos ir Lenkijos įstojimo poveikį Europos bendrijos dalyvavimui Konvencijoje dėl Oderio apsaugos nuo taršos tarptautinės komisijos ir Konvencijoje dėl Elbės apsaugos tarptautinės komisijos EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į Aktą dėl Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimo sąlygų ir Sutarčių, kuriomis steigiama Europos Sąjunga (toliau – Stojimo aktas)[3], pritaikomąsias nuostatas, ypač į 57 straipsnį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą[4], kadangi: Europos bendrijos dalyvavimas Konvencijoje dėl Oderio apsaugos nuo taršos tarptautinės komisijos[5] ir Konvencijoje dėl Elbės apsaugos tarptautinės komisijos[6] (toliau – Oderio ir Elbės konvencijos) buvo būtinas, kadangi konvencijos buvo sudarytos su trečiosiomis šalimis ir nagrinėjo į EB aplinkos politikos sritį įeinančias temas. Nuo 2004 m. gegužės 1 d., į Europos Sąjungą įstojus Lenkijai ir Čekijai, visos valstybės, esančios susitariančiomis abiejų konvencijų šalimis, yra Europos Sąjungos valstybės narės. Todėl nebėra pagrindo tam, kad Bendrija pritartų tokių konvencijų laikymuisi. Nuo šio momento Bendrijos dalyvavimas nebėra būtinas. Be to, Europos Sąjungos plėtra iš pagrindų pakeitė teisnius šalių santykius. Po įstojimo tapo įmanoma pagrindinius politinius tikslus pasiekti naudojant Bendrijos teisės aktuose nustatytas priemones. Stojimo akte tokiai padėčiai nebuvo numatyta jokia speciali nuostata, todėl reikia priimti reikiamas priemones pagal Stojimo akto 57 straipsnį, leidžiantį užpildyti tokias spragas. Todėl reikia pabrėžti, kad nuo įstojimo dienos Bendrija nebėra susitariančioji konvencijų šalis ir kad gali prireikti imtis pereinamojo laikotarpio priemonių, PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis 1. Nuo 2004 m. gegužės 1 d. Europos bendrija liovėsi buvusi susitariančiąja Konvencijos dėl Oderio apsaugos nuo taršos tarptautinės komisijos ir Konvencijos dėl Elbės apsaugos tarptautinės komisijos šalimi. 2. Jei reikia, Komisija pritaria trijų susijusių valstybių narių sprendimais bet kurioms pereinamojo laikotarpio problemoms, kurios gali iškilti dėl to, kad Bendrija nebedalyvauja konvencijose. 2 straipsnis Šis sprendimas skiriamas Čekijos Respublikai, Vokietijos Federacinei Respublikai ir Lenkijai. Priimta Briuselyje, Tarybos vardu Pirmininkas [1] 1999 m. kovo 29 d. Tarybos sprendimas 1999/257, OL L 100/20, 1999 4 15. [2] 1991 m. lapkričio 18 d. Tarybos sprendimas 91/598/EEB, OL L 321/24, 1991 11 23. [3] OL L 236, 2003 9 23. [4] OL C […], […], p. […]. [5] 1999 m. kovo 29 d. Tarybos sprendimas 1999/257, OL L 100/20, 1999 4 15. [6] 1991 m. lapkričio 18 d. Tarybos sprendimas 91/598/EEB, OL L 321/24, 1991 11 23.