-tikslingai iš kito tiekėjo nusipirkti papildomą kelionės paslaugą per 24 valandas nuo to laiko, kai keliautojas gauna pirmosios kelionės paslaugos užsakymo patvirtinimą (pvz., užsakymo patvirtinime pateikiant nuorodą į kitą paslaugų teikėją);

Direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę laikotarpiu ir pirmaisiais jos taikymo metais suinteresuotiesiems subjektams ir institucijoms kilo daug klausimų, visų pirma, dėl platesnės „paketo“ apibrėžties, naujos SKPR sąvokos, šių dviejų sąvokų atribojimo ir standartinių informacijos pateikimo formų. Be to, atsirado praktinių problemų, susijusių su apsauga nemokumo atveju, visų pirma įmonės „Thomas Cook Group“ bankroto (žr. 4 skyrių) ir COVID-19 pandemijos aplinkybėmis (žr. 5 skyrių).

KPPD 24 straipsniu valstybės narės įpareigojamos pasirūpinti, kad būtų tinkamos ir veiksmingos priemonės šios direktyvos laikymuisi užtikrinti. Valstybėse narėse vykdymo užtikrinimas organizuojamas skirtingai, atsižvelgiant į jų atitinkamas teisines tradicijas. Kadangi didelė KPPD nuostatų dalis susijusi su organizatoriaus ir keliautojo sutartiniais santykiais, keliautojai gali asmeniškai užtikrinti tų nuostatų vykdymą teismuose arba alternatyvaus ginčų sprendimo įstaigose. KPPD patenka į naujos Direktyvos dėl atstovaujamųjų ieškinių taikymo sritį, kurią valstybės narės turės perkelti į nacionalinę teisę iki 2022 m. pabaigos. Taikant šią direktyvą, kompetentingi subjektai galės pareikšti kolektyvinius ieškinius ir siekiant nutraukti keliautojų teisių pažeidimus, ir gauti žalos atlyginimą. Be to, atliekant atitikties vertinimo tyrimą (žr. 2.2 punktą) nustatyta, kad daugumoje valstybių narių bent tam tikriems KPPD reikalavimams taikomos administracinės arba baudžiamosios sankcijos. Viešasis vykdymo užtikrinimas ypač aktualus tikrinant, ar yra laikomasi apsaugos nemokumo atveju reikalavimų ir informacijos teikimo reikalavimų.

Pagal KPPD 5 ir 19 straipsnius organizatoriai, mažmenininkai ir padedantys įsigyti SKPR prekiautojai prieš sudarydami sutartį privalo keliautojams pateikti konkrečią informaciją. Ikisutartiniai informacijos pateikimo reikalavimai dėl konkretaus paketo apskritai neatrodo keliantys didelių sunkumų. Be to, KPPD nurodomos trys skirtingos standartinės informacijos pateikimo formos kelionės paslaugų paketų sutartims ir penkios skirtingos formos SKPR, kurios turi būti pateiktos keliautojams.

Kalbant apie „susietųjų spragtelėjimų užsakymus“, vartotojams ir vykdymo užtikrinimo institucijoms gali būti labai sunku įrodyti, ar buvo sudarytas kelionių paslaugų paketas, SKPR ar nei vienas iš jų, kaip paaiškinta 2019 m. „susietųjų spragtelėjimų užsakymų“ ataskaitoje. Kelionių paslaugų teikėjas, kuris, baigęs užsakymą, keliautojo vardą ir pavardę, informaciją apie mokėjimą ir el. pašto adresą perduoda kitam prekiautojui, kuris užsako kitą paslaugą per 24 valandas nuo pirmojo užsakymo patvirtinimo, yra paketo organizatorius ir todėl atsakingas už abiejų paslaugų teikimą. Jei kuris nors vienas šių duomenų elementas nėra perduodamas, pirmasis prekiautojas padeda įsigyti SKPR ir yra atsakingas tik už savo užsakytų paslaugų teikimą, jei antras užsakymas atliekamas per 24 valandas. Jei tai įvyksta vėliau, KPPD iš viso nėra taikoma. Pranešama, kad praktiškai sunku įrodyti, kokie duomenys vieno prekiautojo buvo perduoti kitam arba antros kelionės paslaugos užsakymo momentą.

Sunkumai dėl SKPR sąvokos taikymo yra susiję su tuo, kad, pirmiau pateiktame antrame pavyzdyje, apsaugos nemokumo atveju įpareigojimas, kai taikoma, priklauso nuo neužtikrinto ateities įvykio, t. y. nuo to, ar keliautojas per 24 valandas nuo atlikto pirmo užsakymo užsisakys papildomą kelionės paslaugą. Šiuo atveju pirmos kelionės paslaugos teikėjas, kuris gauna keliautojo išankstinius mokėjimus, turi tiems mokėjimams suteikti apsaugą nemokumo atveju. Nors pagal KPPD 19 straipsnio 4 dalį reikalaujama, kad antrasis prekiautojas turi informuoti prekiautoją, kuris padeda įsigyti SKPR apie sutarties su keliautoju sudarymą, pirmasis prekiautojas nebūtinai turi visą informaciją, kad nustatytų kuriais atvejais buvo suformuotas SKPR. Pranešama, kad papildomų kelionės paslaugų teikėjai, pavyzdžiui, dėl techninių priemonių saugiai keistis duomenimis trūkumo arba baimės pažeisti Bendrąjį duomenų apsaugos reglamentą, ne visada laikosi savo įpareigojimų pranešti. Toks netikrumas gali sukelti sunkumų, siekiant užtikrinti reikalaujamą apsaugą nemokumo atveju.

2019 m. Europos vartotojų centrų tinklas išnagrinėjo 2 399 užklausas ir 261 skundą, susijusius su KPPD. 2020 m. dėl COVID-19 pandemijos šie skaičiai padidėjo 368 proc. (11 226 užklausos) ir 250 proc. (914 skundų). Be to, viso EVC darbo krūvio dalis, susijusi su KPPD, gerokai išaugo nuo 2 proc. 2019 m. iki 7 proc. 2020 m. Vidutinis bylos nagrinėjimo laikas išliko toks pat, o sėkmingo arba neutralaus EVC intervencijos su prekiautoju rezultato rodiklis padidėjo nuo 61 proc. 2019 m. iki 70 proc. 2020 m. 2019 m. pagrindinės užklausų ir skundų temos buvo vykdymo neatitikimas arba klaidinantys veiksmai ar neveikimas (39 proc.). 2020 m. dominuojanti tema buvo atšaukimas ir nevykdymas (62 proc.). 2020 m. EVC tinklas išleido brošiūrą dėl KPPD aiškinimo ir savo nacionalinėse svetainėse bei socialinės žiniasklaidos kanaluose pasidalijo dažnai užduodamais klausimais, kad, smarkiai padidėjus skundų kelionių sektoriuje, įskaitant dėl paketų, padėtų vartotojams.

2020 m. kovo 27 d. laiške, adresuotame visoms valstybėms narėms, Komisijos narys D. Reyndersas priminė, kad keliautojų kompensavimo teisė turi būti taikoma su COVID-19 pandemija susijusių paslaugų atšaukimų atveju. Jis mano, kad siekiant lengviau spręsti įmonių likvidumo problemas kelionių organizatoriai galėtų siūlyti čekius su sąlyga, kad keliautojai 1) turėtų pasirinkimo galimybę priimti čekį ir 2) turėtų galimybę prašyti visiškai sugrąžinti sumokėtas sumas jei, galiausiai, jie tuo dokumentu nepasinaudotų. Be to, Komisijos narys D. Reyndersas pabrėžė, kad, norint padidinti keliautojų pasitikėjimą, kad jie taip pasirinktų, reikia priemonių, kurios užtikrintų tvirtą apsaugą nemokumo atveju.

Transporto ir kelionių sektoriaus atstovai mano, kad išankstinių mokėjimų ribojimas galėtų pabloginti jų kritinio likvidumo padėtį. Jie taip pat nurodo, kad išankstiniai mokėjimai atitinka pasaulinį kelionės paslaugų standartą ir kad šį verslo modelį ribojantys vienašaliai ES reikalavimai galėtų turėti didelę įtaką ir iškraipyti vienodas sąlygas konkurentų iš ES nepriklausančių šalių atžvilgiu. Be to, sektoriaus atstovai pabrėžia, kad atostogų paketų kainas galima išlaikyti mažas dėl to, kad kelionių paslaugas teikiantys subjektai iš anksto perka didelę viešbučių ir transporto paslaugų pajėgumų dalį, sumokėdami iš vartotojų gautais išankstiniais mokėjimais.

Kai kurie kelionės paslaugų paketų organizatoriai ir tarpininkai pranešė, kad per COVID-19 krizę oro transporto bendrovės sustabdė automatinio finansų grąžinimo kelionių organizatoriams ir kitiems kelionių agentams mechanizmą per pasaulines platinimo sistemas (kompiuterizuotas bilietų rezervavimo sistemas), nors organizatoriai turėjo grąžinti sumokėtus pinigus keliautojams.

Komisijos rekomendacija dėl čekių (žr. pirmiau 5.1.1 skyrių) taip pat skirta organizatorių likvidumo problemoms, kurias sukėlė su COVID-19 pandemija susijęs masiškas kelionių atšaukimas, spręsti. Šias likvidumo problemas dar labiau pasunkina tai, kad organizatoriai keliautojui turi grąžinti visą už paslaugų paketą sumokėtą sumą, nors patys ne visuomet laiku atgauna pinigus už paketą sudarančias iš anksto apmokėtas paslaugų teikėjų paslaugas. Jei per tą laiką paslaugų teikėjai bankrutuoja, organizatoriai gali visiškai neatgauti pinigų. Dėl to kelionių ekosistemoje gali nesąžiningai pasiskirstyti našta tarp kelionių organizatorių.

Dažnai organizatoriai sugeba spręsti klausimus, susijusius su tokiais įvykiais, jei tos aplinkybės yra pavienės arba apsiriboja konkrečia kelionės tikslo vieta, pakeisdami kelionės tikslo vietą, atidėdami kelionės datą arba grąžindami keliautojams pinigus panaudojant kryžminį finansavimą, t. y. iš pajamų, gautų už užsakymus į kitas kelionės tikslo vietas. Dėl pandemijos visame pasaulyje ilgam laikotarpiui beveik visiškai sustabdytos keliones, nes, COVID-19 atveju, sumokėtos grąžintinos sumos yra kur kas didesnės nei pajamos iš naujų užsakymų. Be to, organizatoriai dažnai turi pastoviųjų išlaidų, dėl kurių bendrovių finansinė padėtis yra įtempta. Galiausiai tai gali pakenkti keliautojų interesams, jei organizatorius bankrutuoja ir keliautojai turi teikti reikalavimus dėl nemokumo procedūros.

Pranešama, kad visoje ES tūkstančiai keliautojų, kurių kelionės turėjo būti atšauktos dėl COVID-19 pandemijos, negavo kompensacijų per 14 dienų, kaip nustatyta KPPD 12 straipsnio 4 dalyje; jiems buvo įvairiai sutrukdyta pasinaudoti savo teise: atsisakyta grąžinti pinigus, įteiktas čekis jiems to nepageidaujant, jie negalėjo susisiekti su organizatoriumi, gavo kompensaciją labai pavėluotai ar tik iš dalies ir pan. Susirūpinimą dėl keliautojų teisių laikymosi pagal KPPD sukėlė ir padidėjęs AGS įstaigų, EVC ir vartotojų organizacijų gautų užklausų ir skundų skaičius.

2020 m. gegužės 13 d. Komisija priėmė Rekomendaciją (ES) 2020/648 dėl čekių, kurie keleiviams ir keliautojams siūlomi kaip alternatyva kompensacijai už kelionių paslaugų paketus ir transporto paslaugas, atšauktus dėl COVID-19 pandemijos . Šioje rekomendacijoje Komisija dar kartą priminė teisę į kompensavimą pagal taikomus ES teisės aktus, visų pirma KPPD ir ES keleivių teisių reglamentus. Be to, rekomendacijoje pripažįstama, kad, dėl koronaviruso pandemijos atšaukus daugybę reisų, transporto ir kelionių sektoriuose susidarė netvari grynųjų pinigų srautų ir pajamų padėtis. Todėl Komisija rekomenduoja, kaip visoje ES čekius būtų galima padaryti patrauklesne alternatyva kompensacijai pinigais, kad keleiviams ir keliautojams jie būtų priimtinesni. Rekomendacijoje taip pat nurodyta, pagal kokias Sąjungos schemas gali būti remiamos kelionių ir transporto sektoriaus įmonėms.

Kai kurie kelionės paslaugų paketų organizatoriai pasiūlė iš dalies pakeisti KPPD 22 straipsnį ir pridėti kelionės paslaugų teikėjų prievolę grąžinti sumas, sumokėtas už paslaugas, kurios nebuvo suteiktos dėl kelionės paslaugų paketo sutarties nutraukimo, jei kelionės organizatorius turi keliautojui grąžinti pinigus. Kita vertus, oro transporto bendrovių sektoriaus atstovai išreiškė didelį susirūpinimą dėl to, kad pagal KPPD būtų reguliuojami dažnai sudėtingi įmonių tarpusavio santykiai tarp kelionių organizatorių ir kelionių paslaugų teikėjų.

5.2.3.Oficialus kelionės įspėjimas ar rekomendacija

Plačiai pripažįstama, kad nacionalinių institucijų oficialus kelionės įspėjimas yra svarbus rodiklis, jog kelionės paslaugų paketo sutartis gali būti nutraukta dėl neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, darančių poveikį kelionės vykdymui. Tačiau, pačioje KPPD nėra nieko nurodyta apie vyriausybių paskelbto kelionės įspėjimo ar rekomendacijos teisinę galią, nes direktyvos priėmimo metu kai kurios valstybės narės griežtai prieštaravo bet kokiai direktyvoje pateiktai nuorodai į oficialią rekomendaciją dėl kelionės.

Teikti kelionės rekomendacijas priklauso valstybių narių kompetencijai. Jos keičiasi su rekomendacija susijusia informacija tinkle „Consular OnLine“ (CoOL). COVID-19 pandemijos metu valstybės narės paskelbė kelionės rekomendacijas, susijusias ne tik su trečiosiomis šalimis, bet ir su kitomis valstybėmis narėmis, paprastai ragindamos atsisakyti visų nebūtinų kelionių. Pradžioje kelionių įspėjimai arba rekomendacijos buvo skelbiamos nekoordinuotai. Tai sukėlė neaiškumų kelionių verslui ir vartotojams, ypač tarpvalstybinėse situacijose, dėl jų teisių ir pareigų.

2020 m. spalio 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl suderinto požiūrio į laisvo judėjimo apribojimą reaguojant į COVID-19 pandemiją ES viduje. Valstybės narės, nors tiesiogiai nesprendė kelionių rekomendacijos klausimo, sutarė dėl bendro COVID-19 rizikos lygio ES žemėlapio, kurį paskelbė Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras. Be to, valstybės narės įsipareigojo aiškiai ir laiku visuomenei teikti informaciją, be kita ko per „Re-open EU“ platformą. Atsižvelgdama į kintančią epidemiologinę padėtį, 2021 m. vasario 1 d. Taryba iš dalies pakeitė rekomendaciją.

5.2.4.Čekiai

Priešingai nei keleivių teisių reglamentuose, KPPD nėra aiškiai nustatytos galimybės vietoj sumokėtų sumų grąžinimo naudoti čekius. Komisija savo rekomendacijoje (ES) 2020/648 pripažino, kad kelionių organizatoriai, atšaukus kelionę, gali siūlyti čekius kaip alternatyvą pinigų grąžinimui, jei keliautojas savanoriškai su tuo sutinka (žr. pirmiau 5.1.1 skyrių).

Vokietija, Vengrija, Latvija ir Kipras priėmė nacionalines taisykles, kuriomis nustatoma savanoriškai vartotojų priimamų čekių teisinė sistema kelionės paslaugų paketų sektoriuje, atitinkančias Komisijos rekomendaciją, visų pirma dėl apsaugos čekį išduodančios įmonės nemokumo atveju. Italija ir Graikija, iš dalies keisdamos savo teisės aktus, laikėsi tam tikrų rekomendacijos nuostatų po to, kai buvo pradėtos pažeidimo nagrinėjimo procedūros. Ispanija iš dalies pakeitė savo teisės aktus, siekdama išvengti pažeidimo nagrinėjimo procedūros. Airija įvedė valstybės remiamus grąžinimo kreditinius dokumentus, kuriuos galima vietoj pinigų grąžinimo siūlyti Airijoje dirbančių kelionių organizatorių ir kelionių agentų klientams, jei jie su tuo sutinka.

Komisija aiškiai nurodė, kad turi būti gerbiama keliautojų teisė į kompensaciją, kaip nustatyta KPPD, ir laikėsi nuomonės, kad čekiai yra priimtinas sprendimas tik tuo atveju, jei keliautojai turi pasirinkimą, priimti juos ar ne.

5.2.5.Apsauga nemokumo atveju

Iškilo klausimas, ar dar nepatenkintus keliautojų reikalavimus dėl kompensacijų saugo pagal KPPD parengtos apsaugos nemokumo atveju sistemos. Pagal KPPD 17 straipsnio 1 dalį reikalaujama, kad organizatoriai suteiktų garantiją, kad grąžins visas keliautojo sumokėtas sumas, „ jei atitinkamos paslaugos nesuteikiamos dėl organizatoriaus nemokumo“. Rekomendacijoje 2020/648 Komisija laikėsi pozicijos, kad organizatoriui tapus nemokiu, kyla pavojus, kad daug keliautojų negaus jokios kompensacijos, nes jų reikalavimai organizatoriams nėra apsaugoti.

Nepaisant to, kelionių garantijų fondų atstovai įspėjo, kad kai kurie apsaugos nemokumo atveju teikėjai ateinančiais mėnesiais gali patirti didelę papildomą naštą, jei tektų kompensuoti daugybės bankrutuojančių organizatorių išduotus čekius. Tai ypač aktualu valstybėse narėse, kurios įpareigojo esamus apsaugos nemokumo atveju teikėjus padengti čekius, jiems nesuteikiant paramos priemonių. Gali kilti klausimas, ar sumokėtų sumų grąžinimą galima apriboti KPPD 40 konstatuojamąja dalimi, pagal kurią veiksmingos apsaugos nemokumo atveju tikslais neturėtų būti reikalaujama atsižvelgti į „mažai tikėtiną riziką“.

Rengiant šią ataskaitą vartotojų organizacijos ir kai kurios valstybės narės pasiūlė iš dalies pakeisti KPPD siekiant užtikrinti, kad vartotojų reikalavimai grąžinti sumokėtas sumas būtų apsaugoti ir tokiais atvejais, kai kelionės paslaugų paketo sutartis buvo nutraukta su organizatoriaus nemokumu nesusijusiais pagrindais, pavyzdžiui, dėl neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių.

5.2.6.Draudimas

Su pandemija susijusi rizika dažnai neįtraukiama į draudimo polisus, visų pirma kelionės atšaukimo draudimas. Tai riboja keliautojų galimybę apsidrausti nuo galimų nuostolių dėl pandemijos atšaukus kelionę.

Kai kurie kelionių verslo suinteresuotieji subjektai pasiūlė leisti organizatoriams į paketą įtraukti atitinkamą asmeninį kelionės draudimą su pasirinkimo ir atsisakymo galimybe. Tačiau suinteresuotųjų subjektų ekspertų grupėje KPPD taikymo klausimais vartotojų organizacijos pabrėžė, kad bet kuris draudimas, kuriuo draudžiasi patys keliautojai, jokiomis aplinkybėmis neturėtų riboti keliautojų esamų teisių susigrąžinti sumokėtas sumas ir apsaugos pagal privalomąją nemokumo apsaugą.

6.Tolesni veiksmai

Šioje ataskaitoje pateikti klausimai, visų pirma 3.2, 4 ir 5 skyriuose, ir jų praktinės pasekmės turėtų būti toliau analizuojamos. Visų pirma reikėtų toliau vertinti visą COVID-19 krizės poveikį sektoriui ir vartotojų apsaugos lygį.

Naujojoje vartotojų darbotvarkėje paskelbta, kad, remdamasi šios ataskaitos rezultatais, Komisija iki 2022 m. „gil[iau] [iš]analiz[uos], ar dabartinė kelionės paslaugų paketų reglamentavimo sistema, įskaitant apsaugą nuo nemokumo, tebegali visiškai užtikrinti patikimą ir išsamią vartotojų apsaugą bet kuriuo metu, atsižvelgiant ir į keleivių teisių srities pokyčius“, kaip paskelbta Komisijos naujojoje vartotojų darbotvarkėje. Atliekant būsimą išsamią 2022 m. planuojamą analizę nebus siekiama silpninti vartotojų apsaugos. Priešingai, Komisija įvertins, kaip būtų galima užtikrinti KPPD numatytą aukšto lygio vartotojų apsaugą, kaip bet kuriuo metu veiksmingai įgyvendinti vartotojų teises ir kaip siekiant šio tikslo sąžiningiau pasidalyti ekonominės veiklos vykdytojams tenkančią naštą vertės grandinėje.

Įgyvendinant šiuos veiksmus pagal Vartotojų darbotvarkę bus atsižvelgiama į atitinkamus veiksmus, paskelbtus Darnaus ir išmanaus judumo strategijoje. Į šiuos veiksmus iki 2022 m. įeina 1) keleivių teisių reguliavimo sistemos peržiūra, įskaitant jos atsparumo dideliems kelionių sutrikimams užtikrinimą ir daugiarūšio transporto bilietų galimybes ir 2) pasirinkimo galimybių vertinimas, taip pat, jei tinkama, pasiūlymas dėl tinkamos finansinės apsaugos sistemos keleiviams apsaugoti nuo likvidumo krizės rizikos arba nemokumo, susijusio su bilietų kompensavimu, ir prireikus keleivių repatrijavimo.