Komisijos komunikatas Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui dėl Rekomendacijos 2001/331/EB, nustatančios minimalius aplinkosauginių tikrinimų valstybėse narėse kriterijus, persvarstymo [SEK(2007) 1493] /* KOM/2007/0707 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 14.11.2007 KOM(2007) 707 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI, EUROPOS PARLAMENTUI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl Rekomendacijos 2001/331/EB, nustatančios minimalius aplinkosauginių tikrinimų valstybėse narėse kriterijus, persvarstymo [SEK(2007) 1493] KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI, EUROPOS PARLAMENTUI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl Rekomendacijos 2001/331/EB, nustatančios minimalius aplinkosauginių tikrinimų valstybėse narėse kriterijus, persvarstymo Įvadas Įgyvendinti Bendrijos aplinkos apsaugos teisės aktus ir užtikrinti jų vykdymą labai padeda tikrinimai. Pripažindami, kad valstybių narių vykdomi tikrinimai labai skiriasi, Europos Parlamentas ir Taryba 2001 m. priėmė Rekomendaciją 2001/331/EB, nustatančią minimalius aplinkosauginių tikrinimų valstybėse narėse kriterijus[1]. Rekomendacijoje pateikti neįpareigojantys aplinkosauginių tikrinimų planavimo, vykdymo, tolesnių priemonių taikymo ir ataskaitų rengimo kriterijai. Ja siekiama, kad būtų labiau laikomasi Bendrijos aplinkos apsaugos teisės aktų ir kad visose valstybėse narėse tie aktai būtų nuosekliau įgyvendinami bei užtikrinamas jų vykdymas. Valstybių narių buvo prašoma pateikti rekomendacijos įgyvendinimo ataskaitas ir pasidalyti jos taikymo patirtimi. Komisijos buvo prašoma remiantis valstybių narių ataskaitomis ir kita turima informacija parengti rekomendacijos įgyvendinimo ataskaitą ir jos tobulinimo pasiūlymą, o prireikus pateikti direktyvos pasiūlymą. Kartu su šiuo komunikatu pateikiama ataskaita, kurioje glaustai išdėstoma turima informacija apie rekomendacijos įgyvendinimą ir taikymą[2]. Prieš pateikdama konkrečius pasiūlymus, Komisija ketina surinkti kitų institucijų, neoficialaus Europos teisės aktų vykdymo užtikrinimo institucijų tinklo (IMPEL[3]) ir kitų suinteresuotųjų šalių turimą informaciją. Šis komunikatas atitinka Geresnio reglamentavimo darbotvarkę, nes teisės aktų laikymasis ir jų vykdymo užtikrinimas yra esminiai reglamentavimo ciklo elementai. Šis komunikatas perduodamas Europos Parlamentui, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui. Juo siekiama išreikšti Komisijos požiūrį į rekomendacijos tobulinimą ir pradėti plačias diskusijas su kitomis institucijomis bei suinteresuotosiomis šalimis. Europos Parlamentas, Taryba, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas bei Regionų komitetas raginami pateikti savo nuomonę šiame komunikate aptariamais klausimais. Komisija 2007 m. rengs susitikimus su suinteresuotosiomis šalimis ir konsultacijas internetu. IMPEL prie šios veiklos prisidės rekomendacijos tobulinimo projektu, kuris turėtų būti baigtas vykdyti iki 2007 m. pabaigos. Atsižvelgdama į šių diskusijų rezultatus, Komisija 2008 m. pasiūlys tinkamą rekomendacijos tobulinimo būdą. 1. REKOMENDACIJOS įGYVENDINIMAS VALSTYBėSE NARėSE Visos valstybės narės pateikė rekomendacijos įgyvendinimo ataskaitas ir ataskaitas apie tai, kaip joms sekėsi tą rekomendaciją taikyti. Daugeliu atveju buvo pateikta per mažai informacijos arba buvo sunku ją palyginti. Kai kurioms valstybėms narėms, kuriose atsakomybė už aplinkosauginius tikrinimus tenka regionams, buvo sunku padaryti išvadas apie tikrinimų vykdymą nacionaliniu mastu. Taip pat reikėtų pastebėti, kad kai kurios valstybės narės 2006 m. atsiuntė atnaujintą informaciją, tačiau daugiausia buvo pateikti tik 2002–2003 m. duomenys. Nors turimos informacijos nepakanka, galima pastebėti, kad iš dalies (daugiau ar mažiau) rekomendaciją įgyvendino beveik visos valstybės narės, tačiau tik keletas ją įgyvendino visiškai. Daugiau informacijos apie rekomendacijos įgyvendinimą pateikiama pridedamoje ataskaitoje. Iš turimos informacijos matyti, kad vis dar labai skiriasi Bendrijos aplinkosauginių tikrinimų vykdymo būdai. Dėl šių skirtumų neįmanoma užtikrinti visiško Bendrijos aplinkos apsaugos teisės aktų įgyvendinimo. Be to, dėl minėtų skirtumų iškraipoma verslo įmonių konkurencija. Tokia situacija, kai teisės aktai įgyvendinami ne visiškai, iš dalies susidaro dėl to, kad valstybės narės skirtingai interpretuoja rekomendacijoje pateiktas apibrėžtis bei kriterijus ir ataskaitų rengimo reikalavimus. Labai skiriasi ir su aplinkosauginiais tikrinimais susiję valstybių narių politiniai prioritetai. Kai kurios valstybės narės pabrėžė, kad tikrinimo įstaigoms nepakanka išteklių, todėl jos negalėjo sukurti visiškai veiksmingos aplinkosauginių tikrinimų sistemos. 2. REKOMENDACIJOS TOBULINIMO SRITYS Iš turimos informacijos matyti, kad norint, jog rekomendacija būtų veiksmingesnė, reikia aptarti toliau pateikiamas jos dalis. 2.1. Taikymo srities apibrėžimas Dabartinėje rekomendacijoje aptariami visų pramonės įrenginių arba kitų įmonių ar įrenginių, kurie į atmosferą išmeta teršalus, išleidžia nuotekas arba kuriuose tvarkomos ar naudojamos atliekos, kai pagal EB teisės aktų reikalavimus tam suteikiami leidimai arba licencijos, aplinkosauginiai tikrinimai. Atrodo, kad reikia aiškiau apibrėžti rekomendacijos taikymo sritį. Valstybės narės taikymo sritį interpretuoja skirtingai, todėl labai skiriasi įrenginių, kuriuose vykdomi aplinkosauginiai tikrinimai, skaičius ir per metus tose valstybėse patikrinamų įrenginių procentinė dalis. Pavyzdžiui, kai kurios valstybės narės laikosi rekomendacijos tik tikrindamos tuos įrenginius, kuriems taikoma TIPK direktyva[4], o kitos valstybės narės ją taiko tikrindamos ir kitus įrenginius. Rekomendacijos taikymo srities interpretavimo skirtumai tampa ypač aktualūs, kai tikrinama nemažai atliekų sektoriui priklausančių įrenginių, kuriems netaikoma TIPK direktyva. Dabartinė rekomendacija taikoma pramonės ir atliekų apdorojimo įrenginiams, bet netaikoma daugeliui Bendrijos aplinkos apsaugos teisės aktais reglamentuojamos veiklos sričių. Visų pirma, rekomendacijoje nenumatyti atliekų vežimui taikomi tikrinimo kriterijai. Tarpvalstybinį atliekų vežimą ES reglamentuoja Atliekų vežimo reglamentas[5]. Šio reglamento įgyvendinimas yra vienas svarbesnių Komisijos prioritetų. Vykdydamos IMPEL projektą, 13 valstybių narių bendrai tikrino 30 ES uostų. Per tikrinimus nustatyta, kad 50 % atliekų buvo vežama nelegaliai. Šių tikrinimų rezultatai ir neseniai įvykę su nelegaliu atliekų vežimu susiję nelaimingi atsitikimai (pvz., dėl deginamų atliekų Dramblio Kaulo Krante žuvo žmonių ir buvo stipriai užteršta aplinka) susilaukė plataus atgarsio – valstybės narės, Europos institucijos, NVO ir visuomenė ėmė reikalauti geriau užtikrinti, kad būtų laikomasi Atliekų vežimo reglamento, visų pirma su vykdomais tikrinimais susijusių jo nuostatų. Norėdama kovoti su nelegaliu atliekų vežimu Bendrija privalo veikti vieningai. 2006 m. priimtame ir 2007 m. liepos mėn. įsigaliojusiame naujajame Atliekų vežimo reglamente numatyta užtikrinti geresnį reglamento vykdymą ir glaudesnį valstybių narių bendradarbiavimą. Tačiau jame nenustatyti atliekų vežimui taikomi tikrinimo kriterijai. Rekomendacijoje taip pat nenustatyti Natura 2000 teritorijų tikrinimo kriterijai. Gamtos apsaugą reglamentuojančiais EB teisės aktais (Paukščių direktyva[6] ir Buveinių direktyva[7]) siekiama sukurti Europos specialių apsaugos teritorijų ir specialių saugomų teritorijų ekologinį tinklą ( Natura 2000 ) ir užtikrinti jam priklausančių teritorijų apsaugą bei sustiprinti jų vertę. Norint išsaugoti ES gamtą labai svarbu tinkamai įgyvendinti šiuos teisės aktus. Todėl Komisija teigiamai vertina Teisės aktų vykdymo užtikrinimo žaliojo tinklo (angl. Green Enforce Network ), skatinančio valstybes nares bendradarbiauti, keistis patirtimi ir taip palengvinančio gamtos apsaugą reglamentuojančių teisės aktų įgyvendinimą, sukūrimą. Šiuo metu Teisės aktų vykdymo užtikrinimo žaliasis tinklas ketina prisidėti prie aplinkosauginių tikrinimų tobulinimo nustatydamas Natura 2000 teritorijų tikrinimo kriterijus. Rekomendacija netaikoma ir kitiems aplinkos apsaugos teisės aktams, reglamentuojantiems cheminių medžiagų registravimą ir autorizavimą (REACH[8]), tam tikrų pavojingų medžiagų naudojimą įvairiuose gaminiuose (pvz., RoHS direktyva[9]), prekybą nykstančiomis rūšimis[10], su genetiškai modifikuotais organizmais susijusią veiklą bei gamintojo atsakomybės sistemas. 2.2. Apibrėžčių paaiškinimas Iš pateiktų ataskaitų paaiškėjo, kad kai kuriuos rekomendacijoje vartojamus terminus valstybės narės interpretuoja skirtingai. Todėl valstybėse narėse rekomendacija įgyvendinama nevienodai, ir skiriasi jų pateikta informacija. Skirtingai interpretuojami visų pirma šie terminai: - Tikrinimas, kontrolė, auditas Rekomendacijoje naudojama tikrinimo sąvoka apima kontroliuojamų įrenginių tikrinimo ir jų atitikties tam tikriems aplinkos apsaugos reikalavimams skatinimo veiklą bei įrenginių poveikio aplinkai stebėjimą. Rekomendacijoje išvardyta keletas tokios veiklos pavyzdžių. Nurodytai tikrinimo veiklai priklauso auditas ir kontrolė, bet šie terminai nėra apibrėžti. Taigi rekomendacijoje pateikta tikrinimo apibrėžtis yra labai plati ir turėtų apimti visą veiklą, kuria siekiama užtikrinti, kad įrenginiai atitiktų aplinkos apsaugos reikalavimus. Tačiau šią apibrėžtį valstybės narės interpretuoja skirtingai. Kai kurios tikrinimą supranta labai siaurai (tik kaip tiesioginę įrenginių kontrolę), o kitos – daug plačiau. Nuo interpretavimo skirtumų priklauso rekomendacijos įgyvendinimas, visų pirma tikrinimų planavimas, nes visa atitinkama veikla turėtų būti nurodoma tikrinimo planuose. Dėl tų skirtumų sunku palyginti valstybių narių pateiktą informaciją apie atliktus tikrinimus, visų pirma jau patikrintų kontroliuojamų įrenginių procentinę dalį. - Tikrinimo įstaiga Rekomendacijoje tikrinimo įstaiga apibrėžiama kaip valstybių narių įkurta arba paskirta valstybinė įstaiga, atsakinga už rekomendacijoje nurodytų užduočių vykdymą, ir bet kuris tos įstaigos kontroliuojamas juridinis asmuo, kuriam ji paveda atlikti tas užduotis, jeigu toks asmuo nėra suinteresuotas vykdomų tikrinimų rezultatais. Kai kuriose valstybėse narėse daug įvairių įstaigų tiesiogiai arba netiesiogiai dalyvauja tikrinimuose, todėl kartais buvo nelengva atskirti, kurios įstaigos turėtų būti laikomos tikrinimo įstaigomis. Toks neaiškumas trukdo įgyvendinti rekomendaciją, visų pirma planuoti tikrinimus (tikrinimo planuose turėtų būti nurodoma visi tikrinimo įstaigų veiklos aspektai). - Tikrinimo planas, tikrinimo programa Tikrinimo plano ir tikrinimo programos terminai rekomendacijoje neapibrėžti. Panašu, kad kai kurios valstybės narės nevienodai interpretavo tikrinimo plano sąvoką. Tikrinimo planu laikomas strateginis dokumentas, kuriuo nustatomi aplinkosauginių tikrinimų prioritetai. Neaiškumų kilo ir interpretuojant tikrinimo programos sąvoką. Programoje turi būti nurodomi įrenginiai, kuriuos numatoma patikrinti per tam tikrą laikotarpį. Rekomendacijoje nustatyta, kad tikrinimo programa yra tikrinimo plano dalis. Dėl tokio aiškinimo daugelio valstybių narių tikrinimo planus sudaro tik įrenginių arba sektorių, kuriuos numatoma patikrinti per tam tikrą laikotarpį, sąrašai. Šias dvi sąvokas svarbu atskirti norint įgyvendinti nuostatas dėl galimybės susipažinti su aplinkos apsaugos informacija. Kai kurios valstybės narės teigia nenorinčios paviešinti tikrinimo planų, kad įrenginių valdytojų neinformuotų ir neįspėtų apie gresiančius tikrinimus. Plano ir programos sąvokų skirtumą atskleisti naudinga dar ir tam, kad būtų galima atskirti politinį aspektą (planą) nuo veiklos aspekto (programos). Tuomet planus būtų galima paviešinti nesibaiminant, kad tai sutrukdys vykdyti atskirus tikrinimus. - Tarpvalstybinis mechanizmas Laikydamosi rekomendacijos, valstybės narės turėtų skatinti įrenginių ir veiklos, kurie gali turėti didelį tarpvalstybinį poveikį, tikrinimų koordinavimą. Informacija, kurią šiuo klausimu ataskaitose pateikė valstybės narės, buvo nepakankama ir labai įvairi. Kai kurios valstybės narės pateikė administracinio bendradarbiavimo su kaimyninėmis valstybėmis arba sritimis pavyzdžių. Keletas valstybių narių nurodė bendrus atliekų vežimo tikrinimus, atliktus įgyvendinant IMPEL projektus. Kitos valstybės narės paminėjo bendresnį valstybių narių keitimąsi patirtimi įgyvendinant IMPEL projektus. Dėl tokių skirtingų interpretacijų buvo neįmanoma įvertinti, ar valstybės narės įgyvendino su tarpvalstybiniu mechanizmu susijusią rekomendacijos dalį. - Eiliniai ir neeiliniai tikrinimai Rekomendacijoje numatyta, kad eiliniai tikrinimai yra planuojamos tikrinimo programos dalis. Neeiliniai tikrinimai vykdomi tuomet, kai gaunama nusiskundimų, kai reikia išduoti, atnaujinti, keisti leidimus arba kai tiriami nelaimingi atsitikimai, avarijos ir reikalavimų nesilaikymo atvejai. Kai kuriose valstybėse narėse nustatytos įvairios tikrinimų kategorijos: skubūs arba neskubūs, planiniai arba neplaniniai tikrinimai ir t.t. Tokius tikrinimus ne visuomet lengva priskirti eiliniams arba neeiliniams tikrinimams. Dėl skirtingų šių sąvokų interpretacijų buvo nelengva įvertinti, ar kai kurios valstybės narės įgyvendino rekomendaciją. Minėtas sąvokas labai svarbu atskirti todėl, kad būtų galima tinkamai planuoti tikrinimus (planuose reikia nurodyti laiką ir išteklius, reikalingus eiliniams ir neeiliniams tikrinimams vykdyti). 2.3. Aplinkosauginių tikrinimų planavimo, vykdymo, tolesnių priemonių taikymo ir ataskaitų rengimo kriterijai Rekomendacijos tikslas – užtikrinti, kad kontroliuojami įrenginiai kuo labiau atitiktų aplinkos apsaugos teisės aktų reikalavimus. Valstybės narės taip pat turėtų užtikrinti, kad tokiais tikrinimais būtų siekiama aukšto lygio aplinkos apsaugos. Kad būtų galima pasiekti minėtus tikslus, rekomendacijoje nustatyti aplinkosauginių tikrinimų planavimo, vykdymo, tolesnių priemonių taikymo ir ataskaitų rengimo kriterijai. 2.3.1. Tikrinimų planavimas Rekomendacijoje numatyta, kad reikia sudaryti tikrinimo planus. Joje pateikiami bendrieji tokių planų sudarymo kriterijai – nurodoma, ką tokie planai turėtų apimti, kuo remiantis jie turėtų būti kuriami ir kokie pagrindiniai dalykai turėtų būti juose pateikiami. Atrodo, kad ne visos valstybės narės taikė visus minėtus kriterijus. Daugelio valstybių narių tikrinimo planuose trūksta strateginių elementų. Juose pateikiami tik įrenginių arba sektorių, kuriuos numatoma patikrinti per tam tikrą laikotarpį, sąrašai. Be to, reikia ne tik paaiškinti kai kuriuos 2.2 punkte minimus su tikrinimų planavimu susijusius pagrindinius terminus, bet taip pat galima siekti, kad valstybėse narėse tikrinimai būtų planuojami geriau. Tai valstybėms narėms padėtų kryptingiau tikrinti įrenginius ir taip kuo geriau pasinaudoti turimais ištekliais. Kai kurios valstybės narės jau sukūrė pažangias tikrinimų planavimo sistemas. Kad tikrinant įrenginius būtų galima pasinaudoti gerąja patirtimi, siūloma juos planuojant taikyti pavojaus vertinimu pagrįsto valdymo metodą. Šis metodas gali būti grindžiamas įvairiais kriterijais, kaip antai: pavojus aplinkai, aplinkos apsaugos tikslai ir įrenginių atitikties teisės aktų reikalavimams istorija. Tokio metodo pavyzdys būtų Jungtinės Karalystės įrenginių valdytojų ir taršos keliamo pavojaus vertinimo (angl. Operator and Pollution Risk Appraisal , OPRA) sistema, grindžiama keletu kriterijų: įrenginių sudėtingumu, jų buvimo vieta ir išmetamais teršalais, įrenginių valdytojo veiklos rezultatais ir įrenginio istorija. 2.3.2. Tikrinimų vykdymas Rekomendacijoje nurodoma, kad tikrinimo įstaigos per eilinius tikrinimus ir tais atvejais, kai gaunama nusiskundimų, įvykus avarijoms, nelaimingiems atsitikimams arba nustačius reikalavimų nesilaikymo atvejų, išdavus leidimus ir prieš pakartotinai juos išduodant, atnaujinant arba keičiant, įrenginius turėtų reguliariai tikrinti vietoje. Rekomendacijoje nustatyti vietoje atliekamo įrenginių tikrinimo kriterijai. Tokių tikrinimų rezultatus reikėtų pateikti ataskaitose, o tas ataskaitas perduoti įrenginių valdytojams ir paviešinti. Sunkias avarijas, nelaimingus atsitikimus arba reikalavimų nesilaikymo atvejus reikėtų ištirti, išsiaiškinti jų priežastis bei kaltininkus, sušvelninti poveikį aplinkai arba pašalinti neigiamus padarinius ir nustatyti veiksmus, kurių būtina imtis, bei galimas nuobaudas arba priemones, padedančias užtikrinti, kad būtų laikomasi reikalavimų. Reikėtų užtikrinti, kad įrenginių valdytojai imtųsi tolesnių priemonių. Kitos rūšies tikrinimų vykdymo kriterijai rekomendacijoje nenustatyti. 2.3.3. Tikrinimo planų vertinimas Rekomendacijoje nėra aiškiai nurodyta, kad reikėtų vertinti, kaip įgyvendinami tikrinimo planai. Tačiau jos VIII punkte reikalaujama, kad valstybės narės pateiktų ataskaitas, kuriose įvertintų, ar tikrinimo planus pavyko įgyvendinti. Toks vertinimas laikomas svarbia priemone, galinčia padėti geriau planuoti tikrinimus. Kai kurios valstybės narės taiko sudėtingas tikrinimo planų įgyvendinimo vertinimo sistemas. Tokios sistemos joms padeda parengti tolesnius planus. 2.4. Ataskaitų rengimas Pirmosiose valstybių narių pateiktose ataskaitose buvo daug informacijos apie rekomendacijos įgyvendinimą ir taikymą. Tačiau tą informaciją ne visais atvejais buvo galima palyginti ir ne visuomet ja remiantis buvo galima daryti aiškias išvadas apie valstybių narių taikomų tikrinimo sistemų veiksmingumą. Buvo pasiūlyta sukurti paprastesnę ataskaitų rengimo sistemą, kuri padėtų geriau vertinti, ar sėkmingai įgyvendinamos tikrinimo sistemos. Kad būtų galima palyginti duomenis, reikės nustatyti labai aiškią ir vienodą ataskaitų rengimo sistemą. 2.5. Galimybė susipažinti su informacija Rekomendacijoje teigiama, kad tikrinimo planai ir tikrinimo ataskaitos turėtų būti vieši, kaip numatyta Direktyvoje 90/313/EEB. Minėtą direktyvą pakeitė Direktyva 2003/4/EB. Naujojoje direktyvoje tiksliau apibrėžiama aplinkos apsaugos informacijos sąvoka, nurodomos atsisakymo leisti susipažinti su informacija priežastys ir paaiškinama pareiga aktyviai viešinti informaciją, pvz., ją skelbti internete. Iš pateiktų ataskaitų matyti, kad kelios valstybės narės visuomenei nesuteikia galimybės susipažinti su tikrinimo planais ir ataskaitomis. Valstybės narės nurodė keletą priežasčių. Dažnai tikrinimo planus sudaro įrenginių, kuriuos numatoma patikrinti per tam tikrą laikotarpį, sąrašai. Tokios informacijos paviešinimas galėtų sutrukdyti sėkmingai patikrinti numatytus įrenginius. Tikrinimų ataskaitos dažnai neviešinamos ir todėl, kad jose gali būti konfidencialios komercinės informacijos. Su aplinkosauginiais tikrinimais susijusiai informacijai taikomi Direktyvos 2003/4/EB reikalavimai, taigi valstybės narės jau yra teisiškai įpareigotos sudaryti galimybę susipažinti su informacija. Minėtoje direktyvoje taip pat nurodytas pakankamas pagrindas, kuriuo remiantis informacijos galima neviešinti tais atvejais, kai reikia apsaugoti kitus svarbius interesus. Panašu, kad daugeliu atvejų pagrindinė priežastis, kodėl šios nuostatos nėra visiškai įgyvendinamos, yra tai, jog tikrinimo įstaigoms sunku praktiškai konfidencialią informaciją atskirti nuo skelbtinos. Pavyzdžiui, reikia sugalvoti, kaip paviešinti strateginę tikrinimo plano dalį nepaviešinant tos dalies, kurioje išvardijami per tam tikrą laikotarpį numatomi patikrinti įrenginiai. 3. REKOMENDACIJOS TOBULINIMO PASIūLYMAI Rengiant rekomendaciją kilo diskusija, ar aplinkosauginių tikrinimų vykdymo kriterijai turėtų būti teisiškai įpareigojantys. Diskusija baigėsi tuo, kad buvo priimta neįpareigojanti rekomendacija ir paprašyta, kad Komisija, atsižvelgdama į valstybių narių rekomendacijos įgyvendinimo patirtį, persvarstytų rekomendaciją ir prireikus parengtų direktyvos pasiūlymą. Komisijos nuomone, rekomendacija nebuvo visiškai įgyvendinta, todėl būtina apsvarstyti galimybę nustatyti teisiškai įpareigojančius aplinkosauginių tikrinimų vykdymo kriterijus. Be to, reikėtų paaiškinti bendruosius aplinkosauginių tikrinimų vykdymo kriterijus ir pateikti tolesnes gaires bei keistis informacija apie jų įgyvendinimą. Todėl siūlomi tokie veiksmai: 3.1. Rekomendacijos persvarstymas Rekomendacija turėtų tapti bendru valstybių narių aplinkosauginių tikrinimų sistemų pagrindu. Joje pateikiami aplinkosauginių tikrinimų planavimo, vykdymo ir tolesnių priemonių taikymo kriterijai yra bendro pobūdžio. Kadangi šie kriterijai yra bendro ir aprašomojo pobūdžio, jie neturėtų tapti teisiškai įpareigojančiais. Tačiau norint rekomendaciją geriau ir veiksmingiau įgyvendinti, reikėtų ją iš dalies pakeisti. Visų pirma reikėtų apsvarstyti galimybę praplėsti jos taikymo sritį, kad ji apimtų kiek įmanoma daugiau didelį poveikį aplinkai turinčios veiklos aspektų. Reikėtų paaiškinti su tikrinimais susijusias apibrėžtis ir apsvarstyti tikrinimų planavimo kriterijų tobulinimo galimybes. Reikėtų sukurti kuo paprastesnę ir aiškesnę ataskaitų rengimo sistemą, kuri leistų teikti palyginamą informaciją apie tai, kaip veikia tikrinimo sistemos ir ar jomis galima užtikrinti, kad būtų laikomasi aplinkos apsaugos teisės aktų reikalavimų. 3.2. Atskiriems sektoriams taikomi tikrinimo reikalavimai Be rekomendacijoje nustatytų bendrųjų aplinkosauginių tikrinimų vykdymo reikalavimų, į atskiriems sektoriams skirtus teisės aktus reikėtų įtraukti specialius teisiškai įpareigojančius tam tikrų įrenginių arba veiklos tikrinimo reikalavimus. Teisiškai įpareigojančius reikalavimus būtina nustatyti tam, kad tikrinimų vykdymas būtų didesnis politinis prioritetas ir kad visoje Bendrijoje būtų užtikrinamas geresnis aplinkos apsaugos teisės aktų įgyvendinimas. Jei tikrinimo reikalavimai bus apibrėžiami kiekviename teisės akte, juos bus galima taikyti atsižvelgiant į įrenginių ir veiklos pobūdį bei keliamą pavojų. Tokie reikalavimai bus tikslesni ir kryptingesni nei bendrieji reikalavimai. Atskiriems sektoriams nustatyti tikrinimo reikalavimai gali papildyti rekomendaciją arba gali būti taikomi įrenginiams arba veiklai, kuriems netaikoma rekomendacija. Puikiai veikiančios atskiram sektoriui taikomos tikrinimo sistemos pavyzdys galėtų būti Seveso II direktyvoje dėl didelių avarijų pavojaus kontrolės[11] nustatyta sistema. Pagal šią direktyvą tikrinimo įstaigos privalo sukurti konkrečiam įmonės tipui tinkamų tikrinimų ir kitų kontrolės priemonių sistemą. Direktyvoje nustatytas mažiausias vietoje atliekamų tikrinimų dažnumas (vienas per metus), o valstybės narės įpareigotos užtikrinti, kad tikrinimo programos būtų sukurtos visoms įmonėms, kad po tikrinimų būtų parengiamos ataskaitos ir kad prireikus per tinkamą laikotarpį kartu su įmonės vadovybe būtų imamasi tolesnių veiksmų. Persvarstydama TIPK direktyvą[12] (kaip numatyta 2007 m. Komisijos teisėkūros darbo programoje) ir remdamasi šio teisės akto įgyvendinimo analize, Komisija apsvarstys, kaip būtų galima užtikrinti geresnę teisės aktų laikymosi sistemą, kuri valstybėms narėms leistų nuosekliau ir užtikrinčiau tikrinti įrenginius, kuriems taikoma TIPK direktyva. Komisija svarsto galimybę pasiūlyti specialias teisiškai įpareigojančias atliekų vežimo tikrinimo taisykles. Kitaip nei įrenginiai, vežamos atliekos tikrinamos įvairiose vietose (jūrų uostuose, keliuose arba pasienio postuose), ir dažnai tikrinimus vykdo daug įvairių įstaigų (muitinė, policija ir aplinkos apsaugos įstaigos). Norint užtikrinti pakankamą tikrinimų kokybę ir jų vykdymo dažnumą reikėtų nustatyti specialius kriterijus ir numatyti, kad įstaigose būtų rengiami atitinkami mokymai ir kad jos galėtų tarpusavyje bendradarbiauti. Siekiant patikrinti, ar laikomasi su gaminiais susijusių teisės aktų, pvz., Direktyvos 2002/95/EB dėl tam tikrų pavojingų medžiagų naudojimo elektros ir elektroninėje įrangoje apribojimo[13], taikoma rinkos priežiūros ir atitikties vertinimo procedūrų sistema. Šiuo metu persvarstant minėtą direktyvą reikėtų įvertinti tokios sistemos sugriežtinimo poreikį. Kiti šiuo metu persvarstomi arba rengiami aplinkos apsaugos teisės aktai, kuriuose bus atsižvelgta į būtinybę nustatyti tikrinimų vykdymo reikalavimus arba užtikrinti, kad jų būtų laikomasi: - Direktyva 2003/87/EB, nustatanti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 96/61/EB[14]; - Reglamentas (EB) Nr. 2037/2000 dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų[15]; - Direktyva 98/83/EB dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės[16]; - Direktyva 86/609/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su eksperimentiniais ir kitais mokslo tikslais naudojamų gyvūnų apsauga, suderinimo[17]; - Direktyva 2002/96/EB dėl elektros ir elektroninės įrangos atliekų[18]; - Tarybos reglamentas (EB) Nr. 338/97 dėl laukinės faunos ir floros rūšių apsaugos kontroliuojant jų prekybą[19]; - būsima direktyva dėl anglies įpurškimo ir požeminių sankaupų. Persvarstant teisės aktus ateityje taip pat turėtų būti nagrinėjamas tikrinimų klausimas. 3.3. Gairių rengimas ir valstybių narių bendradarbiavimas IMPEL sudarė ilgą projektų, kuriais siekiama sustiprinti valstybių narių bendradarbiavimą ir paskatinti jas keistis informacija apie aplinkosauginius tikrinimus, sąrašą[20]. Komisija aktyviai remia šiuos projektus ir juose dalyvauja. Visų pirma reikėtų paminėti tokius projektus: IMPEL peržiūrėjimo iniciatyva (IPI). Šis projektas įgyvendinamas taip: vyresniųjų inspektorių iš įvairių šalių grupė siunčiama išsiaiškinti, kaip veikia tikrinamosios inspekcijos reguliavimo sistema. Grupė lygina tikrinamosios inspekcijos praktiką su savo inspekcijose galiojančia tvarka. 2001 – 2007 m. IPI projektai buvo įgyvendinti aštuoniose projekte dalyvauti norėjusiose ES valstybėse narėse: Vokietijoje (Manheime), Airijoje (Veksforde), Belgijoje (Briuselyje), Prancūzijoje (Duė), Olandijoje (Zvolėje), Ispanijoje (Santjago De Komposteloje), Švedijoje (Stokholme ir Sioderteljėje) bei Jungtinėje Karalystėje (Škotijoje), taip pat ir Norvegijoje. IMPEL tarpvalstybinio atliekų vežimo tikrinimo grupė įgyvendino keletą nelegalaus atliekų vežimo prevencijos projektų, įskaitant bendrų tikrinimų organizavimą. IMPEL parengė nemažai tikrinimų planavimo ir vykdymo gairių. Buvo vykdomi inspektorių keitimosi informacija ir patirtimi projektai. Visomis minėtomis iniciatyvomis buvo prisidedama prie Bendrijoje vykdomų tikrinimų griežtinimo, todėl reikėtų skatinti, kad IMPEL ir toliau įgyvendintų tokius projektus. [1] OL L 118, 2001 4 27, p. 41. [2] Komisijos tarnybų darbinis dokumentas SEC XXXX. Rekomendacijos 2001/331/EB, nustatančios minimalius aplinkosauginių tikrinimų valstybėse narėse kriterijus, ataskaita. Komisijos komunikato dėl Rekomendacijos 2001/331/EB persvarstymo priedas. [3] Europos aplinkos apsaugos teisės aktų įgyvendinimo ir vykdymo užtikrinimo tinklas, http://ec.europa.eu/environment/law/index.htm [4] 1996 m. rugsėjo 24 d. Tarybos direktyva 96/61/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės, OL L 257, 1996 10 10, p. 1. [5] Reglamentas (EB) Nr. 1013/2006 dėl atliekų vežimo, OL L 190, 2006 7 12, p. 1. [6] Direktyva 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos, OL L 103 1979 4 25, p. 1, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 91/244/EB, OL L 115, 1991 5 8, p. 41. [7] Direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos, OL L 206, 1992 7 22, p. 7. [8] 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantis Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiantis Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB, OL L 396, 2006 12 30, p. 1. [9] Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/95/EB dėl tam tikrų pavojingų medžiagų naudojimo elektros ir elektroninėje įrangoje, OL L 037, 2003 2 13, p. 19. [10] Tarybos reglamentas (EB) Nr. 338/97 dėl laukinės faunos ir floros rūšių apsaugos kontroliuojant jų prekybą, OL L 61, 1997 3 3, p. 1 [11] Direktyva 96/82/EB dėl didelių, su pavojingomis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolės, OL L 10, 1997 1 14, p. 13, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2003/105/EB, OL L 345, 2003 12 31, p. 97. [12] Direktyva 96/61/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės. [13] OL L 37, 2003 2 13, p. 19. [14] OL L 275, 2003 10 25, p. 32. [15] OL L 244, 2000 9 29, p. 1. [16] OL L 330, 1998 12 5, p. 32. [17] OL L 358, 1986 12 18, p. 1. [18] OL L 37, 2003 2 13, p. 24. [19] OL L 61, 1997 3 3, p. 1. [20] Išsamesnės informacijos rasite IMPEL tinklavietėje http://ec.europa.eu/environment/law/index.htm