Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl pozicijos, kurios reikia Europos Sąjungos vardu laikytis Tarptautinėje jūrų organizacijoje (TJO) priimant kai kuriuos kodeksus ir susijusius konvencijų pakeitimus /* COM/2013/0208 final - 2013/0111 (NLE) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS Šiuo Komisijos pasiūlymu siekiama nustatyti Sąjungos poziciją įvairiose TJO institucijose dėl: (a) TJO Priemonių įgyvendinimo kodekso (toliau – III kodeksas) priėmimo, (b) TJO Pripažintų organizacijų kodekso (toliau – PO kodeksas) priėmimo, (c) tam tikrų tarptautinių konvencijų pakeitimų priėmimo ir (d) šių pakeitimų pripažinimo pagal atitinkamas tų konvencijų nuostatas. 1.1. III kodeksas III kodekso projekto tikslas sustiprinti pasaulio jūrų saugumą bei jūros aplinkos apsaugą ir padėti valstybėms įgyvendinti šias priemones: · 1974 m. Tarptautinę konvenciją dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje, su pakeitimais, (SOLAS 1974) ir jos 1988 m. protokolą, · 1973 m. Tarptautinę konvenciją dėl teršimo iš laivų prevencijos, koreguotą 1978 m. ir 1997 m. susijusiais protokolais, su pakeitimais, (MARPOL 73/78), · 1972 m. Konvenciją dėl tarptautinių laivų susidūrimo jūroje prevencijos taisyklių, su pakeitimais, (COLREG 1972), · 1966 m. Tarptautinę konvenciją dėl krovininės vaterlinijos (LL 1966) ir jos 1988 m. protokolą, · 1978 m. Tarptautinę konvenciją dėl jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo normatyvų, su pakeitimais, (STCW) ir · 1969 m. Tarptautinę konvenciją dėl laivų matmenų nustatymo (TONNAGE 1969). Kodeksą sudaro tiek privalomos nuostatos, tiek rekomendacijos dėl aspektų, kurie laikomi būtinais, kad susitariančioji šalis galėtų visapusiškai ir iki galo įgyvendinti taikytinų tarptautinių priemonių, kurių susitariančioji šalis ji yra, nuostatas. Kodekso taikymo sritys: · vėliavos valstybėms, jūrinėms valstybėms ir uosto valstybėms: įgyvendinimo strategijos bendrosios nuostatos, taikymo sritis, pradiniai veiksmai, informacijos teikimas, duomenų registravimas ir pažanga; · vėliavos valstybėms: įgyvendinimas, valdžios perdavimas, vykdymo užtikrinimas, vėliavos valstybės inspektoriai, vėliavos valstybės vykdomi tyrimai, vertinimas ir peržiūra; · jūrinėms valstybėms: įgyvendinimas, vykdymo užtikrinimas, vertinimas ir peržiūra; · uosto valstybėms: įgyvendinimas, vykdymo užtikrinimas, vertinimas ir peržiūra. 1.2. PO kodeksas PO kodekso tikslas yra vėliavos valstybėms nustatyti pripažintų organizacijų vertinimo bei įgaliojimų suteikimo joms standartą ir nuoseklios, veiksmingos bei rezultatyvios jų priežiūros mechanizmus, taip pat išaiškinti pripažintos organizacijos įgaliojimus turinčios organizacijos atsakomybės sritis ir įgaliojimų apimtį. Tai susiję su šiomis priemonėmis: · 1974 m. Tarptautine konvencija dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje, su pakeitimais (SOLAS 1974), · su 1973 m. Tarptautine konvencija dėl teršimo iš laivų prevencijos susijusiu 1978 m. protokolu, · 1966 m. Tarptautinės konvencijos dėl krovininės vaterlinijos 1988 m. protokolu. Kodeksas taikomas visoms organizacijoms, kurias vėliavos valstybė nori pripažinti arba jau pripažino turinčiomis teisę jos vardu pagal privalomas TJO priemones ir nacionalinės teisės aktus vykdyti įstatymuose numatytą sertifikavimą ir teikti įstatymuose numatytas paslaugas, ir visoms vėliavos valstybėms, ketinančioms suteikti tokį pripažinimą. Kodekse pateikiamos privalomos valdžios perdavimo ir informacijos teikimo nuostatos ir nustatomi: · privalomi reikalavimai, kuriuos turi atitikti organizacija, kad būtų pripažinta vėliavos valstybės, · privalomi reikalavimai, kuriuos turi atitikti pripažinta organizacija jai įgaliojimus suteikusios vėliavos valstybės vardu vykdydama įstatymuose numatytą sertifikavimą ir teikdama įstatymuose numatytas paslaugas, · privalomi reikalavimai, kurių turi laikytis vėliavos valstybės suteikdamos įgaliojimus pripažintai organizacijai, · vėliavos valstybėms skirtos pripažintų organizacijų priežiūros gairės. 1.3. Kodeksų priėmimas 1.3.1. III kodekso priėmimas Kodeksas patvirtintas TJO Jūrų aplinkos apsaugos komiteto 64-ojoje sesijoje (MEPC 64, 2012 m. spalio mėn.) ir TJO Jūrų saugumo komiteto 91-ojoje sesijoje (MSC 91, 2012 m. lapkričio mėn.); tikimasi, kad jis bus priimtas 2013 m. gruodžio mėn. 28-ojoje TJO asamblėjoje. 1.3.2. PO kodekso priėmimas Kodeksas patvirtintas TJO Jūrų aplinkos apsaugos komiteto 64-ojoje sesijoje (2012 m. spalio mėn.) ir TJO Jūrų saugumo komiteto 91-ojoje sesijoje (2012 m. lapkričio mėn.); tikimasi, kad šie komitetai jį priims, atitinkamai, 2013 m. gegužės mėn. 65-ojoje sesijoje ir 2013 m. birželio mėn. 92-ojoje sesijoje. 1.4. Susijusių tarptautinių konvencijų keitimas 1.4.1. Su III kodeksu susijusių pakeitimų priėmimas TJO Jūrų aplinkos apsaugos komitetas 64-ojoje sesijoje patvirtino su MARPOL konvencija susijusių 1978 m. ir 1997 m. protokolų pakeitimus, kuriais siekiama, kad III kodeksas ir su juo susijusi vėliavos valstybės audito schema taptų privalomi. Tikimasi, kad komitetas šiuos pakeitimus priims 2014 m. 66-ojoje sesijoje. TJO Jūrų saugumo komitetas 91-ojoje sesijoje patvirtino SOLAS konvencijos ir su konvencija dėl krovininės vaterlinijos susijusio 1988 m. protokolo pakeitimus, kuriais siekiama, kad III kodeksas ir su juo susijusi vėliavos valstybės audito schema taptų privalomi. Tikimasi, kad 2013 m. birželio mėn. numatytoje 92-ojoje sesijoje komitetas tuo pačiu tikslu patvirtins ir STCW konvencijos pakeitimus. Tikimasi, kad komitetas šioje pastraipoje nurodytus pakeitimus priims 2014 m. 93-iojoje sesijoje. TJO Jūrų saugumo komitetas 91-ojoje sesijoje patvirtino Krovininės vaterlinijos konvencijos ir COLREG bei TONNAGE konvencijų pakeitimus, kuriais siekiama, kad čia aptariamas kodeksas ir su juo susijusi vėliavos valstybės audito schema taptų privalomi, o tolesnis pakeitimų svarstymas ir priėmimas numatyti 28-ojoje asamblėjoje. 1.4.2. Su PO kodeksu susijusių pakeitimų priėmimas TJO Jūrų aplinkos apsaugos komitetas 64-ojoje sesijoje patvirtino su MARPOL konvencija susijusio 1978 m. protokolo pakeitimus, kuriais siekiama, kad PO kodeksas taptų privalomas. Tikimasi, kad komitetas šiuos pakeitimus priims 2013 m. gegužės mėn. numatytoje 65-ojoje sesijoje. TJO Jūrų saugumo komitetas 91-ojoje sesijoje patvirtino SOLAS konvencijos ir su konvencija dėl krovos žymų susijusio 1988 m. protokolo pakeitimus, kuriais siekiama, kad PO kodeksas taptų privalomas. Tikimasi, kad komitetas šiuos pakeitimus priims 92-ojoje sesijoje. 1.4.3. Susitariančiųjų šalių suteikiamas pripažinimas ir įsigaliojimas. Išlygos. Kai kompetentingas TJO komitetas arba asamblėja patvirtins ir priims pirmiau minėtų konvencijų pakeitimus, jie bus pateikti atitinkamoms susitariančiosioms šalims, kad šios pagal atitinkamas kiekvienos konvencijos nuostatas „nutylėjimo“ arba išreikštine procedūra pareikštų sutikimą privalomai laikytis šių pakeitimų. Nei vienoje pirmiau minėtų konvencijų nėra straipsnių, kuriais būtų neleidžiamas išlygų dėl pakeitimų formulavimas. 1.4.4. Suvestinė lentelė A summary table of the events described in the preceding subsection is presented below for ease of reference: Patogumo dėlei pateikiama pirmesniame poskirsnyje išdėstytų aplinkybių suvestinė lentelė. Kodeksas arba konvencija || Patvirtinimas || Tikėtinas priėmimas || Susitariančiųjų šalių suteikiamo pripažinimo būdas || Laukimo laikotarpis || Tikėtina pripažinimo suteikimo data || Tikėtinas pakeitimų įsigaliojimas III kodeksas || MEPC[1] 64, 2012 m. spalio mėn. MSC[2] 91, 2012 m. lapkričio mėn. || 28-oji TJO asamblėja, 2013 m. gruodžio mėn. || -/- || -/- || -/- || -/- 1966 m. Krovininės vaterlinijos konvencija (III kodeksas) || MSC 91, 2012 m. lapkričio mėn. || 28-oji TJO asamblėja, 2013 m. gruodžio mėn. || Vieningai ir „nutylėjimo“ procedūra arba || 3 metai || 2017 01 01 || 2018 01 01[3] 2/3 balsų dauguma ir išreikštine procedūra || Grindžiamas pakankamu išreikštinių pripažinimų skaičiumi || || Praėjus 12 mėnesių nuo tada, kai gautas reikiamas skaičius išreikštinių pripažinimų 1969 m. TONNAGE konvencija (III kodeksas) || MSC 91, 2012 m. lapkričio mėn. || 28-oji TJO asamblėja, 2013 m. gruodžio mėn. || Vieningai ir „nutylėjimo“ procedūra arba || 2 metai || 2016 01 01 || 2017 01 01[4] 2/3 balsų dauguma ir išreikštine procedūra || Grindžiamas pakankamu išreikštinių pripažinimų skaičiumi || || Praėjus 12 mėnesių nuo tada, kai gautas reikiamas skaičius išreikštinių pripažinimų COLREG konvencija (III kodeksas) || MSC 91, 2012 m. lapkričio mėn. || 28-oji TJO asamblėja, 2013 m. gruodžio mėn. || 2/3 balsų dauguma ir „nutylėjimo“ procedūra || 18 mėnesių || 2015 07 01 || 2016 01 01 PO kodeksas || MEPC 64, 2012 m. spalio mėn. MSC 91, 2012 m. lapkričio mėn. || MEPC 65, 2013 m. gegužės mėn. MSC 92, 2013 m. birželio mėn. || -/- || -/- || -/- || -/- MARPOL 1978 m. protokolas (PO kodeksas) || MEPC 64, 2012 m. spalio mėn. || MEPC 65, 2013 m. gegužės mėn. || 2/3 balsų dauguma ir „nutylėjimo“ procedūra || 10 arba daugiau mėnesių || 2014 04 01 || 2014 10 01 SOLAS konvencija ir Krovininės vaterlinijos 1988 m. protokolas (PO kodeksas) || MSC 91, 2012 m. lapkričio mėn. || MSC 92, 2013 m. birželio mėn. || 2/3 balsų dauguma ir „nutylėjimo“ procedūra || 1 metai arba ilgesnis || 2014 07 01 || 2015 01 01 MARPOL 1978 m. ir 1997 m. protokolai (III kodeksas) || MEPC 64, 2012 m. spalio mėn. || MEPC 66, 2014 m. kovo mėn. || 2/3 balsų dauguma ir „nutylėjimo“ procedūra || 10 arba daugiau mėnesių || 2015 02 01[5] || 2015 08 01[6] SOLAS konvencija ir Krovininės vaterlinijos 1988 m. protokolas (III kodeksas) || MSC 91, 2012 m. lapkričio mėn. || MSC 93, 2014 m. gegužės mėn. || 2/3 balsų dauguma ir „nutylėjimo“ procedūra || 1 metai arba ilgesnis || 2015 07 01 || 2016 01 01 STCW konvencija ir STCW kodekso A dalis (III kodeksas) || MSC 92, 2013 m. birželio mėn. || MSC 93, 2014 m. gegužės mėn. || 2/3 balsų dauguma ir „nutylėjimo“ procedūra || 1 metai arba ilgesnis || 2015 07 01 || 2016 01 01 1.5. Susiję ES teisės aktai 1.5.1. Direktyva 2009/15/EB Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/15/EB dėl laivų patikrinimo ir apžiūros organizacijų ir atitinkamos jūrų administracijų veiklos bendrųjų taisyklių ir standartų[7] (toliau – direktyva) buvo panaikinta ir iš dalies pakeista ankstesnė 1994 m. lapkričio 22 d. Tarybos direktyva 94/57/EB dėl laivų apžiūros ir tikrinimo organizacijų ir atitinkamos jūrų administracijų veiklos bendrųjų taisyklių ir standartų[8]. Direktyva reglamentuojami valstybių narių ir pripažintų organizacijų, kurias jos įgaliojo jų vardu vykdyti įstatymuose numatytą veiklą, ryšiai. 1.5.2. Reglamentas 391/2009 Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 391/2009 dėl laivų patikrinimo ir apžiūros organizacijų bendrųjų taisyklių ir standartų[9] (toliau – reglamentas) pakoreguota ir pakeista sistema, kuri anksčiau buvo nustatyta Direktyva 94/57/EB dėl laivų apžiūros ir tikrinimo organizacijų ir atitinkamos jūrų administracijų veiklos bendrųjų taisyklių ir standartų. Reglamente nustatyti kriterijai, kuriuos turi atitikti organizacijos, kad gautų ES pripažinimą ir jį išsaugotų, ir įpareigojimai, kuriuos jos šiuo tikslu turi įvykdyti. Šie tiek su įstatymuose numatyta, tiek su klasifikacine veikla susiję reikalavimai išdėstyti[10] reglamento 8 straipsnio 4 dalyje, 9, 10 ir 11 straipsniuose bei I priede. Reglamente numatytų reikalavimų ypatingas tikslas yra padidinti visų į pripažintų organizacijų registrą įrašytų laivų saugumą ir pagerinti teršimo iš jų prevenciją[11]. Jų formuluotės yra bendro pobūdžio ir nėra skirtos konkrečiai valstybei. Reglamente pateiktos ES pripažinimo suteikimo ir panaikinimo nuostatos, numatyta, kad Komisija turi reguliariai įvertinti pripažintas organizacijas, ir nustatyta pažeidimų atvejais taikomų sankcijų sistema. 1.5.3. Direktyva 2009/21/EB Direktyva 2009/21/EB dėl vėliavos valstybės reikalavimų laikymosi[12], kuri yra ir 3-iojo jūrų saugumo priemonių paketo dalis, nustatomi įpareigojimai, kuriuos valstybės narės turi vykdyti kaip vėliavos valstybės. Vienas jų – įpareigojimas valstybėms narėms imtis būtinų priemonių, kad TJO bent kas septynerius metus galėtų atlikti jų institucijų auditą. Tačiau ši nuostata nustoja galioti „ne vėliau kaip 2017 m. birželio 17 d. arba anksčiau, kaip numato Komisija pagal 10 straipsnio 2 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu, jei įsigalioja privaloma TJO valstybių narių audito sistema“. 1.5.4. Direktyva 2008/106/EB Direktyva 2008/106/EB dėl minimalaus jūrininkų rengimo[13], inter alia, nustatytas privalomas jūrininkų rengimo Sąjungoje lygis, grindžiamas STCW konvencijoje ir susijusiose STCW gairėse nustatytais jūrininkų rengimo standartais, ir minimalios budinčiųjų darbuotojų poilsio trukmės nuostatos, atitinkančios tą pačią konvenciją. Direktyva 2008/106/EB taip pat nustatyti specialūs valstybių narių įpareigojimai, kuriuos jos turi vykdyti kaip vėliavos ir uosto valstybės, t. y.: a) procedūros ir bendri kriterijai, valstybių narių taikomi pripažįstant trečiųjų šalių išduotus atestatus, grindžiamus STCW konvencijoje nustatytais rengimo ir atestavimo reikalavimais; b) jūrininkų rengimo įstaigų, mokymo programų ir kursų tikrinimo kriterijai; c) uosto institucijų ir uosto valstybės kontrolės institucijų vykdomų laivų patikrinimų nuostatos; d) vykdymo užtikrinimo, už kurį atsakingos valstybės narės, nuostatos, įskaitant nesąžiningos veiklos prevenciją ir sankcijų sistemą. 1.6. ES kompetencija Atsižvelgdama į pirmiau nurodytus ES teisės aktus, Komisija mano, kad III kodekso projekto ir PO kodekso priėmimas ir 1.1 bei 1.2 skirsniuose nurodytų konvencijų pakeitimai yra išimtinė ES kompetencija, kuri Sąjungai suteikiama pagal Sutarties dėl ES veikimo 3 straipsnio 2 dalį, jei tarptautinė priemonė gali daryti poveikį bendroms taisyklėms ar pakeisti jų taikymo sritį. Todėl: 1. III kodekso projektu ketinama pakeisti Rezoliuciją A.973(24), į kurią įtrauktas dabartinis Privalomų TJO priemonių įgyvendinimo kodeksas ir kuria savo ruožtu buvo pakeista Asamblėjos rezoliucija A.847(20), valstybėms narėms privaloma pagal Direktyvos 2009/15/EB 3 straipsnio 1 dalį. 2. PO kodekso klausimai išsamiai reglamentuojami pirmiau minėta direktyva ir Reglamentu (EB) Nr. 391/2009 – tiesiogiai arba nuorodomis į TJO rezoliucijas. 3. Pagal Direktyvos 2009/15/EB 7 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą: „Priėmus naujus su 2 straipsnio d punkte nurodytomis tarptautinėmis konvencijomis susijusius dokumentus ar jų protokolus, Taryba Komisijos pasiūlymu ir atsižvelgdama į valstybių narių parlamentines procedūras bei atitinkamas TJO procedūras sprendžia dėl išsamios tų naujų dokumentų ar protokolų ratifikavimo tvarkos, tuo pat metu užtikrindama, kad jie valstybėse narėse būtų taikomi vienodai ir vienu metu.“ 4. Tarptautinės konvencijos yra apibrėžtos tiek Direktyvoje 2009/15/EB (2 straipsnio 2 dalies d punkte), tiek Reglamente (EB) Nr. 391/2009 (2 straipsnio b punkte); joms priklauso naujausios redakcijos SOLAS, MARPOL ir Krovininės vaterlinijos konvencijos kartu su protokolais ir šių konvencijų papildymais bei su jais susijusiais privalomais taikyti kodeksais. 5. Įpareigojimai, kuriuos valstybės narės turi vykdyti kaip vėliavos ir uosto valstybės pagal STCW konvenciją, yra išsamiai nustatyti Direktyvoje 2008/106/EB. Pagal tvirtai nusistovėjusią teismo praktiką, net jei Sąjunga nėra TJO narė, valstybės narės neturi teisės prisiimti įpareigojimų, kurie greičiausiai turėtų poveikio Sutarčių tikslams pasiekti paskelbtoms ES taisyklėms, nebent Komisijai pateikus pasiūlymą joms suteikiama tokia teisė Tarybos sprendimu. Todėl visiems tokiems įpareigojimams, nepriklausomai nuo tarptautinės priemonės taikymo srities reikia gauti įgaliojimą. 1.7. Sritys, kuriose išsiskiria TJO kodeksų projektų ir ES teisės nuostatos Komisijos nuomone, kodeksai yra suderinami su ES teise, išskyrus toliau nurodytų sričių nuostatas. 1.7.1. III kodekso projektas 1.7.1.1. Klasifikaciniai ir įstatymuose numatyti sertifikatai Kodekso 2 dalies 16 skirsnyje pateikiamas būtiniausių vėliavos valstybių išteklių ir procedūrų, skirtų saugumo ir aplinkos apsaugos programai administruoti, sąrašas. Pagal šio skirsnio 1 punktą šiame sąraše turi būti „administraciniai nurodymai, pagal kuriuos įgyvendinamos taikytinos tarptautinės normos ir taisyklės, taip pat rengiamos ir skelbiamos reikiamos aiškinamosios nacionalinės taisyklės, įskaitant sertifikatus, išduotus klasifikacinės bendrovės, kuri yra pripažinta vėliavos valstybės pagal SOLAS konvencijos XI-1 skyriaus 1 taisyklę ir kurios sertifikato vėliavos valstybė reikalauja, norėdama įsitikinti, kad laikomasi laivo konstrukcijos ir mechaninės bei elektros įrangos reikalavimų ir (arba) kitų tarptautinės konvencijos, kurios šalis yra vėliavos valstybė, reikalavimų ar nacionalinių pačios vėliavos valstybės taisyklių reikalavimų“. Reglamente (EC) Nr. 391/2009 ir Direktyvoje 2009/15/EB apibrėžiami klasifikacinių bendrovių išduodami dviejų tipų sertifikatai: teisės aktų nustatytas liudijimas (vėliavos valstybės arba jos vardu pagal tarptautines konvencijas išduotas liudijimas) ir laivo klasės liudijimas (laivo tinkamumą konkrečiam laivo naudojimui ar eksploatavimui patvirtinantis dokumentas, kurį pagal savo nustatytas ir viešai paskelbtas taisykles ir procedūras išduoda pripažinta organizacija). Atrodo, kad, priešingai toms nuostatoms, III kodekso 16 skirsnyje visi klasifikacinių bendrovių išduodami sertifikatai laikomi reikalaujamais vėliavos valstybės ir todėl atrodo, kad jie visi turi atitikti tos valstybės administracinius nurodymus. Reikia suprasti, kad čia daroma nuoroda ir į tai, kas ES laikoma klasifikacine veikla ir sertifikatais (visų pirma tais, kurių reikalaujama kaip atitikties SOLAS konvencijos II-1 skyriaus A dalies, 1 taisyklės 3.1 punktui[14]), kurie tėra pripažintų organizacijų dokumentai ir todėl negali būti apsaugoti nacionalinėmis priemonėmis, kuriomis saugomi valstybiniai dokumentai. Todėl kyla rizika, kad minėtame reglamente nustatytus veiklos ir sertifikatų reikalavimus arba šių reikalavimų įgyvendinimo užtikrinimo veiksmus gali nepagrįstai užginčyti trečiosios valstybės arba pačios pripažintos organizacijos, laikydamosis tų valstybių įvairių administracinių nurodymų. 1.7.1.2. Įgaliojimų suteikimas pripažintoms organizacijoms Pagal III kodekso projekto įžanginės dalies 18 skirsnio 2 dalį: „vėliavos valstybė, įgaliodama pripažintą organizaciją jos vardu atlikti tyrimus, patikrinimus ir auditą, išduoti sertifikatus ir dokumentus, žymėti laivus ir atlikti kitą įstatymuose numatytą darbą, numatytą organizacijos konvencijose arba nacionalinės teisės aktuose – kalbama tik apie laivus, turinčius teisę plaukioti su tos valstybės vėliava, – šiuos įgaliojimus reguliuoja pagal taikytinus privalomų tarptautinių priemonių reikalavimus [...]“. Pagal Reglamentą (EB) Nr. 391/2009 pripažinimas suteikiamas ES lygiu ir jį gavusi klasifikacinė bendrovė po pripažinimo gali vykdyti tiek įstatymuose numatytą, tiek klasifikacinę veiklą ES. Dar daugiau, pripažinimas suteikiamas klasifikacinės bendrovės veiklai visame pasaulyje. Reglamente numatytas būtiniausių kriterijų ir įpareigojimų (kurių daugelis yra struktūrinio pobūdžio) sąrašas taikomas visai organizacijos veiklai, nepriklausomai nuo vėliavos valstybės. Pirmiau minėtas III kodekso projekte nustatytas apribojimas, pagal kurį vėliavos valstybė gali reguliuoti tik tą organizacijos veiklą, kuri susijusi su laivais, plaukiojančiais su jos vėliava, gali būti laikomas prieštaraujančiu ES lygiu taikomiems kriterijams, kurie yra būtina sąlyga pripažinimui gauti ir išsaugoti. Tačiau reikia pažymėti, kad pripažinimą suteikia Komisija, o valstybės narės ES lygiu pripažintoms organizacijoms gali suteikti tik įgaliojimus. 1.7.1.3. Specialieji reikalavimai III kodekso projekto 18 skirsnyje iš pažiūros pateikiamas išsamus pripažintų organizacijų veiklos sričių, į kurias gali įsikišti valstybės siekdamos užtikrinti atitiktį tam tikriems standartams, sąrašas. Net jei tie reikalavimai yra plačiai suformuluoti, jie neapima visų reglamente numatytų būtiniausių kriterijų ir įpareigojimų, pvz., B.5 kriterijaus dėl intelektinės nuosavybės arba reglamento 10 straipsnio 1 dalyje nustatyto įpareigojimo suderinti klasifikacines taisykles ir pripažinti viena kitos sertifikatus, arba tų kriterijų ir įpareigojimų, kurie kyla iš valstybių narių įpareigojimų, nustatytų Direktyvoje 2009/15/EB, kaip antai finansinės atsakomybės (5 straipsnio 2 dalies b punktas). Tačiau pagal paties kodekso pobūdį ir jo taikymo sritį, nustatytą 6 skirsnyje („į šį kodeksą siekta įtraukti tuos aspektus, kurie yra būtini, kad susitariančioji vyriausybė arba šalis galėtų visapusiškai ir iki galo įgyvendinti taikytinų tarptautinių priemonių, kurių susitariančioji vyriausybė arba šalis ji yra, nuostatas...“), galima spręsti, kad jo nuostatos turi būti suprantamos kaip nustatančios minimalius standartus, kuriuos atskiros valstybės gali plėtoti ir tobulinti – šis tikslas išreikštas ir Reglamento 391/2009 4 konstatuojamojoje dalyje. 1.7.1.4. Klasifikacinių taisyklių taikymas Pagal III kodekso 19 skirsnio 2 dalį, „nei viena vėliavos valstybė negali savo pripažintų organizacijų įpareigoti laivams, kurie neturi teisės plaukioti su jos vėliava, taikyti reikalavimų, susijusių su jų klasifikacinėmis taisyklėmis, reikalavimais, procedūromis arba su kitos įstatymuose numatytos sertifikavimo veiklos, kuri nepriklauso konvencijos reikalavimams ar privalomoms organizacijos priemonėms, vykdymu“. Todėl vėliavos valstybė negalės savo įgaliotosioms klasifikacinėms bendrovėms nustatyti reikalavimų, kurie viršija konvencijos reikalavimus ir privalomas TJO priemones, jei kalbama apie laivus, kurie neturi teisės plaukioti su jos vėliava. Ir priešingai – visos vėliavos valstybės gali nustatyti reikalavimus, kurie atitinka TJO konvenciją arba kitas privalomas TJO priemones, įskaitant pačius III ir PO kodeksus. Kaip matyti iš pirmesnio poskirsnio, daugelis minėtame reglamente ir direktyvoje esančių reikalavimų nepatenka į šią nuostatą. Be to, kodeksų rengimo precedentai rodo, kad kai kuriuos iš šių reikalavimų daugelis valstybių laiko pažeidžiančiais jų suverenitetą. Toks požiūris nepagrįstas dėl šių priežasčių: · Klasifikacinėms bendrovėms paliekama teisė kaip tinkamoms nustatyti savo taisykles ir procedūras su sąlyga, kad pastarosios atitinka TJO nustatytus į tikslą orientuotus standartus. Tas taisykles ir procedūras jos priima tik savo nuožiūra niekam nesikišant. · Iš to seka, kad klasifikaciniai tyrimai, atliekami siekiant nustatyti atitiktį toms taisyklėms ir procedūroms, ir klasifikaciniai sertifikatai, išduodami siekiant tą atitiktį patvirtinti, yra griežtai privataus pobūdžio veikla, kuri nėra nei nustatyta nacionalinėmis priemonėmis, nei vykdoma kokios nors valstybės vardu. · Tai, kad klasifikacinė veikla ir sertifikavimas įtraukiami į „įstatymuose numatyto sertifikavimo ir paslaugų“ apibrėžtį, nekeičia fakto, kad jų pobūdis yra visiškai privatus. Nekeičia jo ir tai, kad SOLAS konvencijos II-1 skyriaus A dalies 1 taisyklės 3.1 punkte reikalaujama, kad susitariančiosios šalys užtikrintų, jog su jų vėliava plaukiojantys laivai atitiktų laivų konstrukcijos ir mechaninės bei elektros įrangos reikalavimus, kuriuos nustatė administracijos pripažinta klasifikacinė bendrovė, – jau pati formuluotė akivaizdžiai parodo, kad šie reikalavimai yra klasifikacinės bendrovės, o ne ją pripažinusios valstybės. · Kiekviena klasifikacinė bendrovė gali laisvai pasirinkti, ar sudaryti įgaliojimų susitarimą su vėliavos valstybėmis, taigi priimti arba atmesti tų valstybių nustatytas pripažinimo sąlygas, susijusias su klasifikavimo taisyklėmis ir procedūromis. · Todėl kiekvienai pripažintai organizacijai privalu užtikrinti, kad su įvairiomis vėliavos valstybėmis sutarti įpareigojimai būtų suderinami tarpusavyje. Nors visiškai suprantama, kad skirtingų valstybių nustatytos su klasifikacine veikla ir sertifikavimu susijusios pripažinimo sąlygos gali būti nesuderinamos tarpusavyje, tačiau tai jokiu būdu nereiškia suverenių teisių pažeidimo ir vienintelė galima pasekmė organizacijai tokiu atveju – organizacija negali vienu metu būti pripažinta visų arba dalies valstybių. Praeityje įvykusių nelaimių jūroje, kaip antai „Erika“ ir „Prestige“ avarijos (abu laivai plaukiojo su tuomet trečiosiomis šalimis buvusių valstybių vėliavomis, bet buvo klasifikuotos ES pripažintų organizacijų), patirtis išryškino, kiek daug jūrų saugumas ir aplinkos apsauga Europoje priklauso nuo tinkamos ES pripažintų klasifikacinių bendrovių veiklos tiek įstatymuose numatytoje, tiek klasifikacinėje srityse ir nepriklausomai nuo vėliavos valstybės. Sąjunga negali ignoruoti šio poreikio, nes kitaip susidarytų prieštaringos aplinkybės, kai organizacijoms, turinčioms teisę sertifikuoti ES laivų saugumą ir todėl turinčioms laisvą prieigą prie aukštos kokybės ir didelio masto rinkos, vis viena būtų leista taikyti žemesnius standartus sertifikuojant su trečiųjų valstybių vėliavomis plaukiojančius laivus, o tai gali kelti grėsmę teisėtiems ir esminiams Sąjungos interesus – saugumui ir aplinkos apsaugai. Dėl šios priežasties Reglamente (EB) Nr. 391/2009 (kaip aiškiai matyti iš jo 1 ir 4 straipsnių, aiškinamų kartu su 13 konstatuojamąja dalimi), kaip privalomos sąlygos būti pripažintai ES lygiu ir šiam pripažinimui išsaugoti, iš organizacijos reikalaujama sisteminio pobūdžio atitikties atitinkamiems kriterijams ir įpareigojimams, susijusiems tiek su klasifikacine, tiek su įstatymuose numatyta veikla, nepriklausomai nuo laivo vėliavos. 1.7.2. PO kodekso projektas 1.7.2.1. Klasifikaciniai ir įstatymuose numatyti sertifikatai Pagal PO kodekso II dalies 1.3 skirsnį: „įstatymuose numatyti sertifikatai ir paslaugos“ – „tai sertifikatai ir paslaugos, teikiami pagal suverenios valstybės vyriausybės nustatytus įstatymus, taisykles ir kitus teisės aktus. Tai plano peržiūra, tyrimas ir (arba) auditas, po kurių vėliavos valstybė išduoda sertifikatą ar pritaria, kad jis būtų išduotas (arba jis išduodamas ar pritariama jo išdavimui jos vardu), kuriuo įrodoma atitiktis tarptautinės konvencijos arba nacionalinės teisės aktų reikalavimams. Tai gali būti pripažintos organizacijos pagal SOLAS XI-1 skyriaus 1 taisyklę išduotas vėliavos valstybės sertifikatas, kuriuo patvirtinama įrodyta atitiktis laivo konstrukcijos ir mechaninės bei elektros įrangos reikalavimams, nustatytiems pripažintos organizacijos pagal jos pripažinimo susitarimo su vėliavos valstybe sąlygas“. Atsižvelgiant į ES teisės aktuose nustatytas „įstatymuose numatyto sertifikato“ (teisės aktų nustatyto liudijimo) ir „klasifikacinio sertifikato“ (laivo klasės liudijimo) apibrėžtis, pirmesniuose 1.7.1.1 ir 1.7.1.4 poskirsniuose pateikti svarstymai dėl III kodekso projekto lygiaverčiai tinka ir PO kodekso projektui. 1.7.2.2. Pripažintų organizacijų bendradarbiavimas PO kodekso projekto II dalies 3.9.3.1 ir 3.9.3.2 punktuose numatytas pripažintų organizacijų bendradarbiavimo mechanizmas, kuris turi būti vykdomas pagal vėliavos valstybės nustatytą sistemą. Pripažintų organizacijų bendradarbiavimas yra nustatytas Reglamento (EB) Nr. 391/2009 10 straipsnio 1 dalyje ir susijęs su klasifikacine veikla bei sertifikatais nepriklausomai nuo vėliavos valstybės. Priešingai šioms ES teisės nuostatoms, atrodo, kad PO kodekso projekto II dalies 3.9.3.1 ir 3.9.3.2 punktais nustatomi tam tikri pripažintų organizacijų bendradarbiavimo apribojimai, t. y. valstybėms narėms įgyvendinus kodeksą: a) kitos valstybės sertifikatų pripažinimas būtų galimas tik tuomet, jei kiekviena valstybė narė turėtų su jos vėliava plaukiojantiems laivams taikomą tuo tikslu įdiegtą sistemą; b) ta sistema galėtų galioti tik su valstybių narių vėliavomis plaukiojantiems laivams. Reglamentas (EB) Nr. 391/2009 tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse ir todėl atitinka a sąlygą. Tačiau dėl 1.7.1.3 ir 1.7.1.4 skirsniuose išdėstytų priežasčių Reglamentu (EB) Nr. 391/2009 nustatyta bendradarbiavimo sistema galioja ne tik su valstybių narių vėliavomis plaukiojantiems laivams, todėl neatitinka b sąlygos ir atitinkamai prieštarauja PO kodekso projekto II dalies 3.9.3.1 ir 3.9.3.2 punktams. 1.7.2.3. Klasifikacinių taisyklių taikymas Kadangi PO kodekso projekto II dalies 3.9.3.3 punkto nuostatos yra identiškos atitinkamoms III kodekso projekto 2 dalies 19 skirsnio nuostatoms, 1.7.1.4 poskirsnyje pateikti svarstymai tinka ir joms. 1.7.2.4. Įgaliojimų suteikimas pripažintoms organizacijoms Pagal PO kodekso projekto II dalies 8.1.1 punktą, „vėliavos valstybė gali įgalioti PO jos vardu vykdyti įstatymuose numatytą sertifikavimą, teikti įstatymuose numatytas paslaugas ir nustatyti tonažą tik su jos vėliava plaukiojantiems laivams, kaip reikalaujama šiose konvencijose. Šiuo įgaliojimu negali būti reikalaujama, kad pripažinta organizacija atliktų veiksmus, kurie pažeidžia kitos vėliavos valstybes teises“. Ši nuostata turėtų būti išnagrinėta siejant ją su įstatymuose numatyto sertifikavimo ir paslaugų apibrėžtimi, kad būtų galima nuspręsti, ar išplėtus vėliavos valstybės reikalavimų taikymą taip, kad jis galiotų klasifikaciniams sertifikatams ir būtiniausiems kriterijams, kuriuos turi atitikti organizacija, kad būtų pripažinta ES lygiu, sąrašą, nebūtų pažeistos kitų vėliavos valstybių teisės. Šiuo požiūriu 1.7.1.3 ir 1.7.1.4 skirsniuose pateikti svarstymai tinka ir čia. 1.8. TJO atliekamas auditas Čia aptariamuose numatomuose konvencijų pakeitimuose įtvirtinama ir privaloma TJO audito schema, apibrėžta kaip „TJO valstybės narės audito schema, kurią nustato organizacija atsižvelgdama į savo pačios parengtas gaires ir kurios tikslas užtikrinti nuoseklų ir veiksmingą organizacijos priemonių įgyvendinimą ir padėti valstybėms pagerinti šios srities gebėjimus ir bendrus rezultatus“. Remiantis pasiūlytais pakeitimais, valstybėse narėse šie auditai bus atliekami reguliariai. Kaip apibrėžta, atliekant auditą bus atsižvelgiama į atitiktį TJO priemonėms ir jis bus grindžiamas bendru tvarkaraščiu, organizacijos sekretoriaus parengtu pagal nustatytas gaires. Taigi, iš principo, per privalomą TMO auditą bus vertinama ir atitiktis tarptautinėms konvencijoms, kaip apibrėžta Reglamente (EB) Nr. 391/2009 ir Direktyvoje 2009/15/EB, įskaitant III ir PO kodeksus. Šiuo atžvilgiu būtina išnagrinėti, ar nėra rizikos, kad tam tikrais atvejais tarptautiniai valstybių narių įpareigojimai bus nesuderinami su ES teisėje joms nustatytais įpareigojimais. Iš 1.7.1 ir 1.7.2 punktuose pateiktos analizės matyti, kad esama sričių, kuriose III ir PO kodeksų projektų nuostatos prieštarauja taikytinoms ES teisės nuostatoms, ir todėl yra būtina užtikrinti, kad įpareigojimai, kuriuos valstybės narės turi vykdyti pagal tarptautines jūrų saugumo konvencijas ir kurių laikymasis bus tikrinamas per TJO atliekamus auditus, būtų suderinami su ES lygio įpareigojimais. 1.9. Direktyva 2008/106/EB Nepažeidžiant 1.6–1.8 skirsnių išvadų, nebuvo nustatyta jokių sričių, kuriuose kodeksų projektų ir Direktyvos 2008/106/EB nuostatos prieštarautų vienos kitoms. 1.10. Išvada Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, valstybės narės gali duoti sutikimą privalomai laikytis III ir PO kodeksų tik tuomet, jei imamasi būtinų apsaugos priemonių užtikrinti, kad būtų visapusiškai išsaugota (a) visapusiškas Reglamento (EB) Nr. 391/2009 ir Direktyvos 2009/15/EB galiojimas; Sąjungos galia ir toliau rengti tokio pobūdžio acquis ir (b) Komisijos galia suteikti pripažinimą tik toms organizacijoms, kurios atitinka Reglamente (EB) Nr. 391/2009 nustatytus kriterijus ir vykdo jame nustatytus įpareigojimus, ir panaikinti pripažinimą tų, kurios to nedaro. Komisija mano, kad siekdamos užtikrinti direktyvos ir reglamento tikslų įgyvendinimą, valstybės narės, duodamos sutikimą privalomai laikytis kodeksų ir leisdamos, kad jų jūrų institucijos būtų tikrinamos pagal privalomą TJO valstybių narių audito schemą, turėtų suformuluoti aiškią išlygą dėl ES teisės aktais nustatytų savo įsipareigojimų. Kalbant apie 1.7.1.3 skirsnyje aptartus klausimus, turėtų užtekti, jei valstybės narės, duodamos sutikimą privalomai laikytis kodeksų, aiškiai pažymės, kaip jos supranta atitinkamas nuostatas, pvz., kad pastarosiomis numatomas tik būtiniausių reikalavimų sąrašas, kuris vėliavos valstybėms nedaro kliūčių pripažintoms organizacijoms nustatyti ir kitų reikalavimų. Galiausiai, valstybių narių įpareigojimas leisti atlikti TJO auditą, kaip numatyta Direktyvos 2009/21/EB 7 straipsnyje, taip pat turėtų būti vertinamas atsižvelgiant į kitus tarptautinius ir ES lygmens įpareigojimus. Todėl per bet kokį TJO auditą turėtų būti tikrinama atitiktis tik toms tarptautinių konvencijų nuostatoms, kurias pripažino valstybės narės. 2013/0111 (NLE) Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl pozicijos, kurios reikia Europos Sąjungos vardu laikytis Tarptautinėje jūrų organizacijoje (TJO) priimant kai kuriuos kodeksus ir susijusius konvencijų pakeitimus EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 100 straipsnio 2 dalį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi; atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą; kadangi: (1) TJO Priemonių įgyvendinimo kodeksas (III kodeksas) patvirtintas TJO Jūrų aplinkos apsaugos komiteto 64-ojoje sesijoje (MEPC 64, 2012 m. spalio mėn.) ir TJO Jūrų saugumo komiteto 91-ojoje sesijoje (MSC 91, 2012 m. lapkričio mėn.) ir tikimasi, kad jis bus priimtas 2013 m. gruodžio mėn. 28-ojoje TJO asamblėjoje; (2) TJO Pripažintų organizacijų kodeksą (PO kodeksą) patvirtino MEPC 64 ir MSC 91 ir tikimasi, kad minėti komitetai jį priims atitinkamai 2013 m. gegužės mėn. 65-ojoje sesijoje ir 2013 m. birželio mėn. 92-ojoje sesijoje; (3) MSC 91 patvirtino 1966 m. Tarptautinės konvencijos dėl krovininės vaterlinijos (toliau – Krovininės vaterlinijos konvencijos), 1972 m. Tarptautinės konvencijos dėl tarptautinių laivų susidūrimo jūroje prevencijos taisyklių ir 1969 m. Tarptautinės konvencijos dėl laivų matmenų nustatymo pakeitimus, kuriais siekiama, kad III kodeksas ir su juo susijusi vėliavos valstybės audito schema taptų privalomi, o tolesnis pakeitimų svarstymas ir priėmimas numatyti TJO 28-ojoje asamblėjoje; (4) MEPC 64 patvirtino su 1973 m. Tarptautine konvencija dėl teršimo iš laivų prevencijos (toliau – MARPOL konvencija) susijusių 1978 m. ir 1997 m. protokolų pakeitimus, kuriais siekiama, kad III kodeksas ir susijusi vėliavos valstybės audito schema taptų privalomi. Tikimasi, kad komitetas šiuos pakeitimus priims 2014 m. 66-ojoje sesijoje; (5) MSC 91 patvirtino 1974 m. Tarptautinės konvencijos dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (toliau – SOLAS konvencija) ir jos 1988 m. protokolo bei su 1966 m. Tarptautine konvencija dėl krovininės vaterlinijos susijusio 1988 m. protokolo pakeitimus, kuriais siekiama, kad III kodeksas ir susijusi vėliavos valstybės audito schema taptų privalomi. Tikimasi, kad 2013 m. birželio mėn. numatytoje 92-ojoje sesijoje komitetas tuo pačiu tikslu patvirtins ir 1978 m. Tarptautinės konvencijos dėl jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo normatyvų (toliau – STCW konvencija) pakeitimus. Tikimasi, kad komitetas šioje pastraipoje nurodytus pakeitimus priims 2014 m. 93-iojoje sesijoje; (6) MEPC 64 patvirtino su MARPOL konvencija susijusio 1978 m. protokolo pakeitimus, kuriais siekiama, kad PO kodeksas taptų privalomas. Tikimasi, kad komitetas šiuos pakeitimus priims 65-ojoje sesijoje. (7) MSC 91 patvirtino SOLAS konvencijos ir su Krovininės vaterlinijos konvencija susijusio 1988 m. protokolo pakeitimus, kuriais siekiama, kad PO kodeksas taptų privalomas. Tikimasi, kad komitetas šiuos pakeitimus priims 92-ojoje sesijoje; (8) Kai pirmiau minėtų konvencijų pakeitimai bus priimti, TJO generalinis sekretorius juos pateiks atitinkamoms susitariančiosioms šalims, kad šios pagal atitinkamas kiekvienos konvencijos nuostatas „nutylėjimo“ arba išreikštine procedūra pareikštų sutikimą privalomai laikytis šių pakeitimų; (9) nei vienoje pirmiau minėtų konvencijų nėra straipsnių, kuriais būtų neleidžiamas išlygų dėl pakeitimų formulavimas; (10) III kodekso projektu ketinama pakeisti Rezoliuciją A.973(24), į kurią įtrauktas dabartinis Privalomų TJO priemonių įgyvendinimo kodeksas, kuriuo savo ruožtu buvo pakeista Asamblėjos rezoliucija A.847(20), valstybėms narėms privaloma pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/15/EB dėl laivų patikrinimo ir apžiūros organizacijų ir atitinkamos jūrų administracijų veiklos bendrųjų taisyklių ir standartų[15] 3 straipsnio 1 dalį; (11) PO kodekso klausimai išsamiai reglamentuojami pirmiau minėta direktyva ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 391/2009 dėl laivų patikrinimo ir apžiūros organizacijų bendrųjų taisyklių ir standartų[16] tiesiogiai arba nuorodomis į TJO rezoliucijas; (12) Be to, pagal Direktyvos 2009/15/EB 7 straipsnio 2 dalį priėmus naujus su 2 straipsnio d punkte nurodytomis tarptautinėmis konvencijomis susijusius dokumentus ar jų protokolus, Taryba Komisijos pasiūlymu ir atsižvelgdama į valstybių narių parlamentines procedūras bei atitinkamas TJO procedūras sprendžia dėl išsamios tų naujų dokumentų ar protokolų ratifikavimo tvarkos, tuo pat metu užtikrindama, kad jie valstybėse narėse būtų taikomi vienodai ir vienu metu; Tarptautinės konvencijos yra apibrėžtos tiek Direktyvoje 2009/15/EB, tiek Reglamente (EB) Nr. 391/2009; joms priklauso naujausios redakcijos SOLAS, MARPOL ir Krovininės vaterlinijos konvencijos kartu su protokolais ir šių konvencijų papildymais bei su jais susijusiais privalomais kodeksais; (13) STCW konvencija nustatyti vėliavos valstybių įpareigojimai yra įtraukti į Direktyvą 2008/106/EB dėl minimalaus jūrininkų rengimo[17], iš dalies pakeista Direktyva 2012/35/ES[18]; (14) būtina užtikrinti, kad valstybių narių įpareigojimai, kuriuos jos turi vykdyti laikydamosi III ir PO kodeksų pagal pirmesnėse pastraipose nurodytas konvencijas ir kitas konvencijas, kuriomis minėti kodeksai yra privalomi susitariančiosioms šalims, derėtų su Sąjungos teise; (15) Direktyva 2009/21/EB dėl vėliavos valstybės reikalavimų laikymosi[19] nustatomi įpareigojimai, kuriuos valstybės narės turi vykdyti kaip vėliavos valstybės. Vienas jų – įpareigojimas valstybėms narėms imtis būtinų priemonių, kad TJO bent kas septynerius metus galėtų atlikti jų institucijų auditą. Tačiau ši nuostata nustoja galioti ne vėliau kaip 2017 m. birželio 17 d. arba anksčiau, kaip numato Komisija, jei įsigalioja privaloma TJO valstybių narių audito schema; (16) dėl pirmiau nurodytų priežasčių III ir PO kodeksai ir atitinkami pirmiau nurodytų konvencijų pakeitimai yra išimtinė ES kompetencija, kuri Sąjungai suteikiama pagal Sutarties dėl ES veikimo 3 straipsnio 2 dalį, jei tarptautinė priemonė gali daryti poveikį bendroms taisyklėms ar pakeisti jų taikymo sritį; (17) kai kurios III kodekso projekto nuostatos prieštarauja pirmiau minėtoms ES teisės priemonėms, visų pirma a) kodekso išplėtimas įtraukiant vėliavos valstybės administracinius nurodymus dėl klasifikacinės veiklos ir sertifikatų, dėl kurio kyla rizika, kad Reglamente (EB) Nr. 391/2009 nustatyti tos veiklos ir sertifikatų reikalavimai arba šių reikalavimų įgyvendinimo užtikrinimo veiksmai gali būti nepagrįstai užginčyti; b) apribojimas, pagal kurį vėliavos valstybė gali reguliuoti tik tą pripažintų organizacijų veiklą, kuri susijusi su laivais, plaukiojančiais su jos vėliava, – jis prieštarauja minėtame reglamente nustatytiems kriterijams ir įpareigojimams, susijusiems su visa pripažintų organizacijų veikla, nepriklausomai nuo vėliavos valstybės; c) draudimas vėliavos valstybei pripažintas organizacijas įpareigoti laivams, kurie neturi teisės plaukioti su jos vėliava, taikyti klasifikacinius ir įstatymuose numatytus reikalavimus, kurie viršija konvencijų ir privalomų TJO priemonių reikalavimus, – tai prieštarauja pirmiau nurodytiems specifiniams kriterijams ir įpareigojimams; (18) kai kurios PO kodekso projekto nuostatos prieštarauja pirmiau minėtoms ES teisės priemonėms, visų pirma a) įstatymuose numatyto sertifikavimo ir paslaugų apibrėžimui, į kurį įtrauktos paslaugos ir sertifikavimo veikla, kurios Reglamente (EB) Nr. 391/2009 ir Direktyvoje 2009/15/EB laikomos pripažintų organizacijų klasifikacinės veiklos dalimi ir todėl yra privataus pobūdžio; b) pripažintų organizacijų bendradarbiavimo reikalavimo apribojimui iki bendradarbiavimo tik pagal vėliavos valstybės nustatytą sistemą – tai prieštarauja Reglamento (EB) Nr. 391/2009 10 straipsnyje nustatytiems įpareigojimams; c) pirmiau aprašytų klasifikacinių taisyklių taikymui. Be to, dėl PO kodekse nustatyto draudimo taikyti pripažintoms organizacijoms bet kokius reikalavimus, kurie gali pažeisti kitos vėliavos valstybės teises, aiškinant jį kartu su kodekse pateiktu įstatymuose numatyto sertifikavimo ir paslaugų apibrėžimu, gali susidaryti sąlygos piktnaudžiauti interpretuojant kodeksą ir taikyti neteisėtus pripažintų organizacijų klasifikacinės veiklos reikalavimų, numatytų Reglamente (EB) Nr. 391/2009, apribojimus; (19) nei III kodekso projekte išvardytas pripažintų organizacijų veiklos sričių, į kurias gali įsikišti susitariančiosios šalys, sąrašas, nei PO kodekso projekte pripažintoms organizacijoms nustatyti reikalavimai neapima visų būtiniausių kriterijų ir įpareigojimų, nustatytų Reglamente 391/2009 arba privalomų dėl įpareigojimų, nustatytų valstybėms narėms pagal Direktyvą 2009/15/EB; tačiau, išskyrus aiškiai suformuluoto draudimo atvejus, šios nuostatos turi būti suprantamos kaip nustatančios būtiniausius standartus, kuriuos susitariančiosios šalys gali plėtoti ir tobulinti; (20) jokiomis III arba PO kodeksų nuostatomis niekaip neturėtų būti apribojamos Sąjungos galios pagal Sutartis ir tarptautinę teisę nustatyti reikiamas sąlygas, pagal kurias būtų suteikiamas pripažinimas organizacijoms, kurios nori gauti valstybių narių įgaliojimus jų vardu vykdyti laivų tyrimų ir sertifikavimo veiklą, siekiant įgyvendinti Sąjungos tikslus – visų pirma, padidinti jūrų saugumą ir aplinkos apsaugą; (21) išskyrus pirmiau nurodytas potencialios prieštaros Sąjungos teisei sritis, abiejų kodeksų projektai iš esmės turi būti vertinami kaip pažanga, nes jais bus nustatomi aukšti pasauliniai vėliavos valstybių ir pripažintų organizacijų veiklos standartai. Dėl šios priežasties TJO PO kodekso rengimas buvo aiškiai numatytas Reglamento 391/2009 4 konstatuojamoje dalyje. Taigi Sąjunga turėtų pritarti, kad abu kodeksai būtų priimti kaip privalomos TJO priemonės; (22) Sąjunga nėra nei TJO narė, nei čia minėtų konvencijų susitariančioji šalis. Todėl būtina, kad Taryba įgaliotų valstybes nares duoti sutikimą atsižvelgiant į Sąjungos interesus privalomai laikytis šių konvencijų pakeitimų, kuriais III ir PO kodeksai ir su jais susijusi vėliavos valstybės audito schema taps privalomi, PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis 1. 28-ojoje TJO asamblėjoje Sąjunga laikosi pozicijos pritarti TJO priemonių įgyvendinimo kodeksui, kaip jį 91-ojoje sesijoje patvirtino TJO Jūrų saugumo komitetas ir kaip jis pateiktas TJO dokumento MSC 91/22 16 priede. 2. 28-ojoje TJO asamblėjoje Sąjunga laikosi pozicijos pritarti: (a) 1966 m. Tarptautinės konvencijos dėl krovininės vaterlinijos pakeitimams, kuriais siekiama, kad TJO priemonių įgyvendinimo kodeksas ir su juo susijusi vėliavos valstybės audito schema, kaip juos 91-ojoje sesijoje patvirtino TJO Jūrų saugumo komitetas ir kaip jie pateikti TJO dokumento MSC 91/22 10 priede, taptų privalomi; (b) 1969 m. Tarptautinės konvencijos dėl laivų matmenų nustatymo pakeitimams, kuriais siekiama, kad TJO priemonių įgyvendinimo kodeksas ir su juo susijusi vėliavos valstybės audito schema, kaip juos 91-ojoje sesijoje patvirtino TJO Jūrų saugumo komitetas ir kaip jie pateikti TJO dokumento MSC 91/22 12 priede, taptų privalomi; (c) 1972 m. Tarptautinės konvencijos dėl tarptautinių laivų susidūrimo jūroje prevencijos taisyklių pakeitimams, kuriais siekiama, kad TJO priemonių įgyvendinimo kodeksas ir su juo susijusi vėliavos valstybės audito schema, kaip juos 91-ojoje sesijoje patvirtino TJO Jūrų saugumo komitetas ir kaip jie pateikti TJO dokumento MSC 91/22 11 priede, taptų privalomi. 2 straipsnis 1. 65-ojoje TJO Jūrų aplinkos apsaugos komiteto sesijoje Sąjunga laikosi pozicijos pritarti TJO Pripažintų organizacijų kodekso projektui, kaip jį tas komitetas patvirtino 64-ojoje sesijoje ir kaip jis pateiktas TJO dokumento MSC 91/22 19 priede. 2. 65-ojoje TJO Jūrų aplinkos apsaugos komiteto sesijoje Sąjunga laikosi pozicijos pritarti su 1973 m. Tarptautine konvencija dėl teršimo iš laivų prevencijos susijusio 1978 m. protokolo pakeitimų, kuriais siekiama, kad TJO Pripažintų organizacijų kodeksas, kaip jį 64-ojoje sesijoje patvirtino minėtas komitetas ir kaip jis pateiktas TJO dokumento MEPC 64/23 23 priede, taptų privalomas, priėmimui. 3. 66-ojoje TJO Jūrų aplinkos apsaugos komiteto sesijoje Sąjunga laikosi pozicijos pritarti su 1973 m. Tarptautine konvencija dėl teršimo iš laivų prevencijos susijusių 1978 m. ir 1997 m. protokolų pakeitimų, kuriais siekiama, kad TJO Priemonių įgyvendinimo kodeksas ir su juo susijusi vėliavos valstybės audito schema, kaip juos 64-ojoje sesijoje patvirtino minėtas komitetas ir kaip jie pateikti TJO dokumento MEPC 64/23 20 priede, taptų privalomi, priėmimui. 3 straipsnis 1. 62-ojoje TJO Jūrų saugumo komiteto sesijoje Sąjunga laikosi pozicijos pritarti TJO Pripažintų organizacijų kodekso projektui, kurį minėtas komitetas patvirtino 91-ojoje sesijoje, o TJO Jūrų aplinkos apsaugos komitetas 64-ojoje sesijoje ir kuris pateiktas TJO dokumento MSC 91/22 19 priede. 2. 92-ojoje TJO Jūrų saugumo komiteto sesijoje Sąjunga laikosi pozicijos pritarti: (a) 1974 m. Tarptautinės konvencijos dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje su pakeitimais (SOLAS 1974) pakeitimams, kuriais siekiama, kad TJO Pripažintų organizacijų kodeksas, kaip jį 91-ojoje sesijoje patvirtino TJO Jūrų saugumo komitetas ir kaip jis pateiktas TJO dokumento MSC 91/22 20 priede, taptų privalomas; (b) 1966 m. Tarptautinės konvencijos dėl krovininės vaterlinijos 1988 m. protokolo pakeitimams, kuriais siekiama, kad TJO Pripažintų organizacijų kodeksas, kaip jį 91-ojoje sesijoje patvirtino TJO Jūrų saugumo komitetas ir kaip jis pateiktas TJO dokumento MSC 91/22 21 priede, taptų privalomas. 3. 93-ojoje TJO Jūrų saugumo komiteto sesijoje Sąjunga laikosi pozicijos pritarti: (a) 1974 m. Tarptautinės konvencijos dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje su pakeitimais (SOLAS 1974) pakeitimams, kuriais siekiama, kad TJO Priemonių įgyvendinimo kodeksas ir su juo susijusi vėliavos valstybės audito schema, kaip juos 91-ojoje sesijoje patvirtino TJO Jūrų saugumo komitetas ir kaip jie pateikti TJO dokumento MSC 91/22 17 priede, taptų privalomi; (b) 1966 m. Tarptautinės konvencijos dėl krovininės vaterlinijos 1988 m. protokolo pakeitimams, kuriais siekiama, kad TJO priemonių įgyvendinimo kodeksas ir su juo susijusi vėliavos valstybės audito schema, kaip juos 91-ojoje sesijoje patvirtino TJO Jūrų saugumo komitetas ir kaip jie pateikti TJO dokumento MSC 91/22 18 priede, taptų privalomi. 4. 92-ojoje ir 93-iojoje TJO Jūrų saugumo komiteto sesijose Sąjunga laikosi pozicijos pritarti 1978 m. Tarptautinės konvencijos dėl jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo normatyvų pakeitimų, kuriais siekiama, kad TJO Priemonių įgyvendinimo kodeksas ir su juo susijusi vėliavos valstybės audito schema taptų privalomi, patvirtinimui ir vėliau – priėmimui. 4 straipsnis 1. 1–3 straipsniuose nustatytą Sąjungos poziciją, bendrai veikdamos Sąjungos interesų labui ir taikydamos šio sprendimo priede pateiktą išlygą, išreiškia valstybės narės, kurios yra TJO narės. 2. Dėl formalių ir nedidelių 1–3 straipsniuose nustatytos Sąjungos pozicijos pakeitimų galima susitarti tos pozicijos iš dalies nekeičiant. 5 straipsnis Valstybėms narėms leidžiama duoti sutikimą atsižvelgiant į Sąjungos interesus ir taikant šio sprendimo priede pateiktą išlygą privalomai laikytis 1 straipsnio 2 dalyje, 2 straipsnio 2 ir 3 dalyse ir 3 straipsnio 2–4 dalyse nurodytų pakeitimų. 6 straipsnis Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms. Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas PRIEDAS Išlyga, kurią taiko [įrašyti susitariančiosios valstybės narės pavadinimą] Dėl [įrašyti atitinkamo kodekso pavadinimą] taikymo, [įrašyti susitariančiosios valstybės narės pavadinimą] aiškiai pareiškia, kad jokia minėto kodekso nuostata negali būti aiškinama taip, kad kokiu nors būdu jai neleistų įvykdyti pagal ES teisę nustatytų įpareigojimų arba apribotų galimybę juos įvykdyti. [Įrašyti susitariančiosios valstybės narės pavadinimą] ypač ketina toliau laikytis atitinkamų Sąjungos teisės aktų dėl bendrų laivų apžiūros ir tikrinimo organizacijų taisyklių ir standartų, visų pirma susijusių su: - įstatymuose numatyto sertifikato ir klasifikacinio sertifikato apibrėžtimis, - pripažintoms organizacijoms nustatytų kriterijų ir įpareigojimų apimtimi, - Europos Komisijai suteiktomis pareigomis pripažįstant organizacijas, jas vertinant ir, jei reikia, taikant joms taisomąsias priemones ar sankcijas. Be to, [įrašyti susitariančiosios valstybės narės pavadinimą] mano, kad [įrašyti atitinkamo kodekso pavadinimą] yra nustatyti būtiniausi reikalavimai, kuriuos valstybės gali plėtoti ir tobulinti, jei to reikia siekiant didesnio jūrų saugumo ir aplinkos apsaugos. Per TJO auditus turėtų būti tikrinama atitiktis tik toms tarptautinių konvencijų nuostatoms, kurias [įrašyti susitariančiosios valstybės narės pavadinimą] pripažino, atsižvelgiant ir į šios išlygos sąlygas. [1] TJO Jūrų aplinkos apsaugos komitetas. [2] TJO Jūrų saugumo komitetas. [3] Arba praėjus 12 mėnesių nuo pakankamo išreikštinių pripažinimų skaičiaus gavimo. [4] Arba praėjus 12 mėnesių nuo pakankamo išreikštinių pripažinimų skaičiaus gavimo. [5] Pripažinimų pateikimo terminas gali būti nukeltas iki 2015 m. liepos 1 d. derinant su tuo pat metu vykdomais SOLAS, Krovininės vaterlinijos ir STCW konvencijų pakeitimais. [6] Įsigaliojimas gali būti nukeltas iki 2016 m. sausio 1 d. derinant su tuo pat metu vykdomais SOLAS, Krovininės vaterlinijos ir STCW konvencijų pakeitimais. [7] OL L 131, 2009 5 28, p. 47. [8] OL L 319, 1994 12 12, p. 20. [9] OL L 131, 2009 5 28, p. 11. [10] 3 straipsnio 1 dalis. [11] 13 konstatuojamoji dalis. [12] OL L 131, 2009 5 28, p. 132. [13] OL L 323, 2008 12 3, p. 33; direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2012/35/ES. [14] Žr. 1.7.1.4 skirsnį. [15] OL L 131, 2009 5 28, p. 47. [16] OL L 131, 2009 5 28, p. 11. [17] OL L 323, 2008 12 3, p. 33. [18] OL L 343, 2012 12 14, p. 78. [19] OL L 131, 2009 5 28, p. 132.