Įvadas

Direktyva 94/62/EB dėl pakuočių ir pakuočių atliekų siekiama suderinti nacionalines priemones, apsaugoti aplinką ir užtikrinti, kad gerai veiktų vidaus rinka. Joje iš valstybių narių reikalaujama užtikrinti, kad pakuotės, pateikiamos ES rinkai, atitiktų tam tikrus esminius reikalavimus, susijusius su jų gamyba ir ženklinimu, taip pat su jų daugkartiniu pobūdžiu ir tinkamumu naudoti medžiagoms ar energijai gauti (medžiagų grąžinamuoju perdirbimu, energijos iš atliekų naudojimu ar kompostavimu).

Pakavimas yra svarbi ekonominė veikla: 2018 m. pakuočių gamybos apyvarta ES sudarė 355 mlrd. EUR, o atliekų tvarkymo veiklos vykdytojų – 15 mlrd. EUR. Tai taip pat daro didelį poveikį aplinkai – nuo išteklių pereikvojimo iki ekosistemų taršos, o išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) kiekis prilygsta bendram per metus Vengrijoje išmetamam ŠESD kiekiui.

Problemos apibrėžtis

Šia iniciatyva siekiama spręsti trims grupėms priskiriamas tarpusavyje susijusias problemas:

1.Didesnis susidarančių pakuočių atliekų kiekis, susijęs su didesniu sunaudojamu vienkartinių pakuočių kiekiu, dideliu pakuočių, kurių naudojimo būtų galima išvengti, kiekiu ir didesne plastikinių pakuočių dalimi bendrame pakuočių rūšių derinyje.

2.Kliūtys pakavimo žiediškumui, ypač dažnesnis grąžinamajam perdirbimui kliudančių elementų naudojimas projektuojant pakuotes ir painus pakuočių ženklinimas, dėl kurio vartotojams sunku jas rūšiuoti. Be to, rinkų susiskaidymas kliudo ekonomiškai efektyviai tvarkyti atliekas vidaus rinkoje.

3.Grąžinamasis perdirbimas į žemesnės kokybės medžiagas ir maža naudojamų perdirbtųjų medžiagų dalis pakuotėse riboja ES galimybes mažinti pirminių medžiagų naudojimą naujoms pakuotėms.

Tarp šias problemas lemiančių veiksnių yra reglamentavimo Pakuočių ir pakuočių atliekų direktyva trūkumai dėl nepakankamai gero įgyvendinimo ir vykdymo užtikrinimo, neprisitaikymo prie naujausių rinkos pokyčių ir nepakankamo aiškumo nacionalinėms institucijoms dėl įgyvendinimo, atitinkančio direktyvos nuostatas. Be to, per šios direktyvos peržiūrą 2018 m. dėmesio skirta tik grąžinamojo perdirbimo tikslams, nepaisant kitų uždavinių atliekų sektoriuje. Minėtų problemų, net ir tų, kurios susijusios vien su plastiku, nesitikima išspręsti dviem konkrečiais aktais, 2019 m. Vienkartinių plastikinių gaminių direktyva ir 2020 m. Sprendimu dėl nuosavų išteklių, kurių taikymo sritis apima plastikines pakuotes. Nesėkmingo reglamentavimo problemą dar labiau aštrina rinkos nepakankamumo problemos, kaip antai išorinis poveikis aplinkai, rinkų susiskaidymas ir neveiksmingas ženklinimas.

Dėl to didėja pakuočių atliekų kiekis: prognozuojama, kad bendras susidarančių pakuočių atliekų kiekis padidės nuo 78 mln. tonų 2018 m. iki 92 mln. tonų 2030 m. ir 107 mln. tonų 2040 m. Tarp to padarinių yra didesnis neatsinaujinančių išteklių naudojimas, neefektyvus atliekų tvarkymas, neigiamas poveikis klimatui, šiukšlinimas, pernelyg didelis susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų naudojimas pakuotėse, prastos kokybės grąžinamasis perdirbimas ir perteklinis atliekų šalinimas sąvartynuose, deginimas bei eksportavimas gyvavimo ciklo pabaigoje.

Kodėl ES turėtų imtis veiksmų?

Reglamentavimo Pakuočių ir pakuočių atliekų direktyva trūkumų neįmanoma ištaisyti vien geresniu dabartinių taisyklių laikymosi užtikrinimu. Be to, iš turimų duomenų galima numanyti, kad nei tų priemonių, kurių valstybės narės ėmėsi pagal dabartinę Pakuočių ir pakuočių atliekų direktyvą, nei tų, kurių imtasi pagal Sprendimą dėl nuosavų išteklių ar Vienkartinių plastikinių gaminių direktyvą, nepakanka užtikrinti, kad jos pasiektų visus konkrečius Pakuočių ir pakuočių atliekų direktyvoje nustatytus su grąžinamojo perdirbimo lygiais susijusius tikslus. ES pakuočių rinka ir atliekų tvarkymas daugeliu atžvilgių yra viena bendra didelė rinka, o ne 27 atskiros rinkos, ir jai būdinga intensyvi tarpvalstybinė prekyba tarp valstybių narių.

Nustačius bendruosius reikalavimus ES lygmeniu bus užtikrinta suderinta ir gerai veikianti vidaus rinka visose valstybėse narėse, taigi ir vienodos sąlygos pakuočių gamintojams, o tai galiausiai padės didinti veiklos efektyvumą ES piliečių labui. Pagal naująjį pasiūlymą bus pereita nuo direktyvos prie reglamento. Taip bus supaprastintos esamos taisyklės, suteikta aiškesnė sistema gamintojams (pakuočių naudotojams) ir sumažinta administracinė našta. Siūlomas dokumentų rinkinys taip pat atitinka subsidiarumo principus dėl ES veiksmų būtinumo ir akivaizdžios tų ES veiksmų pridėtinės vertės.

Tikslai

Šio pasiūlymo dėl teisėkūros procedūra priimamo akto bendrasis tikslas – mažinti pakuočių ir pakuočių atliekų neigiamą poveikį aplinkai ir gerinti vidaus rinkos veikimą, taip didinant veiklos šiame sektoriuje efektyvumą. Siekiama kurti atsparią vertės grandinę nuo pakuočių projektavimo iki jų pakartotinio naudojimo ar integravimo į aukštos kokybės produktus, taip kuriant novatoriškas, „žaliąsias“ darbo vietas mažo anglies dioksido pėdsako pakuočių sektoriuje. Siekiant šio bendrojo tikslo konkretūs tikslai yra:

1.Mažinti susidarančių pakuočių atliekų kiekį.

2.Ekonomiškai efektyviai skatinti žiedinę ekonomiką pakuočių srityje.

3.Skatinti didinti perdirbtųjų medžiagų dalį pakuočių sudėtyje.

Kokios yra politikos galimybės?