Ketvirta, vandenynai įgijo politinį patrauklumą pasauliniu lygmeniu, o 2022 m. yra vandenynams itin svarbūs metai, nes vyksta keletas svarbių derybų ir konferencijų dėl vandenynų. Jie įgijo daugiau svarbos tarptautinėse diskusijose klimato ir biologinės įvairovės klausimais. Dėl COVID-19 pandemijos paaštrėjusi jūrininkų krizė išryškino socialinio aspekto, t. y. deramų jūrininkų darbo ir gyvenimo sąlygų, svarbą. Tarptautiniu mastu taip pat atkreiptas dėmesys į tai, kad kai kurios valstybės nesilaiko tarptautiniu mastu sutartų taisyklių ir standartų, dėl to atsiranda nesąžininga konkurencija ir iškraipomos vienodos sąlygos, todėl nukenčia ES suinteresuotieji subjektai. Pavyzdys yra atvirieji registrai.

Vandenynai labai svarbūs Žemės gyvybei: jų vertė ir nauda žmonėms ir visai planetai neįkainojama. Vandenynai atlieka labai svarbų vaidmenį reguliuodami klimatą, teikia daugiau deguonies nei visi miškai kartu ir yra itin svarbūs sprendžiant neatidėliotinus pasaulinius uždavinius, tokius kaip aprūpinimo maistu saugumas, energetika ir žalioji pertvarka. Vandenynai yra pakrančių bendruomenių socialinio ir kultūrinio paveldo dalis ir labai svarbūs plėtojant tarptautinę prekybą, nes daugiau kaip 80 proc. pasaulinės prekybos vykdoma jūra, o apie du trečdalius pasaulio naftos ir dujų išgaunama iš jūros arba ja transportuojama. Tačiau dažnai vandenynams vis dar skiriama per mažai dėmesio. Jie naudojami neteisėtais tikslais, pvz., piratavimo, terorizmo ar ginkluotų plėšimų jūroje, prekybos žmonėmis, neteisėtų medžiagų ir ginklų kontrabandos.

Kalbant apie giliavandenę kasybą, mokslininkų bendruomenė ir valstybės iš esmės sutaria, kad žinios, susijusios su jūros gelmių aplinka ir kasybos poveikiu, nėra pakankamai išsamios, kad būtų galima priimti įrodymais pagrįstus sprendimus ir saugiai tęsti eksploatavimą. ES toliau pasisakys už tai, kad būtų uždrausta giliavandenė kasyba, kol šios mokslinės spragos bus tinkamai užpildytos, kad būtų galima įrodyti, jog dėl kasybos nedaromas žalingas poveikis, ir kad, kaip reikalaujama pagal UNCLOS, būtų priimtos būtinos eksploatavimo taisyklių nuostatos, skirtos veiksmingai jūros aplinkos apsaugai užtikrinti. ES toliau prisidės prie derybų su Tarptautine jūros dugno institucija (ISA) dėl eksploatavimo taisyklių, kad būtų sukurta stabili jūros aplinkos apsaugos sistema, įskaitant standartus ir su ribinėmis vertėmis ir norminiais standartais susijusias gaires. Be to, ES remia mokslinius tyrimus, kuriais siekiama gilinti žinias apie giliavandenes ekosistemas ir technologijų stebėseną bei priežiūrą.

Siekiant parengti būsimą tarptautinę teisiškai privalomą priemonę dėl nacionalinei jurisdikcijai nepriklausančių rajonų jūrų biologinės įvairovės (BBNJ) pagal UNCLOS ir Pasaulinę biologinės įvairovės strategiją po 2020 m., jūrų biologinės įvairovės apsauga ir išsaugojimas yra pagrindiniai ES išorės veiksmų prioritetai, įskaitant pagal Biologinės įvairovės konvenciją siūlomą tikslą iki 2030 m. apsaugoti 30 proc. pasaulio vandenynų. ES siekia dar 2022 m. priimti tarptautiniu mastu privalomą susitarimą dėl BBNJ ir užtikrinti veiksmingą jo ratifikavimą ir įgyvendinimą. ES ne tik aktyviai dalyvavo derybose, bet ir dėdama diplomatines pastangas vandenynų srityje ėmėsi iniciatyvos, kad būtų įsteigta Didelio užmojo koalicija BBNJ klausimais, siekiant skatinti plataus užmojo, sąžiningą ir veiksmingą susitarimą. Be to, pasinaudodama diplomatiniais svertais ir komunikacijos pajėgumais, ji toliau padeda siekti susitarimo dėl naujų saugomų jūrų teritorijų Pietų vandenyne nustatymo, tokiu būdu prisidėdama prie tikslo iki 2030 m. apsaugoti 30 proc. pasaulio vandenynų.

Įgyvendindama ES jūrų saugumo strategiją (ESJSS) ir jos persvarstytą veiksmų planą, parengtą siekiant užtikrinti saugumą ir saugą jūroje, ES sprendžia problemas, kurios daro poveikį vandenynų saugumui. Tai apima, be kita ko, tarpvalstybinį ir organizuotą nusikalstamumą, grėsmes laivybos laisvei ir biologinei įvairovei, klimato saugumui kylančius iššūkius ar aplinkos būklės blogėjimą dėl neteisėtos ar atsitiktinės taršos.

-skirti 350 mln. EUR per metus vandenynų moksliniams tyrimams (pagal 2021–2027 m. programą „Europos horizontas“).

-investuoti iki 1 mlrd. EUR į vandenynų ir pakrančių biologinės įvairovės išsaugojimo ir klimato politikos veiksmus, be kita ko, atvirojoje jūroje (2021–2027 m.);

Pagal 2030 m. Biologinės įvairovės strategiją ES rengia veiksmų planą, kuriuo siekiama išsaugoti žvejybos išteklius ir apsaugoti jūrų ekosistemas, taip pat priemones, kuriomis siekiama apriboti žvejybos poveikį, be kita ko, jūros dugnui, ir padėti siekti aplinkos apsaugos tikslų.

Analogiškai ES toliau sieks mažinti žvejybos sektoriaus priklausomybę nuo iškastinio kuro (visų pirma dyzelino), be kita ko, peržiūrės klimato kaitos švelninimo priemones ir žvejybos strategijas bei įrankius, kuriais mažinamas išmetamųjų teršalų kiekis ir didinamas energijos vartojimo efektyvumas. Be to, ji analizuoja mokslo ir technologinę pažangą, visų pirma įgyvendinant ES mokslinių tyrimų bendrąsias programas, siekiant iki 2023 m. pradžios, glaudžiai bendradarbiaujant su visais suinteresuotaisiais subjektais, parengti veiksmų planą, kuriame būtų pateikta rekomendacijų ir geriausios patirties pavyzdžių, kaip pakeisti žvejybos laivus, kad jie energiją vartotų efektyviau ir išmestų mažiau ŠESD. Ši analizė taip pat apims akvakultūrą.

ES mano, kad jūros vėjo ir vandenynų energija yra vienas iš sprendimų siekiant jos tikslo iki 2050 m. neutralizuoti poveikį klimatui, laikantis ES jūrų atsinaujinančiųjų išteklių energijos strategijos. Ji turi unikalios patirties plėtojant jūrų atsinaujinančiųjų išteklių energiją ir yra įsipareigojusi remti jos plėtrą visame pasaulyje, kaip tą darė iki šiol.

Gamtos procesais pagrįstais sprendimais taip pat galima prisidėti prie klimato kaitos švelninimo ir prisitaikymo prie jos didinant anglies dioksido panaudojimą ir saugojimą, mažinant pakrantėse kylančią riziką ir teikiant kitą visokeriopą naudą, pvz., užtikrinant geresnę vandens kokybę ir didesnį ekosistemų bei bendruomenių atsparumą.

Ryšys tarp klimato kaitos, ekosistemų būklės blogėjimo prevencijos ir biologinės įvairovės nykimo ·Remiantis visais 21-ojo amžiaus išmetamųjų teršalų scenarijais numatoma, kad sumažės pasaulinė jūrų gyvūnų bendruomenių biomasė ir žvejybos pajėgumai ir pasikeis rūšių sudėtis. ·Tai reikš iššūkius tarptautinio ir nacionalinio vandenynų ir žvejybos valdymo srityse. Žuvų išteklių pasiskirstymo tarp valdymo jurisdikcijų pasikeitimas galėtų destabilizuoti esamus tarptautinius žuvininkystės susitarimus ir padidinti tarptautinių konfliktų riziką. ·Gali padidėti poreikis užtikrinti tarpvalstybinį žvejybos valdymą, ypatingą dėmesį skiriant žvejybos išteklių pritaikymui ir atsparumui. ·Siekdama sustiprinti atsargumo priemones, ES toliau atkurs pereikvotus arba išeikvotus žvejybos išteklius ir taikys žvejybos valdymo strategijas. Ekosistemų kritinių taškų išmanymas ·Būtina gerinti anglies dioksido saugojimo ir srautų jūrų ekosistemose kiekybinį vertinimą ir didinti informuotumą apie klimato nulemtus ekosistemų kritinius taškus. ·Taip pat reikia geriau kiekybiškai įvertinti atsakomųjų veiksmų, kurių imamasi dėl jūros lygio kilimo, sąnaudas ir naudą. Jūros lygio kilimas taip pat gali turėti įtakos bazinėms vertėms, pagal kurias remiantis UNCLOS nustatomos skirtingos jūrų teisės.

Vis labiau domimasi anglies dioksido absorbavimo iš vandenynų veikla. Londono konvencijos protokolu leidžiamas ir reglamentuojamas anglies dioksido surinkimas ir sekvestracija povandeninėse geologinėse formacijose ir draudžiama tręšti vandenynus, išskyrus mokslinių tyrimų tikslais.

ES yra Biologinės įvairovės konvencijos šalis. Šia konvencija raginama užtikrinti, kad nebūtų vykdoma jokia su klimatu susijusi geoinžinerijos veikla, galinti daryti poveikį biologinei įvairovei, kol nėra tinkamo mokslinio pagrindo tokiai veiklai pagrįsti ir nebus tinkamai atsižvelgta į susijusią riziką aplinkai ir biologinei įvairovei bei atitinkamą socialinį, ekonominį ir kultūrinį poveikį.

2.2 Kova su jūros tarša

ES yra įsipareigojusi užkirsti kelią visų rūšių taršai, visų pirma jūros taršai iš sausumoje esančių šaltinių. Nuo 1980 m. jūros tarša plastiku išaugo dešimt kartų ir siekiant su ja kovoti reikia imtis pasaulinio masto veiksmų. Nuo 2018 m., kai buvo priimta Plastikų strategija, ES, vykdydama diplomatinę veiklą, yra kovos su tarša plastiku lyderė tarptautiniu mastu ir visoje Sąjungoje. Ji aktyviai dalyvauja pasaulinėse derybose dėl plataus užmojo teisiškai privalomo visuotinio susitarimo dėl plastiko iki 2024 m., kaip susitarta UNEA5. Ji taip pat pasiryžusi iš esmės sumažinti taršą maisto medžiagomis ir cheminiais pesticidais iš sausumos šaltinių, inter alia, iš žemės ūkio, ir imtis ryžtingų veiksmų, nurodytų ES nulinės taršos veiksmų plane. Svarbiu pagal Barselonos konvenciją priimtu sprendimu pateikti IMO pasiūlymą Viduržemio jūrą paskelbti SOx išskyrimo kontrolės rajonu iš esmės bus sumažinta laivų keliama tarša.

Taršos dėl į jūrą išmestų šaudmenų keliamo pavojaus klausimą reikia spręsti bendradarbiaujant su trečiosiomis šalimis ir tarptautinėmis organizacijomis. Numatoma, kad per ateinančius 5–10 metų iš šaudmenų, išmestų per Pirmąjį ir Antrąjį pasaulinius karus, padidės toksinių medžiagų nuotėkis, o tai kels grėsmę jūros aplinkai ir žvejų bei kitų jūrininkų saugumui.

2.3 Subjektų, veikiančių kaip atvirieji registrai, skatinimas vykdyti vėliavos valstybių pareigas

ES deda vis daugiau pastangų siekdama spręsti problemas, susijusias su tokiais atvejais, kai vėliavos valstybės veikia kaip atvirieji registrai, kuriuos pasirinko kai kurie laivų operatoriai, norėdami pasinaudoti tuo, kad tam tikros valstybės prastai laikosi tarptautinių įsipareigojimų arba deramai nekontroliuoja su jų vėliavomis plaukiojančių laivų (žvejybos ir jūrų transporto).

Atvirųjų registrų problema ir vėliavos valstybių atsakomybė ·Žvejybos srityje tai, kad tam tikros vėliavos valstybės deramai nekontroliuoja savo žvejybos laivų, yra vienas iš pagrindinių NNN žvejybą skatinančių veiksnių, todėl ES turi užtikrinti, kad visos vėliavos valstybės laikytųsi tarptautinių įsipareigojimų kovoti su NNN žvejyba. ·Sąmoningai silpna šių vėliavos valstybių valdžios sektoriaus vykdoma priežiūra ir tai, kad šios valstybės paprastai turi mažai reguliavimo pajėgumų, yra įtikinamos priežastys, dėl kurių įmonės užsiregistruoja ne savo šalyje. ·Tam tikrais atviraisiais registrais, pagal kuriuos, kaip žinoma, jūrų laivininkystės teisė įgyvendinama nepakankamai, kai kurie laivų savininkai paprastai naudojasi siekdami išvengti įsipareigojimų užtikrinti tvarų ir saugų nebetinkamų eksploatuoti laivų perdirbimo. Vėliavos keitimas prieš išmontavimą yra įprasta praktika, kuri labai kliudo veiksmingai taikyti atitinkamus ES teisės aktus, susijusius su eksploatuoti nebetinkamų laivų perdirbimu.

Todėl labai svarbu, kad ES toliau skatintų įmonių struktūrų, turinčių ES ir už jos ribų registruotų laivų, tikrosios nuosavybės skaidrumą, kad būtų galima nustatyti galimą neteisėtą veiklą vykdžiusius arba prastai tarptautinius ir kitus jūrų, žuvininkystės, aplinkos, mokesčių, darbo sąlygų ir darbo teisių sričių įsipareigojimus vykdžiusius subjektus, ir imtis reikiamų priemonių.

Kovojant su jūros tarša taip pat svarbu, kad būtų galima greitai ir veiksmingai nustatyti sąmoningai teršiančius laivų savininkus. Nepaisant ES taršos iš laivų prevencijos ir laivų atliekų pristatymo taisyklių, taip pat griežtesnių priežiūros ir taisyklių vykdymo užtikrinimo priemonių, Europos vandenyse vis dar nuolat neteisėtai išleidžiama nafta ir kitos taršiosios medžiagos, o tokių atvejų nustatymo tikimybė, taigi ir patraukimo baudžiamojon atsakomybėn atvejų skaičius tebėra maži. Nustatyta sunkumų, susijusių su taisyklių vykdymo užtikrinimu tarptautinio jūrų transporto srityje, nes ES valstybėse narėse taikomų sankcijų rūšys ir jų dydžiai skiriasi.