Žalioji infrastruktūra duoda ekologinę, ekonominę ir socialinę naudą, nes teikia natūralius sprendimus, padedančius įveikti buveinių fragmentaciją ir išsaugoti arba atkurti ekologinius ryšius. Ji didina ekosistemų atsparumą ir taip užtikrina nenutrūkstamą ekosisteminių paslaugų teikimą. Galiausiai, ji padeda žmonėms suvokti gamtos teikiamą naudą, be to, gali padėti sutelkti investicijų, kuriomis ši nauda bus kuo labiau padidinta.

Pagal ES pakrančių ir jūrų politiką ir teisės aktus iki 2020 m. privaloma sumažinti neigiamą poveikį jūrų vandenims, kad būtų pasiekta ar išlaikyta gera aplinkos būklė, o pakrančių zonos būtų valdomos tvariai.

14-uoju jo DVT nustatyta, kad šalys privalo darnaus vystymosi tikslais išsaugoti ir tausiai naudoti vandenynus, jūras ir jūrų išteklius.

Jūrų strategijos pagrindų direktyva siekiama iki 2020 m. užtikrinti gerą visų ES jūrų vandens aplinkos būklę. Šiuo tikslu valstybės narės turi parengti savo jūrų vandenims skirtą jūrų strategiją ir bendradarbiauti su ES šalimis, esančiomis tame pat jūrų regione arba paregionyje.

Jūrinių teritorijų planavimo direktyva ir 2002 m. ES rekomendacija dėl integruoto pakrančių zonų valdymo paskatino priimti Tarybos sprendimą 2010/631/ES , kuriuo nustatyta tokios rūšies planavimo sistema. Be to, siekiant užtikrinti, kad žmogaus veikla jūroje būtų vykdoma veiksmingais, saugiais, klimato kaitos poveikiui atspariais ir tvariais būdais, naudojant jūrines teritorijas, įskaitant pakrančių zonas, atsižvelgiama į pakrančių darbus, kuriuos atlikti postūmį davė Vandens pagrindų direktyva.

3.Piliečių sveikatos ir gyvenimo kokybės užtikrinimas

Oro kokybė

ES švaraus oro politika ir teisės aktai reikalauja gerokai pagerinti oro kokybę ES ir priartinti ES prie Pasaulio sveikatos organizacijos rekomenduojamos kokybės. Reikėtų toliau mažinti oro taršą ir jos poveikį žmonių sveikatai, ekosistemoms ir biologinei įvairovei, siekiant ilgalaikio tikslo neviršyti kritinių apkrovų ir verčių. Todėl reikia stiprinti pastangas užtikrinti visišką atitiktį ES oro kokybės teisės aktams ir apibrėžti strateginius tikslus bei veiksmus laikotarpiui po 2020 m.

ES yra parengusi kompleksišką oro kokybės teisės aktų sąvadą, kuriame nustatyti į sveikatą orientuoti standartai ir su daugeliu oro teršalų susiję tikslai. Jį vykdydamos, valstybės narės turi užtikrinti, kad Komisijai ir visuomenei būtų reguliariai teikiama naujausia informacija apie įvairių teršalų koncentraciją aplinkos ore jų teritorijoje. Be to, Teršalų išmetimo nacionalinių ribų direktyvoje nustatyti nacionalinio lygmens pagrindinių teršalų išmetimo apimties mažinimo tikslai.

Per pastaruosius dešimtmečius oro kokybė Europos Sąjungoje (ES) iš esmės pagerėjo, didžia dalimi dėl ES oro kokybės politikos, kurią įgyvendinant pavyko apriboti tam tikrų teršalų kiekį. Tačiau daugelyje valstybių narių vieno ar kelių kenksmingų oro teršalų koncentracijos ribos tebėra labai viršijamos. Padėtis ypač prasta miestų teritorijose, kuriose gyvena dauguma europiečių. Tai daro tiesioginį poveikį sveikatai ir gyvenimo kokybei, nes sukeliamos sunkios ligos, kaip antai astma, širdies ir kraujagyslių ligos bei plaučių vėžys. Oro tarša ir toliau yra viena iš su aplinka susijusių priežasčių, nulemiančių ankstyvos mirties atvejus ES, – apskaičiuota, kad ES per metus dėl jos per anksti miršta daugiau kaip 400 000 žmonių. Už tai didelę kainą moka ir visuomenė: apskaičiuota, kad bendros išorinės su sveikata susijusios išlaidos sudaro 330–940 mlrd. EUR per metus.

Europos švaraus oro programoje (COM (2013) 918) dar kartą patvirtintas bendras strateginis tikslas užtikrinti, kad kuo greičiau visoje ES būtų visapusiškai laikomasi esamų oro kokybės standartų.

Valstybėms narėms buvo keliais būdais teikiama parama ir gairės, kaip laikytis reikalavimų: atliekant ankstesnę aplinkos nuostatų įgyvendinimo peržiūrą; vykstant dialogams ir forumui švaraus oro klausimais; pasitelkiant Oro kokybės ekspertų komitetą ir (arba) ekspertų grupę; teikiant finansavimo galimybes (Europos regioninės plėtros fondas, Sanglaudos fondas, LIFE programos); įgyvendinant bendradarbiavimo su teisėjais programą.

Pramoniniai išmetamieji teršalai

Pagrindiniai ES pramoninių išmetamųjų teršalų politikos tikslai:

i) oro, vandens ir dirvožemio apsauga;

ii) atliekų prevencija ir tvarkymas;

iii) energijos ir išteklių naudojimo efektyvumo didinimas; taip pat

iv) užterštų vietų išvalymas.

Siekdama šio tikslo, ES laikosi integruoto požiūrio į įprastų ir atsitiktinių pramoninių išmetamųjų teršalų prevenciją ir kontrolę. Šios politikos pagrindas – Pramoninių išmetamųjų teršalų direktyva (PIT direktyva).

Ekonominei plėtrai pramoninė veikla yra svarbi, tačiau aplinkai ji gali turėti didelį neigiamą poveikį.