Be to, pripažinta, veiksminga, taisyklėmis grindžiama, daugiašalė pasaulėtvarka – puikus priešnuodis prieš džiunglių įstatymus anarchijos apimtame pasaulyje, kur branduoliniai ginklai, ekstremizmas ir riboti ištekliai yra įprastas dalykas. Pavojingai įsigali nacionalistų, į pirmą vietą iškeliančių savo šalies interesus, atmaina, galinti pakurstyti nesantaiką ir konfliktus. Keletas šalių jau nusisuka nuo pasauliniu mastu prisiimtų įsipareigojimų dėl žmonių gerovės, saugumo, aplinkos apsaugos ir veiksmų klimato kaitos srityje, taip sutrikdydamos taisyklėmis grindžiamą tvarką.

Vadovaudamasi Europos Sąjungos sutarties 2 straipsniu, ES nepaliovė kūrusi įtraukesnės visuomenės, grindžiamos demokratija ir teisine valstybe. ES socialiniai ir sveikatos apsaugos standartai yra vieni iš aukščiausių pasaulyje, o tikėtina gyvenimo trukmė Europos žemyne – pati ilgiausia. Dėl puikių gerovės sistemų mūsų socialinė rinkos ekonomika atnešė gerovę ir saugumą. Daug investavus į mokslinius tyrimus ir inovacijas, imtasi naujų technologijų ir gamybos modelių, leidžiančių tausiau naudoti išteklius ir diegti skaitmeninius sprendimus. Ypač svarbu, kad biudžetas būtų geros būklės, o ekonomika – šiuolaikiška. Pažengus patikimos fiskalinės politikos link ir ėmusis struktūrinių reformų, sumažėjo skolos lygis ir sukurta daugiau darbo vietų. 2018 m. trečiąjį ketvirtį 20–64 m. žmonių užimtumo lygis padidėjo iki 73,5 proc., t. y. pasiekė aukščiausią iki tol Europos Sąjungoje lygį. Tai turėjo teigiamą poveikį našumui ir augimui Europoje. Nors tarp ES valstybių narių ir regionų tebėra ekonominių, socialinių ir teritorinių skirtumų, ES sanglaudos politika prisidėjo prie visų jų augimo ir padėjo sumažinti šiuos skirtumus visame žemyne (didėjanti konvergencija). Be to, ES nustatė vienus iš aukščiausių socialinių ir aplinkos apsaugos standartų, ėmėsi vienų iš ryžtingiausių politikos priemonių žmonių sveikatai apsaugoti ir tapo pasauline kovos su klimato kaita lydere. ES valstybės narės padarė akivaizdžią pažangą daugelyje Jungtinių Tautų darbotvarkės iki 2030 m. sričių, todėl ES yra viena iš geriausių (gal net geriausia) pasaulyje vietų gyventi.

Be to, kyla daug vis skubesnio atsako reikalaujančių iššūkių, keliančių grėsmę mūsų gerovei ir ekonomikos klestėjimui. Visi šie iššūkiai sudėtingi ir glaudžiai susiję, o tai reiškia, kad, įveikus vieną iš jų, tai gali būti naudinga įveikiant ir kitus.

Didžiausias mums iššūkis – ypač netvari ekologinė skola, kurią sukaupėme pereikvodami ir išeikvodami gamtos išteklius, todėl galime ir nesugebėti patenkinti ateities kartų poreikių, neviršydami mūsų planetos išteklių atsargų. Dėl visame pasaulyje senkančių pagrindinių išteklių – nuo gėlo vandens iki derlingos žemės – kyla pavojus, kad žmonija išnyks. Šiandien žmonija sunaudoja 1,7 Žemės dydžio išteklių. Kadangi 1900–2015 m. materialinių išteklių suvartojimas pasaulyje padidėjo 14 kartų, o 2015–2050 m. turėtų išaugti daugiau nei dvigubai, pasaulis sparčiai juda kelių kritinių ribų link. Tai ne tik didelis iššūkis aplinkai, bet ir ES ekonomikai, kuri priklauso nuo medžiagų, gaunamų iš tarptautinių rinkų.

Dėl žmogaus veiklos kyla vis didesnė grėsmė biologinei įvairovei ir ekosistemoms: vos per 40 metų pasaulio stuburinių rūšių populiacijos vidutiniškai sumažėjo 60 proc. Sparčiai naikinami atogrąžų miškai – kasmet išnyksta maždaug Graikijos dydžio plotas. Tai – ne kitų problema. Europos Sąjungoje tik 23 proc. rūšių ir 16 proc. buveinių yra geros būklės. Labai didelis žemės naudojimo gyvūninio maisto gamybai rodiklis, o auganti jūros gėrybių paklausa daro didelį spaudimą jūrų ekosistemoms.

Nerimą keliančiu tempu pasaulyje toliau didėja išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis, kurį iš esmės lemia ne tik netausus energijos naudojimas, bet ir išteklių pereikvojimas bei ekosistemų naikinimas. Transportui tenka 27 proc. ES išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio, o daugelyje miesto vietovių pažeidžiamos sutartos ES oro taršos ribos. Maisto gamybai vis dar daug sunaudojama vandens ir energijos, be to, šiame sektoriuje išmetama apie 11,3 proc. ES išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio. Nepaisant ES ryžtingų priemonių priklausomybei nuo iškastinio kuro mažinti ir G 7 bei G 20 susitikimuose prisiimtų įsipareigojimų laipsniškai nutraukti šiam tikslui skiriamas subsidijas, ES ir toliau iškastiniam kurui skiria viešąsias subsidijas – apie 55 mlrd. EUR per metus, arba apie 20 proc. ES kuro importo išlaidų.

Apskritai Europos Sąjungai pavyko sumažinti savo išmetamų teršalų kiekį ir jį atsieti nuo ekonomikos augimo – taip ji tvirtai prisidėjo prie pasaulinių pastangų, turint omenyje ir išmetalus, susijusius su ES importu ir eksportu. Tačiau tiek ES lygmeniu, tiek pasaulio mastu reikia dėti daugiau pastangų.

Jeigu nebus imtasi veiksmų, pragaištingas klimato kaitos poveikis ir gamtinio kapitalo būklės blogėjimas turės didelės įtakos ekonomikai, sumažins gyvenimo kokybę visame pasaulyje ir padidins gaivalinių nelaimių intensyvumą bei dažnumą, o tai kels pavojų dar didesniam skaičiui žmonių. Nors pakeisti šias neigiamas tendencijas kainuoja ir tam reikia ryžtingų kolektyvinių pastangų, neveiklumo kaina ir iš to išplaukiančios socialinės pasekmės būtų daug didesnės.

Kliba vienas kertinių Europos akmenų – socialinės gerovės modelis, nors tai nemenkas iššūkis ir pasauliniu mastu. Dėl technologinių, struktūrinių ir demografinių permainų globalizuotame pasaulyje kinta darbo pobūdis, kyla abejonių dėl mūsų solidarumo ir pamažu gęsta viltis, kad kiekviena karta paveldės geresnį pasaulį nei ankstesnioji. Be to, tai galėtų kelti grėsmę pagrindinėms ES vertybėms – demokratijai, teisinei valstybei ir pagrindinėms teisėms.

Šiuo metu maždaug 22,5 proc. ES gyventojų vis dar gresia skurdas arba socialinė atskirtis, o 6,9 proc. europiečių vis dar patiria didelį materialinį nepriteklių. 2017 m. pirmą kartą nuo finansų krizės pradžios ES valstybėse narėse sumažėjo pajamų nelygybė. Tačiau darbo užmokesčio nelygybė vis dar per didelė, o turtas, kaip ir anksčiau, sutelktas daugiausia uždirbančiųjų rankose. Tai lemia daugybę socialinių padarinių, dėl kurių skiriasi gerovė ir gyvenimo kokybė. Be to, ES valstybės narės susiduria su iššūkiais siekdamos visiems europiečiams užtikrinti įperkamą energiją, o milijonai neišgali apšildyti savo būsto. Nors maždaug 43 mln. žmonių Europos Sąjungoje kas antrą dieną negali sau leisti tinkamos kokybės maisto, iššvaistome maždaug 20 proc. maisto produkcijos, o daugiau kaip pusė ES suaugusių gyventojų turi antsvorio, o tai kelia didelį pavojų sveikatai. Kitą pavojų sveikatai kelia atsparumas antimikrobinėms medžiagoms, dėl kurio per ateinančius dešimtmečius kasmet galėtų mirti daugiau kaip 10 mln. žmonių.