Europos Parlamento rezoliucija dėl išorinio kovos su tarptautiniu terorizmu aspekto (2006/2032(INI))



Oficialusis leidinys 287 E , 29/11/2007 p. 0524 - 0535



P6_TA(2007)0050 Išorinis kovos su tarptautiniu terorizmu aspektas Europos Parlamento rezoliucija dėl išorinio kovos su tarptautiniu terorizmu aspekto (2006/2032(INI)) Europos Parlamentas, - atsižvelgdamas į Sutartį dėl Konstitucijos Europai, - atsižvelgdamas į ES sutarties V antraštinės dalies 6 ir 7 straipsnius, - atsižvelgdamas į 1948 m. gruodžio 10 d. Visuotinę žmogaus teisių deklaraciją, - atsižvelgdamas į 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytą Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvenciją, - atsižvelgdamas į Europos Tarybos 1977 m. sausio 27 d. Strasbūre pasirašytą Europos konvenciją dėl kovos su terorizmu, - atsižvelgdamas į esamus 13 dabartinių Jungtinių Tautų dokumentų ir keturis 2005 m. patvirtintus dokumentus, kurie dar neįsigaliojo, susijusius su tarptautinio terorizmo prevencija ir panaikinimu, Saugumo Tarybos rezoliucijas Nr. 1368, 1373 (2001) ir 1267 (1999) ir 2006 m. rugsėjo 8 d. Generalinės Asamblėjos rezoliuciją A/RES/60/288 dėl Jungtinių Tautų pasaulinės kovos su terorizmu strategijos ir prie jos pridėtą veiksmų planą, - atsižvelgdamas į JT Saugumo Tarybos rezoliuciją Nr. 1267 (1999), ES lygmeniu įgyvendinamą pagal 2002 m. gegužės 27 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 881/2002, nustatantį tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Osama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu [1], - atsižvelgdamas į 2005 m. vykusio JT pasaulio aukščiausio lygio susitikimo galutinį dokumentą dėl terorizmo (Generalinės Asamblėjos rezoliuciją A/RES/60/1), - atsižvelgdamas į 2006 m. lapkričio 13 d. Aukšto lygio grupės JT Generalinio Sekretoriui pateiktą pranešimą "Civilizacijų aljansas", - atsižvelgdamas į tarpusavio gynybos nuostatą, esančią Vašingtono sutarties 5 straipsnyje, kuria 2001 m. rugsėjo 12 d. pasirėmė NATO narės apibrėždamos 2001 m. rugsėjo 11 d. įvykdytą teroristų ataką prieš Pasaulio prekybos centrą kaip išorės ataką prieš Jungtines Valstijas, - atsižvelgdamas į Europos saugumo strategiją (ESS) "Saugi Europa geresniame pasaulyje", kurią Europos Vadovų Taryba patvirtino 2003 m. gruodžio 12 d., ir tą pačią dieną patvirtintą Europos Sąjungos kovos su masinio naikinimo ginklų platinimu strategiją, - atsižvelgdamas į pranešimą "Europos žmonių saugumo doktrina - Barselonoje paskelbtas Europos saugumo pajėgumų tyrimų grupės pranešimas", kuris 2004 m. rugsėjo 15 d. buvo pateiktas ES vyriausiajam įgaliotiniui bendrai užsienio ir saugumo politikai (BUSP), - atsižvelgdamas į Europos Vadovų Tarybos 2004 m. kovo 25- 26 d. susitikimo Briuselyje išvadas, ypač Europos Vadovų Tarybos 2004 m. kovo 25 d. deklaraciją dėl kovos su terorizmu, į kurią buvo įtraukta solidarumo sąlyga, - atsižvelgdamas į 2001 m. rugsėjo 21 d. Europos Vadovų Tarybos patvirtintą kovos su terorizmu veiksmų planą ir į 2004 m. birželio 15 d. Tarybos persvarstytą Europos Sąjungos kovos su terorizmu veiksmų planą / darbo planą, kurį Europos Vadovų taryba patvirtino per 2004 m. birželio 17- 18 d. susitikimą, - atsižvelgdamas į Europos Sąjungos kovos su terorizmu strategiją, patvirtintą 2005 m. gruodžio 14- 15 d. Europos Vadovų Tarybos susitikime, ir tą pačią dieną patvirtintą Europos Sąjungos strategiją dėl kovos su radikalėjimu ir teroristų verbavimu, - atsižvelgdamas į 2005 m. kovo 8- 11 d. Madride vykusio tarptautinio aukščiausio lygio susitikimo išvadas dėl demokratijos, terorizmo ir saugumo, - atsižvelgdamas į 2006 m. balandžio 27 d Jungtinių Tautų Generalinio Sekretoriaus. pranešimą "Susivieniję prieš terorizmą: pasaulinės strategijos dėl kovos su terorizmu rekomendacijos" (A/60/825), - atsižvelgdamas į Jungtinių Tautų Aukšto lygio pripažintų asmenų grupės grėsmės, uždavinių ir pokyčių klausimais 2004 m. gruodžio 2 d. pranešimą "Saugesnis pasaulis: mūsų bendra atsakomybė" ir į 2005 m. kovo 21 d. JT Generalinio Sekretoriaus pranešimą "Daugiau laisvės: siekiant vystymosi, saugumo ir žmogaus teisių visiems" 2005 m. aukščiausio lygio susitikimui reformos klausimais, - atsižvelgdamas į Europos ir Viduržemio jūros šalių kovos su terorizmu elgesio kodeksą, patvirtintą per 2005 m. lapkričio 27- 28 d. Barselonoje vykusį Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių aukščiausio lygio susitikimą, - atsižvelgdamas į ES ir JAV 2004 m. birželio 26 d. deklaraciją dėl kovos su terorizmu ir 2005 m. birželio 20 d. deklaraciją dėl abišalio bendradarbiavimo stiprinimo siekiant ginklų neplatinimo ir kovojant su terorizmu, į ES ir JAV 2006 m. birželio 21 d. per Vienos aukščiausio lygio susitikimą priimtą deklaraciją ir su dideliu susirūpinimu paminėdamas CŽV slapto sulaikymo programą, kurią prezidentas G. W. Bush patvirtino 2006 m. rugsėjo 6 d., - atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Rusijos bendros išorės saugumo erdvės kūrimo planą, pasirašytą 2005 m. gegužės 10 d. per ES ir Rusijos XV aukščiausio lygio susitikimą, - atsižvelgdamas į neseniai paaiškėjusį faktą, kad Italijoje ir Prancūzijoje veikia labai pavojinga teroristų organizacija, - atsižvelgdamas į ES ir ASEAN (Pietryčių Azijos šalių asociacijos) bendrą deklaraciją dėl kovos su terorizmu, pasirašytą 2003 m. sausio 27 d. per ES ir ASEAN XIV ministrų susitikimą, - atsižvelgdamas į 2001 m. spalio 11 d. pasirašytą ES ir OAU (Afrikos vienybės organizacijos) bendrą deklaraciją, - atsižvelgdamas į 1998 m. liepos 17 d. Jungtinių Tautų diplomatinės įgaliotųjų atstovų konferencijos patvirtintą Tarptautinio baudžiamojo teismo Romos statutą, - atsižvelgdamas į 2005 m. lapkričio 29 d. Komisijos komunikatą Tarybai, Europos Parlamentui ir Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui "Teroristų finansavimo prevencija ir kova su juo, sustiprinant koordinavimą nacionaliniu lygiu ir suteikiant daugiau skaidrumo ne pelno sektoriui", įskaitant rekomendaciją valstybėms narėms (COM(2005)0620) ir 2005 m. gruodžio 1 d. Komisijos memorandumą dėl terorizmo finansavimo: naujos valstybėms narėms skirtos gairės dėl nacionalinių koordinavimo mechanizmų ir ne pelno siekiančio sektoriaus pažeidžiamumas (MEMO/05/460), - atsižvelgdamas į savo 2005 m. birželio 7 d. rekomendaciją Europos Vadovų Tarybai ir Tarybai dėl Europos Sąjungos kovos su terorizmu veiksmų plano [2], - atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį, - atsižvelgdamas į Užsienio reikalų komiteto pranešimą ir Vystymosi komiteto bei Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto nuomones (A6-0441/2006), A. kadangi tarptautinis terorizmas (taip pat ir jo ideologija) šiuo metu yra vienas iš didžiausių pavojų tarptautinės bendruomenės saugumui, taikai, stabilumui ir demokratinėms vertybėms ir ypač kelia tiesioginę grėsmę Europos piliečiams, ES valstybėms narėms, demokratijai ir teisinės valstybės principams, taip pat vertybėms, kuriomis grindžiama Europos Sąjunga, B. kadangi egzistuoja didelė terorizmo pobūdžio, jį vykdančių organizacijų ir siekiant savo tikslų jį remiančių, finansuojančių ir vykdančių valstybių bei nevalstybinių struktūrų, įvairovė; kadangi šis reiškinys plinta ir yra nenuspėjamas, taigi akivaizdu, kad jis gali iškilti pasitaikius patogiai galimybei (ypač tada, kai terorizmą vykdo radikalios grupuotės, teigiančios giną islamą) ir į kadangi, norėdama jį nugalėti, Europos Sąjunga privalo vykdyti aktyvią (ne tik pasyvią) politiką, C. kadangi Europa, ligi tol buvusi tik logistinės paramos šaltiniu, tapo pagrindiniu planuotų išpuolių objektu, D. kadangi pagal ESS kova su terorizmu yra Europos Sąjungos prioritetas ir esminis jos išorės veiksmų aspektas, E. kadangi saugumo už ES sienų turėtų būti siekiama vadovaujantis Žmonių saugumo doktrinos principais, visų pirma žmogaus teisių pirmenybės, daugiašališkumo neišvengiamumo, "iš apačios į viršų" metodo, grindžiamo vietos padėties išmanymu, dėmesio sutelkimo į regionus bei aiškių ir teisėtų politinių įgaliojimų suteikimo principais, F. kadangi Europos Sąjunga turi savo kovos su terorizmu strategiją, kuri turi būti integruota į daugiašalę strategiją ir tvirtai pagrįsta besąlygišku žmogus teisių ir teisinės valstybės principų laikymusi, kadangi terorizmas yra tiesioginis išpuolis tiek prieš šias teises, tiek prieš šiuos principus ir kadangi bet koks šių strategijų neatitinkantis veiksmas reiškia demokratijos pralaimėjimą, G. kadangi teroras visuomet yra nusikalstamas ir nepateisinamas bet kokiomis aplinkybėmis, nesvarbu, kur ir kas jį vykdo, ir kadangi jis jokiu būdu negali būti naudojamas politiniams tikslams įgyvendinti, H. kadangi terorizmo aukos yra moralinis pavyzdys mūsų visuomenei ir demokratijai ir kadangi valstybins valdžios institucijos turėtų įsiklausyti į jų nuomonę ir užtikrinti, kad į ją būtų atsižvelgta visada, kai priimami sprendimai dėl kovos su tais, kurie pavertė juos kovotojais prieš jų valią, I. kadangi teroristų grupuotės, įgyvendindamos savo verbavimo ir infiltravimo strategijas, naudojasi dideliu skurdu, nesugebėjimu apsaugoti žmogaus teisių ir konstitucinių vyriausybių, visuotine frustracija, galimybių mokytis stoka ir socialine atskirtimi, J. kadangi terorizmas randa puikią dirvą visuomenėse, kenčiančiose nuo didelės politinės, socialinės, ekonominės, etninės, religinės ir kitokios diskriminacijos, demokratijos ir žmogaus teisių stokos, K. kadangi siekiant veiksmingai kovoti su terorizmu reikia gerai pažinti teroristų grupuotę, su kuria kovojama, tos grupuotės ideologiją ir jos socialinį, politinį, ekonominį ir religinį kontekstą, kuriame randasi terorizmas ir kuriuo teroro vykdytojai ir šalininkai naudojasi, L. kadangi reikėtų imtis konkrečių veiksmų kovoti su kiekviena teroristų organizacija, atsižvelgiant į tai, kad kiekviena jų siekia savo tikslų, turi savo organizacinę struktūrą ir veiklos būdą, ir kadangi konkrečių veiksmų ypač reikėtų imtis prieš organizaciją "Al-Qaeda", M. kadangi terorizmo grėsmė neapsiriboja tam tikromis konkrečiomis geografinėmis zonomis ir kadangi teroristų organizacijos atsiranda ir ES, ir už jos sienų ribų, ir jau nekart įrodė gebančios vykdyti išpuolius ir smurto aktus visuose žemynuose ir keliose šalyse vienu metu, N. kadangi ir valstybės narės atskirai, ir Europos Sąjunga ir jos institucijos jau buvo arba gali tapti tiesioginiais tarptautinio terorizmo objektais, O. kadangi iki šiol sukaupta liūdna patirtis rodo, kad nė viena valstybė narė atskirai negali sėkmingai pasipriešinti terorizmo reiškiniui, ir kadangi būtina, jog Europos Sąjunga, viena, imtųsi bendros kovos su terorizmu politikos, kuri sudarytų sąlygas panaudoti visus metodus ir priemones, kurias turi teisinės valstybės ir Europos Sąjunga, bei, antra, įtvirtintų efektyvų ir demokratiškai kontroliuojamą tarptautinį bendradarbiavimą kovojant su tarptautiniu terorizmu, P. kadangi pagrindiniai veiksmingos kovos su terorizmu reikalavimai yra sustiprinti transatlantinį bendradarbiavimą bei koordinavimą ir visiškai įgyvendinti 2004 m. ES ir JAV deklaraciją dėl kovos su terorizmu, ES ir JAV bendrąją deklaraciją dėl abišalio bendradarbiavimo stiprinimo siekiant ginklų neplatinimo ir kovojant su terorizmu bei visą ES ir JAV deklaraciją, paskelbtą 2006 m. birželio 21 d. Vienoje vykusiame aukščiausio lygio susitikime, Q. kadangi siekiant kovoti su tarptautiniu terorizmu būtina stipriai susieti vidaus ir išorės saugumo aspektus ir kadangi ES privalo siekti įgyvendinti holistinį, nuoseklų ir visus ramsčius apimantį kovos su šia problema metodą, R. suvokia, kad terorizmo globalumas reikalauja tokio pat globalaus atsako, kad būtų galima pasipriešinti visiems terorizmo reiškinio aspektams - ir visuomenės saugumo, ir politiniams, ekonominiams, socialiniams ir kultūriniams, S. kadangi Europos Sąjunga grindžiama tam tikromis vertybėmis, kurias išreiškia, pvz., Kopenhagos kriterijai, ir vertybėmis, kurios turėtų būti propaguojamos visame pasaulyje, kaip vienintelis būdas ilgainiui užkirsti kelią terorizmui, T. žinodamas, kad kovos su terorizmu išorės ir vidaus aspektai yra tarpusavyje susiję ir neatsiejami, U. kadangi prevencija, taigi kartu ir poreikis nuodugniai išnagrinėti žvalgybos ataskaitas, kaip parodė skirtingi teroro aktai, yra svarbiausi kovos su terorizmu veiksniai, V. kadangi siekiant, kad Sąjungos kovos su terorizmu veikla būtų veiksminga, labai svarbu, kad Sąjungos institucijos, valstybės narės, atitinkamos jų žvalgybos tarnybos ir specialios Sąjungos agentūros (pvz., Europolas ir Eurojustas) glaudžiai bendradarbiautų ir tobulintų savo keitimąsi informacija, W. kadangi ES Kovos su terorizmu koordinatoriui tenka svarbus vaidmuo ir kadangi jam turi būti suteikta daugiau išteklių ir galių, X. kadangi Sąjunga, siekdama veiksmingai kovoti su tarptautiniu terorizmu, turi plėtoti aktyvią, o ne tik pasyvią prevencijos, apsaugos ir baudimo politiką, Y. kadangi veiksmingai kovai su tarptautiniu terorizmu ir jo ideologija vykdyti būtinas tikras įsitikinimas ir didelis ryžtas Sąjungos ir jos valstybių narių viduje ir reikia, šią kovą palaikytų sąmoninga ir gerai informuota visuomenės dauguma, Z. kadangi valstybės narės negali delsti įgyvendinti visų įsipareigojimų kovos su terorizmu srityje, bendradarbiaujant kovos su terorizmu srityje Sąjungos ir tarptautiniu lygiu, AA. kadangi demonizuoti kultūrą, civilizaciją ar religiją, ypač kovos su terorizmu vardu, yra didelė klaida, kuri gali turėti priešingą poveikį, AB. kadangi musulmonai yra vieni iš islamo terorizmo, kuris kyla dėl musulmonų pasaulio vidaus konfliktų ir kovos už valdžią bei išteklius, pvz., naftą, aukų, Kovos su tarptautiniu terorizmu išorės aspekto pagrindiniai principai 1. sutinka su nuomone, kad reikalingas strateginis tikslas, kurio esmė - laikantis žmogaus teisių įveikti terorizmą visame pasaulyje, ir kuriuo siekiama padaryti Europos Sąjungą saugesnę, kad jos piliečiai galėtų naudotis tikra laisvės, saugumo ir teisingumo erdve; pritaria Tarybai, kurios nuomone, neatmetant kitų terorizmo formų, rimčiausia grėsmė Europai šiuo metu kyla iš žiaurių radikalių grupuočių, besiskelbiančių, kad gina islamą, pvz., nusikalstamo "Al Qaeda" tinklo ir grupuočių, kurios yra su ja susijusios arba įkvėpimo semiasi iš jos ideologijos; 2. pabrėžia būtinybę Europos Sąjungai, jos valstybėms narėms ir jos partnerėms valstybėms nustatyti bendrą kovos su terorizmu strategiją pagal bazinius principus, kuriais taip pat grindžiama Jungtinių Tautų veikla, pasitelkiant konstruktyvų ir rimtą žmonių ir tautų, kultūrų, religijų ir civilizacijų dialogą, kuriame būtų atsižvelgta į kiekvienos šalies įsitikinimus ir rūpesčius, ir absoliučiai laikantis tarptautinės teisės; 3. ragina Komisiją ir valstybes nares užtikrinti, kad nebūtų niekinamos kai kurios asmenų, kilusių iš įvairių diasporų ir gyvenančių Europos teritorijoje, grupės, ypač remiant kovos su ksenofobija ir imigrantų bei pabėgėlių žmogaus teisių pažeidimais politiką ir migrantų ar migrantų asociacijų vykdomus pagalbos vystymuisi projektus; 4. reiškia nusivylimą dėl to, kad 2005 m. JT pasaulio aukščiausio lygio susitikimo metu nepavyko susitarti dėl išsamios terorizmo apibrėžties, ir pabrėžia poreikį susitarti dėl visuotinai priimtinos tarptautinio terorizmo apibrėžties; todėl ragina Tarybą priimti bendrą poziciją, kuria, remiantis 2002 m. birželio 13 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2002/475/TVR dėl kovos su terorizmu [3] ir atsižvelgiant į buvusio Jungtinių Tautų Generalinio Sekretoriaus Kofio Annano pasiūlytą apibrėžtį [4]; 5. pabrėžia, kad būtina skubiai, teisingai ir iki galo įgyvendinti visas politines priemones, priimtas aukščiausiu politiniu lygmeniu Europos Sąjungos kovos su terorizmu strategijos veiksmų plano ir kovos su radikalėjimu ir teroristų verbavimu strategijos kontekste, kad šiuose dokumentuose nurodyti ambicingi mechanizmai ir kiti pasiūlymai kaip galima greičiau būtų paversti vietoje taikomomis konkrečiomis ir veiksmingomis kovos su terorizmu priemonėmis; 6. džiaugiasi, kad Generalinė Asamblėja 2006 m. rugsėjo 8 d. patvirtino Jungtinių Tautų Pasaulinę kovos su terorizmu strategiją ir su ja susijusį veiksmų planą; pabrėžia, jog būtina visomis turimomis priemonėmis kovoti su visomis terorizmo formomis ir apraiškomis, vadovaujantis JT chartija, kaip nurodyta Saugumo Tarybos Rezoliucijoje Nr. 1624(2005); nerimauja, kad vėluojama priimti visuotinę kovos su tarptautiniu terorizmu konvenciją; ragina Sąjungos institucijas ir įvairias valstybes nares ir toliau be atvangos dirbti, kad būtų pasiektas tarptautinis konsensusas, leidžiantis pirmiausia patvirtinti visuotinę konvenciją, o tada veiksmingai įgyvendinti šioje strategijoje ir šiame veiksmų plane numatytas priemones; 7. apgailestauja, kad, nepaisant akivaizdžios terorizmo grėsmės, kai kurios valstybės narės dar nėra pasirašiusios ir / ar ratifikavusios kai kurių iš septyniolikos Jungtinių Tautų visuotinių dokumentų kovos su terorizmu srityje; primena, kad šiuo metu tik dvi šalys yra ratifikavusios trylika konvencijų, o kitos 78 šalys jau ratifikavusios ar prisijungė prie dvylikos konvencijų; mano, kad ypač nerimą kelia tai, jog kitos 33 šalys prisijungė tik šešias ar mažiau iš šių tarptautinių konvencijų; 8. ragina Europos Sąjungos valstybes nares ir jų partnerius, kurie dar nepriėmė šioms konvencijoms veiksmingai įgyvendinti reikalingų nacionalinių teisės aktų greitai tai padaryti ir nedelsiant apie tai pranešti atitinkamiems Jungtinių Tautų organams; 9. rekomenduoja, kad Europos Sąjunga, vykdydama išorės veiksmus, naudotų tinkamas priemones tam, kad paskatintų valstybes tapti visų visuotinių dokumentų kovos su terorizmu srityje šalimis ir, jei reikia, priimti vidaus teisės aktus, kurie yra reikalingi toms konvencijoms ir protokolams įgyvendinti, taip pat pasinaudoti JT technine patirtimi; 10. reikalauja, kad Sąjungos kovos su tarptautiniu terorizmu išorės veikla visų pirma būtų sutelkta į prevenciją, siekiant, kad radikalios arba ekstremistų grupuotės, taip pat valstybės, nesiimtų terorizmo ir neremtų jo kaip taktikos siekiant savo tikslų; ragina valstybes nares padidinti savo institucijų gebėjimus kovoti su terorizmu; mano, kad Europos Sąjungos kovos su terorizmu strategijoje nubrėžti su prevencija susiję tikslai iš esmės atitinka šį tikslą; 11. ragina ES užtikrinti, kad kovos su terorizmu srityje priimtos priemonės neapribotų pietinių šalių žiniasklaidos galimybių visiškai nepriklausomai nagrinėti klausimus, susijusius su skurstančių ir pažeidžiamų gyventojų teisėmis, ir skelbti informaciją, kuri yra esminis veiksnys, padedantis nustatyti, kokios konkrečios pagalbos reikia šioms šalims; 12. ragina šalis, su kuriomis ES pradėjo derybas dėl narystės arba kurios išreiškė ketinimą stoti į ES, nedelsiant imtis priemonių siekiant išardyti nacionalistines ir fanatiškas organizacijas, tiesiogiai prieštaraujančias Sąjungos demokratijos principams ir kurstančias priešiškumą ir rasinę neapykantą; 13. dar kartą pabrėžia būtinybę visais atvejais skleisti žinią, kad terorizmas yra nepriimtinas ir nepateisinamas jokiems valstybiniams ar nevalstybiniams subjektams bet kuriomis aplinkybėmis ir bet kurioje kultūroje, nesvarbu, kokiomis politinėmis, filosofinėmis, ideologinėmis, rasinėmis, etninėmis, religinėmis ar kt. priežastimis bandoma jį pateisinti, ir pašalinti visus veiksnius, kuriais gali pasinaudoti teroristai, kaip antai nehumaniškas elgesys su aukomis, staigus žiaurių konfliktų atsiradimas ir tęsimasis, netinkamas valdymas, pilietinių teisių pažeidimai ar žmogaus teisių pažeidinėjimas, religinė ar etninė diskriminacija, politinė atskirtis ir socialinė bei ekonominė marginalizacija; 14. mano, kad taip pat svarbu, jog Sąjungos išorine veikla kovos su tarptautiniu terorizmu srityje, laikantis atitinkamos Europos Bendrijų Teisingumo Teismo ir Europos Žmogaus Teisių Teismo praktikos, turėtų būti siekiama užkirsti teroristams galimybę naudotis priemonėmis, reikalingomis teroro aktui įvykdyti, pvz., atimti iš jų galimybę keliauti, naudotis komunikacijos priemonėmis ir verbuoti, savo tikslais naudotis internetu, gauti finansinę paramą, dalyvauti pinigų plovimo veikloje, gauti ginklų, nesvarbu, ar tradicinių, ar branduolinių, biologinių, cheminių ar radiologinių, ir lengvai įgyvendinti savo tikslus bei pasiekti pageidaujamą rezultatą; 15. mano, kad į Europos Sąjungos kovos su terorizmu strategiją įtrauktos apsaugos priemonės atitinka tikslą, bet tikrasis jų veiksmingumas labai skiriasi, ir kad Sąjungos išorės veiklos požiūriu yra daug kitų galimybių; 16. pakartoja, kad būtina kovoti su nelegalaus kapitalo srautais ir pinigų plovimu Sąjungoje (iki 2007 m. gruodžio mėn. įgyvendinant 2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2005/60/EB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigų plovimui ir teroristų finansavimui [5]) ir kitur bei vykdyti veiksmingą įvairios islamistų labdaros organizacijų kontrolę; 17. pažymi, kad valstybės narės yra įsipareigojusios būti budrios ir rekomenduoja ryžtingai panaudoti visas Sąjungos turimas išorės veiklos priemones, siekiant atgrasinti valstybes teikti paramą teroristų grupuotėms ir organizuoti, finansuoti, skatinti ar bet kokiu kitu būdu remti teroristų veiksmus, taikant sankcijas ar prievartines priemones; 18. be išlygų remia valstybių gebėjimo užkirsti kelią terorizmui stiprinimą, skatinant laikytis teisinės valstybės principų ir žmogaus teisių ir sukuriant efektyvias baudžiamojo teisingumo sistemas, taip pat skatinant kokybišką švietimą, religinę bei kultūrinę toleranciją; tuo tikslu ragina visas tarptautinei bendruomenei priklausančias valstybes užtikrinti, kad teroro aktų kurstymas būtų draudžiamas įstatymais ir tokiam elgesiui būtų užkirstas kelias, kaip nurodoma 2006 m. rugsėjo 8 d. JT pasaulinėje kovos su terorizmu strategijoje; 19. mano, kad siekiant stiprinti prevencijos gebėjimus taip pat reikia, kad valstybės tiesiogiai praktinėmis priemonėmis užkirstų kelią terorizmo finansavimui, rūpintųsi transporto saugumu (kaip nurodyta Europos svarbios infrastruktūros apsaugos programoje (EPCIP) (COM(2004)0702), naudotųsi interneto teikiamomis kovos su terorizmu galimybėmis, gerintų galimų teroristų taikinių apsaugą ir gebėjimą duoti atsaką išpuoliams, taip pat valstybių gebėjimą sutrukdyti teroristams įsigyti tradicinių ginklų arba branduolinių, biologinių, cheminių ar radiologinių medžiagų; 20. pabrėžia būtinybę kovojant su terorizmu ir toliau ginti žmogaus teises ir asmens laisves, pasitelkiant turimas tarptautines priemones, atsižvelgiant į tai, kad žmogaus teisės yra visuotinė vertybė bei sudaro mūsų išorės veiklos dalį ir į tai, kad jų pažeidimas aiškiai kenkia kovai su terorizmu ir reiškia demokratijos nesėkmę; todėl mano, kad vienintelės veiksmingos priemonės, naudojamos kovoje su tarptautiniu terorizmu, yra teisėtos priemonės ir kad visa veikla, kuriai nėra taikoma nepriklausoma tarptautinė kontrolė, pvz., ypatingasis nusikaltėlių grąžinimas arba kalėjimai, kurie veikia ne pagal tarptautinės teisės reikalavimus, pagal tarptautinę teisę turėtų būti uždrausta; 21. mano, kad kovojant su terorizmu itin svarbu turėti pakankamus žmogiškuosius ir finansinius išteklius; remia įvairius Komisijos pasiūlymus šiuo klausimu; siūlo, kad Europos saugumo ir gynybos politikos (ESGP) kovos su terorizmu operacijos bendros išlaidos būtų finansuojamos iš Europos Sąjungos biudžeto; pritaria minčiai įsteigti tarptautinį fondą, kuris finansiškai remtų ribotus išteklius turinčias valstybes, kad jos galėtų sėkmingai atlikti savo pareigas kovojant su terorizmu; 22. mano, kad finansinės paramos įvairiai veiklai, susijusiai su terorizmo prevencija ir kova su juo, įtraukimas į oficialią vystymosi pagalbą (OVP) dar labiau iškreiptų OVP sąvoką ir būtų nukrypta nuo pirminio tikslo - panaikinti skurdą; 23. primygtinai reikalauja, kad į kiekvieną ES programą, skirtą plėtoti bendradarbiavimą kovoje su terorizmu, stebėjimo technologijų srityje ir keičiantis informacija, turėtų būti įtrauktas finansinė nuostata, pagal kurią dalis skirto biudžeto būtų rezervuojama pagrindinių teisių klausimams, taip pat ir nepriklausomiems tolesnio poveikio vertinimams; 24. ryžtingai pabrėžia valstybėms narėms, kad niekas negalėtų pateisinti pagalbos, skirtos šalims, kovojančioms su skurdo mažinimu ir siekiančioms įgyvendinti Tūkstantmečio vystymosi tikslus (TVT), skyrimo šalims, kurios tiesiogiai įtrauktos į karą su terorizmu; 25. primena, kad papildomos finansinės lėšos, panaudotos įgyvendinant naujoviškas finansines priemones, negali pakeisti įsipareigojimų, prisiimtų OVP klausimu, ir mano, kad šiomis naujomis lėšomis negali būti finansuojamos terorizmo prevencijos ar kovos su juo priemonės, jei tai daroma kovos su skurdu priemonių, kurioms būtina skirti naujų lėšų, finansavimo sąskaita; 26. atkreipia dėmesį į tai, kad bendro Europos Sąjungos išorės sienų valdymo metodo sukūrimas galėtų tapti vienu kovos su terorizmu aspektų, todėl yra susirūpinęs, kad techninė įranga, kuria naudojasi už sienų kontrolę atsakingos institucijos, nėra vienoda ir kokybiška; 27. pabrėžia, kad civilinei visuomenei ir NVO tenka itin svarbus vaidmuo konstruktyviu dialogu skatinant kultūrų ir religijų tarpusavio supratimą; 28. mano, jog yra itin svarbu užmegzti kultūrų dialogą ir įgyvendinti kitas pasitikėjimą ugdančias priemones ES viduje ir už jos ribų, tačiau pirmiausia pasiekti bendrą "kultūrų dialogo" sąvokos supratimą ES viduje; taip pat mano, kad yra itin svarbu išnagrinėti, kokie veiksniai skatina radikalėjimą ir musulmonų Europoje ir už jos ribų verbavimą; Europos Sąjungos priemonės kovos su terorizmu išorės veiklos srityje 29, pabrėžia, kad Europos Sąjunga savo kovos su terorizmu išorės veiklos srityje turi daugybę priemonių, ir tai, kad valstybėms narėms būtina sutelkti ir nuosekliai naudoti savo politines, prevencines ir baudžiamąsias, policijos ir teismų bendradarbiavimo, žvalgybos ir informavimo priemones bei visas kitas Jungtinių Tautų reikalaujamas ir remiamas daugiašalę strategiją atitinkančias priemones; 30. primena savo 2006 m. rugsėjo 28 d. rezoliucijoje [6] pateiktas rekomendacijas ir ypač pabrėžia tai, kad būtų gerokai sunkiau veiksmingai kovoti su skurdu, jei vystomojo bendradarbiavimo srityje numatytume daugybę tikslų, tik netiesiogiai susijusių arba visiškai nesusijusių su Europos konsensuse dėl vystymosi įtvirtinta strategija ir su TVT, kuriems įgyvendinti, pasak JTO, reikia papildomos 50 milijardų JAV dolerių paramos per metus; 31. ragina Komisiją ir valstybes nares vykdyti kovos su terorizmu politiką, pagal kurią būtų atsižvelgiama į Europos vystomąjį bendradarbiavimą įgyvendinant priimtas priemones, skirtas parengti ir įgyvendinti strategijas, kuriomis siekiama veiksmingai kovoti su skurdu ir užkirsti kelią vis ilgiau užsitęsiantiems smurtiniams konfliktams, ypač Afrikoje; 32. reikalauja, kad ES reakcija terorizmo klausimu būtų proporcinga ir nukreipta į kovą su terorizmu, atsižvelgiant į tai, kad kol nėra įrodyta kitaip, našiausios kovos su naujų formų terorizmu priemonės yra veiksmingos informacijos ir policijos tarnybos, t. y. teisėta veikla, nesusijusi nei su vystomojo bendradarbiavimo politika, nei su kova su skurdu; 33. todėl dar pakartoja savo pasiūlymą, susijusį su ryšiais su trečiosiomis šalimis, Sąjungos kovos su terorizmu politiką padaryti nuoseklesnę ir veiksmingesnę tokiais būdais: a) stiprinti šiuo klausimu vykstantį politinį dialogą su visomis trečiosiomis šalimis, ypač su šalimis, su kuriomis Sąjunga ir / ar jos valstybės narės yra pasirašiusios asociacijos ar bendradarbiavimo susitarimus arba veda dėl jų derybas; b) teikti politinę, prekybos ir vystymosi paramą nuosaikiojo islamo šalims, skirtą ir kovai su terorizmu, ir socialinėms, politinėms bei ekonominėms reformoms tose šalyse vykdyti; c) stiprinti dialogą ir bendradarbiavimą kovos su terorizmu srityje su didžiosiomis Sąjungos partnerėmis (Izraeliu, Japonija, Australija, Kanada, Rusija ir kt.), ypač JAV, kurios kovoje su terorizmu užima lyderio poziciją) jokiu būdu nepažeidžiant žmogaus teisių apsaugos lygio; d) skatinti pasiekti tarptautinį sutarimą dėl visuotinės kovos su tarptautiniu terorizmu konvencijos priėmimo ir 2006 m. rugsėjo 8 d. Pasaulinės kovos su terorizmu strategijos plėtojimo įskaitant ir bendrąjį terorizmo apibrėžimą; e) reikalauti visų trečiųjų šalių, su kuriomis Sąjunga palaiko ryšius, pasirašyti ir ratifikuoti septyniolika Jungtinių Tautų konvencijų kovos su terorizmu srityje bei papildomą JT Konvencijos prieš kankinimą ir kitokį žiaurų, nežmonišką ar žeminantį elgesį ir baudimą protokolą; f) griežtai taikyti į susitarimus su trečiosiomis šalimis įtrauktas kovos su terorizmu ir žmogaus teisių apsaugos sąlygas be ad hoc pakeitimų, kurie susilpnintų jų turinį; g) sustabdyti politinius ir prekybos ryšius su valstybėmis, kurios nuolat nesilaiko savo įsipareigojimų Jungtinių Tautų Kovos su terorizmu komitetui; h) parengti tarpinstitucinį elgesio kodeksą, susijusį su Sąjungos išorės santykiais, kaip Europos Parlamentas siūlė savo 2002 m. balandžio 25 d. rezoliucijoje dėl Komisijos komunikato Tarybai ir Europos Parlamentui dėl Europos Sąjungos vaidmens skatinant žmogaus teises ir demokratiją trečiosiose šalyse [7]; i) stiprinti bendradarbiavimą su tarptautinėmis ir regioninėmis organizacijomis, kurios savo veikloje pirmiausia rūpinasi taikos išsaugojimu ir pasaulio saugumu, kaip antai JT (būtent Saugumo Taryba ir jos Kovos su terorizmu komitetas bei Jungtinių Tautų Narkotikų ir nusikaltimų prevencijos biuras), ESBO (Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija), Europos Taryba ir NATO; j) skatinti JT Saugumo Tarybos rezoliucijos Nr. 1540(2004) griežtą taikymą, siekiant užkirsti kelią nevalstybiniams subjektams ir valstybėms, nepasirašiusioms Branduolinių ginklų neplatinimo sutarties, įsigyti branduolinius, cheminius ar biologinius ginklus, taip įgyvendinant ES masinio naikinimo branduolinių ginklų neplatinimo strategiją, pagal kurią plėtojamos ir remiamos naujos branduolinio nusiginklavimo iniciatyvos ir atgaivinama JT nusiginklavimo konferencija; k) stiprinti bendradarbiavimą keitimosi informacija srityje bei valstybių narių saugumo ir žvalgybos, įskaitant karinę žvalgybą, tarnybų ir policijos, teismo ir muitinės institucijų bendradarbiavimą su Bendru situacijų centru (SitCen), Europos operatyvinio bendradarbiavimo prie išorės sienų valdymo agentūra (Frontex), Europolu, Interpolu ir Eurojustu bei įvairiomis kompetentingomis Europos masto institucijomis, Kovos su terorizmu koordinatoriumi Gijsu de Vriesu ir už teisingumą, laisvę ir saugumą atsakingu Komisijos nariu Franku Frattiniu; sustiprinti saugumo protokolų įgyvendinimą ir sąveiką, griežtai atskiriant žvalgybos ir teisėsaugos tarnybų veiklą, kaip numatyta daugelio šalių konstitucijose, su sąlyga, kad būtų vykdoma parlamentinė ir teisminė kontrolė; l) organizuoti reguliarius posėdžius (bent kartą per metus), kuriuose būtų nagrinėjami tik kovos su tarptautiniu terorizmu klausimai ir kuriuose dalyvautų atitinkami valstybių narių ministrai, už teisingumą, laisvę ir saugumą atsakingas Komisijos narys, ES kovos su terorizmu koordinatorius ir Europolo, Eurojusto, SitCen ir Frontex vadovai; m) skatinti pasiekti visuotinį sutarimą dėl būtinybės nutraukti ofšorinės bankininkystės ir kitokio pobūdžio neskaidrių finansinių rojų, kuriais naudojasi teroristai, siekdami nuslėpti finansinius sandorius, naudojimą; n) įgyvendinti Protokolą dėl neteisėtos šaunamųjų ginklų, jų dalių ir komponentų bei šaudmenų gamybos ir prekybos jais, pridėtą prie Jungtinių Tautų Konvencijos prieš tarptautinį organizuotą nusikalstamumą, ir JT veiksmų programą, kuria siekiama visais atžvilgiais užkirsti kelią neteisėtai prekybai šaulių ginklais ir lengvąja ginkluote, kovoti su ja ir ją panaikinti; o) sustiprinti kovos su terorizmu karines pajėgas, pasitelkiant mokymo ir kitas priemones; p) padidinti Europolo įgaliojimus, siekiant užtikrinti, kad jo vaidmuo kovoje su terorizmu būtų veiksmingas; q) stiprinti bendradarbiavimą su Jungtinėmis Valstijomis keitimosi informacija srityje ir bendradarbiavimą tarp saugumo ir žvalgybos tarnybų, taip pat policijos, teisminių ir muitinės institucijų; r) stiprinti valstybių narių ir trečiųjų šalių specialiųjų pajėgų bendradarbiavimą; 34. džiaugiasi įvairiomis iniciatyvomis, kuriomis skatinamas skirtingų kultūrų, civilizacijų ir religijų dialogas, tolerancija ir tarpusavio supratimas; mano, kad idėja sukurti "Europos ir Viduržiemio jūros regiono valstybių pilietybę" yra plačios ir konkrečios iniciatyvos, kuri paskatintų reikšti skirtingas idėjas dėl regiono bendros ateities, pavyzdys; 35. pabrėžia, kad kovojant su tarptautiniu terorizmu būtina glaudžiau bendradarbiauti ir koordinuoti veiksmus su JAV, ypač daug dėmesio skiriant būtinybei išsaugoti pagrindinius žmogaus teisių principus; 36. pabrėžia, kad būtina ES kovos su terorizmu koordinatoriui suteikti daugiau galių ir išteklių (ypač atkreipti dėmesį į tai, kad jam skiriami ištekliai yra nepakankami), kad jo atliekamas darbas galėtų turėti didesnį poveikį ir būtų labiau matomas; 37. prašo Komisiją ir Tarybą palaikant išorės santykius primygtinai reikalauti, kad visos trečiosios šalys pasirašytų ir ratifikuotų Romos statutą, taigi ir visuotinai pripažintų Tarptautinio baudžiamojo teismo jurisdikcijos teisiškai įpareigojantį pobūdį; 38. prašo Tarybos, Komisijos ir valstybių narių vyriausybių imtis veiksmingų praktinių priemonių siekiant uždrausti teroristų organizacijas; 39. mano, kad labai svarbu užtikrinti didesnį stabilumą už Sąjungos ribų, pasitelkus visus įmanomus instrumentus, programas ir priemones išorės veiksmų srityje, pvz.: a) naują stabilumo priemonę, nustatytą 2006 m. lapkričio 15 d. Europos Parlamento ir tarybos reglamentu (EB) Nr. 1717/2006 [8], kuri suteikia naują teisinį pagrindą ilgalaikei paramai, susijusiai su tokiomis sritimis, kaip antai kova su terorizmu, masinio naikinimo ginklų neplatinimas, kova su organizuotu nusikalstamumu, visuotinis nusiginklavimas ar žmonių saugumas; primena Komisijos deklaraciją dėl kovos su terorizmu priemonių, pridėtą prie Stabilumo priemonės, kurioje Komisija įsipareigoja, kad vykdant visus pagal tą priemonę finansuojamus kovos su terorizmu veiksmus bus gerbiamos žmogaus teisės ir atitinkamos humanitarinės teisės normos ir kad Komisija prižiūrės, kaip paramą gaunančios šalys šių principų laikosi; b) šiai priemonei įsigaliojus remti Komisijos sukurtą paramos strategiją, skirtą padėti trečiosioms šalims kovoti su terorizmo grėsme, pasitelkiant Europos kaimynystės ir partnerystės priemonę (EKPP), nustatytą 2006 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1638/2006 [9] ir Stabilumo priemonę, ir Europos Vadovų Tarybos prašymu įtraukiant paramą kovai su terorizmu į visas savo paramos programas; c) taikyti šią strategiją visose Sąjungos išorės veiklos srityse, taip pat visose didžiosiose paramos vystymuisi programose, išskyrus humanitarinei pagalbai, kuri pačia savo esme yra besąlyginė; d) sustiprinti greitojo reagavimo mechanizmo naudojimą civilinio ir karinio pobūdžio operacijoms; e) Tarybai ir Komisijai užtikrinti, kad dėmesys terorizmo aukoms taptų Sąjungos politikos šioje srityje pagrindu, siekiant, kad į jas būtų visapusiškai atsižvelgiama, t. y. kad jie būtų išklausomi, informuojami ir kad jiems būtų suteikiama visa reikiama pagalba; f) sukurti panašų biurą pagal naująją 2006 m. rugsėjo 8 d. JT kovos su terorizmu strategiją, kuris teiktų pagalbą visoms terorizmo aukoms, nepriklausomai nuo jų pilietybės; 40. prašo Komisiją kaip galima greičiau pateikti komunikatą, kuris apimtų esamus paramos mechanizmus ir programas, skirtus sumažinti ir įveikti grėsmę saugumui, su kuriomis susiduria Europos Sąjunga ir jos piliečiai, ir pateikti pasiūlymus bei rekomendacijas, skirtas Sąjungos paramos programų veiksmingumui ir nuoseklumui didinti; 41. prašo valstybių narių labiau prisidėti prie integruoto grėsmės ES lygiu vertinimo, teikiant daugiau informacijos ES Tarybos sekretoriato Situacijų centrui; prašo valstybių narių skirti daugiau žmogiškųjų ir kitų išteklių Situacijų centrui ir daugiau naudotis jo unikaliais jungtiniais terorizmo vertinimais, kurie apima informaciją apie išorės grėsmes bei vidaus saugumo tarnybų ir Europolo informaciją; 42. rekomenduoja priimti priemones, kuriomis siekiama įsteigti naujos sudėties tarybos posėdžius, kuriuose, sprendžiant kovos su terorizmu klausimus, dalyvautų užsienio reikalų ir vidaus reikalų ministrai; 43. rekomenduoja įgyvendinti ES sutarties nuostatas dėl Europos saugumo ir gynybos politikos (ESGP), taikomas kovai su terorizmu, taip pat 2004 m. kovo 25 d. Deklaraciją dėl kovos su terorizmu, veiksmų planą, kurį Europos Vadovų Taryba priėmė 2001 m. rugsėjo 21 d., ir 2005 m. gruodžio 14- 15 d. kovos su terorizmu strategiją, priimant tokias priemones: a) bendrai rengti nenumatytų atvejų planus, siekiant veiksmingai įgyvendinti Deklaracijos dėl kovos su terorizmu solidarumo ir tarpusavio pagalbos sąlygą; b) prireikus, kaip ES atsako į terorizmą dalį, pasitelkti specialias pagal ESGP vykdomas karines ar policijos operacijas; c) pritaikyti prie Sutarties dėl Konstitucijos Europai pridėtame 23 protokole numatytą nuolatinį struktūrizuotą bendradarbiavimą ir specializuotus kovinius vienetus naujoms užduotis; d) nukrypti nuo vienbalsiškumo taisyklės sprendžiant kai kuriuos policijos ir teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose klausimus; Sąjungos institucijų kovos su tarptautiniu terorizmu parlamentinė kontrolė 44. pabrėžia didelę prevencijos svarbą kovoje su tarptautiniu terorizmu ir būtinybę realiuoju laiku dalytis su kitomis valstybėmis ir Sąjungos institucijomis visa gauta informacija, pasitelkiant patikimas ir efektyvias informavimo sistemas ir griežtą bei profesionalų įvairių policijos bei žvalgybos tarnybų ataskaitų vertinimą; 45. ragina Tarybą persvarstyti ir atnaujinti 2002 m. lapkričio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos institucinio susitarimo dėl Europos Parlamento prieigos prie slapto pobūdžio informacijos saugumo ir gynybos politikos kontekste [10], siekiant pagerinti dabartinį slaptos informacijos perdavimo procesą ir užtikrinti, kad visa turima informacija apie kovą su tarptautiniu terorizmu būtų perduota Europos Parlamentui, kad jokiu atveju nuo jo negalėtų būti slepiama informacija, kurią viduje atitinkamų valstybių narių vyriausybės ar tarptautinės organizacijos, kurioms tos valstybės priklauso, perdavė arba turi perduoti nacionaliniams parlamentams; 46. prašo Tarybą neapsiriboti savo metinėje ataskaitoje apie bendrą užsienio ir saugumo politiką (BUSP) vien Sąjungos veiklos kovos su terorizmu srityje aprašymu, bet, remiantis ES sutarties 21 straipsniu, tikrai konsultuotis su Europos Parlamentu dėl pagrindinių šios kovos aspektų ir esminių parinkčių, nes tai yra Europos saugumo strategijos, Sąjungos išorės veiklos ir BUSP bendras prioritetas; mano, jog būtina, kad Europos Parlamentas būtų informuojamas ir su juo būtų konsultuojamasi įvykus didelio masto teroro aktui, jei reikia, pasitelkiant specialųjį komitetą, numatytą pirmiau minėtame 2002 m. lapkričio 20 d. tarpinstituciniame susitarime; 47. mano, kad aukšto lygio politinis dialogas, kuris kas pusmetį suburia Europos Parlamentą, Tarybą ir Komisiją dėl kovos su terorizmu, yra puikus esamų tarpinstitucinio bendradarbiavimo kovos su terorizmu srityje galimybių pavyzdys; siūlo, kad šie susitikimai vyktų mažiausiai kas ketvirtį ir kad trijų didžiųjų išorės veiklos sričių (užsienio reikalų, tarptautinės prekybos ir vystomojo bendradarbiavimo) nuolatinių komitetų pirmininkai taip pat būtų įtraukti į Europos Parlamento delegacijos sudėtį; 48. ragina, kad SitCen parengtos ataskaitos Europos Sąjungos Tarybai taip pat būtų reguliariai perduodamos Europos Parlamentui, jei reikia, laikantis procedūrų, numatytų pirmiau minėtame tarpinstituciniame susitarime; 49. mano, kad labai svarbu glaudžiai įtraukti Europos Parlamentą į solidarumo sąlygos (kurios įtraukimui pritarta Deklaracijoje dėl kovos su terorizmu) vykdymo mechanizmą, ypač tais atvejais, kai priimti sprendimai daro įtaką ESGP; 50. ragina Komisiją ir ES kovos su terorizmu koordinatorių pateikti metinę Europos Parlamentui savo veiklos kovos su terorizmu srityje ataskaitą ir atsižvelgti į Parlamento pastabas ir rekomendacijas šiuo klausimu; 51. dar kartą ragina Tarybą informuoti Parlamentą apie reguliarų 2001 m. gruodžio 27 d. Tarybos bendrosios pozicijos Nr. 2001/931/BUSP dėl konkrečių priemonių taikymo kovojant su terorizmu [11] (teroristų grupuočių ir organizacijų sąrašo) atnaujinimą, ir jų raidą nuo 2001 m.; 52. įsipareigoja užmegzti glaudesnį dialogą su nacionaliniais parlamentais kovos su tarptautiniu terorizmu srityje, siekiant užtikrinti jungtinę parlamentinę įvairių saugumo ir žvalgybos tarnybų kontrolę, nes Europos Parlamentui, kaip Europos Sąjungos piliečių atstovui, privalu vykdyti viešą ir skaidrią Sąjungos priimtų kovos su terorizmu priemonių kontrolę, įskaitant ES kovos su terorizmu koordinatoriaus ir įvairių šią užduotį vykdančių organų veiklos kontrolę; * * * 53. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Europos Vadovų Tarybai, Tarybai, Komisijai, valstybių narių vyriausybėms ir parlamentams, Europos Tarybai, Jungtinėms Tautoms ir savo specializuotoms agentūroms. [1] OL L 139, 2002 5 29, p. 9. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 14/2007 (OL L 6, 2007 1 11, p. 6). [2] OL C 124 E, 2006 5 25, p. 241. [3] OL L 164, 2002 6 22, p. 3. [4] "Be veikų, kurias jau draudžia galiojančios konvencijos, terorizmas yra bet koks veiksmas, kuriuo siekiama sukelti mirtį ar sunkų kūno sužalojimą civiliams asmenims ar asmenims, kurie nėra kombatantai, turint tikslą įbauginti gyventojus arba priversti vyriausybę ar tarptautinę organizaciją atlikti tam tikrą veiksmą ar nuo jo susilaikyti" (apibrėžimas, kurį pirmiausia pasiūlė Aukšto lygio grupė grėsmių, uždavinių ir pokyčių klausimais savo 2004 m. gruodžio 2 d. pranešime)., būtų nustatyta terorizmo apibrėžtis [5] OL L 309, 2005 11 25, p. 15. [6] Priimti tekstai, P6_TA(2006)0382. [7] OL C 131 E, 2003 6 5, p. 147. [8] OL L 327, 2006 11 24, p. 1. [9] OL L 310, 2006 11 9, p. 1. [10] OL C 298, 2002 11 30, p. 1. [11] OL L 344, 2001 12 28, p. 93. --------------------------------------------------