LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 132/22

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonėdėl novatoriškų darbo vietų kaip našumo ir kokybiško užimtumo šaltinio (Nuomonė savo iniciatyva)

2011/C 132/05

Pranešėja Leila KURKI

Bendrapranešėjis Mihai MANOLIU

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas, vadovaudamasis savo Darbo tvarkos taisyklių 29 straipsnio 2 dalimi, 2010 m. rugsėjo 16 d. nusprendė parengti nuomonę savo iniciatyva dėl

Novatoriškų darbo vietų kaip našumo ir kokybiško užimtumo šaltinio.

2010 m. spalio 20 d. EESRK nusprendė tyrimo grupę pertvarkyti į pakomitetį.

Novatoriškų darbo vietų pakomitetis, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2011 m. vasario 23 d. priėmė savo nuomonę. Pranešėja Leila Kurki, bendrapranešėjis Mihai Manoliu.

470-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2011 m. kovo 15–16 d. (kovo 15 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 94 nariams balsavus už, 1 – prieš ir 2 susilaikius.

1. Rekomendacijos

1.1 Komitetas yra įsitikinęs, kad būtent Europos Sąjungos pareiga yra padėti visoms valstybėms narėms ir bendrovėms įgyvendinti savo pastangas didinti naujovių diegimą darbo vietose. Inovacijos darbo vietose diegiamos bandant tvariai pertvarkyti organizacinę veiklą ir tuo pačiu metu jos didina našumą ir darbo kokybę. Galima tobulinti darbo procesus, darbo organizavimą, darbo metodus ir priemones, fizinę darbo aplinką, profesinius įgūdžius ir darbo praktiką, vadybą ir vadovavimą.

1.2 EESRK rekomenduoja aiškiai apibrėžti pagrindinę „novatoriškų darbo vietų“ sąvoką. Tai, kad nėra bendrai pripažįstamos sąvokos, gali būti viena iš priežasčių, dėl kurios inovacijos darbo vietoje daugumoje ES politikos dokumentų praeityje užėmė kuklią vietą. ES institucijos, valstybės narės, socialiniai partneriai ir pilietinės visuomenės organizacijos turi suprasti inovacijų ir jų diegimo priemonių reikšmę, ypač bendrovių arba organizacijų lygmeniu.

1.3 EESRK nuomone, nors „novatoriškos darbo vietos“ sąvoka Komisijos dokumente neminima, ji yra svarbiausias strategijos „Europa 2020“ elementas, nes yra viena pagrindinių šios strategijos sėkmės prielaidų, todėl Komitetas rekomenduoja įtraukti „novatoriškos darbo vietos“ sąvoką į šią strategiją.

1.4 EESRK rekomenduoja, kad siekdama pagerinti strategijos „Europa 2020“ pusiausvyrą, Komisija turėtų įgyvendinti novatoriškų darbo vietų bandomąjį projektą pagal pavyzdinę iniciatyvą „Inovacijų sąjunga“. Šio projekto pagrindinis tikslas turėtų būti profesinio gyvenimo kokybės gerinimas. EESRK yra įsitikinęs, kad reikėtų nedelsiant pradėti tirti profesinio gyvenimo kokybės, novatoriškumo ir našumo ryšį ir kad turėtų būti sudaryta Europos rodyklė, kurioje būtų apibūdinta profesinio gyvenimo kokybė, jos poveikis novatoriškumui ir našumui. Turime įvertinti pažangą taikydami patikimus kriterijus, pagal kuriuos būtų atsižvelgiama ne tik į panaudotus išteklius, bet visų pirma į duodamus rezultatus.

1.5 EESRK nerimą kelia tai, kad didelė ES finansavimo dalis skiriama aukštųjų technologijų gaminių inovacijoms, o darbo vietų inovacijoms skiriama nepakankamai dėmesio. Komiteto požiūriu, inovacijų politikoje dėmesys turėtų būti labiau sutelkiamas į tai, kaip įvairūs partneriai galėtų veiksmingiau bendradarbiauti, skatinti kurti novatoriškas darbo vietas ir taip stiprinti ES konkurencingumą ir gerovę. EESRK atkreipia dėmesį į tai, kad ES finansavimas gali skatinti inovacijų diegimą darbo vietose ir siūlo Komisijai išnagrinėti visas savo finansavimo priemones (pavyzdžiui, struktūrinius fondus, visų pirma socialinį finansavimą, mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos bendrąsias programas ir švietimo iniciatyvas) ir kiek įmanoma skubiau jas tinkamai pakoreguoti.

1.6 EESRK mano, kad vertinant inovacijų politiką svarbu atkreipti dėmesį ne tik į kvalifikuotų darbuotojų pasiūlą, bet ir į tai, kaip darbo vietoje panaudojami ir ugdomi įgūdžiai. Darbo ir užimtumo sąlygos, darbo aplinka ne mažiau svarbios. Siekdamos geresnių veiklos rezultatų, bendrovės ir organizacijos turi taikyti naują, daugelį sektorių apimantį požiūrį. EESRK rekomenduoja Komisijai ir valstybėms narėms rimtai pamąstyti, kokios politikos kryptys ir kokie darbo organizavimo būdai investuojant į įgūdžius veiksmingai skatina inovacijas. Norėdama sužinoti, kokios priemonės yra veiksmingos bendrovių ir organizacijų lygmeniu, Komisija turėtų remti tyrimus ir tyrimų rezultatų sklaidą. EESRK taip pat laikosi nuomonės, jog labai svarbu, kad Komisija įvertintų esamas inovacijų strategijas ir užtikrintų, kad į visas jas būtų įtraukta novatoriškos darbo vietos apibrėžtis.

1.7 EESRK nuomone, Europos Sąjungai svarbu, kad ES bendroji rinka veiktų taip, kad būtų kuriama aplinka, kurioje bendrovės ir organizacijos būtų suinteresuotos plėtoti novatoriškumą. Bendrovių konkurencija turi būti grindžiama gaminių ir paslaugų kokybe, aplinkos tausojimu, ne tik kainomis. Viešieji pirkimai šiuo požiūriu vaidina svarbų vaidmenį tiek orientuodami, tiek rodydami pavyzdį.

1.8 EESRK pažymi, kad valstybių narių vyriausybėms tenka strateginis vaidmuo šioje srityje: svarbiausias dalykas yra investicijos į inovacijų projektus ir įvairios ekonominės paskatos. Tam, kad finansavimas būtų veiksmingai naudojamas inovacijoms skatinti, reikalingas ilgalaikis planavimas, metodiškas požiūris ir pagalba, teikiama rekomendacijomis ir patarimais dėl tobulinimo projektų inicijavimo ir įgyvendinimo. Šiuo požiūriu rengiant, įgyvendinant ir vertinant projektus svarbiausia atsakomybė tenka socialiniams partneriams. Būtina stiprinti pilietinės visuomenės organizacijų vaidmenį organizuojant mokymus ir pristatant geriausią patirtį.

1.9 Svarbu atminti, kad inovacijų politika skirtingose valstybėse narėse plėtojama skirtingu tempu. EESRK laikosi nuomonės, kad Komisija turėtų suteikti galimybes ir priemones kurti naujus gebėjimus (pavyzdžiui, skleidžiant geriausią patirtį ir įgyvendinant tarpusavio mokymo projektus) toms šalims, kurios dar neturi daug patirties, kaip bendrovėse ir organizacijose diegti inovacijas. ES inovacijų ir mokymo iniciatyvose būtų naudinga pabrėžti darbo vietų novatoriškumą, naujas profesinių įgūdžių rūšis (be techninių ir profesinių žinių, tai galėtų būti komunikavimo įgūdžiai, kūrybingumas ir inovaciniai gebėjimai) ir vadybos praktiką. Komisija taip pat gali remtis kelete valstybių narių veikiančių vystymo centrų, propaguojančių inovacijų diegimą, darbo sąlygų kokybę ir produktyvumą, veikla.

1.10 EESRK pažymi, kad svarbu įvairiuose Europos forumuose, valstybėse narėse, bendrovėse ir organizacijose tęsti diskusijas apie novatoriškas darbo vietas. EESRK turi atlikti svarbų vaidmenį ragindamas socialinius partnerius, pilietinės visuomenės organizacijas ir politikos formuotojus apskritai geriau suvokti, kad reikia kurti tokią politiką, kuri skatintų inovacijas darbo vietoje. EESRK uždavinys – savo dokumentuose ir ES politikos dokumentuose apskritai skatinti inovacijas, ypač savo nuomonėse ekonomikos, užimtumo ir inovacijų politikos klausimais ir pasinaudojant savo glaudžiais ryšiais su valstybių narių ekonomikos ir socialinių reikalų tarybomis pristatyti naują požiūrį į inovacijų politiką.

2. Novatoriškos darbo vietos, jų svarba ekonomikos augimui, tvariam našumui ir darbo vietų kokybei

2.1 ES valstybės narės ir institucijos įsipareigojo įgyvendinti strategiją, kuri padės Europai po krizės tapti stipresnei ir paversti ES ekonomiką pažangia, tvaria ir integracine, kad būtų pasiektas aukštas užimtumo, našumo ir socialinės sanglaudos lygis. Strategijoje „Europa 2020“ išdėstyta Europos XXI amžiaus socialinės rinkos ekonomikos vizija (1).

2.2 Ši nuomonė yra EESRK indėlio į strategiją „Europa 2020“ dalis ir visų pirma siejasi su pavyzdinėmis iniciatyvomis „Inovacijų sąjunga“, „Naujų įgūdžių ir darbo vietų kūrimo darbotvarkė“ (2) bei darbo kokybės ir mokymosi visą gyvenimą skatinimu (3).

2.3 Šioje nuomonėje inovacijos apibrėžiamos remiantis plačiąja prasme: „Inovacija – taikomasis kompetencija grindžiamas konkurencinis pranašumas, kurį galima sukurti atliekant mokslinius tyrimus, taikant technologijas, verslo modelius, paslaugų sprendimus, dizainą, prekių ženklus arba darbo ir gamybos organizavimo metodus, ir kuris gerina darbo aplinką. Paprastai inovacija sukuriama suvienijus kelias skirtingas kompetencijos sritis ir ja yra skatinama verslo, visuomenės ir gerovės pažanga.“

2.4 Inovacijos sąvoka apibūdinamos produktų, paslaugų, techninės, socialinės ir funkcinės visų sektorių ir visų rūšių organizacijų inovacijos. Pagal šį požiūrį inovacijų kūrėjos yra bendrovės, savanoriškos ir viešojo sektoriaus organizacijos.

2.5 Inovacijos darbo vietose naudojamos bandant tvariai pagerinti organizacijos darbo našumą ir kartu profesinio gyvenimo kokybę. Novatoriškos darbo vietos palankios socialiniams ir organizaciniams pokyčiams, kurie apima kompleksiškus ir tvarius metodus, gerina įmonių darbo rezultatus ir mažina ilgalaikes veiklos sąnaudas. Galima tobulinti darbo procesus, darbo organizavimą, darbo metodus ir priemones, fizinę darbo aplinką, profesinius įgūdžius ir darbo praktiką, vadybą ir vadovavimą.

2.6 Pagal pirmiau pateiktą inovacijos apibrėžtį investicijos įgyvendinant inovacijų politiką turėtų būti skiriamos organizacinėms ir į darbuotojus orientuotoms inovacijoms darbo vietose, į darbuotojus orientuotai praktikai, taip siekiant pagerinti bendrovių, viešųjų ir kitų organizacijų veiklos rezultatus, padidinti konkurencingumą, kurti daugiau ir geresnių darbo vietų (naujo pobūdžio darbo vietas esamuose sektoriuose ir naujas darbo vietas naujuose sektoriuose), tvariai didinti našumo augimą ir užimtumo kokybę. Tokios investicijos skatina darbdavių, darbuotojų ir visos visuomenės veiksmingumą.

3. Nauji augimo elementai ir darbo kultūros pokyčiai

3.1 Europos ekonomikai ir gerovei reikalingi nauji augimo veiksniai. Reikia, kad našumas didėtų visuose sektoriuose. Jeigu tvariai sieksime šių tikslų, galime paskatinti inovacijų plėtrą ir sukurti daugiau kokybiškų darbo vietų. Tvaraus našumo ir profesinio gyvenimo kokybės gerinimas grindžiamas technologijų ir darbuotojų įgūdžių, darbuotojų aktyvios veiklos ir motyvacijos bei vadovavimo deriniu, kuris padeda kurti naujus produktus, paslaugas ir darbo praktiką. Geresni organizacijos inovacijų diegimo gebėjimai sukuria teigiamą uždarą ratą: inovacijos skatina našumą, taip sudaro sąlygas grąžinti investicijas į organizaciją ir vėl paremti novatoriškumą (4).

3.2 Profesinis gyvenimas per artimiausius metus patirs esminių kultūrinių pokyčių. Tai lems dėl demografinių pokyčių pasikeitusi darbo jėgos apimtis, aukštesnis darbuotojų išsilavinimo lygis, mokslinių tyrimų (ypač medicinos) pažangos poveikis gyvenimo ir profesinio gyvenimo trukmei, gamybos ir paslaugų skaitmeninimas, pasaulinė konkurencija ir darnaus vystymosi poreikis.

3.3 Svarbiausias būsimo nacionalinio ir Europos konkurencingumo klausimas – kaip bus organizuojamas darbas ir kaip darbo vietoje bus valdomi žmonės. Žmonės vis labiau nori, kad jų darbas būtų prasmingas, ir vertina prasmę, kurios darbas suteikia jų gyvenimui, vis labiau didėja norima derinti darbą, šeiminį gyvenimą ir laisvalaikį. Taip pat raginama užtikrinti, kad darbo laiko ir atlyginimų sistemos tenkintų žmonių individualius poreikius. Darbo vietos tampa vis įvairesnės, jose reikia valdyti įvairaus amžiaus, tautybių ir mažumų grupių žmones. Technologinė pažanga turi lemiamos įtakos darbo aplinkai ir priemonėms. 2020 m. darbo vietą geriausiai bus galima apibūdinti taip - pagrįsta bendradarbiavimu, autentiška, personalizuota, novatoriška, grindžiama socialiniais ryšiais (5).

3.4 Dėl darbo kultūros pokyčių būtina keisti darbo ir vadybos praktiką. Didesnis jautrumas darnumo klausimams – tai tendencija, kuri vis labiau formuos darbo pobūdį, nes bendrovės sėkmę ima vertinti ir sprendimus priima atsižvelgdamos į ekonominius, socialinius ir aplinkos kriterijus. Svarbiausias darnios darbo vietos modelio kūrimo principas – kurti ne tik sveiką ir našią, bet ir įkvėpiančią bei gerovę didinančią darbo vietą.

4. Novatoriškos darbo vietos

4.1 Organizacijos inovacijų diegimo gebėjimai priklauso nuo jos vadovybės ir darbuotojų motyvacijos ir ryžto pertvarkyti savo darbo metodus ir organizaciją. Taip atnaujinami produktų ir paslaugų modeliai arba organizaciniai procesai, sukuriantys pridėtinę vertę klientams. Kuo šiuolaikiškesnę praktiką organizacija taiko savo novatoriškoje veikloje, tuo geriau ji gali įgyvendinti naujoves (6).

4.2 Tyrimai rodo, kad iš visų organizacijos sėkmingai įdiegtų inovacijų daugiau jų paaiškinama darbo vietos inovacijomis, o ne technologinėmis inovacijomis (7). Taip pat svarbu suprasti įvairius atnaujinimo proceso aspektus: dažniausiai produktų ir paslaugų inovacijos sulaukia sėkmės tik tada, kai jos diegiamos ir pačioje organizacijoje bei darbo aplinkoje (8).

4.3 Svarbu investuoti ir į mokslinius tyrimus bei technologijų plėtrą. Sėkmę ne visada lemia ne naujausių, bet našiausių technologijų turėjimas, kai šias technologijas galima panaudoti daugeliui tikslų. Taip pat svarbu išnaudoti kitose srityse sukurtų technologijų (pvz., IRT, skaitmeninimo) ir reguliavimo aplinkos (pavyzdžiui, standartizavimo) teikiamas galimybes. Vis dėlto, mokslinių tyrimų rezultatai ir technologijos savaime netampa nauja verslo sritimi ir automatiškai neužtikrina našumo. Technologijoms taikyti dažnai reikia aukšto lygio organizacijos darbuotojų įgūdžių. Intelektinis kapitalas (9) ir investicijos turi būti veiksmingiau pažaboti šiam tikslui. Paprastai tai yra silpniausia naujų technologijų taikymo grandis.

4.4 Vertinant inovacijų politiką ypač svarbu atkreipti dėmesį ne tik į kvalifikuotų darbuotojų pasiūlą, bet ir į tai, kaip organizacijoje panaudojami ir ugdomi jau turimi įgūdžiai. Įrodyta, kad tai, kokią ūkio dalį užima organizacijos, kurių vadybos praktika skatina individo ir visos organizacijos mokymąsi, taip pat yra labai svarbus visos ekonomikos inovacijų diegimo gebėjimų rodiklis (10) (11).

4.5 Bendrovės dar nesuprato, kokią naudą gali atnešti inovacijos, pagrįstos geresniais darbuotojų profesiniais įgūdžiais. Deja, Europos gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimo fondo (EUROFOUND) darbo sąlygų tyrimas (12) ir Europos profesinio mokymo plėtros centro (CEDEFOP) tyrimas (13) rodo, kad Europos įmonės vis dar pernelyg mažai investuoja į intelektinį kapitalą. Tik 26 proc. tų įmonių, kurios moko savo darbuotojus, numato profesinius įgūdžius, kurių reikės ateityje.

4.6 Praktiškai visos inovacijos yra ankstesnių inovacijų, sukauptos patirties, mokymosi ir profesinės kompetencijos sričių rezultatas. Turint omenyje, kokį svarbų vaidmenį bendrovėje atlieka darbuotojai kaip žinių ir idėjų šaltiniai, stebėtina, kaip mažai šis šaltinis išnaudojamas arba kaip mažai į jį atsižvelgiama inovacijų kūrimo politikoje ir diskusijose (14).

4.7 Į darbo vietą orientuotos inovacijos suteikia galimybių suvienyti idėjas, kompetencijos sritis ir patirtimi grindžiamas visų darbuotojų grupių žinias. Esama praktinių įrodymų, kad inovacijų diegimo darbo vietoje tikimybė didėja esant geriems darbo santykiams, darbo aplinkai ir darbo sąlygoms (15) (16). Kaip rodo konkrečių atvejų analizė (17), tokia veikla suteikia tam tikrų pranašumų ir daro teigiamą įtaką bendram bendrovės pelningumui. Teigiamas šalutinis poveikis – didesnis pasitenkinimas darbu, rečiau nedirbama dėl ligos. Į darbo vietą orientuotos inovacijos taip pat gali būti veiksmingu energijos ir išteklių taupymo bei fizinės darbo aplinkos gerinimo būdu. Taigi bendrovės arba organizacijos investicijos keleriopai atsiperka.

4.8 Didžiausią svarbą bendrovės ir organizacijų sėkmei ir padėčiai turi darbuotojų domėjimasis darbu (35 proc.), kūrybiniai įgūdžiai (25 proc.) ir iniciatyvumas (80 proc.). Mes dar tik pradedame suprasti šiuos veiksnius ir remtis jais, kaip konkurenciniu ištekliu, nes vadovai dar pakankamai gerai nesupranta jų reikšmingumo. Tradicinių darbuotojo savybių, tokių kaip paklusnumas, sąžiningumas ir sumanumas, svarba suprantama, bet globalizuotame pasaulyje ir vykstant technologinei pažangai šių savybių, kaip konkurencinio ištekliaus, vaidmuo labai susilpnėjo (18).

4.9 Tyrimai rodo, kad jeigu vadovybė neturi motyvacijos, jeigu nesuprantamas tobulinimo priemonių poreikis, tai yra dažniausia kliūtis darbo vietos inovacijoms. Kitos kliūtys – teisingos informacijos stoka, menki gebėjimai skatinti pokyčius ir galima su pokyčiais susijusi verslo rizika (19). Darbuotojų baimė keistis taip pat tampa kliūtimi, ypač kai darbo vietoje menkai išugdyta aktyvumo kultūra.

4.10 Vadyba keičiasi, tad novatoriškų procesų kūrimas išlieka dideliu uždaviniu daugeliui bendrovių ir organizacijų, šių įgūdžių ugdymas yra nepakankamas (20). Į žmogiškųjų išteklių valdymą reikėtų žvelgti kaip į strateginį vadybos aspektą. Tokie įgūdžiai galėtų tapti nauja paskata ekonomikai augti. Naujos paskatos yra būtinos, kad vadovybė ir darbuotojai pradėtų tobulinti veiklos ir sprendimų priėmimo metodus, taip pat ugdyti verslo kultūrą, motyvuojančią žmones bendradarbiauti ir dalyvauti savo organizacijos plėtros procese.

2011 m. kovo 15 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Staffan NILSSON

(1) Strategijoje „Europa 2020“ yra trys vienas kitą papildantys prioritetai:

— Pažangus augimas: žiniomis ir inovacijomis pagrįsto ūkio vystymasis.

— Tvarus augimas: tausiau išteklius naudojančio, ekologiškesnio ir konkurencingesnio ūkio skatinimas.

— Integracinis augimas: didelio užimtumo ūkio, kur užtikrinta socialinė ir teritorinė sanglauda, skatinimas.

(2) EESRK nuomonė dėl Naujų gebėjimų naujoms darbo vietoms, (OL C 128, 2010 5 18, p. 74).

(3) EESRK nuomonė dėl Užimtumo politikos gairių (OL C 107, 2011 4 6, p. 77).

(4) EESRK nuomonė dėl Tvaraus našumo skatinimo europinėje darbo vietoje (OL C 10, 2008 1 15, p. 72–79).

(5) Max Mickelsson, pranešimas seminare, Helsinkis, 2011 1 25.

(6) Bessant, John (2003 m.), High-Involvement Innovation (Innovative capability’s eight dimensions) („Aktyvia veikla pagrįstos inovacijos (Aštuoni inovacijų diegimo gebėjimų matmenys“).

(7) Frank Pot, Radboud universitetas ir Europos nacionalinių darbo našumo centrų asociacija, Workplace innovation for better jobs and performance („Inovacijos darbovietėse siekiant geresnių darbo vietų ir veiklos rezultatų“), 2010 m. lapkričio mėn., Antalija.

(8) Pavyzdžiui, Terhi Arvonen, Lumene, pranešimas seminare, Helsinkis, 2011 1 25; Laura Seppänen ir Annarita Koli, „Socialinės paslaugos Helsinkio mieste“, pranešimas seminare, Helsinkis, 2011 1 25.

(9) Didžiąją investicijų į intelektinį kapitalą dalį sudaro investicijos į inovacijas, daugiausia mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą. Prekių ženklai, žmogiškieji ištekliai, organizacinė struktūra, investicijos į programinę įrangą ir skaitmenines žinias, prekių ženklų kūrimą, verslo metodus ir dizainą taip pat svarbūs. Intelektiniu kapitalu pabrėžiami darbuotojų įgūdžiai ir svarba ekonomikai, kūrybos našumui, žinių pritaikymui ir panaudojimui.

(10) Dirk van Damme, EBPO Švietimo tyrimų ir inovacijų centras, EESRK darbo rinkos observatorijos klausymas, vykęs 2010 m. gruodžio 15 d.

(11) OECD, Innovative Workplaces, 2020„Novatoriškos darbo vietos, 2020“: „… inovacijas remiantis darbo organizavimas, kai užtikrinamas darbuotojų savarankiškumas bei diskretiškumas ir sudaromos švietimo ir mokymosi galimybės“.

(12) EUROFOUND, Europos darbo sąlygų tyrimas, 2010 m.

(13) CEDEFOP, Encouraging continuing training by enterprises – time for a rethink? („Įmonių tęstinio mokymosi skatinimas. Laikas persvarstyti?“) Informacinis pranešimas, 2010 m. kovo mėn.

(14) Tarmo Lemola, Innovaation uudet haasteet ja haastajat („Nauji inovacijų diegimo sunkumai“), WSOYpro Oy 2009 m.

(15) Pavyzdžiui, Andreas Crimmann, Užimtumo tyrimų institutas (IAB), Vokietija, Darbo rinkos observatorijos klausymas, vykęs 2010 m. gruodžio 15 d.

(16) Tuula Eloranta, pranešimas seminare, Helsinkis, 2011 1 25.

(17) LO (Danijos profesinių sąjungų konfederacija), Employee-driven innovation („Į darbuotojus orientuotos inovacijos“), 2008 m.

(18) Tuomo Alasoini (remiantis Hamel idėjomis, 2007 m.), seminaras, 2011 1 25, Helsinkis.

(19) Tuomo Alasoini, pranešimas seminare, Helsinkis, 2011 1 25.

(20) Dirk Ameel, Ameel D&C bvba, DRO klausymas, 2010 12 15.