LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 100/109

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Pasiūlymo priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl su gynyba susijusių produktų siuntimo Bendrijoje sąlygų supaprastinimo

COM(2007) 765 galutinis – 2007/0279 (COD)

2009/C 100/17

Taryba, vadovaudamasi Europos bendrijos steigimo sutarties 95 straipsniu, 2008 m. sausio 29 d. nusprendė pasikonsultuoti su Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu dėl

Pasiūlymo priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl su gynyba susijusių produktų siuntimo Bendrijoje sąlygų supaprastinimo

Bendrosios rinkos, gamybos ir vartojimo skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2008 m. spalio 1 d. priėmė savo nuomonę. Pranešėjas Marius Eugen OPRAN.

448-oje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2008 m. spalio 21, 22 ir 23 d. (2008 m. spalio 23 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 39 nariams balsavus už, 1 – prieš ir 16 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1. Saugumo užtikrinimas yra viena svarbiausių bet kurios valdžios pareigų. Kalbant apie Europos erdvę, galima daryti išvadą, kad nė viena pavienė valstybė narė negali užtikrinti savo saugumo ir reikia dėti bendras pastangas užtikrinti tinkamą kariniams tikslams skirtų medžiagų srautų arba, konkrečiau, gynybos įrangos kontrolę.

1.2. Todėl Komiteto svarstomas sprendimas yra bendra Europos saugumo sistema, o ne Bendrijos vidaus kliūčių su visomis žalą darančiomis pasekmėmis išsaugojimas. Žinoma, turėtume atsižvelgti į tai, kad dabartinė Bendroji užsienio ir saugumo politika (BUSP) bei Europos saugumo ir gynybos politika (ESGP, Europos Sąjungos sutarties V antraštinė dalis) yra tarpvyriausybinio pobūdžio, o Komisijos iniciatyva palengvinti siuntimų Bendrijoje sąlygas įgyvendinama pagal Bendrijos pirmąjį ramstį (kaip vidaus rinkos teisės aktų dalis).

1.3. Siuntimo naštos supratimas

1.3.1. Pramonės sektoriuje manoma, kad dabartinė teisėkūros sistema yra blogai parengta, netinkama ir užkrauna didelę administracinę naštą.

1.3.2. Pareiškiant nuomonę prieš siuntimo kliūtis, pramonės vizija neapsiriboja vien tik Bendrijos vidaus perspektyva. Globalizacija yra gynybos priemonių gamybos tikrovė, kadangi mažai liko 100 proc. Europos kompleksinių sistemų; visas jas sudaro bent jau keletas ne ES gamybos komponentų.

1.3.3. Tačiau, netgi laikantis globališkesnės vizijos, pramonės sektoriuje Komisijos iniciatyva vertinama kaip svarbus žingsnis į priekį ir apskritai yra remiama.

1.4. Išlaidų poveikis

1.4.1. Labai sunku tiksliai apskaičiuoti išlaidas dėl kliūčių atliekant siuntimą Bendrijoje, kadangi šios išlaidos yra retai skelbiamos ir dauguma jų yra „netinkamai atliekamų darbų“ arba „iš viso neatliekamų darbų“ išlaidos (1). 2003 m. bendra metinė sąnaudų dėl kliūčių atliekant siuntimą Bendrijoje suma siekė daugiau kaip 3,16 mlrd. eurų ir ją sudarė (šaltinis: UNISYS tyrimas):

—

—

1.4.2. Paprastai išlaidos skirstomos į tokias grupes:

a) tiesioginės išlaidos – struktūrinės ir procedūrinės išlaidos, susijusios su licencijavimo procesais,

b) netiesioginės išlaidos (2), kurios konkrečiai atsiranda dėl nepakankamai optimalaus pramonės organizavimo (pvz., subrangos sutarčių sudarymo kliūtys) ir nepakankamai optimalios valstybių narių pirkimo praktikos (pvz., dėl ilgų leidimo išdavimo procedūrų tiekėjo valstybėje narėje susikaupia pernelyg daug atsargų).

1.5. Komitetas pirmenybę teikia valstybių narių bendrų priemonių patvirtinimui, kad būtų galima valdyti siuntimus Europos Sąjungoje. Kalbant apie siūlomos direktyvos taikymo sritį, ES bendrasis karinės įrangos sąrašas, kuris turėtų būti reguliariai atnaujinamas, jau užtikrina bendrą kalbą.

1.6. Komitetas pritaria Komisijos pasiūlymui, kuriuo prašoma valstybių narių numatyti galimybę išduoti visuotines ir bendrąsias licencijas bei paskelbti bent jau dvi bendrąsias licencijas:

1.6.1. karinę įrangą (ir atsargines dalis bei susijusias paslaugas, siejamas su priežiūra) apimančią bendrąją licenciją visoms valstybių narių ginkluotosioms pajėgoms,

1.6.2. komponentų siuntimą sertifikuotoms bendrovėms apimančią bendrąją licenciją (3).

1.7. Nors Komitetas ir pritaria visiškai valstybių narių veiksmų laisvei suteikiant jų teritorijose esančioms bendrovėms galimybę eksportuoti už ES ribų, kurią papildo Tarybos Įprastinės ginkluotės darbo grupės apsaugos programos derinimas, jis laikosi nuomonės, kad direktyva turėtų suteikti pakankamas garantijas padidinti valstybių narių tarpusavio pasitikėjimą eksporto kontrolės efektyvumu.

1.8. Siūlomoje direktyvoje pabrėžiama, kad bendrovė gavėja neturi teisės eksportuoti su gynyba susijusių produktų į trečiąją šalį pažeisdama galimus eksporto apribojimus, kuriuos siuntimui nustatė kilmės valstybė.

1.9. Tačiau komponentus įmontavus į kurį nors produktą tokiu būdu, kuris užtikrintų, kad toks įmontuotas komponentas vėlesniu etapu nebus išsiųstas, valstybės narės neturėtų taikyti atskirų eksporto apribojimų.

1.10. Komitetas laikosi nuomonės, kad prie šio pasiūlymo pridėtas poveikio vertinimas apima visas 27 valstybes nares ir todėl svariai papildo 2005 m. UNISYS tyrimą.

1.11. Komitetas mano, kad pasiūlymas dėl direktyvos turės pakankamai palankų poveikį pramonės įmonių bendradarbiavimui Europoje ir Europos gynybos pramonės įmonių konkurencingumo vystymui, ir rekomenduoja jį priimti atsižvelgus į šioje nuomonėje pateiktas pastabas.

2. Rekomendacijos ir pasiūlymai

2.1. Komitetas įsitikinęs, kad Komisijos pasiūlyti principai supaprastinti su gynyba susijusių produktų siuntimą Bendrijoje taikant bendrąsias licencijas ir užtikrinti valstybių narių tarpusavio pasitikėjimą eksporto kontrolės efektyvum atneš didelę naudą ir gerokai supaprastins šį sudėtingą sektorių.

2.2. Komitetas tvirtai remia nuostatą iš šios direktyvos taikymo srities pašalinti eksporto politiką, kuri turėtų priklausyti valstybių narių kompetencijai ir toliau būti tarptautinio bendradarbiavimo objektu, pavyzdžiui, Tarybos elgesio kodeksas dėl eksporto.

2.3. Komitetas pabrėžia, kad pasiūlytoje direktyvoje turėtų būti išsaugota įmonės atsakomybė atsižvelgti į galimus eksporto apribojimus, paskelbtus siuntimo licencijoje. Jeigu eksporto apribojimai priimti kitoje valstybėje narėje, tiekiančioje komponentus, atsakomybė už tokių apribojimų laikymąsi tenka bendrovei, teikiančiai prašymą išduoti eksporto licenciją. Tokia bendrovė turėtų garantuoti atitinkamų eksporto apribojimų laikymąsi taip užtikrindama, kad eksporto dokumentų rinkmenos būtų pateiktos nepažeidžiant jokių apribojimų nacionalinei valdžios institucijai, išduodančiai galutinę eksporto licenciją.

2.4. Kalbant apie oficialią poziciją dėl strateginių produktų siuntimų iš ES į trečiąsias šalis (4), Komitetas mano, kad:

2.4.1. jeigu siuntimo licencija taikoma ne strateginėms posistemėms arba komponentams, kurie gali būti montuojami į didesnes sistemas taip, kad būtų užkirstas kelias jų siuntimui ar netgi eksportui į trečiąją šalį vėlesniu etapu, turėtų pakakti, kad valstybės narės iš gavėjo prašytų tik montavimo deklaracijos vietoje atskirų eksporto apribojimų nustatymo;

2.4.2. grįžtamasis eksportas neturėtų būti vykdomas tais atvejais, kai kilmės valstybė narė su tuo nesutinka;

2.4.3. bendrovė gavėja neturi teisės eksportuoti su gynyba susijusių produktų į trečiąją šalį pažeisdama galimus eksporto apribojimus, kuriuos siuntimo licencijoje nurodė kilmės valstybė;

2.4.4. valstybės narės turėtų ne tik nustatyti, bet ir reguliariai tikrinti, ar tiekėjai valstybėse narėse nuodugniai pildo dokumentus dėl savo siuntimų;

2.4.5. tiekėjai turėtų prisiimti atsakomybę ir informuoti atitinkamą galutinės paskirties valstybę narę, jeigu prieš siuntimą yra žinoma apie tokį galutinį panaudojimą;

2.4.6. sertifikavimo laikotarpis turėtų būti sutrumpintas, kad būtų užtikrinta geresnė sertifikavimo proceso atskaitomybė;

2.4.7. be to, valstybių narių institucijoms turėtų būti suteikta galimybė ilgesnį laikotarpį susipažinti su tiekėjų dokumentais numatant skaidresnę tvarką ir skiriant daugiau laiko ištirti galimus į nacionalinę teisę ar norminius aktus perkeltų teisės aktų pažeidimus.

2.5. Taigi Komitetas siūlo panaudoti jau turimus nacionalinio lygmens išteklius. Už sertifikatų išdavimą ir tvarkymą atsakingos nacionalinės administracijos jau stebi jų teritorijoje esančias gynybos įmones ir gali atlikti tyrimus bei auditą.

2.6. Norint gauti maksimalią naudą iš pramoninio bendradarbiavimo ir bendrosios rinkos sukūrimo, Komiteto nuomone, reikėtų pasiekti aukštą suderinimo lygį.

2.7. Taigi Komitetas pabrėžia, kad siūlomoje direktyvoje turėtų būti nustatyta bendrojo ir visuotinio licencijavimo pirmumo tvarka ir apribotas individualus licencijavimas iki tiksliai nustatytų atvejų, kai jis vis dar yra būtinas.

2.8. Šiuo metu Komitetas svarsto dabartinį „ES bendrą karinės įrangos sąrašą“ (ES-BKĮS), kaip „bendrą kalbą“, kuris vis dar turėtų sudaryti su gynyba susijusių produktų siuntimo ES valdymo pagrindą ateinančiu laikotarpiu.

2.9. Komitetas mano, kad siekiant išvengti aiškinimo ir įgyvendinimo problemų turėtų būti toliau naudojamas ir kasmet reguliariai atnaujinamas „ES bendras karinės įrangos sąrašas“ taikant bendras apibrėžtis dėl įrangos, kuriai bus taikomos naujos taisyklės, ir taip pripažinti ES-BKĮS šiuolaikiniu ginklų, šaudmenų ir karinės paskirties medžiagų, o taip pat susijusių paslaugų ir darbų, įskaitant specialią IT kompiuterinę įrangą ir specialiai sukurtą programinę įrangą, sąrašu.

2.10. Kartu Komitetas pabrėžia, kad Komisija pasiūlė savo iniciatyvas atsižvelgdama į globalizacijos poveikį Europai, pirmiausia gynybos pramonei, ir turėdama pagrindinį tikslą – sustiprinti Europos gynybinį pajėgumą.

2.11. Komitetas primygtinai rekomenduoja Komisijai toliau tirti pažeidimus pagal Sutartį šia siūloma direktyva reglamentuojamoje konkrečioje srityje pasinaudojant siūlomos daugianacionalinės ekspertų tarybos profesiniais gebėjimais.

2.12. Kalbant apie Unisys tyrime pateiktą pasiūlymą sukurti siuntimų Bendrijoje centrinę duomenų bazę, Komitetas mano, kad ši idėja yra nesuderinama su dabartine praktika ir jos reikėtų atsisakyti.

2.13. Komitetas mano, kad skaidrumo tarp ES valstybių narių klausimas turėtų apimti ir kompetentingų valdžios institucijų keitimąsi informacija apie produktų pardavimą arba į įvairias ES paskirties vietas perduotas technologijas siekiant pašalinti bet kokį galimą aplaidumą, diskriminaciją ir (arba) korupciją.

3. Konkrečios pastabos

3.1. Nacionalinis reglamentavimas ir procesai

3.1.1. Valstybių narių teisės aktuose nurodytos dvi prekių rūšys: „karinės“ ir „dvejopo naudojimo“, dažniausiai licencijuojamos dviejų skirtingų institucijų; dvejopo naudojimo prekės ir karinės prekės neturėtų būti svarstomos kartu.

3.1.2. Dvejopo naudojimo prekės yra civilinės galutinės paskirties, bet yra kontroliuojamos, nes jos galėtų būti naudojamos tam tikroms karinėms reikmėms arba pirmiausia nestrateginėms nekarinėms reikmėms (t. y., saugumo). Jų kontrolė reglamentuojama pagal Bendrijos prekybos politikos reglamentą (1334/2000), kuriame numatyta, kad eksportas į trečiąsias šalis turi būti vykdomas pagal individualias, visuotines arba bendrąsias licencijas. Priešingai, pagal laisvo prekių judėjimo vidaus rinkos principą, dvejopo naudojimo prekių siuntimui ES licencijavimas nereikalingas, išskyrus labiausiai strategiškas, pavyzdžiui, branduolines, medžiagas.

3.1.3. Su gynyba susiję produktai yra skirti kariniams tikslams galutiniam panaudojimui. Šiuo metu nėra Bendrijos sistemos jų judėjimui vidaus rinkoje ir jų siuntimą ES apsunkina skirtingi nacionaliniai teisės aktai bei neproporcingi licencijavimo reikalavimai. Tik keletas valstybių narių įgyvendino visuotinio licencijavimo režimą, o viena taiko bendrąsias licencijas kaip savaime suprantamą dalyką. Daugumą siuntimų ES vis dar riboja individualus licencijavimas, o bendrovės, turinčios keletą valstybių narių apimančias tiekimo grandines, negali optimizuoti jų dėl licencijavimo įvairovės tiekėjo valstybėje narėje.

3.1.4. Visos valstybės narės laikosi bendro požiūrio į „dvejopo naudojimo“ reglamentą, kuris yra teisiškai privalomas ir yra ES pirmojo ramsčio dalis (5).

3.1.5. Valstybės narės patvirtino ir nurodo skirtingus karinių prekių „šaudmenų sąrašus“, taip pat ir Tarybos bendrąjį karinės įrangos sąrašą, naudojamą pagal ES elgesio kodeksą dėl ginklų eksporto. Daugelis valstybių narių savo nacionaliniuose teisės aktuose nurodo tuos sąrašus, o kitos naudoja savo parengtus (6).

3.1.6. Parengtame bendrame susitarime (dar vadinamą Ketinimų protokolu, KP) Europos šešios didžiausios ginklus gaminančios šalys (7) nustatė bendradarbiavimo taisykles dėl siuntimo ir eksporto toms bendradarbiavimo programoms, kurios nėra ES sistemos dalis.

3.1.7. Todėl Komisijos iniciatyvoje apsiribojama siuntimais Bendrijoje, o eksportą į trečiąsias šalis ir toliau apims galiojančios eksporto licencijavimo sistemos.

4. Grėsmė ir kliūtys

4.1. Kalbant apie taikomą teisę, būtina atsižvelgti į šiuos aspektus:

4.1.1. teisės aktų įvairovė,

4.1.2. įstatymų skirtumai nacionaliniu lygmeniu.

4.2. Kalbant apie atsakingą instituciją, reikia atsižvelgti į šiuos aspektus:

4.2.1. didelė valdžios institucijų, atsakingų už prašymų išduoti licencijas dėl siuntimų Bendrijoje tvarkymą (11 skirtingų rūšių administravimo įstaigų, priklausomai nuo šalies) įvairovė,

4.2.2. kai kuriose šalyse (Vengrijoje, Lenkijoje, Airijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje, Čekijoje, Portugalijoje) eksportuotojas privalo turėti papildomas licencijas (leidimus), kad galėtų prašyti eksporto, importo ar tranzito licencijos,

4.2.3. pagal dažnai taikomą teisingo finansavimo (angl. juste retour) (arba kompensavimo) principą, valstybės narės to pageidauja ne tik pramoniniais ir užimtumo sumetimais, bet ir iš dalies dėl to (dabartinės siuntimo Bendrijos viduje praktikos pasekmė), kad nėra įsitikinusios tiekimo iš savo ES partnerių patikimumu (dėl to pirmenybę teikia vietos produktams, kurie nepriklauso nuo kitų valstybių narių siuntimo licencijų).

5. Veiksmai siekiant pašalinti siuntimo Bendrijoje kliūtis

5.1. Siuntimo atžvilgiu visi ES gynybos rinkos patobulinimai turi būti organizuojami pagal keletą toliau išvardytų esminių prioritetų.

5.1.1. Saugumas. Siuntimų supaprastinimas vyksta kartu su abipusio pasitikėjimo ugdymu. Faktas, kad, esant dabartinei padėčiai Europoje, šis pasitikėjimas yra nelygiavertis. Būtina, kad siuntimų supaprastinimas vyktų kartu su pasitikėjimo ugdymo priemonių įgyvendinimu. Kova su terorizmu ir MNG neplatinimas yra visų ES valstybių narių prioritetas. Ši veikla apima ginklų neplatinimo trečiosioms šalims kontrolės stiprinimą užtikrinant, kad būtų laikomasi valstybių narių nustatytų eksporto apribojimų pagal tokios politikos nuostatas.

5.1.2. Supaprastintas licencijavimas. Licencijos aiškiai išreiškia valstybių narių atsakomybę ginklų prekybos srityje. Be to, licencijos padeda nustatyti apribojimus galutiniam naudojimui ir galutinei produktų paskirčiai. Kadangi atsakomybę ir toliau turėtų prisiimti valstybės narės, nacionalinės licencijos turėtų išlikti. Todėl supaprastinimą galėtų lemti jų supaprastinimas ir suderinimas pramonės įmonėms suteikiant nuspėjamumo galimybę. Tai turėtų palengvinti Europos gynybos technologinę ir pramoninę bazę visiems taikant tas pačias taisykles ir palengvinant galimybę, pirmiausia MVĮ, pasinaudoti visos Europos galimybių ir partnerystės rinka.

5.1.3. Teisinių įsipareigojimų suderinimas. Jis turėtų apimti ne tik su gynyba susijusių produktų siuntimo procedūrą, bet ir šio sektoriaus bendrovių teisinius įsipareigojimus. Šiuo tikslu būtina tęsti suderinimo procesą EGĮR srityje (t. y. sukurti bendrą turto kontrolės sistemą).

5.1.4. Taikos stiprinimas. Visoje šio sektoriaus verslo veikloje turi būti tinkamai atsižvelgiama į tai, kad gynybos produktai ir dvejopo naudojimo produktai neturėtų kelti pavojaus arba prieštarauti ES užsienio politika ir veiksmais remiamoms demokratinėms vertybėms ir taikos stiprinimui.

5.2. Nauja siuntimo Bendrijoje sistema galėtų turėti dvejopą poveikį eksportui:

— ji sudarys galimybę valstybėms narėms pasikonsultuoti jų su gynyba susijusių produktų eksporto atveju, nebent jie kaip komponentai būtų įmontuoti į sudėtingesnę sistemą;

— sertifikavimas paskatins įmones aktyviau dalyvauti laikantis valstybių narių eksporto politikos sprendimų, kurie jau koordinuojami pagal Elgesio kodeksą, ir todėl užtikrins didesnį saugumą dėl rizikos, susijusios su neteisėtu eksportu, prevencijos.

6. Baigiamosios pastabos

6.1. Komitetas mano, kad Komisija, parengdama Komunikatą „Strategija dėl stipresnės ir konkurencingesnės Europos gynybos pramonės“ ir siūlomas direktyvas dėl viešųjų darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo gynybos ir saugumo srityse bei su gynyba susijusių produktų siuntimo Bendrijoje sąlygų supaprastinimo, ėmėsi svarbios iniciatyvos sudaryti galimybes sustiprinti Europos gynybos ir saugumo rinką, ir ragina Parlamentą ir Tarybą toliau įgyvendinti šią iniciatyvą įtraukiant į ją visa apimantį principą, kuris leis toliau vystyti Europos saugumo ir gynybos politiką.

Briuselis, 2008 m. spalio 23 d. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Mario SEPI

(1) Profesorius Keith Hartley savo tyrime „Bendra Europos gynybos įrangos rinka: organizavimas ir bendradarbiavimas“ pateikia keturis „liberalizavimo scenarijus“, kurie užtikrina kur kas didesnes per metus sutaupytas lėšas, t. y. 3,8–7,8 mlrd. eurų per metus.

(2) Vienas esminis elementas, paaiškinantis tiesiogines sąnaudas, yra faktas, kad neužtikrinamas atsargų saugumas valstybei narei perkant iš kito kitoje valstybėje narėje esančio tiekėjo.

(3) Pagal Komisijos pasiūlymą sertifikavimas yra susietas su produktų gavimu pagal bendrąją, o ne visuotinę licenciją. Žinoma, sertifikuotos įmonės taip pat gali pirkti kai kuriuos konkrečius gynybos komponentus pagal visuotines licencijas (komponentus, kuriems netinka nacionalinės visuotinės licencijos).

(4) „Trečioji šalis“ reiškia bet kurią šalį, kuri nėra Europos Sąjungos valstybė narė.

(5) 2000 m. birželio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1334/2000, nustatantis Bendrijos dvejopo naudojimo objektų ir technologijų eksporto kontrolės režimą.

(6) Europos Sąjunga, 1998 m., „Europos elgesio kodeksas dėl ginklų eksporto“, gegužės 25 d., http://ue.eu.int/Newsroom/

(7) FR, UK, DE, ES, IT, SE.