-Tik labai nedidelė politikos ir priemonių dalis (priklausomai nuo sektorių, bet visada mažiau nei pusės politikos ir priemonių) pateikta su kiekybiniu išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įvertinimu, todėl esama neapibrėžtumo, ar priemonės patikimos ir kaip jos gali padėti įvykdyti nacionalinius išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įsipareigojimus. Be to, NOTVP pateikiama nepakankamai informacijos, kad būtų galima palyginti valstybių narių numatomą sumažinimą (tai padėtų patikrinti skaičiavimus). Kai išmetamųjų teršalų kiekio mažinimas yra išreikštas kiekybiškai, dažnai jis ilgainiui padidėja – tai gali būti susiję su laipsnišku priemonių įvedimu.

Pagal Direktyvos (ES) 2016/2284 6 straipsnio 1 dalį reikalaujama, kad valstybės narės priimtų nacionalines oro taršos valdymo programas (NOTVP), kuriose atsižvelgdamos į savo išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įsipareigojimus nurodytų, kaip ketina riboti metinius išmetamuosius antropogeninės kilmės teršalų kiekius. NOTVP – pagrindinė valdymo priemonė, kurią naudodamos valstybės narės gali koordinuoti savo politiką bei priemones ir dėl jų susitarti, kad užtikrintų nacionalinių įsipareigojimų dėl išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įgyvendinimą. Rengiant NOTVP reikalingos konsultacijos ir įvairių lygmenų kompetentingų institucijų bei kelių skirtingų sektorių, pvz., aplinkos, žemės ūkio, energetikos, klimato, transporto, pramonės ar finansų, atstovų dalyvavimas. Itin daug dėmesio skiriama visų atitinkamų politikos sričių planų ir programų derėjimui. Be to, naudodamasi NOTVP valstybė narė informuoja apie taršos valdymo politiką ir įtraukia visuomenę į politikos formavimo procesą.

Iš analizės matyti, kad pagal esamomis priemonėmis grindžiamą scenarijų 10 valstybių narių numato, kad įgyvendins visus 2020 m. išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įsipareigojimus, tačiau tik keturios numato, kad įgyvendins visus 2030 m. įsipareigojimus (žr. šios ataskaitos 1 priedą). Visos valstybės narės, negalinčios įgyvendinti išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įsipareigojimų esamomis priemonėmis, turi parengti papildomas priemones. Tačiau devynios valstybės narės, kurios numato, kad neįgyvendins vieno ar daugiau išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įsipareigojimų pagal esamomis priemonėmis grindžiamą scenarijų, nepranešė apie papildomomis priemonėmis grindžiamą scenarijų. Be to, iš 17 valstybių narių, pranešusių apie papildomomis priemonėmis grindžiamą scenarijų, tik septynios numato, kad įgyvendins visus išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įsipareigojimus (visais metais ir visų teršalų). Kitos valstybės narės turės parengti papildomas priemones, kad įgyvendintų išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įsipareigojimus.

Kalbant apie 2030 m. įsipareigojimus, esama dar daugiau pagrindo nuogąstauti, kad daugiau nei pusė į analizę įtrauktų valstybių narių susiduria su didele rizika neįgyvendinti išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įsipareigojimų, susijusių su visais Direktyvoje (ES) 2016/2284 išvardytais teršalais, išskyrus SO2. Taigi siekiant sumažinti tokią riziką, be NOTVP pristatytų priemonių, šiose valstybėse narėse turėtų būti taikomos papildomos priemonės. Tam gali reikėti, be kita ko, pasirinkti papildomas politiką ir priemones, kurias numatoma priimti, iš naujo parengti politiką ir priemones, kurias jau numatyta priimti, taikyti priemones, kurios padėtų įgyvendinti politiką ir priemones, taip pat pasirinkti rodiklius, kad būtų galima geriau stebėti įgyvendinimo pažangą. Valstybės narės turės aprašyti šias papildomas priemones atnaujintoje NOTVP, kaip reikalaujama Direktyvos 6 straipsnio 4 dalyje.

Šioje ataskaitoje analizuojamose NOTVP daroma nuoroda į klimato srities ir energetikos politiką, tačiau dėl informacijos trūkumo neaišku, kiek ji faktiškai padėjo padidinti sinergiją ir kaip sekėsi siekti kompromisų tarp šių dviejų politikos sričių. Be to, lyginant atitinkamas NOTVP padėtis gerokai skiriasi. Kai kuriose atsižvelgiama į klimato ir energetikos srities priemonių poveikį oro taršai arba jis net išreikštas kiekybiškai ir, priešingai, įvertinamas oro priemonių poveikis išmetamam šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiui. Kitose programose klimato ir energetikos srities priemonės įtraukiamos į NOTVP išvardytų priemonių sąrašą. Galiausiai kitose taip pat naudojamas bendras duomenų rinkinys abiem politikos sritims modeliuoti.

Apskritai NOTVP pateikiama nepakankamai informacijos apie politiką ir priemones, kad būtų galima užtikrintai patvirtinti jų patikimumą; pirmiausia trūksta informacijos apie numatomą politikos ir priemonių naudojimą, jų įgyvendinimo laikotarpį ir numatomą išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo lygį. Be to, maždaug trečdalyje išanalizuotų valstybių narių esama reikšmingo nederėjimo tarp pagal Direktyvos 10 straipsnio 2 dalį pateiktų prognozių ir NOTVP naudojamų prognozių, taigi kyla klausimas, ar NOTVP siūlomos priemonės yra tinkamos.

Siekdama padėti valstybėms narėms sustiprinti gebėjimus rengti patikimas išmetamųjų oro teršalų kiekio prognozes, 2018 m. Komisija pradėjo įgyvendinti gebėjimų stiprinimo projektą, kuriame dalyvavo 10 valstybių narių. Vienas iš projekto rezultatų – parengta visoms valstybėms narėms prieinama prognozių rengimo gairių medžiaga. Be to, nuo 2014 m. naudojantis Žemės stebėjimo programos „Copernicus“, pagrindine atmosferos stebėsenos paslauga (CAMS) nuolat gaunami duomenys ir informacija, apibūdinantys oro kokybę ir jos pokyčius nacionaliniu ir Europos lygmenimis.

Pirmieji 2019 m. pagal Direktyvą (ES) 2016/2284 pateikti duomenys apie ekosistemas padės nustatyti atskaitos tašką, su kuriuo bus galima lyginti būsimą poveikį, jeigu ilgainiui nesikeis vietos, apie kurias pranešama, ir rodikliai, o stebėjimas bus vykdomas tinkamu dažnumu. Be to, tai leis stebėti poveikį ekosistemoms, kaip numatyta Direktyvoje, ir pasinaudoti stebėjimais rengiant 2030 m. ir vėlesnio laikotarpio biologinės įvairovės strategiją.

Apskritai iš Komisijos vertinimo matyti, kad dabartinis stebėjimo vietų tinklas ir pateikti duomenys kol kas nėra pakankamai reprezentatyvūs ir tinkami oro taršos poveikiui Europos ekosistemoms stebėti. Siekiant gauti naudingos informacijos, svarbu, kad stebėjimo tinklas ir pateikiami duomenys reprezentuotų ES teritorijoje esančias ekosistemas. Iš stebėjimo vietų, apie kurias pranešta 2018 m., analizės matyti, kad taip būna ne visada. Apie kai kurias oro taršai itin jautrias ekosistemas (viržynų, pelkių ir rūgštims jautrių pievų) pateikiama per mažai duomenų, net ir valstybėse narėse, kuriose šios ekosistemos plačiai paplitusios. 2019 m. pateikti duomenys patvirtina minėtos analizės išvadas, nes jie atskleidžia skirtingą įvairių ekosistemų rūšių stebėjimo intensyvumo lygį ir dar kartą patvirtina, kad pateikiama per mažai duomenų apie oro taršai itin jautrias ekosistemas. Tiesa, daugumoje valstybių narių įvairūs skirtingų veiksnių poveikio mastai yra stebimi vietose, kuriose yra ir mažai, ir daug sieros ir azoto nuosėdų, o tai didina pateikiamų duomenų reprezentatyvumą.

Oro tarša ne tik daro poveikį žmonių sveikatai, bet ir lemia rūgštėjimą, eutrofikaciją bei požemio ozono formavimąsi – visa tai žalinga ekosistemoms (gėlo vandens arba sausumos ekosistemoms, pusiau natūralioms ir žemės ūkio ekosistemoms) ir biologinei įvairovei. Pagal Direktyvą (9 straipsnį ir 10 straipsnio 4 dalį) reikalaujama, kad valstybės narės kas ketverius metus nuo 2019 m. liepos 1 d. teiktų poveikio šioms ekosistemoms ataskaitas, remdamosi reprezentatyviu stebėjimo vietų tinklu, kuris turėjo būti sukurtas iki 2018 m. liepos 1 d.; be to, šios ataskaitos turi būti atnaujinamos kas ketverius metus. Visos valstybės narės įgyvendino šiuos du su pranešimu susijusius reikalavimus. Taip padėtas pradinis pagrindas nustatyti atskaitos tašką, su kuriuo bus lyginami būsimi pagal Direktyvą pateikiami ekosisteminiai duomenys, taip prisidedant prie būsimo vertinimo, ar Direktyva yra veiksminga saugant aplinką ilgesnį laikotarpį.

NOTVP yra pagrindinė šios direktyvos priemonė, todėl ypač svarbu jas parengti remiantis kokybiškais duomenimis ir laiku ir atnaujinti, jeigu numatoma, kad išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įsipareigojimai nebus įgyvendinti, arba bet kuriuo atveju – kas ketverius metus. Todėl valstybės narės turi toliau svarstyti papildomas griežtesnes priemones, siekdamos efektyviai užtikrinti, kad ir toliau visapusiškai veiksmingai būtų mažinamas nacionalinis išmetamųjų oro teršalų kiekis. Ypač aktualu skirti dėmesio amoniakui. Kaip jau buvo pabrėžta pirmoje Švaraus oro apžvalgoje 2018 m., nors apskritai padėtis gerėja, to negalima pasakyti apie išmetamą amoniako kiekį. Žemės ūkio sektoriaus subjektai turės labiau prisidėti prie amoniako kiekio mažinimo, kad būtų įvykdyti būtini reikalavimai. Komisija ir toliau stebės ir rems nacionalinius veiksmus šioje srityje finansinėmis ir nefinansinėmis priemonėmis. Kalbant apie finansines priemones, tai bus daroma, inter alia, per ateinantį programavimo ciklą kuo geriau išnaudojant bendros žemės ūkio politikos fondų lėšas. Kalbant apie nefinansines priemones, tai bus daroma, inter alia, imantis gebėjimų stiprinimo veiksmų ir skatinant didesnę sinergiją su atitinkamų ES teisės aktų, kaip antai Nitratų direktyvos 91/676/EEB ir Pramoninių išmetamųjų teršalų direktyvos 2010/75/ES, įgyvendinimu. Be to, atliekant pastarosios direktyvos peržiūrą bus svarstoma galimybė dar labiau prisidėti prie išmetamųjų teršalų, įskaitant amoniaką, kiekio mažinimo.

Siekti Direktyvos (ES) 2016/2284 tikslų labai padės visapusiškas Europos žaliojo kurso įgyvendinimas ir didesnė parama iš Teisingos pertvarkos fondo bei atitinkamų Sąjungos finansavimo programų per naują programavimo ciklą. Daug Žaliojo kurso iniciatyvų atneš svarbios papildomos naudos, padėsiančios veiksmingiau ir sparčiau įgyvendinti šią direktyvą. Svarbiausia, platesnio užmojo su klimatu susijęs tikslas, kuriuo siekiama padidinti energijos vartojimo efektyvumą ir toliau plėtoti atsinaujinančiuosius ne degimo būdu gaminamos energijos išteklius, padės sumažinti išmetamųjų oro teršalų ir šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį. Be kita ko, Direktyvos (ES) 2016/2284 įgyvendinimas taip pat bus naudingas sėkmingai įgyvendinant „nulinės taršos tikslą – kad aplinkoje nebūtų toksinių medžiagų“, kaip raginama Europos žaliajame kurse.

Be šios ataskaitos, antroje Švaraus oro apžvalgoje, kuri turės būti paskelbta 2020 m., bus nagrinėjamos su dabartiniu ir numatomu Direktyvos įgyvendinimu susiję kaštai, nauda, sinergija ir kompromisai, taip pat pabrėžiama, kad gali reikėti imtis papildomų veiksmų tiek nacionaliniu, tiek ES lygmenimis.