Europos kaimynystės politika: siekiama glaudesnės partnerystės

1. Įžanga 2011 m. ES peržiūrėjo Europos kaimynystės politiką[1] ir sukūrė priemonių, kad tvirtą ir tvarią demokratiją kuriančioms šalims partnerėms būtų teikiama daugiau paramos ir kad būtų remiama integracinė ekonominė plėtra. Pagrindiniai naujosios EKP bruožai – politinė asociacija ir ekonominė integracija, žmonių judumas, didesnė ES finansinė parama, tvirtesnė partnerystė su pilietine visuomene ir glaudesnis bendradarbiavimas konkrečių sektorių politikos klausimais. Šiame bendrame komunikate ir prie jo pridėtuose bendruose tarnybų darbiniuose dokumentuose[2] apžvelgiama, kaip ES ir šalims partnerėms sekėsi įgyvendinti bendrai sutartus reformų tikslus. Praėjusieji metai Europos Sąjungai ir jos kaimyninėms šalims buvo gausūs įvykių ir uždavinių. ES toliau siekė įveikti finansų krizę ir jos sukeltą ekonomikos nuosmukį keliose valstybėse narėse. Kai kuriose kaimyninėse šalyse partnerėse toliau vyko konfliktai, vyravo politinis nestabilumas ir sudėtingos socialinės bei ekonominės sąlygos. Kartais šios šalys turi nedelsdamos spręsti sudėtingus politinius, ekonominius ir socialinius uždavinius. Todėl politikos formuotojai negali pakankamai dėmesio skirti vidutinės trukmės ir ilgalaikėms reformoms. EKP tebėra pagrindas, kuriuo remdamasi ES bendradarbiauja su kaimyninėmis šalimis siekdama kuo glaudesnės politinės asociacijos ir kuo tvirtesnės ekonominės integracijos. Šis tikslas pagrįstas tokiais bendrais interesais ir vertybėmis kaip demokratija, teisinė valstybė, pagarba žmogaus teisėms ir socialinė sanglauda. Daugelyje šalių partnerių toliau vyko perėjimo prie demokratijos procesai. Pirmą kartą per daugiau kaip keturiasdešimt metų Libijos gyventojai balsavo konstitucinės asamblėjos rinkimuose. Nors buvo sunkumų, Egipte ir Tunise tęstos konstitucinės reformos. Armėnijos, Gruzijos ir Ukrainos gyventojai išrinko naujus parlamentus, o Moldovos parlamentas – prezidentą. Demokratinės struktūros nuolat tvirtėja, tačiau ne visi šie rinkimai visiškai atitiko tarptautinius standartus. Baltarusijoje taip pat surengti parlamento rinkimai. Tačiau jie neatitiko ESBO ir tarptautinių standartų. Įvykiai Egipte, Tunise ir Libijoje rodo, kad perėjimo prie demokratijos procesas yra sudėtingas. Todėl prireiks laiko, kad remiantis bendru sutarimu dėl pagrindinių vertybių ir principų būtų sukurtos naujos politinės struktūros, užtikrinta politinė pusiausvyra, ekonomikos augimas ir socialinė sanglauda. Konstitucinės reformos vyksta lėtai, pažanga ne visada tolygi ir daugeliu atvejų rezultatai tebėra neaiškūs. Tokiais atvejais ES toliau bendradarbiavo su šalimis partnerėmis ir rėmė jų pastangas kurti tvarią demokratiją. Praėjusiais metais pažanga kaimyninėse šalyse buvo labai nevienoda. Daugelyje šalių partnerių plataus masto reformas kartais stabdė arba lėtino įsitvirtinę politiniai arba ekonominiai interesai. Kai kuriais atvejais pažangą pakeitė regresas. Tačiau būtent tokiomis aplinkybėmis, kai ekonomika auga lėtai, didėja nedarbas, toliau vyrauja nelygybė, daugėja aplinkos apsaugos problemų ir dažnai prastėja socialiniai ir ekonominiai rodikliai, labai svarbu vykdyti reformas, kurios yra EKP kertinis akmuo. Pietinėse ir rytinėse kaimyninėse šalyse atsiranda daugiau veikėjų (trečiosios šalys, regioninės organizacijos ir t. t.), todėl svarbu, kad ES glaudžiau bendradarbiautų su šiomis šalimis sprendžiant regione kylančias problemas. Politines reformas vykdančioms šalims partnerėms ES teikia didesnę politinę ir finansinę paramą. Pokyčių ir reformų rezultatų analizė rodo, kad EKP duoda naudos tose šalyse partnerėse, kurios ryžtingai vykdo reformas ir kurių visuomenė aktyviai įtraukta į šį procesą. Vertybės, valdymo modeliai ar reformos negali būti primestos iš išorės. Reformos galimos tik tada, jeigu politiniai vadovai ir piliečiai pritaria reformų tikslams, dėl kurių bendrai susitarė ES ir šalys partnerės. ES turi toliau palaikyti ryšius ir bendradarbiauti su reformų ir partnerystės su ES rėmėjais. Be to, ES turi geriau informuoti apie tai, kaip EKP ir jos priemonės gali padėti iš tiesų vykdyti reformas. Svarbiausias EKP bruožas – tvirtesnė partnerystė su visuomene. Pilietinei visuomenei – demokratizacijos proceso ir integracijos varomajai jėgai – tenka svarbus vaidmuo visapusiškai vykdant demokratines ir socialines bei ekonomikos reformas, skatinant pagarbą moterų teisėms, saviraiškos ir asociacijų laisvę, didinant informuotumą aplinkos apsaugos srityje ir apskritai siekiant didesnio socialinio teisingumo. ES toliau laikosi įsipareigojimo bendradarbiauti su pilietine visuomene, nacionaliniais parlamentais ir kitais svarbiausiais suinteresuotaisiais subjektais, pvz., socialiniais partneriais ir įmonėmis, kad užtikrintų, kad reformų tikslai, dėl kurių susitarta su šalimis partnerėmis, iš tiesų atitiktų jų visuomenei susirūpinimą keliančius klausimus ir siekius. Pilietinei visuomenei taip pat tenka svarbus vaidmuo skatinant šias reformas ir užtikrinant vyriausybių atskaitomybę. Sukurtas Rytų partnerystės pilietinės visuomenės forumas ir nacionaliniai forumai šalyse partnerėse yra geras pavyzdys, rodantis, kad pilietinei visuomenei tenka labai svarbus vaidmuo EKP srityje. Taikydama įvairias finansavimo priemones ES toliau rėmė pilietinę visuomenę. ES ir kaimyninėms šalims taip pat kyla bendrų uždavinių, įskaitant uždavinius ekonomikos, saugumo, aplinkos apsaugos ir migracijos srityse. Laikydamasi pietinėms ir rytinėms kaimyninėms šalims prisiimtų įsipareigojimų, remdama perėjimą prie demokratijos bei ekonomikos reformas ir glaudžiai bendradarbiaudama su šiomis šalimis visais su reformomis ir politikos darbotvarkėmis susijusiais klausimais, ES drauge užtikrins didesnį savo pačios saugumą ir gerovę. 2. Įgyvendinimas Praėjus dvejiems metams nuo EKP peržiūros svarbiausias ES ir šalių partnerių uždavinys – EKP įgyvendinimas. Nuo 2011 m. įgyvendinant reformas, dėl kurių susitarė ES ir šalys partnerės, padaryta nevienoda pažanga. Tačiau būtina užtikrinti, kad įsipareigojimai nebūtų pamiršti. Priešingai, ES turi labiau įsipareigoti dalyvauti procese, taip pat ir ilguoju laikotarpiu. Už demokratijos kūrimą šalyse partnerėse atsakingi jų piliečiai ir jų išrinkti politikai Europos kaimynystės politika šis procesas gali būti skatinamas, tačiau ja negali būti pakeistas. EKP pažangos ataskaitose pateiktų svarbiausių rekomendacijų analizė rodo, kad procesas dar tik prasidėjo. Taip pat nurodyta, kokie uždaviniai turi būti sprendžiami. Daugelyje kaimyninių šalių laikytasi svarbiausių rekomendacijų dėl rinkimų, dažnai ES teikiant finansinę ir logistinę paramą. Nepakankama pažanga padaryta pagal į rekomendacijas dėl asociacijų, saviraiškos ir susirinkimų laisvės, spaudos ir žiniasklaidos laisvės, teisinės valstybės, nepriklausomų teismų ir kovos su korupcija. Dauguma 2012 m. parengtų rekomendacijų tebėra aktualios šiandien. Toliau nurodyta, kaip atsižvelgta į praėjusių metų pažangos ataskaitose pateiktas svarbiausias rekomendacijas. Armėnija laikėsi tam tikrų svarbiausių rekomendacijų. Ji parengė veiksmų planą, kad patobulintų rinkimų procesą, priėmė nacionalinę žmogaus teisių strategiją ir patvirtino tam tikras priemones, kad kovotų su korupcija, pertvarkytų teismų ir viešojo administravimo sistemą, vykdytų sektorių reformas ir kad reglamentavimą derintų prie ES acquis. Azerbaidžanas atsižvelgė tik į kelias svarbiausias rekomendacijas. Pradėtas įgyvendinti Žmogaus teisių veiksmų planas, tęstos teismų reformos ir pradėta spręsti griovimo ir priverstinio iškeldinimo problema. Šalis nebendradarbiavo su Europos Tarybos Parlamentinės Asamblėjos pranešėju politinių kalinių klausimu. Gruzija laikėsi daugumos svarbiausių rekomendacijų. Šalis užtikrino, kad parlamento rinkimai būtų laisvi ir sąžiningi, tęsė bendradarbiavimą su atsiskirti siekiančiais regionais, aktyviai dalyvavo Ženevos dialoge ir ėmėsi priemonių šalies viduje perkeltų asmenų gyvenimo sąlygoms gerinti. Taip pat sustiprinta saviraiškos ir nuomonės laisvė, pertvarkyta teismų sistema, padaryta pažanga vykdant sektorių reformas ir reglamentavimą derinant prie ES acquis. Moldova laikėsi daugumos svarbiausių rekomendacijų. Šalis dėjo daugiau pastangų įgyvendindama teismų ir teisėsaugos reformas, palaikė dialogą su Tiraspoliu, tęsė reformas socialinės pagalbos, sveikatos priežiūros ir švietimo, energetikos, konkurencijos, valstybės pagalbos srityse ir derino reglamentavimą prie ES acquis. Užbaigti pirmuoju vizų režimo liberalizavimo veiksmų plano įgyvendinimo etapu numatyti veiksmai, sustiprinta aviacijos sektoriaus institucijų reforma. Ukraina. Vis dar neatsižvelgta į daugumą svarbiausių rekomendacijų. Tačiau Ukraina dėjo pastangas, kad būtų vykdoma teisinės ir teismų sistemos reforma: įsigaliojo naujasis Baudžiamojo proceso kodeksas ir kiti svarbūs teisės aktai. Taip pat priimtas įstatymas dėl prieglobsčio ir pabėgėlių statuso, nors jo įgyvendinimas stringa. Egiptas laikėsi tik tam tikrų svarbiausių rekomendacijų. Valdžia perduota civilinei vyriausybei ir atšaukta nepaprastoji padėtis. Parengta konstitucija, kuriai gyventojai pritarė visuotiniame referendume. Tačiau procesas sulaukė prieštaringo vertinimo ir griežtos opozicijos kritikos, o tai sukėlė gilią nesantaiką kurstančią politinę krizę. Izraelis. Vis dar neatsižvelgta į daugumą svarbiausių rekomendacijų. Susirūpinimą keliančiose srityse nebuvo jokių didelių pokyčių. Palestina[3]. Vis dar neatsižvelgta į daugumą svarbiausių rekomendacijų, kurios tebėra aktualios. Tačiau laikytasi tam tikrų rekomendacijų, visų pirma rengiant vietos rinkimus, tobulinant viešųjų finansų valdymą ir kuriant sąnaudų modelius socialinės apsaugos sektoriuje. Tačiau daugiausia dėl okupacijos sukeltų sunkumų ir gilėjančios finansų krizės Palestinos Administracijai nepavyko įgyvendinti reformų. Jordanija atsižvelgė į keletą svarbiausių rekomendacijų, visų pirma sukūrė rinkimų komisiją ir Konstitucinį teismą, priėmė politinių partijų įstatymą ir rinkimų įstatymą. Libanas pagaliau ėmėsi priemonių, kad būtų atsižvelgta vos į kelias svarbiausias rekomendacijas – po ilgo vėlavimo paskirti teisėjai. Pažangą siekiant reformų tikslų stabdė kaimyninėje Sirijoje tebesitęsianti krizė. Marokas ėmėsi veiksmų, kad būtų atsižvelgta į daugumą svarbiausių rekomendacijų, tačiau darbai neužbaigti, nors šalis teigė esanti pasiryžusi siekti sutartų reformų tikslų. Šalyje įsteigta nacionalinio dialogo teismų reformos klausimais įstaiga, parengtas įstatymo dėl kovos su korupcija įstaigos steigimo projektas, tačiau įstatymas dar nepriimtas, reglamentavimas toliau derintas prie ES acquis. Tunise vyko sudėtingas perėjimo prie demokratijos procesas ir atsižvelgta tik į kelias svarbiausias rekomendacijas. Patvirtintas nepriklausomos rinkimų komisijos steigimas, tačiau neužbaigtas rengti naujasis rinkimų įstatymas. Tunisas pasirašė regioninę konvenciją dėl visos Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių preferencinių kilmės taisyklių. Toliau vyksta derybos dėl glaudaus bendradarbiavimo ir visapusiškos laisvosios prekybos zonos (GBVLPZ). ES toliau dėjo pastangas, kad nedelsiant būtų atsižvelgta į šalių partnerių prioritetus: padėjo įtvirtinti teisinę valstybę ir gerą valdymą, ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo pagrindus, kurti tvarią žinių visuomenę, kuri būtų teisinga socialiniu požiūriu. Remiantis sėkminga 2011 m. su Tunisu sukurtos pirmosios darbo grupės veikla, į Egipte ir Jordanijoje sukurtas darbo grupes įtraukti ES institucijų, vyriausybių ir privačiojo sektoriaus atstovai, tarptautiniai paramos teikėjai ir pilietinė visuomenė, kad būtų skatinamos politinės ir ekonomikos reformos. Daugeliu atvejų labai svarbi buvo pagal Europos kaimynystės ir partnerystės priemonę (EKPP) ir kitas priemones teikiama finansinė parama. 2012 m. liepos mėn. Rytų partnerystės užsienio reikalų ministrų susitikimo bendrame pareiškime nurodyta, kad Rytų partnerystės veiksmų planas – tai pagrindas, kuriuo iki kito Rytų partnerystės aukščiausiojo susitikimo vadovaujamasi atliekant partnerystės stebėseną ir toliau įgyvendinant jos tikslus[4]. Veiksmų plane nustatytos svarbiausios reformos, kurias šalys partnerės turi įgyvendinti, ir nurodyta, kokių veiksmų ES gali imtis ir kokią pagalbą ji galėtų teikti. Taip tarpusavio atskaitomybės ir bendros atsakomybės principai veiksmų plane įtvirtinti kaip svarbiausia politinės asociacijos ir ekonominės integracijos varomoji jėga. Stiprinant santykius su šalimis padaryta nevienoda pažanga. Tai atitinka ES įsipareigojimą sparčiau ir platesniu mastu bendradarbiauti su tomis šalimis partnerėmis, kurios pasiryžusios ir pasirengusios sparčiau įgyvendinti reformas (laikantis principo „parama pagal pažangą“). Su Moldovos Respublika, Armėnija ir Gruzija tęstos derybos dėl asociacijos susitarimų, taip pat dėl glaudaus bendradarbiavimo ir visapusiškų laisvosios prekybos zonų, su Azerbaidžanu – dėl asociacijos susitarimo. Su Maroku pradėtos derybos dėl glaudaus bendradarbiavimo ir visapusiškos laisvosios prekybos zonos, rengiamasi derybas pradėti su Tunisu ir Jordanija. Parafuotas, tačiau nepasirašytas ES ir Ukrainos asociacijos susitarimas. Didelė pažanga padaryta rengiant naujos kartos bendrus EKP veiksmų planus arba lygiaverčius dokumentus. Veiksmų planuose atsižvelgiama į konkrečius kiekvienos šalies partnerės poreikius, pajėgumus ir įsipareigojimus siekti reformų, kad palaikydama santykius su kiekviena šalimi partnere ES galėtų atsižvelgti į jų padėtį ir poreikius. Derybos dėl veiksmų planų baigtos su Libanu, Maroku ir Palestinos Administracija, su Tunisu – dėl privilegijuotos partnerystės. Veiksmų planai turės būti patvirtinti atitinkamose asociacijos tarybose. Jordanijai skirtas naujasis veiksmų planas įsigaliojo spalio mėn. Tą patį mėnesį ES su Alžyru pradėjo derybas dėl bendro EKP veiksmų plano. Ukraina ir ES susitarė pradėti dabartinės asociacijos darbotvarkės atnaujinimo darbus, kad ateityje būtų pasirengta įgyvendinti asociacijos susitarimą. Derybas dėl asociacijos darbotvarkių rengiamasi pradėti su Moldovos Respublika, Armėnija ir Gruzija. 2.1. Tvirta ir tvari demokratija Kaimyninėse šalyse tam tikra pažanga padaryta vykdant reformas, kuriomis siekiama tvirtos ir tvarios demokratijos. Tačiau liko neišspręstų klausimų ir kyla pavojus, kad padarytą pažangą gali pakeisti regresas. Kaimyninėse šalyse demokratinių reformų vykdymo pažanga labai netolygi. Todėl imdamasi veiksmų ES labiau atsižvelgs į aplinkybes, remsis principu „parama už pažangą“ ir griežtai peržiūrės reformų įsipareigojimus. Kad toliau būtų laikoma patikima partnere, visose šalyse bet kokiu pavidalu įgyvendinamoms demokratinėms reformoms ES turi taikyti tuos pačius griežtus standartus ir tikrinimo tvarką. Tunise, Egipte ir Libijoje demokratines reformas paskatino revoliucijos, o Jordanijoje, Maroke ir Alžyre konstitucines, rinkimų ir teisines reformas inicijavo valdžios institucijos. Demokratiniai rinkimai surengti Egipte, Libijoje ir Tunise; daugelyje šalių partnerių susirūpinimą tebekelia susirinkimų, asociacijų ir saviraiškos laisvė, įskaitant žiniasklaidos laisvę. Alžyre ir Libijoje ES surengė rinkimų stebėjimo misijas. 2013 m. pradžioje pirmą kartą stebėti rinkimai Jordanijoje. Egiptas sutiko, kad kitus parlamento rinkimus stebėtų ES atstovai. Rytinės kaimyninės šalys eina labai skirtingais keliais. Moldova, Gruzija ir Armėnija toliau įgyvendino reformas, kuriomis tobulinama rinkimų sistema, surengė rinkimus, kurie iš esmės atitiko tarptautinius standartus, ir taip padarė akivaizdžią pažangą tęsdamos sudėtingus perėjimo prie tvarios demokratijos procesus. Per prieštaringai vertinamus parlamento rinkimus Ukrainoje nustatyta tam tikrų trūkumų. Palyginti su ankstesniais rinkimais, keliose srityse padėtis pablogėjo. Rinkimai Baltarusijoje vyko vyraujant represijų atmosferai ir šalis dar karto praleido progą surengti ESBO ir tarptautinius standartus atitinkančius rinkimus. Apskritai ES labai didelį susirūpinimą kelia tai, kad nemažai šalių neužtikrinama susirinkimų, asociacijų ir saviraiškos laisvė. Baltarusija nepadarė jokios pažangos žmogaus teisių, teisinės valstybės ir demokratijos principų srityse. Kai kuriose šalyse partnerėse pilietinės visuomenės organizacijų ir kartais profesinių sąjungų veikla vis dar yra labai varžoma (laisvo judėjimo kliūtys, NVO lyderiams iškeltos bylos, sudėtingos administracinės procedūros, reikalavimas prašyti leidimo gauti finansinę paramą). Egipto pilietinės visuomenės organizacijos patyrė vis didesnį valdžios institucijų spaudimą. Susirūpinimą taip pat kelia dabartiniai Egipto, Maroko ir Alžyro įstatymai dėl asociacijų. Baltarusijoje ir Azerbaidžane taip pat neužtikrinama asociacijų laisvė. Asociacijų laisvė turi būti užtikrinta ir turi būti priimti nauji tarptautinius žmogaus teisių standartus atitinkantys įstatymai dėl asociacijų. Keliose kaimyninėse šalyse žiniasklaida toliau kenčia dėl politikų kišimosi ir ekonominių sankcijų, įvairovės trūkumo ir vidinės cenzūros. Azerbaidžane ir Egipte užfiksuota daug priekabiavimo prie žurnalistų ir jų įkalinimo atvejų; tuo tarpu Gruzijoje įvyko teigiamų pokyčių – įgyvendinamas įstatymas dėl žiniasklaidos skaidrumo. Pietinėse kaimyninėse šalyse partnerėse, įskaitant Egiptą, Maroką, Tunisą ir Alžyrą, taip pat rytinėse kaimyninėse šalyse partnerėse, visų pirma Azerbaidžane ir Baltarusijoje, būtina įvairiu mastu stiprinti teismų nepriklausomumą. Susirūpinimą kelia tai, kad Ukrainos teismų sistema piktnaudžiaujama politiniais tikslais. Nors teisingumo sistemos pertvarkomos, rytinėse ir pietinėse kaimyninėse šalyse teismai tebėra labai priklausomi nuo vykdomosios valdžios. Pasitikėjimą teismais susilpnino didelis apkaltinamųjų nuosprendžių skaičius, pernelyg dažnai naudojamos administracinio sulaikymo priemonės, nepatenkinamas lygybės principo taikymas. Nors dėta pastangų kalėjimų infrastruktūrai gerinti, sąlygos kalėjime tebekelia susirūpinimą, kankinimo ir netinkamo elgesio atvejai vis dar nėra tinkamai tiriami, o tai skatina nebaudžiamumo kultūrą teisėsaugos pareigūnų tarpe. Korupcija tebėra didelė problema daugelyje kaimyninių šalių. Daugelis šalių nesiėmė jokių veiksmų korupcijos problemai spręsti arba tai darė labai neryžtingai. Korupcijos suvokimo indeksas[5] tebėra labai aukštas Ukrainoje, Libane, Azerbaidžane, Libijoje ir Baltarusijoje. Užtikrinama griežtesnė demokratinė ginkluotųjų ir saugumo pajėgų kontrolė, visų pirma Libijoje ir Egipte. Viduržemio jūros regiono kaimyninėse šalyse problemų tebekelia saugumo sektoriaus reforma, visų pirma policijos reforma, visiškas nepaprastosios padėties panaikinimas ir baudžiamojo bei karo tarnybos kodeksų reforma, siekiant nutraukti civilių karinius teismus. Palaikant struktūrinius dialogus aptariami tokie klausimai kaip policijos priežiūra ir atskaitomybė, pataisos sistemos sąlygos, elgesys su karo tarnybą atliekančiais piliečiais. Pasitikėjimą keliantys pereinamojo laikotarpio teismo procesai labai svarbūs, kad perėjimo prie demokratijos procesas vyktų tinkamai, visų pirma tose šalyse, kur nuversti autoritarinio režimo diktatoriai, darę nusikaltimus savo gyventojams. Pagal Rytų partnerystę pirmenybė taip pat teikiama teismų sistemos reformoms ir teisėsaugos reformoms, susijusioms su bendru tikslu išlaikyti ir įtvirtinti teisinę valstybę. Pietinėse kaimyninėse šalyse problemų tebekelia kultūrinė ir socialinė moterų diskriminacija. Moterys aktyviai dalyvavo revoliucijose. Dabar labai svarbu užtikrinti, kad vykstant perėjimo prie demokratijos ir konstitucinių reformų procesams neatsirastų kliūčių siekti pažangos užtikrinant moterų lygybę prieš įstatymus ir visuomenėje arba kad tokia pažanga nebūtų stabdoma. Rytinėse kaimyninėse šalyse taip pat galima dar daug nuveikti lyčių lygybės srityje. Nors yra keletas išimčių, kaimyninėse šalyse dar nepriimti išsamūs kovos su diskriminacija teisės aktai. Diskriminacinis požiūris labai paplitęs, visų pirma lesbiečių, gėjų, biseksualų ir transseksualų bendruomenės atžvilgiu. 2.2. Tvari ekonominė plėtra ir socialinis vystymasis Ekonomika augo tik keliose EKP šalyse partnerėse, pvz., Gruzijoje ir Azerbaidžane, o kitose šalyse augimas sulėtėjo. Padaugėjo su pasauline ekonomine padėtimi susijusių išorės pavojų, ekonomikos atsigavimo perspektyvas taip pat neigiamai veikė konfliktai. Pietinėms ir rytinėms šalims partnerėms ir toliau buvo būdingas bendras makroekonominis disbalansas ir aukštas nedarbo lygis, kuris kartais toliau kilo. Pietinėms šalims partnerėms būdingas labai didelis jaunimo nedarbas. Tebesitęsiantis arba atsinaujinęs politinis nestabilumas taip pat neigiamai veikė augimą. Jeigu nepavyks užtikrinti ekonomikos augimo ir veiksmingos užimtumo skatinimo politikos (įskaitant investicijas į žmogiškąjį kapitalą, deramo darbo skatinimą, mokslinius tyrimus ir inovacijas), toliau išliks didelis jaunimo nedarbas, o didžiąją realiosios ekonomikos dalį toliau sudarys neoficialus sektorius. Daugeliui rytinių ir pietinių kaimyninių šalių tebėra būdingi dideli socialiniai ir ekonominiai skirtumai. Neišsprendus šių problemų, šie veiksniai ateityje toliau kliudys siekti socialinio stabilumo ir pereiti prie demokratijos. ES finansinė parama padėjo spręsti šias problemas skatinant svarbiausias ekonomikos reformas. Tebesitęsiant ekonomikos ir finansų krizei euro zonoje ir pasaulinio ekonomikos nuosmukio sąlygomis 2012 m. Komisijos ir didžiosios daugumos kaimyninių šalių (visų EKP šalių, išskyrus Libiją ir Siriją) palaikytas dialogas makroekonomikos klausimais buvo naudinga ES ir šalių partnerių ekonominio bendradarbiavimo priemonė. Palaikant tokius dialogus atvirai keistasi nuomonėmis apie ekonominę plėtrą ir politinius uždavinius, taip pat suirutės euro zonoje poveikį ES kaimyninėms šalims; peržiūrėtas EKP veiksmų planuose ir asociacijos darbotvarkėse nustatytų ekonomikos reformų prioritetų įgyvendinimas. Be įvairiais dvišaliais susitarimais nustatytų reguliariai palaikomų dialogų makroekonomikos klausimais, su ES makrofinansinę paramą gaunančiomis šalimis partnerėmis ES rengia diskusijas ekonomikos politikos klausimais. Taip siekiama padėti šalims partnerėms spręsti makroekonominio disbalanso problemą ir vykdyti augimą skatinančias struktūrines reformas. 2012 m. Komisija atliko galutinius mokėjimus pagal dvi makrofinansinės paramos programas: 2009 m. Armėnijai patvirtintą 100 mln. EUR vertės paskolų ir dotacijų programą ir 2010 m. Moldovai patvirtintą 90 mln. EUR vertės dotacijų programą. 2013 m. pradžioje su Ukraina pasirašytas susitarimo memorandumas ir 610 mln. EUR vertės paskolos susitarimas pagal makrofinansinės paramos programą. 2012 m. ES glaudžiai bendradarbiavo su Egipto ir Jordanijos valdžios institucijomis dėl galimų makrofinansinės paramos programų, kurios būtų pradėtos 2013 m. pradžioje. 2011 m. pradžioje Komisijos pasiūlytos Gruzijai skirtos 46 mln. EUR vertės paskolų ir dotacijų programos teisiniam sprendimui dar turi pritarti Parlamentas ir Taryba. 2012 m. bendradarbiaujant įmonių politikos srityje daugiausia dėmesio skirta verslo aplinkos gerinimui ir didesnei finansinei MVĮ skiriamai paramai. Svarbiausias tikslas tebėra įgyvendinti Smulkiojo verslo aktą – MVĮ palankios įmonių politikos europinę programą. Šalių partnerių padaryta pažanga labai skiriasi. Konsultacijos, kuriose MVĮ galėtų išreikšti joms susirūpinimą keliančius klausimus, padėtų formuoti politiką visame regione. Plėtoti verslą padėtų griežčiau taikomas teisinės valstybės principas, viešojo pirkimo sistemų tobulinimas suteikiant galimybę sąžiningai ir paprastai sudaryti viešąsias sutartis. Daugeliu atvejų ES finansinė parama padeda stiprinti MVĮ pajėgumus. Skurdo ir nedarbo mažinimas, visų pirma kaimo vietovėse, ir toliau laikomas didžiausiu prioritetu. Gegužės mėn. ES surengė aukšto lygio seminarą, kuriame pristatyta ir aptarta Europos žemės ūkio ir kaimo plėtros kaimynystės programos iniciatyva. Pietinėse šalyse partnerėse rengiama iniciatyvos bandomoji veikla. Įsteigti techniniai komitetai, kuriuose dalyvauja pilietinės visuomenės ir privačiojo sektoriaus atstovai. Veiksmai pagal Europos žemės ūkio ir kaimo plėtros kaimynystės programą pradėti Egipte, Alžyre, Tunise, Maroke ir Gruzijoje. Be to, Maisto ir žemės ūkio organizacija atliko kiekvienos Rytų partnerystėje dalyvaujančios šalies žemės ūkio ir kaimo plėtros sektorių vertinimą. Taip pat nustatyti tam tikri visam regionui bendri uždaviniai. Įsteigta nauja Rytų partnerystės žemės ūkio ir kaimo plėtros grupė vykdydama veiklą atsižvelgs į šiuos rezultatus; jie bus panaudoti rengiant naujas šios srities programas.

2.3. Rinkos Beveik visų kaimyninių šalių vienintelė svarbiausia prekybos partnerė tebėra ES. Todėl ES ir šalys partnerės tęsė darbą ekonomikos ir prekybos integravimo srityje. Parafuotas ES ir Ukrainos asociacijos susitarimas, įskaitant dėl GBVLPZ. Kovo mėn. su Moldova pradėjus derybas dėl GBVLPZ padaryta didelė pažanga. Didelė pažanga padaryta su Armėnija ir Gruzija derantis dėl asociacijos susitarimo, įskaitant derybas dėl GBVLPZ kūrimo. Galimybė GBVLPZ rytines šalis partneres įtraukti į visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių, leidžiančių įstrižinę kumuliaciją, sistemą padės stiprinti šių šalių ekonominę integraciją ES ir joms suteiks papildomą paskatą kurti laisvosios prekybos zonas su kitomis EKP partnerėmis. Po nuodugnių parengiamųjų darbų 2013 m. pradžioje ES ir Marokas pradėjo derybas dėl GBVLPZ. Padaryta pažanga rengiantis su Tunisu pradėti derybas dėl GBVLPZ. Pasirengimas derėtis su Jordanija dėl GBVLPZ sustojo, Egiptas parengiamųjų darbų dar nepradėjo. Susitarimas dėl žemės ūkio ir žuvininkystės produkcijos su Maroku įsigaliojo spalio mėn., su Palestinos Administracija – sausio mėn. Derybos dėl panašaus susitarimo negalėjo būti atnaujintos su Tunisu. Sausio mėn. įsigaliojo ir vaistams pradėtas taikyti su Izraeliu sudarytas Pramonės produktų atitikties vertinimo ir pripažinimo susitarimas. 2.4. Judumas ES ir šalys partnerės toliau dėjo pastangas žmonių judumui didinti. 2012 m. padaryta didelė pažanga siekiant užtikrinti bevizį kelionių režimą rytinėse kaimyninėse šalyse, kaip nurodyta 2011 m. Rytų partnerystės aukščiausiame susitikime. Moldova padarė didelę pažangą įgyvendindama vizų režimo liberalizavimo veiksmų planą: pradėtas antro etapo ir kriterijų, susijusių su atitinkamų teisės aktų įgyvendinimu, vertinimas. Ukraina taip pat padarė didelę pažangą įgyvendindama vizų režimo liberalizavimo veiksmų planą. 2012 m. birželio mėn. su Gruzija pradėtas dialogas vizų režimo liberalizavimo klausimais, kad būtų apsvarstytos Gruzijos piliečių bevizio kelionių režimo į ES sąlygos; nuo 2013 m. Armėnija ES piliečiams taiko bevizį kelionių režimą. Su Moldova, Gruzija ir Armėnija užmezgus partnerystę judumo srityje, derybos dėl tokios partnerystės pradėtos su Azerbaidžanu. Atlikus pirmą didelį ES ir Moldovos partnerystės judumo srityje vertinimą nustatyta, kad tai naudinga visapusiška dvišalė bendradarbiavimo programa ir kad dar yra galimybių plėsti konkrečią veiklą, visų pirma teisėtos migracijos srityje. Baltarusija kol kas nesureagavo į ES siūlymą pradėti derybas dėl vizų išdavimo tvarkos supaprastinimo ir readmisijos susitarimų. Tai rodo, kaip svarbu, kad valstybės narės optimaliai išnaudotų Vizų kodekse numatytas galimybes lengvinti Baltarusijos piliečių keliones. Atsižvelgiant į didelę ES patirtį su rytinėmis šalimis partnerėmis, su pietinėmis šalimis partnerėmis užmegzti glaudesni ryšiai judumo ir migracijos srityje. 2011 m. spalio mėn. su Tunisu ir Maroku pradėjus dialogą migracijos, judumo ir saugumo klausimais, su šiomis šalimis 2012 m. sėkmingai vyko derybos dėl partnerystės judumo srityje. Neseniai ES ir Marokas paskelbė, kad derybininkai susitarė dėl politinės deklaracijos, rengiantis sudaryti partnerystę judumo srityje. Derybas tikimasi užbaigti pirmąjį 2013 m. pusmetį. 2012 m. gruodžio mėn. pradėtas dialogas su Jordanija. Egiptas kol kas nepriėmė ES pasiūlymo pradėti dialogą migracijos, judumo ir saugumo klausimais. Tokios programos kaip „Tempus“, „Erasmus Mundus“, „Marie Curie“ ir „Veiklus jaunimas“, kuriose kaimyninės šalys itin aktyviai dalyvauja, padėjo paskatinti tų šalių ir ES studentų, akademikų, tyrėjų bei jaunimo judumą ir modernizuoti bei atverti aukštojo mokslo sistemas. 2.5. Bendradarbiavimas ES toliau teikė finansinę paramą reformoms šalyse partnerėse. 2011–2013 m. šalims partnerėms iš viso numatyta skirti 6,5 mlrd. EUR. Į šią sumą patenka papildomos lėšos (0,95 mlrd. EUR), skirtos pradėjus vykdyti Rytų partnerystės iniciatyvą ir peržiūrėjus Europos kaimynystės politiką. Didžioji papildomo finansavimo dalis teikiama remiantis principu „parama už pažangą“, t. y. atsižvelgiant į pažangą kuriant tvirtą ir tvarią demokratiją ir įgyvendinant susijusių reformų tikslus. Lėšos teikiamos pagal dvi bendrąsias programas: pietinėms Viduržemio jūros regiono šalims skirtą 540 mln. EUR vertės SPRING[6] programą ir rytinėms kaimyninėms šalims skirtą 130 mln. EUR vertės EaPIC programą[7]. Vykdant šias dvi programas bus siekiama skatinti demokratinius pokyčius, kurti institucijas ir remti tvarų bei integracinį augimą. Likusios papildomos lėšos daugiausia skirtos judumo programoms („Tempus“, „Erasmus Mundus“ ir kt.), taip pat pilietinės visuomenės organizacijoms ir nevalstybiniams subjektams remti. Asignavimus pagal parengtą Europos kaimynystės priemonę ateityje siūloma skirti atsižvelgiant į tokius kriterijus kaip šalių partnerių įsipareigojimas vykdyti reformas ir siekti tokių reformų įgyvendinimo pažangos, kurti tvirtą ir tvarią demokratiją, taip pat šalies partnerystės su ES užmojis[8]. 2011 m. pagal EKP sukurta Pilietinės visuomenės priemonė, kurios pradinis biudžetas – 26,4 mln. EUR. Jos tikslas – stiprinti pilietinės visuomenės organizacijas, įskaitant socialinius partnerius, kad jie galėtų skatinti pokyčius EKP regione ir iš tiesų atliktų svarbų vaidmenį demokratizacijos procese. Pirmuoju Pilietinės visuomenės priemonės įgyvendinimo etapu 2012 m. daugiausia dėmesio skirta tam, kad būtų stiprinami pilietinės visuomenės gebėjimai kurti tinklus, skatinti nacionalines reformas ir didinti viešąją atskaitomybę. 2012 m. gruodžio mėn. pradėtas antras priemonės įgyvendinimo etapas ir 2012–2013 m. numatytas 45,3 mln. EUR biudžetas. Tikslas – į su šalių partnerių vyriausybėmis palaikomą dialogą politikos klausimais labiau įtraukti pilietinės visuomenės organizacijas ir užtikrinti, kad joms tektų svarbesnis vaidmuo įgyvendinant nacionalines reformas ir vietos vystymosi darbotvarkes. Norėdamos paremti politikos veikėjus, siekiančius demokratinių pokyčių savo šalyse, vyriausioji įgaliotinė ir Komisija pasiūlė sukurti Europos demokratijos fondą (EDF). 2012 m. imtasi svarbių žingsnių, kad būtų sukurtas ir pradėtų veikti EDF, kuris būtų nepriklausomas Europos pelno nesiekiantis fondas ir kurio veikloje dalyvautų valstybių narių, Europos Parlamento, Europos Komisijos atstovai, vyriausiasis įgaliotinis ir pilietinės visuomenės organizacijos. Komisija ir kelios valstybės narės jau skyrė 15 mln. EUR finansavimą (iš jų – 6 mln. EUR skyrė Komisija), todėl tikimasi, kad 2013 m. fondas galės tinkamai veikti. 2011 m. spalio mėn. priėmus sprendimą dėl Europos investicijų banko (EIB) išorės įgaliojimų laikotarpio vidurio peržiūros numatyta iki 2013 m. pabaigos šalims partnerėms papildomai suteikti 1,15 mlrd. EUR paskolų ir iki 1 mlrd. EUR vertės su klimato kaita susijusių paskolų. 2012 m. pietinėms kaimyninėms šalims EIB suteikė beveik 1,7 mlrd. EUR vertės naujų paskolų, o rytinėms kaimyninėms šalims, įskaitant Rusiją, – beveik 0,9 mlrd. EUR vertės naujų paskolų. 2011 m. Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko įgaliojimai išplėsti į jo veiklos sritį įtraukiant pietines ir rytines Viduržemio jūros regiono šalis ir 2012 m. gegužės mėn. skirtas 1 mlrd. EUR, kad pirmosiose keturiose šalyse būtų pradėta veikla. Šios šalys – tai Egiptas, Jordanija, Marokas ir Tunisas. Be to, iki 100 mln. EUR suma, kurios dalis skirta iš ES biudžeto, teikiama kaip techninė pagalba projektams nustatyti ir rengti. 2012 m. pabaigoje pagal Kaimynystės investicinę priemonę iš viso buvo skirta 594,9 mln. EUR vertės paramos (iš jų – 259,8 mln. EUR rytinėms ir 335,1 mln. EUR pietinėms kaimyninėms šalims). Sukūrus Kaimynystės investavimo priemonę Europos finansų įstaigos iš viso skyrė 8 mlrd. EUR vertės paramos (kuri beveik lygiomis dalimis padalyta rytinėms ir pietinėms kaimyninėms šalims). 2.6. Sektorinis bendradarbiavimas Dvišalis ir pagal Rytų partnerystę bei Viduržemio jūros šalių sąjungą vykdomas bendradarbiavimas dėl konkrečių sektorių politikos yra svarbi ir vis didesnė atnaujintos EKP dalis. Toks bendradarbiavimas vis labiau grindžiamas normų ir standartų derinimu su ES normomis ir standartais ir juo remiamas perėjimo prie demokratijos procesas, reformos, modernizacija ir galiausiai integracija į ES rinkas. Bendradarbiaujama labai įvairiose srityse, įskaitant užimtumo ir socialinę politiką, pramonės politiką, konkurencijos politiką, žemės ūkį ir kaimo plėtrą, žuvininkystę, klimato kaitą, aplinką, energetinį saugumą, transportą, integruotą jūrų politiką, informacinę visuomenę, mokslinius tyrimus ir inovacijas, švietimą, visų pirma bendradarbiavimą ir judumą aukštojo mokslo srityje (pagal programas „Erasmus Mundus“, „Tempus“ ir „Marie Curie veiksmai“), jaunimo bendradarbiavimą, sveikatą ir kultūrą. Kai kurios šalys partnerės kartu su ES taiko teisiškai privalomas sektorines priemones, kaip antai Energijos bendrija, dvišalis aviacijos susitarimas arba Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninė konvencija. Šiomis priemonėmis – regioninio bendradarbiavimo pamatais – teikiama didesnė socialinė, ekonominė, teisinė ar reguliavimo ir politinė nauda, palyginti su dvišaliu bendradarbiavimu, ir jos gali padėti laipsniškai integruoti konkrečius sektorius. Jomis sukuriamas ES ir šalių partnerių ryšių tinklas, kuriuo išplečiamas ES teisės normų taikymas. ES turėtų apsvarstyti, kaip palaipsniui išplėsti šių priemonių geografinę aprėptį, kad jas galėtų taikyti ir kitos EKP šalys partnerės, arba kaip su to pageidaujančiomis šalimis partnerėmis sukurti sektorinius susitarimus, kaip antai transporto bendrija su Vakarų Balkanų šalimis. Energijos sektoriuje bendromis pastangomis pirmiausia siekta energetinio saugumo, rinkos reformos ir integracijos, be kita ko, tobulinant infrastruktūrą, didinant energijos vartojimo efektyvumą ir naudojant daugiau atsinaujinančiosios energijos išteklių. Imtasi tolesnių veiksmų siekiant atverti strateginį pietinį dujų koridorių. Rytų Europos šalys partnerės, kaip antai Moldova ir Ukraina, padarė pažangą įgyvendindamos įsipareigojimus dėl Energijos bendrijos. Neseniai Gruzija taip pat pateikė prašymą tapti šios bendrijos nare. ES ir jos Viduržemio jūros regiono šalys partnerės padarė nedidelę pažangą, kad ateityje sukurtų Viduržemio jūros regiono energijos bendriją. Šalys partnerės ėmėsi tolesnių veiksmų, kad parengtų ir įgyvendintų aplinkos srities strategijas ir teisės aktus, ir įdėjo pastangų, kad pagerintų aplinkos būklę. ES padėjo šalims partnerėms spręsti blogėjančios aplinkos būklės problemą, skatinti tvariai naudoti gamtos išteklius, įskaitant tokias sritis kaip oro kokybė, vanduo, pramoninė tarša, atliekų tvarkymas, pavojingi pesticidai, gamtos apsauga ir miškotvarka, ir stiprinti informacijos apie aplinką sistemas ir valdymą. Šalys partnerės privalo visapusiškai įgyvendinti daugiašalius aplinkos susitarimus, kurių šalimis yra. Gaivalinių ir žmogaus sukeltų nelaimių prevencijos, pasiruošimo joms ir reagavimo į jas pavyzdinėmis programomis padėta iš dalies įgyvendinti 2005 m. Hyogo veiksmų programą dėl atsparumo nelaimėms stiprinimo, taip prisidedant prie suderinimo su ES teisės aktais ir standartais. ES rems informavimo ir informuotumo gerinimo strategijų kūrimą, gebėjimų stiprinimą ir geresnį koordinavimą. Šalys partnerės ėmėsi tam tikrų veiksmų klimato kaitos srityje vykdydamos kelis Švarios plėtros mechanizmo ir Bendro įgyvendinimo projektus. ES padėjo joms pereiti prie anglies dioksido kiekio mažinimu grindžiamo vystymosi ir didinti atsparumą klimato kaitai stiprinant gebėjimus ir investuojant. Tačiau sukurti ir įgyvendinti visapusišką klimato politiką ir atsižvelgti į klimato klausimus vykdant kitų susijusių sričių politiką (pvz., energijos, transporto, žemės ūkio politiką) vis dar sudėtinga. Šalys partnerės skatinamos kurti nacionalines kovos su klimato kaita strategijas, t. y. anglies dioksido kiekio mažinimu grindžiamo vystymosi politiką ir atsparumo klimato kaitai strategijas, kurių reikės dalyvaujant tarptautinėse derybose ir jas užbaigiant 2015 m. Tam į kitų sričių politiką reikia įtraukti klimato kaitos klausimus. EKP šalys partnerės įgyvendino reformas, kad priartėtų prie ES transporto standartų. Bendradarbiaujant Rytų partnerystės transporto ekspertų grupėje daugiausia dėmesio skirta didesnei transporto sistemų integracijai, su transeuropiniu transporto tinklu (TEN-T) sujungto regioninio transporto tinklo apibrėžimui ir prioritetinių jungčių projektų nustatymui. Ši veikla turėtų būti užbaigta 2013 m.; panašaus pobūdžio veiksmams su pietinėmis šalimis partnerėmis turėtų būti pritarta antrojoje transporto ministrų konferencijoje, vyksiančioje 2013 m. lapkričio mėn. Šių metų pradžioje ES ir Moldova pasirašė Bendrosios aviacijos erdvės susitarimą. 2012 m. jau parafuotas toks susitarimas su Izraeliu. 2013 m. bus pradėtos aviacijos srities derybos su Tunisu, taip pat turėtų būti pratęstos derybos su Libanu. 2012 m. atnaujintos derybos dėl aviacijos susitarimo su Ukraina turėtų būti užbaigtos 2013 m. ir tais pačiais metais pradėtos su Azerbaidžanu. 2013 m. vasario mėn. surengtas neoficialus Rytų partnerystės ministrų dialogas dėl transporto, kad būtų pasirengta antrajam ES ir Rytų partnerystės transporto ministrų susitikimui 2013 m. 2012 m. Europos Komisija (EK), Europos investicijų bankas (EIB) ir Tarptautinė jūrų organizacija (TJO) drauge rengė bendrų veiksmų pasiūlymų rinkinį, vykdydamos tolesnius veiksmus pagal Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių investicijų ir partnerystės programos (FEMIP) patikos fondo atliktą galimybių studiją dėl Viduržemio jūros regiono šalių bendradarbiavimo plėtojant laivybą. 2013 m. EK, EIB ir TJO kartu rengia 12-ąją FEMIP konferenciją, kad sustiprintų Viduržemio jūros regiono šalių bendradarbiavimą jūrų ir laivybos srityje ir paremtų ekonomikos augimą ir darbo vietų kūrimą regione. Su informacinės visuomenės politika susijusiais bendrais veiksmais tebebuvo siekiama kurti sąžiningas, modernias, atviras ir skaidrias telekomunikacijų rinkas, skatinti visą visuomenę atvirai ir aktyviai naudotis internetu ir kurti įvairioms žiniasklaidos priemonėms palankią aplinką. 2012 m. sukurtas Rytų partnerystės elektroninių ryšių reguliuotojų tinklas. Bus sustiprintas atitinkamas Viduržemio jūros regiono reguliuotojų tinklas. Svarbių veiksmų imtasi siekiant pradėti kurti bendrą žinių ir inovacijų erdvę. 2012 m. EKP šalys aktyviau dalyvavo Septintojoje bendrojoje programoje (2007–2013 m.) (toliau – BP7). 2012 m. liepos mėn. paskelbtame kvietime teikti paraiškas dėl tarptautinio bendradarbiavimo įtraukti veiksmai, konkrečiai skirti EKP šalims regioniniu ir dvišaliu lygmenimis, siekiant paremti dialogą politikos klausimais, taip pat specialus veiksmas mokslinių tyrimų ir inovacijų atotrūkiui sumažinti. 2012 m. pabaigoje bendra ES parama projektams, kuriuose dalyvavo EKP šalys, siekė 960 mln. EUR. 2012 m. kovo mėn. ES ir Alžyras pasirašė mokslo ir technologijų srities bendradarbiavimo susitarimą. Nuo 2012 m. sausio mėn. į BP7 įtraukta Moldovos Respublika. Po 2012 m. balandžio mėn. Barselonoje surengtos Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių konferencijos mokslinių tyrimų ir inovacijų klausimais dabar rengiamos Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių – kaip dviejų regionų – bendradarbiavimo iniciatyvos. Pagal dabartinį Rytų partnerystės IV forumą „Žmonių ryšiai“ 2012 m. pradėta kurti ir 2013 m. veiklą pradės moksliniams tyrimams ir inovacijoms skirta ekspertų grupė.

57. 2012 m. toliau tęstas dialogas su šalimis partnerėmis, kad būtų nustatyti svarbiausi jų dalyvavimo ES programose ir darbo su ES agentūromis interesai. ES daugumoje šalių partnerių surengė informacinius susitikimus dėl bendrojo požiūrio į dalyvavimą programose ir darbo su agentūromis.

Spalio mėn. įsigaliojo protokolas, kuriuo Marokui leista dalyvauti EKP šalims partnerėms atvirose ES programose. Gruodžio mėn. panašius protokolus ES pasirašė su Armėnija ir Jordanija. Pradėtos derybos dėl protokolų su Azerbaidžanu ir Gruzija[9]. Lapkričio mėn. ES surengė informacinį seminarą, į kurį pakvietė EKP šalis ir ES agentūras. Ji priėmė 3,7 mln. EUR dydžio finansinės paramos projektą, kuris bus pradėtas 2013 m. pradžioje, kad paremtų ES agentūrų parengiamąsias priemones, skirtas padėti EKP šalims partnerėms dalyvauti jų veikloje. EKP šalys partnerės sustiprino ryšius su keliomis ES agentūromis, įskaitant ryšius dėl dvišalio techninio bendradarbiavimo. ES pasirengusi derėtis dėl protokolų, kuriais kitoms suinteresuotoms EKP šalims būtų leista dalyvauti ES programose. Kadangi dabartinės programos 2013 m. baigiasi, ES savo partneres informuos apie joms atviras 2014–2020 m. programas, kai tik jos bus priimtos. Ji ir toliau padės šalims partnerėms dalyvauti ES agentūrų veikloje, visų pirma skirdama finansavimą parengiamiesiems veiksmams. Šalys partnerės turės gerai apgalvoti ir nustatyti ribotą skaičių prioritetų, kad būtų lengviau toliau vykdyti bendrai nustatytais interesais pagrįstą dialogą ir bendradarbiavimą. ES yra pasirengusi bendrai finansuoti – laikinai ir vis mažiau – kai kurias su dalyvavimu susijusias išlaidas. 2.7. EKP rytų ir pietų kryptys

61. EKP grindžiama atskira ES ir kiekvienos kaimyninės šalies partneryste, vykdant vieną bendrą, abipusiu atskaitingumu ir bendru įsipareigojimu puoselėti visuotines žmogaus teisių, demokratijos ir teisinės valstybės vertybes grindžiamą politiką. Šis metodas papildomas dviem regioninėmis EKP kryptimis. Rytų partneryste ir ES ir pietinių Viduržemio jūros regiono šalių partneryste siekiant demokratijos ir bendros gerovės siekiama stiprinti regioninį bendradarbiavimą ir kurti regionines sąsajas bei spręsti konkrečias kiekvieno regiono geografines, ekonomines ir socialines problemas.

2.7.1 Rytų partnerystė Padaryta didelė dvišalė ir daugiašalė Rytų partnerystės įgyvendinimo pažanga. Vis dėlto dėl nepakankamos kai kurių šalių pažangos demokratinių reformų, žmogaus teisių ir teisinės valstybės srityse ir toliau sudėtinga siekti šalių partnerių politinės asociacijos ir ekonominės integracijos į ES tikslo. 2012 m. parengtas veiksmų planas[10] tapo pagrindu, kuriuo iki kito aukščiausiojo lygio susitikimo 2013 m. rudenį Vilniuje vadovaujamasi atliekant partnerystės stebėseną ir toliau įgyvendinant jos tikslus, nustatytus Prahos ir Varšuvos deklaracijomis. Europos kaimynystės forumai ir ekspertų grupės tapo bendra dialogo, bendradarbiavimo ir informacijos mainų erdve tokiose srityse kaip viešojo administravimo reforma, transportas, migracija ir prieglobstis. Pilietinės visuomenės forumai dabar įsteigti visose šešiose Rytų partnerystės šalyse partnerėse. Padaryta esminė pažanga dėl asociacijos susitarimų, taip pat dėl glaudaus bendradarbiavimo ir visapusiškų laisvosios prekybos zonų, t. y. pagrindinių demokratinių ir ekonominių pokyčių priemonių, o ES pasistūmėjo į priekį siekdama vizų režimo liberalizavimo trumpalaikėms kelionėms tikslo su penkiomis iš šešių šalių partnerių. ES suteikė didelę finansinę paramą šalių partnerių vykdomoms reformoms. 2011–2013 m. plėtojant dvišalį ir regioninį bendradarbiavimą galima pasinaudoti 1,9 mlrd. EUR suma (įskaitant 350 mln. EUR papildomų išteklių). Rytų partnerystės integracijos ir bendradarbiavimo programa (EaPIC) tapo priemone sistemingiau taikyti griežtesnes politines sąlygas ir principą „parama pagal pažangą“. 2012 m. pagal EaPIC didesnė finansinė parama suteikta trims šalims partnerėms (Moldovai, Gruzijai ir Armėnijai). Buvo susitarta pradėti vyriausiojo įgaliotinio ir Komisijos pirmininko pavaduotojo, už Europos kaimynystę atsakingo Komisijos nario ir šešių šalių partnerių užsienio reikalų ministrų lygmens neoficialius Rytų partnerystės dialogus. Neoficialiais dialogais turėtų būti sprendžiami visi bendros svarbos ES ir šalių partnerių užsienio politikos klausimai, stebimas Rytų partnerystės veiksmų plano įgyvendinimas ir prireikus įtrauktas sektorinis dialogas. Pirmasis susitikimas įvyko Kišiniove 2012 m. birželio mėn., antrasis – Tbilisyje 2013 m. vasario mėn., įskaitant neoficialų dialogą dėl transporto, kuriame dalyvavo Komisijos pirmininko pavaduotojas S. Kallasas ir šalių partnerių transporto ministrai. 2013 m. rudenį įvyksiantis aukščiausiojo lygio susitikimas Vilniuje bus dar vienas esminis žingsnis įgyvendinant Rytų partnerystę. Kai kurios rytinės šalys partnerės siekia glaudesnių santykių su ES. 2011 m. gegužės mėn. komunikate dėl EKP[11] vyriausioji įgaliotinė ir Komisija pabrėžė, kad vertybės, kuriomis grindžiama Europos Sąjunga, – laisvė, demokratija, pagarba žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms ir teisinė valstybė – yra ir politinės asociacijos bei ekonominės integracijos pagal EKP proceso esmė. Tai yra tos pačios vertybės, kurios įtvirtintos Europos Sąjungos sutarties 2 straipsnyje ir kuriomis grindžiami 8 ir 49 straipsniai. 2011 m. Rytų partnerystės aukščiausiojo lygio susitikime Varšuvoje valstybių ir vyriausybių vadovai pripažino su Europa susijusius tam tikrų šalių partnerių siekius ir jų pasirinkimą būti Europoje[12]. 2.7.2. Partnerystė siekiant demokratijos ir bendros gerovės

66. 2012 m. veiksmų plane[13] nustatyti tikslai, siektini pagal partnerystę su pietinėmis kaimyninėmis šalimis dvišaliu ir regioniniu lygmenimis, ir rezultatai, kurių tikimasi iki 2013 m. pabaigos. Veiksmų plano įgyvendinimui 2012 m. įtakos turėjo besikeičianti padėtis Viduržemio jūros regiono šalyse partnerėse. ES dvišaliu ir regioniniu lygmenimis vykdė atnaujintų įsipareigojimų politiką ir siūlė paramą perėjimo prie demokratijos procesams, kartu pripažindama, kad atsakomybė tenka šalims partnerėms. Kalbant apie finansinę paramą, be 3,5 mlrd. EUR, kurie jau numatyti 2011–2013 m., ES skiria apie 700 mln. EUR naujų dotacijų pietinėms kaimyninėms šalims.

67. 2012 m. sėkmingai surengti demokratiniai rinkimai (Egipte, Alžyre ir Libijoje), Jordanijoje ir Libane rengiantis rinkimams atliktos jų reformos ir daugumoje šalių suformuotos naujos vyriausybės. Teikdama paramą arba rengdama stebėjimo misijas, ES prisidėjo prie neretai pirmųjų iš tiesų demokratinių rinkimų. Daugiapartinė politika tapo dinamiškesnė, o pilietinė visuomenė aktyvesnė ir labiau girdima. Daugelyje regiono šalių užtikrinta didesnė pagarba saviraiškos laisvei apskritai ir pasidarė paprasčiau steigti politines partijas arba profesines sąjungas. Kita vertus, tapo aišku, kad demokratinėms institucijoms sukurti prireiks laiko, visų pirma tais atvejais, kai perėjimo prie demokratijos procesas vis dar neapibrėžtas teisiškai (Egipte). Tačiau naujas politinių partijų ir pilietinės visuomenės dinamiškumas yra demokratinės kultūros vystymosi ženklas, ir ES tai suteikia naujų dialogo galimybių. Tuo pat metu blogėjant saugumo padėčiai, pirmiausia Libijoje, Sinajuje ir Sahelyje, svarbiu klausimu tampa iš ankstesnių režimų perimto saugumo sektoriaus reforma, kuri turėtų būti vykdoma užtikrinant viešąją tvarką.

68. Ekonomikos srityje politinis netikrumas ir nepakankamos struktūrinės reformos integraciniam augimui užtikrinti ir toliau stabdė ekonominę veiklą. Fiskalinis deficitas išliko didelis ir 2012 m. dar labiau išaugo dėl silpnos ekonomikos ir padidėjusių išlaidų akivaizdiems socialiniams poreikiams patenkinti. Jau buvęs aukštas nedarbo lygis dar labiau išaugo. Nors politinės sąlygos nebuvo palankios ryžtingai ekonomikos reformai, yra tam tikrų padėties stabilizavimosi ženklų.

ES specialusis įgaliotinis pietinėms Viduržemio jūros regiono šalims atliko itin svarbų vaidmenį stiprindamas ES politinį dialogą su prie demokratijos pereinančiomis regiono šalimis, prisidėdamas prie ES pastangų stiprinti demokratiją ir institucijų kūrimą ir stiprindamas ES pastangų veiksmingumą, jos atstovavimą ir matomumą regione. Buvo suformuotos Tunisui (2011 m. rugsėjo 28–29 d.), Jordanijai (2012 m. vasario 22 d.) ir Egiptui (2012 m. lapkričio 13–14 d.) skirtos darbo grupės. Jos padėjo stiprinti ES santykius su šiomis trimis šalimis remdamosi individualiais rezultatais ir diferenciacijos principu ir įtraukdamos visas ES institucijas bei privatųjį sektorių. 2012 m. lapkričio mėn. Europos verslininkai taip pat dalyvavo „Misijose ekonomikos augimo labui“ Maroke ir Tunise, kurioms vadovavo Europos Komisijos pirmininko pavaduotojas A. Tajani. Tunise įsteigta ES ir Tuniso verslumo taryba, kad patartų Tuniso vyriausybei, kaip pagerinti verslo aplinką.

70. Regioniniu lygmeniu šiaurinių šalių bendras pirmininkavimas Šiaurės Viduržemio jūros sąjungai perduotas ES, o Jordanija perėmė bendrą pirmininkavimą pietinėms šalims. Tai buvo ženklas, kad abi Viduržemio jūros regiono pusės patvirtina savo norą Viduržemio jūros sąjungą – unikalų 43 narių forumą[14] – paversti veiksmingos regioninių projektų plėtotės varomąja jėga. Lapkričio mėn. ES ir Arabų Valstybių Lygos ministrų susitikimas buvo aiški politinė žinia, kad ES ir arabų valstybių ministrai yra įsipareigoję bendradarbiauti spręsdami bendrus klausimus. Gruodžio mėn. bendrame komunikate[15] pateikti būdai, kaip Europos Sąjunga galėtų paremti glaudesnį Magribo šalių bendradarbiavimą. Spalio mėn. Komisija taip pat dalyvavo 5+5 aukščiausiojo lygio susitikime su penkiomis ES bei pietinėmis Viduržemio jūros regiono šalimis ir Magribo šalimis ir išreiškė savo paramą tolesnei regioninei integracijai kaip svarbiai saugumo ir gerovės didinimo priemonei.

Nors 2012 m. padaryta didelė pažanga siekiant veiksmų plano tikslų, tolesnė pažanga 2013 m. priklausys nuo tolesnio ES ir šalių partnerių noro laikytis jau prisiimtų įsipareigojimų. Stabilizuojantis politinei padėčiai ir šalims partnerėms pereinant prie demokratijos, vyriausybėms turėtų būti lengviau pasinaudoti viskuo, ką siūlo ES, ir suteikti naują postūmį dalyvavimui regioniniame bendradarbiavime. 2.8. Konfliktų kaimynystėje sprendimas Užsitęsusių konfliktų kaimynystėje – Moldovoje, Pietų Kaukaze, Artimuosiuose Rytuose – sprendimas yra svarbi ES politikos dalis. ES BUSP / BSGP įsipareigojimas ir toliau bus neatsiejama EKP dalis. BSGP misijos kaimyninėse šalyse pagrįstos visapusiškais, įvairialypiais ES veiklos metodais šioje teritorijoje, kad būtų sprendžiami saugumo, teisinės valstybės ir civilinių krizių valdymo klausimai. ES specialusis įgaliotinis Pietų Kaukaze ir krizės Gruzijoje klausimais ir toliau atliko esminį vaidmenį ES siekiant išspręsti konfliktus Gruzijoje ir Kalnų Karabache. Kartu su JT ir ESBO specialusis įgaliotinis pirmininkavo Ženevos tarptautiniam dialogui dėl krizės Gruzijoje. Šios diskusijos kol kas yra vienintelis forumas, kuriame palaikomas Gruzijos valdžios institucijų ir atsiskirti siekiančių Abchazijos ir Pietų Osetijos regionų dialogas, nors naujoji Gruzijos administracija išreiškė ketinimą sukurti tiesioginius ryšių kanalus su de facto regionų atstovais. ES stebėjimo misija Gruzijoje padėjo stabilizuoti tenykštę padėtį patruliuodama prie administracinių sienų su atsiskirti siekiančiais regionais. Kalnų Karabache toliau palaikyti aukšto lygio ryšiai su Armėnija ir Azerbaidžanu, siekiant paskatinti taikų konflikto sprendimą, visų pirma remiant ESBO Minsko grupės veiklą. Visapusiškai įvertindama Minsko grupės pirmininkų indėlį, ES pabrėžė esanti pasirengusi padėti palengvinti susitaikymą ir reabilitaciją, remdama bet kokią pažangą, kuri gali būti padaryta derybų metu. 2012 m. rugsėjo mėn. pradėtas antrasis ES finansuojamos pilietinės visuomenės programos „Konflikto Kalnų Karabache taikus sprendimas“ etapas. Šiek tiek paspartėjo 2011 m. gruodžio mėn. oficialiai atnaujintas 5+2 grupės vykdomas Padnestrės konflikto sureguliavimo procesas. Per 2012 m. sausio mėn. susitikimą Odesoje abi pusės susitarė dėl „veiksmų nedideliais žingsniais“ metodo sprendžiant praktinius paprastiems piliečiams svarbiausius klausimus. Balandžio mėn. 5+2 grupė bendru sutarimu priėmė tvarkos taisykles ir visapusišką derybų darbotvarkę. Į ją įtraukti socialiniai ir ekonominiai, humanitariniai, teisiniai, politiniai ir saugumo klausimai. Nuo tada 5+2 grupės dalyviai teikė savo politinę paramą įvairių šalių rengtose techninėse diskusijose. Tai leido atkurti krovininį geležinkelio transportą per Padnestrės regioną ir padaryti didelę pažangą sprendžiant švietimo ir kitus socialinius bei ekonominius klausimus. Lapkričio mėn. dalyviai pasikeitė nuomonėmis, nors ir nepasiekė sutarimo, dėl poreikio aptarti konflikto sprendimo politinius aspektus ir nepakankamo aiškumo, kuris trukdo išspręsti socialinius ir ekonominius bei humanitarinius klausimus. ES, siekdama sutvirtinti stabilumą regione, aktyviai dalyvavo 5+2 grupėje ir sustiprino savo veiksmus vietoje. Ji supaprastino Padnestrėje įsikūrusių įmonių dalyvavimą ES ir Moldovos prekybos srautuose ir teikė finansinę paramą vis daugiau pasitikėjimo didinimo projektų socialinių klausimų, sveikatos, švietimo ir humanitarinės pagalbos srityse. Moldova ir Ukraina toliau konstruktyviai dalyvavo ES pasienio pagalbos misijoje Moldovoje ir Ukrainoje (toliau – EUBAM). Padedamos EUBAM Moldovos muitinės institucijos ir sienos apsaugos tarnyba toliau gerino savo profesinius gebėjimus ir tarpžinybinį bendradarbiavimą šalies viduje ir su Ukraina. EUBAM toliau rėmė valstybinės sienos su Ukraina demarkaciją. Pokyčiai arabų šalyse dar kartą parodė, kad reikia skubiai atnaujinti Izraelio ir palestiniečių derybas. 2012 m. ES toliau ragino abi šalis grįžti prie derybų stalo pagal 2011 m. rugsėjo mėn. Ketverto pareiškimą. Nepaisant Jordanijos paramos metų pradžioje, derybos, deja, nebuvo atnaujintos. ES dar kartą patvirtino savo paramą dviejų valstybių sambūviu pagrįstam sprendimui, bet išreiškė susirūpinimą dėl jose vykstančių įvykių, dėl kurių šis sprendimas gali tapti neįmanomas. Ji ir toliau siūlė Izraelio ir Palestinos konfliktą spręsti taikiomis dvišalėmis derybomis, grindžiamomis tarptautine teise ir jau susitartais kriterijais. Be nuoseklios praktinės paramos pagal EKP, jos politinės pastangos geriausiai matyti 2012 m. gegužės ir gruodžio mėn. Užsienio reikalų tarybos išvadose. ES toliau padėjo Palestinos Administracijai vykdyti valstybės kūrimo veiklą, grindžiamą teisinės valstybės ir pagarbos žmogaus teisėms principais. ES pakartojo savo raginimą siekti susitaikymo Palestinos viduje ir sutelkė dėmesį tam, kad užkirstų kelią vienašaliams veiksmams, kurie kelia grėsmę dviejų valstybių sambūviu pagrįstam sprendimui, visų pirma kalbant apie tebesitęsiančią Izraelio gyvenviečių plėtrą, įskaitant plėtrą Rytų Jeruzalėje. Visapusiškai pripažindama teisėtus Izraelio saugumo poreikius, ji toliau ragino užbaigti Gazos Ruožo blokadą, kad visų pirma būtų galima pagerinti jos nestabilią humanitarinę padėtį. Ji glaudžiai bendradarbiavo su JAV ir kitomis tarptautinėmis partnerėmis, įskaitant Kvarteto šalis. ES palankiai įvertino Jordanijos ir Egipto tarpininkavimo pastangas siekiant išspręsti konfliktą ir bendrą Arabų Lygos paramą Artimųjų Rytų taikos procesui. EUBAM Rafah operacijos sustabdytos, kai 2007 m. viduryje Gazos Ruožą jėga perėmė „Hamas“. Nuo to laiko misija negali vykdyti didelės dalies turimų įgaliojimų, bet išlaikė savo pajėgumus ir tebėra pasirengusi atnaujinti savo veiklą ir vėl persikelti į Rafos perėjimo punktą, kai tik politinės ir saugumo sąlygos bus palankios. Iškart po 2012 m. lapkričio mėn. Gazos krizės vėl atnaujintos diskusijos dėl galimo EUBAM Rafah atnaujinimo. Kalbant apie Siriją, ES pakartotinai pasmerkė tebevykdomus žmogaus teisių pažeidimus, nusprendė dėl kelių etapų ribojamųjų priemonių prieš Sirijos režimą ir suteikė humanitarinę pagalbą šalies viduje perkeltiems asmenims ir pabėgėliams. Ji ėmėsi diplomatinių veiksmų, kad palengvintų taikų krizės sprendimą, paremdama JT ir Arabų Valstybių Lygos specialiuosius pasiuntinius, dalyvaudama Sirijos gyventojų draugų grupės susitikimuose ir remdama pastangas stiprinti vieningą, atstovaujamąją opoziciją. Per krizę Sirijoje ES užėmė pirmaujančias pozicijas teikdama tarptautinę humanitarinę pagalbą ir glaudžiai derino veiksmus su kitais paramos teikėjais ir tarptautinėmis organizacijomis, kad būtų užtikrinta, jog būtų skubiai nustatyti poreikiai ir sparčiai ir veiksmingai suteikta pagalba. Be 208 mln. EUR, kuriuos skyrė ES valstybės narės, ES Sirijai ir kaimyninėms šalims 2012 m. suteikė 150 mln. EUR dydžio humanitarinę pagalbą. Apie 80 mln. EUR skirta pagal EKPP ir temines priemones, kad būtų patenkinti ilgalaikiai Sirijos gyventojų poreikiai (parama pilietinei visuomenei, žmogaus teisių gynėjams, pabėgėliams ir t. t.) ir padėta kaimyninėms šalims suvaldyti pabėgėlių srautus. 3. Politikos nuoseklumas EKP yra geriausias visapusiško požiūrio į išorės politiką pavyzdys. Bendradarbiaujant su mūsų kaimynais naudojamos visos ES prieinamos priemonės ir vykdoma visų sričių politika. Bendradarbiaujant ilgalaikė politinė asociacija, prekybos politika, sektorių politika ir finansinis bendradarbiavimas derinami su trumpalaike politika ir BUSP / BSGP priemonėmis. Tai rodo, kaip visapusiškas požiūris gali būti naudojamas vykdant nuoseklius veiksmus, kuriuose dalyvauja visi reikiami ES veikėjai. Kaip paskelbta 2013 m. Komisijos darbo programoje, vyriausioji įgaliotinė ir Komisija šiuo metu rengia bendrą komunikatą, kuriame išdėstys, kaip toliau plėtoti šį metodą. ES glaudžiai bendradarbiauja su kitomis valstybėmis donorėmis ir tarptautiniais veikėjais siekdama reaguoti į humanitarines krizes, skatinti perėjimą prie demokratijos ir šalių partnerių ekonominę plėtrą. Jau dabar pagrindinė užduotis yra siekti geresnių sąsajų ir veiksmų koordinavimo su pagrindinėmis tarptautinėmis finansų įstaigomis (TFĮ) EKP regione, šios užduoties svarba ir toliau didės. Išankstinių konsultacijų mechanizmai, pasitelkiant esamas sistemas – trišalį Komisijos, EIB grupės ir ERPB susitarimo memorandumą ir Liuksemburgo grupę (ES, TVF, Pasaulio bankas, TFK, EIB ir ERPB), ir didesnis bendradarbiavimas vietoje yra būtini siekiant vykdomą politiką labiau suderinti su EKP politikos tikslais. Specialusis įgaliotinis pietinėms Viduržemio jūros regiono šalims ir Komisija derina veiksmus su TFĮ ir G8 dalyvaudami Dovilio procese. Pasauliniu lygiu EKP politiniai klausimai taip pat svarstyti per 2012 m. susitikimą su Pasaulio banko ES vykdomaisiais direktoriais. Taip pat reguliariai rengiamos konsultacijos su už ES reikalus atsakingais ERPB valdybos nariais, per kurias galima spręsti su EKP susijusius politinius klausimus. Pastaraisiais metais nuolat stiprinta politinė ir strateginė Europos Tarybos (toliau – ET) ir ES partnerystė. Bendradarbiavimas ir dialogas su ET padeda siekti bendrų tikslų užtikrinti didesnę pagarbą bendroms žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių, demokratijos ir teisinės valstybės vertybėms regiono šalyse. ES taip pat glaudžiai bendradarbiauja su ESBO dėl konfliktų sprendimo Minsko grupėje ir 5+2 grupės vykdomame Padnestrės konflikto sureguliavimo procese, ji taip pat bendradarbiauja su ESBO ir JT Ženevos tarptautiniame dialoge dėl konflikto Gruzijoje. Europos Parlamentas, Regionų komitetas, ypač dvi jo susijusios įstaigos – Rytų partnerystės vietos ir regionų valdžios institucijų konferencija (CORLEAP) ir Viduržemio regiono valstybių vietos ir regionų asamblėja (ARLEM), ir Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas imasi vis aktyvesnio ir svarbesnio vaidmens EKP, padėdami plėtoti politinį dialogą ir į EKP labiau įtraukti kitas bendradarbiavimo sritis. Taip toliau stiprinamos politikos įgyvendinimo ir informavimo apie ją sąsajos. ES kaimyninės šalys taip pat tampa partnerėmis BSGP srityje. Ukraina dalyvauja keliose BSGP misijose. Su Ukraina ir Moldova sudaryti BSGP susitarimai dėl dalyvavimo bendrųjų sąlygų, deramasi su Gruzija, susidomėjimą išreiškė ir Armėnija. Padėtis vis dar galėtų būti geresnė. ES toliau dirbs, kad įvairių veikėjų veiksmai būtų nuoseklesni. Aišku, kad kai kuriose srityse, ypač judumo srityje, kur esminė politinė kompetencija priklauso valstybėms narėms, ES turi dar glaudžiau bendradarbiauti su valstybėmis narėmis, kad laikytųsi savo partnerėms duoto įsipareigojimo. Taip pat reikia rasti būdų į politikos formavimą, pvz., į rengiamus veiksmų planus ar asociacijos darbotvarkes, įtraukti kitus suinteresuotuosius subjektus. ES institucijos ir atskiros valstybės narės privalo siekti kuo didesnio veiksmų nuoseklumo, kuris būtinas užtikrinant ES pridėtinę vertę. ES delegacijos šalyse partnerėse labai svarbios siekiant sutelkti visus veikėjus ir užtikrinti veiksmų vietoje nuoseklumą ir sąsajas. Joms taip pat reikės imtis didesnio centrų, kuriuose šalių partnerių institucijos, pilietinė visuomenė ar įmonės galėtų gauti informacijos apie politiką ir paramos gavimo galimybes, vaidmens. 4. Ateities uždaviniai Visuotinės vertybės, kuriomis grindžiama ES, – laisvė, demokratija, pagarba žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms ir teisinė valstybė – yra ir EKP pagrindas. Šalims partnerėms, kurios nori kuo labiau suartėti su ES, tai yra pagrindinis jų vidaus reformų atskaitos taškas. Šis reformų procesas privalo būti integracinis. Procesas bus tvarus ir visapusiškai sėkmingas tik tuo atveju, jei visa visuomenė, ne tik politinis elitas ar tam tikrų politinių pažiūrų atstovai, pasirinks pirmiau nurodytas visuotines vertybes ir tvirtai jų laikysis. Principas „parama pagal pažangą“ išliks svarbiu elementu, kad EKP būtų galima reaguoti į demokratinių reformų vykdymo pastangas ir pažangą. Naująja kaimynystei skirta finansine priemone 2014–2020 m. šis principas bus įtrauktas į finansinio bendradarbiavimo sritį. Bet principas neskirtas tik finansiniam bendradarbiavimui. Kaip nurodyta 2011 m. bendrame komunikate, ES pritaikys savo pasiūlymą, pirmiausia kiek tai susiję su patekimu į rinkas ir geresniu judumu, atsižvelgdama į reformų įgyvendinimo pažangą ir šalių partnerių užmojus. Atlikus analizę paaiškėjo, kad (išskyrus kelias šalis, kurios ėmėsi veiksmų pagal daugumą rekomendacijų) didžioji dalis svarbiausių rekomendacijų, pateiktų ankstesnių metų EKP pažangos ataskaitose, lieka galioti ir artimiausiais metais tebebus svarbiausios vykdant reformų procesą. Dėl labai nedidelės kelių šalių partnerių pažangos siekiant bendrai sutartų tikslų ir nedidelio kai kurių jų susidomėjimo EKP teikiamomis paskatomis gali reikėti kritiškai peržiūrėti EKP priemones ir mechanizmus. Prireikus ES privalo apsvarstyti, ar pakoregavus minėtas priemones ir mechanizmus EKP labiau atitiktų šalių partnerių lūkesčius ir poreikius ir joms būtų lengviau labiau ja pasinaudoti. Be to, šalys partnerės privalo parodyti savo įsipareigojimą siekti su ES bendrai sutartų tikslų. Su ES sutarti prioritetai ir reformų darbotvarkės privalo tapti neatskiriama nacionalinių reformų ir vystymosi strategijų dalimi. Kad būtų galima suteikti naujų galimybių piliečiams keliauti, studijuoti ir užsiimti verslu su ES, būtina bendrai puoselėti vertybes, kuriomis grindžiama ES. ES turėtų daugiau dėmesio skirti su šiais klausimais susijusių sričių politikai ir priemonėms. Žmonių judumas, studentų stipendijos ir verslo tinklai gali turėti daugiau įtakos nei bet kas kitas šalių partnerių pasirinkimui būti Europoje. Rytuose vizų režimo liberalizavimo veiksmų planai veiksmingai paskatino reformas šalyse partnerėse. Kai šalys partnerės juos įgyvendins iki galo, bevizio režimo perspektyva taps dar realesnė. EKP yra įvairialypė, ją vykdo daugybė veikėjų, jos pobūdis kartais techninis, todėl ją sunku išaiškinti. Tačiau kaimyninių šalių gyventojai ES laiko pavyzdžiu ir įkvėpėja puoselėti vertybes, kurios yra EKP pagrindas – žmogaus teisės, demokratija, pagrindinės laisvės ir gerovė bei solidarumas. Iš EKP šalyse partnerėse atliktos viešosios nuomonės apklausos[16] matyti, kad apie ES teigiamą nuomonę turi daugumos jos kaimyninių šalių gyventojai[17]. ES siejama su žmogaus teisių, solidarumo, gerovės, demokratijos ir žodžio laisvės propagavimu. Šios vertybės ir ekonominė plėtra laikomos pagrindiniais bendradarbiavimo aspektais. Kita vertus, iš tos pačios apklausos paaiškėjo, kad daug žmonių jaučiasi nesą gerai informuoti apie tai, kokią veiklą ES vykdo jų šalyse. Tai parodo būtinybę geriau informuoti šalių partnerių piliečius apie EKP, jos tikslus ir priemones bei laimėjimus. Kai kuriose Europos kaimyninių šalių regionuose išlieka konfliktų problema, dėl kurių sunku pradėti reformų procesus. Taikos ir stabilumo skatinimas, naudojantis visomis ES prieinamomis civilinėmis ir karinėmis priemonėmis, yra skubi būtinybė, į kurią negalima nekreipti dėmesio. Šalių partnerių užsienio politikos orientavimo pokyčiai ir vis didesnis kitų veikėjų dalyvavimas regione taip pat gali sumažinti ES kaip pavyzdžio ir partnerės patrauklumą. Tad ES reikės apsvarstyti, kaip pritaikyti daugiašališkesnį politikos metodą, sistemingiau nei dabar įtraukiant kitus kaimynystės srityje veikiančius subjektus ir su jais dirbant, kai kartu su šalimis partnerėmis sprendžiami bendros svarbos klausimai. Pietinėse Viduržemio jūros regiono šalyse geriau matomas Turkijos, Persijos įlankos šalių ir tokių organizacijų kaip Arabų Lyga vaidmuo bandant spręsti konfliktus, ir jos labiau propaguoja savo ekonominius ir politinius interesus. Naujas spręstinas uždavinys yra Rytų kaimynystėje atsirandančios alternatyvios regioninės integracijos programos. Padėtį pakeitė tarp Rusijos Federacijos, Baltarusijos ir Kazachstano sudaryta Eurazijos Sąjunga. Ji suvokiama kaip kita politinio ir ekonominio vystymosi modelio galimybė, šalia integracijos į ES. Tačiau reikia pasirinkti. Pavyzdžiui, prisijungus prie Eurazijos Sąjungos muitų sąjungos nebūtų įmanoma ekonominė integracija į ES pagal glaudaus bendradarbiavimo ir visapusišką laisvosios prekybos susitarimą. 5. Išvada Nors visoms šalims partnerėms ir visoms politikos sritims taikomi tie patys esminiai EKP principai ir tikslai, ES santykiai su kiekviena jos partnere yra išskirtiniai, ir EKP priemonės pritaikomos, kad atitiktų kiekvienus iš jų. EKP yra ES priemonių rinkinys, kurį pasitelkus galima pakoreguoti politinį metodą ir imtis veiksmų atsižvelgiant į konkrečias šalių partnerių aplinkybes ir jų santykių su ES lūkesčius. ES turės vis labiau įvairinti savo politinį atsaką pagal nevienodą šalių partnerių vystymąsi, užmojus ir poreikius. Šalys partnerės neturėtų mažinti savo užmojų ir įsipareigojimų reformuoti savo visuomenę ir politinę bei ekonominę sistemą. Tai būtina siekiant patenkinti jų gyventojų lūkesčius ir poreikius. Atnaujintas politinis įsipareigojimas iš tiesų įgyvendinti dažnai sudėtingas reformas yra būtinas. Savo ruožtu ES turi toliau laikytis įsipareigojimų dėl glaudesnės politinės asociacijos, didesnės ekonominės integracijos ir paramos reformoms.

[1] COM(2011) 303, 2011 5 25.

[2] Prie šio bendro komunikato pridedama: dvylika šalių pažangos ataskaitų, kuriose vertinama, kaip 2012 m. šalyse, su kuriomis susitarta dėl EKP veiksmų plano arba atitinkamų dokumentų, įgyvendinta EKP; dvi regioninės pažangos ataskaitos, kuriose apžvelgiama 2012 m. padaryta pažanga įgyvendinant Rytų partnerystę ir Partnerystę siekiant demokratijos ir bendros gerovės, ir priedas, kuriame pateikti statistiniai duomenys.

[3] Remiantis JT Generalinės Asamblėjos rezoliucija Nr. 67/19, pavadinimas „Palestina“ bus naudojamas visais atvejais darant nuorodą į tai, kas anksčiau vadinta Palestinos nacionaline administracija arba Okupuotąja Palestinos Teritorija. Remiantis 2009 m. gruodžio mėn. Tarybos išvadomis, tai nereiškia, kad Palestina pripažįstama kaip valstybė.

[4] 2012 m. liepos 23 d. Europos Sąjungos Tarybos posėdyje priimtas Rytų partnerystės užsienio reikalų ministrų susitikimo bendras pareiškimas, dok. Nr. 12862/12, PRESSE 348. Bendras komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Rytų partnerystė: veiksmų iki 2013 m. rudens aukščiausiojo lygio susitikimo planas“, JOIN(2012) 13 final, 2012 5 15.

[5] Transparency International, 2012 m. korupcijos suvokimo indeksas.

[6] Parama partnerystei, reformoms ir integraciniam augimui.

[7] Rytų partnerystės integracijos ir bendradarbiavimo programa.

[8] KOM (2011) 839 galutinis.

[9] Protokolai, kuriais Moldovos Respublikai ir Ukrainai leidžiama dalyvauti joms atvirose ES programose, įsigaliojo 2011 m., o su Izraeliu toks protokolas pasirašytas 2008 m.

[10] Bendras komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Rytų partnerystė: veiksmų iki 2013 m. rudens aukščiausiojo lygio susitikimo planas, JOIN(2012) 13 final, 2012 5 15.

[11] Bendras komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Naujas požiūris į kintančią kaimynystę“ COM(2011) 303 galutinis, COM(2011) 303. 2011 5 25.

[12] Rytų partnerystės aukščiausiojo lygio susitikimo bendra deklaracija, Varšuva, 2011 m. rugsėjo 29–30 d.

[13] Bendras tarnybų darbinis dokumentas „Partnerystė siekiant demokratijos ir bendros gerovės. 2011 m. veiklos ataskaita ir būsimų veiksmų planas“, pridedamas prie dokumento Bendro komunikato Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Naujosios Europos kaimynystės politikos įgyvendinimas“, SWD(2012) 121 final, 2012 5 15.

[14] Sirijos dalyvavimas šiuo metu sustabdytas, tad dabar bendradarbiauja 42 šalys.

[15] Bendras komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Glaudesnio bendradarbiavimo ir regioninės integracijos rėmimas Magribe: Alžyre, Libijoje, Mauritanijoje, Maroke ir Tunise“. JOIN(2012) 36 final, 2012 12 17.

[16] 2012 m. pavasario ir rudens ES kaimynystės barometras.

[17] Išskyrus Egiptą ir Libiją, kur dauguma gyventojų neturi nuomonės arba pakankamai informacijos apie ES įvaizdį ar santykių padėtį.