Komisijos ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai dėl Tarybos direktyvos 89/398/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su specialios paskirties maisto produktais, suderinimo 9 straipsnio įgyvendinimo /* KOM/2008/0393 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 2008.6.27 COM(2008) 393 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI DėL TARYBOS DIREKTYVOS 89/398/EEB DėL VALSTYBIų NARIų įSTATYMų, SUSIJUSIų SU SPECIALIOS PASKIRTIES MAISTO PRODUKTAIS, SUDERINIMO 9 STRAIPSNIO įGYVENDINIMO TURINYS 1. Įvadas 4 1.1. Direktyvos 89/398/EEB ir 9 straipsnio tikslas ir taikymo sritis 5 1.2. Teisinės bazės raida 6 2. Valstybių narių pateikti pranešimai 7 2.1. Duomenys pagal atskiras valstybes nares 8 2.1.1. Austrija 8 2.1.2. Belgija 8 2.1.3. Kipras 8 2.1.4. Čekija 8 2.1.5. Danija 8 2.1.6. Estija 9 2.1.7. Suomija 9 2.1.8. Prancūzija 9 2.1.9. Vokietija 11 2.1.10. Graikija 12 2.1.11. Vengrija 12 2.1.12. Airija 12 2.1.13. Italija 13 2.1.14. Latvija 13 2.1.15. Lietuva 14 2.1.16. Liuksemburgas 14 2.1.17. Malta 14 2.1.18. Nyderlandai 14 2.1.19. Lenkija 14 2.1.20. Portugalija 14 2.1.21. Slovakija 15 2.1.22. Slovėnija 15 2.1.23. Ispanija 15 2.1.24. Švedija 15 2.1.25. Jungtinė Karalystė 17 3. Aptarimas 17 4. Išvados 20 KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI DėL TARYBOS DIREKTYVOS 89/398/EEB DėL VALSTYBIų NARIų įSTATYMų, SUSIJUSIų SU SPECIALIOS PASKIRTIES MAISTO PRODUKTAIS, SUDERINIMO 9 STRAIPSNIO įGYVENDINIMO ĮVADAS Pagal 1989 m. gegužės 3 d. Tarybos direktyvos 89/398/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su specialios paskirties maisto produktais, suderinimo[1] (t. y. dietiniais produktais) 9 straipsnio 5 dalį Europos Komisija turi Europos Parlamentui ir Tarybai siųsti ataskaitą apie šios direktyvos 9 straipsnio įgyvendinimą. 1994 m. Komisija nusiuntė Tarybai ataskaitą šiuo klausimu (COM (94)475) pagal pirmines šios direktyvos 9 straipsnio 5 dalies nuostatas. Ataskaitoje aptarti pranešimai, gauti nuo šios direktyvos įsigaliojimo 1989 m. iki 1994 m. 1999 m. Direktyva 1999/41/EB[2] buvo iš dalies pakeistos 9 straipsnio 5 dalies nuostatos, pagal kurias reikalaujama Europos Parlamentui ir Tarybai siųsti reguliarias ataskaitas apie straipsnio įgyvendinimą. Kad Komisija galėtų pateikti ataskaitas apie šio straipsnio įgyvendinimą, Komisijos tarnybos 2002 ir 2006 m. metais paprašė valstybių narių pateikti informaciją apie: 1. maisto produktų, apie kuriuos vadovaujantis 9 straipsniu buvo pranešta jų kompetentingai institucijai, skaičių; 2. duomenis apie specialią maisto produktų, apie kuriuos buvo pranešta, paskirtį. Valstybių narių buvo prašoma nurodyti, jei įmanoma, ar pranešimai buvo susiję su produkto pateikimu rinkai pirmą kartą, ar apie produktus anksčiau buvo pranešta kitoje valstybėje narėje. Be to, buvo laukiama komentarų apie 9 straipsnio nuostatų įgyvendinimo šalyje patirtį bei šių direktyvos nuostatų veikimą. Šioje ataskaitoje pateikiama 2002 ir 2006 m. valstybių narių pateikta informacija ir valstybių narių iki 2005 m. pabaigos gautus pranešimus. Tokio termino pageidavo Komisijos tarnybos. Tačiau vėliau ataskaitos rengimas buvo sujungtas su ataskaitos apie maisto produktus, skirtus žmonėms, kurių angliavandenių apykaita yra sutrikusi (sergantiems diabetu), rengimu ir poreikio persvarstyti visą Direktyvą 89/398/EEB (įskaitant 9 straipsnio įgyvendinimą) svarstymu. Tokiam nuodugniam šių klausimų aptarimui prireikė daugiau laiko nei tikėtasi, tačiau buvo suteikta galimybė daug išsamiau apžvelgti visą atitinkamą sektorių. Direktyvos 89/398/EEB ir 9 straipsnio tikslas ir taikymo sritis Direktyva 89/398/EEB yra susijusi su specialios paskirties maisto produktais, dar vadinamais dietiniais maisto produktais. Pagal direktyvos 1 straipsnį tai – „produktai, kurie dėl savo specialios sudėties arba gamybos proceso aiškiai skiriasi nuo įprastų maisto produktų ir kurie tinka vartoti jų charakteristikoje nurodytais mitybos tikslais ir parduodami, nurodant jų paskirtį“. Šiame straipsnyje nurodyta ir tai, kad speciali paskirtis turi atitikti specifinius mitybos reikalavimus: 1) tam tikros grupės žmonių, kurių virškinimo procesai ar medžiagų apykaita yra sutrikę; arba 2) tam tikros grupės žmonių, kurių fiziologinė būklė yra ypatinga ir kuriems dėl to ypač naudinga suvartoti nustatytą maisto produktuose esančių tam tikrų medžiagų kiekį; arba 3) sveikų kūdikių ir mažų vaikų. Direktyvos I priede pateikiamas specialios paskirties maisto produktų grupių, kurioms atskiros nuostatos bus priimtos specialiosiose direktyvose, sąrašas. Specialios paskirties maisto produktams, kurie nepriklauso nė vienai I priede išvardytai grupei, taikomos 9 straipsnio nuostatos. 9 straipsnyje numatyta: „Kad būtų galima atlikti efektyvią specialios paskirties maisto produktų, kurie nepriklauso nei vienai I priede išvardytai grupei, valstybinę kontrolę, taikomos šios specifinės nuostatos: 1. Kai pirmiau minėtas produktas yra pateikiamas į rinką pirmą kartą, gamintojas arba importuotojas, jei produktas gaminamas trečiojoje valstybėje, praneša valstybės narės kompetentingai institucijai produkto pardavimo vietą, pateikdamas jai ir produkto ženklinimo etiketėmis pavyzdį. 2. Jei tas pats produktas vėliau pateikiamas į kitos valstybės narės rinką, gamintojas arba, atitinkamai, importuotojas pateikia valstybės narės kompetentingajai institucijai tą pačią informaciją, kartu nurodydamas pirmojo pranešimo gavėją. 3. Prireikus, kompetentingai institucijai suteikiami įgaliojimai pareikalauti iš gamintojo ar, atitinkamai, iš importuotojo pateikti mokslinių tyrimų rezultatus ir duomenis, įrodančius, kad produktas atitinka 1 straipsnio 2 dalyje numatytus reikalavimus, o taip pat ir informaciją, numatytą 7 straipsnio 3 dalies a punkte. Jei šie tyrimai yra paskelbti lengvai prieinamoje publikacijoje, užtenka tik pateikti nuorodą į šią publikaciją.“ Direktyvos 89/398/EEB 9 straipsnio tikslas – sudaryti sąlygas oficialiai stebėti specialios paskirties maisto produktus, kurie nepriklauso šios direktyvos I priede išvardytoms maisto produktų grupėms, kurioms buvo arba bus parengtos specialiosios direktyvos. Teisin io pagrindo raida Iš pradžių, 1989 m., I priede buvo išvardytos devynios maisto produktų grupės: 1. Mišiniai kūdikiams iki keturių–šešių mėnesių; 2. Pienas ir kitas maistas kūdikiams, vyresniems nei 6 mėn., ir mažiems vaikams iki 3 m.; 3. Kūdikių maistas; 4. Mažai energijos turintis maistas skirtas svoriui kontroliuoti; 5. Dietinis maistas, skirtas specialiems medicininiams tikslams; 6. Mažai natrio turintis maistas, įskaitant ir mažai natrio ar natrio neturinčias dietines druskas; 7. Maistas, neturintis glitimo; 8. Maistas, reikalingas intensyviam raumenų darbui, ypač tinkantis sportininkams; 9. Maistas asmenims, kurių angliavandenių apykaita yra sutrikusi (sergantiems diabetu). Šis priedas buvo iš dalies pakeistas Direktyva 1999/41/EB, ir buvo išbrauktos dvi maisto produktų grupės: mažai natrio turintys maisto produktai, įskaitant ir mažai natrio turinčias dietines druskas arba dietines druskas be natrio, ir maisto produktai be glitimo. Direktyva 89/398/EEB buvo papildyta straipsniais 4a ir 4b. 4a straipsnyje nustatyta, kad taisyklės, taikomos sąvokoms, apibūdinančioms natrio arba druskos (natrio chlorido, stalo druskos) kiekio sumažinimą arba nebuvimą ir glitimo nebuvimą, priimamos pagal komitologijos procedūrą. 4b straipsnyje nustatyta, kad, kalbant apie maisto produktus asmenims, kurių angliavandenių apykaita yra sutrikusi (sergantiems diabetu), Komisija, taikydama komitologijos procedūrą, arba toliau rengia atitinkamas specialias nuostatas, arba pateikia visus galimus pasiūlymus dėl šios direktyvos pakeitimų. Dabartinės redakcijos priedas skamba taip: - „Konkretiems mitybos tikslams skirtų maisto produktų grupės, dėl kurių konkrečios nuostatos bus priimtos atskiromis direktyvomis: 1. Mišiniai kūdikiams iki keturių–šešių mėnesių ir kūdikiams, vyresniems kaip keturių mėnesių[3] 2. Perdirbti grūdiniai maisto produktai ir maistas kūdikiams bei mažiems vaikams[4] 3. Mažai energijos turintis maistas, skirtas svoriui kontroliuoti[5] 4. Dietinis maistas, skirtas specialiems medicininiams tikslams[6] 5. Maistas, reikalingas intensyviam raumenų darbui, ypač tinkantis sportininkams[7]; - Konkretiems mitybos tikslams skirtų maisto produktų grupės, dėl kurių konkrečios nuostatos bus priimtos atskiromis direktyvomis, atsižvelgiant į 4b straipsnyje nurodytos procedūros rezultatus: 6. Maistas asmenims, kurių angliavandenių apykaita yra sutrikusi (sergantiems diabetu)7.“ Valstybių narių pateikti pranešimai Šioje dalyje apibendrinama informacija apie pranešimus apie dietinius maisto produktus, kurie neišvardyti Direktyvos 89/398/EEB I priede. Todėl iš esmės į I priede išvardytų maisto produktų kategorijas nėra atsižvelgiama. Tačiau dėl skirtingų ataskaitų pateikimo ir teisės aktų perkėlimo būdų ne visuomet buvo galima atskirti šiuos produktus ir nustatyti tikslų pateiktų pranešimų apie dietinius maisto produktus, kuriems taikomas 9 straipsnis, skaičių. Pranešimų priėmimo data kiekvienoje šalyje skiriasi dėl laiko, kurio reikia būtinoms procedūroms pritaikyti taikant nacionalinius teisės aktus, skirtumų. Šalims, kurios į Europos Sąjungą įstojo 2004 m. gegužės 1 d., laikotarpis, į kurį atsižvelgiama, prasideda nuo įstojimo datos – 2004 m. gegužės 1 d. Bulgarijos ir Rumunijos duomenys nėra įtraukti į ataskaitą, nes ji apima panešimus, gautus iki 2005 m pabaigos. Duomenys pagal atskir as valstybes nares Austrija Austrijos kompetentinga institucija gavo iš viso 128 pranešimus. Maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašomi kaip: - maisto produktai asmenims, sergantiems gliutenine enteropatija, – maisto produktai be glitimo (92), - maisto produktai asmenims, sergantiems fenilketonurija (12), - maisto produktai nėščioms arba maitinančioms krūtimi (žindančioms) moterims (10), - maisto produktai neišnešiotiems kūdikiams ir angliavandenių pakaitalas po gimimo; pagerintas motinos pienas neišnešiotiems kūdikiams (10), - maisto produktai asmenims, sergantiems hipercholesterinemija (6). Belgija Belgijos kompetentingai institucijai buvo pranešta apie vieną produktą. Prašymas buvo pateiktas dėl „dietinio medaus“ – produkto, kuriame yra 60 % saldiklių, skirto naudoti kaip medaus pakaitalas diabetu sergantiems žmonėms. Prašymas nebuvo priimtas, nes nuspręsta, kad jis neatitinka Tarybos direktyvos 2001/110/EB, susijusios su medumi, reikalavimų. Tačiau reikia pažymėti, kad, kaip minėta, maisto produktams, kurie skirti diabetu sergantiems asmenims, 9 straipsnyje nustatyta pranešimo procedūra šiuo metu netaikoma. Kipras Kipro kompetentinga institucija negavo nė vieno pranešimo. Čekija Čekijos kompetentinga institucija negavo nė vieno pranešimo. Danija Danijos kompetentinga institucija gavo iš viso 36 pranešimus. Maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašomi kaip: - mažai baltymų turintys maisto produktai (19), - labai mažai kalorijų turintys dietiniai maisto produktai (9), - maisto produktai be laktozės (5), - maisto produktai be glitimo (3). Estija Estijos kompetentinga institucija gavo iš viso 19 pranešimų. Maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašyti kaip: - maisto produktai be glitimo (18), - mažai natrio turintys maisto produktai (1). Teikimas rinkai. Apie prekybą trimis iš šių maisto produktų kitose valstybėse narėse jau pranešta prieš pateikiant pranešimą Estijoje. Suomija Suomijos kompetentinga institucija gavo iš viso 350 pranešimų. Maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašomi kaip: - mažai laktozės turintys maisto produktai arba maisto produktai be laktozės (201), - maisto produktai be glitimo (131), - cholesterolį mažinantys maisto produktai (17), - mažai baltymų turintys maisto produktai (1). Pastaba. Maždaug 17 % Suomijos gyventojų netoleruoja laktozės. Todėl pieno produktų pramonės atstovai yra sukūrę kelis pieno produktus, kurie tinka šiai žmonių grupei. Teikimas į rinką. Visi produktai, apie kuriuos buvo pranešta, į rinką pirmą kartą buvo pateikti Suomijoje. Prancūzija Prancūzijos kompetentinga institucija gavo iš viso 92 pranešimus. Maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašomi kaip: - mažai kalorijų turintys maisto produktai, kuriems netaikomi specialieji teisės aktai dėl svorio mažinimo (34), - daug baltymų ir mažai kalorijų turintys maisto produktai (8), - pagerinti maisto produktai vaikams ir paaugliams (grūdiniai produktai, sausainiai ir pieno gėrimai) (46), - pagerinti maisto produktai vyresnio amžiaus žmonėms (pieno gėrimai ir sausainiai) (2), - pieno miltelių produktai sveikstantiesiems (1), - maisto produktai be glitimo (1). Pastaba. Informacijos apie 2002–2005 m. negauta. Teikimas rinkai. Prancūzijos kompetentingos institucijos teigimu, apskritai nepateikiama jokios informacijos, ar kitoje valstybėje narėje apie produktą buvo pranešta, ar nebuvo. Vokietija Vokietijos kompetentinga institucija gavo iš viso 338 pranešimus. Nustatyta, kad iš jų 119 pranešimų (35 %) yra tinkami vartoti dietinės mitybos reikmėms ir atitinka teisines nuostatas. Maisto produktai, apie kuriuos pranešta (įskaitant 27 produktus, pranešimo apie kuriuos procedūra dar nebaigta), aprašomi taip: - Maisto produktai, sergantiems hipercholesterinemija ir (arba) asmenims, kuriems reikia maisto produktų su modifikuotais riebalais (46) - Maisto produktai nėščioms ir (arba) krūtimi maitinančioms motinoms (30) - Maisto produktai asmenims, turintiems įsisavinimo arba virškinimo sutrikimų ir kuriems dėl dietos trūksta maistinių medžiagų (20) - Maistas asmenims, kuriems trūksta geležies (14) - Maisto produktai asmenims, kuriems reikia maisto produktų su modifikuotais baltymais (ypač mažai fenilalanino turintys maisto produktai) (12) - Maisto produktai asmenims, kuriems trūksta konkrečių amino rūgščių (11) - Maisto produktai asmenims, kuriems trūksta tam tikrų mineralinių medžiagų (išskyrus geležį) (7) - Kita (6) 128 pranešimai (38 %) nebuvo priimti dėl to, kad, pavyzdžiui, nebuvo objektyvios nuorodos į konkrečią vartotojų grupę, minimos sąlygos, kuriomis nebūtina maitintis specialiai sukurtais dietiniais maisto produktais (menopauzė, migrena, amžius, stresas, poreikis stiprinti atsparumą ir pan.) ir (arba) nėra ryškių skirtumų, palyginti su įprastais maisto produktais, tokiais kaip maisto papildai[8] arba maisto produktai, kurie papildyti vitaminais, mineralais ir kitomis medžiagomis[9] („pagerinti maisto produktai“). Be to, kai kurie produktai daugiausia buvo skirti ne mitybos reikmėms, tad neatmestina galimybė juos klasifikuoti kaip medicinos produktą. 49 pranešimų procedūra dar nėra baigta, pvz., dėl vykstančio teismo proceso ar dar nebaigto tyrimo. Be to, apie 42 produktus buvo pranešta be reikalo, kadangi jie priklauso Direktyvos 89/398/EEB I priede nurodytoms maisto kategorijoms. Pastabos. Remiantis nacionalinėmis nuostatomis, toliau nurodytoms dietinių maisto produktų grupėms 9 straipsnyje nustatyta pranešimo procedūra nėra taikoma: - mažai natrio turintys maisto produktai, įskaitant mažai natrio turinčias dietines druskas ir dietines druskas be natrio, - maisto produktai be glitimo. Teikimas rinkai. Nurodyta, kad 15 produktų, apie kuriuos buvo pranešta, prieš juos pateikiant į Vokietijos rinką jau buvo pateikti rinkai kitoje ES valstybėje narėje. Nustatyta, kad keturis iš tų produktų tinka naudoti dietos reikmėms. Graikija Graikijos kompetentinga institucija gavo ir priėmė iš viso 15 pranešimų. Vienas iš specialios paskirties maisto produktų, apie kuriuos buvo pranešta, pavyzdžių yra: - produktas, kuris iš dalies atitinka tam tikrų asmenų, kuriems pasireiškia su virškinimu susiję sutrikimai dėl mitybos perviršio, poreikius. Pastaba. Dar keturi pranešimai, susiję su dietiniais maisto produktais, kurie iš dalies patenkina nėščių ir krūtimi maitinančių moterų mitybos poreikius, nebuvo priimti, nes nebuvo pagrįstas jų mitybinis poreikis. Vengrija Vengrijos kompetentinga institucija gavo iš viso 174 pranešimus. Visi maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašomi kaip: - maisto produktai be glitimo (174). Pastaba. Keturis iš šių produktų gali vartoti ir fenilketonurija sergantys pacientai. Airija Airijos kompetentingai institucijai buvo pranešta apie vieną produktą. Jis aprašomas kaip - maisto produktai žmonėms, kurie netoleruoja laktozės arba kuriems trūksta laktazės (1). Pastaba. Specialieji teisės aktai Airijoje priimti 2002 m., o iki tol negaliojo jokia oficiali pareiškimo procedūra. Italija Italijos kompetentinga institucija gavo iš viso 12 000 pranešimų. Keletas specialios paskirties produktų, apie kuriuos pranešta, pavyzdžių: - kūdikių vystymąsi gerinantis pienas, - pienas be laktozės, - produktai vandens ir elektrolitų kiekiui atkurti viduriuojant, - maistas, kurio sudėtyje yra daugiausia angliavandenių ir B grupės vitaminų, skirtas ketozės simptomams mažinti. Pastaba. Pagal Italijos teisės aktus pranešimus privaloma teikti ir apie maisto papildus bei pagerintus maisto produktus. Italijos kompetentingos institucijos teigimu, didelę pranešimų dalį sudaro pranešimai apie maisto papildus, tačiau nebuvo galimybės nustatyti, kiek iš visų gautų pranešimų yra pranešimai apie dietinius produktus. Informacijos apie 2002–2005 m. negauta. Latvija Latvijos kompetentinga institucija gavo iš viso keturis pranešimus. Maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašomi kaip: - dietinis vanduo, tinkamas vartoti įvairioms reikmėms (4). Pavyzdžiui, skirtas asmenims, dirbantiems intensyvų protinį darbą, arba vyresniems nei 40 metų asmenims, būnantiems labai radioaktyvioje aplinkoje bei besimaitinantiems užterštais maisto produktais. Lietuva Lietuvos kompetentinga institucija negavo nė vieno pranešimo. Liuksemburgas Iki 2001 m. Liuksemburgo kompetentinga institucija negavo nė vieno pranešimo. Informacijos apie 2002–2005 m. negauta. Malta Maltos kompetentinga institucija negavo nė vieno pranešimo. Nyderlandai Nyderlandų kompetentinga institucija gavo iš viso penkis pranešimus. Maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašomi kaip: - mažai natrio turintys maisto produktai, parduodami kaip tinkami vartoti laikantis mažai natrio turinčių produktų dietos (5). Lenkija Lenkijos kompetentinga institucija gavo iš viso 985 pranešimus. Didelė šių pranešimų dalis (apie 88 %) yra susijusi su specialios paskirties maisto produktais, kurie priklauso šios direktyvos I priede išvardytoms maisto produktų grupėms. Kiti 119 pranešimų yra susiję su maistu, kuris aprašomas kaip: - maisto produktai be glitimo (113), - produktai, kurių sudėtyje yra augalinių sterolių (tepieji riebalai ir jogurto gėrimai) (3), - kita: probiotikai(2), vaikų vystymąsi gerinantis pienas (1). Portugalija Portugalijos kompetentinga institucija gavo iš viso 66 pranešimus. Visi maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašyti kaip - maisto produktai be glitimo (66). Pastaba. Portugalijos kompetentinga institucija teikia ataskaitas apie pranešimus, gautus nuo 2000 m. lapkričio mėn.; tai yra dekreto-įstatymo dėl Direktyvos 1999/41/EB perkėlimo į nacionalinius teisės aktus data. Informacijos apie 2002–2005 m. negauta. Teikimas rinkai. Prieš pateikiant pranešimą Portugalijoje, apie prekybą šiais produktais jau buvo pranešta kitose valstybėse narėse. Slovakij a Slovakijos kompetentinga institucija negavo nė vieno pranešimo. Slovėnija Slovėnijos kompetentinga institucija gavo iš viso 63 pranešimus. Visi maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašomi kaip - maisto produktai be glitimo (63). Teikimas rinkai . Prieš pateikiant pranešimą Slovėnijoje, apie prekybą 62 iš šių produktų jau buvo pranešta kitose ES valstybėse narėse. Ispanija Ispanijos kompetentinga institucija gavo iš viso 544 pranešimus. Didelė šių pranešimų dalis (apie 50 %) yra susijusi su specialios paskirties maisto produktais, kurie priklauso šios direktyvos I priede išvardytoms maisto produktų grupėms, ir todėl jie nėra įtraukti į šią analizę. Ispanijos kompetentinga institucija priėmė iš viso 273 pranešimus. Maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašomi kaip: - maisto produktai be glitimo (215); - mažai natrio turintys maisto produktai (56); - maisto produktai neišnešiotiems kūdikiams arba kūdikiams, kurie gimė per mažo svorio (2). Švedija Švedijos kompetentinga institucija gavo iš viso 1 680 pranešimų. Maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašomi kaip: - mažiau glitimo turintys maisto produktai arba maisto produktai, kuriuose natūraliai nėra glitimo (1 128), - mažiau laktozės, pieno ar pieno baltymų turintys maisto produktai arba maisto produktai be laktozės, pieno ar pieno baltymų (556), - maisto produktai be kiaušinių (160), - maisto produktai be sojų (124), - mažiau baltymų ir (arba) žirnių baltymų turintys maisto produktai arba maisto produktai be baltymų ir (arba) žirnių baltymų (89), - mažai fenilalanino turintys maisto produktai (28), - kita: maisto produktai suaugusiesiems, kuriems papildomai reikia kalcio, pavyzdžiui, moterims po menopauzės ir vyresnio amžiaus moterims (6), cholesterolį mažinantys maisto produktai ir maisto produktai papildomai energijai arba baltymams gauti (4), maisto produktai suaugusiesiems, kuriems papildomai reikia geležies (1) ir kitų maistinių medžiagų (2). Pastaba. Bendras šių pranešimų skaičius yra didesnis kaip 1 680, nes kiekvienas produktas gali būti priskiriamas daugiau kaip vienai kategorijai (pavyzdžiui, maisto produktas, kuris yra ir be glitimo, ir be pieno). Teikimas rinkai. Apie daugumą produktų prieš pateikiant juos į Švedijos rinką nebuvo pranešta kitose valstybėse narėse. Jungtinė Karalystė Jungtinės Karalystės kompetentinga institucija gavo iš viso 114 pranešimų. Maisto produktai, apie kuriuos pranešta, aprašomi kaip: - maisto produktai be glitimo (103), - kita: motinos pieną gerinančios medžiagos (3), vaikų vystymąsi gerinantis pienas (3) ir maisto produktai kūdikiams, kurie gimė per mažo svorio (2), dietinė druska (1), maisto produktai laktazės trūkumui reguliuoti (1), maisto produktai svoriui reguliuoti (1). Pastaba. Specialieji teisės aktai Jungtinėje Karalystėje priimti 2002 m., o iki tol negaliojo jokia oficiali pareiškimo procedūra. Teikimas rinkai. Jungtinė Karalystės neturi jokios informacijos, ar apie šiuos produktus pirmąkart pranešta Jungtinėje Karalystėje, ar apie juos anksčiau pranešta kitoje valstybėje narėje. Aptarimas Toliau aptarime Komisija pabrėžė pagrindinius klausimus, kuriuos valstybės narės iškėlė dėl 9 straipsnio įgyvendinimo, ir sugrupavo susijusius atskirų valstybių narių pasiūlymus ir pavyzdžius. 1. Dėl informacijos apie produkto pateikimą rinkai pirmą kartą kelios valstybės narės pareiškė, kad dažnai yra sunku išsiaiškinti, ar kitoje ES valstybėje narėje buvo anksčiau pranešta apie maisto produktą. Taip gali būti todėl, kad importuotojai dažnai nenurodo šios informacijos. Be to, jei yra žinoma, kad maisto produktas buvo pateiktas rinkai Bendrijoje, importuotojas dažnai nežino, kurioje valstybėje narėje jis buvo pateiktas. Viena valstybė narė pasiūlė supaprastinti pranešimo sistemą ir apsiriboti pirmuoju pranešimu, kuris elektroniniu būdu galėtų būti išplatintas valstybėse narėse. 2. Kai kurios valstybės narės pareiškė, kad gamintojai ar importuotojai retai praneša apie dietinių maisto produktų, apie kuriuos buvo pranešta anksčiau, sudėties arba ženklinimo pakeitimus. Kartais gamintojai ir platintojai taip pakeičia produkto sudėtį, nurodytus mitybos tikslus arba žmonių, kuriems skirtas tas dietinis maisto produktas, grupę, kad gali prireikti dar kartą atlikti produkto atitikties teisės aktams patikrą. Viena valstybė narė pabrėžė, kad nėra jokio įpareigojimo informuoti kompetentingą instituciją, kai produktas pašalinamas iš rinkos, ir todėl sunku gauti atnaujintą informaciją apie rinkoje esančius produktus. Kita valstybė narė pasiūlė nustatyti pranešimų teikėjams įpareigojimą pranešti apie bet kokius produkto, apie kurį jau pranešta, pokyčius. 3. 9 straipsnio 3 dalies nuostatomis valstybėms narėms suteikta teisė prireikus reikalauti, kad gamintojas arba importuotojas pateiktų mokslinių tyrimų rezultatus ir duomenis, įrodančius, kad produktas atitinka 1 straipsnio 2 dalyje nurodytus reikalavimus. Viena valstybė narė pasiūlė šiuo klausimu valstybėms narėms tarpusavyje dalytis patirtimi ir specialistų žiniomis. 4. Esama 9 straipsnio įgyvendinimo neatitikimų. Kelios valstybės narės gavo pranešimus apie maisto produktus, kurie priklauso vienai iš I priede išvardytų grupių, apie kuriuos paprastai nereikia teikti pranešimo pagal 9 straipsnį; buvo pateikta pranešimų net apie tuos produktus, kuriems Direktyva 89/398/EEB netaikoma. Vienas paaiškinimas yra tai, kad kai kuriose valstybėse narėse maisto produktų, apie kuriuos reikia pateikti pranešimą, yra daugiau, o valdžios institucijos neskirsto pranešimų į atskiras rūšis . Kita vertus, iš pranešimų analizės matyti, kad gali būti keletas priežasčių, dėl kurių sunku taikyti esamus teisės aktus. Esama daug vadinamųjų ribinių produktų, dietinių maisto produktų, kuriems galima taikyti skirtingus teisės aktus. Gali kilti abejonių, ar dietiniams maisto produktams taikoma specialioji direktyva, ar 9 straipsnio nuostatos ir ar produktai yra dietiniai, ar įprasti maisto produktai. 9 straipsnis, palyginti su specialiosiomis direktyvomis Kai kurios valstybės narės laikosi nuomonės, kad maisto produktai fenilketonurija sergantiems asmenims yra dietiniai maisto produktai pagal 9 straipsnį, o kitos juos laiko specialios medicininės paskirties dietiniais maisto produktais. Su tokia pat problema susidurta ir kalbant apie „labai nedaug kalorijų turinčius produktus“. Dietiniai maisto produktai, palyginti su visiems žmonėms skirtais maisto produktais Dažniausiai pasitaikantys atvejai, susiję su dietinių produktų atskyrimu nuo įprastų maisto produktų, apibendrinti toliau pateikiamuose pavyzdžiuose: Kai kurių valstybių narių nuomone, maisto produktai, papildyti augaliniais steroliais, yra dietiniai produktai, skirti hipercholesterinemija sergantiems žmonėms, o kitos valstybės narės juos laiko visiems žmonėms skirtais produktais. Panaši problema iškilo ir skirstant produktus į dietinius maisto produktus ir maisto papildus. Pavyzdžiui, kai kurių valstybių narių nuomone, tabletės, papildytos vitaminais pagyvenusiems žmonėms, yra dietiniai maisto produktai, o kitos juos laiko maisto papildais. Komisija pažymėjo, kad maisto produkto negalima laikyti ir dietiniu maisto produktu, ir maisto papildu. Be to, pagal Direktyvos 2002/46/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su maisto papildais, suderinimo 2 straipsnio a dalyje pateiktą apibrėžtį, maisto papildai yra skirti įprastam racionui papildyti. O dietiniai maisto produktai yra maisto produktai, kurie dėl specialios sudėties ar gamybos proceso yra tinkami vartoti konkrečiai žmonių grupei. Paprastai, jei maisto produktas pateikiamas dozuota forma, kaip nurodoma Direktyvoje 2002/46/EB pateiktoje maisto papildų apibrėžtyje, jis bus laikomas maisto papildu, tačiau jei konkretus maisto produkto mitybos paskirties tyrimas rodo, kad jis skirtas tam tikrai žmonių, kurių fiziologinė būklė yra ypatinga, grupei (o ne visiems žmonėms), šis produktas gali būti laikomas dietiniu maisto produktu. Susirūpinimą kelia ir pagerintų maisto produktų bei dietinių maisto produktų klasifikacija. Ataskaitoje, pavyzdžiui, apie pagerintus grūdinius produktus vaikams ir paaugliams pranešta kaip apie dietinius maisto produktus, tačiau dėl neseniai įsigaliojusio Reglamento 1925/2006 dėl pagerintų maisto produktų (2007 m. liepos 1 d.) tokius produktus dabar būtų galima laikyti pagerintais maisto produktais. Tam tikros valstybės narės kai kurių kategorijų įprastus maisto produktus laikė dietiniais maisto produktais dėl jų charakteristikoje nurodytų teiginių, tokių kaip „be sojų“ arba „be pieno“. Tai buvo pagrįsta samprotavimu, kad šie maisto produktai buvo skirti specialiai asmenims, kurie netoleruoja konkrečių sudedamųjų dalių arba yra joms alergiški. Reikėtų pabrėžti, kad kalbant apie „alergenų ženklinimą“, nuorodoms dėl produktuose esančių alergenų taikoma Direktyva 2000/13/EB dėl bendrojo maisto ženklinimo[10]. Šių teisės aktų tikslas – suteikti vartotojams išsamią informaciją apie maisto produktus. Siekiant užtikrinti, kad vartotojai, alergiški tam tikroms medžiagoms arba jų netoleruojantys, gautų informaciją apie sudedamąsias dalis, kurioms jie yra jautrūs, etiketėje reikalaujama nurodyti teisės aktuose nustatytų alerginių sudedamųjų dalių pavadinimus. Paprastai konkrečioms medžiagoms jautrūs žmonės, norėdami rasti atitinkamą informaciją, peržiūri sudedamųjų dalių sąrašą. Be to, maisto produktai, kuriuose nėra galimai alerginių sudedamųjų dalių, negali būti automatiškai laikomi dietiniais maisto produktais. Reikėtų pabrėžti, kad ataskaita yra susijusi su atitinkamais pranešimais, kuriuos valstybės narės gavo prieš įsigaliojant kai kuriems neseniai priimtiems teisės aktams dėl maisto produktų. ES teisės aktų raida, pavyzdžiui, priimta Direktyva 2002/46/EB dėl maisto papildų, jau turi įtakos pranešimo sistemai. Be to, manoma, kad neseniai įsigalioję reglamentai dėl pagerintų maisto produktų ir teiginių apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą paveiks maisto produktų, apie kuriuos teikiami pranešimai 9 straipsnyje nustatyta tvarka, kategoriją. 5. Žvelgiant į apibendrinimo lentelę, kurioje pateikta gautų pranešimų apžvalga (žr. priedą), matyti, kad didelę visų 3 689 pranešimų dalį (57 %, arba 2 107 pranešimus) sudaro pranešimai apie produktus be glitimo, o antrą pagal dydį pranešimų dalį (21 %, arba 764 pranešimus) – pranešimai apie produktus be laktozės. Taigi, matyti, kad iš didelio skaičiaus pranešimų galima išskirti kelias daugeliui valstybių narių visuotinai priimtinas kategorijas. Išvados 9 straipsnio nuostatų tikslas – sudaryti sąlygas oficialiai stebėti rinkai teikiamus produktus. Tačiau, apskritai daugumos valstybių narių nuomone, pranešimo sistema turėtų būti racionalizuojama, kad būtų užtikrintas labiau suderintas šio straipsnio nuostatų įgyvendinimas visoje Europos Sąjungoje. Tokios produktų kategorijos kaip „be glitimo“ ir „be laktozės“, sudarančios didelę pranešimų dalį, bus reglamentuojamos taikant konkrečias tokių terminų vartojimo taisykles, kaip numatyta Direktyvoje 89/398/EEB dėl dietinių maisto produktų (4a straipsnis) ir Reglamente 1924/2006 dėl teiginių apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą (22 konstatuojamoji dalis). Taigi, 9 straipsnio nuostatos bus taikomos tik likusiems produktams, kuriems negali būti nustatytos konkrečios taisyklės, nes tai yra naujoviški produktai, arba todėl, kad jie nepriklauso visuotinai pripažintai maisto produktų kategorijai. Neatitikimų gali atsirasti dėl skirtingų Direktyvos 89/398/EEB dėl dietinių maisto produktų 1 straipsnyje pateiktos „specialios paskirties maisto produktų“ apibrėžties aiškinimų – ją sudaro skirtingi elementai ir kompetentingos institucijos ją gali aiškinti skirtingai. Pagal Direktyvos 89/398/EEB dėl dietinių maisto produktų 1 straipsnio nuostatas, be to, kad dietiniai maisto produktai yra skirti tam tikroms žmonių grupėms, dėl savo specialios sudėties arba gamybos proceso jie turi ir aiškiai skirtis nuo įprastų maisto produktų. Iš šios ataskaitos matyti, kad valstybės narės šią apibrėžtį aiškina nevienodai, todėl reikia sutarti dėl jos taikymo srities. Tai padėtų nustatyti ir skirtingų teisės aktų, kaip antai Direktyvos 2002/46/EB dėl maisto papildų ir Reglamento 1925/2006 dėl maisto produktų papildymo vitaminais ir mineralais bei tam tikromis kitomis medžiagomis (dėl pagerintų maisto produktų), taikymo srities skirtumus. Atsižvelgus į šiuos svarstymus, tampa akivaizdu, kad, siekiant veiksmingiau ir labiau suderintai įgyvendinti teisės aktus dėl dietinių maisto produktų, reikėtų persvarstyti 9 straipsnį ir kitus susijusius straipsnius. [1] OL L 186, 1989 6 30, p. 27–32. [2] 1999 m. birželio 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/41/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 89/398/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su specialios paskirties maisto produktais, suderinimo. OL L 172, 1999 7 8, p. 38–39. [3] 2006 m. gruodžio 22 d. Komisijos direktyva 2006/141/EB dėl pradinių mišinių kūdikiams ir tolesnio maitinimo mišinių, iš dalies keičianti Direktyvą 1999/21/EB. OL L 401, 2006 12 30, p. 1–33. [4] 2006 m. gruodžio 5 d. Komisijos direktyva 2006/125/EB dėl perdirbtų grūdinių maisto produktų ir maisto kūdikiams bei mažiems vaikams (kodifikuota redakcija) OL L 339, 2006 12 6, p. 16–35. [5] 1996 m. vasario 26 d. Komisijos direktyva 96/8/EB dėl maisto produktų, skirtų sumažinto energijos kiekio dietoms svoriui mažinti. OL L 55, 1996 3 6, p. 22–26. [6] 1999 m. kovo 25 d. Komisijos direktyva dėl specialios medicininės paskirties dietinių maisto produktų. OL L 91, 1999 4 7, p. 29–36. [7] Nepriimta jokia specialioji direktyva. [8] „„Maisto papildai“ – tai maisto produktai, kurie yra skirti papildyti įprastą racioną ir kurie, vieni arba derinyje su kitomis medžiagomis, yra koncentruotas maistinių ar kitų medžiagų šaltinis, turintys mitybinį arba fiziologinį poveikį, ir kuriais prekiaujama dozuota forma, t. y. tokiomis formomis kaip kapsulės, pastilės, piliulės, tabletės ir kitos panašios formos, miltelių maišeliai, ampulės su skysčiu, buteliukai su lašų dozatoriumi bei kitos panašios skysčių ir miltelių, skirtų vartoti mažais dozuotais kiekiais, formos“. Jie reglamentuojami Direktyva 2002/46/EB dėl maisto papildų. OL L 183, 2002 7 12, p. 51–57. [9] Vitaminais, mineralais ar kitomis medžiagomis papildyti maisto produktai reglamentuojami Reglamentu (EB) Nr. 1925/2006 dėl maisto produktų papildymo vitaminais ir mineralais bei tam tikromis kitomis medžiagomis. OL L 404, 2006 12 30, p. 26–38. [10] 2000 m. kovo 20 d. Direktyva 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su maisto produktų ženklinimu etiketėmis, pristatymu ir reklama, suderinimo. OL L 109, 2000 5 6, p. 29–42, su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2007 m. lapkričio 27 d. Komisijos direktyva 2007/68/EB, iš dalies keičiančia Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/13/EB IIIa priedą dėl tam tikrų maisto sudedamųjų dalių. OL L 310, 2007 11 28, p. 11–14.