Lietuva padarė pažangą įgyvendindama 2017 m. šaliai skirtas rekomendacijas. Šalis ėmėsi priemonių mokestinių prievolių vykdymui pagerinti. Tačiau pažanga plečiant mokesčių bazę ir pereinant prie šaltinių, kurių apmokestinimas mažiau kenkia augimui, nėra didelė. Lietuva įgyvendino reformas, kad pagerintų pensijų sistemos tvarumą, tačiau pensijos tebėra neadekvačios, ir nerimaujama, kad ateityje jos dar mažės. Lietuva taip pat ėmėsi priemonių kvalifikuotų darbuotojų trūkumui sumažinti, tačiau pažanga mokymo bei aukštojo mokslo kokybės rėmimo ir sveikatos priežiūros sistemos rezultatų gerinimo srityse nedidelė. Be to, Lietuva ėmėsi svarbių socialinės apsaugos sistemos gerinimo veiksmų. Galiausiai šiek tiek pagerintas viešųjų investicijų efektyvumas, dėl ko padidėjo ir našumas.

Darbingo amžiaus gyventojų skaičiaus mažėjimo poveikį galima būtų sušvelninti, jeigu būtų išnaudojamas esamas darbo jėgos potencialas. Nuo praėjusio amžiaus dešimtojo dešimtmečio pradžios Lietuvos gyventojų skaičius sumažėjo daugiau nei 23 % ir manoma, kad artimiausiu metu toliau mažės maždaug 1 % per metus. Pagrindinės to priežastys – didelė grynoji emigracija, vėl padidėjusi 2014–2017 m., ir trumpa vidutinė tikėtina gyvenimo trukmė. Be to, darbo jėgos potencialas vis dar neišnaudotas, nes negalią turinčių asmenų ir žemos kvalifikacijos darbuotojų aktyvumo lygis tebėra žemas. Nuolat mažėjant darbingo amžiaus gyventojų skaičiui ir didėjant pagyvenusių žmonių skaičiui atsiranda spaudimas naudoti viešuosius išteklius socialinėms bei sveikatos priežiūros paslaugoms ir tai neigiamai atsiliepia potencialiam ekonomikos augimui.

Užimtumas pasiekė rekordines aukštumas, nedarbas toliau mažėja. Užimtumo lygis viršija ES vidurkį ir trečią 2017 m. ketvirtį siekė 75,7 %, o nedarbas sumažėjo: jo lygis 2017 m. nukrito iki 7,2 %. Jaunimo nedarbas nuo krizės sumažėjo daugiau nei per pusę – iki 13,2 %, o ilgalaikio nedarbo lygis nukrito tiek, kad nesiekia nė 3 %. Tikimasi, kad gerėjant ekonomikos sąlygoms nedarbas toliau mažės. Vis dėlto manoma, kad dėl mažėjančio darbingo amžiaus gyventojų skaičiaus užimtumas, išreikštas absoliučiais skaičiais, per ateinančius kelerius metus sumažės.

Ekonomikos augimas sparčiai įgauna pagreitį. Apskaičiuota, kad 2017 m. ekonomikos augimas pasiekė 3,8 %. Augimą paskatino dėl palankių išorės sąlygų ir atsigaunančių privačiųjų investicijų gerokai išaugęs eksportas. Be to, spartus darbo užmokesčio didėjimas ir pastebimas kredito augimas skatino vartojimą, tačiau jį tuo pat metu ribojo didėjanti infliacija, dėl kurios sumažėjo disponuojamosios pajamos. Manoma, kad 2018 ir 2019 m. augimas taps nuosaikesnis ir atitinkamai sieks 2,9 % ir 2,6 %, nes tolesnį teigiamą investicijų poveikį, susijusį ir su pagerėjusiu ES lėšų įsisavinimu, veikiausiai šiek tiek atsvers eksporto bei privataus vartojimo sumažėjimas.

Lietuva išgyvena stiprų ekonomikos pakilimą ir siekia, kad jo teigiamą poveikį pajustų visi. Šalis įgyvendino kelių svarbių politikos sričių, kaip antai darbo santykių ir pensijų, reformas ir ėmėsi stiprinti socialinės apsaugos sistemą bei pertvarkyti švietimo sektorių. Vis dėlto didelė pajamų nelygybė ir skurdas tebėra didelis iššūkis. Stipri darbo rinka skatina vartojimą bei ekonomikos augimą, tačiau darbo jėgos trūkumas verčia susirūpinti viešųjų finansų ir ekonomikos augimo ilgalaikiu tvarumu. Didelė emigracija lemia neigiamas demografines tendencijas, be to, padėtį blogina prasti sveikatos priežiūros rezultatai. Taigi didžiausi iššūkiai Lietuvai išlieka: užtikrinti įtraukų augimą ir padidinti investicijas, ypač į žmogiškąjį kapitalą, našumą bei darbo jėgos pasiūlą. ()

Lietuvos gyventojų skaičius toliau mažėja. Nuo 2007 m. darbingo amžiaus (20–64 m.) gyventojų skaičius sumažėjo daugiau nei 15 % (nuo 1,94 mln. 2007 m. iki maždaug 1,69 mln. 2018 m.) ir toliau sparčiai mažėja. Šį mažėjimą lemia tiek visuomenės senėjimas, tiek nuo 2014 m. didėjanti grynoji emigracija (nuo 21 000 2012 m. iki 30 000 2016 m.). Ši tendencija tęsėsi ir 2017 m. 2017 m. emigravo daugiau nei 57 000 žmonių, tai yra beveik 14 % daugiau nei 2016 m. Emigracija išaugo: 2016 m. 1 000 gyventojų teko 17,5 emigranto, o 2017 m. – 20,2 emigranto ir tai yra vienas didžiausių rodiklių ES. Kaip aptarta 2017 m. šalies ataskaitoje, pagrindinės to priežastys yra ekonominės (palyginti maži atlyginimai) ir socialinės (didelis skurdo lygis ir pajamų nelygybė). Be to, numatoma viso gyvenimo trukmė Lietuvoje yra viena iš trumpiausių ES. Kita vertus, esama požymių, kad taip pat spartėja imigracija. 2017 m. imigravo daugiau nei 29 000 asmenų (maždaug 45 % daugiau nei 2016 m.), o maždaug 64 % sudarė grįžtamoji imigracija, t. y. iš užsienio grįžtantys Lietuvos piliečiai.

Eksporto rezultatai gerėja. 2016 m. eksportas atsigavo (+3,5 %) ir 2017 m. labai išaugo (+10,7 %), palankiai veikiant teigiamiems ekonominiams pokyčiams pagrindinėse Lietuvos eksporto rinkose. Todėl per pastaruosius dvejus metus Lietuva savo eksporto rinkos dalį padidino 18,3 % nominaliąja verte ir visiškai kompensavo 2015 m. sumažėjimą. Ypač geri transporto paslaugų eksporto rezultatai. Lėčiau augant išorės paklausai per kitus kelerius metus eksportas augs nuosaikiau, o dėl realiųjų vienetui tenkančių darbo sąnaudų didėjimo galėtų kilti grėsmė sąnaudų konkurencingumui.

Nepaisant didėjančios infliacijos, tolesnis darbo užmokesčio augimas skatina privatų vartojimą. Apskaičiuota, kad 2017 m., toliau smarkiai augant darbo užmokesčiui, privatus augimas išaugo 3,9 %, palyginti su 4,9 % 2016 m. Be to, 2017 m. aukštesnė infliacija turėjo pastebimą neigiamą poveikį disponuojamosioms pajamoms ir taip lėtino privataus vartojimo augimą. Kadangi tikimasi, kad per ateinančius metus infliacijos augimas šiek tiek sulėtės, prognozuojama, kad 2018 m. privatus augimas augs 3,4 %, o 2019 m. – 3,1 %. Valdžios sektoriaus vartojimas 2017 m. išaugo tik nežymiai ir tikimasi, kad tokiu pačiu stabiliu tempu jis augs ir 2018 bei 2019 m.

Sveikatos priežiūros rezultatai tebėra prasti ir šią padėtį blogina nelygybė tarp miesto ir kaimo, taip pat skurdas ir socialinė atskirtis (žr. 3.3.4 skirsnį). Prasti sveikatos priežiūros rezultatai mažina Lietuvos darbo jėgos potencialą ir ekonomikos konkurencingumą. Nors vidutinė tikėtina gyvenimo trukmė Lietuvoje ilgėja (74,6 m. 2015 m.), jis vis dar šešeriais metais trumpesnė nei ES vidurkis (80,6 m.) ir yra viena trumpiausių ES. Be to, skirtumas tarp vyrų ir moterų nepaprastai didelis: vyrų vidutinė tikėtina gyvenimo trukmė (69,2 m.) yra daugiau nei 10 m. trumpesnė už moterų vidutinę tikėtiną gyvenimo trukmę (79,7 m.), ir tai yra didžiausias lyčių skirtumas ES. Visos (įskaitant viešąsias ir privačiąsias) dabartinės vienam gyventojui tenkančios sveikatos priežiūros išlaidos Lietuvoje, išreikštos perkamosios galios standartu (1 483 EUR), sudaro mažiau nei du trečdalius ES vidurkio (2 428 EUR). Visos dabartinės sveikatos priežiūros išlaidos, kaip BVP dalis, padidėjo: nuo 5,6 % 2005 m. iki 6,5 % 2015 m., tačiau vis dar yra vienos mažiausių ES. Maždaug 32 % sveikatos išlaidų, daugiausia vaistiniams preparatams, sudaro mokėjimai savo lėšomis, palyginti su 15 % ES vidurkiu.

Lietuva yra didelės Europos struktūrinių ir investicijų (ESI) fondų paramos gavėja ir iki 2020 m. gali gauti iki 8,4 mlrd. EUR. 2014–2018 m. tai sudaro maždaug 3 % BVP per metus ir 70 % viešųjų investicijų. ( I ) Iki 2017 m. gruodžio 31 d. vietoje vykdomiems projektams skirta maždaug 4 mlrd. EUR (48 % visos sumos). Tai sudarė sąlygas našioms investicijoms į daugiau nei 1 470 įmonių ir leido pritraukti per 225 mln. EUR privačiųjų investicijų, atitinkančių viešąją paramą; daugiau nei 80 mokslo tyrėjų naudojasi geresne mokslinių tyrimų infrastruktūra; daugiau nei 54 tūkst. namų ūkių padidintas energijos vartojimo efektyvumas; 42 000 vaikų pagerinta vaikų priežiūros ir švietimo infrastruktūra. Iš ES finansavimo per 700 mln. EUR bus išmokėta naudojant finansines priemones ir tai yra 50 % padidėjimas, palyginti su 2007–2013 m. laikotarpiu.

Yra galimybių pereiti prie alternatyvių apmokestinimo bazių, pavyzdžiui, aplinkosaugos mokesčių, – tai taip pat galėtų padėti siekti aplinkos politikos tikslų. Aplinkosaugos mokesčiai sudaro maždaug 1,9 % BVP; daugiausia tai yra energijos mokesčiai (1,8 % BVP). Šis rodiklis yra gerokai mažesnis už 2,4 % BVP ES vidurkį. Be to, transporto mokesčiai yra mažiausi ES ir jais neatsižvelgiama į transporto priemonių aplinkosauginį veiksmingumą. Lietuvos akcizai, taikomi variklių degalams, benzinui ir dyzelinui, yra mažiausi ES. 2018 m. buvo padidintas akcizas dyzelinui ir cigaretėms ir panaikintos lengvatos šildymui naudojamoms anglims ir koksui. Bendras netiesioginis energijos mokesčių tarifas yra vienas mažiausių ES. 2018 m. Lietuva svarsto nustatyti tam tikrus atliekų tvarkymo pakeitimus, įskaitant susijusį apmokestinimą (žr. 3.5.4 skirsnį). Vis dėlto pakeitimų, susijusių su automobilių apmokestinimu ar kelių mokesčiu už asmeninius lengvuosius automobilius, nenumatoma.

Lietuva imasi tolesnių žingsnių, kad sumažintų mažas pajamas gaunančių asmenų mokesčių naštą. 2017 m. neapmokestinamasis pajamų dydis apskaičiuojant gyventojų pajamų mokestį (GPM) buvo padidintas nuo 200 iki 310 EUR. Ši priemonė skirta mažas pajamas gaunantiems asmenims, nes didžiausia atskaita buvo taikoma tik minimalų darbo užmokestį, t. y. 380 EUR, atitinkančioms arba jo nesiekiančioms pajamoms. 2018 m. sausio mėn. Lietuva šį neapmokestinamąjį pajamų dydį dar padidino iki 380 EUR, taip pat padidino neįgaliesiems taikomą neapmokestinamąjį pajamų dydį ir nustatė 400 EUR minimalų darbo užmokestį. Tai turėtų dar sumažinti mažas pajamas gaunančių asmenų mokamus mokesčius ir padėti mažinti skurdą, nes daugiausia dėmesio skiriama nepalankiausioje padėtyje esantiems darbuotojams. Tačiau šiomis priemonėmis veikiausiai nebus sumažinta mokesčių našta pažeidžiamiausiems namų ūkiams, tai yra tiems, kurių prievolė mokėti pajamų mokestį yra nepakankama, kad jie galėtų pasinaudoti papildomu neapmokestinamojo pajamų dydžio padidinimu. Be to, Lietuva nuo 2018 m. pakeitė išmokų vaikui sistemą, kad mažas pajamas gaunantys asmenys galėtų visiškai pasinaudoti parama vaikui išlaikyti (žr. 3.3.2 skirsnį). Nors dėl to vaikų turintiems mažas pajamas gaunantiems namų ūkiams taikytinas netiesioginis mokesčio tarifas padidėja, visas mokesčių ir socialinių išmokų reformos priemones taikant kartu pajamų nelygybė šiek tiek sumažėja (žr. 3.3.2 langelį).

Dėl pastarojo meto pensijų sistemos reformų pagerėjo Lietuvos ilgalaikis fiskalinis tvarumas. Per pastaruosius kelerius metus Lietuvos valdžios institucijos teisės aktais patvirtino nemažai reformų, kuriomis siekiama padidinti pensijų sistemos tvarumą, o svarbiausia iš šių reformų – įvestas automatinio indeksavimo mechanizmas (Socialinio draudimo pensijų įstatymas, 2016 m. birželio mėn.), kurį taikant nuo 2018 m. pensijos, įskaitant pensijų kapitalą, automatiškai indeksuojamos atsižvelgiant į darbo užmokesčio fondo augimą. Pagal Lietuvos institucijų skaičiavimus dėl šių reformų, ypač dėl naujojo indeksavimo mechanizmo, po 2020 m. stabiliai mažės naudos rodiklis (angl. „benefit ratio“), taigi atitinkamai ir pensijų išlaidos iki 2070 m., dėl to pagerės ilgalaikis fiskalinis sistemos tvarumas.

Lietuvoje pastaruoju metu rizikos kapitalo investicijos ypač sparčiai auga. Per pastaruosius kelerius metus šalis sukūrė patrauklią ir dinamišką startuolių ekosistemą. Vyriausybė įdėjo labai daug pastangų, kad padidintų rizikos kapitalo investicijas. 2000–2016 m. Lietuvoje rizikos kapitalo finansavimo augimo rodiklis buvo antras pagal dydį po Estijos. 2017 m. Vyriausybė įsteigė naują parengiamojo etapo ir rizikos kapitalo fondą, taip pat bendrojo investavimo fondą. 2018–2019 m. ji taip pat planuoja įsteigti penkis naujus rizikos kapitalo fondus, įskaitant veiklos spartinimo fondą, naudodama ir 2014–2020 m. ESI fondų lėšas ir 2007–2013 m. finansinių priemonių grįžtamąsias lėšas. Be to, siekiant pagerinti startuolių ir įmonių, esančių parengiamajame etape, galimybes gauti kapitalo, rizikos kapitalo fondams 2018 m. pradėta tokia pati apmokestinimo tvarka kaip ir kitiems investiciniams fondams. Vis dėlto Lietuva šiuo metu nesiūlo mokesčių paskatų neformaliesiems investuotojams. Įsibėgėjant ESI fondų paramos įgyvendinimui, įmonių galimybės gauti finansavimą turėtų dar pagerėti.

Lietuva ėmėsi priemonių, kad pagerintų savo socialinės apsaugos sistemos adekvatumą ir aprėptį. Lietuva yra viena iš valstybių narių, kurių minimalių pajamų adekvatumo lygis yra mažiausias. ( ) 102 EUR sudarantis mėnesinis valstybės remiamų pajamų dydis, tai yra bazinis dydis, nuo kurio skaičiuojamos socialinės paramos išmokos, nuo 2018 m. sausio mėn., pirmą kartą nuo 2008 m., padidintas iki 122 EUR. Dėl to taip pat padidės neturtingiems gyventojams skiriamos socialinės paramos aprėptis. Lietuva taip pat planuoja daugiau socialinės paramos sistemos reformų, pavyzdžiui, nustatyti minimalių vartojimo poreikių dydį ir nuo 2019 m. jį susieti su pagrindiniais socialiniais rodikliais. Apskritai tikimasi, kad socialinės paramos išmokų padidinimas turės teigiamą poveikį skurdo ar socialinės atskirties lygiui ir skurdo rizikos lygis sumažės bent 1 proc. punktu (žr. 3.3.2. langelį). Nors šios priemonės turės teigiamą poveikį skurdo mažinimui, dėl šio iššūkio masto greičiausiai reikės imtis papildomų priemonių, kad būtų artėjama prie ES vidurkio. Atsižvelgiant į tai, kad išmokos nebuvo didinamos nuo 2008 m., pastangos turėtų būti tęsiamos, tačiau jomis taip pat turėtų būti siekiama grąžinti žmones į darbo rinką išmokas pritaikant taip, kad būtų didinamos paskatos dalyvauti darbo rinkoje. Be to, Lietuvos nedarbo išmokų grynosios pakeitimo normos yra vienos mažiausių ES ir tai gali neigiamai paveikti galimybes patekti į darbo rinką ir įsidarbinti tiems, kurie neturi darbo ilgesnį laikotarpį().

Socialinis dialogas Lietuvoje pamažu gerėja. Institucinė struktūra, kurios reikia socialiniams partneriams įtraukti nacionaliniu lygmeniu, sukurta. Socialinio dialogo kokybę galima pagerinti sektorių ir teritoriniu lygmenimis. Naujosiomis darbo santykius reglamentuojančiomis nuostatomis socialinis dialogas galėtų būti paskatintas visais lygmenimis, su sąlyga, kad bus galimybių pagerinti socialinių partnerių kompetencijas. 2017 m. spalio mėn. Lietuvos Vyriausybė ir socialiniai partneriai pasirašė nacionalinį susitarimą, kuriame, be kitų dalykų, pripažinta socialinio dialogo svarba ir įsipareigota jį skatinti, investuoti į socialinių partnerių kompetencijų ugdymą, skatinti ir remti kolektyvines derybas sektorių ir teritoriniu lygmenimis, be kita ko, teikiant paramą ir ekspertines žinias. Šis susitarimas galėtų padėti įtvirtinti socialinių partnerių bendradarbiavimo ir diskusijų kultūrą visais lygmenimis. Vis dėlto norint sėkmingai įgyvendinti susitarimą reikia konkrečių priemonių ir žingsnių, kad būtų pagerintos socialinių partnerių kompetencijos, skatinama dalyvauti verslo organizacijose ir profesinėse sąjungose ir stiprinami socialinio dialogo mechanizmai sektorių lygmeniu. Socialinių partnerių kompetencijų ugdymas remiamas Europos socialinio fondo lėšomis.

Siekiant palaikyti darbo jėgos pasiūlą, svarbu optimizuoti potencialios darbo jėgos naudojimą. Norint įveikti demografinius iššūkius, reikia toliau didinti užimtumo lygį, visų pirma nepalankioje padėtyje esančių grupių. Lietuvoje žmonių su negalia ir be jos užimtumo skirtumas vienas didžiausių (38,4 proc. punkto, palyginti su 25,7 proc. punkto ES vidurkiu, ES SPGS, 2015). Lietuvoje žmonių su negalia užimtumo lygis yra vienas žemiausių ES (40,5 %, palyginti su 47,4 % ES vidurkiu, ES SPGS, 2015). Šiuo metu peržiūrimi teisės aktai dėl socialinių įmonių, tačiau kol kas pagal dabartinę sistemą socialinės įmonės veikiausiai ne visiškai atlieka savo vaidmenį, kad padėtų asmenims su negalia integruotis į darbo rinką. Į naująjį darbo kodeksą įtrauktos tam tikros darbdavių pareigos ir numatyta parama jiems, kad būtų pagerintos darbo sąlygos darbuotojams su negalia, tačiau nėra tvirtos visuotinės paskatos įdarbinti neįgaliuosius. Be to, kaip pažymėta pirmiau, žemos ir vidutinės kvalifikacijos darbuotojai nepakankamai dalyvauja darbo rinkoje.

Pokyčiai darbo rinkoje apskritai yra teigiami: bendras užimtumas didėja, o jaunimo nedarbas smarkiai sumažėjo. Jaunimo nedarbas, palyginti su 2010 m. buvusiu 35,7 % aukščiausiu lygiu, sumažėjo daugiau nei per pusę ir 2017 m. pasiekė 13,2 %, tai yra gerokai mažesnis rodiklis už 16,8 % ES vidurkį (žr. 3.3.1. diagramą). 2016 m. bendras nedarbo lygis sumažėjo 1,2 proc. punkto ir 2017 m. pasiekė 7,2 %, o ilgalaikis nedarbas sumažėjo beveik 1 proc. punktu iki 3,0 % 2016 m. Vertinant absoliučiais skaičiais, nuo 2010 m. užimtumas auga (nuo 1,22 mln. 2010 m. iki 1,31 mln. 2016 m.). 2016 m. 25–54 m. amžiaus grupės moterų užimtumo lygis buvo didesnis nei vyrų ir tai yra unikalus rodiklis ES. Tačiau atsižvelgiant į demografinius iššūkius, tolesni geri rezultatai priklauso nuo to, ar padidės nepalankioje padėtyje esančių grupių, visų pirma asmenų, kurie neturi atitinkamų įgūdžių arba turi kitų sunkumų integruotis į darbo rinką, dalyvavimas.

Tebekyla rizika, susijusi su ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros kokybe. Nevykdoma ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros įstaigų išorės stebėsena (Lietuvos Respublikos valstybės kontrolė, 2016a), o ikimokyklinio ugdymo pedagogai už tą patį dirbtų valandų skaičių gauna per pusę mažesnį atlyginimą nei pradinio ugdymo mokytojai (Lietuvos švietimo taryba, 2017). Todėl nepaisant to, kad nacionaliniu mastu ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros paslaugų prieinamumas apskritai pagerėjo, vis dar yra problemų, susijusių su mažesne šių paslaugų kokybe ir prieinamumu skirtinguose regionuose.

Lietuvai kyla problemų, susijusių su sveikatos priežiūros prieinamumu. Sveikatos priežiūros sistema daugiausiai finansuojama per Valstybinę ligonių kasą; jos draudimu apdrausti beveik visi šalies gyventojai. Vis dėlto Lietuvos sveikatos priežiūros sistema daugiausiai pagrįsta privalomuoju sveikatos draudimu, o neapdrausti apytikriai 2–4 % gyventojų. Mokėjimai už gydymą savo lėšomis sudaro maždaug 32 % sveikatos išlaidų ir tai labai prisideda prie žmonių skurdinimo. ( ) Penktadalis pacientų vis dar teigia, kad už suteiktas paslaugas turi mokėti neoficialiai – tai lemia paslaugų prieinamumo nelygybę (žr. 3.6.3 skirsnį). 2017 m. liepos mėn. įsigaliojo naujas kompensuojamųjų vaistų kainynas. Į jo tikėtiną poveikį mokėjimų savo lėšomis lygiui reikėtų atsižvelgti platesniu mastu, be kita ko, rengiant 2018 m. numatytas vaistų politikos priemones. Vis dar reikia apsvarstyti pacientų apsaugos nuo finansinių sunkumų mechanizmus. Sveikatos priežiūros prieinamumą mažina ir nevienodas gydytojų pasiskirstymas šalyje: bendrosios praktikos gydytojų mažiau visų pirma kaimo vietovėse. Dėl sveikatos priežiūros darbuotojų senėjimo ir medicinos specialistų emigracijos ši problema dar paaštrės. Kol kas neįdiegta sisteminių priemonių, kad būtų įvertinti ateities poreikiai ir trūkumai arba įvertintas esamų priemonių poveikis.

2016 m. investicijų dinamika buvo palyginti silpna, tačiau 2017 m. dėl ekonomikos pakilimo investicijos atsigavo. 2016 m. investavo tik 68 % Lietuvos įmonių, palyginti su 84 % ES vidurkiu (EIB investicijų tyrimas, 2017 m.). Beveik trečdalis (31 %) Lietuvos įmonių mano, kad per pastaruosius trejus metus jos investavo per mažai, ir tai yra didžiausia dalis tarp valstybių narių. Tačiau per pirmuosius tris 2017 m. ketvirčius investicijų augimas pasiekė 6,6 % (metinis pokytis) ir tai daugiausia lėmė privačiosios investicijos į inžinerinius statinius, ne gyvenamosios paskirties pastatus ir transporto įrangą. Investicijų į IRT ir intelektinės nuosavybės produktus taip pat padaugėjo. Lietuvos įmonėms reikia investicijų, kad padidintų savo pajėgumus trumpuoju laikotarpiu ir išlaikytų bei padidintų savo konkurencingumą ilguoju laikotarpiu (žr. 3.4.4 skirsnį).

Lietuvai kyla trukdžių, susijusių su gebėjimų pasiūla, ir jie gali neigiamai paveikti ekonomikos augimą. Be bendro pobūdžio švietimo sistemos problemų, mažėjant aukštos kvalifikacijos darbuotojų skaičiui mažėja gamybos plėtros potencialas ir galimybės (žr. 3.3.1 skirsnį). Tai ypač aktualu atokesniuose regionuose, neturinčiuose gerai išvystytų jungčių su didesniais miestais. Didžioji emigrantų dalis (maždaug 70 %) – 18–44 m. asmenys. Jaunų ir vidutinio amžiaus asmenų grupės (visų pirma 18–24 ir 25–34 m.) sudaro gerokai didesnę emigrantų dalį, palyginti su šių amžiaus grupių dalimi visame gyventojų skaičiuje (European Centre of Expertise in the field of labour law, employment and labour market policy (2018, dar nepaskelbta). Dėl šių iš šalies išvykstančių asmenų srautų trūksta kvalifikuotų darbuotojų įvairiuose ekonomikos sektoriuose, pavyzdžiui, transporto, mažmeninės prekybos, statybos, sveikatos priežiūros ir kituose. Kvalifikuotos darbo jėgos trūkumas tampa kliūtimi užsienio investicijoms, nes netikrumą dėl darbo jėgos pasiūlos užsienio investuotojai suvokia kaip riziką. Apskaičiuota, kad dėl emigracijos ir kvalifikuotos darbo jėgos mažėjimo metinė augimo norma galėtų sumažėti net maždaug 0,9 procentinio punkto (TVF, 2016). Tokia padėtis pabrėžia švietimo sistemos rezultatų gerinimo svarbą Lietuvoje.

Verslo aplinka investicijoms apskritai palanki, o investavimo kliūtys nedidelės (Europos Komisija, 2015). Lietuva užima palyginti aukštą vietą pagal Pasaulio banko tyrimo „Doing Business“ rodiklius ir yra priskiriama prie šalių, kuriose ypač lengva užregistruoti nekilnojamąjį turtą ir užtikrinti sutarčių vykdymą. Vis dėlto tebėra tam tikrų iššūkių, susijusių su nemokumo problemų sprendimu, smulkiųjų investuotojų apsauga ir paskolų gavimu. 2017 m. pradėta taikyti keletas verslo aplinkos gerinimo priemonių, kuriomis, be kita ko, siekiama sustiprinti alternatyvius finansavimo šaltinius ir nemokumo sistemą, paspartinti prieigos prie elektros tinklų suteikimą ir skaitmeninti licencijavimo ir viešųjų pirkimų procedūras. 2017 m. liepos mėn. priimtu darbo kodeksu padidintas darbo santykių lankstumas (žr. 3.3.1 skirsnį). Nedidelė pažanga taip pat padaryta didinant viešųjų investicijų efektyvumą: visiems valstybės finansuojamiems projektams nustatyti ES lėšų panaudojimo ex post vertinimo kriterijai.

Po finansų krizės investicijų Lietuvoje smarkiai sumažėjo ir nuo to laiko investavimas atsigauna labai lėtai. Investicijų lygis sudaro maždaug 18 % BVP – šis rodiklis yra žemesnis už ES vidurkį ir per žemas atotrūkį mažinančiai šaliai. Viešosios investicijos daugiausia finansuojamos ES lėšomis, taigi jų rodikliai išliko gana geri, tačiau verslo investicijų deficitas yra vienas didžiausių ES (Europos Komisija, 2017d). Vis dėlto neseniai šios tendencijos šiek tiek pasikeitė. 2017 m., tvirtai augant vartojimui ir eksportui, labai paspartėjo privačiojo sektoriaus investavimas, o viešąsias investicijas nuo 2016 m. riboja lėtesnis ES lėšų investavimas (ESI fondų investicijos 2016 ir 2017 m. sudarė po 1,5 % BVP per metus, palyginti su 3 % BVP vidurkiu, žr. 2.1 langelį). Tikimasi, kad artimiausiu metu investicijos taps vienu iš pagrindinių augimą skatinančių veiksnių, taip pat ir dėl nuo 2018 m. paspartėsiančio ES lėšų investavimo poveikio.

Vyriausybė siekia didinti konkurencingumą didindama ekonomikos skaitmeninimą. Lietuvos įmonių rezultatai integruojant skaitmenines technologijas ir toliau yra gerokai aukštesni nei ES vidurkis. 2017 m. viduryje Vyriausybės pradėtoje įgyvendinti Lietuvos skaitmeninėje darbotvarkėje pripažįstama, kad įmonėms būtų naudinga aktyviau prekiauti internetu ir apskritai diegti skaitmenines technologijas. Darbotvarkėje nustatyti plataus užmojo tikslai: įmonių, kurios prekiauja internetu, dalį padidinti nuo 18 % 2016 m. iki 45 % 2020 m. Be to, 2017 m. įsteigta nacionalinė pramonės skaitmeninimo platforma „Pramonė 4.0“. Joje dalyvauja visi susiję suinteresuotieji subjektai, o jos tikslas – pasinaudojant skaitmeninimo teikiama nauda didinti Lietuvos pramonės konkurencingumą ir našumą.

Realųjį darbo užmokesčio augimą Lietuvoje lemia ir konvergencijos procesas. Pradėjusi nuo palyginti žemo darbo užmokesčio lygio, Lietuva (kartu su kitomis Baltijos šalimis, Bulgarija ir Rumunija) yra viena iš Vidurio ir Rytų Europos šalių, kuriose nuo 2000 m. sparčiai auga realusis darbo užmokestis (žr. 3.4.4.diagramą) ( ). Spartų darbo užmokesčio augimą Lietuvoje (2000–2016 m. jis išaugo vidutiniškai po 4,5 % per metus) bent iš dalies lėmė atotrūkio mažinimo poveikis, tai yra tendencija artėti prie kitose 17-oje ES valstybių narių mokamo aukštesnio darbo užmokesčio lygio. ( ) Per šį laikotarpį realusis darbo užmokestis Lietuvoje augo beveik 80 proc. sparčiau nei 17-oje ES valstybių narių. 2008–2011 m. laikinai sustojusi, 2012 m. ši konvergencijos tendencija vėl įgijo pagreitį. Kaip ir kitose atotrūkį mažinančiose Vidurio ir Rytų Europos šalyse, darbo užmokesčio dinamika Lietuvoje daugiausiai atitiko BVP vienam gyventojui tendencijas.

Lietuva priklauso Šiaurės ir Baltijos šalių didmeninei elektros energijos rinkai. Baltijos šalių elektros energijos jungčių pajėgumas 2017 m. padidėjo iki 23,7 % ir viršijo 10 % tikslą. Tai buvo įmanoma pasiekti perdavus eksploatuoti elektros energijos jungtis su Suomija per jungtį „Estlink2“, su Lenkija per jungtį „LitPol Link“ ir su Švedija per jungtį „NordBalt“.

Projektas „Rail Baltica“ įgyvendinamas toliau, nepaisant tam tikro vėlavimo. Pagal projektą numatoma geležinkeliu sujungti Varšuvą ir Taliną per Elką, Kauną ir Rygą, taip pat atkarpa iki Vilniaus. Numatoma projekto pabaigos data (2025 m.) buvo dar kartą patvirtinta 2017 m. Estijos, Latvijos ir Lietuvos ratifikuotu tarpvyriausybiniu susitarimu. 2017 m. balandžio mėn. atnaujintoje projekto sąnaudų ir naudos analizėje patvirtintas tikėtinas teigiamas poveikis regiono ekonomikos augimui ir aplinkai, nes, kaip tikimasi, nuo keleivių ir krovinių vežimo keliais bus pereita prie vežimo geležinkeliais (Ernst & Young Baltic Ltd (2017)). 2017 m. spalio mėn. buvo sutarta peržiūrėti projekto „Rail Baltica“ organizacinę struktūrą, kad būtų paspartintas projekto įgyvendinimas. Siekiama pereiti prie labai integruotos projekto įgyvendinimo organizacinės struktūros, visų pirma siekiant užtikrinti ES finansavimo, teikiamo pagal Europos infrastruktūros tinklų priemonę, efektyvumą, sąnaudų sumažinimą, visišką sąveikumą ir darbų sinchronizavimą.

Imtasi priemonių korupcijos prevencijos sistemai pagerinti, tačiau vis dar kyla sunkumų ją įgyvendinant. 2017 m. rugsėjo mėn. įsigaliojo naujas lobistinės veiklos įstatymas, tačiau jį įgyvendinti nebus lengva, nes jame taikoma gana plati lobistinės veiklos apibrėžtis ir yra nemažų spragų, leidžiančių išvengti registravimosi. Įstatymas įpareigoja visas lobistinę veiklą norinčias vykdyti įmones užsiregistruoti tam skirtoje interneto svetainėje. Tačiau jis nenustato panašių įpareigojimų viešojo sektoriaus aukšto lygio pareigūnams ar Seimo nariams. Pareigą deklaruoti turtą ir privačiuosius interesus turi 107 000 Lietuvos pareigūnų. Dėl tokio didelio skaičiaus kyla didelių sunkumų, susijusių su šių deklaracijų stebėsena, analizavimu ir tikrinimu. Pilietinės visuomenės vykdomos priežiūros potencialas labai didelis, nes 40 000 deklaracijų yra prieinamos viešai, tačiau yra praktinių sunkumų jas gauti, nes deklaracijos nepateikiamos atvirų duomenų formatu ir jas galima parsisiųsdinti tik po vieną. 2018 m. buvo numatyta įsteigti naują bendrą privačiųjų interesų registrą, tačiau jo steigimas nukeltas metams vėliau. 2017 m. lapkričio mėn. priimtas naujas teisės aktas dėl pranešėjų apsaugos. Įstatymu nustatomi apsaugos įpareigojimai viešajam ir privačiajam sektoriams. . Be to, labai sumažėjo tiek gyventojų (–17 proc. punktų, palyginti su 2013 m.), tiek įmonių (–15 proc. punktų, palyginti su 2015 m.) tiesioginio susidūrimo su korupcija rodikliai.

Per pastaruosius kelerius metus Lietuva padarė politikos ir teisės aktų pakeitimų, kad pagerintų komunalinių atliekų tvarkymą. Šiais pakeitimais siekiama pagerinti rūšiuojamąjį atliekų, įskaitant biologines atliekas, surinkimą, visų pirma įvedant gėrimų pakuočių užstato ir grąžinimo sistemą. Ši sistema labai svarbi ir padės Lietuvai pasiekti savo 2020 m. perdirbimo tikslą, nes, be kitų dalykų, perdirbimas taps labiau ekonomiškai įmanomas. Tačiau vis dar aktualūs uždaviniai Lietuvai – efektyvus atliekų tvarkymas ir su ES direktyvomis dėl atliekų susijusių įsipareigojimų vykdymas.

C.2 lentelė.Pagrindiniai socialinių rodiklių suvestinės rodikliai † Socialinių rodiklių suvestinę sudaro 14 pagrindinių rodiklių, iš kurių 12 šiuo metu yra naudojami valstybių narių rezultatams palyginti. Tokie rodikliai kaip „asmenų, dalyvaujančių aktyvios darbo rinkos politikos priemonėse, skaičius šimtui norinčių dirbti asmenų“ ir „valandinis atlygis darbuotojams (EUR)“ nenaudojami dėl valstybių narių pateiktų techninių priežasčių. Galimi alternatyvūs rodikliai bus aptarti atitinkamuose komitetuose. (1) Gyventojai, kuriems gresia skurdas arba socialinė atskirtis: asmenys, patiriantys skurdo riziką ir (arba) didelį materialinį nepriteklių, ir (arba) gyvenantys nulinio arba labai mažo darbo intensyvumo namų ūkiuose. (2) Bedarbiai yra asmenys, kurie neturi darbo, bet aktyviai jo ieško ir yra pasirengę iškart arba per artimiausias dvi savaites pradėti dirbti. (3) Bendrųjų disponuojamųjų namų ūkių pajamų duomenys pateikiami nekoreguoti, remiantis 2018 m. bendros užimtumo ataskaitos projektu. (4) Skurdo rizikos lygio sumažėjimas procentais dėl socialinių pervedimų (apskaičiuojamas palyginus skurdo rizikos lygį prieš socialinius pervedimus ir po jų; atliekant šiuos skaičiavimus pensijos socialiniais pervedimais nelaikomos). (5) Pirmų trijų 2017 m. ketvirčių vidutinis užimtumo lygis ir vyrų ir moterų užimtumo skirtumas. Šaltiniai – Eurostatas.

C.3 lentelė.Darbo rinkos ir švietimo rodikliai *Į suvestinę neįtrauktas rodiklis. (1) Ilgalaikiai bedarbiai yra asmenys, kurie darbo neturi bent 12 mėnesių. (2) Samdomųjų darbuotojų vyrų ir moterų vidutinio valandos darbo užmokesčio neatskaičius mokesčių skirtumas, išreikštas kaip samdomųjų darbuotojų vyrų vidutinio valandos darbo užmokesčio neatskaičius mokesčių dalis procentais. Jis apibrėžiamas kaip nekoreguotas, nes jis nėra tikslinamas atsižvelgiant į individualių savybių pasiskirstymą (taigi jis parodo bendrą su darbo užmokesčiu susijusią lyčių nelygybę). Įtraukiami visi įmonėse, turinčiose dešimt ar daugiau darbuotojų, dirbantys darbuotojai, neribojant pagal amžių ar dirbtas valandas. (3) Prasti matematikos mokymosi PISA (EBPO) rezultatai, 15-mečiai. (4) Socialinės ir ekonominės, taip pat kultūrinės padėties poveikis PISA (EBPO) rezultatams. 2012 ir 2015 m. vertės atitinkamai nurodo matematikos ir gamtos mokslų mokymosi rezultatus. (5) Pirmų trijų 2017 m. ketvirčių vidutinis užimtumo lygis ir vyrų ir moterų užimtumo skirtumas. Šaltiniai – Eurostatas, EBPO.

C.4 lentelė.Socialinės įtraukties ir sveikatos priežiūros sistemos rodikliai *Į suvestinę neįtrauktas rodiklis. (1) Skurdo rizikos lygis: asmenų, kurių ekvivalentinės disponuojamosios pajamos mažesnės už 60 % šalies ekvivalentinių disponuojamųjų pajamų medianos, dalis. (2) Dalis asmenų, kurie patiria bent keturis iš toliau išvardytų nepriteklių: dėl pinigų stokos negali: i) susimokėti būsto nuomos ar komunalinių mokesčių, ii) pakankamai šildyti būstą, iii) padengti netikėtas išlaidas, iv) kas antrą dieną valgyti mėsos, žuvies ar analogiško baltyminio maisto, v) kartą per metus susimokėti už savaitę atostogų ne namuose, vi) turėti automobilį, vii) turėti skalbimo mašiną, viii) turėti spalvotą televizorių arba ix) turėti telefoną. (3) Visų gyventojų, gyvenančių perpildytame būste ir prastomis būsto sąlygomis, procentinė dalis. (4) Asmenys, gyvenantys namų ūkiuose, kurių darbo intensyvumas labai mažas: 0–59 m. asmenų, gyvenančių namų ūkiuose, kuriuose per praėjusius 12 mėnesių suaugusieji (neskaičiuojant išlaikomų vaikų) dirbo mažiau kaip 20 % viso galimo darbo laiko, dalis. (5) 65–74 m. asmenų individualių pensijų neatskaičius mokesčių medianos ir 50–59 m. asmenų individualaus darbo užmokesčio neatskaičius mokesčių medianos santykis. (6) Fiksuoto plačiajuosčio ryšio skverbtis (33 %), judriojo plačiajuosčio ryšio skverbtis (22 %), greitis (33 %) ir įperkamumas (11 %); Skaitmeninės darbotvarkės rezultatų suvestinės duomenys. Šaltiniai – Eurostatas, EBPO.

C.5 lentelė.Produktų rinkų rezultatai ir politikos rodikliai Šaltinis – Europos Komisija; Pasaulio banko ataskaita „Doing Business“ (sutarčių vykdymo užtikrinimas ir laikas įmonei įsteigti); EBPO (produktų rinkos reguliavimo rodikliai); SAFE (MVĮ prašymų dėl banko paskolos rezultatai).

C.6 lentelė.Ekologiškai tvarus augimas Šaltinis – Europos Komisija ir Europos aplinkos agentūra (į ATLPS įtraukto išmetamo ŠESD kiekio dalis); Europos Komisija (aplinkosaugos mokesčiai, palyginti su darbo mokesčiais ir BVP); Eurostatas(visi kiti rodikliai).

Nuorodos

Arpaia, A. and Kiss, A. (2015): Benchmarks for the assessment of wage developments: Spring 2015, Analytical web note 2/2015, European Commission. Prieiga per internetą: http://ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=14070&langId=en .

Lietuvos bankas (2017): Anticiklinis kapitalo rezervas, 2017 m. gruodžio mėn. Prieiga per internetą: https://www.lb.lt/lt/leidiniai/anticiklinis-kapitalo-rezervas-2017-m-iv-ketv.

Barro, Robert J., and Sala-i-Martin, Xavier (1992): Convergence. Journal of Political Economy 100(2), 223–251. Prieiga per internetą: https://dash.harvard.edu/bitstream/handle/1/3451299/barro_convergence.pdf?sequence=4.

CASE (2017): Centre for Social and Economic Research: Study and Reports on the VAT Gap in the EU-28 Member States: 2017 Final Report, IHS, Institute for Advanced Studies, Vienna. Prieiga per internetą: https://ec.europa.eu/taxation_customs/sites/taxation/files/study_and_reports_on_the_vat_gap_2017.pdf.

CODEFOP (2015): The role of modularisation and unitisation in vocational education and training, Luxembourg: Publications Office. Cedefop working paper; Nr. 26. Prieiga per internetą: http://dx.doi.org/10.2801/38475.

Europos Komisija (2015): Challenges to Member States’ Investment Environments, SWD(2015) 400 final. Prieiga per internetą: http://ec.europa.eu/europe2020/challenges-to-member-states-investment-environments/index_en.htm.

Europos Komisija (2017a): Employment and Social Developments in Europe, July 2017. Prieiga per internetą: http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8030&furtherPubs=yes.

Europos Komisija (2017b): Šalies ataskaita. Lietuva 2017, SWD(2017) 80 final, 2016 m. vasario mėn., Briuselis. Prieiga per internetą: https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/2017-european-semester-country-report-lithuania-lt.pdf.

Europos Komisija (2017c): European Business and Consumer Survey, 2017. Prieiga per internetą: https://ec.europa.eu/info/business-economy-euro/indicators-statistics/economic-databases/business-and-consumer-surveys_en.