1.Įvadas

Daugiau kaip tris dešimtmečius Direktyva dėl atsakomybės už gaminius (toliau – Direktyva) užtikrinama, kad gamintojai prisiimtų atsakomybę už gaminius su trūkumais vartotojų atžvilgiu. Kai 1985 m. Direktyva buvo priimta, ji buvo drąsi ir moderni priemonė, dėl kurios reikėjo iš esmės pritaikyti valstybių narių civilinius kodeksus.

Direktyva buvo vienas pirmųjų ES teisės aktų, kuriais aiškiai siekiama apsaugoti vartotojus. Joje buvo nustatyta atsakomybės be kaltės sąvoka, kai gamintojai atsakingi už gaminius su trūkumais, nepaisant to, ar trūkumas atsirado dėl jų kaltės. Direktyva taip pat siekiama prisidėti prie ekonomikos augimo kuriant stabilią teisinę aplinką ir vienodas konkurencijos sąlygas, suteikiančias bendrovėms galimybes tiekti rinkai naujoviškus produktus.

Direktyva papildomi ES gaminių saugos teisės aktai ir vadinamasis naujas požiūris į gaminių saugą. Nauju požiūriu, kuris įdiegtas kartu su Direktyva, siekiama užkirsti kelią nelaimingiems atsitikimams nustatant bendrąsias saugos taisykles, kuriomis suteikiama galimybė bendrai prekių rinkai veikti sklandžiai ir mažinti administracinę naštą. Direktyva yra apsauginė priemonė tokiais atvejais, kai nelaimingi atsitikimai vis dėlto įvyksta.

2018 m. nėra 1985 m. ES ir jos gaminių saugos taisyklės pasikeitė, taip pat pasikeitė ekonomika ir technologijos. Šiandien daug gaminių pasižymi tokiomis savybėmis, kurios praėjusio amžiaus devintajame dešimtmetyje buvo laikomos moksline fantastika. Iššūkiai, su kuriais dabar susiduriame ir dar labiau susidursime ateityje, susiję, pvz., su skaitmeninimu, daiktų internetu, dirbtiniu intelektu ir kibernetiniu saugumu.

Dėl eksponentiškai didėjančios kompiuterių skaičiavimo galios, duomenų prieinamumo ir tobulėjančių algoritmų būtent dirbtinis intelektas tampa viena svarbiausių 21-ojo amžiaus technologijų. Komisija priėmė komunikatą „Dirbtinio intelekto teikiamos naudos didinimas“ siekdama užtikrinti nuoseklų politinį atsaką, kuriuo taip pat sprendžiamos teisinės problemos. Žalos atveju gaminių sauga ir atsakomybė už juos yra esminis aspektas norint rasti politinį atsaką, kuriuo būtų suteikta galimybė Europos visuomenėms, įmonėms ir vartotojams gauti naudos iš dirbtinio intelekto.

Atsižvelgdama į tai, kad nuo Direktyvos įsigaliojimo ji niekada nebuvo įvertinta, taip pat atsižvelgdama į šiuos naujus technologinius pokyčius, Komisija atliko Direktyvos vertinimą, kad nustatytų jos poveikį. Vertinimas apima naujų technologinių pokyčių svarstymą. Tiksliau, buvo nagrinėjama, ar: i) Direktyva toliau išlieka veiksminga įgyvendinant jos pirminius tikslus; ii) Direktyva yra efektyvi; iii) Direktyva atitinka atitinkamas ES taisykles; iv) Direktyva išlieka aktuali ir apima naujausius technologinius pokyčius; v) ES teisės aktai dėl atsakomybės už gaminius toliau teikia pridėtinę vertę įmonėms ir nukentėjusiems asmenims.

Taip pat buvo vertinama, ar dabartinės formos Direktyva vis dar atitinka savo tikslą. Ar ja tinkamai sprendžiamos problemos, susijusios su vis autonomiškesniais prietaisais ir kibernetiniu saugumu? Kaip dėl tvarumo ir žiedinės ekonomikos įgyvendinimo? Ar Direktyva gamintojai be reikalo atgrasomi nuo naujoviškų produktų tiekimo rinkai? Ar, priešingai, gamintojai sulaikomi nuo nekokybiškų ir nesaugių gaminių tiekimo rinkai? Ar besikeičiančiame pasaulyje ja vis dar apsaugomi nukentėję asmenys?

Atlikus įvertinimą nustatyta, kad nors šiandien gaminiai yra gerokai sudėtingesni nei 1985 m., Direktyva dėl atsakomybės už gaminius išlieka tinkama priemonė.

Vis dėlto, mes turime išaiškinti tam tikrų sąvokų (kaip antai gaminys, gamintojas, trūkumas, žala ir prievolė įrodyti) teisinį suvokimą ir nuodugniai išnagrinėti tam tikrus gaminius, pvz., vaistinius preparatus, kurie gali sukelti sunkumų įgyvendinant Direktyvą.

Be to, atsirandant naujoms skaitmeninėms technologijoms, atlikus preliminarią jų poveikio Direktyvos veikimui analizę, kilo daug atvirų klausimų. Atsižvelgdama į šias išvadas, Komisija plačiai konsultuosis, kad pasiektų bendrą susitarimą su visomis suinteresuotosiomis šalimis. Tikslas – parengti išsamias gaires, kaip Direktyva turi būti taikoma šiandien. Be to, Komisija vertins, kokia apimtimi su naujomis skaitmeninėmis technologijomis susiję klausimai gali būti sprendžiami pasitelkiant galiojančią Direktyvą. Šios gairės ir vertinimas padės mums sukurti atsakomybės už gaminius sistemos, atitinkančios skaitmeninę pramonės revoliuciją, pagrindus.

Mūsų tikslas – užtikrinti, kad: i) ES toliau taikytų atsakomybės už gaminius tvarką, skatinančią inovacijas; ii) ES rinkai tiekiami gaminiai būtų saugūs; iii) nelaimingų atsitikimų atveju dėl gaminių su trūkumais nukentėję asmenys galėtų reikalauti žalos atlyginimo. Mes esame atsakingi tiek įmonėms, tiek žalą patyrusiems asmenims. Tai yra mūsų kelrodis. Mes turime valdyti būsimus technologinius pokyčius atidžiai ir išmintingai, kad nepažeistume nė vieno iš tikslų.

2.Pagrindiniai direktyvos ypatumai

Direktyva taikoma visiems kilnojamiesiems gaminiams, net jei jie integruoti į kitą kilnojamąjį gaminį, ypač elektros prietaisams. Joje taip pat apibrėžiama gamintojų atsakomybės be kaltės sąvoka. Pagal ES teisės aktus gamintojai yra atsakingi už savo gaminius. Jei gaminys turi trūkumų ir sukelia asmens sužalojimą ar 500 EUR viršijančią turtinę žalą, padarytą asmeniniam naudojimui ar vartojimui skirtai nuosavybei, gamintojai yra atsakingi, nepaisant to, ar dėl to kalti jie. Gaminys yra laikomas turinčiu trūkumų, jei jis nėra toks saugus, kokio asmuo turi teisę tikėtis.

Pavyzdys: vairuodamas automobilį asmuo turėjo išvengti susidūrimo su netikėtai atsiradusia kliūtimi. Jis staiga nuvažiavo nuo kelio ir automobilis pradėjo smarkiai kratytis. Oro pagalvės jutikliai sureagavo į tai kaip į eismo įvykį ir suveikė. Viena iš šoninių oro pagalvių išsiskleisdama įsirėmė vairuotojui į kaklą, užspaudė arteriją ir sukėlė insultą. Teismai bandė nustatyti, ar gamintojas buvo teisingai apskaičiavęs netinkamo jutiklių veikimo riziką. Dvi teisminės instancijos ieškinį atmetė, bet aukštesnioji instancija šiuos sprendimus panaikino. Galiausiai byla buvo išspręsta neteisminiu būdu.

Atsakomybė be kaltės yra veiksminga nukentėjusių asmenų apsaugos priemonė. Tačiau yra daugybė aplinkybių, kurioms esant Direktyva gamintojams suteikiama galimybė teikiant rinkai naujoviškus gaminius prisiimti tam tikrą apskaičiuotą riziką. Gamintojas nėra atsakingas, jeigu jis gali įrodyti, kad: i) trūkumo nebuvo, kai gaminys buvo išleistas į apyvartą; ii) trūkumas atsirado siekiant, kad gaminys atitiktų valdžios institucijų įtvirtintus reikalavimus; iii) trūkumo nebuvo galima pastebėti dėl gaminio išleidimo į apyvartą metu turėtų techninių žinių lygio. Valstybėms narėms gali būti suteikta galimybė nukrypti nuo šios išimties.

Pavyzdys: asmuo patyrė sunkių sužalojimų, kai jo vairuojamo naudoto motociklo priekiniai stabdžiai netikėtai suveikė ir jis buvo nusviestas nuo motociklo. Motociklas buvo tinkamai prižiūrimas, jo rida buvo nedidelė ir jis buvo tik dvejų metų senumo. Ieškovas pareiškė ieškinį ir laimėjo bylą pirmosios instancijos teisme. Gamintojo apeliacinis skundas buvo atmestas, nes teismas išaiškino, kad ieškovas neprivalėjo įrodyti konstrukcijos ar gamybos trūkumo buvimo, kad būtų nustatytas gedimas, jis taip pat neturėjo nurodyti, kaip tas trūkumas atsirado. Ieškovas tiesiog turėjo parodyti, kad trūkumas atitinkamu momentu buvo ir kad tai sukėlė avariją. Teismas, remdamasis ekspertų įrodymais, nustatė, kad šio konkretaus motociklo stabdžiai buvo su trūkumais. Tokių trūkumų nebuvo kituose tokio tipo motocikluose, todėl teismas turėjo pagrindo padaryti išvadą, kad šie konkretūs stabdžiai turėjo trūkumų, ir ieškovas laimėjo bylą.

Nukentėję asmenys gali pareikalauti atlyginti žalą per trejus metus nuo tos datos, kai sužinojo apie trūkumą. Praėjus dešimčiai metų po to, kai gaminys buvo išleistas į apyvartą, nebeįmanoma pateikti ieškinio. Siekdami pagrįsti savo ieškinį, nukentėję asmenys turi įrodyti padarytą žalą, gaminio trūkumą ir priežastinį ryšį tarp trūkumo ir padarytos žalos.

3.Direktyvos įgyvendinimas