VALSTYBĖS PAGALBA – ISPANIJA

Valstybės pagalba SA.54155 (2021/NN) – bendrovei „Antin“ skirtas arbitražo sprendimas – Ispanija

Kvietimas teikti pastabas pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 2 dalį

(Tekstas svarbus EEE)

(2021/C 450/02)

2021 m. liepos 19 d. raštu, pateiktu originalo kalba po šios santraukos, Komisija pranešė Ispanijai apie savo sprendimą pradėti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl minėtosios priemonės.

Per vieną mėnesį nuo šios santraukos ir prie jos pridėto rašto paskelbimo dienos suinteresuotosios šalys gali pateikti pastabas apie priemonę, dėl kurios Komisija pradeda procedūrą, šiuo adresu:

European Commission Directorate-General for Competition State Aid Greffe 1049 Bruxelles/Brussel BELGIQUE/BELGIË Faksas + 32 22961242 Stateaidgreffe@ec.europa.eu

Šios pastabos bus perduotos Ispanijai. Pastabas teikianti suinteresuotoji šalis gali pateikti pagrįstą raštišką prašymą neatskleisti jos tapatybės ir (arba) jos pateiktų pastabų dalių.

2019 m. balandžio 17 d. Ispanija pranešė apie arbitražo sprendimą, kurį 2018 m. birželio 15 d. paskelbė arbitražo teismas (toliau – teismas), įsteigtas remiant Tarptautiniam investicinių ginčų sprendimo centrui (angl. International Center for Settlement of Investment Disputes, toliau – ICSID), dėl arbitražo proceso ICSID byloje Nr. ARB/13/31 Antin Infrastructure Services Luxembourg S.à.r.l. ir Antin Energia Termosolar B.V. (kartu – bendrovė „Antin“) prieš Ispaniją. 2019 m. sausio 29 d. iš dalies pakeistu sprendimu bendrovei „Antin“ skiriama 101 mln. EUR kompensacija kartu su palūkanomis ir įnašu arbitražo proceso išlaidoms padengti, o šią kompensaciją Ispanija turi sumokėti dėl to, kad pažeidė Energetikos chartijos sutartį (toliau – sprendimas arba priemonė).

2011 m. bendrovė „Antin“ investavo į bendrovių „Andasol“, t. y. bendrovės „Andasol-1 Central Termosolar UNO S.A.“ ir bendrovės „Andasol-2 Central Termosolar DOS“, 45 proc. akcijų paketo įsigijimą. Bendrovės „Andasol“ turi ir eksploatuoja jėgaines „Andasol-1“ ir „Andasol-2“ – du Granadoje (Ispanija) esančius koncentruotos saulės energijos (toliau – KSE) įrenginius, kurių kiekvieno galia – 49,9 MW (kartu – „Andasol“ jėgainės). „Andasol“ jėgainių statyba buvo baigta 2008 ir 2009 m. ir 2009 m. jos buvo įregistruotos atitinkamame elektros energijos gamybos įrenginių administraciniame registre.

Tuo metu, kai bendrovė „Antin“ investavo, „Andasol“ jėgainėms buvo taikoma geriausia tuo metu veikusi ekonominė schema (toliau – 2007 m. schema). Šia schema buvo siekiama skatinti elektros energijos gamybą iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių (toliau – AEI) ir ji buvo reglamentuojama Karaliaus dekretais Nr. 661/2007, 1578/2008 ir 6/2009. Pagal 2007 m. schemą 2009–2012 m. „Andasol“ jėgainės taip pat gavo paramą, skirtą iš gamtinių dujų pagamintai elektros energijai.

Ispanija 2007 m. schemą iš dalies pakeitė keliais teisės aktais, t. y. Karaliaus dekretu įstatymu Nr. 9/2013, įstatymu Nr. 24/2013, Karaliaus dekretu Nr. 413/2014 ir įsakymais Nr. IET/1045/2014 ir IET/1459/2014 (toliau – 2013 m. schema). Pagal 2013 m. schemą taikoma kitokia atlygio už atsinaujinančiųjų išteklių energijos įrenginių veiklą skaičiavimo metodika, palyginti su 2007 m. schema. 2017 m. pagal 2014–2020 m. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gaires (toliau – VPAAEG) (1), taikant 2013 m. schemą, leista teikti valstybės pagalbą (žr. SA.40348, toliau – 2017 m. Komisijos sprendimas). Ispanija nurodė, kad „Andasol“ jėgainės iki šiol tebegauna paramą pagal 2013 m. schemą.

2017 m. rugpjūčio mėn. bendrovė „Antin“ pardavė savo investicijas į „Andasol“ jėgaines bendrovei „Cubico Sustainable Investments Limited“ už 75,2 mln. EUR.

Anot bendrovės „Antin“, Ispanijos teisinės sistemos, taikomos KSE jėgainėms, į kurias investavo bendrovė „Antin“, pakeitimais padaryta rimta ir didelė žala jos investicijoms ir buvo prieštaraujama Ispanijos įsipareigojimams pagal Energetikos chartijos sutartį (toliau – ECHS), visų pirma teisingo ir nešališko režimo principui pagal 10 straipsnio 1 dalį. Todėl 2013 m. lapkričio mėn. bendrovė „Antin“ teisme pateikė ieškinį Ispanijai.

Teismas nusprendė, kad Ispanija pažeidė ECHS 10 straipsnio 1 dalį, netaikydama teisingo ir nešališko režimo bendrovės „Antin“ investicijoms, ir skyrė kompensaciją. Taip įvyko dėl to, kad nuo 2013 m. liepos mėn. Ispanijos priimtais teisės aktais pakeista atlygio už atsinaujinančiosios energijos įrenginius sistema, palyginti su atlygio sistema, galiojusia tuo metu, kai bendrovė „Antin“ investavo.

Naudos pagal priemonę gavėjas yra priteistos kompensacijos gavėjas, t. y. bendrovė „Antin“. Paramą sudarys vienkartinis visos sumos, apskaičiuotos arbitražo sprendimu, mokėjimas, palūkanos, susikaupusios iki sprendimo priėmimo, taip pat palūkanos, susikaupusios po sprendimo priėmimo; šią sumą reikės perskaičiuoti atsižvelgiant į faktinio mokėjimo datą. Pranešimo įteikimo metu Ispanija buvo apskaičiavusi, kad visa suma yra 114 900 983 EUR. Kompensacijos mokėjimas bus finansuojamas iš Ispanijos valstybės bendrojo biudžeto.

Ispanijos atstovai tvirtino, kad šis sprendimas yra nesuderinama valstybės pagalba. Kad vienintelis priemonės tikslas yra laikytis vykdytino ir privalomo arbitražo sprendimo. Be to, Ispanijos atstovai tvirtino, kad priemonė neturi skatinamojo poveikio ir kad valstybės kišimasis yra privalomas tiek, kiek Ispanijai privaloma laikytis sprendimo, o sprendimu palaikomi bendrovės „Antin“ reikalavimai, skiriant jai kompensaciją, kurią turi sumokėti Ispanija.

2021 m. birželio 25 d. visos sudėties Australijos federalinis teismas pripažino šį sprendimą privalomu Ispanijai.

Šiuo etapu Komisija mano, kad tenkinami visi valstybės pagalbos buvimo kriterijai ir kad priemonė yra valstybės pagalba. Šiuo atžvilgiu Komisija taip pat remiasi 2017 m. Komisijos sprendimo 3.5.3 skirsnyje pateiktu vertinimu, kuriame pažymima, kad bet kokia kompensacija, kurią arbitražo teismas skiria investuotojui remdamasis tuo, kad Ispanija pakeitė 2007 m. schemą 2013 m. schema, savaime yra valstybės pagalba. Tačiau arbitražo teismai nėra kompetentingi leisti suteikti valstybės pagalbą. Valstybės pagalba yra išimtinė Komisijos kompetencija. Todėl ši kompensacija yra valstybės pagalba, apie kurią reikia pranešti pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį ir kuriai taikoma neveikimo pareiga.

Ispanija nepateikė argumentų, kuriais būtų galima pagrįsti priemonę pagal SESV 107 straipsnio 2 ir (arba) 3 dalis. Šiuo procedūros etapu Komisija išreiškia išankstines abejones dėl priemonės suderinamumo su vidaus rinka, visų pirma dėl i) galimai pagalbos priemone pažeidžiamų ES sutarčių ir ii) pagalbos priemonės neatitikties suderinamumo kriterijams pagal atitinkamas valstybės pagalbos gaires.

Dėl i punkto, atsižvelgiant į tai, kad sprendimas buvo priimtas remiantis ECHS 26 straipsnyje nustatytu investuotojų ir valstybių arbitražo mechanizmu, Komisija šiuo etapu mano, kad sprendimu galėtų būti prieštaraujama ES sutarties 19 straipsnio 1 daliai, SESV 267 ir 344 straipsniams ir bendriesiems ES teisės principams, susijusiems su tarpusavio pasitikėjimu ir savarankiškumu. Be to, Komisija abejoja, nes dėl sprendimo kai kurie investuotojai, kuriems buvo taikoma 2007 m. schema, galėtų būti diskriminuojami dėl jų pilietybės ir galimybės kreiptis į tarptautinį arbitražą.

Dėl ii punkto Komisija pažymi, kad pagalbos suteikimo momentas yra svarbus siekiant nustatyti, pagal kurias valstybės pagalbos gaires pagalba turi būti vertinama. Komisija vertina priemonės suderinamumą pagal 2008 m. valstybės pagalbos aplinkos apsaugai gaires (toliau – VPAAG) (2), kurios taikomos tuo atveju, jei pagalbos suteikimo momentas buvo tuo metu, kai 2007 m. schema buvo pakeista 2013 m. schema, taip pat pagal VPAAEG, kurios taikomos tuo atveju, jei pagalbos suteikimo momentas buvo tuo metu, kai buvo priimamas arba vykdomas sprendimas.

Komisija atlieka vertinimą pagal VPAAG ir VPAAEG numatytus suderinamumo kriterijus, taikomus atsinaujinančiųjų išteklių energijai skiriamai pagalbai, nes dėl šios veiklos buvo pradėta arbitražo procedūra ir po jos priimtas sprendimas.

Remdamasi turima informacija, Komisija abejoja, kad priemonė turi skatinamąjį poveikį ir yra būtina siekiant plėtoti ekonominę veiklą, susijusią su elektros energijos gamyba iš atsinaujinančiųjų išteklių, ar kito pobūdžio veiklą. Be to, kadangi „Andasol“ jėgainės gauna paramą pagal 2013 m. schemą, dėl sprendimu skirtos kompensacijos padidėtų grąžos norma ir ji viršytų lygį, kurį savo 2017 m. sprendimu Komisija nustatė proporcingu dabartinėms jėgainėms, pavyzdžiui, „Andasol“ jėgainėms. Be to, kadangi kompensacija pagal sprendimą skiriama tik vienam iš naudos pagal šią schemą gavėjų, dėl jos gali būti nepagrįstai iškreipta konkurencija.

Pagal Tarybos reglamento (ES) 2015/1589 (3) 16 straipsnį visa neteisėta pagalba gali būti iš gavėjo išieškota.

LAIŠKO TEKSTAS

(1) Komisijos komunikatas „2014–2020 m. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gairės“ (OL C 200, 2014 6 28, p. 1).

(2) Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairės (OL C 82, 2008 4 1, p. 1).

(3) 2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015 9 24, p. 9).

(4) ICSID Case No ARB/13/31. Details available here: https://icsid.worldbank.org/cases/case-database/case-detail?CaseNo=ARB/13/31.

(5) The Energy Charter Treaty is a multilateral agreement applicable to the energy sector. It was signed by the EU in December 1994 and entered into force for the EU in April 1998. Its key provisions concern the protection of investment, trade in energy materials and products, transit and dispute settlement. The ECT is currently under modernisation process.

(6) Commission Decision of 10 November 2017 in State aid SA.40348 (2015/NN) — Spain — Support for electricity generation from renewable energy sources, cogeneration and waste (JOCE C/442/2017).

(7) Regulation No 1 determining the languages to be used by the European Economic Community (OJ 17, 6.10.1958, p. 385).

(8) See also 2017 Commission Decision, section 3.5.3.

(9) Amicus curiae briefs submitted by the European Union in several proceedings before the U.S. Courts, including in Civil Action No. 18-1753 Antin v Spain; the text of those amicus curiae briefs is available at https://ec.europa.eu/competition-policy/state-aid/national-courts/observations-other-courts_en; see also the relevant Council document ST 6146 2019, endorsing the filing of this amicus curiae brief, available at https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-6146-2019-INIT/fr/pdf. See also Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19 July 2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4.

(10) Case A 1/20, Request for an opinion by Belgium, and Case C-155/21, Athena Investment v Spain.

(11) http://europa.eu/rapid/press-release_IP-15-5198_en.htm. The Commission notes that on 5 May 2020, 23 Member States signed an agreement for the termination of intra-EU BITs. That agreement implements the Achmea judgment and entered into force on 29 August 2020.

(12) Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(13) This interpretation was confirmed by the Advocate General Szpunar Opinion of 3 March 2021 in Case C- 741/19, République de Moldavie, ECLI:EU:C:2021:164, see in particular paragraphs 70-80 and 89-90; see also the Advocate General Saugmandsgaard Øe Opinion of 29 October 2020 in Joined Cases C-798/18 and C-799/18, Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) and Others, ECLI:EU:C:2020:876, paragraph 92 and footnote 55.

(14) Judgment in Commission v Italy, 10/61, EU:C:1962:2, page 10: ‘In matters governed by the EEC treaty, that treaty takes precedence over agreements concluded between the Member States before its entry into force.’ This principle has been confirmed many times thereafter both for multilateral agreements and bilateral agreements, see for example judgments in Conegate, 121/85, EU:C:1986:114, paragraph 25; in Matteucci v Communauté française de Belgique, C-235/87, EU:C:1988:460, paragraph 22; in Exportur, C-3/91, EU:C:1992:420, paragraph 8, in Commission v Luxembourg, C-473/93, EU:C:1996:263, paragraph 40; in Commission v Austria, C-147/03, EU:C:2005:427, paragraph 58; in Budějovický Budvar, C-478/07, EU:C:2009:521, paragraphs 97 to 99; and in Commission v Slovakia, C-264/09, EU:C:2011:580, paragraph 41.

(15) See, for instance, Judgment of the Court of Justice of 30 May 2006, Case C-459/03, Commission v Ireland, ECLI:EU:C:2006:345; Opinion 2/13 paragraph 180.

(16) See in this regard i) Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19 July 2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4; and ii) Declaration of the Representations of the Governments of the Member States of 15 January 2019 on the legal consequences of the Judgment of the Court of Justice in Achmea and on Investment Protection in the European Union, page 2. Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(17) Directive 2001/77/EC of the European Parliament and of the Council of 27 September 2001 on the promotion of electricity produced from renewable energy sources in the internal electricity market (OJ L 283, 27.10.2001, p. 33).

(18) Judgment of the Court of 13 March 2001 in C-379/98, PreussenElektra, ECLI:EU:C:2001:160.

(19) Directive 2009/28/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on the promotion of the use of energy from renewable sources and amending and subsequently repealing Directives 2001/77/EC and 2003/30/EC (OJ L 140, 5.6.2009, p. 16).

(20) Communication from the Commission — Guidelines on State aid for environmental protection and energy 2014-2020 (OJ C 200, 28.6.2014, p. 1).

(21) Directive 96/92/EC of the European Parliament and of the Council of 19 December 1996 concerning common rules for the internal market in electricity (OJ L 27, 30.1.1997, p. 20).

(22) Antin award, paragraph 91.

(23) See Article 2 (1) of Royal Decree 661/2007.

(24) Order of the Court of 22 October 2014 in Case C-275/13 Elcogas. The Court found that the compensation mechanism was imputable to the State, since it was established and regulated by Law 54/1997 and Royal Decree 2017/1997. Relying on those provisions, the Court also concluded that the compensation mechanism for extra costs was financed through State resources. In particular, the Court observed that a Ministerial Decree fixed annually the amount of the network access charges, that the latter were imposed on all domestic final consumers and network users. Moreover, the National Energy Commission, a State body, administered the funds thus collected and did not enjoy any discretion in that regard.

(25) For an exhaustive list of the scheme’s legal basis, see Section 2.1 of the 2017 Commission Decision.

(26) For details on the eligible technologies, see recital 14 of the 2017 Commission Decision.

(27) This rate was applicable to the first regulatory period (2014-2019). From the second regulatory period onwards, the rate is 7,09 %, if no use is made of the second additional provision of Royal Decree-Law 17/2019, to maintain the profitability of the previous period.

(28) Antin award, paragraph 139-140.

(29) See 2017 Commission Decision, recital 120.

(30) Antin award, paragraph 110.

(31) Antin award, paragraphs 70, 72.

(*1) Data are only available for November and December 2009, and the reported energy input corresponds only to this period.

(*2) Spain explained that this reduction is due to a smaller generation in the period March-June 2020, which corresponds to the lockdown due to COVID-19 crisis and that in the third and fourth quarters of 2020 production recovered to normal levels, even exceeding those of the previous year.

(32) Antin award, paragraph 261.

(33) Antin award, paragraph 359.

(34) Antin award, paragraph 46.

(35) Antin award, paragraph 236.

(36) Antin award, paragraphs 59-68.

(37) Antin award, paragraphs 51-53, 56-58.

(38) Antin award, paragraphs 572-573.

(39) Antin award, paragraph 748.

(40) Antin award, paragraph 640.

(41) Antin award, paragraph 587.

(42) Antin award, paragraph 667.

(43) Antin award, paragraph 673.

(44) Antin award, paragraph 691, 714, 725 (as amended by the tribunal’s rectification decision of 29 January 2019).

(*3) Actual data based on CNMC information

(45) See 2017 Commission Decision, recital 165. This view has been confirmed in the Opinion of Advocate General Szpunar of 1 July 2021 in Case C-638/19 P, Commission v European Food and Others.

(46) Judgment of the Court of 11 July 1996, Case C-39/94, SFEI and Others, ECLI:EU:C:1996:285, paragraph 60; Judgment of the Court of Justice of 29 April 1999, Case C-342/96, Spain v Commission, ECLI:EU:C:1999:210, paragraph 41.

(47) Judgment of the Court of Justice of 27 September 1988, Joined Cases 106/87 to 120/87, Asteris and Others v Greece and EEC, ECLI:EU:C:1988:457, paragraph 23.

(48) Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423, paragraph 103.

(49) See recitals 101 and 102 of Commission Decision (EU) 2015/1470 of 30 March 2015 on State aid SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) implemented by Romania — Arbitral award Micula v Romania of 11 December 2013 (OJ L 232, 4.9.2015, p. 43).

(50) Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer has explained that the award of damages equal to the sum of the amounts of aid that were envisaged to be granted would constitute an indirect grant of the aid found to be illegal and incompatible with the common market (Opinion of 28 April 2005, Joined Cases C-346/03 and C-529/03, Atzeni and Others, ECLI:EU:C:2005:256, paragraph 198).

(51) Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423, paragraph 78. The appeal proceedings before the Court of Justice are ongoing: C-638/19 P, Commission v European Food and Others. The Advocate General Szpunar considered in his Opinion, delivered on 1 July 2021, that the General Court erred in law as regards the moment at which the aid was granted (ECLI:EU:C:2021:529, paragraphs 125, 128-129, 133-135).

(52) See footnote 52 above.

(53) Judgment of the Court of First Instance of 12 September 2007, Case T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies v Commission, ECLI:EU:T:2007:253, paragraph 34.

(54) Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742, paragraph 44.

(55) See 2017 Commission Decision, recitals 159-166.

(56) Either on 2 September 2021 in case C-741/19 Republic of Moldova, or in opinion 1/20 or in case C-155/21, which should be decided within the next 18 months.

(57) Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(58) See in this regard i) Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19.7.2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4; and ii) Declaration of the Representations of the Governments of the Member States of 15 January 2019 on the legal consequences of the Judgment of the Court of Justice in Achmea and on Investment Protection in the European Union, page 2.

(59) The Commission shall assess the compatibility of unlawful State aid with the internal market in accordance with the substantive criteria set out in any instrument in force at the time when the aid was granted. See Commission notice on the determination of the applicable rules for the assessment of unlawful State aid (notified under document number C(2002) 458) (OJ C 119, 22.5.2002, p. 22).

(60) Judgment of the Court of 19 December 2019, Case C-385/18, Arriva Italia and Others, ECLI:EU:C:2019:1121, paragraph 36.

(61) Commission decision of 30 March 2015 in State aid SA.38517 Micula v Romania (ICSID arbitration award). The Commission decision was annulled by the Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423. The appeal proceedings before the Court of Justice are ongoing (C-638/19 P, Commission v European Food and Others).

(62) Community guidelines on State aid for environmental protection (OJ C 82, 1.4.2008, p. 1).

(63) See footnote 52 above.

(64) As confirmed by the Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742.

(65) The Court of Justice has established the criteria to define an economic unit in its Judgment of 10 January 2006, C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze and Others, ECLI:EU:C:2006:8, paragraph 109-125.

(66) See 2017 Commission Decision, recital 120.

(67) As confirmed by the recent Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742.

(68) See 2017 Commission Decision, recitals 119-124.

(69) See 2017 Commission Decision, recital 120.