Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų /* KOM/2011/0895 galutinis - 2011/0439 (COD) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. Pasiūlymo aplinkybės · Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija „Europa 2020“ [COM(2010) 2020] grindžiama trimis tarpusavyje susijusiais ir vienas kitą sustiprinančiais prioritetais: žiniomis ir naujovėmis pagrįstos ekonomikos plėtra, mažo anglies dioksido kiekio, efektyviai išteklius naudojančia, konkurencinga ekonomika bei didelį užimtumą skatinančia ekonomika, užtikrinančia socialinę ir ekonominę sanglaudą. Strategijoje „Europa 2020“ viešiesiems pirkimams tenka esminis vaidmuo kaip vienai iš rinkos priemonių, naudojamų minėtiems tikslams siekti, gerinant verslo aplinką ir naujovių diegimo sąlygas ir skatinant plačiau naudoti aplinką tausojančius viešuosius pirkimus, kad būtų lengviau pereiti prie efektyviai išteklius naudojančios ir mažo anglies dioksido kiekio ekonomikos. Kartu strategijoje „Europa 2020“ pabrėžiama, kad viešieji pirkimai turi užtikrinti efektyviausią lėšų naudojimą ir kad pirkimų rinkos turi būti visada atviros visiems Sąjungos subjektams. Kilus tokiems uždaviniams reikia pakeisti ir atnaujinti esamus viešųjų pirkimų teisės aktus, kad jie būtų labiau pritaikyti prie kintančių politinių, socialinių ir ekonominių aplinkybių. Tai aktualu ne tik valstybės ir valdžios institucijų vykdomiems pirkimams, bet ir komunalinių paslaugų įmonių sutarčių skyrimui, kuriam taikoma speciali pirkimų tvarka. 2011 m. balandžio 13 d. komunikate „Bendrosios rinkos aktas. Dvylika svertų augimui skatinti ir pasitikėjimui stiprinti“ Europos Komisija į dvylika svarbiausių prioritetinių veiksmų, kurių iki 2012 m. pabaigos turėtų imtis ES institucijos, įtraukė viešųjų pirkimų teisės aktų pakeitimą ir atnaujinimą, kad sutarčių skyrimas taptų lankstesnis, o viešojo pirkimo sutartys būtų geriau panaudojamos kitų politikos krypčių tikslams siekti. Šiuo pasiūlymu siekiama dviejų vienas kitą papildančių tikslų:  didinti išlaidų efektyvumą, siekiant užtikrinti geriausius įmanomus pirkimų rezultatus pagal kokybės ir kainos santykį. Tai visų pirma reiškia esamų viešųjų pirkimų taisyklių supaprastinimą ir didesnį lankstumą. Supaprastintos, efektyvesnės procedūros bus naudingos visiems ūkio subjektams ir padės dalyvauti mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ) bei tarptautiniams tiekėjams;  leisti pirkėjams geriau pasinaudoti pirkimais siekiant bendrų visuomeninių tikslų, kaip antai: aplinkos apsaugos, didesnio išteklių ir energijos vartojimo efektyvumo, kovos su klimato kaita, naujovių, užimtumo ir socialinės įtraukties skatinimo ir kuo geriausių aukštos kokybės socialinių paslaugų teikimo sąlygų užtikrinimo. · Bendrosios aplinkybės Viešiesiems pirkimams tenka svarbus vaidmuo Europos Sąjungos bendros ekonominės veiklos rezultatų požiūriu. Europoje viešieji subjektai prekėms, darbams ir paslaugoms pirkti išleidžia apie 18 proc. BVP. Atsižvelgiant į pirkimų apimtį, viešieji pirkimai gali būti panaudoti kaip galingas svertas, kad būtų sukurta bendroji rinka, kurioje būtų skatinamas pažangus, tvarus ir integracinis augimas. Šios kartos viešųjų pirkimų direktyvos 2004/17/EB[1] ir 2004/18/EB[2] yra ilgos raidos, prasidėjusios 1971 m., priėmus Direktyvą 71/305/EEB, rezultatas. Šiomis direktyvomis, užtikrinant skaidrias ir nediskriminacines procedūras, iš esmės siekiama, kad visos bendrosios rinkos ūkio subjektai, konkuruodami dėl viešųjų sutarčių, visapusiškai pasinaudotų pagrindinėmis laisvėmis. Atlikus išsamų ekonominį vertinimą paaiškėjo, kad pirkimų direktyvų tikslai iš esmės pasiekti. Dėl jų padidėjo skaidrumas ir konkurencija, kartu dėl mažesnių kainų sutaupyta daug lėšų. Vis dėlto suinteresuotieji subjektai pareiškė reikalavimą persvarstyti viešųjų pirkimų direktyvas, kad būtų supaprastintos jų taisyklės, padidintas efektyvumas, veiksmingumas ir kad jos būtų geriau pritaikytos prie kintančių politinių, socialinių ir ekonominių aplinkybių. Supaprastintos efektyvesnės procedūros padidins perkančiosioms organizacijoms skaidrumą, bus naudingos visiems ūkio subjektams ir sudarys palankesnes sąlygas dalyvauti MVĮ bei tarptautiniams tiekėjams. Be to, patobulinus pirkimų taisykles, perkantieji subjektai taip pat galės geriau panaudoti pirkimus, siekdami bendrų visuomeninių tikslų, kaip antai: aplinkos apsaugos, didesnio išteklių ir energijos vartojimo efektyvumo, kovos su klimato kaita, naujovių bei socialinės įtraukties skatinimo ir kuo geriausių aukštos kokybės socialinių paslaugų teikimo sąlygų užtikrinimo. Šios kryptys patvirtintos atsižvelgus į 2011 m. pavasarį vykusių Europos Komisijos konsultacijų su suinteresuotaisiais subjektais rezultatus, pagal kuriuos dauguma suinteresuotųjų subjektų pritarė pasiūlymui persvarstyti pirkimų direktyvas, kad jos būtų geriau pritaikytos prie naujų perkančiųjų subjektų ir ūkio subjektų uždavinių. · Pasiūlymo srityje galiojančios nuostatos Kartu su siūloma nauja valdžios institucijų pirkimų direktyva šiuo pasiūlymu bus pakeistos svarbiausiais Europos Sąjungos viešųjų pirkimų srities teisės aktais laikomos direktyvos 2004/17/EB ir 2004/18/EB. Ši direktyva bus papildyta tokiais teisės aktų elementais:  Direktyvoje 2009/81/EB[3] nustatomos gynybos ir slaptos saugumo srities pirkimų specialiosios taisyklės,  Direktyvoje 92/13/EEB[4] nustatomos bendrosios nacionalinės patikros procedūros, siekiant užtikrinti, kad visose ES šalyse būtų prieinamos greitos ir veiksmingos žalos atlyginimo priemonės, jei tiekėjai mano, jog sutartys paskirtos nesąžiningai. · Derėjimas su kitomis Sąjungos politikos sritimis ir tikslais Šia iniciatyva įgyvendinama pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija „Europa 2020“ [COM(2010) 2020] ir strategijos „Europa 2020“ pavyzdinės iniciatyvos dėl Europos skaitmeninės darbotvarkės [COM(2010) 245], „Inovacijų sąjungos“ [COM(2010) 546], integruotos globalizacijos eros pramonės politikos [COM(2010) 614], 2020 m. energetikos [COM(2010) 639] ir tausiai išteklius naudojančios Europos [COM(2011) 21]. Be to, ja įgyvendinamas Bendrosios rinkos aktas [COM(2011) 206], visų pirma dvyliktasis jo veiksmas „Persvarstyta ir modernizuota viešųjų pirkimų teisės aktų sistema“. Tai yra 2011 m. Komisijos darbo programos strateginė iniciatyva. 2. Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis ir poveikio vertinimas · Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Konsultacijų metodai, pagrindiniai tiksliniai sektoriai ir bendras respondentų apibūdinimas 2011 m. sausio 27 d. Europos Komisija paskelbė Žaliąją knygą dėl ES viešųjų pirkimų politikos modernizavimo siekiant efektyvesnės Europos pirkimų rinkos[5] ir pradėjo plačias viešas konsultacijas dėl teisės aktų keitimo galimybių, kad sutartis būtų galima skirti lengviau ir lanksčiau, o viešojo pirkimo sutartys būtų geriau panaudojamos palaikant kitas politikos kryptis. Žaliosios knygos tikslas buvo nustatyti svarbiausias reformų sritis ir paprašyti suinteresuotųjų subjektų pareikšti savo nuomonę dėl konkrečių teisės aktų pakeitimo galimybių. Tarp svarstytų klausimų buvo procedūrų paprastinimo ir didesnio lankstumo poreikis, strateginis viešųjų pirkimų naudojimas kitiems politikos tikslams įtirtinti, geresnių galimybių MVĮ sudaryti viešojo pirkimo sutartis suteikimas ir kova su favoritizmu, korupcija bei interesų konfliktais. Viešos konsultacijos baigtos 2011 m. balandžio 18 d., suinteresuotieji subjektai parodė didelį susidomėjimą. Iš viso gauti 623 atsakymai iš įvairiausių suinteresuotųjų subjektų grupių, įskaitant centrines valstybių narių valdžios institucijas, vietos ir regionų perkančiąsias organizacijas ir jų asociacijas, įmones, pramonės asociacijas, akademinį sluoksnį, pilietinės visuomenės organizacijas (įskaitant profesines sąjungas) ir atskirus piliečius. Dauguma atsakymų buvo pateikta iš Jungtinės Karalystės, Vokietijos, Prancūzijos, mažiau – iš Belgijos, Italijos, Nyderlandų, Austrijos, Švedijos, Ispanijos ir Danijos. Konsultacijų rezultatai apibendrinti apibendrinamajame dokumente[6] ir pristatyti diskusijai viešoje 2011 m. birželio 30 d. konferencijoje[7]. Atsakymų santrauka ir kaip į juos atsižvelgta Labai daug suinteresuotųjų subjektų palankiai įvertino Europos Komisijos iniciatyvą persvarstyti esamą pirkimų politiką. Iš įvairių žaliojoje knygoje aptartų klausimų suinteresuotieji subjektai labiausiai pabrėžė poreikį paprastinti procedūras ir padaryti jas lankstesnes. Visų grupių suinteresuotieji subjektai pritarė, kad komunalinių paslaugų teikėjų pirkimų taisyklės vis dar svarbios. Akivaizdi respondentų dauguma pritarė, kad vis dar reikia viešosioms komunalinių paslaugų įmonėms taikyti specialias taisykles ir kad komunalinių paslaugų įmonėms taikomos skirtingos taisyklės tinkamai atspindi specifinį komunalinių paslaugų pirkimų pobūdį. Be to, akivaizdi respondentų dauguma sutinka, kad subjektų, kuriems taikomos komunalinių paslaugų pirkimus reglamentuojančios taisyklės, apibrėžimo kriterijai (subjekto vykdoma veikla, jo teisinė padėtis ir, jei subjektas privatus, ar jam suteiktos specialiosios ar išimtinės teisės) tebėra aktualūs ir turėtų būti išlaikyti. Dauguma respondentų pritaria, kad privačių bendrovių pelno siekio ar verslo etikos negalima laikyti pakankamomis objektyvių ir teisingų pirkimų užtikrinimo garantijomis, jei šioms bendrovėms yra suteiktos specialiosios ar išimtinės teisės. Suinteresuotųjų subjektų nuomonės dėl viešųjų pirkimų strateginio naudojimo strategijos „Europa 2020“ visuomeniniams tikslams pasiekti buvo įvairios. Daug suinteresuotųjų subjektų, visų pirma įmonės, apskritai nepalankiai vertino mintį naudoti viešuosius pirkimus kitiems politikos tikslams siekti. Kiti suinteresuotieji subjektai, ypač pilietinės visuomenės organizacijos, tvirtai pritarė tokiam strateginiam naudojimui ir palaikė plačius pačių Europos Sąjungos viešųjų pirkimų politikos principų pakeitimus. · Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas Be konsultacijos, susijusios su žaliąja knyga, 2010–2011 m. Europos Komisija, remdamasi įvairiausiais įrodymais ir naujais nepriklausomais moksliniais tyrimais, atliko išsamų ES pirkimų teisės aktų poveikio ir efektyvumo vertinimą. Tyrimuose buvo daugiausia vertinama pirkimo procedūrų kaina ir efektyvumas, tarptautinių pirkimų klausimas, MVĮ galimybė patekti į pirkimų rinkas ir strateginis pirkimų naudojimas Europoje. Kalbant apie komunalinių paslaugų pirkimą, buvo vertinama, ar komunalinių paslaugų sektoriuose konkurencija padidėjo, palyginti su tuo metu, kai buvo nustatyta pirkimų tvarka. Vertinimo išvados parodė, kad pastangos teisės aktais palengvinti patekimą į komunalinių paslaugų sektorius dar nesukūrė tvarios ar efektyvios konkurencijos rinkos senbuviams. Daugelyje komunalinių paslaugų sektorių tebėra didelė rinkos koncentracija ar menka konkurencija. Vertinant nustatyta, jog rinkos sąlygų pokyčiai pernelyg menki, kad konkurenciją visame sektoriuje būtų galima laikyti pakankamai didele ir nustoti atskiriems sektoriams taikyti komunalinių paslaugų pirkimų direktyvą. Direktyvos nuostatos ir toliau bus taikomos bendrai, nors konkrečiais atvejais, atlikus išsamų tyrimą, išimčių iš pirkimų taisyklių taikymas gali būti pateisinamas. · Poveikio vertinimas Poveikio vertinime ir jo santraukoje apžvelgiamos įvairios kiekvienai iš penkių pagrindinių problemų grupių (administracinis organizavimas, aprėptis, procedūros strateginiai pirkimai ir galimybė patekti į pirkimų rinkas) taikomos alternatyvos. Remiantis įvairių alternatyvų pranašumų ir trūkumų analize, sudarytas pageidaujamų alternatyvų paketas, kuris turėtų optimizuoti įvairių sprendimų sąveiką ir leisti sutaupyti lėšų, vienam veiksmui neutralizavus su kitu veiksmu susijusias sąnaudas (pvz., dėl strateginių pirkimų veiksmų galintys sugriežtėti procedūriniai reikalavimai galėtų būti iš dalies neutralizuoti lėšų sutaupymu, pagerinus pirkimo procedūrų struktūrą). Tokios pageidautinos alternatyvos yra šio pasiūlymo pagrindas. Poveikio vertinimo ataskaitos projektą patikrino Poveikio vertinimo valdyba. Ji paprašė padaryti pakeitimų, visų pirma susijusių su konkrečių keistinų teisės aktų elementų nustatymu, nagrinėjamų alternatyvų aprašymu, išsamesne pasirinktų pagrindinių veiksmų sąnaudų bei naudos analize ir sisteminiu suinteresuotųjų subjektų nuomonių integravimu apibrėžiant problemą ir papildant poveikio analizę. Šios tobulinimo rekomendacijos buvo įtrauktos į galutinę ataskaitą. Poveikio vertinimo valdybos nuomonė dėl ataskaitos paskelbta kartu su šiuo pasiūlymu, kaip ir galutinė poveikio vertinimo ataskaita bei jos santrauka. 3. Teisiniai pasiūlymo aspektai · Teisinis pagrindas Pasiūlymas grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 53 straipsnio 1 dalimi, 62 ir 114 straipsniais. · Subsidiarumo principas Subsidiarumo principas taikomas, jeigu pasiūlymas nepriskiriamas išimtinei ES kompetencijai. Valstybės narės pasiūlymo tikslų negali iki galo pasiekti dėl toliau nurodytos priežasties. Viešųjų pirkimų procedūrų koordinavimas, viršijus tam tikras ribines vertes, pasitvirtino kaip svarbi vidaus rinkos kūrimo priemonė viešųjų pirkimų srityje, užtikrinant veiksmingas ir lygias visos vidaus rinkos ūkio subjektų galimybes sudaryti viešojo pirkimo sutartis. Direktyvų 2004/17/EB ir 2004/18/EB ir ankstesnės kartos direktyvų įgyvendinimo patirtis rodo, kad visos Europos pirkimų procedūros užtikrino pirkimų skaidrumą ir objektyvumą, todėl sutaupyta daug lėšų ir pagerėjo pirkimo rezultatai – tai naudinga ir komunalinių paslaugų įmonėms, jų klientams ir galiausiai Europos mokesčių mokėtojams. Šio tikslo negalima iki galo pasiekti valstybių narių veiksmais, nes neišvengiamai imtų skirtis reikalavimai ir galbūt procedūrinė tvarka, taip reglamentavimas taptų tik sudėtingesnis ir atsirastų nepageidautinų kliūčių tarptautinei veiklai. Todėl pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą. · Proporcingumo principas Pasiūlymas atitinka proporcingumo principą, nes neviršija to, kas yra būtina pasiekti tikslui užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą taikant koordinuotas visos Europos pirkimų procedūras. Be to, pasiūlymas grindžiamas priemonių požiūriu, suteikiant valstybėms narėms didžiausią įmanomą lankstumą pritaikyti procedūras ir priemones prie konkrečios savo padėties. Palyginti su esamomis pirkimų direktyvomis, pasiūlymu bus gerokai sumažinta ir perkančiųjų subjektų, ir ūkio subjektų administracinė našta, susijusi su procedūros vykdymu, o numatyti nauji reikalavimai (pvz., strateginių pirkimų srityje) bus kompensuoti pašalinus kitų sričių suvaržymus. · Pasirinkta priemonė Kadangi pasiūlymas yra grindžiamas SESV 53 straipsnio 1 dalimi, 62 ir 114 straipsniais, kaip teisės aktą, taikomą ir prekių, ir paslaugų pirkimui, naudoti reglamentą nebūtų galima pagal Sutartį. Todėl siūlomas teisės aktas – direktyva. Vykstant poveikio vertinimui, dėl poveikio vertinime išsamiai nurodytų priežasčių buvo atmestos su teisėkūra nesusijusios alternatyvos. 4. Poveikis biudžetui Pasiūlymas neturi poveikio biudžetui. 5. Papildoma informacija · Galiojančių teisės aktų panaikinimas Priėmus pasiūlymą reikės panaikinti esamus teisės aktus (Direktyvą 2004/17/EEB). · Persvarstymo, keitimo, laikino galiojimo sąlyga Pasiūlyme yra persvarstymo nuostata, susijusi su ribinių sumų ekonominiu poveikiu. · Perkėlimo į nacionalinę teisę priemonės ir aiškinamieji dokumentai Pasiūlymas susijęs su sritimi, kurioje Europos Sąjungos teisėkūra turi koordinuojamąją funkciją ir daro svarbią įtaką daugeliui nacionalinės teisės sektorių. Nepaisant koordinuojamosios funkcijos, daugelis nuostatų yra derinamosios, o pasiūlymas apima daug teisinių įpareigojimų. Kad visa sistema veiktų, Sąjungos taisykles valstybės narės papildo nacionalinėmis nuostatomis. Šiame kontekste Komisija nustatė keletą veiksnių, dėl kurių, siekiant, kad perkėlimo į nacionalinę teisę priemonės būtų suprantamos teisingai ir kad visa pirkimo taisyklių sistema veiktų nacionaliniu lygmeniu, valstybės narės turi pateikti paaiškinimus: – perkėlimo ir įgyvendinimo priemonės yra priimamos skirtingais lygmenimis (nacionaliniu arba federaliniu, regionų, vietos); – be skirtingų reglamentavimo lygmenų, daugelyje valstybių narių taisyklės nustatomos atsižvelgiant į atitinkamo sektoriaus ar pirkimo rūšies specifiką; – bendrosios ar konkrečios administracinės priemonės papildo pagrindinę teisinę sistemą ir kai kuriais atvejais su ja sutampa. Tik valstybės narės gali paaiškinti, kaip viešųjų pirkimų sektoriuje Sąjungos direktyvos įvairiomis priemonėmis perkeliamos į nacionalinę teisę ir kaip šios priemonės tarpusavyje susijusios. Dėl šių priežasčių kartu su perkėlimo į nacionalinę teisę priemonėmis turi būti pateikti santykį tarp įvairių direktyvos dalių ir atitinkamų perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių aiškinantys dokumentai, visų pirma, atitikties lentelės, kurios yra veiksmingas nacionalinių priemonių analizės įrankis. · Europos ekonominė erdvė Siūlomas teisės aktas susijęs su EEE klausimu, todėl turėtų būti taikomas EEE. · Išsamus pasiūlymo paaiškinimas 1) Pirkimo procedūrų supaprastinimas ir didesnis jų lankstumas Siūloma direktyva siekiama supaprastinti esamose viešųjų pirkimų direktyvose nustatytą procedūrų tvarką ir padaryti ją lankstesnę. Šiuo tikslu joje numatytos tokios priemonės: Taikymo srities patikslinimas. Pateikiama nauja pagrindinė pirkimų sąvoka, esanti ir siūlomos direktyvos pavadinime, siekiant geriau apibrėžti pirkimų teisės taikymo sritį bei tikslą ir padėti lengviau taikyti ribines vertes. Kai kurių svarbiausių sąvokų, lemiančių direktyvos taikymo sritį (pvz., viešosios teisės reglamentuojamas subjektas, viešojo darbų ir paslaugų pirkimo sutartys, mišrios sutartys) apibrėžtis patikslinta atsižvelgus į Teisingumo Teismo praktiką. Kartu pasiūlymu stengiamasi išlaikyti ilgainiui Teisingumo Teismo praktikoje išplėtotų ir praktikams gerai pažįstamų sąvokų vartojimo tęstinumą. Tokiomis aplinkybėmis reikėtų pažymėti, kad nedideli nukrypimai nuo ankstesnėse direktyvose pateiktų formuluočių nebūtinai reiškia, jog pakeista sąvokos esmė, tai gali būti padaryta siekiant tiesiog supaprastinti tekstą. Nustatant šios direktyvos taikymo sritį labai svarbi specialiųjų ar išimtinių teisių samprata, nes subjektams, kurie nėra nei perkančiosios organizacijos, nei valstybinės įmonės, kaip apibrėžta šioje direktyvoje, šios direktyvos nuostatos galioja tik tokiu mastu, kiek jie vykdo šiomis teisėmis grindžiamą veiklą. Todėl reikia aiškiai nustatyti, kad teisės, suteiktos laikantis tvarkos pagal Sąjungos teisės aktais nustatytus objektyvius kriterijus ir užtikrinant pakankamą viešumą, nėra laikomos specialiosiomis ar išimtinėmis teisėmis taikant šią direktyvą. Bus panaikintas tradicinis skirtumas tarp vadinamųjų prioritetinių ir neprioritetinių paslaugų (A ir B paslaugų). Vertinimo rezultatai parodė, kad nebėra pagrindo riboti visos viešųjų pirkimų teisės taikymo ir ją taikyti tik tam tikrai paslaugų grupei. Tačiau paaiškėjo ir tai, kad įprasta pirkimų tvarka nėra pritaikyta socialinėms paslaugoms – joms reikia specialių taisyklių rinkinio (žr. toliau). Atsižvelgiant į vertinimo rezultatus direktyvos taikymas sektoriams lieka iš esmės nepasikeitęs. Tačiau į taikymo sritį neįtraukiami su naftos ir dujų žvalgyba susiję pirkimai, nes šiame sektoriuje konkurencija taip sustiprėjo, kad direktyva nustatyta pirkimų drausmė tapo nebereikalinga. Konkurencijos padėtis šiame sektoriuje buvo vertinama atsižvelgiant į keturis skirtingus pagal galiojantį 30 straipsnį[8] pateiktus prašymus padaryti išimtį. Visais keturiais atvejais buvo nustatyta, kad aktuali geografinė rinka apima visą pasaulį – tai savo ruožtu atitinka nusistovėjusią patirtį bendrovių susijungimo atvejais[9]. Nuolat buvo prieinama prie išvados, kad žvalgybos rinka nėra labai koncentruota. Be valstybinių įmonių, rinkoje veikia trys tarptautiniai vertikaliai integruoti privatūs rinkos dalyviai, vadinamosios ypač stambios bendrovės (BP, ExxonMobil ir Shell), taip pat keletas vadinamųjų stambiųjų bendrovių, tačiau kiekvienos jų, įskaitant ypač stambias bendroves, atskirai užimama rinkos dalis nesiekia vieno procento. Taigi buvo prieinama prie išvados, kad ši informacija patvirtina tiesioginės konkurencijos buvimą, o galimybę patekti į rinką dar labiau padidino Direktyvos dėl leidimų žvalgyti, tirti ir išgauti angliavandenilius išdavimo[10] nuostatos. Todėl išvengiant būtinybės pagal 30 straipsnį priimti atskirus sprendimus dėl kiekvienos iš likusių 23 valstybių narių būtų supaprastinta įstatymais nustatyta tvarka ir sumažinta administracinė našta visoms suinteresuotosioms šalims (perkantiesiems subjektams, valstybėms narėms, Europos Komisijai, Europos Parlamentui ir Tarybai). Priemonių rinkinio metodas. Valstybių narių sistemose bus numatytos trys pagrindinės procedūros formos, kurios jau egzistuoja pagal galiojančias direktyvas: atvira ir ribota procedūra ir derybų procedūra skelbiant kvietimą dalyvauti konkurse. Be to, jos galės kaip standartinę procedūrą arba tam tikromis sąlygomis numatyti naują novatoriškų pirkimų formą – inovacijų partnerystę (žr. toliau). Be to, perkantieji subjektai galės pasinaudoti šešių rūšių pirkimų technika ir grupinių bei elektroninių pirkimų vykdymo priemonėmis: preliminariaisiais susitarimais, dinaminėmis pirkimo sistemomis, elektroniniais aukcionais, elektroniniais katalogais, centrinėmis perkančiosiomis organizacijomis ir bendru pirkimu. Palyginti su esama direktyva, šios priemonės patobulintos ir patikslintos, kad būtų galima lengviau vykdyti e. pirkimus. E. pirkimų skatinimas. Perkančiosioms organizacijoms naudojant elektroninius ryšius ir sandorių tvarkymą elektroniniu būdu galima sutaupyti daug lėšų, pagerinti pirkimų rezultatus ir kartu sumažinti atliekų ir klaidų kiekį. Pasiūlymu siekiama padėti valstybėms narėms pereiti prie e. pirkimų ir suteikti tiekėjams galimybę dalyvauti elektroninėse pirkimų procedūrose visoje vidaus rinkoje. Šiuo tikslu siūlomoje direktyvoje numatytas privalomas pranešimų perdavimas elektronine forma, privalomas pirkimo dokumentų prieinamumas elektronine forma ir įpareigojama pereiti prie visiškai elektroninio susirašinėjimo, visų pirma e. pasiūlymų teikimo visose pirkimo procedūrose, taikant dvejų metų pereinamąjį laikotarpį. Joje supaprastinamos ir patobulinamos dinaminės pirkimo sistemos ir elektroniniai katalogai, visiškai elektroninės pirkimo priemonės, ypač pritaikytos prie centrinių perkančiųjų organizacijų vykdomų didelio masto grupinių pirkimų. E. pirkimų priemonė taip suteiks galimybę perkančiosioms organizacijoms išvengti klaidų, paprastai susijusių su klaidingu viešojo pirkimo taisyklių supratimu ar išaiškinimu, jas aptikti ir ištaisyti. Procedūrų modernizavimas. Pasiūlyme numatytas lankstesnis ir naudotojams palankesnis požiūris į kai kurias svarbias pirkimo procedūrų ypatybes. Dalyvavimo ir pasiūlymų teikimo terminai sutrumpinti, kad pirkimai galėtų vykti greičiau ir paprasčiau. Numatyta galimybė lanksčiau atskirti konkurso dalyvių atranką ir sutarties skyrimą, nes dažnai dėl to padaroma klaidų ir kyla nesusipratimų, ir galimybė perkantiesiems subjektams nuspręsti dėl praktiškiausios veiksmų sekos nustatymo, išnagrinėjant skyrimo kriterijus prieš atrankos kriterijus, ir kaip į sutarties skyrimo kriterijų atsižvelgti į sutarčiai vykdyti paskirtų darbuotojų organizavimą ir kokybę. Supaprastinta išimčių rinkose, kuriose gana didelė konkurencija, skiriamoms sutartims taikymo tvarka (dabartiniai pagal 30 straipsnį priimami sprendimai). Be to, persvarstyta ir paaiškinta keletas išimčių, įskaitant praktikoje reikšmingas išimtis grupės vidaus sandoriams ir bendrosioms įmonėms. Vis daugiau svarbių klausimų ir problemų praktikams kelia sutarčių keitimas jų galiojimo laikotarpiu. Specialia nuostata dėl sutarčių keitimo perkeliami svarbiausi teismų praktikoje nustatyti sprendimai ir pragmatiškai išsprendžiamas klausimas dėl nenumatytų aplinkybių, dėl kurių viešojo pirkimo sutartis reikia keisti jų galiojimo laikotarpiu. 2) Strateginis viešųjų pirkimų naudojimas sprendžiant naujus uždavinius Siūloma direktyva grindžiama galimybių suteikimo metodu ir joje perkantiesiems subjektams suteikiamos priemonės, padėsiančios pasiekti strategijos „Europa 2020“ tikslus, naudojant jų perkamąją galią naujoves skatinančioms, aplinką tausojančioms ir su klimato kaita padedančioms kovoti prekėms ir paslaugoms ir kartu gerinant užimtumą, visuomenės sveikatą bei socialines sąlygas. Viso gyvavimo ciklo sąnaudų planavimas. Pasiūlyme perkantiesiems subjektams suteikiama galimybė sprendimus dėl sutarties skyrimo grįsti perkamų produktų, paslaugų ar darbų gyvavimo ciklo sąnaudomis. Gyvavimo ciklas apima visus prekių tiekimo, darbų vykdymo ar paslaugų teikimo etapus nuo žaliavų įsigijimo ar išteklių gavimo iki išėmimo iš apyvartos, sunaikinimo ir užbaigimo. Sąnaudos, į kurias atsižvelgtina, apima ne tik tiesiogines pinigines išlaidas, bet ir išorines aplinkosaugines sąnaudas, jeigu jas galima paversti pinigais ir patikrinti. Jeigu yra sukurta bendra gyvavimo ciklo sąnaudų skaičiavimo Europos Sąjungos metodika, perkantiesiems subjektams privalu ją taikyti. Gamybos procesas. Perkantieji subjektai techninėse specifikacijose ir sutarties skyrimo kriterijuose gali nurodyti visus veiksnius, tiesiogiai susijusius su gamybos procesu, jei tie gamybos proceso aspektai glaudžiai susiję su konkrečiu perkamų prekių tiekimu ar konkrečiu perkamų paslaugų teikimu. Tai neapima reikalavimų, nesusijusių su perkamų produktų, darbų ar paslaugų kūrimo procesu, pvz., bendrojo įmonių socialinės atsakomybės reikalavimo, apimančio visą rangovo veiklą. Ženklinimas. Perkantieji subjektai gali reikalauti, kad darbai, prekės ar paslaugos būtų konkrečiai paženklinti patvirtinant tam tikras aplinkosaugos, socialines ar kitas ypatybes, tik jeigu tos organizacijos pripažįsta ir lygiavertį ženklinimą. Tai taikoma, pvz., Europos arba šalių (daugiašaliams) ekologiniams ženklams arba ženklinimui, patvirtinančiam, kad produktas nesiejamas su vaikų darbu. Atitinkamos sertifikavimo schemos turi apimti savybes, susijusias su sutarties dalyku, būti parengtos remiantis moksline informacija, nustatytos pagal atvirą ir skaidrią procedūrą ir prieinamos visoms suinteresuotosioms šalims. Sankcijos už privalomųjų socialinės, darbo ar aplinkos teisės normų pažeidimus. Pagal siūlomą direktyvą perkantysis subjektas gali neleisti ūkio subjektams dalyvauti procedūroje, jeigu aptinka Sąjungos teisės aktuose nustatytų įpareigojimų pažeidimų socialinės, darbo arba aplinkos teisės srityje arba tarptautinės darbo teisės nuostatų pažeidimų. Be to, perkantieji subjektai privalės atmesti pasiūlymus, nustatę, kad dėl Sąjungos teisės aktų socialinės, darbo ar aplinkos teisės srityje pažeidimų pasiūlyta neįprastai maža kaina. Socialinės paslaugos. ES viešųjų pirkimų teisės aktų poveikio ir veiksmingumo vertinimas parodė, kad socialinės, sveikatos ir švietimo paslaugos turi specialių ypatybių, dėl kurių joms netinka taikyti įprastas viešųjų paslaugų sutarčių skyrimo procedūras. Šios paslaugos paprastai teikiamos ypatingomis aplinkybėmis, kurios valstybėse narėse skiriasi dėl skirtingų administracinių, organizavimo ir kultūrinių aplinkybių. Pagal savo pobūdį šios paslaugos yra labai ribotos tarpvalstybinės aprėpties. Todėl valstybės narės turėtų turėti plačią diskreciją organizuoti paslaugų teikėjų pasirinkimą. Pasiūlyme į tai atsižvelgiama ir numatoma šių paslaugų pirkimo sutartims taikyti specialią tvarką, jeigu viršijama 1 000 000 EUR sutarties vertė, ir nustatoma tik pareiga laikytis pagrindinių skaidrumo ir vienodo požiūrio principų. Kiekybinė atitinkamų paslaugų sutarčių, paskirtų užsienio ūkio subjektams, vertės analizė parodė, kad komunalinių paslaugų sektorių sutartys, kurių vertė yra mažesnė už pirmiau nurodytą ribą, paprastai nekelia tarptautinio susidomėjimo. Inovacijos. Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijoje „Europa 2020“ moksliniams tyrimams ir inovacijoms Europoje tenka pagrindinis vaidmuo. Perkantiesiems subjektams turi būti suteikta galimybė pirkti novatoriškus produktus ir paslaugas, kuriais ateityje būtų skatinamas augimas ir gerinamas viešųjų paslaugų efektyvumas bei kokybė. Pasiūlyme šiuo tikslu numatyta inovacijų partnerystė, nauja speciali naujų, novatoriškų produktų, darbų ir paslaugų kūrimo ir paskesnio pirkimo procedūra, jeigu tik jie gali būti tiekiami pagal suderintus rezultatų rodiklius ir sąnaudas. Be to, pasiūlymu pagerinama ir supaprastinama konkurencinio dialogo procedūra, taip pat sudaromos palankesnės sąlygos novatoriškai pirkimų priemonei – bendriems tarptautiniams pirkimams. 3) Geresnės MVĮ ir veiklą pradedančių subjektų galimybės patekti į rinką Mažosios ir vidutinės įmonės (MVĮ) teikia didžiulių darbo vietų kūrimo, augimo ir naujovių diegimo galimybių. Galimybė nesunkiai patekti į pirkimų rinkas joms leistų išnaudoti šį potencialą, o perkantieji subjektai galėtų išplėsti savo tiekėjų bazę ir didesnė konkurencija turėtų teigiamą poveikį viešojo pirkimo sutartims. Kad viešosios sutartys būtų kuo labiau prieinamos MVĮ, 2008 m. Europos Komisija paskelbė Europos geriausios patirties kodeksą, kuriuo siekiama suteikti MVĮ daugiau galimybių sudaryti viešųjų pirkimų sutartis[11]. Pasiūlyme atsižvelgta į šį darbą ir pateikiamos konkrečios priemonės, kuriomis galima šalinti MVĮ galimybes patekti į rinką. Informavimo pareigos supaprastinimas. Todėl nustatyta, kad perkantieji subjektai gali taikyti siūlomoje direktyvoje dėl viešųjų pirkimų nustatytus atrankos kriterijus ir kad nusprendę tai daryti jie turi taikyti nuostatas dėl minimalios apyvartos reikalavimų ribojimo ir savideklaracijų. Lengvesnis preliminariųjų susitarimų sudarymas. Galiojančiose direktyvose komunalinių paslaugų sektoriuose sudaromų preliminariųjų susitarimų galiojimo trukmė nėra nustatyta. Dėl to rinka gali būti uždaroma. Siūlomoje direktyvoje galiojimo trukmė ribojama iki ketverių metų (išskyrus atvejus, kai yra pagrįstų aplinkybių), todėl padidėja verslo galimybės ir konkurencija, taip pat ši nuostata teikia naudos MVĮ. Tiesioginis mokėjimas subrangovams. Be to, valstybė narė gali numatyti subrangovo galimybę prašyti, kad perkantysis subjektas tiesiogiai jam mokėtų už jo rangovui vykdant sutartį pateiktas prekes, atliktus darbus ar suteiktas paslaugas. Taip subrangovams, kurie dažnai yra MVĮ, suteikiamas veiksmingas būdas apsaugoti savo interesą gauti užmokestį. 4) Patikimos procedūros Dėl susijusių finansinių interesų ir viešojo ir privačiojo sektoriaus sąveikos pirkimai gali tapti nesąžiningos verslo praktikos sritimi, pvz., gali kilti interesų konfliktų, pasitaikyti favoritizmo ir korupcijos atvejų. Pasiūlymu sugriežtinamos esamos apsaugos nuo tokių grėsmių garantijos ir numatoma papildoma apsauga. Interesų konfliktai. Pasiūlyme yra speciali nuostata dėl interesų konfliktų, apimanti esamus, galimus ar preziumuojamus interesų konflikto atvejus, turinčius įtakos perkančiosios organizacijos ar procedūroje dalyvaujančių pirkimo paslaugų teikėjų darbuotojams ir perkančiosios organizacijos administracijos darbuotojams, galintiems daryti įtaką pirkimo procedūros baigčiai, net jeigu formaliai joje nedalyvauja. Atsižvelgiant į perkančiųjų organizacijų ir įmonių sprendimų priėmimo procesų skirtumus, šias nuostatas galima taikyti tik perkančiųjų organizacijų vykdomiems viešiesiems pirkimams. Neteisėtas elgesys. Pasiūlyme yra speciali nuostata dėl kandidatų ir konkurso dalyvių neteisėto elgesio, pvz., mėginimų daryti neteisėtą įtaką sprendimų priėmimo procesui arba sudaryti susitarimus su kitais dalyviais, siekiant manipuliuoti procedūros baigtimi, todėl tokie kandidatai ir konkurso dalyviai turi būti pašalinami iš konkurso. Tokia neteisėta veikla pažeidžiami pagrindiniai Europos Sąjungos teisės principai ir gali būti smarkiai iškreipiama konkurencija. Nesąžininga nauda. Rinkos konsultacijos yra naudinga priemonė, padedanti perkantiesiems subjektams gauti informaciją apie rinkos struktūrą, pajėgumą, gebėjimus ir kartu informuoti rinkos dalyvius apie perkančiųjų subjektų pirkimo projektus ir reikalavimus. Tačiau dėl preliminarių ryšių su rinkos dalyviais neturi būti suteikiama nesąžininga nauda ir iškreipiama konkurencija. Todėl pasiūlyme yra speciali nuostata dėl garantijų, apsaugančių nuo nepagrįstos pirmenybės teikimo dalyviams, konsultavusiems perkantįjį subjektą arba dalyvavusiems rengiant konkursą. 5) Valdymas Nacionalinės priežiūros įstaigos. Vertinimas parodė, kad ne visos valstybės narės nuosekliai ir sistemiškai stebi pirkimų taisyklių įgyvendinimą ir veikimą. Taip kenkiama veiksmingam ir vienodam Europos Sąjungos teisės taikymui. Todėl pasiūlyme numatyta, kad valstybės narės turi paskirti vieną nacionalinę instituciją, atsakingą už pirkimų teisės stebėjimą, įgyvendinimą ir kontrolę. Tik viena įstaiga, turinti plačias funkcijas, užtikrins svarbiausių įgyvendinimo sunkumų priežiūrą ir galės pasiūlyti atitinkamas priemones, kaip spręsti labiau struktūrines problemas. Ji galės iš karto teikti grįžtamąją informaciją apie politikos veikimą ir galimus nacionalinės teisės aktų ir praktikos trūkumus ir taip padėti greitai nustatyti sprendimus bei pagerinti pirkimo procedūras. Žinių centrai. Daugeliu atvejų perkantieji subjektai neturi vidaus darbo su sudėtingais pirkimų projektais patirties. Tinkama ir nepriklausoma profesionali administracinių struktūrų pagalba galėtų gerokai pagerinti pirkimų rezultatus, išplėsti žinių bazę ir padidinti profesionalumą, be to, padėti įmonėms, visų pirma MVĮ. Todėl pasiūlyme valstybės narės įpareigojamos pasirūpinti, kad būtų sudarytos paramos struktūros, kurios teiktų teisines ir ekonomines konsultacijas, rekomendacijas, organizuotų mokymus ir pagalbą pirkimo procedūrų rengimo ir vykdymo srityje. Nacionaliniu lygmeniu jau yra pagalbinių struktūrų ar mechanizmų, nors jie labai skirtingai organizuojami ir apima įvairias perkančiąsias organizacijas ir perkančiuosius subjektus dominančias sritis. Valstybės narės galės naudotis tokiais mechanizmais, remtis savo patirtimi ir reklamuoti savo paslaugas kaip tinkamą ir šiuolaikišką priemonę, kurią naudojant galima teikti tinkamą paramą perkančiosioms organizacijoms, perkantiesiems subjektams ir ūkio subjektams. Siekiant sustiprinti kovą su korupcija ir favoritizmu, perkančiosios organizacijos turės perduoti sudarytų sutarčių tekstą priežiūros įstaigai, kuri šitaip galės išnagrinėti, ar tose sutartyse nėra įtartinų schemų, ir suteikti prieigą prie dokumentų suinteresuotiems asmenims tiek, kiek nepažeidžiami teisėti viešieji ar privatieji interesai. Dėl akivaizdžių problemų, susijusių su teisėtų komercinių interesų apsauga ir konkurencijos iškreipimo vengimu, ši pareiga neturėtų būti taikoma šiuose sektoriuose veiklą vykdančioms viešosioms arba privačiosioms įmonėms. Be to, turi būti išvengta neproporcingos administracinės naštos; prievolė perduoti visą sudarytų sutarčių tekstą bus taikoma tik palyginti aukštos vertės sutarčių atvejais. Siūlomos ribos turėtų išlaikyti pusiausvyrą tarp administracinės naštos didinimo ir didesnio skaidrumo užtikrinimo: nustačius 1 000 000 EUR ribą perkant prekes ir paslaugas ir 10 000 000 EUR ribą perkant darbus, ši prievolė būtų taikoma 10–20 % visų Oficialiajame leidinyje skelbiamų pirkimų. Nenumatyta, kad dėl reikalavimų, susijusių su priežiūros įstaigomis ir žinių centrais, valstybėms narėms tektų bendra papildoma finansinė našta. Tam tikras sąnaudas numatoma reorganizuoti arba patobulinti esamų mechanizmų ir struktūrų veikimą, tačiau jos bus neutralizuotos sumažėjus bylinėjimosi išlaidoms (ir perkančiųjų subjektų, ir įmonių), sąnaudoms, susijusioms su vėlavimu skirti sutartis, su netinkamu viešųjų pirkimų taisyklių taikymu ar netinkamu pirkimo procedūrų parengimu, taip pat sąnaudoms, susijusioms su tuo, kad šiuo metu konsultacijos perkantiesiems subjektams teikiamos fragmentiškai ir neefektyviai. Administracinis bendradarbiavimas. Pasiūlyme numatytas veiksmingas bendradarbiavimas, kad nacionalinės priežiūros įstaigos galėtų keistis informacija, gerąja patirtimi ir bendradarbiauti per Vidaus rinkos informacinę sistemą. 2011/0439 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 53 straipsnio 1 dalį, 62 straipsnį ir 114 straipsnį, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą, teisės akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams[12], atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[13], atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[14], laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1) atsižvelgiant į ES viešuosius pirkimus reglamentuojančių teisės aktų poveikio ir veiksmingumo vertinimo rezultatus[15] atrodo tinkama pratęsti vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose veikiančių subjektų vykdomų pirkimų taisyklių taikymą, nes nacionalinės valdžios institucijos ir toliau gali daryti įtaką šių subjektų veiklai dalyvaudamos valdant jų kapitalą ir turėdamos atstovų jų administravimo, valdymo ar priežiūros organuose. Kita priežastis toliau reglamentuoti tuose sektoriuose vykdomus pirkimus yra rinkų, kuriose jie vykdomi, uždarumas dėl valstybių narių teikiamų specialiųjų ar išimtinių teisių, susijusių su konkrečiai paslaugai teikti reikalingų prekių tiekimu, paslaugų teikimu ar infrastruktūros valdymu; (2) siekiant užtikrinti, kad vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose veikiančių subjektų vykdomi pirkimai būtų atverti konkurencijai, reikia nuostatų dėl pirkimų procedūrų koordinavimo, kai sutarties vertė viršija nustatytą ribą. Procedūras reikia koordinuoti tam, kad būtų užtikrintas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo principų, visų pirma laisvo prekių judėjimo, įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas, taip pat iš šių laisvių kylančių principų, kaip antai: vienodo požiūrio, nediskriminavimo, abipusio pripažinimo, proporcingumo ir skaidrumo, veikimas. Atsižvelgiant į sektorių, kuriuos paveiks šis koordinavimas, pobūdį koordinuojant reikia ne tik užtikrinti pirmiau minėtų principų laikymąsi, bet ir sukurti deramą verslo praktikos pamatą bei išlaikyti didžiausią lankstumą; (3) kai pirkimo vertė nesiekia nustatytos ribos, nuo kurios turi būti taikomos Sąjungos pirkimų koordinavimo nuostatos, rekomenduojama atsižvelgti į Teisingumo Teismo praktiką, pagal kurią pirkimams turi būti taikomos Sutartyje nustatytos taisyklės ir principai; (4) strategijoje „Europa 2020“[16] viešiesiems pirkimams tenka esminis vaidmuo kaip vienai iš rinkos priemonių, naudojamų siekiant pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo kartu užtikrinant efektyviausią viešųjų lėšų naudojimą. Šiuo tikslu reikia persvarstyti ir atnaujinti esamas viešųjų pirkimų taisykles, priimtas pagal 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo[17] ir 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo[18], siekiant efektyviau naudoti viešąsias lėšas, visų pirma paskatinti viešuosiuose pirkimuose dalyvauti mažąsias ir vidutines įmones ir suteikti perkančiosioms organizacijoms galimybę geriau panaudoti viešuosius pirkimus bendriems visuomenės tikslams. Taip pat reikia išaiškinti svarbiausias sampratas ir sąvokas, kad būtų užtikrintas didesnis teisinis tikrumas ir įtraukti tam tikri gerai nusistovėję aktualūs Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktikos aspektai; (5) pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 11 straipsnį nustatant ir įgyvendinant Sąjungos politikos ir veiklos kryptis (visų pirma siekiant skatinti darnų vystymąsi) turi būti atsižvelgiama į aplinkos apsaugos reikalavimus. Šioje direktyvoje patikslinama, kaip perkantieji subjektai gali padėti apsaugoti aplinką, skatinti tvarią plėtrą ir kartu užtikrinti, kad pasiektų geriausią savo sutarčių kainos ir kokybės santykį; (6) reikia, kad deramai atsižvelgiant į sektorių, kuriems taikoma ši direktyva, specifiką pirkimo samprata ar vieno pirkimo apibrėžtis kaip galima geriau atitiktų sąvokas ir apibrėžtis pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą [...] dėl viešųjų pirkimų[19]. Vieno pirkimo sąvoka apima visas prekes, darbus ir paslaugas, reikalingus konkrečiam projektui, kaip antai: darbų projektui ar darbų, prekių ir (arba) paslaugų visumai, įvykdyti. Kad yra vienas bendras projektas, gali, pvz., rodyti tokie požymiai kaip perkančiojo subjekto atliekamas bendras išankstinis planavimas ir koncepcija, tai, kad įsigyjami skirtingi elementai atlieka vieną ekonominę ir techninę funkciją ar kad jie yra kitaip logiškai tarpusavyje susiję ir vykdomi ribotą laikotarpį; (7) siekiant tikro rinkos atvėrimo ir tinkamo pirkimų taisyklių taikymo vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose pusiausvyros, reikia, kad subjektai, kuriems taikytinos šios direktyvos nuostatos, būtų identifikuojami pagal kitus požymius, o ne pagal juridinį statusą. Todėl reikia užtikrinti, kad būtų išlaikytas vienodas požiūris į viešajame ir privačiajame sektoriuose veiklą vykdančius subjektus. Taip pat pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 345 straipsnį reikia užtikrinti, kad nebūtų pažeidžiamos valstybėse narėse veikiančios turto nuosavybės sistemą reglamentuojančios taisyklės; (8) nustatant šios direktyvos taikymo sritį labai svarbi specialiųjų ar išimtinių teisių samprata, nes subjektams, kurie nėra nei perkančiosios organizacijos, nei valstybinės įmonės, kaip apibrėžta šioje direktyvoje, šios direktyvos nuostatos galioja tik tokiu mastu, kiek jie vykdo šiomis teisėmis grindžiamą veiklą. Todėl reikia aiškiai nustatyti, kad teisės, suteiktos laikantis tvarkos pagal Sąjungos teisės aktais nustatytus objektyvius kriterijus ir užtikrinant pakankamą viešumą, nėra laikomos specialiosiomis ar išimtinėmis teisėmis taikant šią direktyvą. Tarp teisės aktų, į kuriuos reikia atsižvelgti, yra 1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/30/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrų taisyklių[20], 1996 m. gruodžio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/92/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių[21], 1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrųjų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo[22], 1994 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/22/EB dėl leidimų žvalgyti, tirti ir išgauti angliavandenilius išdavimo ir naudojimosi jais sąlygų[23] ir 2007 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1370/2007 dėl keleivinio geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų ir panaikinantis Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 1191/69 ir (EEB) Nr. 1107/70[24]; (9) geriamojo vandens sektoriuje veikiantys perkantieji subjektai gali vykdyti ir kitokią su vandeniu susijusią veiklą, pvz., įgyvendinti projektus hidraulinės inžinerijos, dirvos drėkinimo, sausinimo ar nuotekų šalinimo ir valymo srityse. Tokiu atveju perkantiesiems subjektams turėtų būti suteikta galimybė šioje direktyvoje nustatytas pirkimo procedūras taikyti visoms su vandeniu susijusioms veiklos rūšims, neišskiriant nei vieno vandens vartojimo ciklo etapo. Tačiau prekių įsigijimo tvarką nustatančios pirkimo taisyklės netaikytinos vandens pirkimui, nes reikia atsižvelgti į būtinybę, kad perkamo vandens ištekliai būtų netoli vartojimo vietos; (10) reikia nebeįtraukti su naftos ir dujų žvalgyba susijusių pirkimų, nes šiame sektoriuje konkurencija taip sustiprėjo, kad ES pirkimų taisyklėmis nustatyta pirkimų drausmė tapo nebereikalinga; (11) gali būti skiriamos sutartys kelių veiklos rūšių, kurioms gali būti taikoma skirtinga teisės aktais nustatyta tvarka, reikalavimams vykdyti. Todėl turėtų būti aiškiai nustatyta, kad jeigu viena sutartimi siekiama aprėpti keletą veiklos rūšių, šiai sutarčiai turėtų būti taikoma tvarka, atitinkanti sutarties pagrindinei veiklai taikomas taisykles. Sutarties pagrindinę veiklą galima nustatyti išanalizavus konkrečiai sutarčiai keliamus reikalavimus; analizę numatydamas sutarties vertę ir rengdamas pirkimo dokumentus atlieka perkantysis subjektas. Kartais, pvz., įsigyjant vieną įrenginį kelioms veiklos rūšims vykdyti ir nesant duomenų, iš kurių būtų galima spręsti, kokiu mastu kiekvienai veiklos rūšiai įrenginys būtų naudojamas, gali būti neįmanoma objektyviai nustatyti sutarties pagrindinės veiklos. Todėl reikėtų nustatyti tokiems atvejams taikomas taisykles; (12) net jeigu faktiniai, galimi ar preziumuojami interesų konfliktai nebūtinai lemia korupciją, yra didelė tikimybė, kad dėl jų bus daroma netinkama įtaka viešųjų pirkimų sprendimams ir taip iškreipiama konkurencija, pakenkiama vienodam požiūriui į konkurso dalyvius. Todėl reikėtų sukurti veiksmingus mechanizmus, kurie užkirstų kelią interesų konfliktams, padėtų juos nustatyti ir pašalinti. Atsižvelgiant į perkančiųjų organizacijų ir įmonių sprendimų priėmimo procesų skirtumus, šias nuostatas galima taikyti tik perkančiųjų organizacijų vykdomiems viešiesiems pirkimams; (13) dėl neteisėto pirkimo procedūros dalyvių elgesio, pvz., mėginimų daryti neteisėtą įtaką sprendimų priėmimo procesui arba susitarimų su kitais kandidatais, siekiant manipuliuoti procedūros baigtimi, gali būti pažeisti pagrindiniai Sąjungos teisės principai ir smarkiai iškreipta konkurencija. Todėl iš ūkio subjektų reikėtų reikalauti pateikti garbės deklaraciją, kad jie nevykdo tokios neteisėtos veiklos, o jeigu paaiškėtų, jog tokia deklaracija yra melaginga – pašalinti juos iš konkurso; (14) 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimu 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos Bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu[25], visų pirma patvirtinta Pasaulio prekybos organizacijos sutartis dėl viešųjų pirkimų, toliau – sutartis. Sutarties tikslas – nustatyti subalansuotų teisių ir pareigų, susijusių su viešojo pirkimo sutartimis, daugiašalę sistemą, siekiant liberalizuoti ir išplėsti pasaulio prekybą. Perkantieji subjektai sutarčių, kurioms taikoma sutartis, ir kitų Sąjungos pasirašytų tarptautinių susitarimų įsipareigojimus vykdo taikydami šią direktyvą trečiųjų šalių ūkio subjektams, pasirašiusiems tuos susitarimus; (15) sutartis taikoma tam tikras joje nustatytas ir kaip specialiosios skolinimosi teisės išreikštas vertės ribas viršijančioms sutartims. Šioje direktyvoje nustatytos ribos turėtų būti suderintos, kad atitiktų sutartyje nustatytų ribų euro ekvivalentus. Be to, reikėtų numatyti eurais išreikštų ribų periodinį persvarstymą, siekiant pagal išimtinai matematinį veiksmą jas pritaikyti prie galimų euro vertės svyravimų specialiųjų skolinimosi teisių atžvilgiu. Taip pat, siekiant išvengti per didelio skaičiaus ribinių verčių nustatymo, reikia nepažeidžiant Sąjungos tarptautinių įsipareigojimų ir toliau taikyti tas pačias ribas visiems perkantiesiems subjektams, nepriklausomai nuo to, kuriame sektoriuje jie vykdo veiklą; (16) vertinimo rezultatai parodė, kad reikėtų persvarstyti ne visų direktyvos nuostatų taikymą tam tikroms paslaugoms. Taigi tam tikroms paslaugoms (pvz., viešbučių ir teisinėms paslaugoms, kurių ypač didelė procentinė dalis tenka tarptautinei prekybai) bus taikomos visos šios direktyvos nuostatos; (17) kitų paslaugų kategorijų tarptautinis aspektas ir toliau išlieka nedidelis, t. y. kalbama apie paslaugas asmeniui, pvz., tam tikras socialines, sveikatos ir švietimo paslaugas. Tos paslaugos teikiamos konkrečiomis aplinkybėmis, kurios valstybėse narėse dėl skirtingų kultūrinių tradicijų labai skiriasi. Taigi dėl tų paslaugų sudaromoms sutartims turėtų būti nustatyta speciali tvarka, jeigu sutarties vertė viršija 1 000 000 EUR. Vykdant pirkimus konkrečiomis tų sektorių aplinkybėmis, jeigu asmenims teikiamų paslaugų sutarties vertė yra mažesnė už nurodytą ribą, paprastai ji nedomina tiekėjų iš kitų valstybių narių, nebent yra konkrečių priešingą faktą rodančių požymių, pvz., Sąjungos finansavimas tarpvalstybiniams projektams. Sutartims dėl asmeniui teikiamų paslaugų, kurių vertė viršija minėtą ribą, turėtų būti taikomi visoje Sąjungoje galiojantys skaidrumo reikalavimai. Atsižvelgiant į tų paslaugų kultūrinio konteksto reikšmę ir jų subtilų pobūdį, valstybėms narėms turėtų būti suteikta plati diskrecija organizuoti paslaugų teikėjų pasirinkimą taip, kaip joms atrodo tinkamiausia. Šios direktyvos nustatytose taisyklėse atsižvelgiama į šį imperatyvą ir įpareigojama tik laikytis pagrindinių skaidrumo bei vienodo požiūrio principų, taip pat užtikrinama, kad perkantieji subjektai, pasirinkdami paslaugų teikėjus, galėtų taikyti konkrečius kokybės kriterijus, pvz., Europos Sąjungos socialinės apsaugos komiteto savanoriškoje Europos socialinių paslaugų kokybės sistemoje[26] nustatytus kriterijus. Valstybės narės ir (arba) perkantieji subjektai gali teikti tas paslaugas patys arba organizuoti socialines paslaugas taip, kad nereikėtų sudaryti viešojo pirkimo sutarčių, pvz., vien finansuodami tokias paslaugas arba suteikdami licencijas arba leidimus visiems ūkio subjektams, atitinkantiems perkančiojo subjekto iš anksto nustatytas sąlygas, netaikant jokių apribojimų ar kvotų, jeigu tik tokia sistema užtikrina pakankamą reklamą ir atitinka skaidrumo bei nediskriminavimo principus; (18) ši direktyva skirta valstybėms narėms ir netaikoma tarptautinių organizacijų vardu ir sąskaita vykdomiems pirkimams. Tačiau reikia patikslinti, kiek ši direktyva turėtų būti taikoma pirkimams, kurie reglamentuojami specialių tarptautinių taisyklių; (19) yra didelis teisinis netikrumas dėl to, kiek plačiai viešųjų pirkimų taisyklės turėtų būti taikomos valdžios institucijų bendradarbiavimui. Šiuo klausimu aktualią Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktiką valstybės narės ir netgi pačios perkančiosios organizacijos aiškina nevienodai. Kadangi ši praktika taikytina ir šioje direktyvoje nustatytuose sektoriuose veiklą vykdančioms valdžios institucijoms, reikia užtikrinti, kad ir pagal šią direktyvą, ir pagal Direktyvą [.../.../ES] [dėl viešųjų pirkimų] būtų taikomos vienodos taisyklės; (20) direktyvos nuostatų galima netaikyti tam tikroms paslaugų, prekių ir darbų pirkimo sutartims, skiriamoms susijusiai įmonei, jei šios įmonės pagrindinė veikla yra minimų paslaugų, prekių ar darbų teikimas įmonių grupei, kuriai ji priklauso, o ne jų siūlymas rinkai. Taip pat direktyvos nuostatų galima netaikyti paslaugų, prekių ar darbų pirkimo sutartims, perkančiojo subjekto skiriamoms bendrajai įmonei, jei tą bendrąją įmonę šios direktyvos taikymo sričiai priklausančiai veiklai vykdyti sudaro perkantieji subjektai ir pirmiau minėtas ūkio subjektas yra vienas iš jų. Tačiau reikia užtikrinti, kad dėl tokio išimčių taikymo nebūtų iškraipoma konkurencija su perkančiuoju subjektu susijusių įmonių ar bendrųjų įmonių naudai; tikslinga nustatyti tinkamą taisyklių rinkinį visų pirma dėl didžiausių leistinų ribų, kurių neperžengdamos įmonės gali didinti savo apyvartos dalį iš rinkos ir kurias viršijus, jos prarastų galimybę sudaryti sutartis be konkursų, taip pat dėl bendrų įmonių sudėties ir tų bendrų įmonių ir perkančiųjų subjektų, iš kurių tos įmonės yra sudarytos, ryšių stabilumo. (21) reikia paaiškinti santykį tarp nuostatų, reglamentuojančių valdžios institucijų bendradarbiavimą, ir nuostatų, reglamentuojančių sutarčių skyrimą susijusioms įmonėms ar bendrosioms įmonėms; (22) ši direktyva neturėtų būti taikoma nei sutartims, suteikiančioms teisę vykdyti 5–11 straipsniuose nurodytą veiklą, nei siekiant vykdyti tokią veiklą rengiamiems projekto konkursams, jeigu valstybėje narėje, kurioje ši veikla vykdoma, patekimas į atitinkamas rinkas neribojamas ir jose veikia tiesioginė konkurencija. Todėl reikia nustatyti visiems šios direktyvos taikymo sričiai priklausantiems sektoriams taikytiną procedūrą, kuria būtų nustatoma galimybė atsižvelgti į esamą ar būsimą atsivėrimą konkurencijai. Ši procedūra turėtų suteikti suinteresuotiesiems subjektams teisinio tikrumo, taip pat užtikrinti tinkamą sprendimų priėmimą ir per trumpą laiką – vienodą Sąjungos teisės taikymą šioje srityje; (23) ar yra tiesioginė konkurencija, turi būti vertinama pagal objektyvius kriterijus atsižvelgiant į konkretaus sektoriaus specifiką. Tačiau tokį vertinimą riboja taikytini trumpi terminai ir rėmimasis iš jau prieinamų šaltinių gauta arba taikant 28 straipsnį surinkta Komisijos turima informacija, kurios negalima papildyti taikant daugiau laiko reikalaujančius metodus, įskaitant viešąsias susijusių ūkio subjektų apklausas. Taigi tiesioginės konkurencijos buvimo vertinimas, kurį galima atlikti taikant šią direktyvą, nepažeidžia visiško konkurenciją reglamentuojančių teisės aktų taikymo; (24) konkretų sektorių ar jo dalį atveriančių tinkamų Sąjungos teisės aktų įgyvendinimas ir taikymas laikomas pakankamu pagrindu manyti, kad į aptariamą rinką galima laisvai patekti. Tinkami teisės aktai turėtų būti išvardyti priede, kurį gali atnaujinti Komisija. Dabar priede gali būti nurodyti šie teisės aktai: 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/73/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinanti Direktyvą 2003/55/EB[27], 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/72/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinanti Direktyvą 2003/54/EB[28], ir Direktyva 94/22/EB; (25) moksliniai tyrimai ir inovacijos, įskaitant ekologines ir socialines inovacijas, yra vieni iš svarbiausių būsimo augimo variklių ir jiems pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijoje „Europa 2020“ skiriamas didžiausias dėmesys. Perkantieji subjektai turėtų geriausiai strategiškai išnaudoti viešuosius pirkimus inovacijų diegimui skatinti. Novatoriškų prekių ir paslaugų pirkimas atlieka esminį vaidmenį gerinant viešųjų paslaugų efektyvumą ir kokybę ir kartu sprendžiant socialinius uždavinius. Juo padedama pasiekti geriausią kainos ir kokybės santykį ir gaunama platesnė ekonominė nauda, nauda aplinkai ir visuomenei, nes kuriamos naujos idėjos, jos paverčiamos novatoriškais produktais bei paslaugomis ir taip skatinamas tvarus ekonomikos augimas. Ši direktyva turėtų padėti lengviau vykdyti inovacijų pirkimus ir padėti valstybėms narėms pasiekti Inovacijų sąjungos tikslus. Todėl reikėtų numatyti specialią pirkimų procedūrą, pagal kurią perkantieji subjektai galėtų suformuoti ilgalaikę inovacijų partnerystę siekdami sukurti ir paskui įsigyti naują, novatorišką produktą, paslaugą ar darbus, jeigu tik jie gali būti sukurti pagal sutartą rezultatų lygį ir sąnaudas. Partnerystės struktūra turėtų būti tokia, kad galėtų užtikrinti būtiną rinkos paskatą, skatinant novatoriško sprendinio kūrimą ir kartu neuždarant rinkos; (26) atsižvelgiant į žalingus padarinius konkurencijai, derybų procedūra neskelbiant kvietimo dalyvauti konkurse turėtų būti naudojama tik išimtinėmis aplinkybėmis. Ši išimtis turėtų būti taikoma tik tais atvejais, kai paskelbimas neįmanomas dėl force majeure aplinkybių, laikantis nusistovėjusios Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktikos, arba jeigu nuo pat pradžių aišku, kad dėl paskelbimo nebus paskatinta didesnė konkurencija, ypač jeigu objektyviai yra tik vienas ūkio subjektas, galintis įvykdyti sutartį. Derybų procedūros neskelbiant kvietimo dalyvauti konkurse naudojimas gali būti pagrįstas tik objektyvaus išimtinumo atvejais, jeigu išimtinumo padėtį sudarė ne pats perkantysis subjektas, atsižvelgdamas į būsimą pirkimo procedūrą, ir jeigu nėra tinkamų pakaitalų – jų gavimo galimybę reikėtų išsamiai įvertinti; (27) elektroninės informacinės ir ryšių priemonės gali labai supaprastinti sutarčių skelbimą ir padidinti pirkimo procedūrų efektyvumą bei skaidrumą. Tai turėtų tapti standartine ryšių ir informacijos mainų priemone pirkimo procedūrose. Be to, naudojant elektronines priemones taupomas laikas. Todėl reikėtų sutrumpinti būtinuosius terminus, jeigu naudojamos elektroninės priemonės, tačiau su sąlyga, kad jos atitiks Sąjungos lygmeniu numatytą konkretų perdavimo būdą. Be to, elektroninės informacijos ir ryšių priemonės su tinkamomis funkcijomis perkančiosioms organizacijoms sudarytų sąlygas išvengti viešojo pirkimo procedūrose atsitinkančių klaidų, jas aptikti ir ištaisyti; (28) Sąjungos viešųjų pirkimų rinkose ryškėja didelė tendencija grupuoti perkančiųjų organizacijų poreikius, kad būtų pasiekta masto ekonomija, įskaitant mažesnes kainas ir sandorių sąnaudas, pagerėtų ir taptų profesionalesnis pirkimų valdymas. Tai galima pasiekti koncentruojant pirkimus pagal dalyvaujančių perkančiųjų subjektų skaičių arba pagal dydį ir vertę laikui bėgant. Tačiau pirkimų grupavimą ir centralizavimą reikėtų atidžiai stebėti, siekiant išvengti per didelės perkamosios galios koncentracijos, slaptų susitarimų ir išsaugoti skaidrumą bei konkurenciją, be to, užtikrinti mažųjų ir vidutinių įmonių galimybes patekti į rinką; (29) preliminarieji susitarimai gali būti veiksmingas pirkimų būdas visoje Europoje; tačiau reikia didinti pirkimų, vykdomų naudojant preliminariuosius susitarimus, skaidrumą ir prieinamumą, kad didėtų konkurencija. Todėl reikia persvarstyti tiems susitarimams taikomas nuostatas, ypač nustatyti reikalavimą rengti nedidelius konkursus skiriant konkrečias sutartis pagal preliminarųjį susitarimą ir riboti preliminariųjų susitarimų galiojimo trukmę; (30) atsižvelgiant į įgytą patirtį, taip pat reikia pritaikyti taisykles, kuriomis reglamentuojamos dinaminės pirkimo sistemos, kad perkantieji subjektai galėtų iki galo pasinaudoti šios priemonės teikiamomis galimybėmis. Sistemas reikia supaprastinti, visų pirma organizuojant jas kaip ribotą procedūrą ir taip pašalinant poreikį teikti orientacinius pasiūlymus, kurie, kaip nustatyta, yra viena iš didžiausių su tomis sistemomis siejamų kliūčių. Todėl pirkimo procedūrose, vykdomose taikant dinaminę pirkimo sistemą, turėtų būti leidžiama dalyvauti kiekvienam prašymą pateikusiam ir atrankos kriterijus atitinkančiam ūkio subjektui. Taikydamas šį pirkimo būdą, perkantysis subjektas gali gauti ypač daug įvairių pasiūlymų ir taip dėl didelės konkurencijos užtikrinti optimalų lėšų panaudojimą; (31) be to, nuolat kuriamos naujos elektroninių pirkimų technologijos, pvz., elektroniniai katalogai. Jos padeda didinti konkurenciją ir supaprastinti viešuosius pirkimus, visų pirma sutaupyti laiko ir pinigų. Tačiau reikia nustatyti tam tikras taisykles, siekiant užtikrinti, kad nauji būdai atitiktų šios direktyvos taisykles ir vienodo požiūrio, nediskriminavimo bei skaidrumo principus. Visų pirma, jeigu konkursas iš naujo skelbiamas pagal preliminarųjį susitarimą arba jeigu naudojama dinaminė pirkimo sistema ir pateikiamos pakankamos garantijos dėl atsekamumo užtikrinimo, vienodo požiūrio ir nuspėjamumo, perkantiesiems subjektams turėtų būti leidžiama rengti konkursus dėl konkrečių pirkimų remiantis anksčiau persiųstais elektroniniais katalogais. Laikydamiesi elektroninių ryšio priemonių taisyklių reikalavimų, perkantieji subjektai turėtų vengti nustatyti nepagrįstas kliūtis ūkio subjektų galimybėms dalyvauti pirkimo procedūrose, kuriose pasiūlymai turi būti teikiami elektroninių katalogų forma ir kuriomis užtikrinamas bendrųjų nediskriminavimo ir vienodo požiūrio principų paisymas; (32) daugelyje valstybių narių vis dažniau naudojamas centralizuotų pirkimų būdas. Centrinės perkančiosios organizacijos yra atsakingos už kitų perkančiųjų organizacijų ar perkančiųjų subjektų įsigijimus ar viešųjų sutarčių ir (arba) preliminariųjų susitarimų skyrimą už jas. Atsižvelgiant į perkamus didelius kiekius, toks būdas padeda didinti konkurenciją ir viešųjų pirkimų profesionalumą. Todėl reikėtų apibrėžti Sąjungoje vartojamą centrinių perkančiųjų organizacijų sąvoką, taikomą perkantiesiems subjektams, neužkertant kelio toliau naudoti mažiau institucionalizuotą ir sisteminį bendrą pirkimą arba nusistovėjusią praktiką pasitelkti paslaugų teikėjus, kurie rengia ir tvarko pirkimo procedūras perkančiojo subjekto vardu ir sąskaita. Be to, reikėtų nustatyti atsakomybės už šioje direktyvoje nustatytų įpareigojimų paisymą paskirstymo centrinei perkančiajai organizacijai ir perkantiesiems subjektams, perkantiems iš centrinės perkančiosios organizacijos arba per ją, taisykles, taip pat teisių gynimo atveju. Jeigu centrinei perkančiajai organizacijai tenka visa atsakomybė už pirkimo procedūrų vykdymą, tik ji viena turėtų būti tiesiogiai atsakinga ir už procedūrų teisėtumą. Jeigu perkantysis subjektas vykdo tam tikras procedūros dalis, pvz., atnaujina konkursą pagal preliminarųjį susitarimą arba skiria atskiras sutartis taikydamas dinaminę pirkimų sistemą, jis turėtų ir toliau atsakyti už savo vykdomus etapus; (33) elektroninės ryšių priemonės ypač tinka centralizuotų pirkimų praktikai ir priemonėms palaikyti, nes suteikia galimybę pakartotinai naudoti ir automatiškai tvarkyti duomenis, taip pat iki minimumo sumažinti informavimo ir sandorių sąnaudas. Todėl tokių elektroninių ryšių priemonių naudojimą pirmiausia reikėtų padaryti privalomą centrinėms perkančiosioms organizacijoms ir kartu padėti derinti praktiką visoje Sąjungoje. Be to, praėjus dvejų metų pereinamajam laikotarpiui, turėtų būti nustatyta bendra pareiga naudoti elektronines ryšių priemones visose pirkimų procedūrose; (34) šiuo metu įvairių valstybių narių perkančiųjų organizacijų vykdomam bendram sutarčių skyrimui kyla tam tikrų teisinių kliūčių, ypač susijusių su nacionalinių įstatymų kolizija. Nepaisant to, kad Direktyva 2004/17/EB netiesiogiai leidžiama vykdyti tarptautinius bendrus viešuosius pirkimus, praktiškai keliose nacionalinėse teisinėse sistemose bendri tarptautiniai pirkimai yra tiesiogiai arba netiesiogiai neaiškiai teisiškai reglamentuoti arba apskritai neįmanomi. Įvairių valstybių narių perkantieji subjektai gali būti suinteresuoti bendradarbiavimu ir bendru viešųjų sutarčių skyrimu, kad gautų maksimalią vidaus rinkos teikiamų galimybių naudą masto ekonomijos ir rizikos bei naudos pasidalijimo požiūriu, ypač novatoriškų projektų, susijusių su didesne rizika, nei jos pagrįstai tektų vienam perkančiajam subjektui. Todėl reikėtų nustatyti naujas taisykles dėl bendrų tarptautinių pirkimų ir jose nurodyti taikytiną teisę, kad perkantiesiems subjektams visoje bendrojoje rinkoje būtų lengviau bendradarbiauti. Be to, skirtingų valstybių narių perkantieji subjektai gali pagal nacionalinę ar Sąjungos teisę kurti bendrus teisinius subjektus. Reikėtų nustatyti konkrečias tokio bendro pirkimo būdo taisykles; (35) perkančiųjų subjektų parengtos techninės specifikacijos turėtų suteikti galimybę atverti pirkimus konkurencijai. Šiuo tikslu turėtų būti galima teikti pasiūlymus, kuriais būtų atspindėta techninių sprendinių įvairovė, kad būtų užtikrintas pakankamas konkurencijos lygis. Todėl technines specifikacijas reikėtų parengti taip, kad būtų išvengta dirbtino konkurencijos susiaurinimo, taikant konkrečiam ūkio subjektui palankius reikalavimus, išreiškiančius svarbiausias prekių, paslaugų ir darbų, kurias šis ūkio subjektas paprastai siūlo, savybes. Paprastai šis tikslas kuo geriausiai pasiekiamas, taip pat skatinamos inovacijos technines specifikacijas parengus pagal funkcinius ir veiksmingumo reikalavimus. Jeigu daroma nuoroda į Europos standartą arba, jo nesant, nacionalinį standartą, perkantieji subjektai turėtų vertinti pasiūlymus, grindžiamus lygiavertėmis priemonėmis, atitinkančiomis perkančiųjų subjektų reikalavimus ir lygiavertėmis saugumo prasme. Lygiavertiškumui įrodyti konkurso dalyvių gali būti reikalaujama pateikti trečiojo asmens patikrintus įrodymus; tačiau turėtų būti leidžiamos ir kitos tinkamos įrodinėjimo priemonės, pvz., gamintojo techniniai dokumentai, jeigu atitinkamas ūkio subjektas neturi galimybės gauti tokių pažymėjimų ar tyrimų ataskaitų arba negali jų gauti per atitinkamus terminus; (36) perkantieji subjektai, norintys pirkti darbus, prekes ar paslaugas, turinčias konkrečių aplinkosauginių, socialinių ar kitų savybių, turėtų turėti galimybę remtis konkrečiu ženklinimu, pvz., Europos ekologiniu ženklu, (keleto) atskirų šalių ekologiniais ženklais ar kokiu kitu ženklinimu, su sąlyga, kad ženklo reikalavimai, pvz., produkto aprašymas ar pateikimas, įskaitant pakavimo reikalavimus, yra susieti su sutarties dalyku. Be to, labai svarbu, kad tie reikalavimai būtų parengti ir patvirtinti pagal objektyviai patikrinamus kriterijus, taikant procedūrą, kurioje galėtų dalyvauti suinteresuotieji subjektai, pvz., valdžios įstaigos, vartotojai, gamintojai, platintojai ir aplinkos apsaugos organizacijos, ir kad ženklas būtų prieinamas visiems suinteresuotiesiems asmenims; (37) visiems asmenims naudoti skirtiems pirkimams, nepriklausomai nuo to, ar tai būtų visuomenė, ar perkančiojo subjekto darbuotojai, perkantiesiems subjektams būtina nustatyti technines specifikacijas, siekiant atsižvelgti į prieinamumo neįgaliems asmenims, kriterijus ar visiems naudotojams skirtą projektą, išskyrus tinkamai pagrįstus atvejus; (38) kad pirkimų rinkoje būtų paskatintos dalyvauti mažosios ir vidutinės įmonės (MVĮ), turėtų būti aiškiai nustatyta, jog sutartys gali būti padalytos į vienarūšes ar nevienarūšes dalis. Jeigu sutartys padalijamos į dalis, perkantieji subjektai, kad išlaikytų konkurenciją arba užtikrintų tiekimo saugumą, gali, pvz., apriboti dalių, dėl kurių ūkio subjektas gali teikti pasiūlymą, skaičių; jie taip pat gali apriboti dalių, kurios gali būti paskirtos vienam konkurso dalyviui, skaičių; (39) tokiu mastu, kiek tai suderinama su poreikiu pasiekti gerosios verslo praktikos tikslą kartu išlaikant didžiausią lankstumą, reikia nuostatų dėl Direktyvos [2004/18/EB] dėl viešųjų pirkimų nuostatų, susijusių su reikalavimais dėl ekonominio ir finansinio pajėgumo ir įrodomųjų dokumentų, taikymo. Todėl nustatyta, kad perkantieji subjektai gali taikyti Direktyvoje [2004/18/EB] nustatytus atrankos kriterijus ir kad nusprendę tai daryti jie turi taikyti nuostatas dėl minimalios apyvartos reikalavimų ribojimo ir savideklaracijų; (40) viešojo pirkimo sutartys neturėtų būti skiriamos ūkio subjektams, dalyvavusiems nusikalstamoje organizacijoje ar pripažintiems kaltais už korupcijos, sukčiavimo, padariusio žalos Sąjungos finansiniams interesams, ar pinigų plovimo nusikaltimus. Už mokesčių ar socialinio draudimo įmokų nemokėjimą irgi turėtų būti baudžiama neleidžiant dalyvauti pirkimuose Sąjungos lygmeniu. Atsižvelgiant į tai, kad perkantieji subjektai, kurie nėra perkančiosios organizacijos, gali neturėti galimybės pateikti neginčijamų įrodymų, reikia suteikti pasirinkimą taikyti arba netaikyti Direktyvoje [2004/18] išvardytus atmetimo kriterijus tokiems perkantiesiems subjektams. Todėl Direktyvos [2004/18] 55 straipsnio 1 ir 2 dalies nuostatas turėtų būti privaloma taikyti tik perkantiesiems subjektams, kurie yra perkančiosios organizacijos. Be to, perkantiesiems subjektams reikėtų suteikti galimybę atmesti kandidatus ar konkurso dalyvius už aplinkos ar socialinės srities įsipareigojimų pažeidimus, įskaitant prieinamumo neįgaliems asmenims, taisyklių pažeidimus ar kitokius šiurkščius profesinius nusižengimus, pvz., konkurencijos taisyklių ar intelektinės nuosavybės teisių pažeidimus; (41) jei perkantysis subjektas privalo ar renkasi taikyti pirmiau minėtus atmetimo kriterijus, jis turėtų taikyti Direktyvą [2004/18] dėl galimybės ūkio subjektams imtis reikalavimų vykdymo priemonių, kuriomis būtų siekiama ištaisyti nusikaltimų ar nusižengimų padarinius ir užtikrinti veiksmingą kitų galimų pažeidimų prevenciją; (42) perkantieji subjektai gali reikalauti, kad vykdant sutartį būtų taikomos aplinkos apsaugos vadybos priemonės arba sistemos. Aplinkos apsaugos vadybos sistemos, nepaisant to, ar jos yra registruotos pagal Sąjungos teisės aktus, kaip antai: 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1221/2009 dėl organizacijų savanoriško Bendrijos aplinkosaugos vadybos ir audito sistemos (EMAS) taikymo[29], gali įrodyti, kad ūkio subjektas yra techniškai pajėgus įvykdyti sutartį. Priemonių, kurias ūkio subjektas įgyvendino, kad užtikrintų tokį pat aplinkos apsaugos lygį, aprašymas turėtų būti pripažįstamas aplinkos apsaugos vadybos registracijos sistemų įrodymų alternatyva, jeigu atitinkamas ūkio subjektas neturi galimybės gauti tokių aplinkos apsaugos vadybos registracijos sistemų įrodymų ar negali jų gauti per atitinkamus terminus; (43) sutartys turėtų būti skiriamos pagal objektyvius kriterijus, kuriais užtikrinama atitiktis skaidrumo, nediskriminavimo ir vienodo požiūrio principams. Tie kriterijai turėtų užtikrinti, kad pasiūlymai būtų vertinami veiksmingos konkurencijos sąlygomis, taip pat atvejais, kai perkantiesiems subjektams reikalingi optimaliai jų poreikiams pritaikyti aukštos kokybės darbai, prekės ir paslaugos. Todėl perkantiesiems subjektams turėtų būti leidžiama kaip skyrimo kriterijus patvirtinti ekonomiškai naudingiausio pasiūlymo arba mažiausios kainos kriterijų, atsižvelgiant į tai, kad antruoju atveju jie techninėse specifikacijose arba sutarties vykdymo sąlygose gali nustatyti atitinkamus kokybės standartus; (44) jei perkantieji subjektai nusprendžia skirti sutartį ekonomiškai naudingiausio pasiūlymo teikėjui, jie turi nustatyti skyrimo kriterijus, kuriais remdamiesi vertins pasiūlymus, kad būtų nustatytas pasiūlymas, pagal kurį siūlomas geriausias kainos ir kokybės santykis. Tų kriterijų nustatymas priklauso nuo sutarties dalyko, nes pagal juos turi būti įmanoma įvertinti kiekvieno konkurso dalyvio siūlomą sutarties įvykdymo lygį, atsižvelgus į sutarties dalyką, apibrėžtą techninėse specifikacijose, ir kiekvieno pasiūlymo kainos ir kokybės santykį. Be to, pasirinktais sutarties skyrimo kriterijais perkančiajam subjektui neturėtų būti suteikiama neribota pasirinkimo laisvė, jais turėtų būti užtikrinama veiksmingos konkurencijos galimybė ir jie pateiktini kartu su reikalavimais, pagal kuriuos galima veiksmingai patikrinti konkurso dalyvių pateiktą informaciją; (45) labai svarbu iki galo išnaudoti viešųjų pirkimų teikiamas galimybes tvaraus augimo strategijos „Europa 2020“ tikslams pasiekti. Atsižvelgiant į tai, kad tarp atskirų sektorių ir rinkų esama didelių skirtumų, vis dėlto būtų netinkama nustatyti bendruosius privalomus reikalavimus aplinkos, socialiniams ir inovacijų pirkimams. Sąjungos teisės aktų leidėjas jau yra nustatęs privalomuosius pirkimų reikalavimus, kad būtų pasiekti konkretūs kelių transporto priemonių sektoriaus (2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/33/EB dėl skatinimo naudoti netaršias ir efektyviai energiją vartojančias kelių transporto priemones[30]) ir raštinės įrangos sektoriaus (2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 106/2008 dėl Bendrijos raštinės įrangos energijos vartojimo efektyvumo ženklinimo programos[31]) tikslai. Be to, padaryta nemaža pažanga apibrėžiant bendras gyvavimo ciklo sąnaudų metodikas. Todėl atrodo, kad reikėtų toliau eiti šia kryptimi, paliekant galimybę atskirų sektorių teisės aktuose nustatyti privalomus tikslus ir tikslinius rodiklius, atsižvelgus į konkrečiame sektoriuje vyraujančias politikos kryptis ir sąlygas, taip pat skatinti europinių gyvavimo ciklo sąnaudų apskaičiavimo koncepcijų plėtrą ir naudojimą, kad viešieji pirkimai labiau palaikytų tvarią plėtrą; (46) tas konkretiems sektoriams būdingas priemones reikėtų papildyti, pritaikant viešųjų pirkimų direktyvas, kad perkantieji subjektai savo pirkimų strategija galėtų siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų. Todėl reikėtų aiškiai nustatyti, kad perkantieji subjektai galėtų išrinkti ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą ir mažiausią kainą, taikydami gyvavimo ciklo sąnaudų skaičiavimo metodą, jei naudotina metodika yra nustatyta objektyviai ir nediskriminuojamai ir prieinama visoms suinteresuotosioms šalims. Gyvavimo ciklo sąnaudų skaičiavimas apima visas darbų, prekių ar paslaugų gyvavimo ciklo sąnaudas, ir vidines (pvz., kūrimo, gamybos, naudojimo, priežiūros ir gyvavimo ciklo pabaigos utilizavimo sąnaudas), ir išorines sąnaudas, jeigu tik jas galima įvertinti pinigais ir kontroliuoti. Sąjungos lygmeniu reikėtų parengti bendrą gyvavimo ciklo sąnaudų skaičiavimo metodiką, taikomą konkrečioms prekių ar paslaugų kategorijoms; kai metodika bus parengta, taikyti ją turėtų būti privaloma; (47) be to, techninėse specifikacijose ir sutarties skyrimo kriterijuose perkantiesiems subjektams turėtų būti leidžiama nurodyti konkretų gamybos procesą, konkretų paslaugų teikimo būdą ar konkretų bet kurio produkto ar paslaugos gyvavimo ciklo kito etapo procesą, su sąlyga, kad pastarieji būtų susiję su sutarties dalyku. Siekiant socialinius motyvus geriau integruoti į viešuosius pirkimus, pirkėjams turėtų būti leidžiama į ekonomiškai naudingiausio pasiūlymo skyrimo kriterijus įtraukti ypatybes, susijusias su atitinkamame prekių gamybos ar paslaugų teikimo procese tiesiogiai dalyvaujančių asmenų darbo sąlygomis. Tos ypatybės gali apimti tik gamybos procese dalyvaujančių darbuotojų sveikatos apsaugą arba sutartį įgyvendinti paskirtų nepalankioje padėtyje esančių asmenų ar pažeidžiamų grupių narių socialinės integracijos, įskaitant neįgaliųjų prieigą, skatinimą. Su tokiomis ypatybėmis siejami skyrimo kriterijai bet kuriuo atveju turėtų apimti tik tokias ypatybes, kurios turi tiesioginį poveikį darbuotojams jų darbo aplinkoje. Jie turėtų būti taikomi laikantis 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje[32] ir tokiu būdu, kad tiesiogiai ar netiesiogiai nebūtų diskriminuojami ūkio subjektai iš kitų valstybių narių ar trečiųjų šalių – laisvos prekybos susitarimų, kurių šalis yra ir Sąjunga, šalių; (48) ketinant skirti paslaugų sutartis ir sutartis, susijusias su darbų projektavimu, perkantiesiems subjektams taip pat turėtų būti leidžiama kaip sutarties skyrimo kriterijų naudoti darbuotojų, paskirtų atitinkamai sutarčiai vykdyti, organizavimą, kvalifikaciją ir patirtį, nes tai gali turėti įtakos sutarties vykdymo kokybei ir pasiūlymo ekonominei vertei; (49) pasiūlymai, kuriuose nurodyta neįprastai maža darbų, prekių ar paslaugų kaina, gali būti grindžiami techniškai, ekonomiškai ar teisiškai nepagrįstomis prielaidomis ar praktika. Siekiant išvengti galimų trūkumų vykdant sutartį, perkantiesiems subjektams turėtų būti privaloma prašyti paaiškinti nustatytą kainą, jeigu pasiūlyme pateikiamos daug mažesnės kainos už kitų konkurso dalyvių siūlomas kainas. Jeigu konkurso dalyvis negali pateikti pakankamo paaiškinimo, perkančiajam subjektui turėtų būti suteikta teisė atmesti pasiūlymą. Pasiūlymo atmetimas turėtų būti privalomas tais atvejais, kai perkantysis subjektas nustato, kad neįprastai maža kaina nustatyta dėl privalomųjų Sąjungos teisės aktų socialinės, darbo ar aplinkos teisės srityje arba tarptautinės darbo teisės nuostatų nesilaikymo; (50) sutarties vykdymo sąlygos atitinka šią direktyvą, jeigu jomis nėra tiesiogiai ar netiesiogiai diskriminuojama, jeigu jos yra susijusios su sutarties dalyku ir įtrauktos į skelbimą apie konkursą ar pirkimo dokumentus. Visų pirma jose gali būti numatyta teikti pirmenybę profesiniam mokymui darbo vietoje, asmenų, patiriančių didelių integracijos sunkumų, įdarbinimui, kovai su nedarbu, aplinkos ar gyvūnų gerovės apsaugai. Pavyzdžiui, gali būti paminėti sutarties vykdymo laikotarpiu taikomi reikalavimai įdarbinti ilgą laiką darbo nerandančius asmenis arba įgyvendinti bedarbių ar jaunimo mokymo priemones, iš esmės laikytis pagrindinių Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) konvencijų, net jeigu šios konvencijos nėra įgyvendintos nacionalinėje teisėje, ir įdarbinti daugiau nepalankioje padėtyje esančių asmenų nei reikalaujama pagal nacionalinės teisės aktus; (51) darbo sąlygų ir darbo saugos sričių įstatymai, kiti teisės aktai ir kolektyvinės sutartys nacionaliniu ir Sąjungos lygmeniu vykdant sutartį taikomi su sąlyga, kad tokios taisyklės ir jų taikymas atitinka Sąjungos teisę. Tarptautiniais atvejais, jeigu vienos valstybės narės darbuotojai, vykdydami sutartį, teikia paslaugas kitoje valstybėje narėje, taikomos 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje[33] nustatytos būtiniausios sąlygos, kurių privalo paisyti priimančioji šalis tokių komandiruotų darbuotojų atžvilgiu. Jeigu dėl šio dalyko yra tam tikros nuostatos nacionalinėje teisėje, tokių įpareigojimų nevykdymas gali būti laikomas šiurkščiu atitinkamo ūkio subjekto nusižengimu ir dėl to jam gali būti neleista dalyvauti viešojo pirkimo sutarties skyrimo procedūroje; (52) Terminų, nurodytų šioje direktyvoje, apskaičiavimui turėtų būti taikomas 1971 m. birželio 3 d. Tarybos reglamentas (EEB, Euratomas) Nr. 1182/71, nustatantis terminams, datoms ir laikotarpiams taikytinas taisykles[34]; (53) reikia patikslinti sąlygas, kada dėl sutarties keitimo jos vykdymo laikotarpiu reikalinga nauja pirkimo procedūra, atsižvelgiant į atitinkamą Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktiką. Nauja pirkimo procedūra reikalinga, jeigu daromi esminiai pradinės sutarties pakeitimai, visų pirma susiję su šalių teisių ir pareigų taikymo sritimi ir turiniu, įskaitant intelektinės nuosavybės teisių paskirstymą. Tokie pakeitimai rodo šalių ketinimą iš naujo derėtis dėl esminių sutarties sąlygų. Visų pirma taip yra tuo atveju, jeigu iš dalies pakeistos sąlygos būtų turėjusios įtaką procedūros baigčiai, jei būtų buvusios įtrauktos į pradinę procedūrą; (54) perkantieji subjektai gali susidurti su išorinėmis aplinkybėmis, kurių negalėjo numatyti skirdami sutartį. Tokiu atveju reikės tam tikro lankstumo, kad sutartį būtų galima pritaikyti prie tų aplinkybių nevykdant naujos pirkimo procedūros. Nenumatytos aplinkybės reiškia aplinkybes, kurių nebuvo įmanoma nuspėti, nepaisant to, kad perkantysis subjektas pagrįstai apdairiai rengėsi pradiniam sutarties skyrimui, atsižvelgiant į visas jo turimas priemones, konkretaus projekto pobūdį ir ypatybes, atitinkamos srities gerąją patirtį ir poreikį užtikrinti atitinkamą rengiantis sutarties skyrimui panaudotų išteklių ir numatomos jos vertės santykį. Tačiau tai negali būti taikoma, jeigu dėl pakeitimo pasikeistų viso pirkimo pobūdis, pvz., jeigu darbai, prekės ar paslaugos, kurias numatoma pirkti, pakeičiamos skirtingais dalykais arba jeigu iš esmės pakeičiama pirkimo rūšis, nes tokiu atveju galima hipotetiškai preziumuoti rezultatų įtakojimą; (55) laikantis vienodo požiūrio ir skaidrumo principų, konkursą laimėjęs konkurso dalyvis neturėtų būti keičiamas kitu ūkio subjektu, iš naujo nepaskelbus konkurso dėl sutarties. Tačiau sutarties vykdymo laikotarpiu gali įvykti tam tikrų sutartį vykdančio konkursą laimėjusio dalyvio struktūrinių pokyčių, pvz., išimtinai vidinis reorganizavimas, susijungimai, įsigijimai ar nemokumas. Dėl tokių struktūrinių pokyčių neturėtų būti automatiškai reikalaujama naujų pirkimo procedūrų visoms tos įmonės vykdomoms sutartims; (56) patys perkantieji subjektai atskirose sutartyse turėtų turėti galimybę numatyti sutarties pakeitimus ir persvarstymo nuostatas, tačiau pagal jas neturėtų būti suteikiama neribota diskrecija. Todėl šioje direktyvoje turėtų būti nurodyta, kiek pakeitimų galima numatyti pradinėje sutartyje; (57) vertinimas parodė, kad valstybės narės nuosekliai ir sistemingai nestebi viešųjų pirkimų taisyklių įgyvendinimo ir veikimo. Tai turi neigiamą poveikį tinkamam iš tų direktyvų kylančių nuostatų įgyvendinimui, dėl to patiriama daug sąnaudų ir atsiranda netikrumas. Kelios valstybės narės yra paskyrusios nacionalinę centrinę organizaciją, kuriai pavesti viešųjų pirkimų klausimai, tačiau tokioms organizacijoms numatytos funkcijos skirtingose valstybėse narėse labai skiriasi. Esant aiškesniems, nuoseklesniems ir autoritetingesniems stebėsenos bei kontrolės mechanizmams pagerėtų viešųjų pirkimų taisyklių veikimo išmanymas, padidėtų įmonių ir perkančiųjų subjektų teisinis tikrumas ir būtų padėta sudaryti vienodas veiklos sąlygas. Tokie mechanizmai galėtų būti priemonė, kuri padėtų nustatyti ir iš anksto išspręsti problemas, ypač Sąjungos bendrai finansuojamų projektų atveju, ir aptikti struktūrinius trūkumus. Ypač svarbu suderinti tuos mechanizmus, kad visoje Sąjungoje būtų užtikrintas nuoseklus viešųjų pirkimų politikos taikymas, kontrolė bei stebėsena, taip pat sistemingas pirkimų politikos rezultatų vertinimas; (58) valstybės narės turėtų paskirti vieną nacionalinę instituciją, atsakingą už viešųjų pirkimų stebėseną, įgyvendinimą ir kontrolę. Tokia centrinė organizacija turėtų tiesiogiai ir laiku gauti informaciją, visų pirma susijusią su įvairiomis problemomis, turinčiomis įtakos viešųjų pirkimų teisės įgyvendinimui. Ji turėtų galėti nedelsdama pateikti grįžtamąją informaciją apie politikos veikimą, galimus nacionalinės teisės aktų bei praktikos trūkumus ir padėti greitai surasti sprendimus. Siekiant veiksmingai kovoti su korupcija ir sukčiavimu, ta centrinė organizacija ir visuomenė turėtų turėti galimybę tikrinti sudarytų sutarčių tekstus. Todėl didelės vertės sutartys turėtų būti perduotos priežiūros įstaigai sudarant galimybę suinteresuotiems asmenims su jomis susipažinti tiek, kiek nepažeidžiami teisėti viešieji ar privatieji interesai; (59) ne visi perkantieji subjektai gali turėti vidaus patirties su ekonomiškai ar techniškai sudėtingomis sutartimis. Tokiomis aplinkybėmis tinkama profesionali pagalba veiksmingai padėtų stebėti ir kontroliuoti veiklą. Viena vertus, šį tikslą galima pasiekti taikant žinių perdavimo priemones (žinių centrus), siūlant perkantiesiems subjektams techninę pagalbą; kita vertus, įmonės, bent MVĮ, turėtų gauti administracinę pagalbą, visų pirma dalyvaudamos pirkimo procedūrose tarpvalstybiniu mastu; (60) stebėsenos, priežiūros ir pagalbinės struktūros ar mechanizmai jau yra sukurti nacionaliniu lygmeniu ir, žinoma, gali būti naudojami viešiesiems pirkimams stebėti, įgyvendinti ir kontroliuoti ir reikiamai paramai perkantiesiems subjektams ir ūkio subjektams teikti; (61) siekiant užtikrinti nuoseklias konsultacijas ir praktiką kiekvienoje valstybėje narėje ir visoje Sąjungoje, būtinas veiksmingas bendradarbiavimas. Organizacijos, paskirtos stebėti, įgyvendinti, kontroliuoti ir teikti techninę pagalbą, turėtų turėti galimybę dalytis informacija ir bendradarbiauti; tokiomis pačiomis aplinkybėmis kiekvienos valstybės narės paskirta nacionalinė institucija turėtų veikti kaip pageidautinas ryšių su Komisijos tarnybomis centras, kad būtų renkami duomenys, keičiamasi informacija ir stebimas Sąjungos viešųjų pirkimų teisės įgyvendinimas; (62) siekiant prisitaikyti prie sparčių techninių, ekonominių ir reglamentavimo pokyčių, pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai reikėtų suteikti įgaliojimus priimti aktus dėl tam tikrų neesminių šios direktyvos elementų. Iš tikrųjų dėl poreikio laikytis tarptautinių susitarimų Komisijai reikėtų suteikti įgaliojimus keisti ribinių verčių skaičiavimo metodų technines procedūras, periodiškai persvarstyti pačias ribines vertes; ES lygmeniu gali būti daromi nuorodų į bendrojo viešųjų pirkimų žodyno nomenklatūrą reglamentavimo pakeitimai, jie turi būti atspindėti šios direktyvos tekste; elektroninio gavimo prietaisų techninė informacija ir charakteristikos turėtų būti nuolat atnaujinamos atsižvelgiant į technologinius pokyčius ir administracinius poreikius; be to, reikia įgalioti Komisiją tam tikrus elektroninių ryšių techninius standartus paskelbti privalomais, siekiant užtikrinti pirkimų procedūrų techninio formato, procesų ir bendravimo naudojant elektronines ryšių priemones suderinamumą pagal technologinius pokyčius ir administracinius poreikius; taip pat reikia įgalioti Komisiją koreguoti, kokią informaciją privaloma skelbti pranešimuose, atsižvelgiant į administracinius poreikius ir reguliavimo nuostatų pasikeitimus ir nacionaliniu, ir ES lygmeniu; siekiant įtraukti atskiruose sektoriuose priimtas priemones, reikia kuo greičiau pakoreguoti Sąjungos teisės aktų, kuriais nustatoma bendra 77 straipsnio 3 dalyje minimas viso gyvavimo ciklo sąnaudų skaičiavimo metodika, sąrašą; 70 ir 79 straipsniuose nurodytų tarptautinių socialinių ir aplinkos apsaugos konvencijų sąrašą, 27 straipsnio 3 dalyje minimų Sąjungos teisės aktų, kurių įgyvendinimas sukuria galimybes laisvai patekti į rinką, sąrašą ir 4 straipsnio 4 dalyje nurodytą II priedą, kuriuo nustatomas teisės aktų, į kuriuos reikia atsižvelgti sprendžiant, ar yra suteiktos specialiosios arba išimtinės teisės, ar ne, sąrašas. Siekiant patenkinti šį poreikį, reikėtų įgalioti Komisiją šiuos sąrašus atnaujinti; (63) labai svarbu, kad Komisija, atlikdama parengiamuosius darbus, rengtų atitinkamas konsultacijas, taip pat su ekspertais. Rengdama deleguotuosius aktus, Komisija turėtų užtikrinti, kad tuo pačiu metu, laiku ir tinkamai atitinkami dokumentai būtų perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai; (64) siekiant užtikrinti vienodas šios direktyvos įgyvendinimo sąlygas, IX priede nurodytų duomenų siuntimo ir skelbimo procedūros, pranešimų rengimo ir perdavimo procedūrų, pranešimo skelbimo formų standartizavimo, procedūrų ir keitimosi informacija standartų ir bendro priežiūros institucijų naudotino šablono, skirto įgyvendinimo ir statistinei ataskaitai rengti, srityse įgyvendinimo įgaliojimus reikėtų suteikti Komisijai. Šie įgaliojimai turėtų būti įgyvendinami pagal 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai[35]. Tiems įgyvendinimo aktams, neturintiems poveikio nei finansiniu požiūriu, nei iš šios direktyvos kylančių įpareigojimų pobūdžiui ar aprėpčiai, priimti turėtų būti taikoma patariamoji procedūra. Kita vertus, tiems aktams būdingas vien administracinis tikslas ir jais siekiama palengvinti šioje direktyvoje nustatytų taisyklių taikymą; sprendimai, kuriais nustatoma, ar konkreti rinkoje, į kurią galima laisvai patekti, vykdoma veikla yra veikiama tiesioginės konkurencijos, turėtų būti priimami tokiomis sąlygomis, kad būtų užtikrintos vienodos šios nuostatos įgyvendinimo sąlygos. Todėl Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai rengiant išsamias 28 straipsnyje numatytos procedūros įgyvendinimo nuostatas, nustatant, ar taikytinas 27 straipsnis, ir dėl pačių sprendimų. Šie įgaliojimai turėtų būti įgyvendinami pagal 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai[36]. Tiems įgyvendinimo aktams priimti turėtų būti taikoma patariamoji procedūra; (65) kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. tam tikroms viešųjų pirkimų procedūroms valstybių narių taikomų įstatymų ir kitų teisės aktų derinimo, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti; (66) todėl Direktyvą 2004/17/EB reikėtų panaikinti; (67) pagal [data] bendrą valstybių narių ir Komisijos politinį pareiškimą dėl aiškinamųjų dokumentų valstybės narės įsipareigojo pagrįstais atvejais prie pranešimo apie perkėlimo į nacionalinę teisę priemones pridėti vieną ar kelis aiškinamuosius dokumentus, kuriuose būtų paaiškintas direktyvos nuostatų ir atitinkamų perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių ryšys. Sąjungos teisės aktų leidėjo nuomone, tokių su šia direktyva susijusių dokumentų siuntimas yra pagrįstas, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: I ANTRAŠTINĖ DALIS. TAIKYMO SRITIS, APIBRĖŽTYS IR BENDRIEJI PRINCIPAI I SKYRIUS. Taikymo sritys ir apibrėžtys 1 straipsnis. Dalykas ir taikymo sritis 2 straipsnis. Apibrėžtys 3 straipsnis. Mišrieji pirkimai ir pirkimai, apimantys kelias veiklos rūšis II SKYRIUS. Individualus taikymas: veiklos rūšių ir subjektų, kuriems taikytina direktyva, apibrėžimas 1 SKIRSNIS. Subjektai 4 straipsnis. Perkantieji subjektai 2 SKIRSNIS. Veiklos rūšys 5 straipsnis. Dujos ir šiluma 6 straipsnis. Elektra 7 straipsnis. Vanduo 8 straipsnis. Transporto paslaugos 9 straipsnis. Uostai ir oro uostai 10 straipsnis. Pašto paslaugos 11 straipsnis. Naftos ir dujų gavyba ir anglies ar kito kietojo kuro žvalgymas arba gavyba III SKYRIUS. Dalykinė taikymo sritis 1 SKIRSNIS. PIRKIMO VERTĖS RIBOS 12 straipsnis. Pirkimo vertės ribos 13 straipsnis. Numatomos pirkimo vertės skaičiavimo metodai 14 straipsnis. Vertės ribų persvarstymas 2 SKIRSNIS. Netaikymas sutartims ir projekto konkursams 1 poskyris. Visiems perkantiesiems subjektams taikomos išimtys ir vandens bei energetikos sektoriams taikomos specialiosios išimtys 15 straipsnis. Perpardavimo arba nuomos tretiesiems asmenims tikslais sudaromos sutartys 16 straipsnis. Kitais tikslais nei į šios direktyvos veikimo sritį patenkančiai veiklai vykdyti arba tokiai veiklai trečiojoje šalyje vykdyti skiriamos sutartys arba organizuojami projekto konkursai 17 straipsnis. Gynyba ir saugumas 18 straipsnis. Pagal tarptautines taisykles skiriamos sutartys ir organizuojami projekto konkursai 19 straipsnis. Specialiosios netaikymo paslaugų pirkimo sutartims nuostatos 20 straipsnis. Konkrečių perkančiųjų subjektų skiriamos sutartys dėl vandens pirkimo ir energijos arba energijai gaminti skirto kuro tiekimo 2 poskyris. Ypatingieji santykiai (kontroliuojamieji subjektai, kooperacija, susijusios įmonės ir bendrosios įmonės) 21 straipsnis. Valdžios institucijų santykiai 22 straipsnis. Susijusioms įmonėms skiriamos sutartys 23 straipsnis. Bendrosioms įmonėms arba bendrosioms įmonėms priklausantiems perkantiesiems subjektams skiriamos sutartys 24 straipsnis. Informacijos pateikimas 3 poskyris. Ypatingi atvejai 25 straipsnis. Mokslinių tyrimų ir plėtros paslaugos 26 straipsnis. Sutartys, kurioms taikomos specialiosios priemonės 4 poskyris. Tiesioginės konkurencijos veikiamos veiklos rūšys ir su jomis susijusios procedūrų nuostatos 27 straipsnis. Tiesioginės konkurencijos veikiamos veiklos rūšys 28 straipsnis. Nustatymo, ar taikytinos 27 straipsnio nuostatos, procedūra IV SKYRIUS. Bendrieji principai 29 straipsnis. Pirkimo principai 30 straipsnis. Ūkio subjektai 31 straipsnis. Rezervuotos sutartys 32 straipsnis. Konfidencialumas 33 straipsnis. Bendravimui taikomos taisyklės 34 straipsnis. Bendrasis įsipareigojimas naudoti elektronines ryšių priemones 35 straipsnis. Nomenklatūra 36 straipsnis. Interesų konfliktai 37 straipsnis. Neteisėtas elgesys II ANTRAŠTINĖ DALIS. SUTARTIMS TAIKYTINOS TAISYKLĖS I SKYRIUS. Procedūros 38 straipsnis. Sąlygos, susijusios su Sutartimi dėl viešųjų pirkimų ir kitais tarptautiniais susitarimais 39 straipsnis. Procedūrų pasirinkimas 40 straipsnis. Atvira procedūra 41 straipsnis. Ribota procedūra 42 straipsnis. Derybų procedūra, kai skelbiamas kvietimas dalyvauti konkurse 43 straipsnis. Inovacijų partnerystė 44 straipsnis. Derybų procedūros neskelbiant kvietimo dalyvauti konkurse taikymas II SKYRIUS. Elektroninių ir grupinių pirkimų metodai ir priemonės 45 straipsnis. Preliminarieji susitarimai 46 straipsnis. Dinaminės pirkimo sistemos 47 straipsnis. Elektroniniai aukcionai 48 straipsnis. Elektroniniai katalogai 49 straipsnis. Centralizuoti pirkimai ir centrinės perkančiosios organizacijos 50 straipsnis. Pagalbiniai pirkimai 51 straipsnis. Tam tikrais atvejais taikomi bendri pirkimai 52 straipsnis. Skirtingų valstybių narių perkančiųjų subjektų vykdomi bendri pirkimai III SKYRIUS. Procedūros vykdymas 1 SKIRSNIS. PASIRENGIMAS 53 straipsnis. Pirminės rinkos konsultacijos 54 straipsnis. Techninės specifikacijos 55 straipsnis. Ženklinimas 56 straipsnis. Bandymo ataskaitos, sertifikavimas ir kitos įrodinėjimo priemonės 57 straipsnis. Techninių specifikacijų pateikimas 58 straipsnis. Alternatyvūs pasiūlymai 59 straipsnis. Sutarčių dalijimas į dalis 60 straipsnis. Terminų nustatymas 2 SKIRSNIS. Skelbimas ir skaidrumas 61 straipsnis. Reguliarūs orientaciniai skelbimai 62 straipsnis. Skelbimai apie kvalifikacijos vertinimo sistemą 63 straipsnis. Skelbimai apie pirkimą 64 straipsnis. Skelbimai apie sutarties skyrimą 65 straipsnis. Skelbimų forma ir būdas 66 straipsnis. Skelbimas nacionaliniu lygmeniu 67 straipsnis. Galimybė gauti pirkimo dokumentus elektronine forma 68 straipsnis. Kvietimai teikti pasiūlymus arba dalyvauti derybose; kvietimai patvirtinti susidomėjimą 69 straipsnis. Pranešimas pareiškėjams pagal kvalifikacijos vertinimo sistemą, kandidatams ir konkurso dalyviams 3 SKIRSNIS. DALYVIŲ PASIRINKIMAS IR SUTARČIŲ SKYRIMAS 70 straipsnis. Bendrieji principai 1 poskyris. Kvalifikacijos vertinimas ir kokybinė atranka 71 straipsnis. Kvalifikacijos vertinimo sistemos 72 straipsnis. Kokybinės atrankos kriterijai 73 straipsnis. Rėmimasis kitų subjektų pajėgumu 74 straipsnis. [Direktyvoje 2004/18] nustatytų atmetimo ir atrankos kriterijų taikymas 75 straipsnis. Kokybės užtikrinimo ir aplinkosaugos vadybos standartai 2 poskyris. Sutarčių skyrimas 76 straipsnis. Sutarties skyrimo kriterijai 77 straipsnis. Gyvavimo ciklo sąnaudos 78 straipsnis. Sutarties skyrimo kliūtys 79 straipsnis. Neįprastai maža pasiūlyta kaina IV skyrius. Sutarties vykdymas 80 straipsnis. Sutarčių vykdymo sąlygos 81 straipsnis. Subranga 82 straipsnis. Sutarčių keitimas galiojimo laikotarpiu 83 straipsnis. Sutarčių nutraukimas III ANTRAŠTINĖ DALIS. SPECIALIOSIOS PIRKIMO PROCEDŪROS I SKYRIUS. Socialinės ir kitos specifinės paslaugos 84 straipsnis. Socialinių ir kitų specifinių paslaugų sutarčių skyrimas 85 straipsnis. Skelbimų skelbimas 86 straipsnis. Sutarčių skyrimo principai II SKYRIUS. Projekto konkursams taikomos taisyklės 87 straipsnis. Bendrosios nuostatos 88 straipsnis. Taikymo sritis 89 straipsnis. Skelbimai 90 straipsnis. Projekto konkursų organizavimo, dalyvių atrankos ir vertinimo komisijos sudarymo taisyklės 91 straipsnis. Vertinimo komisijos sprendimai IV ANTRAŠTINĖ DALIS. VALDYMAS 92 straipsnis. Įgyvendinimo užtikrinimas 93 straipsnis. Viešoji priežiūra 94 straipsnis. Atskiros sutarčių skyrimo procedūrų ataskaitos 95 straipsnis. Nacionalinės ataskaitos 96 straipsnis. Pagalba perkantiesiems subjektams ir įmonėms 97 straipsnis. Administracinis bendradarbiavimas V ANTRAŠTINĖ DALIS. DELEGUOTIEJI ĮGALIOJIMAI, ĮGYVENDINIMO ĮGALIOJIMAI IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS 98 straipsnis. Naudojimasis įgaliojimais 99 straipsnis. Skubos procedūra 100 straipsnis. Komiteto procedūra 101 straipsnis. Perkėlimas į nacionalinę teisę 102 straipsnis. Panaikinimas 103 straipsnis. Persvarstymas 104 straipsnis. Įsigaliojimas 105 straipsnis. Adresatai PRIEDAI I PRIEDAS. 2 straipsnio 8 punkto a papunktyje nurodytų veiklos rūšių sąrašas II PRIEDAS. 4 straipsnio 2 dalyje nurodytų Sąjungos teisės aktų sąrašas III PRIEDAS. 27 straipsnio 3 dalyje nurodytų Sąjungos teisės aktų sąrašas IV PRIEDAS. Reikalavimai, susiję su pasiūlymų, prašymų dalyvauti, kvalifikacijos vertinimo paraiškų ir konkursų planų bei projektų elektroninio gavimo prietaisais V priedas. 38 straipsnyje nurodytų tarptautinių susitarimų sąrašas VI PRIEDO A dalis. Reguliariuose orientaciniuose skelbimuose teiktina informacija (kaip nurodyta 61 straipsnyje) VI PRIEDO B dalis. Pirkėjo skiltyje skelbiamuose reguliariuose orientaciniuose skelbimuose, kuriais nėra kviečiama dalyvauti konkurse, teiktina informacija (kaip nurodyta 61 straipsnio 1 dalyje) VII PRIEDAS. Informacija, kurią reikalaujama įtraukti į elektroninių aukcionų specifikacijas (47 straipsnio 4 dalis) VIII PRIEDAS. Tam tikrų techninių specifikacijų apibrėžimas IX PRIEDAS. Skelbimo ypatybės X PRIEDAS. Skelbimuose apie kvalifikacijos vertinimo sistemos sukūrimą teiktina informacija (kaip nurodyta 39 straipsnio 2 dalies b punkte ir 62 straipsnyje) XI PRIEDAS. Skelbimuose apie pirkimą teiktina informacija (kaip nurodyta 63 straipsnyje) XII PRIEDAS. Skelbimuose apie sutarties skyrimą teiktina informacija (kaip nurodyta 64 straipsnyje) XIII PRIEDAS. Pagal 68 straipsnį nustatytų kvietimų teikti pasiūlymus, dalyvauti derybose arba patvirtinti susidomėjimą turinys XIV PRIEDAS. 70 ir 79 straipsniuose nurodytų tarptautinių socialinių ir aplinkos apsaugos konvencijų sąrašas XV PRIEDAS. 77 straipsnio 3 dalyje nurodytų ES teisės aktų sąrašas XVI PRIEDAS. Skelbimuose apie sutarties pakeitimus galiojimo laikotarpiu teiktina informacija (kaip nurodyta 82 straipsnio 6 dalyje) XVII PRIEDAS. 84 straipsnyje nurodytos paslaugos XVIII PRIEDAS. Skelbimuose dėl socialinių ar kitų specifinių paslaugų pirkimo teiktina informacija (kaip nurodyta 85 straipsnyje) XIX PRIEDAS. Skelbimuose apie projekto konkursą teiktina informacija (kaip nurodyta 89 straipsnio 1 dalyje) XX PRIEDAS. Skelbimuose apie projekto konkurso rezultatus teiktina informacija (kaip nurodyta 89 straipsnio 1 dalyje) XXI PRIEDAS. Atitikties lentelė I ANTRAŠTINĖ DALIS TAIKYMO SRITIS, APIBRĖŽTYS IR BENDRIEJI PRINCIPAI I SKYRIUS Dalykas ir apibrėžtys 1 straipsnis Dalykas ir taikymo sritis 1. Šioje direktyvoje nustatomos taisyklės, kuriomis reglamentuojamos pirkimo procedūros, perkančiųjų subjektų, apibrėžtų 4 straipsnyje, atliekamos siekiant sudaryti sutartis ir vykdyti projekto konkursus, jeigu jų vertė nėra mažesnė nei šios direktyvos 12 straipsnyje nurodytos ribos. 2. Pirkimas pagal šią direktyvą – tai vieno ar kelių perkančiųjų subjektų vykdomas darbų, prekių ar paslaugų pirkimas ar kitoks įsigijimas iš tų perkančiųjų subjektų pasirinktų ūkio subjektų, jei darbai, prekės ar paslaugos yra skirti vienai ar kelioms iš 5–11 straipsniuose minimų veiklos rūšių vykdyti. Jei visi darbai, prekės ir (arba) paslaugos perkami pagal skirtingas sutartis, pagal šią direktyvą toks pirkimas laikomas vienu pirkimu, jeigu sutartys yra vieno bendro projekto dalis. 2 straipsnis Apibrėžtys Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys: (1) perkančiosios organizacijos – valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijos, viešosios teisės reglamentuojamos organizacijos, iš vienos ar daugiau tokių institucijų ar viešosios teisės reglamentuojamų organizacijų sudarytos asociacijos; (2) regionų valdžios institucijos – visos administracinių vienetų, klasifikuojamų NUTS 1 ir 2, kaip nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1059/2003[37], institucijos; (3) vietos valdžios institucijos – visos administracinių vienetų, klasifikuojamų NUTS 3, ir mažesnių administracinių vienetų, kaip nurodyta Reglamente (EB) Nr. 1059/2003, institucijos; (4) viešosios teisės reglamentuojama organizacija – organizacija, turinti visas toliau nurodytas ypatybes: a) ji yra įsteigta konkrečiam tikslui – tenkinti bendrojo intereso poreikius – arba tokio tikslo siekia ir nėra pramoninio ar komercinio pobūdžio; tuo tikslu organizacija, kuri veikia įprastomis rinkos sąlygomis, kuri siekia pelno ir kuriai tenka su savo veiklos vykdymu susiję nuostoliai, neturi tikslo tenkinti bendrojo intereso poreikių, nors ir nėra pramoninio ar komercinio pobūdžio; b) ji turi teisinį subjektiškumą; c) ji yra iš esmės finansuojama valstybės, regionų arba vietos valdžios institucijų ar kitų viešosios teisės reglamentuojamų organizacijų arba prižiūrima šių organizacijų administracijos arba turi administracinį, valdymo ar priežiūros organą, kurio daugiau kaip pusę narių skiria valstybė, regionų ar vietos valdžios institucijos arba kitos viešosios teisės reglamentuojamos organizacijos; (5) valstybinė įmonė – įmonė, kuriai perkančioji organizacija gali tiesiogiai ar netiesiogiai daryti lemiamą įtaką, nes įmonė priklauso perkančiajai organizacijai, perkančioji organizacija dalyvauja valdant jos kapitalą arba ji yra reglamentuojama atitinkamų taisyklių; (6) specialiosios ar išimtinės teisės – teisės, kurias kompetentinga valstybės narės valdžios institucija suteikė įstatymais ar kitais teisės aktais ir kurių tikslas – 5–11 straipsniuose apibrėžtų rūšių veiklą leisti vykdyti tik vienam ar daugiau subjektų ir