KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI, REGIONŲ KOMITETUI IR AUDITO RŪMAMS DĖL KOMISIJOS KOVOS SU SUKČIAVIMU STRATEGIJOS TURINYS 1. Įvadas 4 2. Išsami Komisijos kovos su sukčiavimu strategija 6 2.1. Pagrindiniai principai ir prioritetai 8 2.2. Sukčiavimo prevencija ir nustatymas 10 2.2.1. Komisijos tarnybų kovos su sukčiavimu strategijos 11 2.2.2. OLAF vaidmuo rengiant ir įgyvendinant strategijas 12 2.2.3. Sisteminė kontrolė ir rizikos analizė 13 2.2.4. Informuotumo didinimas ir mokymas 14 2.3. Tyrimai 14 2.3.1. OLAF tyrimai 14 2.3.2. Informatoriai ir apie pažeidimus pranešantys asmenys 15 2.4. Sankcijos 16 2.5. Lėšų susigrąžinimas 16 2.6. Kitos kompleksinės sukčiavimo prevencijos priemonės 17 2.6.1. Tarptautinės teisės standartai 17 2.6.2. Etika ir vientisumas 17 2.6.3. Skaidrumas ir prieiga prie informacijos 17 2.6.4. Viešieji pirkimai ir subsidijos 17 3. Įgyvendinimo priežiūra ir ataskaitų teikimas 18 ĮVADAS Šiuo komunikatu Komisija pateikia pataisytą ir modernizuotą Kovos su sukčiavimu strategiją. Šios naujos Komisijos kovos su sukčiavimu strategijos galutinis tikslas – pagerinti sukčiavimo prevenciją, nustatymą bei tyrimo sąlygas ir užtikrinti tinkamą žalos atlyginimą bei atgrasomąjį poveikį taikant proporcingas ir atgrasomąsias sankcijas ir laikantis nustatytos tvarkos, visų pirma nustatant naujas Komisijos tarnybų kovos su sukčiavimu strategijas , kuriomis atsižvelgiama į įvairių suinteresuotųjų šalių užduotis ir šios patikslinamos. Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 325 straipsnyje reikalaujama, kad Komisija ir valstybės narės kovotų su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu ir kitokia neteisėta veikla. Todėl atlikdamos įprastinius darbus, kuriems naudojami ištekliai, visos Komisijos tarnybos privalo imtis sukčiavimo prevencijos ir nustatymo priemonių. Europos Komisija įgyvendina ES biudžetą vadovaudamasi patikimo finansų valdymo principais (SESV 317 straipsnis). Ji privalo užtikrinti, kad pasirinkta sistema, politikos kryptys, taisyklės ir procedūros leistų efektyviai vykdyti sukčiavimo[1] prevenciją ir nustatymą. Sugriežtintas finansų valdymas ir atskaitomybė. Komisijos tarnybos[2] joms skirtus veiklos ir administravimo išteklius ES politikai įgyvendinti ar sklandžiai ES institucijų veiklai skatinti privalo valdyti ekonomiškai naudingai ir kiek įmanoma mažindamos administracinę naštą. Taigi Komisijos tarnybos[3] turi imtis reikiamų priemonių pakankamai veiksmingai sukčiavimo[4] ir pažeidimų[5] prevencijai ir nustatymui užtikrinti. Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF) vykdo administracinius tyrimus. Ji dalijasi patirtimi ir žiniomis su kitomis Komisijos tarnybomis[6] ir padeda joms sukčiavimo prevencijos ir nustatymo srityje. Sukčiavimo prevencija ir nustatymas – Komisijos kovos su sukčiavimu politikos pagrindas. Tačiau nemažiau svarbūs ir kiti aspektai, t. y. efektyvūs ir veiksmingi tyrimai, greitas neteisėtai iš ES biudžeto sumokėtų pinigų susigrąžinimas ir atgrasomosios sankcijos. Valstybės narės administruoja beveik visas ES biudžeto pajamas, taip pat kartu su Komisija – apie 80 proc. biudžeto išlaidų. Likusius 20 proc. tiesiogiai administruoja Komisijos tarnybos, tam tikrais atvejais – kartu su trečiųjų šalių valdžios institucijomis ar tarptautinėmis organizacijomis. Savo rekomendacijose dėl biudžeto vykdymo procedūrų, taip pat įvairiose rezoliucijose ir ataskaitose Europos Parlamentas (EP)[7], Taryba[8] ir Europos Audito Rūmai[9] ragino stiprinti ES finansinių interesų apsaugą nuo pažeidimų ir sukčiavimo. Kita vertus, Taryba[10] ir Parlamentas[11] ragino supaprastinti Europos programas ir jų administravimą. Taigi Komisija turi rasti ekonomiškos kontrolės ir paprastinimo pusiausvyrą. 2010 m. Taryba priėmė daugiametę Stokholmo programą[12], kuria numatomos teisingumo, piliečių laisvių ir saugumo sričių politikos kryptys. Joje ES ir valstybės narės raginamos dar aktyviau kovoti su korupcija ir kitais finansiniais nusikaltimais. Tam, be kita ko, reikia didinti finansinių tyrimų pajėgumus ir aiškiai nustatyti faktinius turto savininkus. 2011 m. ketinama įgyvendinti kelias kovos su sukčiavimu ir korupcija siekiant pasisavinti viešąsias ES lėšas stiprinimo iniciatyvas: Komisijos pasiūlymu dėl teisinio OLAF veiklos reglamentavimo pakeitimo[13] siekiama užtikrinti veiksmingesnius ir spartesnius OLAF tyrimus, sustiprinti procedūrines garantijas, OLAF bendradarbiavimą su valstybėmis narėmis, taip pat užtikrinti geresnį tarnybos valdymą. Komunikate dėl ES finansinių interesų apsaugos taikant baudžiamosios teisės normas ir atliekant administracinius tyrimus[14] nurodoma, kaip Komisija ketina ES lygmeniu saugoti mokesčių mokėtojų pinigus nuo neteisėtos veiklos, įskaitant korupcijos ES institucijose ir už jų ribų keliamas grėsmes. Šiame komunikate nurodoma, kaip galima pagerinti baudžiamosios teisės sistemą ir tyrėjų bei prokurorų naudojamas procesines priemones, taip pat plėtoti institucinę veiklą, pavyzdžiui, įsteigiant Europos prokuratūrą. Šias iniciatyvas papildo Komunikatas dėl kovos su korupcija ES[15] , kuriame nustatomas ES kovos su korupcija ataskaitos teikimo reguliariam valstybių narių įvertinimui mechanizmas („ES kovos su korupcija ataskaita“). 2011 m. Komisijos darbo programoje taip pat pateikiamas naujos nusikaltėlių turto konfiskavimo ir išieškojimo teisinės sistemos pasiūlymas „Iniciatyvos dėl teisėtos ekonomikos apsaugos“[16]. Siekiant papildyti šias tris iniciatyvas, Kovos su sukčiavimu strategijoje daugiausia dėmesio skiriama gero administravimo aspektams. Visais šiais komunikatais kuriama nuosekli ir išsami būsimos ES kovos su sukčiavimu ir korupcija politikos sistema. Ši Komisijos kovos su sukčiavimu strategija pirmiausia skirta Komisijos tarnyboms. Ja sustiprinamos ES politikos priemonės ir padedama užtikrinti ES finansinių interesų apsaugą. Šia strategija papildomos pagrindinės Komisijos politikos kryptys, kurios nustatytos neseniai paskelbtuose komunikatuose „2020 m. Europa“[17] ir „ES biudžeto peržiūra“ [18] ir kuriose iškelti svarbūs uždaviniai paprastinti ES taisykles ir daryti jas nuoseklesnes, išlaikant aukšto lygio atskaitomybę ir finansinės rizikos kontrolę. IšSAMI KOMISIJOS KOVOS SU SUKčIAVIMU STRATEGIJA ES biudžetui kenkiantis sukčiavimas. Kokia yra dabartinė padėtis ir su kokiomis problemomis susiduriame? Pastaroji Komisijos kovos su sukčiavimu strategija priimta 2000 m.[19], o 2001–2003 m. ir 2004–2005 m. veiksmų planais sukurtas išsamios ES kovos su sukčiavimu politikos pagrindas[20]. Metinėse 2001–2005 m. Bendrijos finansinių interesų apsaugos ir kovos su sukčiavimu ataskaitose[21] Komisija informavo, kaip įgyvendinami veiksmų planai ir kas padaryta formuojant kovos su sukčiavimu politiką. 2007 m. Komisija priėmė Komunikatą dėl apsaugos nuo sukčiavimo[22] ir Komunikatą dėl OLAF ir Komisijos tarnybų atsakomybės už bendrai valdomas išlaidas atskyrimo, pagal kurį Komisijos tarnyboms priskirta pareiga imtis tolesnių finansinių priemonių nustačius pažeidimų ir sukčiavimo atvejus[23]. Įgyvendindama šiuos komunikatus, OLAF įrodė, kad atliekant tyrimus sukauptos žinios ir patirtis gali labai praversti Komisijai. Dabar, rengiant naują daugiametę finansinę programą (DFP), Komisija turi progą sugriežtinti kovos su sukčiavimu nuostatas įvairiose ES politikos srityse. Laikotarpio po 2013 m. daugiametė finansinė programa bus papildyta naujais teisėkūros pasiūlymais dėl atitinkamų ES programų. Jos ne tik padės siekti galutinio tikslo gerokai supaprastinti procedūras – jose turėtų būti nustatomos ir konkrečios kovos su sukčiavimu priemonės. Komisija ketina toliau griežtinti teisės nuostatas kovos su sukčiavimu srityje, atsižvelgdama į ekonominio naudingumo ir proporcingumo principus. Tą ji darys atsižvelgdama į priemones, kurių jau ėmėsi Komisijos tarnybos. Sukčiautojai, ypač organizuoto nusikalstamumo srityje, greitai prisitaiko prie naujų aplinkybių. Komisija turi būti pasirengusi užbėgti tam už akių. Kadangi sukčiavimo nusikaltimų aplinkybės dažnai keičiasi, ES kovos su sukčiavimo politiką reikia nuolat tikslinti. Sukčiavimo prevencija ir nustatymas yra vienas pagrindinių valdymo uždavinių, todėl Komisija turi jį spręsti visais lygmenimis ir visais išlaidų ir pajamų ciklo etapais. ES biudžetas surenkamas iš mokesčių mokėtojų pinigų, kuriuos galima naudoti tik ES teisės aktų leidėjų patvirtintoms politikos priemonėms įgyvendinti. Tačiau pagal 2009 m. valstybių narių pranešimus apie įtariamus sukčiavimo atvejus, susijusius su atitinkamų šalių valdomomis ES lėšomis, padaryta žala siekė 279,8 mln. EUR[24]. Iš šio skaičiaus tik apytikriai galima spręsti apie problemos finansinį poveikį – ne visais atvejais sukčiavimo faktas patvirtinamas, be to, yra galimybė pinigus susigrąžinti. Tačiau tai reiškia, kad būtina imtis prevencijos priemonių, o esamas priemones reikia nuolat tobulinti, atsižvelgiant į naujus sukčiavimo būdus. Vis dėlto Komisijos siūlomos papildomos kontrolės priemonės turėtų būti proporcingos, veiksmingos ir ekonomiškai naudingos. Kadangi sukčiaujant dažniausiai imamasi sudėtingų ir gerai apgalvotų priemonių nusikaltimui nuslėpti, pavojus jo nenustatyti yra didesnis nei kitų pažeidimų atveju, todėl tam, kad būtų veiksminga, kovos su sukčiavimo sistema turi būti geriau parengta ir sudėtingesnė, taigi, tikėtina, ir brangesnė. Sukčiavimo nusikaltimų, kuriuos tikimasi nustatyti ir ištaisyti taikant Komisijos ir valstybių narių papildomas sukčiavimo kontrolės priemones, ribinė vertė turi viršyti šių papildomų priemonių ribines sąnaudas, taip pat atsižvelgiant į galimą žalą įvaizdžiui. Be to, kovos su sukčiavimu priemonės turi būti taikomos atsižvelgiant į Komisijos nustatytą tikslą išlaikyti nulinį išteklių augimą ir mažinti administracinės paramos ir kontrolės apimtis[25]. Todėl papildomų investicijų poreikis gali būti tenkinamas prireikus perskirstant esamus įvairių tarnybų darbuotojus pagal minėtus principus. Komisija jau yra parengusi kovos su sukčiavimu priemonių ir rengia naujų. Toliau pateikti geriausios patirties pavyzdžiai rodo, kokios veiksmingos gali būti gerai parengtos kovos su sukčiavimu priemonės. Struktūrinių priemonių[26] srityje Komisija priėmė Bendrąją sukčiavimo prevencijos strategiją , kurios tikslas – didinti jos kovos su sukčiavimu pajėgumus, didinti valstybių narių ir Komisijos tarnybų informuotumą apie sukčiavimo prevencijos svarbą ir stiprinti bendradarbiavimą su OLAF. Šia Bendrąja sukčiavimo prevencijos strategija sustiprinamos iki tol taikytos atitinkamų fondų apsaugos priemonės ir palengvinamas šios Kovos su sukčiavimu strategijos įgyvendinimas šioje biudžeto srityje. Kitos Komisijos tarnybos, pavyzdžiui, atsakančios už mokslinių tyrimų politikos priemones, taip pat priėmė konkrečias kovos su sukčiavimu strategijas, pagal kurias jų turimus duomenis galima panaudoti kovai su sukčiavimu. Tačiau kol kas tokių sisteminių priemonių ėmėsi ne visos ES lėšas valdančios Komisijos tarnybos. „Pluto“ principo pritaikymas sukčiavimo prevencijai ir nustatymui : Projektas „Pluto“ buvo sukurtas siekiant palengvinti Komisijos Informacinės visuomenės generalinio direktorato pastangas gerinti audito ir kontrolės veiklą – jam buvo suteiktos efektyvios analizės priemonės ir OLAF veiklos patirtimi pagrįsti duomenys apie sukčiavimo požymius. Šios priemonės padėjo nustatyti kur kas daugiau įtariamo sukčiavimo atvejų[27]. Kadangi šis projektas buvo labai sėkmingas, ypač dėl laiku nustatyto sukčiavimo, kitos operatyvinę veiklą vykdančios Komisijos tarnybos domėjosi galimybe pasinaudoti šiomis priemonėmis. Tam bus sudarytos visos reikiamos sąlygos. Europos Komisija sukūrė vieną techninę platformą Tarpusavio pagalbos brokeris (TPB) , skirtą saugiai keistis duomenimis tarp muitinės ir kitų kompetentingų nacionalinių institucijų, įskaitant ES finansinės žvalgybos padalinius[28] (kovos su pinigų plovimu institucijas), prie kurios galima prisijungti per interneto naršyklę. Joje galima saugiai keistis informacija apie nustatytą ar įtariamą neteisėtą prekių ar grynųjų pinigų gabenimą į ES teritoriją arba iš jos, išvengiant apsunkinančio pakartotinio tų pačių duomenų įvedimo ir laikantis duomenų apsaugos taisyklių. Naujomis IT priemonėmis galima gerokai palengvinti administracinę naštą, patiriamą nustatant sukčiavimą ir pažeidimus taip pat ir biudžeto pajamų valdymo srityje. Komisija parengė žinių apie sukčiavimą gerinimo kursą, grindžiamą tikrais atvejais, kuriuos teko nagrinėti Komisijos tarnyboms. Bus parengti ir nuolat siūlomi panašūs konkretiems poreikiams pritaikyti kursai, paremti ir kitų Komisijos tarnybų nagrinėtais atvejais, kaip nurodoma 2.2.4 skyriuje. Pagrindiniai principai ir prioritetai Kokie Komisijos kovos su sukčiavimo strategijos pagrindiniai principai? Komisijos kovos su sukčiavimo strategija taikoma ir biudžeto išlaidų, ir biudžeto pajamų srityse. Toliau nurodyti pagrindiniai šios srities Komisijos politikos principai ir siekiami standartai. Etika. Komisija ir kitos už ES lėšų valdymą atsakingos institucijos turi atitikti aukščiausius etiškos veiklos ir sąžiningumo standartus . Jų darbuotojai turi laikytis šių standartų. Jie turi būti pakankamai gerai informuoti apie sukčiavimo keliamą pavojų ir būtinybę su juo kovoti. Didesnis skaidrumas. Tai svarbi kovos su sukčiavimu priemonė. Svarbi informacija apie ES lėšų panaudojimą, kai tik įmanoma ir nepažeidžiant duomenų apsaugos taisyklių, turi būti pateikiama taip, kad galima būtų atlikti jos auditą, ją palyginti ir analizuoti kovos su sukčiavimu tikslais[29]. Sukčiavimo prevencija. Gerai parengtos išlaidų programos – pirmas veiksmingos sukčiavimo prevencijos žingsnis. Todėl atitinkamose galimybių studijose ir poveikio vertinimuose bus atliekama sukčiavimo tikimybės analizė. Programų įgyvendinimo etapu sukčiavimo riziką turėtų sumažinti ekonominio naudingumo ir rizikos stebėsenos bei kontrolės mechanizmai. Veiksmingos tyrimo priemonės . Kad sukčiavimo prevencijos ir nustatymo veikla būtų veiksminga, labai svarbu taikyti tinkamas priemones ir paskatas. Įtarus sukčiavimą, bendradarbiaujant su atitinkamomis audito seką užtikrinančiomis institucijomis ir įstaigomis ir nepažeidžiant galiojančių teisės nuostatų, kovos su sukčiavimu įstaigoms turi būti suteikta slapta prieiga prie reikiamos informacijos. Be to, tyrimą atliekanti instituciją turi laiku pateikti informaciją atitinkamoms institucijoms ir įstaigoms, kad šios galėtų imtis atsargumo priemonių ir užkirsti kelią tolesniems pažeidimams ar sukčiavimui, galinčiam pakenkti ES biudžetui. Turi būti užtikrintos paprastos, saugios ir greitos pranešimo apie sukčiavimą procedūros, kuriomis galėtų pasinaudoti apie pažeidimus pranešantys asmenys, liudytojai ir informatoriai. Sankcijos . Teisingumas turi būti užtikrinamas laikantis procesinių reikalavimų ir laiku. Turi būti užtikrinti ypač aukšti procedūriniai standartai, taikant greito ir nepriklausomo reagavimo mechanizmus. Nuteistiesiems ir administracinėmis baudomis nubaustiems asmenims turi būti skiriamos tinkamos administracinės ir baudžiamosios sankcijos, be to, nusikalstamai pasisavintos ir apgaule įgytos lėšos turi būti iš jų atimtos ir grąžintos. Veiksmingas vidaus ir išorės suinteresuotųjų šalių bendradarbiavimas . Būtina sėkmingos kovos su sukčiavimu sąlyga – veiksmingas kompetentingų ES ir nacionalinių institucijų, taip pat visų susijusių institucijų vidaus tarnybų bendradarbiavimas. Komisija supranta, kad labai svarbus vaidmuo tenka jos vykdomiesiems partneriams, ypač pasidalijamojo valdymo sistemos dalyviams. Kokie yra Komisijos prioritetai? Komisijos kovos su sukčiavimu strategijoje nustatomos kovos su sukčiavimu priemonės, taikomos prevencijos ir nustatymo (2.2), tyrimo (2.3), sankcijų (2.4), lėšų susigrąžinimo (2.5) srityse, taip pat kitos horizontaliosios kovos su sukčiavimu politikos kryptys, kaip antai etika ir sąžiningumas, skaidrumas ir galimybė gauti informaciją bei viešieji pirkimai ir subsidijos (2.6). Svarbiausias prioritetas – spręsti sukčiavimo prevencijos klausimus: 1. priimti Komisijos pasiūlymuose dėl išlaidų programų pagal naują daugiametę finansinę programą pateiktas tinkamas kovos su sukčiavimu nuostatas, parengtas atsižvelgiant į poveikio vertinimą, kaip nurodyta 2.2.1 skyriuje; 2. kartu su OLAF parengti Komisijos tarnybų kovos su sukčiavimu strategijas (2.2.2 skyrius) ir centrinių tarnybų strategijas bei jų įgyvendinimo tvarką (2.2.1–2.2.3 ir 2.2.4 skyriai); ir 3. peržiūrėti viešųjų pirkimų direktyvas, siekiant paprastinti procedūras ir mažinti sukčiavimo vykdant viešuosius pirkimus valstybėse narėse riziką (2.6.4 skyrius). Šie prioritetai bus įgyvendinti vėliausiai iki 2013 m. pabaigos. Kitos šioje Kovos su sukčiavimu strategijoje nurodytos priemonės bus įgyvendintos vėliausiai iki 2014 m. pabaigos. Sukčiavimo prevencija ir nustatymas Sukčiavimo ir pažeidimų prevencija ir nustatymas[30] – tai tikslai, kurių reikia siekti vykdant vidaus kontrolę visose Komisijos valdymo pakopose[31]. Visi ES lėšas valdantys subjektai teisiškai privalo užkirsti kelią pažeidimams ir sukčiavimui, dėl kurių gali nukentėti ES biudžetas. Praktiniu požiūriu Komisija, valstybės narės ir kiti vykdomieji partneriai privalo nustatyti valdymo ir vidaus kontrolės procedūras, skirtas pažeidimų, klaidų ir sukčiavimo prevencijai ir nustatymui[32]. Sukčiavimo prevencijos ir nustatymo kontrolės priemonės yra vienos iš operacijų teisėtumo ir tvarkingumo užtikrinimo priemonių. Taigi šia Kovos su sukčiavimu strategija neturėtų būti sukuriama naujų kontrolės mechanizmų. Tačiau būtina užtikrinti, kad esamose vidaus kontrolės sistemose būtų tinkamai atsižvelgta į sukčiavimo riziką. Nors teisinėje sistemoje jau yra nustatyti išsamūs reikalavimai procedūrų tvarkingumui ir teisėtumui užtikrinti, ją reikia toliau tobulinti, kad būtų galima tinkamai reaguoti į konkrečius sukčiavimo pavojus. Centrinės ir tam tikros valdančiosios Komisijos tarnybos parengė rizikos analizės priemones, kurios tinka ir sukčiavimo rizikos valdymui, tačiau, norint geriau spęsti šias problemas, šias priemones reikia reguliariai peržiūrėti[33]. Komisija aktyviai rems sukčiavimo rizikos valdymą ir stebės, kokių praktinių rezultatų pasiekiama jau taikomomis sukčiavimo prevencijos priemonėmis. Komisijos tarnybų kovos su sukčiavimu strategijos Nelygu valdymo pobūdis ar politikos sritis, įvairių subjektų atsakomybė yra skirtinga. Todėl kiekvienu atveju reikia imtis tinkamiausių priemonių: Komisijos tarnybų kovos su sukčiavimu strategijos turi būti parengtos kiekvienai tarnybai atskirai, atsižvelgiant į politikos sritį ir atitinkamą Komisijos tarnybą, nors jose turėtų būti ir bendrų nuostatų. Vienas bendras sprendimas šiuo atveju nebūtų veiksmingiausias. Kai įmanoma, įgyvendinimas turi būti grindžiamas konkrečių sektorių kovos su sukčiavimu strategijomis , kurias turi priimti visos ES lėšas valdančios ar prižiūrinčios tarnybos. Tiesioginio valdymo srityje svarbiausias įvairių politikos sričių Komisijos tarnybų uždavinys yra vykdyti sukčiavimo prevenciją, imtis tolesnių finansinių priemonių nustačius pažeidimus jų kompetencijos srityse ir, tam tikrais atvejais, glaudžiai bendradarbiaujant su OLAF priimti rizikos mažinimo priemones, kad būtų užkirstas kelias tolesniam sukčiavimui ar pažeidimams[34]. Pasidalijamojo valdymo srityje svarbiausias valstybių narių uždavinys yra įvykdyti didelę dalį ES biudžeto (apie 80 proc.)[35]. Dėl to atitinkamoms Komisijos tarnyboms iškyla tam tikrų sunkumų vykdant sukčiavimo prevenciją ir nustatymą. Pasidalijamojo valdymo atveju valstybės narės pirmiausia atsako už taikytinų teisės aktų reikalavimus atitinkančių veiklos programų valdymo ir kontrolės sistemų įdiegimą. Valstybės narės privalo užtikrinti, kad šios sistemos būtų taikomos veiksmingai, t. y. būtų sėkmingai vykdoma pažeidimų, įskaitant sukčiavimą, prevencija, nustatymas ir ištaisymas. Vėliau Komisija turi pritaikyti sąskaitų patvirtinimo procedūras arba finansinio koregavimo mechanizmus ir taip perimti galutinę atsakomybę už biudžeto vykdymą taikant pasidalijamąjį valdymą. Netiesioginio, bendro ir decentralizuoto[36] bei pasidalijamojo valdymo atvejais Komisijos tarnybos vykdo ES biudžetą kartu su išorės partneriais . Komisijos tarnybų kovos su sukčiavimo strategijoje reikia atsižvelgti į proporcingumo principą ir planuojamų įgyvendinti priemonių ekonominę naudą. Kai įmanoma, ji turėtų būti plėtojama esamos strategijos pagrindu. Įvairių sričių išorės partnerių valdymo ypatumai skiriasi, todėl Komisijos tarnybos, atsižvelgdamos į ekonominės naudos veiksnius, turi rasti geriausius būdus atitinkamų sričių ES finansiniams interesams apsaugoti. OLAF rems Komisijos tarnybas, kaip numatyta 2.2.2 skyriuje. Prireikus Komisija siūlys ar griežtins teisės aktus, iš dalies keis susitarimus ar derėsis su valstybėmis narėmis ir kitais išorės partneriais dėl reikiamų pakeitimų. Tokiuose pasiūlymuose bus atsižvelgiama į susijusius sukčiavimo rizikos vertinimus ir kitas analizės išvadas. Kokie yra būtinieji Komisijos tarnybų kovos su sukčiavimo strategijos elementai? Deramai atsižvelgdamos į proporcingumo principą, Komisijos tarnybos tinkamai pritaikys turimas vidaus kontrolės sistemas ir procedūras . Konkrečių sektorių strategijose turėtų būti aptariamas visas kovos su sukčiavimu ciklas, t. y. sukčiavimo prevencija ir nustatymas, OLAF ir Komisijos tarnybų bendradarbiavimas, lėšų susigrąžinimas ir sankcijos. Šie konkretūs elementai strategijose turėtų būti pritaikyti konkretaus politikos sektoriaus poreikiams ir aplinkybėms, be kita ko atsižvelgiant į sukčiavimo riziką šiame sektoriuje. Strategijos gali būti rengiamos esamų konkrečių sektorių strategijų pagrindu ir jas atitinkamai išplečiamos arba papildomos. Komisija gali parengti ir regioninių kovos su tam tikro pobūdžio sukčiavimu strategijų . Vienas naujausių horizontaliojo metodo pavyzdžių – Kovos su cigarečių ir alkoholio kontrabanda per rytinę ES sieną veiksmų planas, pridedamas prie šios strategijos kaip darbinis dokumentas[37]. Komisija vykdys glaudų bendradarbiavimą ir sieks sinergijos su ES institucijomis, įskaitant EIVT, tarnybas, agentūras ir įstaigas , taip pat su bendrosiomis įmonėmis, ir skatins jas vadovautis Kovos su sukčiavimu strategijoje nustatytais standartais. OLAF vaidmuo rengiant ir įgyvendinant strategijas Pagal Reglamentą (EB) Nr. 1073/1999 OLAF „padeda kurti ir plėtoti kovos su Europos atominės energijos bendrijos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu ir kitomis neteisėtomis veikomis metodus“[38]. OLAF turėtų būti kuo anksčiau įtraukiama į šią veiklą. Nors sukčiavimo prevencija ir nustatymas pirmiausia yra kiekvienos Komisijos tarnybos vadovo (atsižvelgiant į taikomą valdymo būdą) uždavinys, visuose šios veiklos etapuose OLAF taip pat atlieka svarbų vaidmenį. OLAF atliks iniciatyvų ir aktyvų vaidmenį, rems Komisijos tarnybas pateikdama joms, be kita ko, konkrečių sektorių kovos su sukčiavimu strategijų rengimo ir įgyvendinimo metodiką ir gaires. Šiuo metu geriausia patirtimi dalijasi ne visos, o tik tam tikros ES lėšas valdančios Komisijos tarnybos. Iš įvairių tarnybų atstovų sudarytos Apsaugos nuo sukčiavimo įgaliotinių grupės pagrindu bus sukurtas OLAF administruojamas Sukčiavimo prevencijos ir nustatymo tinklas. Šis tinklas taps konsultacijų ir paramos centru, kuriame bus perteikiama geriausia patirtis (pvz., minėto duomenų gavybos projekto „Pluto“), OLAF operatyvinės veiklos patirtimi grindžiamos sukčiavimo rizikos vertinimo išvados, taip pat OLAF turima svarbi informacija, pateikta valstybių narių, trečiųjų šalių ir tarptautinių organizacijų. Be to, šis tinklas turėtų padėti rengti ir reguliariai atnaujinti Komisijos tarnybų konkrečių sektorių strategijas. Pagal SESV 325 straipsnio 3 dalį ir kitus taikytinus teisės aktus[39] OLAF padeda koordinuoti valstybių narių bendradarbiavimą kovos su sukčiavimu srityje. Valstybių narių veiksmams paremti nuolat rengiamos konsultacijos, pirmiausia Sukčiavimo prevencijos koordinavimo patariamajame komitete (COCOLAF)[40]. Galima būtų sukurti daugiau sektorinių šio komiteto poskyrių, kad konsultacijose galėtų dalyvauti kuo įvairesnių politikos sričių specialistai. Šie poskyriai galėtų skatinti valstybių narių kovos su sukčiavimu tarnybų bendradarbiavimą, sudaryti joms sąlygas keistis operatyvinės veiklos patirtimi ir didinti informuotumą apie įvairiose valstybėse narėse nustatytus sukčiavimo būdus. Tai atitinka OLAF užduotį tirti įtariamo sukčiavimo atvejus ir aktyviai padėti visoms Komisijos tarnyboms rengti sukčiavimo prevencijos strategijas. Sisteminė kontrolė ir rizikos analizė Atsižvelgdamos į taikomą valdymo būdą ir padedamos OLAF Komisijos tarnybos įdiegs sistemas, pakankamai gerai užtikrinančias, kad stambūs pažeidimai ir sukčiavimas būtų nustatyti . Turi būti sudaryta galimybė pagal tam tikrus specialius rodiklius („raudonas vėliavėles“) aptikti įtartinas operacijas ar operatorius. Komisijos tarnybos spręs, ar reikia tobulinti sukčiavimo rizikos vertinimą – ar reikia sistemiškesnių ir formalesnių sukčiavimo rizikos sričių nustatymo metodų. Be to, optimaliai pasinaudodamos turimais ištekliais, jos turėtų taikyti gerai parengtas kontrolės priemones, pasitelkdamos jų poreikiams pritaikytas IT priemones, sukurtas bendradarbiaujant tam tikroms Komisijos tarnyboms ir OLAF[41]. Pavyzdžiui, pasinaudojant tokiomis priemonėmis galima vienoje vietoje sukaupti visus duomenis apie užbaigtus arba vykdomus ES lėšomis finansuojamus projektus. Jos ne tik būtų naudingos sukčiavimo prevencijos požiūriu, bet ir padėtų nustatyti plagijavimo ir neteisėto dvigubo finansavimo atvejus. Šios priemonės tikrai veiksmingos bus tik tuomet, jei atitinkamose informacijos sistemose bus sukaupti išsamūs, nuoseklūs ir patikimi duomenys apie ES lėšas. Nustatant naujų IT sistemų techninius reikalavimus taip pat reikėtų įvertinti, ar nereikia numatyti galimybės analizuoti duomenis vykdant sukčiavimo prevenciją. Reikėtų gerinti Komisijos tarnybų keitimąsi informacija apie sukčiavimo riziką. Bus svarstomos galimybės įvairiau panaudoti Komisijos vidaus išankstinio perspėjimo sistemą (IPS)[42], kad ji taptų dar veiksmingesne sukčiavimo tiesioginio lėšų valdymo srityje prevencijos priemone. Reikia sudaryti sąlygas nepažeidžiant galiojančių teisės aktų ir duomenų apsaugos taisyklių aktyviau keistis informacija su suinteresuotosiomis išorės šalimis per centrinę uždraustų subjektų duomenų bazę[43]. Tam tikrais atvejais, kai ES lėšos valdomos bendrai su tarptautinėmis organizacijomis, prieiga prie dokumentų ir duomenų yra nepakankama, ir dėl to gali nukentėti stebėsenos veiksmingumas[44]. Komisija stengsis toliau tobulinti bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis ir tarptautinėmis organizacijomis teisines priemones ir užtikrinti, kad jos būtų tinkamai įgyvendintos ir taikomos. Pavyzdžiui, remiantis galiojančiais teisės aktais, kuriais reglamentuojami tyrimai, tarptautines sutartis ir susitarimo memorandumus galima būtų papildyti nuostatomis dėl keitimosi informacija ir bendradarbiavimo operatyvinės veiklos srityje, taip pat dėl bendrai vykdomų tyrimų. Informuotumo didinimas ir mokymas Komisija nuolat didins savo darbuotojų , pirmiausia projektų vadovų, finansų srities darbuotojų ir auditorių bei ES delegacijų darbuotojų, informuotumą apie sukčiavimo pavojus. Tam ji glaudžiai bendradarbiaus su EIVT ir kitomis ES įstaigomis. Komisija teiks informaciją apie išankstinio perspėjimo sistemą, pranešimo apie sukčiavimą procedūras ir kovos su sukčiavimu priemones. Ji aiškins, kaip galima sumažinti sukčiavimo ir pažeidimų poveikį imantis tinkamų veiksmų jiems sustabdyti, pirmiausia taikant šiuos veiksmus labiausiai su pažeidimu susijusioms įstaigoms ir subjektams. Pateikiamoje informacijoje turėtų būti ir duomenys apie kovos su sukčiavimu priemones ir OLAF. Visi projektams ir finansinėms operacijoms vadovaujantys darbuotojai privalo vykdyti sukčiavimo prevencijos ir nustatymo veiklą, todėl jie turėtų būti gerai parengti, be kita ko kovos su sukčiavimu srityje. OLAF sukurs Komisijos vidaus kovos su sukčiavimu svetainę , kurioje tarnyboms ir vykdomosioms įstaigoms bus pateikiamos kovos su sukčiavimu strategijų rengimo metodinės gairės, pateikiama geriausios patirties ir sukčiavimo būdų pavyzdžių. Be to, OLAF patirtimi bus remiamasi rengiant mokymo programas. Informuotumo didinimo ir mokymo veikloje dalyvaus OLAF Sukčiavimo prevencijos ir nustatymo tinklas , ir, prireikus, kitos ekspertų grupės. Be to, Komisija ir ypač OLAF toliau dalysis geriausia patirtimi, teiks paramą ir bendradarbiaus su kitomis tarptautinėmis organizacijomis bei ekspertais kovos su sukčiavimu ir korupcija politikos priemonių rengimo srityje. Kovos su korupcija veiksmai bus koordinuojami pasitelkiant ES kovos su korupcija ataskaitų teikimo mechanizmą. Tyrimai OLAF tyrimai Komisija pateikė iš dalies pakeistą pasiūlymą dėl OLAF reformos[45]. Šiuo pasiūlymu siekiama pagerinti OLAF vykdomų tyrimų veiksmingumą[46]. Jame taip pat numatoma stiprinti bendradarbiavimą su kitomis institucijomis, įtvirtinamos tam tikros procedūrinės teisės ir užtikrinama asmens teisių apsauga pagal ES pagrindinių teisių chartiją. Jeigu Komisijos tarnybos ir OLAF keistųsi informacija prieš pradėdamos tyrimą, jį vykdydamos ir po jo, Komisija galėtų imtis tinkamų atsargumo priemonių, kaip antai sustabdyti subsidijų mokėjimą, sutarčių vykdymą ar užkirsti kelią vykdomai neteisėtai veiklai. Be to, tai palengvintų OLAF prieigą prie visų jos tyrimams reikalingų duomenų. Kai tyrimas susijęs su ES institucijų darbuotojais („vidaus tyrimas“), jo sėkmė visų pirma priklauso nuo aktyvaus OLAF ir kitų tyrimo tarnybų bendradarbiavimo . Ypač svarbu prireikus sustiprinti atitinkamą OLAF ir kitų ES institucijų tyrimo ir kontrolės tarnybų bendradarbiavimą [47]. Nesvarbu valdymo būdas, valstybės narės, trečiosios šalys ir tarptautinės organizacijos turi paskirti centrines koordinavimo tarnybas [48]. Vykdant OLAF tyrimus šios koordinavimo tarnybos galėtų būti tiesioginis informacijos šaltinis, kaip numatyta iš dalies pakeistame pasiūlyme dėl OLAF reformos. OLAF ir Komisijos tarnybų išorės auditorių bendradarbiavimas vykdant OLAF tyrimus prireikus turėtų būti dar labiau sustiprinamas, siekiant pasinaudoti jų profesine patirtimi. Todėl Komisijos auditoriai gali dalyvauti OLAF išvažiuojamuosiuose tikrinimuose ir patikrinimuose vietoje. OLAF dalijasi su valstybėmis narėmis savo operatyvinės veiklos patirtimi ir geriausia ES finansinių interesų apsaugos patirtimi. Ji turėtų remti bendras valstybių narių taikomas kovos su sukčiavimu priemones[49]. Partneriai turėtų kuo anksčiau pranešti OLAF apie nustatytus sukčiavimo atvejus ir pateikti naują tiriant gautą informaciją, laikydamiesi taikomų teisės aktų nuostatų. Pagal naują daugiametę finansinę programą, išlaidų programas ir visus su tuo susijusius sprendimus ES lėšomis finansuojamose sutartyse ir susitarimuose dėl subsidijų turi būti įtvirtinta, kad OLAF turi įgaliojimą tirti įtariamą sukčiavimą įgyvendinant ES finansines programas ir projektus[50]. Atitinkamomis nuostatomis visos sutarties šalys ir subsidijų gavėjai turi būti įpareigojami OLAF prašymu pateikti visą informaciją apie programų ir projektų įgyvendinimą. Be to, sutarties šalys ir subsidijų gavėjai turi būti įpareigojami į savo sutartis su subrangovais įtraukti atitinkamas nuostatas, užtikrinančias tokią pat OLAF teisę gauti informaciją iš visų subrangovų. Informatoriai ir apie pažeidimus pranešantys asmenys Vykdant sukčiavimo nustatymo veiklą labai svarbu sukurti gerą pranešimo apie įtariamą sukčiavimą ir korupciją bei sąžiningų informatorių apsaugos sistemą. ES teisės aktuose nustatytos apie pažeidimus pranešantiems ES institucijų darbuotojams taikomos taisyklės[51]. Išorės pranešėjams ( informatoriams ) taip pat turėtų būti suteikiama galimybė lengvai susisiekti su tyrimų institucijomis, pavyzdžiui, OLAF[52]. Komisija svarstys, kaip susijusios institucijos galėtų geriau informuoti apie pažeidimus pranešančius asmenis ir labiau juos apsaugoti ir kokiomis dar priemonėmis galima būtų paskatinti informatorius pranešti apie pažeidimus, sukčiavimą ir korupciją (pvz., priemonėmis, skirtomis motyvuoti informatorius ir skatinti savanoriškai pranešti apie pažeidimus). Sankcijos Komisija paprastins ir griežtins finansinių ir (arba) administracinių sankcijų taikymo procedūras, įskaitant ir draudimą gauti ES finansavimą dėl padarytų sunkių pažeidimų, sukčiavimo ar korupcijos. Skiriant sankcijas juridiniams asmenims, reikia atsižvelgti į tai, kokių priemonių jie ėmėsi už sukčiavimą ir korupciją atsakingiems asmenims nubausti. Visuomenė turi būti tinkamai ir nepažeidžiant galiojančių teisės aktų nuostatų informuojama apie šias sankcijas. Valstybės narės privalo pranešti apie tam tikrą ES biudžetui kenkiantį sukčiavimą, dėl kurio kai kurie paramos gavėjai gali daugiau nebegauti ES finansavimo[53]. Tačiau jos neprivalo saugoti šios informacijos centrinėje sistemoje, kurioje informacijos srautą valdytų viena įgaliota institucija ir kuri leistų dirbti veiksmingiau. Todėl Komisija ragins valstybes nares priimti nacionalinėms institucijoms skirtas gaires, kurių tikslas – užtikrinti, kad pranešimai būtų tinkamai perduodami į Komisijos uždraustų subjektų duomenų bazę. Komisija skatins valstybių narių ir ES institucijas imtis priemonių informuotumui apie uždraustų subjektų duomenų bazę didinti. Siekdama sudaryti vienodas sąlygas visoje ES[54], Komisija vertins, ar valstybių narių pagal nacionalinę teisę taikomos finansinės ir (arba) administracinės sankcijos pakankamai veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios . Be to, ji parengs šios srities teisėkūros pasiūlymų, ypač susijusių su muitine, kaip nustatyta Stokholmo programos įgyvendinimo veiksmų plane[55]. Kad drausminių sankcijų atgrasomasis poveikis būtų geresnis, reikia, nepažeidžiant susijusių asmenų pagrindinių teisių ir duomenų apsaugos reikalavimų, veiksmingiau pranešti apie drausminimo procedūrų rezultatus. Duomenys apie nubaustus darbuotojus turi būti saugomi ir prireikus, nepažeidžiant duomenų apsaugos taisyklių ir atsižvelgiant į atitinkamus saugumo reikalavimus, pateikiami kitoms institucijoms sukčiavimo prevencijai užtikrinti[56]. Lėšų susigrąžinimas Pasidalijamojo valdymo atveju pagrindinė valstybių narių užduotis – tirti pažeidimų ir sukčiavimo atvejus ir susigrąžinti netinkamai išmokėtas lėšas, taip pat imtis tolesnių priemonių OLAF atliktų tyrimų pagrindu[57]. Tiesioginio valdymo atveju Komisijos tarnybos, OLAF užbaigus tyrimą, turi nedelsdamos išduoti vykdomąjį raštą sumoms išieškoti. Vykdant OLAF operatyvinę veiklą labai svarbu gauti duomenis apie visas susigrąžintas sumas. Ataskaitoje dėl Europos Sąjungos finansinių interesų apsaugos[58] .. Komisija stengsis pateikti dar išsamesnius, kokybiškesnius ir aiškesnius duomenis apie susigrąžintas lėšas. Kitos kompleksinės sukčiavimo prevencijos priemonės Tarptautinės teisės standartai Komisija užtikrins, kad būtų tinkamai įgyvendinamos susijusios tarptautinės konvencijos ir kovos su sukčiavimu politikos standartai, ypač JT konvencija prieš korupciją (UNCAC), Europos Tarybos priemonės (GRECO) ir EBPO bei Didžiojo dvidešimtuko standartai ir rekomendacijos[59]. Etika ir vientisumas Komisija yra sukūrusi išsamią savo darbuotojų[60] ir Komisijos narių[61] etikos ir sąžiningumo taisyklių sistemą. Neseniai šios taisyklės buvo atnaujintos. Visiems naujiems darbuotojams Komisija rengia mokymus, o vėliau siūlo žinių atnaujinimo kursų. Komisija užtikrins, kad visų lygių darbuotojams būtų tinkamai ir reguliariai aiškinamos galiojančios taisyklės ir ES viešosios tarnybos etikos vertybės ir kad būtų rengiami atitinkami mokymai . Komisija turi užtikrinti, kad veiksmingos sukčiavimo prevencijos priemonės taip pat būtų taikomos jos įdarbinimo ir personalo politikos srityje. Viena tokių priemonių turėtų būti veiksmingas kandidato praeities patikrinimas. Skaidrumas ir prieiga prie informacijos Skaidrumas padeda vykdyti sukčiavimo prevenciją ir nustatymą. Kad ES lėšų valdymas būtų skaidrus, piliečiams turi būti suteikta galimybė nepažeidžiant galiojančių teisės aktų reikalavimų lengvai susipažinti su svarbia informacija. Įgyvendindama Europos skaidrumo iniciatyvą[62], Komisija, be kita ko, nustatė savanorišką režimą, kuriuo siekiama didesnio skaidrumo atstovaujant interesams ES lygmeniu. Sukurtas registras ir priimtas elgesio kodeksas. 2011 m. birželio 23 d. Komisija ir Europos Parlamentas pasirašė tarpinstitucinį susitarimą dėl bendro registro[63]. Viešieji pirkimai ir subsidijos Šiuo metu Komisija peržiūri ES viešųjų pirkimų direktyvas[64]. Siekiama supaprastinti visų lygmenų viešųjų ES ir valstybių narių pirkimų procedūras ir padidinti jų skaidrumą . Vykdydama šią reformą Komisija svarstys, kokių papildomų nesąžiningos veiklos ir interesų konfliktų skirstant viešąsias lėšas prevencijos priemonių būtų galima imtis. Komisija ketina teikti pasiūlymą priimti viešųjų paslaugų koncesijos sutarčių, pagal kurias bendradarbiaujant viešajam ir privačiajam sektoriams naudojamos ES lėšos, sudarymo taisykles. Kol kas šioje srityje nėra nustatyta aiškių skaidrumo reikalavimų. ES lėšas gaunantys subjektai paprašyti turi sugebėti įrodyti nuosavybės skaidrumą . Jei institucijoms prireikia atitinkamos informacijos, jos gali patikrinti visus nuosavybės schemoje dalyvaujančius subjektus. Ši taisyklė taikytina ir konsorciumų partnerėms bei trečiosioms šalims, gaunančioms finansinę paramą subsidijų atveju. ĮGYVENDINIMO PRIEžIūRA IR ATASKAITų TEIKIMAS Šios Kovos su sukčiavimo strategijos įgyvendinimas turėtų būti įtrauktas į esamą Komisijos strateginio planavimo ir programavimo ciklą, kurį sudaro išsamūs plavanimo, stebėsenos ir ataskaitų teikimo mechanizmai. Įgyvendinant kovos su sukčiavimu strategijas nesukuriamos naujos kontrolės procedūros ir nedidinama administracinė našta. Jas reikia tinkamai integruoti į esamus planavimo, kontrolės ir ataskaitų teikimo mechanizmus. Komisijos tarnybų veiklos planavimas ir stebėsena vykdomi pagal metinius valdymo planus. Juose turėtų būti numatomas ir kovos su sukčiavimu strategijų įgyvendinimas. Metinėje veiklos ataskaitoje išdėstomi kiekvienos Komisijos tarnybos metų pasiekimai. Be kita ko, nurodoma, kaip jos pagerino valdymo ir kontrolės sistemas bei finansų valdymą, taip pat kovos su sukčiavimu srityje. Informacija apie sukčiavimo prevenciją metinėse veiklos ataskaitose [65] turi būti pateikiama vidaus kontrolės sistemų įvertinime , kuriame atsižvelgiama į konkretaus sektoriaus strategijos įgyvendinimą ir nurodomos sukčiavimo rizikos mažinimo priemonės[66]. Šiose ataskaitose nuolat atnaujinama informacija apie konkrečių sektorių kovos su sukčiavimu strategijų įgyvendinimą. Nuo 2013 m. Komisija praneš apie šios Kovos su sukčiavimu strategijos įgyvendinimą ES finansinių interesų apsaugos ataskaitose. Šiomis nuostatomis užtikrinama, kad kovos su sukčiavimu priemonės išliktų prioritetinis Komisijos darbotvarkės klausimas. Be to, jomis parodoma, kad tokios priemonės yra labai svarbi biudžeto vykdymo procedūros dalis. [1] Sukčiavimo apibrėžtį galima rasti Konvencijos dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos, parengtos vadovaujantis Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu (OL C 316, 1995 11 27, p. 49) 1 straipsnyje. [2] Komisijos tarnybos – visi Komisijos generaliniai direktoratai ir tarnybos, taip pat vykdomosios įstaigos. [3] Įgaliotieji įgaliojimus suteikiantys pareigūnai, kaip apibrėžta ir SESV (322 straipsnyje) ir Finansiniame reglamente (2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento, OL L 248, 2002 9 16, p. 1). [4] Žr. Finansinio reglamento 28 ir 28a straipsnius. [5] Pažeidimas – bet koks ūkinės veiklos vykdytojo ES teisės aktų nuostatų nesilaikymas, dėl kurio padaroma arba gali būti padaryta žala ES finansiniams interesams (1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos 1 straipsnio 2 dalis, OL L 312, 1995 12 23). [6] Komisijos komunikatas „Sukčiavimo prevencija remiantis operatyvinės veiklos rezultatais – dinamiška apsaugos nuo sukčiavimo koncepcija“, COM(2007) 806 galutinis. [7] Pavyzdžiui, Bendrijų finansinių interesų apsaugos ir kovos su sukčiavimu ataskaitose (2008 m. (2009/2167(INI) ir 2009 m. 2010/2247(INI) metinės ataskaitos). [8] Žr., pavyzdžiui, 2005 m. balandžio 14 d. Tarybos rezoliuciją dėl išsamios ES kovos su korupcija politikos; Tarybai pirmininkavusios Ispanijos (2010 m. pirmas pusmetis) sudarytos darbo grupės dėl Europos prokuratūros pateiktas išvadas ir Tarybai pirmininkavusios Belgijos (2010 m. antras pusmetis) pranešimą dėl Stokholmo programos. [9] Nuomonė Nr. 1/2010 „Europos Sąjungos biudžeto finansų valdymo gerinimas. Rizikos ir iššūkiai“, OL C35, 2010 2 12, p. 4; EAR 2009 finansinių metų ataskaita, OL C 303, 2010 11 9, p. 10, 11 ir 26. [10] Žr., pavyzdžiui, 2011 m. kovo 8 d. išvadas EUCO 2/1/11 REV1 („Itin svarbu supaprastinti ES priemones, kuriomis siekiama skatinti mokslinius tyrimus, technologinę plėtrą ir inovacijas, siekiant sudaryti palankesnes sąlygas geriausiems mokslininkams ir novatoriškiausioms bendrovėms jas įsisavinti, visų pirma atitinkamoms institucijoms susitariant dėl naujos pusiausvyros tarp pasitikėjimo ir kontrolės bei tarp rizikavimo ir rizikos vengimo“). [11] 2010 m. lapkričio 11 d. EP rezoliucija P7 TA(2010) 0401, kurioje kalbama apie sudėtingas ir laiko imlias dalyvavimo taisykles, dideles personalo sąnaudas ir per didelį biurokratizmą. [12] OL C 115, 2010 5 4, p. 1. [13] COM(2011) 135 galutinis. [14] Komunikatas „Europos Sąjungos finansinių interesų apsauga taikant baudžiamosios teisės normas ir atliekant administracinius tyrimus. Integruota mokesčių mokėtojų lėšų apsaugos politika“, COM(2011) 293 galutinis. [15] Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai ir Europos ekonominių ir socialinių reikalų komitetui dėl kovos su korupcija ES (COM(2011) 308 galutinis). [16] http://ec.europa.eu/atwork/programmes/index_en.htm. [17] COM(2010) 2020. [18] COM(2010) 700. [19] COM(2000) 358 galutinis. [20] COM(2001) 254 galutinis, COM(2004) 544 galutinis. [21] Išsamiau žr. COM(2006) 378, p. 5–12 (2000–2005 m. strategijos įvertinimas). [22] COM(2007) 806 galutinis. [23] C(2007) 5709. [24] COM(2010) 382, p. 6. Šis skaičius grindžiamas pirminiu etapu surinktais duomenimis, kai įtarus galimą nusikalstamą veiką pradedamas pažeidimo tyrimas. [25] SEC(2007) 530. [26] Pirmiausia Europos regioninės plėtros fondo (ERPF), Europos socialinio fondo (ESF) ir žuvininkystės orientavimo finansinės priemonės (ŽOFP). [27] OLAF metinė 2010 m. ataskaita, p. 30. [28] Šia platforma pirmiausia siekiama įvykdyti keitimosi informacija reikalavimus, nustatytus Finansinių veiksmų darbo grupės (FATF) IX specialiojoje rekomendacijoje dėl grynųjų pinigų kurjerių, kuri ES įgyvendinama pagal 2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1889/2005 dėl grynųjų pinigų, įvežamų į Bendriją ar išvežamų iš jos, kontrolės 6 straipsnio nuostatas (OL L 309, 2005 11 25, p. 9–12). [29] Žr. Finansinio reglamento 29 ir 30 straipsnius (skaidrumo principas). [30] Sukčiavimas yra teismo nustatoma nusikalstama veika. Šiame komunikate sukčiavimo ir pažeidimų nustatymas reiškia faktų ar ypač įtartinų aplinkybių, galimai susijusių su pažeidimais, taigi ir galimu sukčiavimu, nustatymą (pvz., finansų srities darbuotojų ar auditorių), po kurio surinkta medžiaga perduodama tirti OLAF. [31] Finansinio reglamento 28a straipsnis. [32] Finansinio reglamento įgyvendinimo taisyklių 60 straipsnio 4 dalis kartu su 48 straipsniu (OL L 357, 2002 12 31, p. 1–71). [33] Žr. D. Grybauskaitės pranešimą Komisijai „Siekiant veiksmingo ir darnaus rizikos valdymo Komisijos tarnybose“ (SEC(2005) 1327). [34] Pagal Finansinio reglamento 53a straipsnį tiesioginio valdymo atveju biudžeto vykdymo užduotis turi atlikti tiesiogiai Komisijos tarnybos arba ES delegacijos. [35] Finansinio reglamento 53b straipsnis. [36] Finansinio reglamento 54, 53, 56 ir 163 straipsniai. [37] SEC(2011) 791. [38] 1 straipsnis; iš dalies pakeistame pasiūlyme dėl OLAF reformos (COM(2011) 135) ši nuostata buvo truputį pakeista – nustatyta, kad OLAF turėtų prisidėti prie Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ir kitų neteisėtų veikų prevencijos ir kovos su ja metodų rengimo ir plėtojimo. [39] 1997 m. kovo 13 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 515/97 dėl valstybių narių administracinių institucijų tarpusavio pagalbos (OL L 82, 1997 3 22, p. 1) ir 1999 m. gegužės 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1073/1999 dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų 1 straipsnis (OL L 136, 1999 5 31, p. 1). [40] Komisijos sprendimas 94/140/EB, OL L 61, 1994 3 4, p. 27. [41] Pavyzdžiui, 1 skyriuje minėtas duomenų gavybos projektas „Pluto“, kurį parengė už mokslinių tyrimų finansavimą atsakingos Komisijos tarnybos ir OLAF. [42] 2008 m. gruodžio 16 d. Komisijos sprendimas C(2008) 3872 dėl išankstinio perspėjimo sistemos, skirtos Komisijos leidimus duodantiems pareigūnams ir vykdomosioms įstaigoms, OL L 344, 2008 12 20, p. 125. [43] Finansinio reglamento 95 straipsnis. [44] EAR nuomonė Nr. 1/2010 „Europos Sąjungos biudžeto finansų valdymo gerinimas. Rizikos ir iššūkiai“, OL C 35, 2010 2 12, 14 punktas. [45] COM(2011) 135. [46] Europos Audito Rūmai taip pat pažymi, kad veiksmingumą reikia gerinti. Žr. Europos Audito Rūmų specialiąją ataskaitą Nr. 2/2011 „Tolesnės priemonės, atsižvelgiant į specialiąją ataskaitą Nr. 1/2005 dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos valdymo“. [47] Todėl iš dalies pakeistame pasiūlyme dėl OLAF reformos (COM(2011) 135) numatyta, kad OLAF nustato tyrimų politikos prioritetus, žr. 5 straipsnio 1 dalį ir aiškinamąjį memorandumą, p. 4. [48] Tai nustatyta iš dalies pakeisto pasiūlymo dėl OLAF reformos (COM(2011) 135) 3 straipsnyje. Taip pat žr. aiškinamąjį memorandumą, p. 4. [49] Iš dalies pakeisto pasiūlymo dėl OLAF reformos (COM(2011) 135) 1 straipsnyje nustatyta, kad OLAF turėtų „remti bendras valstybių narių savanoriškai taikomas kovos su sukčiavimu priemones“. [50] Šiuo klausimu žr. darbinį dokumentą SEC(2007) 1676 dėl apsaugos nuo sukčiavimo veiksmų įgyvendinant išlaidų programas pagal 2000–2006 m. finansinę perspektyvą. [51] Tarnybos nuostatų 22a ir 22b straipsniai (OL 45, 1962 6 14, p. 1385). [52] Pavyzdžiui, konfidencialiems pranešimams galima būtų naudoti pranešimų apie sukčiavimo atvejus sistemą (FNS), https://fns.olaf.europa.eu/. [53] Finansinio reglamento 95 straipsnio 2 dalis. [54] Žr. atitinkamas iniciatyvas, apie kurias kalbama komunikate „Europos Sąjungos finansinių interesų apsauga taikant baudžiamosios teisės normas ir atliekant administracinius tyrimus“, COM(2011) 293. [55] COM(2010) 171, p. 22. [56] Žr. Direktyvos 95/46/EB 8 straipsnio 5 dalį ir Reglamento Nr. 45/2001D 10 straipsnio 5 dalį. [57] Finansinio reglamento 53b straipsnio 2 dalies c punktas. [58] http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html. [59] Žr. Komisijos komunikatą dėl kovos su korupcija ES (COM(2011) 308), p. 9–10. [60] Tarnybos nuostatai (OL 45, 1962 6 14, p. 1385), Tarnybinės etikos kodeksas (OL L 267, 2000 10 20), Praktinis darbuotojų etikos ir elgesio vadovas ir kitos taisyklės. [61] Komisijos narių elgesio kodeksas (C(2011) 2904), http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/pdf/code_conduct_en.pdf. [62] SEC(2005) 1300 ir SEC(2005) 1301. [63] http://ec.europa.eu/transparency/index_en.htm. [64] Žalioji knyga dėl ES viešųjų pirkimų politikos modernizavimo (COM(2011) 15). [65] Šios ataskaitos skelbiamos ES svetainėje http://ec.europa.eu/atwork/programmes/index_en.htm. [66] Dėl bendros šios Kovos su sukčiavimu strategijos įgyvendinimo ataskaitų teikimo procedūros žr. 3 skyrių.