Komisijos ataskaita Tarybai ir Europos Parlamentui Antroji direktyvos 1999/5/EB dėl radijo ryšio įrenginių ir telekomunikacijų galinių įrenginių bei abipusio jų atitikties pripažinimo taikymo pažangos ataskaita /* KOM/2010/0043 galutinis */





[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.2.9 KOM(2010)43 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Antroji Direktyvos 1999/5/EB dėl radijo ryšio įrenginių ir telekomunikacijų galinių įrenginių bei abipusio jų atitikties pripažinimo taikymo pažangos ataskaita KOMISIJOS ATASKAITA TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Antroji Direktyvos 1999/5/EB dėl radijo ryšio įrenginių ir telekomunikacijų galinių įrenginių bei abipusio jų atitikties pripažinimo taikymo pažangos ataskaita ĮžANGA RRTGĮ direktyva 1999/5/EB (toliau – direktyva)[1] nustatoma radijo ryšio įrenginių ir telekomunikacijų galinių įrenginių teikimo rinkai, laisvo judėjimo ir eksploatacijos pradžios Europos Sąjungoje reglamentavimo sistema. Ji apima didelę dalį telekomunikacijų ir radijo įrenginių, į kuriuos įeina, inter alia , mobiliojo ryšio telefonai, judriojo ryšio tinklo siųstuvai, fiksuotojo ryšio telefonai ir duomenų perdavimo modemai, rinkos, kurios vertė 90 mlrd. EUR. Į direktyvos taikymo sritį nepatenka ne radijo ryšio technologijomis pagrįsti telekomunikacijų įrenginiai, kaip antai komutavimo sistemos. Direktyva taikoma Europos ekonominėje erdvėje (EEE) ir Turkijoje pagal ES ir Turkijos muitų sąjungos susitarimą. Šveicarija savanoriškai suderino savo nacionalinius teisės aktus su direktyvos nuostatomis. Direktyvoje numatytus įrenginius taip pat išsamiai reglamentuoja kiti Europos teisės aktai, kaip antai elektroninių ryšių reglamentavimo sistema[2] ir ypač Sprendimas dėl radijo spektro[3] bei jį įgyvendinančios priemonės, kuriomis siekiama palaipsniui suderinti spektro naudojimo sąlygas. Antroji pažangos ataskaita skelbiama pagal direktyvos 17 straipsnį, pagal kurį Komisija turi reguliariai pranešti apie direktyvos taikymą ir aptarti, inter alia, pažangą, padarytą rengiant atitinkamus standartus, bei išdėstyti visas įgyvendinimo metu kilusias problemas. Ataskaita pagrįsta: - 2007 m. vykusiomis viešosiomis konsultacijomis, kurių metu 60 respondentų atsakė į 120 klausimų apie direktyvos taikymą[4], - nuolatinio Komiteto (TCAM[5], – Telekomunikacijų atitikties vertinimo ir rinkos priežiūros komiteto) veikla, - nacionalinių rinkos priežiūros institucijų ir kitų suinteresuotųjų šalių atsiliepimais. Ataskaitoje atkreipiamas dėmesys į tam tikrus sunkumus, su kuriais susidurta taikant direktyvą ir siekiant numatyto poveikio. Galimos taisomosios priemonės bus aptartos išsamiame poveikio vertinime, susijusiame su būsima direktyvos peržiūra, kurios pasiūlymą Komisija ketina parengti iki 2010 m. pabaigos. DIREKTYVOS TAIKYMAS Direktyvos taikymo sritis 2 straipsnyje apibrėžtas sąvokos „ galinis įrenginys“ teisinis aspektas yra esminis direktyvos taikymo srities aspektas. Sąvokos „galinis įrenginys“ ir „telekomunikacijų tinklas“ buvo atskirtos ES teisės aktuose 1990-aisiais, siekiant išvengti bendro monopolistinio tinklo operatorių ir susijusių naudotojams skirtos įrangos gamintojų dominavimo. Šiuo atskyrimu ir operatorių įsipareigojimu skelbti technines tinklų sąsajų specifikacijas, kaip reikalaujama pagal direktyvos 4 straipsnio 2 dalį, siekiama atverti naudotojų įrangos rinką visiems gamintojams ir suteikti postūmį konkurencijai bei inovacijoms. Atsižvelgiant į technologijų raidą ir pasikeitusias rinkos sąlygas, konkurencijai skatinti reikėtų iš naujo peržiūrėti šių sąvokų atskyrimą. Be to, konkurencijos klausimai šiuo metu taip pat susiję ir su prieigos prie turinio aspektais, kurie dažnai gali būti nesusiję su naudotojams skirtų galinių įrenginių teikėjais arba telekomunikacijų paslaugų abonementu. Direktyvos taikymo sritis turi būti peržiūrėta. Pavyzdžiui, į direktyvos taikymo sritį nepatenka radijo ir televizijos imtuvai, kurie negali perduoti signalų radijo bangomis ar kabeliu, o galintieji perduoti signalus, į ją yra įtraukti. Kai kurios gana specifinės radijo ryšio įrenginių dalys yra neatskiriama sistemų, reglamentuojamų ir kitais saugumo bei saugos ES teisės aktais arba tarptautinėmis sutartimis, dalis. Visų pirma, tai jūrų, sausumos ir oro susisiekimo saugos sistemos . Šioms dalims nevisiškai tinka pagal RRTGĮ vykdomos procedūros ir standartizacijos procesas. Esminių reikalavimų apibrėžtis Direktyvos 3 straipsnyje išdėstyti esminiai reikalavimai, kuriais siekiama apsaugoti sveikatą, užtikrinti saugą ir elektromagnetinį suderinamumą bei užkirsti kelią žalingiesiems trukdžiams. Suinteresuotosioms šalims iš esmės priimtina direktyvoje pateikta šių esminių reikalavimų apibrėžtis. Tačiau dėl sąvokos „numatyta paskirtis“ kyla tam tikra painiava tarp esminių direktyvoje nustatytų reikalavimų ir į jos taikymo sritį nepatenkančių kitų viešųjų interesų, pavyzdžiui, visuomenės saugumo ar komunikacijos laisvės. Keletu atvejų, susijusių su konkrečiais jūrų ir sausumos saugos įrenginiais, buvo veiksmingai taikytas 3 straipsnio 3 dalies e punktas, pagal kurį ES leidžiama nustatyti papildomus reikalavimus, užtikrinančius susisiekimą su pagalbos tarnybomis. Direktyvą grindžiantys darnieji standartai Direktyva grindžiama naujojo požiūrio principu: jei laikomasi darniųjų standartų, esama pagrindo manyti, kad laikomasi ir esminių direktyvos reikalavimų; šia galimybe iš esmės naudojasi RRTGĮ gamintojai. Kitokių būdų laikytis esminių reikalavimų pasitaiko itin retai. Išsamus darniųjų standartų rinkinys nuolat skelbiamas Oficialiajame leidinyje; iki šiol jau paskelbta per 200 standartų[6]. Taigi, taikant direktyvą standartams tenka svarbus vaidmuo. Atvejų, kai standartai neatitinka esminių direktyvos reikalavimų, pasitaiko labai nedaug, todėl Komisijai retai prisieina skelbti standartizacijos įstaigoms skirtas gaires. Pavyzdžiui, 2007 m. 5 GHz Wifi RLAN sistemos[7] sukėlė trukdžius toje pačioje juostoje veikiantiems ir darnųjį standartą atitinkantiems meteorologiniams radarams. Komisija ir Telekomunikacijų atitikties vertinimo ir rinkos priežiūros komitetas (angl. TCAM) ėmėsi priemonių ir paskelbė darniųjų standartų peržiūrai skirtas gaires ir, konsultuodamosi su suinteresuotosiomis šalimis, sutarė dėl „migravimo plano“, skirto pritaikyti WiFi RLAN produktus prieš pateikiant juos plačiajai rinkai. 2003 m. pasauliniu lygmeniu paskyrus naudoti 5 GHz juostą judriajam ryšiui (t. y. Wifi RLAN naudojimui) bendrai su meteorologijos paslaugomis, Europos standartizacijos procese nebuvo atsižvelgta į visas meteorologines sistemas. Šis atvejis pabrėžia būtinybę visoms su spektro pasidalijimu susijusioms suinteresuotosioms šalims dalyvauti standartizacijos procese. Taip pat paaiškėjo, kad darnieji standartai kartais gali būti per griežti. Rinkos priežiūros kampanijų metu nustatyta, kad dalis licencijos neturinčių mažos galios prietaisų neatitinka darniųjų standartų (plg. 2.5 dalį). Tačiau panašu, kad tai neturėjo poveikio nustatytam žalingųjų trukdžių lygiui. Per konsultacijas paaiškėjo, kad yra kliūčių, trukdančių MVĮ ir vartotojams visapusiškai dalyvauti telekomunikacijų srities standartizacijos procese, kaip bendrais bruožais aptarta dviejuose naujausiuose Komisijos komunikatuose[8].[9] Konsultacijų metu taip pat pažymėta, kad reikėtų didinti standartizacijos proceso skaidrumą. Be to, padėtis radijo ryšio įrangos srityje iš dalies rodo, kad ES, siekdama pirmauti pasauliniame standartizacijos procese, susiduria su sunkumais, kaip pažymėta neseniai paskelbtoje Komisijos baltojoje knygoje apie IRT standartizaciją[10]. Dažnių juostų paskyrimo procesas ir jų naudojimas įvairiuose žemynuose skiriasi, o standartai ne visada gali būti pakeičiami vieni kitais. Konsultacijų metu taip pat pabrėžta, kad reikėtų spartinti standartizaciją ir susijusius procesus, kuriais remiantis priimami reglamentavimo sprendimai dėl radijo spektro naudojimo, kad techninį darbą būtų galima grįsti stabilia reglamentavimo sistema. Tam būtinas tvirtesnis administracijų įsipareigojimas įvairiais lygmenimis dalyvauti Europos telekomunikacijų standartų instituto (ETSI) veikloje. Galiausiai, per konsultacijas pabrėžta būtinybė imtis veiksmų siekiant lankstesnių ir bendresnio pobūdžio darniųjų standartų, kurie būtų skirti ne vien konkrečiai technologijai ar sistemai. Paskelbtosios įstaigos (PĮ) Tais atvejais, kai darnieji standartai dar nėra nustatyti arba gamintojas jų nesilaiko, pagal direktyvą paskelbtosioms įstaigoms nurodoma padėti gamintojams atitikties vertinimo proceso metu, visų pirma skelbti nuomones dėl produktų techninės dokumentacijos. Iš esmės dauguma PĮ nuomonių yra skelbiamos apie produktus, kuriems taikomi darnieji standartai siekiant užtikrinti atitiktį esminiams direktyvos reikalavimams, tačiau kurių atveju, dažnai dėl atitikties vertinimo techninio sudėtingumo, gamintojai labiau linkę laukti patikimos ir kvalifikuotos įstaigos patvirtinimo. Daugelį PĮ Komisijai nurodė valstybės narės[11]. PĮ yra įsisteigusios EEE ir šalyse, su kuriomis Europos Sąjunga yra pasirašiusi abipusio pripažinimo susitarimus. PĮ savanoriškai dalyvauja RRTGĮ atitikties asociacijos [12] veikloje. Apie specifines gamintojų ir PĮ bendradarbiavimo problemas nebuvo pranešta. Rinkos priežiūros institucijos (RPI), direktyvos įgyvendinimas ir atitiktis Už rinkos priežiūrą atsakingos RPI kasmet praneša Komisijai apie maždaug 50 atvejų, kai reikalavimų neatitinkantis įrenginys buvo uždraustas nacionalinėje rinkoje taikant 9 straipsnyje numatytą apsaugos sąlygą. RPI aktyviai bendradarbiauja ES lygmeniu ir reguliariai dalyvauja pagal RRTGĮ įsteigtos bendradarbiavimo administracijos srityje (angl. ADCO ) grupės posėdžiuose. ADCO grupė koordinuoja bendras priežiūros kampanijas ir turėtų pasinaudoti naująja teisine sistema (NTS)[13] nustatytų nuostatų teikiamais privalumais, kad bendradarbiavimas pasiektų naują lygmenį. Jau ankstesnių kampanijų metu susirūpinimą kėlė atitikties užtikrinimo lygis tam tikrose produktų grupėse . Visų pirma, direktyvos nuostatų laikytasi itin prastai mažos galios prietaisų atveju ir tik šiek tiek labiau kitose srityse. Keli šių įrenginių importuotojai ir gamintojai nėra girdėję apie direktyvą arba tyčia jos nepaiso. Kelios suinteresuotosios šalys pažymėjo, kad dėl šios priežasties nekilo akivaizdaus pavojaus vartotojų saugai bei telekomunikacijų tinklų vientisumui ir nepadidėjo žalingųjų trukdžių lygis. Direktyvos nuostatas atitinkančios bendrovės mano, kad reikalavimų neatitinkantys produktai nesąžiningai iškraipo konkurenciją. Susirūpinimą kelia produktų, turinčių kokybės trūkumų, atsekamumas : rinkos priežiūros institucijos dažnai negali nustatyti gamintojo ar asmens, atsakingo už produkto teikimą rinkai, ypač mažesnių rinkos dalyvių atveju. Užuot veiksmingiau naudojus ribotus RPI išteklius, ieškant gamintojų ar importuotojų dažnai dedamos didelio masto ir brangiai kainuojančios pastangos. Konsultacijų metu siekiant didesnio atsekamumo pasiūlyta nustatyti privalomąją gamintojų arba jų produktų registraciją internetu ir (arba) pritaikyti direktyvą prie naujosios teisinės sistemos (NTS). Direktyvoje yra numatytos apsaugos priemonės (9 straipsnis), pavyzdžiui, „draudimas prekiauti“. Pagal galiojančią tvarką nacionalinių priemonių galima imtis tik pranešus Komisijai. Ši procedūra laikoma pernelyg ilga, nes paprastai jos negalima baigti iki reikalavimų neatitinkančio produkto gyvavimo ciklo pabaigos. Radijo spektro politikos grupė[14] savo nuomonėje „Spektro naudojimui skirtos reglamentavimo aplinkos supaprastinimas“ pasiūlė svarstyti galimybę prireikus[15] išplėsti nacionalinės apsaugos sąlygos taikymą visai ES rinkai. Netaikytos arba rečiau taikytos nuostatos Keliais atvejais buvo svarstyta, ar taikyti 3 straipsnio 3 dalies a–d punktus ir f punktą, pagal kuriuos ES gali nustatyti papildomus reikalavimus, susijusius su viešuoju interesu, kaip antai kovoti su sukčiavimu arba užtikrinti sąveiką ar privatumą, tačiau galiausiai to atsisakyta. Pranešimų apie galinių įrenginių atjungimą pagal 7 straipsnio 4 dalį ir pranešimų apie reikalavimus atitinkančių įrenginių uždraudimą pagal 9 straipsnio 5 dalį nebuvo gauta. Tuo atveju, kai nacionalinės radijo sąsajos yra suderintos, nes pagal Sprendimą dėl radijo spektro[16] buvo imtasi techninių įgyvendinimo priemonių, nebereikia vertinti jų atitikties pagal direktyvos 4 straipsnio 1 dalį įrenginio klasei. Direktyvoje pateikta 18 administracinio pobūdžio nuostatų; kilo klausimų dėl kai kurių iš jų tinkamumo. Visų pirma, yra įvairių labai mažų įrenginių rūšių, pavyzdžiui, radijo dažninio atpažinimo (RFID) žymenos arba kochleariniai implantai, kurie skleidžia radijo signalus, tačiau mažai tikėtina, kad jie galėtų sukelti žalinguosius trukdžius. Taikyti visas direktyvos administracines nuostatas šiems žalingųjų trukdžių nekeliantiems prietaisams yra nepagrįsta, visų pirma dėl sukuriamos administracinės naštos. Šių prietaisų veikimui būtinas spektras, todėl reikia atsižvelgti į reglamentavimo sprendimus dėl spektro skyrimo šiems prietaisams. Suderinamumas su kitomis ES teisės nuostatomis Daugėja rinkos produktų, pavyzdžiui, žaislų, kurių sudėtyje yra radijo įrenginys. Dėl to susidaro sudėtinga padėtis, nes valstybės narės taiko daugybę atitikties vertinimo procedūrų, nevienodai aiškina nuostatas ir skirtingai jas taiko praktikoje. Nors direktyva labai papildo Sprendimą dėl radijo spektro[17], tačiau tarp šių teisinių priemonių esama tam tikrų ribų nustatymo ir nuoseklumo problemų, todėl jas taikant kyla neaiškumų. Radijo ryšio ir telekomunikacijų galiniams įrenginiams didelio poveikio turi ir elektroninių ryšių reglamentavimo sistemos[18] bei direktyvų dėl pavojingų medžiagų naudojimo apribojimo[19] arba elektros ir elektroninės įrangos atliekų[20] bei įgyvendinimo priemonių pagal Ekologinio projektavimo direktyvą 2005/32/EB peržiūros rezultatai. RRTGĮ direktyva nevisiškai atitinka šiuos teisės aktų tekstus, todėl vėl kyla jų taikymo ir aiškinimo problemų. Telekomunikacijų atitikties vertinimo ir rinkos priežiūros komitetas ir nuoseklus direktyvos taikymas Pagal direktyvą įsteigtas komitetas kasmet rengia maždaug tris dviejų dienų trukmės posėdžius, kuriuose dažniausiai dalyvauja visos valstybės narės. Pirmaisiais direktyvos taikymo metais Komitetas svarstė daugiausia bendro taikymo klausimus, tačiau dabar sprendžia vis daugiau teisinių ir su standartais susijusių klausimų, nagrinėja įgyvendinimo problemas ir 3 straipsnio 3 dalies, pagal kurią galima nustatyti papildomus reikalavimus, taikymo galimybes. Valstybės narės TCAM posėdžio metu sutarė dėl darnaus požiūrio taikymo tam tikriems klausimams. Tačiau, ne visada įmanoma pasiekti susitarimą dėl bendro požiūrio, ypač inovacinių technologijų srityje. Tai galėjo pastūmėti kai kurias bendroves ir investuotojus diegti naujoviškus produktus ne Europoje. Nėra nustatytų bendrų kriterijų pranešimams pagal 6 straipsnio 4 dalį dėl įrenginių, naudojančių dažnių juostas, kurių naudojimas nebuvo suderintas. Tačiau nuo 2008 m. sausio mėn. pradėjus taikyti „vieno langelio“ pranešimo (internetu) sistemą, buvo išspręsta dalis esamų nacionalinių neatitikimų keliamų problemų, tačiau ne visos. Konsultacijų metų kelios suinteresuotosios šalys pageidavo, kad kai kurių direktyvos taikymo aspektų atžvilgiu TCAM išvados būtų privalomos visoms valstybėms narėms. Technologiniai uždaviniai Direktyva suteikė galimybių atsižvelgti į daugumą technologinių pasiekimų. Tačiau, ypač didelių problemų kelia atvejai, kai naudotojai ir (arba) kitas subjektas, išskyrus pirminį gamintoją, pertvarko jau naudojamus įrenginius, pavyzdžiui, programine įranga generuojamą radijo ryšio įrangą (angl. SDR) arba perkonfigūruojamą kognityviąją radijo įrangą . Galiojanti direktyva, pagal kurią vienas teisinis subjektas suprojektuoja įrenginius ir užtikrina, kad jie visuomet atitiktų direktyvos nuostatas, nėra tinkama tokiam lankstumui užtikrinti. RRTGĮ direktyva ir bendra šios srities konkurencingumo ir inovacijų sistema Nuo pat direktyvos įsigaliojimo ji prisidėjo stiprinant į jos taikymo sritį patenkančių produktų vidaus rinką . Sistema sėkmingai taikoma teikiant rinkai įrenginius, kuriems naudojamos pripažintos technologijos ir sukuria palankesnes sąlygas joms plėtoti, ypač laiku peržiūrint darniuosius standartus. Direktyva mažiau tinkama teikti rinkai produktus, kurie pagrįsti iš esmės visiškai naujomis radijo technologijomis , kurios dar neįtrauktos į darniuosius standartus. Kadangi nėra nustatytų darniųjų standartų, norėdamas teikti produktą rinkai, gamintojas turi kreiptis į paskelbtąsias įstaigas. RSPG savo nuomonėje „Spektro naudojimo reglamentavimo aplinkos supaprastinimas“[21] pažymėjo, „kad suinteresuotosios šalys (paskelbtosios įstaigos, gamintojai ir t. t.) negali tiksliai nustatyti, ar radijo įrenginiai atitinka esminius RRTGĮ direktyvos reikalavimus tuo atveju, kai darnusis standartas nebuvo taikytas arba nėra parengtas“. Reglamentavimo institucijos taip pat linkusios naujoviškiems radijo produktams taikyti įprastus pasenusius naudojimo apribojimus, – naudotis tik paskirtomis dažnių juostomis. Be to, kyla į direktyvos taikymo sritį nepatenkanti, tačiau su naujoviškomis radijo technologijomis glaudžiai susijusi problema – naujovės ne visada patenka į galiojančius spektro paskirstymus, todėl teisiškai tampa neįmanoma jomis naudotis. Iš tiesų valstybės narės suteikia naudojimosi teises bandymų tikslais, tai gali paskatinti inovacinių technologijų plėtrą nacionaliniu lygmeniu. Nuo mokslinių tyrimų ir plėtros etapo pereinant prie komercinio diegimo, neturint darniųjų standartų, kurie sudarytų galimybę teikti rinkai naujoviškus produktus laikantis teisinių reikalavimų, ir nesant tinkamai paskirstyto spektro bei susijusių naudojimosi sąlygų, gali kilti teisinis netikrumas, kuris gali atgrasyti potencialius investuotojus į technologijas. Tačiau šią problemą gali padėti išspręsti po 2009 m. elektroninių ryšių reglamentavimo sistemos peržiūros nustatytos lankstesnės spektro naudojimo sąlygos. Dėl šių sudėtingos ir gana nelanksčios reglamentavimo sistemos keliamų problemų, bendrovės gali nuspręsti bandomuosius tyrimus, ikikomercinio ir pradinio komercinio diegimo projektus perkelti į kitas prekybos zonas, pavyzdžiui, Jungtines Amerikos Valstijas. Tokia padėtis trukdo išnaudoti visą radijo technologijų inovacijų Europoje potencialą. IšVADOS Direktyva buvo veiksminga siekiant sukurti radijo įrenginių vidaus rinką, nes buvo pakeista tūkstančiai nacionalinių tipo patvirtinimų sistemų ir nustatyta lanksti reglamentavimo sistema, sudaranti palankesnes sąlygas inovacijoms ir konkurencijai. Apskritai, direktyva nustatyta reglamentavimo sistema suteikė galimybę pasiekti direktyvoje numatytų tikslų , t. y. užtikrinti aukštą naudotojų sveikatos ir saugos lygį, telekomunikacijų galinių įrenginių ir radijo įrenginių elektromagnetinį suderinamumą bei užkirsti kelią žalingiesiems trukdžiams. Dėl spektro naudojimo, nepaisant ribotos techninės atitikties kai kurių produktų rūšių atveju, nėra įrodymų, kad žalingųjų trukdžių lygis padidėjo. Tai gali reikšti, kad standartai galbūt yra per griežti, o persvarsčius šiai sričiai taikomą techninį metodą atsirastų galimybių intensyviau ir veiksmingiau naudoti spektrą. Reikėtų atidžiau išnagrinėti du esminius klausimus: inovacinių radijo ryšio technologijų teikimą rinkai priėmus reikiamus reglamentavimo sprendimus dėl spektro naudojimo bei darniuosius standartus ir gamintojo arba asmens, atsakingo už produktų teikimą rinkai, atsekamumą. [1] OL L 91, 1999 4 7, p. 10–28. [2] 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/140/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos, Direktyvą 2002/19/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimo ir prieigos prie jų ir Direktyvą 2002/20/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo, ir 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/136/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis, Direktyvą 2002/58/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos elektroninių ryšių sektoriuje ir Reglamentą (EB) Nr. 2006/2004 dėl nacionalinių institucijų, atsakingų už vartotojų apsaugos teisės aktų vykdymą, bendradarbiavimo [3] Sprendimas dėl radijo spektro politikos teisinio reguliavimo pagrindų Europos bendrijoje (Sprendimas dėl radijo spektro) (676/2002/EB). [4] Atsakymų santrauką rasite internete http://ec.europa.eu/enterprise/rtte/index_en.htm [5] Telekomunikacijų atitikties vertinimo ir rinkos priežiūros komitetas. [6] http://ec.europa.eu/enterprise/rtte/harstand.htm [7] Vietiniai radijo prieigos tinklai. [8] COM/2008/133 galutinis. Komisijos komunikatas Tarybai, Europos Parlamentui ir Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui „Kaip geriau panaudoti standartizaciją inovacijoms Europoje skatinti“. [9] COM/2008/394 galutinis. Komisijos komunikatas Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Visų pirma galvokime apie mažuosius“ – Europos iniciatyva „Small Business Act“. [10] COM(2009) 324 galutinis. Baltoji knyga „Informacinių ir komunikacinių technologijų standartizacijos modernizavimas Europos Sąjungoje. Tolesni veiksmai“ [11] http://ec.europa.eu/enterprise/newapproach/nando/index.cfm?fuseaction=directive.notifiedbod y&dir_id=22&type_dir=NO%20CPD&pro_id=99999&prc_id=99999&ann_id=99999&prc_anx=99999 [12] http://www.rtteca.com/ [13] 2008 m. liepos 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 768/2008/EB dėl bendrosios gaminių pardavimo sistemos ir panaikinantis Tarybos sprendimą 93/465/EEB, 2008 m. liepos 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 765/2008, nustatantis su gaminių prekyba susijusius akreditavimo ir rinkos priežiūros reikalavimus ir panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 339/93,2008 m. liepos 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 764/2008, nustatantis procedūras, susijusias su tam tikrų nacionalinių techninių taisyklių taikymu kitoje valstybėje narėje teisėtai parduodamiems gaminiams, ir panaikinantis Sprendimą Nr. 3052/95/EB. [14] Radijo spektro politikos grupė (RSPG) yra iš valstybių narių atstovų, atsakingų už spektro politiką, sudaryta Europos Komisijos patariamoji grupė (žr. http://rspg.ec.europa.eu/). [15] RSPG08-246 dokumente pateikta rekomendacija 5.19 http://rspg.ec.europa.eu/rspg_opinions/index_en.htm). [16] op. cit., p. 2 [17] op. cit., p. 2 [18] op. cit., p. 2. [19] Pavojingų medžiagų naudojimo apribojimo direktyva (2002/95/EB). [20] Elektros ir elektroninės įrangos atliekų direktyva (2002/96/EB). [21] RSPG08-246 (http://rspg.ec.europa.eu/rspg_opinions/index_en.htm)