Komisijos ataskaita 2005 metų konkurencijos politikos ataskaita /* SEK/2006/0761 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 15.6.2006 SEK(2006)761 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA 2005 metų konkurencijos politikos ataskaita TURINYS Įžanga 7 I – Kova su monopolijomis. EB sutarties 81, 82 ir 86 straipsniai 11 A – Teisės aktų leidybos, aiškinamosios ir procedūrinės taisyklės 11 1. Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi 11 2. Susitarimai ir suderinti veiksmai 12 2.1. Reglamentai dėl bendrosios išimties suteikimo transportui 12 2.1.1. Jūrų transportas 12 2.1.2. Oro transportas 13 2.2. Reglamentas dėl bendrosios išimties suteikimo motorinėms transporto priemonėms 14 3. Procedūrinės taisyklės 15 3.1. Galimybė susipažinti su dokumentų rinkiniu 15 3.2. Rinkos informacijos tvarkymas ir skundų nagrinėjimas 16 1 langelis. EB sutarties 81 ir 82 straipsniai. Bendrijos interesai tariamų pažeidimų aiškinimosi ir prioritetų nustatymo srityse 17 4. ES teisės aktų persvarstymas konkurencijos atžvilgiu 19 5. Žalioji knyga Dėl Ieškinių dėl žalos, patirtos pažeidus EB antimonopolines taisykles 20 B – 81, 82 ir 86 straipsnių taikymas 22 1. Energetika, pagrindinės pramonės šakos, cheminės medžiagos ir farmacijos produktai 22 1.1. Energetika 22 1.2. Pagrindinės pramonės šakos 27 1.3. Cheminės medžiagos 28 1.4. Farmacijos preparatai 29 2 langelis. „AstraZeneca“: piktnaudžiavimas valstybinėmis procedūromis farmacijos sektoriuje 29 2. Informacija, ryšiai ir žiniasklaida 31 2.1. Elektroniniai ryšiai ir pašto paslaugos 31 2.2. Žiniasklaida 36 2.3. Informacijos priemonių sektoriaus šakos, internetas ir vartotojams skirtos elektronikos prekės 38 3. Paslaugos 40 3.1. Finansinės paslaugos 40 3.2. Transportas 42 3.2.1. Oro transportas 42 3.2.2. Vidaus transportas 44 3.3. Platinamoji prekyba ir kitos paslaugos 45 3.3.1. Profesijos 45 3.3.2. Atliekų tvarkymas 46 4. Pramonė, vartojimo prekės ir gamyba 48 4.1. Vartojimo prekės ir maisto produktai 48 4.2. Mechaninės ir kitos apdirbimo pramonės šakos, taip pat transporto įranga 49 5. Karteliai 53 5.1. Kartelių politikos raidos apžvalga 53 5.1.1. Naujasis direktoratas 53 5.1.2. Komisijos atleidimo nuo baudų programa 54 5.2. Bylos 56 C – EKT: Bendradarbiavimo apžvalga 60 1. Bendroji apžvalga 60 1.1. Bendradarbiavimas politikos klausimais 60 1.2. Nacionalinių įstatymų pritaikymas, siekiant užtikrinti, kad NKI galėtų veiksmingai įgyvendinti įstatymus 61 1.3. Bendradarbiavimas atskirose bylose 61 2. ES konkurencijos taisyklių taikymas ES nacionaliniuose teismuose. Reglamento (EB) Nr. 1/2003 15 straipsnio įgyvendinimo ataskaita 63 2.1. Pagalba informacijos arba nuomonės forma 63 2.2. Nacionalinių teismų sprendimai 64 2.3. Amicus curiae įsikišimas 64 2.4. Nacionalinių teisėjų mokymo ES konkurencijos teisės srityje finansavimas 64 2.5. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 15 straipsnio 1 dalį Komisijos pateiktų nuomonių santraukos 65 3. EKT bendradarbiavimas įvairiuose sektoriuose 67 D – Rinktinės teismo bylos 70 E – Statistiniai duomenys 76 II – Susijungimų kontrolė 79 A – Teisės aktų leidybos ir aiškinamosios taisyklės 80 1. Konkurencijos gynimo priemonių tyrimas 80 2. Naujosios susijungimų sandorių atsisakymo gairės 82 3. Supaprastintas klausimų paskirstymas. 2005 m. patirtis 83 3.1. Statistinių duomenų apžvalga 83 3.2. Praktiniai klausimo perdavimo prieš pranešant proceso aspektai 83 B – Komisijos sprendimai 85 1. Pagal 8 straipsnį priimti sprendimai 85 2. Pagal 6 straipsnio 1 dalies b punktą ir 2 dalį priimti sprendimai 90 3. Perduoti klausimai 93 4. Atsiimti pranešimai ir (arba) nutraukti sandoriai 98 C – Rinktinės teismo bylos 101 D – Statistiniai duomenys 106 III – Valstybės pagalbos kontrolė 108 A – Teisės aktų leidybos ir aiškinamosios taisyklės 108 1. Reglamentai, gairės ir komunikatai 108 1.1. Valstybės pagalbos veiksmų planas 108 3 langelis. Valstybės pagalbos veiksmų planas 108 1.2. Nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gairės 2007–2013 m. 109 1.3. Būsima mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros bei naujovių diegimo sistema 110 1.4. Komunikatas dėl valstybės pagalbos eksporto kreditų draudimui 112 1.5. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai gairių pakeitimas 112 1.6. Bendrojo ekonominio intereso paslaugos 113 4 langelis. bendrojo ekonominio intereso paslaugos 113 2. Žemės ūkis 114 2.1. Naujoji metinių valstybės pagalbos ataskaitų teikimo tvarka 114 2.2. Skaidrumas 115 3. Anglys 115 4. Transportas 116 5. Skaidrumas 117 6. Plėtra 117 6.1. Esama pagalba naujosiose valstybėse narėse 117 6.2. Bulgarijos ir Rumunijos stojimas 118 B – Bylos 119 1. Pagalba sanavimui ir restruktūrizavimui 119 1.1. Pagalba sanavimui 119 1.2. Pagalba restruktūrizavimui 120 2. Laivų statyba 125 3. Plienas 127 4. Visuomeninis transliavimas, plačiajuostis ryšys, kinematografijos pramonė 129 5. Bankininkystė 133 6. Regioninė pagalba 134 7. Pagalba moksliniams tyrimams ir technologijų plėtrai (MTTP), pagalba naujovėms įgyvendinti 137 8. Pagalba aplinkos apsaugai ir energijos taupymui 141 9. Pagalba mokymui, užimtumui ir mažosioms bei vidutinėms įmonėms 144 10. Fiskalinė pagalba 146 11. Pagalba, teikiama stichinių nelaimių padarytai žalai atitaisyti 151 12. Kiti sektoriai: sveikata, pašto paslaugos, gynyba 151 13. Žemės ūkis 153 14. Žuvininkystė 157 15. Anglys 158 16. Transportas 158 16.1. Geležinkelių transportas 158 16.2. Kombinuotas transportas 159 16.3. Kelių transportas 159 16.4. Oro transportas 160 C – Sprendimų dėl valstybės pagalbos vykdymo užtikrinimas 162 1. Įžanga 162 2. Individualios bylos 163 D – Rinktinės teismo bylos 165 E – Statistiniai duomenys 171 IV – Tarptautinė veikla 173 A – Plėtra ir Vakarų Balkanai 173 B – Dvišalis bendradarbiavimas 174 1. Įžanga 174 2. Susitarimai su JAV, Kanada ir Japonija 174 3. Bendradarbiavimas su kitomis šalimis ir regionais 177 C – Daugiašalis bendradarbiavimas 180 1. Tarptautinis konkurencijos tinklas 180 2. EBPO 182 V – 2006 m. perspektyvos 186 1. Kova su monopolijomis 186 2. Susijungimai 187 3. Valstybės pagalba 187 4. Tarptautinė veikla 188 Priedas. Ataskaitoje aptartos bylos 189 1. EB SUTARTIES 81, 82 ir 86 straipsniai 189 2. Susijungimų kontrolė 191 3. Valstybės pagalba 192 Įžanga KONKURENCIJOS GENERALINIO DIREKTORIAUS ĮŽANGINIS ŽODIS 2005 m. Konkurencijos GD padarė didelę pažangą, siekdamas veiksmingiau ir tikslingiau taikyti konkurencijos taisykles visose mūsų veiklos srityse. Buvo pradėtas taikyti Valstybės pagalbos veiksmų planas (VPVP) – ambicingas reformų paketas, kuriuo siekiama valstybės pagalbos teikimo taisykles padaryti tikslingesnes ir taip skatinti tiksliau orientuotą pagalbą, pvz., skirtą naujovėms, rizikos kapitalui, moksliniams tyrimams ir plėtrai skatinti. Galutinis VPVP tikslas – labiau nuspėjama valstybės teikiamos pagalbos kontrolė, geresni ekonominiai rezultatai ir valdymas. Dėl bylų nagrinėjimo taip pat labai padidėjo darbo krūvis valstybės teikiamos pagalbos kontrolės srityje, nes 2005 m. buvo užregistruota 676 naujų bylų (šis skaičius, palyginti su ankstesniais metais, padidėjo 8. Antimonopolinių teisės aktų vykdymo srityje didžiausias Konkurencijos GD prioritetas buvo kartelių – kenksmingiausios antikonkurencinio elgesio formos – išaiškinimas, išardymas bei baudimas. Karteliai dirbtinai didina prekių ir paslaugų kainas, mažina pasiūlą, užkerta kelią naujovėms (todėl galiausiai už prastesnės kokybės prekę ar paslaugą vartotojai turi mokėti didesnę kainą) ir gali labai padidinti Europos įmonių sąnaudas. Sėkmingai vykdoma Komisijos baudų sumažinimo ir atleidimo nuo baudų programa lėmė tai, kad atliekama daugiau kartelių tyrimų. Tai drąsinantis mūsų politikos veiksmingumo požymis. 2005 m. Komisija priėmė penkis prieš kartelius nukreiptus sprendimus ir iš viso skyrė 683 029 mln. EUR baudų. Siekiant sustiprinti kovą su karteliais, 2005 m. Konkurencijos GD buvo įsteigtas atskiras Kartelių direktoratas. Užtikrindamas kitų antimonopolinės teisės aktų vykdymą, Konkurencijos GD vis daugiau dėmesio skyrė bylų, susijusių su labiausiai vartotojams kenkiančiais veiklos būdais, nagrinėjimui. Pvz., Komisija pritaikė sankcijas korporacijai „AstraZeneca“ už piktnaudžiavimą reguliavimo sistema, siekiant, kad į rinką kuo vėliau patektų nepatentuoti vaistai, konkuruojantys su labai populiariu korporacijos produktu „Losec“. Siekiant, kad įmonės įsipareigotų spręsti konkurencijos problemas, buvo pasinaudota ne tik oficialia pažeidimo procedūra, bet ir naująja galimybe, atsiradusia priėmus Reglamentą (EB) Nr. 1/2003. Šia galimybe buvo pasinaudota, pvz., „Coca-Cola“ prekybos politikos atveju. Įgyvendinant Reglamentą (EB) Nr. 1/2003, buvo ypač svarbu tai, kad pirmą kartą buvo inicijuoti du sektorių tyrimai pagal 17 straipsnį: finansų sektoriaus ir energetikos sektoriaus (dujų ir elektros). Abu šie sektoriai ypač svarbūs siekiant platesnių Komisijos politikos tikslų – plėtros ir darbo vietų kūrimo. Atlikdama šių sektorių tyrimus, Komisija įvykdė savo įsipareigojimą teisės aktų vykdymo užtikrinimui labiau taikyti iniciatyva ir ekonomika pagrįstą metodą. Komisija šių apklausų rezultatus panaudos tam, kad galėtų nustatyti, ar šiuose sektoriuose reikia imtis veiksmų dėl teisės aktų vykdymo ir reglamentavimo (jei taip – kokių) siekiant užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą. Šių sektorių tyrimų rezultatų analizė ir tinkamų tolesnių veiksmų nustatymas bus pagrindinės Konkurencijos GD užduotys 2006 ir vėlesniems metams. Susijungimus reglamentuojantys teisės aktai 2005 m. buvo aktyviau įgyvendinami dėl bendros dabartinės tendencijos vykdyti vis daugiau susijungimo ir įsigijimo sandorių. Komisijai pranešta apie 313 bylų dėl susijungimų. Palyginti su 2004 m., tai yra 25 % daugiau. Be to, Konkurencijos GD tyrimai labiau grindžiami vis išsamesniais faktų tyrimais. Orientuojamasi į tai, kad būtų nustatytos konkurencijos problemos, pagrįstos išsamia ekonomine analize ir faktais. Ypač daug dėmesio skirta susijungimams, kurie galėtų kliudyti siekti ES liberalizavimo tikslų. Vienas agrindinių modernizavimo tikslų buvo padaryti ES konkurencijos taisykles veiksmingesnes, o to galima pasiekti tik užtikrinant tinkamą Europos konkurencijos tinklo (EKT) veiklą. Šis tinklas apima Komisiją ir valstybių narių nacionalines konkurencijos institucijas (NKI). Pagrindinis tinklo darbo tikslas – užtikrinti, kad ir po ES plėtros būtų nuosekliai ir vienodai taikomos ES konkurencijos taisyklės. Taigi pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 11 straipsnio 4 dalį Komisijai buvo pranešta apie beveik 80 atvejų, kai NKI ketino priimti sprendimus pagal 81 ir (arba) 82 straipsnius. Konkurencijos GD kartu su Informacinės visuomenės GD vaidina svarbų vaidmenį įgyvendinant 2002 m. Komisijos priimtus su elektroniniais ryšiais susijusius teisės aktus, pagrįstus ES konkurencijos teisės principais. Šiuose teisės aktuose nustatyta, kad Konkurencijos GD ir Informacinės visuomenės GD yra bendrai atsakingi už nacionalinių reguliavimo institucijų pranešimų apie elektroninių ryšių rinkų reguliavimo priemones nagrinėjimą. 2005 m. buvo išnagrinėti 201 tokių pranešimųi (daugiau nei du kartus daugiau nei 2004 metais, kai buvo išnagrinėti 89 pranešimai). Dėl šių pranešimų 2005 m. Komisija taip pat priėmė beveik du kartus daugiau sprendimų, palyginti su 2004 m. – šių sprendimų skaičius padidėjo nuo 64 iki 117. 2005 m. mes taip pat ėmėmės svarbių priemonių veiksmingam Komisijos sprendimų konkurencijos įgyvendinimui užtikrinti. Tai rodo gruodžio mėn. pradėta oficiali procedūra „Microsoft“ byloje. Valstybės teikiamos pagalbos srityje taip pat buvo sumažinta pagal nuo 2000 m. iki 2005 m. vidurio priimtus sprendimus susigrąžintina neteisėta ir su bendrąja rinka nesuderinama valstybės pagalba. Iš visos 9,4 mlrd. EUR susigrąžintinos sumos iki 2005 m. birželio mėn. pabaigos buvo susigrąžinta apie 7,9 mlrd. EUR. Be VPVP įgyvendinimo, Konkurencijos GD pasiekė reikšmingos pažangos savo ambicingame su konkurencijos politika susijusių teisės aktų persvarstymo procese. Juo siekiama išplėsti konkurencijos teisės aktų vykdymo mastą, siekiant, kad konkurencijos politika taptų veiksmingesnė ir būtų skatinamas konkurencingumas. Konkurencijos GD diskusijų dokumentas dėl EB sutarties 82 straipsnio taikymo antikonkurencinio piktnaudžiavimo, kuriuo yra neįleidžiami į arba išstumiami iš rinkos konkurentai, atvejams ir priimta Žalioji knyga dėl ieškinių dėl žalos padės ES stiprinti konkurencijos kultūrą. Komisija taip pat pasiūlė panaikinti bendrąją ES konkurencijos taisyklių, draudžiančių konkurenciją ribojančius verslo subjektų veiksmus, išimtį lainerių konferencijoms. Panaikinus šią išimtį, pagerėtų ES eksportuotojų padėtis, nes sumažėtų gabenimo kainos, o paslaugos išlikų patikimos. Taip būtų sustiprintas ES pramonės konkurencingumas. 2005 m. Konkurencijos GD taip pat investavo nemažai išteklių į geresnių reguliavimo iniciatyvų rėmimą. Tai visų pirma apėmė naujų Komisijos iniciatyvų persvarstymą, siekiant įvertinti jų poveikį konkurencijai, ir konkurencijos propagavimą valstybėse narėse. Kartu su savo ruožtu plėtojama konkurencijos politika, šie veiksmai padėjo konkurencijos taisykles padaryti veiksmingesnes, o verslo bendruomenei ir vartotojams padėtis tapo skaidresnė ir labiau nuspėjama. Apskritai 2005 m. padaryta didelės pažangos tiek reformuotos kovos su konkurencijos teisės pažeidimais bei susijungimų kontorlės konkurencijos politikos konsolidavimo srityje, tiek vykdant ambicingą reformą valstybės pagalbos srityje. 2005 m. taip pat padaryta pažangos taikant labiau į poveikį orientuotus, ekonomiškai pagrįstus konkurencijos problemų sprendimo būdus jau egzistuojančiuose priemonėse. Be to, 2005 m. Konkurencijos GD pradėjo naujus svarbius projektus. Labiausiai pažymėtini sektorių tyrimai. Jų rezultatais ateityje bus grindžiamos naujos iniciatyvos ir (arba) teisės aktų vykdymo užtikrinimo priemones. Tai bus naudinga ES vartotojams – tiek atskiriems asmenims, tiek verslininkams – ir prisidės prie ES konkurencingumo didinimo. IŠKLAUSANČIO PAREIGŪNO PRANEŠIMAS Komisija įsteigė išklausančio pareigūno pareigybę siekdama, kad administracinio proceso antimonopolinėse bylose ir bylose dėl susijungimų tvarkymas būtų patikėtas nepriklausomam asmeniui, kuris išmanytų konkurencijos klausimus ir turėtų tokį statusą, kuris yra būtinas, jog būtų galima prisidėti, kad procesas būtų objektyvus, skaidrus ir veiksmingas. Išklausantis pareigūnas atlieka šią užduotį pagal jam suteiktus įgaliojimus. Konfidencialumo ir teisės susipažinti su dokumentais bylose santykis pagal Pranešimo dėl teisės susipažinti su Komisijos dokumentais bylose taisykles 2005 m. ne kartą iškilo sudėtingų klausimų, susijusių su teise susipažinti su dokumentais. Kai kuriose bylose, kai bylos dokumentų visumą sudarė tūkstančiai dokumentų, kuriems pagrįstai reikalauta suteikti konfidencialumo statusą, procedūra vyko lėčiau dėl prašymų suteikti galimybę susipažinti su dokumentų rinkiniu nagrinėjimo. Reikia atsižvelgti į tai, kad kiekvieną kartą reikia patikrinti, ar dėl teisės į gynybą pareikštas pagrįstas reikalavimas susipažinti su dokumentų rinkiniu yra svarbesnis už konfidencialumą, todėl norint užtikrinti, kad procedūra vyktų laiku, ypač svarbu labai gerai apgalvoti, kaip užtikrinti galimybę susipažinti su bylos dokumentais. Visiems dalyviams naudinga, kad procedūra vyktų sparčiai ir operatyviai. Todėl informacijos teikėjai ir asmenys, prašantys suteikti galimybę susipažinti su konfidencialia informacija, turėtų laikytis pagrindinių konfidencialumo principų: - informacijos teikėjai turėtų pateikti pakankamai argumentuotą prašymą dėl konfidencialumo užtikrinimo, kad galėtų pagrįstai tvirtinti, jog būtų žalinga atskleisti su konkrečiomis dokumentų ištraukomis susijusią informaciją. Būtina pateikti nekonfidencialią informacijos versiją, taip pat reikėtų trumpai apibūdinti kiekvieną dokumento vietą, iš kurios buvo ištrinta informacija. Svarbu, kad nekonfidencialioji dokumento versija ir ištrinta informacija būtų apibūdintos taip, kad bet kuri šalis, turinti teisę susipažinti su šiuo dokumentų rinkiniu, galėtų nuspręsti, ar ištrinta informacija gali būti svarbi jos gynybai, taigi ar yra pakankamas pagrindas prašyti Komisijos suteikti galimybę susipažinti su konkrečia informacija; - šalys, prašančios suteikti galimybę susipažinti su konfidencialia informacija, turėtų pateikti išsamius ir pagrįstus prašymus, iš kurių būtų aiškiai matyti, kodėl jų teisei į gynybą įgyvendinti reikalingi konkretūs dokumentai. Išklausančių pareigūnų sprendimai Spręsdami individualius prašymus suteikti galimybę susipažinti su bylos dokumentais, išklausantys pareigūnai 2005 m. septyniose bylose priėmė 13 sprendimų pagal savo įgaliojimų 8 straipsnį. Šiame straipsnyje numatyta, kad šalys gali prašyti suteikti joms galimybę susipažinti su dokumentais, kurie, jų nuomone, būtini tam, kad būtų tinkamai įgyvendinta jų teisė gintis, ir kurie nebuvo šalims atskleisti dėl konfidencialumo išsaugojimo priežasčių. Išklausantis pareigūnas gali priimti sprendimą atmesti tokį prašymą arba suteikti galimybę susipažinti su visais šiais dokumentais arba jų dalimi. 2005 m. išklausantiems pareigūnams neprireikė priimti nė vieno sprendimo pagal 9 straipsnį. Pagal šį įgaliojimų straipsnį išklausantys pareigūnai nusprendžia, kad Komisija gali atskleisti informaciją net ir tada, kai įmonė tam prieštarauja, jeigu mano, kad ši informacija nėra apsaugota arba jeigu, palyginus informacijos atskleidimo svarbą ir galimą atskleidimo žalą, priežastys atskleisti informaciją yra svaresnės. Tokį sprendimą galima apskųsti apeliacine tvarka Europos teismams; šis procesas paprastai vadinamas AKZO procedūra. Siekdami išvengti sudėtingos procedūros, išklausantys pareigūnai pradėjo taikyti naują tvarką, pagal kurią siunčiami vadinamieji „išankstiniai su 9 straipsniu susiję raštai“. Prieš priimant galutinį ir teisiškai įpareigojantį sprendimą pagal 9 straipsnį, šiais raštais įmonėms pranešama preliminari išklausančių pareigūnų nuomonė. 2005 m. buvo išsiųsta keletas tokių laiškų. Bylos dokumentų apimtis Per 2005 m. išklausantys pareigūnai pripažino, kad pagal teismų praktiką pateikusioms prašymą šalims turėtų būti suteikta teisė susipažinti su visais dokumentais, realiai susijusiais su tariamu pažeidimu, taikant įprastas išimtis dėl konfidencialumo ar dėl to, kad konkretus dokumentas yra vidaus reikmėms skirtas dokumentas,. Tačiau atitinkamos Komisijos tarnybos turi tam tikrą diskreciją savo nuožiūra spręsti, ar jos turėtų dalyvauti, jų nuomone, pakankamai susijusiuose tyrimuose. Šios Komisijos tarnybos dėl objektyvių priežasčių gali priimti sprendimą, ar, norint išsamiai ir nuodugniai išnagrinėti tiriamą nekonkurencingą elgesį, reikia tuo pat metu įsigilinti ir į kitus produktų ar geografines rinkas, ar ne. Išklausančių pareigūnų ataskaitos ir žodiniai nagrinėjimai 2005 m. išklausantys pareigūnai parengė tarpines ir (arba) galutines trijų bylų dėl susijungimų ir dvylikos bylų dėl kovos su monopolijomis ataskaitas. Kai kurios iš šių bylų buvo nagrinėjamos 2004 m. 2005 m. aštuonioms byloms dėl kovos su monopolijomis buvo pritaikyta žodinio nagrinėjimo procedūra. Byloms dėl susijungimų nebuvo taikyta minėta procedūra. Galbūt bylose dėl susijungimų žodiniai nagrinėjimai taikomi rečiau dėl to, kad šalys labiau suinteresuotos suteiktą ribotą laiką panaudoti deryboms dėl priemonių, skirtų trūkumams pašalinti, o ne tam, kad, stebint platesnei auditorijai, kurioje taip pat gali būti ir prieš koncentraciją nusiteikusių bendrovių, abejotų Komisijos vertinimu. Žodinių pareiškimų procedūra 2005 m. buvo nustatyta nauja procedūra, skirta užtikrinti, kad įmonės, norinčios bendradarbiauti su Komisija pagal pranešimą dėl atleidimo nuo baudų ir baudų sumažinimo, nenuspręstų to nedaryti dėl informacijos, kuri gali būti atskleista ne ES jurisdikcijoje vykdomose civilinėse bylose dėl žalos. Tai reiškia, kad kiti įtariamo kartelio nariai neturi galimybių įprasta tvarka susipažinti su įmonių pareiškimais (t. y. gauti CD-ROM ar DVD laikmenų arba spausdintų kopijų). Tačiau šalims leidžiama iš pareiškėjo pareiškimo pasidaryti užrašus. I – Kova su monopolijomis. EB sutarties 81, 82 ir 86 straipsniai A – TEISėS AKTų LEIDYBOS, AIšKINAMOSIOS IR PROCEDūRINėS TAISYKLėS 1. PIKTNAUDžIAVIMAS DOMINUOJANčIA PADėTIMI 1. Gruodžio 19 d. Konkurencijos Generalins Direktoratas paskelbė diskusijų dokumentą apie ES konkurencijos taisyklių dėl piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi taikymą (EB sutarties 82 straipsnis)[1]. Šiuo dokumentu siekiama paskatinti diskusiją apie tai, kaip ES rinkas geriausiai apsaugoti nuo dominuojančių bendrovių antikonkurencinio elgesio, kuriuo yra neįleidžiami į rinką dominuojančios įmonės konkurentai, galinčio apriboti rinkoje likusį konkurencinį spaudimą. Dokumente siūloma sistema, pagal kurią būtų galima toliau nuosekliai taikyti EB sutarties 82 straipsnį. Sistema yra pagrįsta neseniai nagrinėtų bylų ekonomine analize ir nustato vieną galimą kai kurių dažniausiai pasitaikančių piktnaudžiavimo būdų vertinimo metodiką. Dažniausiai pasitaikantys piktnaudžiavimo būdai yra, pvz., nepagrįstai žemų, žemesnių nei dominuojančios įmonės kaštai, kainų nustatymas, reikalavimas nepirkti konkuruojančių prekių arba pirkti visą arba didžiąją dalį savo poreikio tik dominuojančios įmonės prekių ir atsisakymas tiekti produktus, žaliavą ar informaciją, reikalingą konkurentams jų ekonominei veiklai vykdyti. 2006 m. Komisija imsis nagrinėti kitas piktnaudžiavimo formas, pvz., diskriminavimą ir išnaudojimą. Konkurencijos GD paragino iki 2006 m. kovo 31 d. pateikti pastabas dėl šio diskusijų dokumento. 2. EB sutarties 2 straipsnis draudžia piktnaudžiauti dominuojančia padėtimi. Piktnaudžiavimas paprastai skirstomas į antikonkurencinįelgesį, kuriuo yra neįleidžiami į arba išstumiami iš rinkos konkurentai, , ir išnaudotojišką piktnaudžiavimą, kai dominuojanti bendrovė išnaudoja savo įtaką rinkoje, pvz., nustatydama pernelyg aukštas kainas. Diskusijų dokumentas skirtas tik antikonkurenciniam elgesiui, kuriuo yra užkertamas kelias konkurentams įeiti į rinką arba kuriuo jie yra išstumiami iš jos. 3. Dokumente aprašoma bendroji sistema, skirta dominuojančios bendrovės antikonkurencinio elgesio veiksmams tirti. Vien tai, kad rinkoje yra dominuojanti bendrovė, susilpnina konkurenciją šioje rinkoje. Todėl konkurencijos taisyklėmis siekiama užkirsti kelią dominuojančios bendrovės veiksmams, galintiems dar labiau susilpninti konkurenciją ir pakenkti vartotojams, neatsižvelgiant į tai, kada gali atsirasti ši žala – labai greitai, vidutinės trukmės ar ilgalaikiu laikotarpiu. Kalbant apie elgesį kainų pagrindu, pvz., nuolaidas, dokumente svarstoma, ar piktnaudžiavimu reikėtų laikyti tiktai tokius veiksmus, kurie galėtų sukelti riziką, kad iš rinkos bus išstumti lygiai produktyvūskonkurentai. Dokumente taip pat svarstoma, ar pagal EB sutarties 82 straipsnį reikėtų atsižvelgti į našumą ir, jei taip, kaip. Jei į numatomą našumą reikia atsižvelgti, jis turėtų būti svaresnis nei tokiais veiksmais sukeliamas konkurencijos ribojimas. 4. Konkurencijos GD vykdo plačias konsultacijas dėl diskusijų dokumento. Ji jau aptarė dokumentą Europos konkurencijos tinkle ir dabar pradėjo konsultacijas su visuomene. Šių konsultacijų metu, 2006 m. pavasarį, Komisija surengs viešą svarstymą dėl piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi, ypač dėl Diskusijų dokumente siūlomos sistemos. 2. Susitarimai ir suderinti veiksmai 2.1. Reglamentai dėl bendrosios išimties suteikimo transportui 2.1.1. Jūrų transportas Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4056/86 panaikinimas – bendroji išimtis lainerių konferencijoms 5. Gruodžio 14 d. Komisija priėmė pasiūlymą dėl Tarybos reglamento[2], panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 4056/86, nustatantį išsamias Sutarties 85 ir 86 straipsnių taikymo jūrų transportui taisykles[3]. Po konsultacijų su Europos Parlamentu Taryba kvalifikuota balsų dauguma priims sprendimą dėl šio pasiūlymo. 6. Pasiūlymu siekiama panaikinti bendrąją išimtį lainerių konferencijoms, leidžiančią laivybos linijoms per konferencijas nustatyti vežimo kainas ir reguliuoti pajėgumus. Po trejų metų trukusių svarstymų atliktas poveikio vertinimas rodo, kad lainerių konferencijos neatitinka 81 straipsnio 3 dalies keturių suvestinių sąlygų ir kad panaikinus bendrąją išimtį galimai sumažės transporto kainos, o paslaugos išliks patikimos bei sustiprės Europos pramonės, ypač ES eksportuotojų, konkurencingumas. Pasiūlyme numatytas dvejų metų pereinamasis laikotarpis bendrosios išimties taikymo lainerių konferencijoms nuostatų atžvilgiu, prasidėsiantis nuo tada, kai Taryba priims reglamentą. 7. Pasiūlymu taip pat siekiama iš dalies pakeisti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1/2003[4] ir į jo taikymo sritį įtraukti kabotažo ir trampinių laivų paslaugas, nes tokiu atveju visuose ekonominės veiklos sektoriuose galiotų vienodos bendrosios konkurencijos užtikrinimo taisyklės. 8. Siekdama palengvinti perėjimą prie visiškos konkurencijos sąlygų, Komisija ketina 2007 m. pateikti atitinkamas konkurencijos jūrų sektoriuje gaires. Komisijos reglamento (EB) Nr. 823/2000 – Reglamento dėl bendrosios išimties suteikimo konsorciumams – galiojimo pratęsimas ir daliniai pakeitimai 9. Balandžio 20 d. Komisija priėmė Reglamentą (EB) Nr. 611/2005, iš dalies keičiantį Reglamentą (EB) Nr. 823/2000 dėl Sutarties 81 straipsnio 3 dalies taikymo tam tikroms linijinės laivybos bendrovių (konsorciumų) susitarimų, sprendimų ir suderintų veiksmų grupėms[5]. Šiuo reglamentu iki 2010 m. balandžio 25 d. pratęstas Komisijos reglamento (EB) Nr. 823/2000 galiojimas ir padaryti du nedideli pakeitimai. Pagal šiuos pakeitimus konsorciumo nariai turi teisę be finansinių sankcijų pasitraukti iš konsorciumo po ne ilgiau kaip 24 mėnesius trukusio pradinio laikotarpio, kuris dabar yra šešiais mėnesiais ilgesnis, nei numatytas pagal anksčiau galiojusią tvarką. Be to, dabar šis pradinis laikotarpis taikomas ir tais atvejais, kai sudaryto susitarimo šalys susitaria dėl didelių naujų investicijų į konsorciumo teikiamas jūrų transporto paslaugas. Šios investicijos turi sudaryti ne mažiau kaip pusę visų konsorciumo narių investicijų. Galiausiai buvo iš dalies pakeista viena iš pagrindinių bendrosios išimties taikymo sąlygų – būtent veiksminga kainų konkurencija tarp konferencijos, kurioje veikia konsorciumas, narių. Norint įrodyti, kad dabar vyksta tokia konkurencija, galima atsižvelgti ir į „individualias konfidencialias sutartis“. 10. Bendrosios išimties taikymas konsorciumams yra glaudžiai susijęs su bendrosios išimties taikymu linijinės laivybos konferencijoms (Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 4056/86). Dėl glaudaus šias dvi bendrąsias išimtis siejančio ryšio Komisija nusprendė, kad tol, kol nebus persvarstytas Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 4056/86, nėra būtina ar tinkama labai keisti dokumentų dėl bendrosios išimties taikymo konsorciumams. 2.1.2. Oro transportas Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1617/93 dėl bendrosios išimties suteikimo pakeitimas 11. Komisija tęsė 2004 m. pradėtas konsultacijas dėl Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1617/93[6] persvarstymo ir gegužės 2 d. paskelbė dokumentą, kuriame aptariamos konsultacijų metu pateiktos pastabos. 12. Siekdama pakeisti Komisijos reglamentą (EEB) Nr. 1617/93, lapkričio 15 d. Komisija priėmė preliminarų reglamento dėl bendrosios išimties projektą. Projektą ketinama aptarti su Patariamuoju komitetu dėl konkurenciją ribojančių veiksmų ir piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi. Preliminariame reglamento dėl bendrosios išimties projekte numatoma, kad: 13. konsultacijoms dėl keleivių gabenimo ES vidaus oro linijoms bendroji išimtis bus taikoma iki 2006 m. gruodžio 31 d.; po šios datos išimtis nebus pratęsiama; 14. konsultacijoms dėl laiko tarpsnių paskirstymo ir oro uostų tvarkaraščių sudarymo bendroji išimtis bus taikoma iki 2006 m. gruodžio 31 d.; po šios datos išimtis nebus pratęsiama; 15. konsultacijoms dėl keleivių gabenimo oro transportu tarp ES ir trečiųjų šalių bendroji išimtis bus taikoma iki 2008 m. gruodžio 31 d. su sąlygą, kad bus vykdomas įsipareigojimas teikti duomenis. 16. Tuo pat metu, kai buvo rengiamas naujasis reglamentas dėl bendrosios išimties suteikimo, Komisijos departamentai konsultavosi su Tarptautine oro transporto asociacija (IATA ) ir keliomis atskiromis oro linijų bendrovėmis dėl oro linijų bendrovių bendradarbiavimo gabenant keleivius ateities. 2.2. Reglamentas dėl bendrosios išimties suteikimo motorinėms transporto priemonėms Bendroji išimtis daugiau nėra suteikiama automobilių platinimo sutarčių sąlygoms dėl vietos 17. Spalio 1 d. įsigaliojo galutinė Komisijos reformos dėl konkurencijos taisyklių, taikomų motorinių transporto priemonių platinimui, dalis: automobilių gamintojų ir pardavėjų platinimo sutarčių „sąlygoms dėl vietos“ nebetaikomas Komisijos Reglamentas (EB) Nr. 1400/2002 dėl bendrosios išimties suteikimo motorinėms transporto priemonėms. „Sąlygos dėl vietos“ – tai automobilių platinimo sutarčių nuostatos, kuriomis pardavėjui nustatoma konkreti pagrindinės veiklos vieta ir jam neleidžiama eksploatuoti papildomų pardavimo ar platinimo taškų kitose vietose. 18. Naujoji taisyklė skirta keleiviniams automobiliams ir lengvosioms komercinėms transporto priemonėms. Ji netaikoma išimtinėms platinimo sistemoms ar susitarimams, kurių poveikis rinkai yra minimalus[7]. Pasirinktinio paskirstymo susitarimų atveju naujoji taisyklė reiškia tai, kad sąlygos dėl vietos, draudžiančios pardavėjams atidaryti papildomus pardavimo ar platinimo taškus, nepateks į Bendrosios išimties reglamento nustatytą „saugią zoną“. 19. Naująja taisykle siekiama dvejopo strateginio tikslo[8]: 20. sumažinti teritorinius apribojimus, siekiant, kad vartotojai galėtų pasinaudoti veiksminga pardavėjų konkurencija, visų pirma kainų srityje ir vietovėse, kuriose vartotojai neturi realios galimybės pasirinkti iš kelių to paties prekės ženklo pardavėjų; ir 21. sudaryti sąlygas naujoviškų platinimo formų plėtojimui, pvz., prekybos vietų, kuriose būtų prekiaujama keliais prekės ženklais, plėtojimui. 22. Nagrinėdama sąlygas dėl vietos pagal Reglamento 5 straipsnį, Komisija pripažino, kad palikta gana didelė laisvė kiekvienu atskiru atveju spręsti, ar sutarties sąlyga atitinka visas pagal 81 straipsnio 3 dalį išimtį pagrindžiančias sąlygas. Labiausiai tikėtinas teigiamas sąlygų dėl vietos poveikis pasirinktino paskirstymo sistemoms yra tai, kad sąlygos dėl vietos gali užkirsti kelią pasinaudoti pripažintų pardavėjų investicijomis ir reklama. 23. Kalbant apie pirmąją šiame reglamente paminėtą sąlygų dėl vietos rūšį, t. y. papildomas pardavimo vietas draudžiančias sąlygas, sunku nustatyti, kaip automobilių gamintojams galėtų reikėti taikyti papildomų pardavimo vietų apribojimus, siekiant užkirsti kelią neteisėtam pasinaudojimui jų investicijomis ir reklama. Reglamentas suteikia automobilių gamintojams teisęreikalauti, kad antrinio pardavimo vietos atitiktų visus kokybės standartus, taikytinus prekybos atstovybėms toje teritorijoje, kurioje numatoma atidaryti prekybos vietą, ir iš anksto patikrinti šią atitiktį. Paprastai tai padeda išvengti pavojaus, kad bus netinkamai pasinaudota pardavimo agentų investicijomis ir reklama. Be to, antrinės pardavimo vietos tikriausiai nepadidins automobilių gamintojų veiklos ir logistikos išlaidų, nes su pardavėjais sudarytos galiojančios sutartys ir toliau reglamentuos, kur automobilių gamintojas turi pristatyti pardavėjo užsakytą automobilį. Tai reiškia, kad, jeigu pardavėjai atidaro antrinę pardavimo vietą kitoje valstybėje narėje, nereikia sudaryti papildomos sutarties su vietos importuotoju, nors automobilių gamintojas, be abejo, gali pavesti vietos importuotojams tam tikras funkcijas, pvz., tikrinti atitiktį kokybės kriterijams. Pirkimo sąlygos ir tiksliniai pardavimo rodikliai išliks tokie patys, kaip ir nustatytieji pagal galiojančius prekybos atstovybių susitarimus. 24. Kalbant apie antrąją minėtame reglamente nurodytą sąlygų dėl vietos rūšį, t. y. sąlygas, draudžiančias pardavėjams nustatyti papildomas pristatymo vietas, atskiro tyrimo pagal Sutarties 81 straipsnį rezultatai tikriausiai galėtų būti kitokie. Tokiu atveju gali iškilti didesnė grėsmė, kad tokios pristatymo vietos bus (netinkamai) naudojamos, siekiant pasinaudoti tikslinėje teritorijoje veikiančio pardavėjo investicijomis, rinkodaros pastangomis ir prestižu. Jei pristatymo vietos de facto yra naudojamos „pardavimui“ (ne tik „perdavimui“), gamintojas pagal 81 straipsnio 3 dalį turi teisę taikyti leidžiančią nukrypti nuostatą, jeigu užkirsti kelią rizikai dėl pasinaudojimo galima tik apribojant naujų pristatymo vietų skaičių, o tokia rizika gali destabilizuoti jo platinimo tinklą. 3. PROCEDūRINėS TAISYKLėS 3.1 . Galimybė susipažinti su dokumentų rinkiniu 25. Gruodžio 13 d. Komisija priėmė Pranešimą dėl teisės susipažinti su Komisijos dokumentais antimonopolinėse ir susijungimų bylose[9]. Remiantis pranešime išsamiai išdėstytomis nuostatomis, jame nustatyta teisės susipažinti su dokumentais įgyvendinimo sistema. Pranešime nenumatyta galimybė teikti dokumentus kitose bylose. Skirtingai nei Reglamente (EB) Nr. 1049/2001[10], kuriame numatyta bendroji teisė susipažinti su dokumentais, pranešime yra apibūdinta speciali teisė susipažinti su Komisijos dokumentais. Tokia teisė suteikiama asmenims, kuriems Komisija adresavo prieštaravimų pareiškimą, kad šie galėtų veiksmingai pasinaudoti savo teise į gynybą.. 26. Pranešimu, pakeitusiu 1997 m. priimtą pranešimą dėl teisės susipažinti su dokumentų rinkiniu, siekiama, kad Komisijos procedūra, taikoma prašymams suteikti teisę susipažinti su dokumentų rinkiniu antimonopolinėse ir susijungimo bylose, būtų skaidresnė ir aiškesnė. Šiuo tikslu pranešime pabrėžiama, kad adresatai, kuriems Komisija skiria prieštaravimų pareiškimą, turi teisę susipažinti dokumentais elektroniniame arba spausdintame pavidale. Pranešime nurodoma, kad ši teisė suteikiama bylos šalims. Jame konkrečiai paaiškinama, kad „Komisijos dokumentų rinkinys“ – tai visi su konkrečia procedūra, kuria Komisija grindžia savo prieštaravimo pareiškimą, susiję dokumentai. Tačiau šalims nesuteikiama teisė susipažinti su Komisijos vidaus dokumentais (taip pat dokumentais, kuriais buvo pasikeista su valstybėmis narėmis), slapta verslo informacija ir kita konfidencialia informacija. Komisija vidaus dokumentais laiko iš esmės visą Komisijos ir jos išorės ekspertų susirašinėjimą. Tačiau galima susipažinti su užsakytų tyrimų, susijusių su procesu, rezultatais ir dokumentais, būtinais, norint suprasti taikomą tyrimų metodiką arba patikrinti techninių aspektų tikslumą. 27. Pranešime išsamiai apibūdinama teisės susipažinti su konfidencialia informacija ir dokumentų rinkinio įgyvendinimo tvarka. Jame taip pat apibūdinama nesutarimų dėl konfidencialumo prašymų sprendimo tvarka bei išklausančio pareigūno vaidmuo. 28. Be to, pranešime aptariamas klausimas dėl pareiškėjų ir kitų bylose dėl susijungimo dalyvaujančių šalių teisės susipažinti su konkrečiais antimonopolinių bylų dokumentais. Tačiau ši teisė yra labiau ribota nei teisė susipažinti su dokumentų rinkiniu. 3.2. Rinkos informacijos tvarkymas ir skundų nagrinėjimas 29. Komisija vertina verslo subjektų ir vartotojų teikiamą informaciją, nes ji padeda užtikrinti veiksmingą konkurencijos taisyklių įgyvendinimą. Komisija prašo jai pateikti informaciją apie sritis, kuriose rinka neveikia labai gerai bei apie įtariamus konkurencijos taisyklių pažeidimus. 30. Šią informaciją Komisijai galima pateikti įvairiais būdais: 31. didžiausias prioritetas teikiamas demaskavimo atvejams ir prašymams atleisti nuo baudų[11]. Karteliai yra kenksmingiausia antikonkurencinės veiklos forma, todėl Komisija skiria daug išteklių kovai su jais; 32. visada laukiama rinkos informacija[12], nepriklausomai nuo to, ar, remiantis ja, pradedamas konkretaus atvejo tyrimas, ar ne. Tik sukaupus įvairios informacijos iš įvairių šaltinių, Komisija gali tikrai suprasti, kaip veikia rinka; 33. taip pat priimami ir oficialūs skundai[13], kuriuose keliami aiškūs Bendrijai svarbūs klausimai ir pateikiama tinkama įvadinė informacija. Be pareiškėjų pateiktos informacijos ir aktyvios pagalbos Komisija nebūtų galėjusi priimti daugelio reikšmingų sprendimų. Prieš pateikiant oficialų skundą, paprastai pravartu susisiekti su Konkurencijos GD. Neoficialiai bendraujant galima iš anksto aptarti galimo skundo pateikėjo turimą informaciją. Tai gali padėti išsiaiškinti, ar ši byla Komisijai būtų svarbi. 34. Visi nurodyti būdai yra svarbūs ir jų pagrindu gali būti imtasi vykdymo užtikrinimo priemonių. Komisija reaguos į kiekvieną pateiktą skundą ir jį atidžiai svarstys. 1 langelis. EB SUTARTIES 81 IR 82 STRAIPSNIAI. BENDRIJOS INTERESAI TARIAMų PAžEIDIMų AIšKINIMOSI IR PRIORITETų NUSTATYMO SRITYSE Prieš pateikdami oficialų skundą Komisijai, galimi pareiškėjai raginami atsižvelgti į šiuos dalykus. Valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos ir teismai Vartotojai ir verslo subjektai, svarstydami, ar pateikti Komisijai oficialų skundą, turėtų atsižvelgti į tai, kad valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos taip pat taiko ES konkurencijos teisę ir bendradarbiauja su Komisija Europos konkurencijos institucijų tinkle (EKT). Todėl galimi pareiškėjai turėtų apsvarstyti, ar valstybės narės konkurencijos institucija nebūtų tinkama institucija imtis reikiamų veiksmų. Pvz., jei įtariamas pažeidimas daugiausia veikia konkurenciją iš esmės vienos valstybės narės teritorijoje, gali būti, kad iškelti bylą norės būtent šios valstybės nacionalinė konkurencijos institucija (NKI). Net tais atvejais, kai byla veikia konkurenciją daugiau nei vienoje valstybėje narėje, NKI gali bendradarbiauti rinkdamos įrodymus konkurencijos bylai ir bylą gali iškelti kartu dviejų arba trijų valstybių narių konkurencijos institucijos. Išsamesnės bendro EKT darbo gairės pateikiamos Komisijos tinklavietėje[14]. Galimi pareiškėjai taip pat turėtų apsvarstyti galimybę pareikšti ieškinį nacionaliniame teisme. Nacionaliniai teismai gali tinkamai išspręsti daugelį bylų, taip pat, pavyzdžiui, ieškinius dėl sutartyse numatytų įsipareigojimų vykdymo, prašymus paskelbti susitarimus ar sprendimus niekiniais, kaip numatyta 81 straipsnio 2 dalyje, ar prašymus dėl laikinųjų priemonių taikymo[15]. Komisija taip pat labai remia nuo antikonkurencinių veiksmų nukentėjusiųjų teisę reikalauti žalos atlyginimo nacionaliniuose teismuose[16], todėl priėmė Žaliąją knygą[17], kurioje aptariamos galimybės palengvinti ieškinių dėl žalos pateikimą. Prioritetai Visi galimi pareiškėjai, svarstantys galimybę pateikti Komisijai oficialų skundą, taip pat turėtų atsižvelgti į tai, kad, nepaisant to, jog Komisija į visą jai pateikiamą informaciją žiūri labai rimtai, ji neturi pakankamai išteklių kiekvienai nurodytai problemai išnagrinėti. Komisija turi nusistatyti prioritetus ir skirti savo ribotus išteklius rimčiausiems pažeidimams ir byloms, svarbioms ES konkurencijos politikos plėtrai bei nuosekliam EB sutarties 81 ir (arba) 82 straipsnio taikymui[18]. Kad nuspręstų, ar Bendrija yra tikrai suinteresuota išsamiai ištirti skundą, Komisija, remdamasi turima informacija, taiko vieną arba kelis iš šių kriterijų (atsižvelgdama į konkrečią bylą)[19]: poveikio konkurencijos vidaus rinkoje svarba, konkrečiai atsižvelgiant į šiuos aspektus: skundžiamų veiksmų geografinę sritį arba ekonominę svarbą, arba rinkos dydį, arba reikšmę galutiniams atitinkamų produktų vartotojams, arba skundžiamų veiksmų reikšmę; arba įmonių, prieš kurias paduotas skundas, padėtį rinkoje arba bendrąjį atitinkamos rinkos veikimą; reikiamo tyrimo mastas ar sudėtingumas, galimybė nustatyti pažeidimą ir tai, ar, atsižvelgiant į šiuos dalykus, būtų tinkama atlikti išsamų tyrimą; pareiškėjo galimybė iškelti bylą nacionaliniame valstybės narės teisme, ypač atsižvelgiant į tai, ar byloje taikomas (arba buvo pritaikytas) privatus vykdymas, ar pagal bylos pobūdį ją būtų galima taip tinkamai išnagrinėti; ar tinkama imtis veiksmų dėl atskiro skundo, susijusio su konkrečiu(-iais) teisiniu (-iais) klausimu (-ais), kurį (-iuos) Komisija jau tiria vienoje ar keliose kitose bylose arba kurį(-iuos) jau yra ištyrusi ir (arba) kuris(-ie) yra nagrinėjamas(-i) teismine tvarka Bendrijos teismuose; skunde nurodomų veiksmų nutraukimas arba pakeitimas, ypač tokiais atvejais, kai Komisijos sprendimu pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 9 straipsnį šalių įsipareigojimai įgijo teisinę galią, arba kai skundžiama(-os) įmonė(-ės) pakeitė savo veiklą dėl kitų priežasčių, kadangi, neatsižvelgiant į nutraukimą ar pakeitimus, skundas nėra svarbus Bendrijos interesams nei dėl reikšmingo nuolatinio neigiamo poveikio konkurencijai, nei dėl tariamo(-ų) pažeidimo(-ų) dydžio; kitų Bendrijos ar nacionalinės teisės sričių, paveiktų skundžiamų veiksmų, svarba, palyginti su pareiškėjo nurodytų konkurencijos problemų svarba. Tačiau šie kriterijai taikomi lanksčiai. Neįmanoma nustatyti abstrakčių taisyklių, pagal kurias būtų galima spręsti, kada Komisija turėtų imtis veiksmų, o kada ne. Visada bus veiksnių, neįtrauktų į pirmiau minėtus kriterijus, bet galinčių padidinti arba sumažinti konkrečios bylos svarbą. Be to, Komisija nėra įpareigota atmesti bylos vien dėl to, kad ji nėra labai svarbi Bendrijos interesams. Tačiau tais atvejais, kai Komisija nemano, kad Bendrija nėra pakankamai suinteresuota užtikrinti išsamų tyrimą, remdamasi vienu ar daugiau minėtų kriterijų, ji skundą paprastai atmeta. Komisija per keturis mėnesius nuo skundo gavimo stengiasi pranešti pareiškėjams savo sprendimą, atlikti bylos tyrimą, ar jo neatlikti. | - 4. ES teisės aktų persvarstymas konkurencijos atžvilgiu 35. Siekiant sustiprinti konkurencingumą, kovo 22–23 d. atnaujintoje Lisabonos strategijoje numatyta pagrindinė priemonė buvo skirta reglamentavimui tiek ES, tiek nacionaliniu lygmenimis pagerinti. Pagal Komisijos veiksmų planą, persvarstytą kovo 16 d., 2002 m. buvo pradėta veikla, kurios tikslas – užtikrinti „geresnį reglamentavimą“. Turimi omenyje visi nagrinėjami ES teisės aktų projektai, taip pat pasiūlymai dėl galiojančių taisyklių (supaprastinimo), naujų teisės aktų ir politikos krypčių. Pagal veiksmų planą birželio mėn. Komisija priėmė persvarstytas Poveikio vertinimo gaires[20], aprėpiančias visas teisėkūros ir politines iniciatyvas, įtrauktas į Komisijos metinę darbo programą. Šiose vertinimo gairėse tiriamos alternatyvios konkrečios problemos sprendimo galimybės ir vertinamas jų poveikis ekonomikai, aplinkai ir socialinei sričiai. 36. Poveikio vertinimo gairėse pripažįstama, kad „stipri konkurencija, esant verslui palankiai aplinkai, – pagrindinė didesnio produktyvumo ir konkurencingumo varomoji jėga“[21]. Todėl teisės aktų persvarstymas konkurencijos atžvilgiu sudaro neatsiejamą poveikio vertinimo dalį. Poveikio vertinimo gairėse išvardijamos (neišsamiai) pasiūlymų rūšys, kurias reikia persvarstyti, atsižvelgiant į galimą neigiamą poveikį konkurencijai (pvz., liberalizuotų tinklų pramonės šakų taisyklės, priemonės, darančios poveikį kliūtims patekti į rinką ir pasitraukti iš jos, konkurencijos taisyklių išimtys ir t. t.)[22]. 37. Per pagrindinį „konkurencijos patikrinimą“, taikomą persvarstant teisės aktus konkurencijos atžvilgiu, iš pat pradžių keliami du esminiai klausimai. Pirma, kokius tiesioginius ar netiesioginius konkurencijos apribojimus gali sukelti pasiūlymas (ar juo apribojamos galimybės patekti į rinką, ar paveikiamas įmonių elgesys ir pan.)? Antra, ar konkrečiam strateginiam tikslui siekti galima panaudoti mažiau apribojimų keliančias priemones? Persvarsčius teisės aktus konkurencijos atžvilgiu, galbūt bus pasirinkti konkurenciją mažiau ribojantys reglamentavimo metodai arba rinka pagrįsti metodai, kuriais bus siekiama tam tikrų strateginių tikslų, ir taip bus išvengta nereikalingų ar neproporcingų konkurencijos apribojimų. Tai naudinga tiek vartotojams, tiek pramonei. 5. Žalioji KNYGA D ėL I EšKINI ų DėL žALOS, PATIRTOS PAžEIDUS EB ANTIMONOPOLINES TAISYKLES 38. EB SUTARTIES 81 IR 82 STRAIPSNIUOSE NUSTATYTAS KONKURENCIJOS TAISYKLES GALI įGYVENDINTI TIEK KONKURENCIJOS INSTITUCIJOS (VIEšASIS įGYVENDINIMAS), TIEK PRIVAčIOS šALYS, KREIPDAMOSI s į nacionalinį teismą (privatus įgyvendinimas). Vienas iš EB antimonopolinių taisyklių modernizacijos tikslų buvo atgaivinti nacionalinių teismų ir nacionalinių konkurencijos institucijų (NKI) vaidmenį šių taisyklių įgyvendinimo srityje. Reglamente (EB) Nr. 1/2003 pabrėžiama bendra Komisijos, nacionalinių teismų ir NKI šios srities atsakomybė ir pateikiamos reikalingos priemonės, skirtos geresniam ir nuoseklesniam EB antimonopolinių taisyklių vykdymui užtikrinti. Kalbant apie viešąjį įgyvendinimą, dabar Komisija ir NKI, taikydamos EB antimonopolines taisykles, glaudžiai bendradarbiauja EKT (Europos konkurencijos tinkle). Kalbant apie privatų įgyvendinimą, Reglamentu (EB) Nr. 1/2003 buvo panaikinta Komisijos monopolinė teisė taikyti 81 straipsnio 3 dalį ir todėl nacionaliniai teismai dabar turi teisę taikyti EB sutarties 81 ir 82 straipsnius visa apimtimi. Nacionaliniai teismai turi išskirtinę kompetenciją priteisti žalos atlyginimą nukentėjusiesiems dėl konkurencijos teisės pažeidimų. 39. Būtent ieškiniams dėl žalos, patirtos dėl antimonopolinių taisyklių pažeidimo, daugiausiai dėmesio skiriama gruodžio 19 d. Komisijos priimtoje Žaliojoje knygoje[23]. Minėtų ieškinių iki šiol buvo labai nedaug[24] ir Komisija norėtų skatinti šiuos ieškinius dėl dviejų priežasčių: ieškiniai dėl žalos, patirtos dėl EB antimonopolinių taisyklių pažeidimo, ne tik leidžia nukentėjusiesiems gauti kompensacijas, bet taip pat papildomai skatina įmones paisyti EB antimonopolinių taisyklių; ieškiniai dėl žalos ne tik sustiprina konkurencijos institucijų veiksmų, skirtų nustatytiems pažeidimams, poveikį, bet jie taip pat turėtų būti savarankiška teisės aktų vykdymo priemonė. Taigi EB antimonopolinių taisyklių privatus įgyvendinimas tampa priemone, išplečiančia EB sutarties 81 ir 82 straipsnių taikymo sritį. Be to, turėdami galimybę realiai pateikti ieškinį dėl žalos, Europos vartotojai ar įmonės gali tiesiogiai dalyvauti įgyvendinant konkurencijos taisykles. Tokia tiesioginė patirtis padidina konkurencijos taisyklių tiesioginę reikšmę įmonėms ir vartotojams. Dėl šių ieškinių labiau paisoma konkurencijos taisyklių, taigi konkurencija Europoje tampa veiksmingesnė, nes ieškiniai dėl žalos padidina EB antimonopolinių taisyklių įgyvendinimo lygmenį. Todėl šie ieškiniai yra svarbi priemonė, taikoma kuriant ir išlaikant konkurencingą ekonomiką – esminį aspektą, numatytą Lisabonos strategijoje, kurios tikslas – Europos Sąjungos ekonomikos augimas ir Europos piliečių užimtumas. 40. 2001 m. sprendimu, priimtu byloje „Courage v Crehan“, Teisingumo Teismas patvirtino, kad nukentėjusieji nuo EB antimonopolinių taisyklių pažeidimo turi teisę kreiptis dėl žalos atlyginimo ir kad valstybės narės turi nustatyti procedūrinę sistemą, nustatančią veiksmingą žalos atlyginimo tvarką[25]. Pagrindinis Žaliosios knygos tikslas – nustatyti pagrindines kliūtis, trukdančias veiksmingesnei ieškinių dėl žalos atlyginimo sistemai atsirasti, ir įvairias tolesnių svarstymų bei galimų veiksmų pasirinkimo galimybes, kurios skatintų ieškinių dėl žalos, patirtos dėl EB antimonopolinės teisės pažeidimo, atlyginimą. 41. Žaliojoje knygoje sprendžiama keletas svarbių klausimų, pvz., galimybė susipažinti su įkalčiais, klausimai dėl būtinybės įrodyti kaltę, dėl žalos dydžio nustatymo, dėl galimybės pasinaudoti išlaidų perkėlimu, kaip gynybos priemone, dėl atsižvelgimo į netiesioginių pirkėjų padėtį, dėl galimybės vienam ar keliems asmenims iš daugelio tuos pačius interesus turinčių asmenų pareikšti ieškinį ir kolektyvinį ieškinį, dėl teismo išlaidų, dėl viešojo ir privataus įgyvendinimo derinimo, dėl jurisdikcijos taisyklių ir dėl taikytinos teisės. 42. Žaliąja knyga siekiama paskatinti diskusijas dėl to, ką būtų galima padaryti, kad sėkmingų ieškinių dėl žalos, susijusių su EB antimonopolinių taisyklių pažeidimais, būtų kuo daugiau. Remdamasi gautomis pastabomis dėl Žaliosios knygos, Komisija nustatys, kokių veiksmų reikia (jeigu reikia) imtis, siekiant paskatinti šiuos ieškinius. B – 81, 82 IR 86 STRAIPSNIų TAIKYMAS 1. ENERGETIKA, PAGRINDINėS PRAMONėS šAKOS, C HEMINėS MEDžIAGOS IR FARMACIJOS PRODUKTAI 1.1. Energetika Dujų ir elektros sektorių tyrimai 43. Kalbant apie ES antimonopolinių taisyklių taikymą energetikos sektoriuje, pats svarbiausias 2005 m. įvykis buvo pradėti dujų ir elektros sektorių tyrimai. Birželio 13 d. Komisija priėmė sprendimą[26], pagal kurį buvo pradėtas dujų ir elektros sektorių tyrimas pagal Komisijos įgaliojimus, numatytus Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 17 straipsnyje. Sektorių tyrimai buvo pagrįsti Komisijos nario, atsakingo už konkurenciją, komunikate, suderintame su Komisijos nariu, atsakingu už energetiką[27]. 44. Sektorių tyrimai – tai viena iš Komisijos priemonių iš naujo pradėti įgyvendinti Lisabonos strategiją, kuria siekiama greitesnio ekonomikos augimo, didesnio gyventojų užimtumo ir Europos Sąjungos tapimo „konkurencingiausia ir dinamiškiausia žiniomis pagrįsta ekonomika pasaulyje“. Norėdama padėti Lisabonos strategijos įgyvendinimui, Komisija nusprendė aktyviau taikyti konkurencijos taisykles, ypač atliekant sektorių patikrinimus, siekdama užtikrinti, jog Europos rinkos, ypač energetikos sektoriaus[28], bus atviros ir konkurencingos. 45. Tyrimai apima neseniai liberalizuotus elektros ir dujų sektorius. Integracija į rinką, deja, vyko labai lėtai ir iki šiol nepavyko sumažinti abiem sektoriams būdingo dažnai labai aukšto koncentracijos lygio. 2004 ir 2005 m. labai padidėjo kainos ir vartotojai vis labiau skundėsi tuo, kad neįmanoma užsitikrinti konkurencingų tiekėjų pasiūlymų. Šie aspektai leido daryti prielaidą, kad rinkos veikia neoptimaliai, ir todėl buvo pradėtas tyrimas, numatytas Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 17 straipsnyje ir imtasi Komisijai prieinamų tyrimo priemonių. 46. Atliekant elektros sektoriaus tyrimą, daugiausia dėmesio skiriama kainodaros mechanizmui didmeninės prekybos elektra rinkose, elektros gamybai ir tiekimui bei veiksniams, lemiantiems elektros gamintojų tiekimo ir pasiūlymų strategijas. Ypatingas dėmesys skiriamas aplinkybei, ar elektros gamintojai turi didelę įtaką rinkoje ir gali paveikti didmenines elektros kainas. Atliekant šiuos vertinimus, tikriausiai bus taikoma ekonometrinė analizė. Be to, bus atidžiai ištirtos kliūtys patekti į rinką ir tarptautinio elektros energijos tiekimo kliūtys, kurių gali iškilti tam tikroms valstybėms narėms dėl sudarytų ilgalaikių tiekimo sutarčių, nacionalinių elektros tinklų jungiamųjų linijų teisinių ir eksploatavimo režimų. 47. Atliekant dujų sektoriaus tyrimą, daugiausia dėmesio skiriama ilgalaikėms importo sutartims, apsikeitimo susitarimams ir tarptautiniam dujų tiekimui iškylančioms kliūtims. Taip pat bus atidžiai ištirti dujų tinklo naudotojų ir dujų saugyklų reikalavimai dėl pusiausvyros, ilgalaikės sutartys su vartotojais ir galimas šių sutarčių poveikis kainų svyravimui, kai klientai pakeičia tiekėją, ir pateikimui į rinką. 48. Tiriant dujų ir elektros sektorius, nagrinėjami skirtingi dalykai, nes šiuose sektoriuose yra skirtinga konkurencija ir labai skiriasi sektorių gamybos struktūra. Nepaisant to, bus atsižvelgta į šių sektorių ryšius. Iš tiesų dujos vis labiau tampa pagrindiniu kuru, naudojamu elektros energijai gaminti, todėl konkurencingesnės dujų rinkos galėtų teigiamai paveikti elektros rinkas. 49. Konkurencijos GD tikslas – nustatyti, ar elektros ir dujų rinkos netinkamai veikia dėl EB sutarties 81, 82 ir 86 straipsnių pažeidimų, nes tokiu atveju Komisija galėtų imtis iniciatyvos veiksmų pažeidimams ištaisyti. Remdamasis per tyrimą surinktais faktais ir atitinkamai nustatytais teisės aktų įgyvendinimo prioritetais, Konkurencijos GD imsis nagrinėti paaiškėjusius EB sutarties 81, 82 ir 86 straipsnių pažeidimų atvejus. Tikimasi, kad tyrimų rezultatai taip pat bus svarbūs, vertinant galiojančios dujų ir elektros rinkų liberalizavimo teisinės sistemos veiksmingumą. 50. Ruošdamasis tyrimams, Konkurencijos GD konsultavosi su pramonės asociacijomis, vartotojų grupėmis, kitomis Komisijos tarnybomis (taip pat su Transporto ir energetikos GD), nacionalinėmis konkurencijos institucijomis (NKI) ir nacionalinėmis reguliavimo institucijomis (NRI) bei jų atstovais Europos Sąjungos institucijose. Taip buvo siekiama tinkamai pakreipti tyrimą ir užtikrinti jo veiksmingumą. Konkurencijos GD siekia užtikrinti viso proceso skaidrumą. Komisija pateikė keletą klausimų, kilusių atlikus pirmąjį pastabų dėl kelių vykusių forumų (visų pirma gruodžio 1 d. Energetikos tarybos susirinkimo), tyrimą. Minėtame susitikime Komisija taip pat pateikė energetikos sektoriaus liberalizavimo teisinių priemonių paketo įgyvendinimo ataskaitą. Pagrindinės problemos, nurodytos Konkurencijos GD darbiniame dokumente[29], yra susijusios su vyraujančiais koncentracijos lygiais, vertikaliuoju rinkos uždarymu kitiems dalyviams, nepakankamu rinkos integravimu, skaidrumo trūkumu ir kainodaros mechanizmu. Preliminarią ataskaitą planuojama pateikti 2006 m. pradžioje. Pateikus šią ataskaitą, dėl jos bus intensyviai konsultuojamasi su visuomene. Galutinę energetikos sektoriaus tyrimo ataskaitą numatoma pateikti 2006 m. pabaigoje. 51. Atlikus sektorių tyrimus, Komisija galės kur kas aktyviau imtis iniciatyvų, skatinančių konkurenciją neseniai liberalizuotuose dujų ir elektros sektoriuose, tačiau 2005 m. konkrečiais atvejais taip pat buvo aktyviai įgyvendinami įstatymai, padedantys sustiprinti liberalizavimo procesą. Ilgalaikiai dujų tiekimo susitarimai žemesnės pakopos („downstream market“) rinkose 52. Ypatinga problema, iškilusi 2005 m. atverus dujų sektorių konkurencijai, yra galimas žemesnės pakopos („downstream market“) rinkos uždarymas dėl ilgalaikių dujų tiekimo sutarčių tarp, viena vertus, tradicinių tiekėjų ir, kita vertus, skirstymo bendrovių bei pramonės ir komercinių vartotojų. 53. Ilgalaikės sutartys neleidžia vartotojams pasinaudoti finansiškai naudingesniais alternatyvių tiekėjų pasiūlymais. Kai kuriais atvejais sudarytos sutartys turi galioti dar daug metų, todėl šie vartotojai negali pasinaudoti sektoriuje stiprėjančia konkurencija. Be to, dėl tokių priežasčių kaip, pvz., didelė pusiausvyros palaikymo ir lankstumo kaina, kuri mažėja atitinkamai padidėjus tiekiamų dujų kiekiui, dujų tiekimo rinkoje yra didelė masto ekonomija. Todėl ilgalaikės sutartys dujų vartotojų rinkoje taip pat gali sutrukdyti alternatyviems tiekėjams užimti rinkos dalį, kuri jiems leistų veiksmingai konkuruoti. Taigi jei tokios ilgalaikės sutartys nėra būtinos tam, kad suteiktų vartotojams nepatogumus kompensuojančios naudos, jos gali uždaryti rinkas ir sukelti su konkurencija susijusių problemų. 54. Konkurencijos GD, NKI ir NDI du kartus aptarė ilgalaikių sutarčių su žemesnės pakopos rinkos dalyviais klausimą Europos konkurencijos tinklo (EKT) Energetikos pogrupyje. Vokietijos Federalinis kartelių biuras ( vok. Bundeskartellamt) paskelbė ilgalaikių sutarčių dujų tiekimo vietos komunalinių paslaugų sektoriuje teikėjams ( vok. Stadtwerke) ataskaitą. Vėliau jis pradėjo derybas su 15 didžiausių šios rinkos tiekėjų, kurių metu buvo siekiama nustatyti aiškias tiekimo sutarčių galiojimo ribas. Rugsėjo mėn. derybos nutrūko ir Bundeskartellamt pranešė, kad bus pradėta oficiali draudimo procedūra[30]. Konkurencijos GD taip pat tiria bylą, susijusią su ilgalaikėmis dujų tiekimo Belgijos rinkoje sutartimis. Teritorinių apribojimų bylos 55. 2005 m. Konkurencijos GD toliau stengėsi užtikrinti, kad liberalizavimo procesui nepakenktų energetikos rinkose iki liberalizavimo taikyta komercinė praktika. Šių pastangos nenuėjo veltui, nes buvo panaikinti teritoriniai apribojimai „Gazprom“ dujų tiekimo sutartyse su keliais svarbiais seniai rinkoje veikiančiais ES didmenininkais. Dėl teritorinių apribojimų dujų importuotojai negali eksportuoti dujų į kitas valstybes nares ir (arba) taip yra apribojamos jų paskatos vykdyti šią veiklą, todėl kyla grėsmė rinkos integravimui ir veikiančių subjektų konkurencijai. 56. 2003 m. Konkurencijos GD užtikrino, kad „Gazprom“ ir Italijos naftos ir dujų bendrovė „Eni Spa“[31] nutrauktų tokio pobūdžio veiklą. Vasario mėn.[32] Konkurencijos GD užtikrino, kad būtų pagerintos Austrijos dujų didmenininkės OMV ir Rusijos dujų gamintojo „Gazprom“ dujų tiekimo sutarčių sąlygos. Visų pirma OMV dabar galės iš „Gazprom“ pirktas dujas perparduoti už Austrijos ribų, o „Gazprom“ turės teisę parduoti dujas kitiems Austrijos pirkėjams ir nebeprivalės dujų pirmiausia siūlyti OMV (vadinamoji „pirmojo atsisakymo teisė“). OMV taip pat sutiko prisidėti prie to, kad būtų padidintas TAG („Trans Austria Gasleitung“) vamzdyno, kuriuo Rusijos dujos tiekiamos per Austrijos teritoriją į Italiją, pralaidumas. Panašių rezultatų buvo pasiekta 2003 m. Eni atveju. Prisiimti įsipareigojimai iš esmės yra tokie patys, kaip 2003 m. spalio mėn. Eni (kitos TAG vamzdyno akcininkės) Komisijai pateikti įsipareigojimai. Atsižvelgiant į šiuos įvykius, buvo nuspręsta baigti tyrimą. 57. Birželio mėn.[33] Konkurencijos GD baigė „Gazprom“ ir didžiausios Vokietijos didmenininkės „E.on Ruhrgas AG“ (E.on grupės dalis) dujų tiekimo sutarčių tyrimą. Konkurencijos GD pasiekė, kad būtų pašalinti šiose sutartyse numatyti teritoriniai apribojimai. Be to, „Gazprom“ nebebus taikoma anksčiau šiose sutartyse numatyta „didžiausio palankumo statusą turinčio kliento“ sąlyga. Pagal šias sutarčių sąlygas „Gazprom“ privalėjo „Ruhrgas“ ir jos konkurentams Vokietijos didmeninėje rinkoje siūlyti panašias sąlygas. 58. Pabaigus šias dvi bylas, yra baigtos visos Komisijos 2001 m. pradėtos bylos, susijusios su Rusijos dujų eksporto apribojimais (Austrija, Prancūzija, Vokietija, Italija ir Nyderlandai). Toliau tęsiami taip pat 2001 m. pradėti tyrimai dėl Italijos ir Ispanijos operatorių vykdomo dujų importo iš Alžyro. Reguliavimo sistema 59. 2005 m. buvo toliau plėtojama elektros ir dujų vidaus rinkos reguliavimo sistema. Rugsėjo 28 d. Taryba ir Parlamentas priėmė Reglamentą dėl trečiųjų šalių teisės naudotis gamtinių dujų perdavimo tinklais sąlygų[34]. Tikimasi, kad, priėmus šį reglamentą, naujiems rinkos dalyviams bus sudarytos palankesnės tarptautinės prekybos sąlygos. 2006 m. pradžioje bus priimta Direktyva dėl elektros tiekimo saugumo užtikrinimo ir infrastruktūros plėtros[35]. Tikimasi, kad šia Direktyva bus nustatyta patikima reguliavimo sistema, kuri skatins investuoti į elektros gamybą ir infrastruktūrą. 60. 2005 m. Komisija ir toliau stengėsi užtikrinti, kad valstybės narės įgyvendintų antrąsias direktyvas dėl dujų[36] ir elektros[37]. Šios direktyvos – tai kertiniai energetikos rinkų liberalizavimo proceso reguliavimo akmenys. Buvo pasiekta nemaža pažanga. Direktyvose dėl dujų ir elektros taip pat nustatyta, kad Komisija iki 2005 m. pabaigos pateiks pažangos, pasiektos kuriant dujų ir elektros vidaus rinką, ataskaitą. Komisija savo ataskaitą Energetikos tarybai pristatė gruodžio 1 d. Ataskaita suderinta su Konkurencijos GD sektorių tyrimais. Joje siūloma iki 2006 m. pabaigos išnagrinėti padėtį valstybėse ir tada priimti sprendimą dėl trečiojo „liberalizavimo paketo“ poreikio. 61. Be to, birželio 7 d. priimtame sprendime dėl VEMW bylos[38] Teisingumo Teismas taip pat paaiškino kai kuriuos reikšmingus reguliavimo sistemos aspektus . Nors pati byla yra konkrečiai susijusi su ilgalaikiu jungiamųjų linijų pajėgumų rezervavimu Nyderlanduose, byla svarbi ne vienam ilgalaikiam pajėgumų rezervavimui pagal seniau sudarytas sutartis, besitęsiančias ir po to, kai įsigaliojo pirmoji direktyva dėl elektros[39]. 62. Teismas nusprendė, kad, seniau pagal Nyderlandų įstatymus ir reguliavimo sistemą sudarytoms tiekimo sutartims suteikus pirmenybės teisę naudotis jungiamosiomis linijomis (šiuo konkrečiu atveju buvo suteikta teisė į 23 % bendro jungiamųjų linijų pajėgumo), bus diskriminuojami nauji rinkos dalyviai. Tai draudžia 1996 m. priimta direktyva dėl elektros, nes šios direktyvos 7 ir 16 straipsniuose reikalaujama, kad visiems seniesiems ir naujiesiems tinklo naudotojams būtų taikomos vienodos sąlygos. Teismas taikė šį metodą, grįsdamas jį tuo, kad bet koks kitoks šių sąlygų aiškinimas keltų grėsmę monopolinės,padalintos rinkos virsmui atvira, konkurencinga rinka. Teismas taip pat atsižvelgė į tai, kad Nyderlandai galėjo paprašyti galiojančioms sutartims pritaikyti išimtį pagal šią direktyvą, tačiau laiku to nepadarė. 63. Priėmus šį Teismo sprendimą, nacionaliniuose teismuose gali būti iškelta daugiau bylų. Be to, NRI taip pat gali imtis tam tikrų veiksmų. Kalbant apie antimonopolinių taisyklių įgyvendinimą, šis sprendimas Konkurencijos GD suteikia galimybę kelti panašaus pobūdžio bylas, nors pats Teismo sprendimas nėra skirtas būtent konkurencijos klausimams. 64. Sektoriaus tyrimai tikriausiai padės Konkurencijos GD tinkamai apžvelgti faktines ilgalaikio rezervavimo aplinkybes ir nuspręsti, ar reikės papildomai tirti šiuos klausimus. 65. Galiausiai 2005 m. taip pat buvo pradėta prekyba CO2 emisijų leidimais[40]. Nepaisant to, kad tai svarbu ne tik energetikos sektoriui, rezultatai greičiausiai bus aiškiausiai matomi būtent elektros rinkose. Panašu, kad prekybos emisijų leidimais sistema paveikė elektros kainas, nes elektros gamintojai emisijų leidimų kainą iš dalies įskaičiuoja į galutiniams vartotojams nustatytą kainą. Kai kurie elektros vartotojai skundėsi, kad kainos neturėjo padidėti, kadangi emisijų leidimai dažniausiai suteikiami nemokamai. REPSOL 66. Nepaisant to, kad 2005 m. Komisija teikė pirmenybę neseniai liberalizuotoms dujų ir elektros rinkoms, taip pat buvo tęsiami veiksmai, skirti pažeidimams kituose energetikos sektoriuose, pvz., varikliams skirtų degalų prekybos sektoriuje, nutraukti. 67. 2004 m. spalio 20 d. Komisija paskelbė pranešimą[41] pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 27 straipsnio 4 dalį, siekdama rinkos tyrimo būdu patikrinti „REPSOL C.P.P.“ (REPSOL) įsipareigojimus pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 9 straipsnio 1 dalį. Komisijos tyrimo pagal EB 81 straipsnį objektas – „išimtinių“ sąlygų taikymas varikliams skirtų degalų tiekimui REPSOL pasirašytose prekybos sutartyse. Dėl to buvo uždaryta Ispanijos didmeninės ir mažmeninės prekybos varikliams skirtais degalais rinka. Iš pradžių Komisijai buvo pranešta apie šias sutartis, tačiau pranešimo galiojimas baigėsi 2004 m. gegužės 1 d. 68. 2004 m. birželio 17 d. REPSOL buvo išsiųstas išankstinis vertinimas pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 9 straipsnio 1 dalį. 69. Išankstiniame vertinime teigiama, kad į šią rinką sunku patekti ir kad REPSOL sutartys turi labai didelę įtaką galimam rinkos uždarymui, nes jos didelę rinkos dalį susieja su REPSOL, be to, šios sutartys ilgai galioja („teisės į trečiojo asmens nekilnojamąjį turtą“ ir „uzufrukto“ sutartys, pagal kurias REPSOL turėjo nustatyto laiko nuosavybės teisę, galioja 25–40 metų). 70. Pagal REPSOL pasiūlytus įsipareigojimus tam tikriems prekiautojams, su kuriais sudarytos „teisės į trečiojo asmens nekilnojamąjį turtą“ arba „uzufrukto“ sutartys („U/S sutartys“), suteikiama teisė nutraukti sutartį iki jos galiojimo pabaigos, sumokant REPSOL kompensaciją. Taip pat REPSOL neturėtų sudaryti jokių naujų sutarčių su DODO tipo[42] degalinėmis ilgesniam nei penkerių metų laikotarpiui ir iki 2006 m. pabaigos neturėtų pirkti naujų DODO tipo degalinių. Siūlomus įsipareigojimus stebėtų REPSOL paskirtas patikėtinis. 71. Remdamasi pasiūlytų įsipareigojimų patikrinimo rinkos tyrimų išvadomis, REPSOL pateikė persvarstytus įsipareigojimus. Kad šie persvarstyti įsipareigojimai įsigaliotų, Komisija numato priimti sprendimą pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 9 straipsnio 1 dalį. 1.2. Pagrindinės pramonės šakos ALROSA / „De Beers“ prekybos sutartis 72. Siekdama rinkos tyrimo būdu patikrinti įsipareigojimus[43], kuriuos bendrovės ALROSA ir „De Beers“ pasiūlė pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 9 straipsnio 1 dalį, birželio 3 d. Komisija paskelbė pranešimą[44], kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1/2003 27 straipsnio 4 dalyje. Komisijos tyrimo pagal EB sutarties 81 ir 82 straipsnius bei EEE susitarimo 53 ir 54 straipsnius objektas – šių dviejų bendrovių, aktyviai užsiimančių nešlifuotų deimantų kasyba ir tiekimu, prekybos sutartis. Apie sutartį buvo pranešta Komisijai, tačiau šio pranešimo galiojimas baigėsi 2004 m. gegužės 1 d. 73. 2003 m. sausio ir liepos mėn. bendrovėms nusiųsti prieštaravimai buvo Komisijos išankstinio vertinimo pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 9 straipsnio 1 dalį pagrindas. 74. Išankstinis vertinimas leidžia daryti prielaidą, kad „De Beers“ užima dominuojančią padėtį pasaulio nešlifuotų deimantų rinkoje. Sudariusi prekybos sutartį, apie kurią buvo pranešta, su savo didžiausia konkurente ALROSA, „De Beers“ galėtų valdyti didelę nešlifuotų deimantų rinkos pasiūlos dalį, o tai padėtų jai įgyti papildomą šios rinkos dalį ir turėti įvairesnių jai iki šiol buvusių neprieinamų deimantų. Viena vertus, ALROSA, kaip tiekėja, būtų priversta pasitraukti iš rinkos už Rusijos ribų ir sustiprintų „De Beers“ padėtį rinkoje, o tai sumažintų konkurenciją nešlifuotų deimantų rinkoje. 75. Išankstiniame vertinime taip pat nurodoma, kad, remiantis paskelbta prekybos sutartimi, didžiausia pasaulio deimantų gamintojų bendrovė „De Beers“ platintų beveik pusę savo didžiausio konkurento produkcijos. Atsižvelgiant į tai, kad deimantų, kuriais prekiaujama, kiekiai būtų dideli, o sutartį sudarė dvi didžiausios bendrovės nešlifuotų deimantų rinkoje, konkurencija šioje rinkoje dėl sudarytos sutarties labai sumažėtų. 76. ALROSA ir „De Beers“ pasiūlė įsipareigoti po truputį mažinti savo nustatytą nešlifuotų deimantų realizavimo vertę iki 700 mln. USD 2005 m., 625 mln. USD – 2006 m., 550 mln. USD – 2007 m., 475 mln. USD – 2008 m., 400 mln. USD – 2009 m., 275 mln. USD – 2010 m. ir t. t. Be to, ALROSA ir „De Beers“ sudarytų į prekybos sutartį panašią kainodaros, rūšiavimo ir vertinimo sutartį. Prisiimtų įsipareigojimų įgyvendinimą stebėtų atitinkamai ALROSA ir „De Beers“ paskirti patikėtiniai. 77. Remdamasi pasiūlytų įsipareigojimų patikrinimo rinkos tyrimu išvadomis, Komisija numato priimti sprendimą pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 9 straipsnio 1 dalį. Pagal šį sprendimą įsigaliotų persvarstyti įsipareigojimai. 1.3. Cheminės medžiagos 78. 2005 m. Konkurencijos GD „ES teisės aktų peržiūros konkurencijos atžvilgiu“ metu peržiūrėjo kelis įstatymų projektus, susijusius su cheminių medžiagų sektoriumi, pvz., planuojamą persvarstyti Augalų apsaugos direktyvą 91/414/EEB[45], reglamentuojančią augalų apsaugos produktų pateikimą į rinką, ir Komisijos pasiūlymą dėl Reglamento dėl registravimo, vertinimo, leidimų naudoti chemines medžiagas ir naudojimo apribojimo (REACH)[46], kuriame bus numatyta registruoti apytiksliai 30 000 jau esamų cheminių medžiagų ir visas ateityje atsirasiančias chemines medžiagas. 79. Šiuo metu vykdomo poveikio konkurencijai tyrimo dėl galimo siūlomų teisės aktų dalinio pakeitimo metu daugiausia dėmesio skiriama tam, kad būtų užtikrinta, jog šie teisiniai dokumentai, ir ypač išlaidos, kurių atsiras sektoriui juos priėmus, neiškreiptų konkurencijos. 1.4. Farmacijos preparatai Konkurencija nepatentuotų produktų sektoriuje 80. Vienas svarbiausių Komisijos uždavinių, ypač atsižvelgiant į Lisabonos strategiją, yra sudaryti sąlygas konkurencingai Europos farmacijos pramonei. Siekiant, kad bendrovės galėtų kompensuoti savo išlaidas moksliniams tyrimams ir technologijų plėtrai bei būtų atlygintos jų naujovių kūrimo pastangos, būtina užtikrinti, kad naujoviškus produktus gerai gintų intelektinės nuosavybės teisė. Tačiau jeigu bendrovės bando neteisėtai išplėsti šios apsaugos taikymą, tai ima trukdyti naujovėms ir gali labai pažeisti ES konkurencijos taisykles. Nepatentuotų produktų konkurencija, kylanti dėl trečiųjų šalių veiklos, pasibaigus tam tikro produkto patento galiojimui, paprastai skatina kurti naujoviškus farmacijos preparatus. 81. Atsižvelgdamas į „AstraZeneca“ bylą (žr. 2 langelį) ir kitas bylas, Konkurencijos GD atkreipė dėmesį į galimai antikonkurencinę veiklą, kuria siekiama pašalinti arba uždelsti nepatentuotų preparatų konkurenciją. Dėl šių požymių imta intensyviau stebėti konkurenciją nepatentuotų vaistų sektoriuje. Lygiagreti prekyba farmacijos preparatais 82. Komisija mano, kad lygiagreti prekyba farmacijos preparatais išlygina skirtumus tarp valstybių narių, kuriose kainos yra aukštos, ir valstybių narių, kuriose kainos yra žemos, ir padeda kurti bendrą farmacijos produktų rinką. Europos teismai laikosi griežtos pozicijos dėl EB sutarties 81 straipsnio taikymo tiekimo kvotų sistemoms, ribojančioms prekybą arba užkertančioms kelią prekybai tarp valstybių narių, nes dėl šių sistemų įmonės veikia vienašališkai. 83. EB sutarties 82 straipsnis vis dėlto turėtų būti taikomas ir vienašališkų tiekimo kvotų sistemoms. Tačiau galima atsižvelgti ir į objektyvias šių sistemų taikymą pateisinančias aplinkybes. 2 langelis. „ASTRAZENECA“: PIKTNAUDžIAVIMAS VALSTYBINėMIS PROCEDūROMIS FARMACIJOS SEKTORIUJE Birželio 15 d. Komisija priėmė sprendimą (toliau – sprendimas), kuriuo „AstraZeneca AB“ ir „AstraZeneca Plc“ (toliau – AZ) buvo skirta 60 mln. EUR bauda už EB sutarties 82 straipsnio ir EEE susitarimo 54 straipsnio pažeidimą, padarytą piktnaudžiaujant valstybinėmis procedūromis ir taisyklėmis keliose EEE valstybėse, siekiant sutrukdyti nepatentuotų vaistų įmonėms ir lygiagretiems prekybininkams konkuruoti dėl opoms gydyti skirto AZ produkto „Losec“[47]. Skiriant baudą, buvo atsižvelgta į tai, kad kai kuriuos piktnaudžiavimus, t. y. piktnaudžiavimą valstybinėmis procedūromis, galima laikyti naujais. 1. Atitinkama rinka Atitinkamą rinką sudaro nacionalinės vadinamųjų protonų siurblio inhibitorių (PSI) rinkos, kuriose šie inhibitoriai parduodami pagal receptus ir naudojami su skrandžio ir žarnų rūgštingumu susijusioms ligoms (pvz., opoms) gydyti. AZ produktas „Lozec“ yra pirmasis PSI. 2. AZ dominavimas susijusiose nacionalinėse PSI rinkose Komisijos išvados dėl dominavimo atitinkamais metais atitinkamose šalyse yra pagrįstos inter alia didelėmis AZ užimamomis rinkos dalimis ir jos, kaip tradicinės rinkos dalyvės, padėtimi PSI rinkoje. Paprastai tas, kuris pirmasis pradeda naują veiklą farmacijos rinkoje, gali nustatyti ir išlaikyti didesnes kainas nei vėliau į rinką atėję dalyviai. Komisijos sprendime taip pat aptariamas monopolistinių pirkėjų (t. y. nacionalinių sveikatos apsaugos sistemų) ir kainų reguliavimo klausimai. Jame pastebima, kad monopolistinių pirkėjų derėjimosi galios labai sumažėja derantis su bendrovėmis, siūlančiomis naujoviškus produktus (tokius kaip „Losec“). Be to, monopolistiniai pirkėjai negali kontroliuoti patekimo į rinką. 3. Piktnaudžiavimas reguliavimo sistema Pirmasis AZ piktnaudžiavimo atvejis buvo susijęs su netinkamu 1992 m. priimto Tarybos reglamento[48] taikymu, kai buvo sukurtas papildomos apsaugos liudijimas (PAL), pagal kurį buvo galima išplėsti farmacinių produktų apsaugą pagrindiniais patentais. Iš esmės piktnaudžiaujama buvo taip, kad, pradedant 1993 m. viduriu, AZ, keliose EEE valstybėse teikdama patentų biurams prašymus išduoti PAL omeprazoliui (AZ produkto „Losec“ aktyviajai medžiagai), nurodė klaidinančią informaciją. Pateikusi tokią klaidinančią informaciją, AZ keliose valstybėse gavo teisę į papildomą apsaugą. Tai atitolino pigesnių nepatentuotų „Losec“ variantų atsiradimą rinkose ir sąlygojo papildomas sveikatos sistemos bei vartotojų išlaidas. Komisija nustatė, kad konkrečiomis aplinkybėmis gali būti piktnaudžiaujama šiomis procedūromis ir taisyklėmis, ypač jei šias procedūras taikančios institucijos ar organai turi mažai sprendimų priėmimo laisvės arba jos visai neturi. Tai, kad tam tikros teisinės nuostatos nustato kitokias teisių gynimo priemones, savaime nereiškia, kad nereikia taikyti EB sutarties 82 straipsnio, net jei šios nuostatos skirtos antikonkurencinių veiksmų aspektams. Savo sprendime Komisija nustatė, kad nėra jokių priežasčių apriboti konkurencijos teisės taikymą tada, kai tokia veikla nepažeidžia kitų įstatymų arba kai nėra kitokių teisės gynimo priemonių. 4. Piktnaudžiavimas vaistų registravimo procedūromis Antrasis piktnaudžiavimo atvejis įvyko dešimtojo dešimtmečio pabaigoje, kai AZ paprašė išregistruoti leidimą prekiauti „Losec“ kapsulėmis Danijos, Norvegijos ir Švedijos rinkose, nes šiose valstybėse kapsulės buvo išimtos iš rinkos ir pradėta prekiauti „Losec MUPS“ tabletėmis. Pasirinktinai išregistruoti leidimai atitinkamose rinkose nebegaliojo, tačiau būtent nuo šių leidimų priklausė nepatentuotus vaistus gaminančių įmonių ir lygiagrečių prekybininkų veiklos šiose rinkose pradžia (arba) jų likimas rinkose. Komisija nustatė, kad tokiais veiksmais AZ siekė (ir tai jai iš dalies pavyko) de facto išplėsti savo produktų apsaugą kur kas ilgesniam laikotarpiui, nei nustatyta taikytinose taisyklėse. Šiam antrajam piktnaudžiavimui taip pat būdingas antikonkurencinis siekis uždaryti rinką konkurentų atžvilgiu, susijęs su reglamentavimo tvarka, pagal kurią atitinkamos valdžios institucijos turi ribotą sprendimų priėmimo laisvę arba visai jos neturi. Atsižvelgdamos į kitų šalių galimybes patekti į rinką, dominuojančios bendrovės turi ypač atsakingai ir racionaliai naudotis specifinėmis privačiomis ar viešomis teisėmis. Savo sprendime Komisija pabrėžė, kad atskiri veiksmai – produkto pateikimas į rinką, pašalinimas iš jos arba prašymai išregistruoti leidimą prekiauti – įprastomis sąlygomis nebūtų laikomi piktnaudžiavimu. | 2. Informacija, ryšiai ir žiniasklaida 2.1. Elektroniniai ryšiai ir pašto paslaugos Tarptinklinio mobiliojo ryšio mokesčiai 84. Kalbant apie mokesčius už tarptinklinį ryšį (t. y. mokesčius už naudojimąsi mobiliojo ryšio telefonais užsienyje), vasario 10 d. Komisija pateikė Vokietijos mobiliojo ryšio tinklo operatoriams „T-Mobile International AG & Co. KG“ („T-Mobile“) ir „Vodafone D2 GmbH“ („Vodafone“) du prieštaravimo pareiškimus. Prieštaravimai yra susiję su tarifais, kuriuos „T-Mobile“ ir „Vodafone“ didmeniniu lygiu taikė kitiems mobiliojo ryšio tinklo operatoriams už tarptautinį tarptinklinį ryšį (vadinamieji tarptinklinio ryšio tarifai – TRT). Negalutiniuose Komisijos atlikto „T-Mobile“ veiklos tyrimo rezultatuose teigiama, kad „T-Mobile“, didmeniniu lygmeniu teikdama tarptautinio tarptinklinio ryšio paslaugas savo tinkle, nuo 1997 m. bent iki 2003 m. pabaigos piktnaudžiavo dominuojančia padėtimi Vokietijoje, nes taikė nesąžiningas ir per dideles kainas. Tokias pat negalutines išvadas Komisija padarė dėl „Vodafone“ nuo 2000 m. bent iki 2003 m. pabaigos taikytų tarifų. Plačiajuosčio ryšio paslaugos 85. Kalbant apie plačiajuosčio ryšio paslaugas, 2004 m. Komisija sutiko su „Deutsche Telekom AG“ (DT) įsipareigojimais nutraukti savo „kainų skirtumo mažinimą“ dėl iš dalies atsietos prieigos prie vietinių linijų (bendrai naudojamų linijų) Vokietijoje. Šie veiksmai negalutinai buvo pripažinti piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi[49]. Toks sprendimas buvo pagrįstas „kainų skirtumo mažinimo“ metodika, nustatyta sprendime dėl „Deutsche Telekom“[50]. Po konsultacijų su Vokietijos nacionaline reguliavimo institucija (NRI) „Bundesnetzagentur“ (BNetzA), Komisija sutiko su šiuo sprendimu, pagal kurį buvo labai sumažintas mokestis už bendrą naudojimąsi linijomis. Priėmus šį sprendimą, kelios bendrovės pradėjo tiesti tinklus plačiajuosčio ryšio paslaugoms, naudojantis bendromis linijomis, teikti. Tačiau gegužės 24 d. BNetzA pateiktame prašyme DT pranešė apie savo ketinimą vėl padidinti mokestį už bendrą naudojimąsi linijomis. Patvirtinus, kad dėl to vėl būtų taikomas „kainų skirtumo mažinimas“, įsikišo Komisijos tarnybos ir pareikalavo, kad DT vykdytų savo įsipareigojimus. Siekdama, kad Komisija nepradėtų oficialios procedūros, DT pateikė BNetzA naują prašymą, kuriame nurodė tokius pat tarifus kaip 2004 m. BNetzA (Komisijos tarnybos šioje byloje glaudžiai bendradarbiavo su šia institucija) galiausiai patvirtino didmeninius tarifus, kurie yra mažesni, nei DT nurodė savo prašyme, ir mažesni, nei DT privalėjo taikyti pagal savo įsipareigojimus[51]. Komisija tikisi, kad pagerėjusios plačiajuosčio ryšio paslaugų bendro naudojimosi linijomis teikimo sąlygos teigiamai paveiks konkurenciją, Vokietijoje pagerės plačiajuosčio ryšio skverbtis, dėl to vartotojai galiausiai turės daugiau galimybių rinktis ir sumažės kainos vartotojams. Trečiosios kartos mobiliojo ryšio (3G) technologijos sektoriaus tyrimas 86. Rugsėjo mėn. Komisija pabaigė konkurencingumo padėties naujų mobiliojo ryšio sistemų, kuriomis galima siųsti garso ir vaizdo pranešimus (trečiosios kartos mobiliojo ryšio technologijos – 3G), rinkose sektoriaus tyrimą. Sektoriaus tyrimo išvados buvo viešai pristatytos gegužės 27 d. Rinkos dalyviai pateikė savo pastabas dėl šių išvadų. 87. Bendra Komisijos ir ELPA Priežiūros institucijos iniciatyva pradėtas sektoriaus tyrimas vyko 2004 m. ir 2005 m. pirmojoje pusėje. Jis buvo pradėtas, nes Komisija norėjo užtikrinti, kad konkurencijai prieštaraujantys veiksmai nepaveiktų su sportu susijusių paslaugų, kurios yra labai svarbios kalbant apie naujų mobiliojo ryšio paslaugų panaudojimo galimybes, teikimo. Per tyrimą buvo išsamiai išnagrinėti visų dalyvių, užsiimančių mobiliojo ryšio teisių į sporto renginius įsigijimu, perpardavimu ir naudojimu, veiksmai. 88. Į 2004 m. išsiųstus klausimynus atsakė maždaug 230 organizacijų. Be to, apžvelgdamas surinktus duomenis, Konkurencijos GD išnagrinėjo 50 atskirų atvejų, kai, parduodant 3G teises, iškilo su konkurencija susijusių problemų. 89. Sektoriaus tyrimo rezultatai leido Komisijai aiškiai apžvelgti dabartinę rinkos raidą ir vyraujančius rinkodaros bei taikymo modelius, susijusius su mobiliojo ryšio programomis, visoje sportinio pobūdžio turinio grandinėje. Sektoriaus tyrimo išvados ir tolimesni veiksmai apibūdinti sektoriaus tyrimo išvadas apibendrinančioje ataskaitoje[52]. 90. Ataskaitoje išvardijami tam tikri sektoriaus tyrimo metu nustatyti galimai antikonkurenciai verslo subjektų veiksmai, galintys sumažinti vartotojų galimybes naudotis naujoviškomis mobiliuoju ryšiu teikiamomis su sportu susijusiomis paslaugomis. Pagrindinis dėmesys ataskaitoje skiriamas keturioms esminėms tyrimo metu nustatytoms konkurencijos problemoms: 91. Prekių/paslaugų susiejimas: kai galingesni žiniasklaidos priemonių operatoriai, siekdami užtikrinti išimtines teises į visas programas ir neplanuodami naudotis ar sublicenzijuoti 3G teisių, yra nusipirkę visas garso ir vaizdo teises į populiariausias sporto šakas kaip vieną komplektą; 92. draudimai: kai mobiliojo ryšio teisėms įgyvendinti sudaromos pernelyg konkurenciją varžančios sąlygos (reikšmingi laiko ar nebūtini klipų trukmės apribojimai), ribojančios praktinę galimybę naudotis 3G turiniu; 93. centralizuotas pardavimas: kai 3G teisės lieka nepanaudotos, nes centralizuotos pardavimo organizacijos nesugeba parduoti atskirų sporto klubų 3G teisių; 94. išimtinės teisės: išimtinių 3G teisių suteikimas, ko pasekmėje galingi operatoriai monopolizuoja populiariausią turinį. 95. Ataskaitoje rinkos dalyviai buvo paraginti persvarstyti savo verslo praktiką ir laiku pašalinti galimą neigiamą šios praktikos poveikį konkurencijai. Ataskaitoje taip pat buvo pranešta, kad Konkurencijos GD ir susijusios nacionalinės konkurencijos institucijos (NKI) persvarsto atskirus galimai žalingus nacionalinio masto atvejus, nustatytus sektoriaus tyrimo metu. Konsultacijų procedūra pagal Pagrindų direktyvos (2002/21/EB) 7 straipsnį 96. Pagal elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų ES reguliavimo sistemą[53] nacionalinės reguliavimo institucijos (NRI), vadovaudamosis nacionalinėmis aplinkybėmis ir ES konkurencijos teisės principais, privalo nustatyti atitinkamas elektroninių ryšių rinkas. 97. Atlikusios rinkos tyrimus, NKI turi pateikti Komisijai visus reguliavimo priemonių projektus, susijusius su atitinkamų rinkų apibrėžimais, su tuo, ar nustatyta didelė įtaka rinkoje (DĮR), ar ne, bei siūlomas reguliavimo priemones padėčiai ištaisyti (jei tokių yra). Komisija gali pateikti pastabų, į kurias NKI privalo visapusiškai atsižvelgti, arba reikalauti, kad NKI atšauktų numatomą taikyti priemonę, jei rinkos apibrėžimas ir (arba) nustatyta DĮR neatitinka Bendrijos teisės nuostatų. 2005 m. Komisija gavo 201 NKI pranešimą (2004 m. buvo gauti 89 tokie pranešimai). 98. 2005 m. Komisija priėmė vieną sprendimą, reikalaujanti atšaukti priemones, apie kurias buvo pranešta[54]. Šiuo atveju (kalbama apie didmeniniu lygmeniu taikytą fiksuoto ryšio kvietimo nutraukimą Vokietijoje) NKI pasiūlė priskirti „Deutsche Telekom“ DĮR turinčios įmonės kategorijai, kurioje ji didmeniniu lygmeniu teikia kvietimo nutraukimo savo tinkle paslaugas. NKI nusprendė, kad 53 alternatyvias paslaugas teikiantys Vokietijos fiksuoto ryšio tinklų operatoriai neturi DĮR, nepaisant to, kad, atsižvelgiant į kompensuojančią „Deutsche Telekom“ perkamąją galią, ji turi monopolį teikti didmenines kvietimo nutraukimo paslaugas savo tinkluose. Tačiau Komisija nusprendė, kad NKI nepateikė pakankamai kompensuojančios perkamosios galios įrodymų. 99. Komisija įvertino dar tris pranešimus, kuriuose NKI nurodė, kad du ar daugiau operatorių kolektyviai dominuoja atitinkamoje rinkoje. Remdamosi Komisijos tarnybų iš anksto išsakytomis pastabomis, dviem atvejais NKI atšaukė pranešimus prieš Komisijai priimant sprendimą.[55] Trečiuoju atveju (šis atvejis susijęs su didmenine mobiliojo ryšio prieigos ir kvietimo pradžios rinka Airijoje) Komisija neprieštaravo NKI išvadoms dėl kolektyvinio dominavimo. 100. Galiausiai Komisija sutiko su Prancūzijos NKI pasiūlymu įtraukti į atitinkamą fiksuoto ryšio balso paslaugų rinką vadinamąsias „balso signalo perdavimo internetu protokolo“ ( angl. VoIP) paslaugas, suteikiančias vartotojams galimybę skambinti ir priimti skambučius taip pat, kaip ir naudojantis tradiciniu telefono ryšiu[56]. Prancūzijos NKI atskyrė grynai internetines VoIP paslaugas, panašias į skubųjį paštą ir kitas lygiavertes internetu teikiamas ryšio paslaugas (pvz., „Skype“), ir VoIP paslaugas, teikiamas alternatyvių plačiajuosčio ryšio operatorių, investavusių į vietinių linijų atsiejimą ir kitus plačiajuosčio ryšio prieigos produktus, todėl galinčių pasiūlyti savo vartotojams kokybiškesnes balso paslaugas, galinčias veikti taip pat, kaip tradicinis telefono ryšys. EB sutarties 226 straipsnyje numatytas pažeidimų nagrinėjimas, susijęs su Konkurencijos direktyva (2002/77/EB) 101. Be ES konkurencijos taisyklių ir Pagrindų direktyvos 7 straipsnyje numatytų konsultacijų (arba bendrai su šiomis procedūromis), Komisija taip pat taiko EB sutarties 226 straipsnyje numatytą pažeidimų nagrinėjimo procedūrą. Tuo Komisija siekia užtikrinti, kad valstybės narės (i) perkeltų EB direktyvas į nacionalinę teisę ir (ii) perkeltų jas teisingai. Konkurencijos GD privalo stebėti valstybių narių atitiktį vienai iš ES reguliavimo sistemos direktyvų, būtent vadinamajai Konkurencijos direktyvai[57]. Konkurencijos direktyva visų pirma skirta tam, kad užtikrintų, jog valstybės narės nesuteiktų ar toliau netaikytų galiojančių jokių išimtinių ar specialių teisių teikti elektroninių ryšių tinklų ir elektroninių ryšių paslaugas, jei tai prieštarauja EB sutarties 86 straipsniui. Taip siekiama visoje ES užtikrinti konkurencingas rinkos sąlygas. 102. Komisija tęsė pažeidimų nagrinėjimo valstybėse narėse, vėluojančiose priimti nacionalinės teisės aktus, kuriais būtų įgyvendinami Konkurencijos direktyvoje nustatyti reikalavimai, procedūras. 2005 m. Komisija nutraukė numatytas procedūras prieš Belgiją, Estiją ir Čekiją, nes šios valstybės narės pranešė Komisijai apie priimtas nacionalines priemones. Kita vertus, balandžio 14 d. priimtame Teisingumo Teismo sprendime nustatyta, kad Graikija dar nėra priėmusi Konkurencijos direktyvos atitikčiai užtikrinti būtinų priemonių[58]. Birželio 16 d. sprendime Teisingumo Teismas nustatė, kad ir Liuksemburgas nepriėmė tokių priemonių[59]. Tačiau birželio 23 d. Liuksemburgas pranešė Komisijai apie priemones, kuriomis šios valstybės įstatymai bus suderinti su Konkurencijos direktyva. 103. 2004 m. Komisijai buvo pranešta apie tai, kad Švedijoje vis dar galioja reglamentai, pagal kuriuos televizijos transliuotojai privalo pirkti antžeminio transliavimo ir perdavimo paslaugas tik iš valstybinės bendrovės „Teracom AB“. Todėl Komisija pradėjo pažeidimų, padarytų Švedijoje, tyrimo procedūrą[60]. Švedijos vyriausybės atsakyme į Komisijos oficialų pranešimą, skirtą analoginio transliavimo paslaugoms, nebuvo jokių aiškių įsipareigojimų per tinkamą laiką nutraukti šį pažeidimą. Todėl kovo 16 d. Komisija pagal EB sutarties 226 straipsnį priėmė pagrįstą nuomonę dėl Švedijos. Komisija nusprendė, kad reikalavimas, jog transliuotojai privalo pirkti analoginio transliavimo paslaugas tik iš „Teracom“, pažeidžia Konkurencijos direktyvą. Tolesnis 2005 m. atliktas tyrimas parodė, kad panašų poveikį turi ir Švedijos skaitmeninio transliavimo paslaugų reglamentas. Transliuotojai, norintys Švedijoje perduoti savo programas per skaitmeninį antžeminį tinklą, privalo bendradarbiauti su „Teracom“ tam tikrais skaitmeninio platinimo grandinei svarbiais aspektais (pvz., tankinimo). Komisija nusprendė, kad, pažeidžiant Konkurencijos direktyvą, „Teracom“ taip pat buvo de facto suteiktos specialios arba išimtinės teisės į skaitmeninio transliavimo paslaugas. Todėl spalio 12 d. Komisija išsiuntė Švedijos vyriausybei papildomą oficialų pranešimą. 104. Tą pačią dieną Komisija išsiuntė oficialų pranešimą Vengrijai, kuriuo pranešė savo nuomonę, kad Vengrijos žiniasklaidos įstatymas prieštarauja Konkurencijos direktyvai. Apribodamas kabelinės televizijos operatorių teises teikti transliacijų perdavimo paslaugas teritorijoje, kurioje negali gyventi daugiau nei trečdalis visų gyventojų, Vengrijos žiniasklaidos įstatymas apriboja teisę kurti ar teikti elektroninių ryšių tinklus ar paslaugas bei trukdo tolesniam kabelinės televizijos rinkos konsolidavimui. Panaikinus apribojimą, padidėtų kabelinės televizijos operatorių tarpusavio konkurencija ir konkurencija su kitokios rūšies infrastruktūrą naudojančiais operatoriais. Pašto paslaugos 105. Pašto sektoriuje ES konkurencijos politika taikoma atsižvelgiant į tai, kad pašto paslaugų rinkos dar nėra galutinai liberalizuotos. Pašto paslaugų direktyvoje[61] leidžiama būtinu mastu užtikrinti universaliųjų paslaugų teikimą finansiniu požiūriu subalansuotomis sąlygomis. Valstybės narės gali rezervuoti tam tikras pašto paslaugas universaliųjų pašto paslaugų teikėjams, vis dar užimantiems didelę rinkos dalį. Pagal Pašto paslaugų direktyvą reikalaujama, kad Komisija vėliausiai iki 2006 m. sausio 31 d. pateiktų pasiūlymus dėl, jei tinkama, visiško ES pašto rinkos liberalizavimo iki 2009 m. Kai kurios valstybės narės jau yra panaikinusios šios srities monopolijas ar pranešusios apie planus tai padaryti iki minėtos datos. 106. Atsižvelgdama į šias aplinkybes, 2005 m. Komisija išnagrinėjo kelių valstybių narių įstatymų dėl pašto paslaugų projektus. Komisija nusprendė, kad Čekijos įstatymo dėl pašto paslaugų projekte yra nuostatų, kurios pratęstų tradicinių paslaugų teikėjų monopoliją ilgesniam laikui, nei numatyta Pašto paslaugų direktyvoje, ir taip vėl monopolizuotų šios valstybės narės rinką, prieš tai atvertą konkurencijai. Komisija mano, kad tais atvejais, kai išimtinės teisės taikomos tik toms pašto paslaugoms, kurias pagal Pašto paslaugų direktyvą galima rezervuoti, jas galima prima facie pateisinti 86 straipsnio 2 dalies požiūriu[62]. Po neformalaus Komisijos ir Čekijos vyriausybės bendravimo įstatymas buvo pakeistas taip, kad nepratęstų monopolijos ir leistų toliau plėtotis konkurencijai šioje rinkoje. 107. Be to, Konkurencijos GD šiuo metu tiria tam tikrą veiklą, galinčią kliudyti konkurencijai Bendrijos tarpvalstybinio pašto rinkoje, iš esmės liberalizuotoje pagal ES taisykles. Tokiais atvejais tariamas piktnaudžiavimas dažniausiai yra susijęs su veikla, kuria dominuojanti padėtis monopolinių paslaugų rinkoje perkeliama į gretimas konkurencijai atviras rinkas. Tikėtina, kad, toliau vykstant liberalizavimo procesui, tokių atvejų pasitaikys vis dažniau. Todėl Komisija ir NKI ir toliau turi atidžiai stebėti, kad tokia antikonkurencinė veikla nepanaikintų Tarybos ir Parlamento sprendimu pradėto nuoseklaus liberalizavimo privalumų. 2.2. Žiniasklaida Vokietijos „Bundesliga“ 108. Sausio 19 d. Komisija priėmė sprendimą dėl Vokietijos „Bundesliga“[63]. Tai pirmasis sprendimas dėl įsipareigojimų pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 9 straipsnį. Sprendime nustatoma, kad Vokietijos futbolo lygos įsipareigojimai dėl bendro ir centralizuoto žiniasklaidos teisių į futbolo rungtynes pardavimo yra teisiškai įpareigojantys. Priėmus šį sprendimą, procedūra yra baigta. 109. Priimdama sprendimą dėl „Bundesliga“, Komisija patvirtino savo kovos su monopolijomis žiniasklaidos srityje, susijusioje su vertingų garso ir vaizdo sporto teisių pardavimu ir pirkimu, politiką. Dėl žiniasklaidos sektoriaus struktūros (nedideliais vertingų išimtinių garso ir vaizdo sporto teisių kiekiais prekiauja tik nedaug rinkos subjektų) šiame sektoriuje lengvai kyla problemų dėl konkurencijos. Kalbant apie pasiūlą, rinkoje dažnai yra tik keli populiariausių sporto teisių teikėjai. Pasiūlos koncentraciją dar labiau didina bendras pardavimas, t. y. ir klubų teisės priklauso ir jų rinkodara atliekama vieno subjekto[64]. Pirkimo srityje taip pat yra labai didelė koncentracija, kelianti susirūpinimą dėl galimo poveikio kitų rinkoje veikiančių subjektų galimybei naudotis turiniu[65]. 110. 2004 m. birželio 18 d. Komisija atliko išankstinį vertinimą pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 9 straipsnio 1 dalį. Su šiuo vertinimu galėjo susipažinti Lygos asociacija ir DFB (Vokietijos futbolo sąjunga). Minėtame išankstiniame vertinime nustatyta, kad dėl „Liga-Fußballverband“ vykdomo bendro ir centralizuoto žiniasklaidos teisių pardavimo kilo keletas konkurencijos problemų. „Bundesliga“ klubams galimai buvo sukliudyta veikti neatsižvelgiant į transliuotojų ir (arba) sporto teisių turėtojų tarpininkus, ypač priimti nepriklausomus komercinius sprendimus dėl teisių paketų kainos ir turinio, todėl klubai negalėjo konkuruoti parduodami teises. Be to, kadangi su futbolu susijęs turinys svarbus ir transliuotojams, ir naujiems žiniasklaidos operatoriams, konkuruojantiems dėl pajamų iš reklamos ir abonentų, bendrai parduodama teises, „Ligaverband“ taip pat galėjo neigiamai paveikti televizijos ir naujų žiniasklaidos priemonių rinkas, nes tai apribojo produkciją ir galimybes naudotis turiniu. 111. Siekdama ištaisyti šias problemas dėl konkurencijos, „Ligaverband“ pasiūlė įsipareigojimus, žymiai keičiančius jos bendrą pardavimo politiką[66]. Siūlomi įsipareigojimai buvo patikrinti rinkos tyrimu paskelbiant pranešimą, pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 27 straipsnio 4 dalį[67]. Siekiant užkirsti kelią pavojui, kad gali būti užvertos vartotojų rinkos, žiniasklaidos teisės būtų siūlomos rinkai, teikiant konkurencingus pasiūlymus nediskriminuojančiomis ir skaidriomis sąlygomis. Be to, nors ir pripažįstama, kad, siekiant apsaugoti sporto teisių svarbą, reikalingas tam tikras išimtinumas, ilgalaikio rinkos užvėrimo pavojui spręsti buvo skirtas įsipareigojimas išimtinių vertikaliųjų licencijų sutarčių galiojimo trukmę apriboti iki trijų sezonų. Remiantis išankstiniu Komisijos vertinimu, dėl ilgesniam laikui sudarytų sutarčių galėtų iškilti pavojus, kad jas nusipirkęs operatorius užimtų dominuojančią padėtį rinkoje ir apribotų galimybes veiksmingai ex ante konkuruoti dėl būsimų pasiūlymų teikimo. 112. Be to, siekdama leisti įvairiems potencialiai suinteresuotiems pirkėjams teikti pasiūlymus dėl garso ir vaizdo teisių, „Ligaverband“ įsipareigojo apriboti išimtines teises, racionaliai suskirstydama garso ir vaizdo teises į priimtiną atskirų paketų kiekį. Šie paketai bus sudaryti taip, kad operatorius galėtų panaudoti kiekvieną atskirą paketą. Parduodant kelis vertingus paketus, mažiau lėšų turintys operatoriai galėtų teikti pasiūlymus dėl savo poreikius atitinkančių teisių. Kai kurie paketai bus atidėti specialioms rinkoms ir (arba) platformoms. Dėl labai neproporcingos skirtingoms platinimo platformoms skirtų teisių vertės kai kurių besikuriančių rinkos platformų rinkos operatoriai negalėtų pasinaudoti teisėmis į sporto turinį. Įsipareigojus paskirti paketus konkrečiai tam tikroms platinimo platformoms, nemokamų ir mokomų televizijos paslaugų rinkų subjektai, mobiliojo ryšio operatoriai ir interneto paslaugų teikėjai galėtų įsigyti šias teises. 113. Galiausiai, siekiant sumažinti pavojų dėl išimtinių teisių bendro pardavimo, klubams būtų palikta teisė atskirai pardavinėti kai kurias teises. Taip pat numatyta ir „grąžinimo“ sąlyga, skirta užtikrinti, kad teisės būtų kuo intensyviau naudojamos ir nebūtų teisių, kurios yra nenaudojamos, t.y. bet kokių teisių, kurių „Ligaverband“ nepavyksta parduoti, arba teisių, kuriomis pirkėjams nepavyksta iki galo panaudoti. Nepanaudotos teisės turėtų grįžti atgal klubams, kad šie galėtų jas naudoti atskirai, taikydami neišimtines teises. 114. Siekdama užtikrinti, kad visi susitarimai būtų suderinti su konkurencijos taisyklėmis ir nekeltų pavojaus Vokietijos futbolo lygos veiklai, Komisija sutiko su tuo, kad būtų nustatytas pereinamasis laikotarpis[68], kol įsipareigojimai visiškai įsigalios. 115. Sprendime nurodoma, kad jis skirtas tik „Ligaverband“ pirmojoje ir antrojoje Vokietijos profesionalaus vyrų futbolo lygose vykdomai bendro ir centralizuoto pardavimo politikai ir jame nesprendžiami konkurencijos klausimai, kylantys dėl atskirų licencijavimo sutarčių. Todėl sprendime pabrėžiama, kad ateityje Komisija gali atlikti kitus tyrimus, ypač jei atskiras pirkėjas nusipirks daugiau nei vieną teisių paketą. 116. „Ligaverband“ pasiūlyti įsipareigojimai televizijos, radijo ir ypač naujųjų žiniasklaidos rinkų priemonių operatoriams sudaro žymiai geresnes sąlygas naudotis turiniu. Todėl šie įsipareigojimai atitinka Komisijos politiką, kuria siekiama užtikrinti didžiausią galimybę naudotis turiniu, siekiant skatinti naujoves ir mažinti koncentracijos žiniasklaidos rinkose tendencijas bei iš esmės atsižvelgiant į žiūrovų interesus. „Football Association Premier League“ [69] 117. Lapkričio mėn. Komisija pranešė apie tai, kad ji gavo „FA Premier League“ (FAPL) įsipareigojimus dėl žiniasklaidos teisių į „Premier League“ futbolo rungtynes bendros rinkodaros Jungtinėje Karalystėje. Prieš tai, 2002 m., buvo pateiktas pareiškimas dėl prieštaravimų, o 2004 m. balandžio mėn. buvo konsultuotasi su visuomene dėl pirmosios įsipareigojimų grupės. Teisių pardavimo įsipareigojimai įsigalios nuo 2007 m. futbolo sezono. Pagrindiniai įsipareigojimų tikslai – sukurti mažesnius ir labiau subalansuotus TV teisių paketus, užtikrinti, kad visų paketų negalėtų nusipirkti vienas pirkėjas ir kad šie paketai būtų parduodami sąžiningai. Šiuo tikslu FALP įsipareigojo parduoti paketus didžiausią kiekvieno atskiro paketo kainą pasiūliusiam pirkėjui ir užtikrinti, kad šį procesą stebės nepriklausomas už priežiūrą atsakingas asmuo. Įsipareigojimas numato ir įvairius kitus elementus, panaikinančius įvairių skirtingų žiniasklaidos rūšių teisių į produkciją apribojimus. Remdamasi šiais įsipareigojimais, Komisija 2006 m. gali priimti sprendimą pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 9 straipsnį. 2.3. Informacijos priemonių sektoriaus šakos, internetas ir vartotoj ams skirtos elektronikos prekės „Microsoft“ 118. Liepos 28 d. Komisija priėmė sprendimą dėl už priežiūrą atsakingo asmens skyrimo „Microsoft“ byloje[70]. 2004 m. kovo 14 d. Komisijos sprendimo dėl „Microsoft“ bylos (toliau – Sprendimo) 7 straipsnyje numatyta nustatyti tinkamą būdą stebėti, ar „Microsoft“ laikosi Sprendimo, taip pat numatyta paskirti už priežiūrą atsakingą asmenį, kuris turi būti nepriklausomas nuo „Microsoft“. Tai vienas iš retų atvejų, kai Komisija nusprendė paskirti asmenį, kuris būtų atsakingas už veiklos sustabdymo ar nutraukimo pagal EB sutarties 82 straipsnį stebėseną. Tokie asmenys dažniausiai skiriami atitikčiai susijungimų bylose stebėti. 119. Pagrindinė už priežiūrą atsakingo asmens pareiga – teikti Komisijai profesionalias konsultacijas dėl atitikties sprendimui. Visų pirma už priežiūrą atsakingas asmuo konsultuoja Komisiją, ar (i) „Microsoft“ laiku pateikia visą ir tikslią informaciją apie sąveiką ir ar teisei susipažinti su šia informacija arba ja naudotis netaiko jokių nepagrįstų arba diskriminuojančių apribojimų, ir ar (ii) nesusieta Windows klientų AK operacinės sistemos versija, kurią „Microsoft“ privalo teikti pagal sprendimą, iki galo veikia ir joje nėra Windows Media Player medijos leistuvės ir ar konkuruojantys prekiautojai medijos leistuvėmis turi pakankamai informacijos, kad jų medijos leistuvės, palyginti su Windows Media Player , dėl „Microsoft“ dominuojančios padėties klientų AK operacinių sistemų rinkoje neatsidurtų nepalankesnėje padėtyje. Šiuo tikslu už priežiūrą atsakingas asmuo galės susipažinti su „Microsoft“ AK ir serverių operacinių sistemų pradine programa. „Microsoft“ tenka visos su už priežiūrą atsakingo asmens paskyrimu ir atlyginimo jam mokėjimu susijusios išlaidos. Spalio 4 d. iš „Microsoft“ pateikto kandidatų sąrašo buvo paskirtas už priežiūrą atsakingas asmuo. 120. 2004 m. gruodžio 22 d. atmetusi „Microsoft“ prašymą taikyti laikinąsias priemones, Komisija pradėjo diskusiją su „Microsoft“ dėl atitikties sprendimui. Kalbant apie priemonę sąveikai užtikrinti (sprendimo 5 straipsnis ), pagrindinį dėmesį Komisija skyrė „Microsoft“ įsipareigojimui teikti visą ir tikslią informaciją, kuri leistų „Microsoft“ konkurentams kurti tinklo serverių operacinių sistemų produktus, kurių sąveikos su Windows AK ir serveriais galimybės būtų lygios „Microsoft“ serverių operacinių sistemų produktų galimybėms. Siekdama įvykdyti šį įsipareigojimą, „Microsoft“ pateikė techninį atitinkamos programinės įrangos („protokolų“), naudojamos Windows AK ir tinklo serverių ryšiams, aprašymą („techninius dokumentus“). 121. Šiuos techninius dokumentus išnagrinėjo už priežiūrą atsakingas asmuo, Komisijos techniniai ekspertai ir kelios trečiosios šalys. Jų visų nuomone, dokumentuose nepateikiama pakankamai informacijos, kad būtų galima sukurti konkuruojančius tinklo serverių operacinių sistemų produktus, pasižyminčius sąveikos galimybe. 122. Antrasis klausimas, susijęs su „Microsoft“ atitiktimi sąveiką užtikrinančiai priemonei, kurį Komisija ir „Microsoft“ aktyviai svarstė 2005 m. – tai pagrįstumas sąlygų, „Microsoft“ taikomų priemonės gavėjams, norintiems susipažinti ir pasinaudoti techniniais dokumentais. Iš pradžių „Microsoft“ pateikė susitarimų rinkinį, kuriame nustatė sąlygas, numatomas taikyti techniniais dokumentais norinčioms pasinaudoti įmonėms. Po diskusijų su Konkurencijos GD „Microsoft“ kelis kartus iš dalies keitė susitarimus. Konsultuodamasis su suinteresuotomis įmonėmis dėl „Microsoft“ pasiūlymų, Konkurencijos GD taip pat atliko rinkos patikrinimą. 123. Atsižvelgdama į šio patikrinimo rezultatus ir remdamasi ekspertų nuomone, Komisija nusprendė pradėti procedūrą, kuria siekiama priversti „Microsoft“ vykdyti sprendimu nustatytus įsipareigojimus. Taigi lapkričio 10 d. Komisija priėmė sprendimą pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 24 straipsnio 1 dalį („sprendimą pagal 24 straipsnio 1 dalį“). Šis sprendimas – tai pirmasis žingsnis link Reglamento 24 straipsnyje nustatytos procedūros. Šiuo sprendimu buvo numatyta kiekvieną dieną, pradedant gruodžio 15 d., skirti „Microsoft“ 2 mln. EUR dydžio baudą, jei „Microsoft“ nevykdys sprendimo 5 straipsnio a ir b punktų, t. y. savo įsipareigojimų (i) pateikti visišką ir tikslią informaciją apie sąveiką ir (ii) teikti šią informaciją pagrįstomis sąlygomis. 124. Gruodžio 21 d. Komisija pagal 24 straipsnyje nustatytą procedūrą pateikė prieštaravimo pareiškimą, susijusį su „Microsoft“ įsipareigojimu teikti visą ir tikslią informaciją apie sąveiką. Komisijos prieštaravimai yra pagrįsti kitomis už priežiūrą atsakingo asmens ataskaitomis, kuriose jis pateikia išvadą, kad pagal sprendimo 24 straipsnio 1 dalį „Microsoft“ pateikti techniniai dokumentai vis dar yra neišsamūs ir netikslūs. 3. Paslaugos 3.1. Finansinės paslaugos 125. Norint užtikrinti lanksčią ir dinamišką Europos ekonomiką, padidinti našumą ir augimą bei sukurti naujų darbo vietų, gyvybiškai svarbų vaidmenį vaidina veiksmingos finansinių paslaugų rinkos. Konkurencijos politika ir vidaus rinkos politika papildo viena kitą ir gali pad