LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 143/29

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Lotynų Amerikos socialinės ekonomikos

2012/C 143/06

Pranešėjas Miguel Ángel CABRA DE LUNA

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas, vadovaudamasis Darbo tvarkos taisyklių 29 straipsnio 2 dalimi, 2011 m. sausio 18 d. nusprendė parengti nuomonę savo iniciatyva dėl

Lotynų Amerikos socialinės ekonomikos.

Išorės santykių skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto parengiamąjį darbą šiuo klausimu, 2012 m. sausio 24 d. priėmė savo nuomonę.

478-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2012 m. vasario 22–23 d. (2012 m. vasario 22 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 141 nariui balsavus už, 3 – prieš ir 4 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 Šios nuomonės tikslas – apžvelgti Lotynų Amerikos socialinę ekonomiką, kaip organizuotą pilietinės visuomenės sektorių, kuris apskritai nepateko į Europos Sąjungos bendradarbiavimo veiklos sritį. Tai bus daroma gerbiant Lotynų Amerikos įvairovę ir pripažįstant abiejų regionų skirtumus. Todėl manoma, kad šioje nuomonėje labiausiai tinka vartoti socialinės ir solidariosios ekonomikos (SSE) terminą, nors galimi ir kiti terminai.

1.2 JTO savo Rezoliucijoje 47/90 kiekvienų metų pirmąjį liepos mėn. šeštadienį paskelbė Tarptautine kooperatyvų diena, o Rezoliucijoje 64/136 2012-uosius paskelbė Tarptautiniais kooperatyvų metais. TDO ne kartą pripažino (ypač savo Rezoliucijoje 193) teigiamus kooperatyvų ir SSE aspektus. TVF ir Pasaulio bankas taip pat parodė susidomėjimą šiuo sektoriumi. ES savo ruožtu daugelį kartų pripažino kooperatyvų ir socialinės ekonomikos svarbą, o EIB dalyvauja projektuose su Lotynų Amerikos SSE įmonėmis. Tas pat pasakytina ir apie MERCOSUR bei kitas Lotynų Amerikos institucijas. Šioje nuomonėje pritariama tokiai pozicijai.

1.3 Šia nuomone norima padėti pagrindą EESRK darbui, susijusiam su pasirengimu 7-ajam ES ir Lotynų Amerikos pilietinės visuomenės organizacijų susitikimui, kuris įvyks 2012 m. Santjage, Čilėje. Siūloma pakviesti Lotynų Amerikos SEE ir ES atstovus dalyvauti tiek parengiamajame darbe, tiek susitikime ir išnagrinėti šios nuomonės turinį vykdant konstruktyvų dialogą. Taip pat siūloma šiame 7-ajame susitikime išreikšti nuomonę apie tokio dialogo rezultatus. EESRK pažymi, kad Lotynų Amerikoje SSE padeda rasti sprendimus susidūrus su rimtais socialinės ir ekonominės nelygybės ir pagrindinių teisių pažeidimo atvejais. Tai pagrindinė priemonė siekiant užtikrinti tinkamą darbą ir įveikti socialinį bei ekonominį neoficialumą ir yra labai svarbi vietos vystymo ir socialinės sanglaudos procesuose. SSE skatina ekonominę demokratiją ir pliuralizmą. Todėl manoma, kad svarbiausia skatinti visus šiuos pajėgumus ir veiksmus ir taip prisidėti prie būtino gamybos modelio pertvarkymo.

1.4 Manoma, kad labai naudingas įvairių SSE tendencijų Lotynų Amerikoje sambūvis ir bendradarbiavimas. Viena vertus, reikia skatinti, kad labiau komercinio pobūdžio SSE būtų siekiama solidarumo principais pagrįstų tikslų, nebūtų teikiamas prioritetas pelno didinimui ir būtų labiau prisidedama prie visuotinės gerovės kūrimo. Kita vertus, labiau į socialines ir politines permainas orientuota SSE turi apimti įmonių veiksmingumo ir pelno kriterijus sukuriant tinklus, padedančius joms išsilaikyti rinkoje. Todėl SSE turi būti kuriama ne skurdo ekonomikos sąlygomis, o keičiant tendencijas, susiejant vystymąsi, ekonominį veiksmingumą ir socialinį teisingumą, kad būtų panaikinti įvairaus pobūdžio skirtumai.

1.5 Lotynų Amerikoje SSE susiduria su esminėmis problemomis, trukdančioms jai vystytis, iš kurių viena didžiausių – nepakankamas socialinis ir institucinis matomumas. Prie to prisideda griežtų matavimo ir kiekybinio įvertinimo priemonių stoka ir tai trukdo nustatyti jos mastą ir svarbų socialinį poveikį. Reikia skubiai imtis ryžtingesnių veiksmų ir parengti tarptautiniu mastu patvirtintą statistiką Lotynų Amerikos šalyse bendradarbiaujant su tarptautinėmis organizacijomis, pavyzdžiui, CEPAL, ACI-Américas, FUNDIBES, CICOPA ar CIRIEC. Nepakankamas atstovaujamųjų organizacijų dalyvavimas institucijų veikloje taip pat yra rimta problema, kuri turi būti sprendžiama užtikrinant, kad viešojo administravimo institucijos ir kiti socialiniai subjektai jas pripažintų kaip partneres socialinės ir ekonominės politikos patariamosiose institucijose. Ekonomikos ir socialinių reikalų tarybos ir kitos socialinio dalyvavimo organizacijos yra tinkama priemonė užtikrinti ir SSE organizacijų dalyvavimą.

1.6 Išskyrus kai kurias akivaizdžias išimtis, integruotos ir dalyvavimu pagrįstos viešosios politikos SSE srityje nebuvimas yra didelė kliūtis šios ekonomikos stiprinimui ir raidai. Būtina nepriimti pasiūlymų, grindžiamų tik besąlygine tiesiogine ekonomine pagalba, ir skatinti veiksmus, kuriais siekiama išspręsti jos finansavimo šaltinių problemą. Reikia sukurti visuotinės svarbos struktūrinę politiką, kuri apimtų su teisės aktais susijusius sprendimus, švietimo ir inovacijų bei profesinių įgūdžių udgymą taip pat ir universitetuose. Reikia SSE labiau įtraukti į socialinės apsaugos vystymą taikant kartu su naudotojais valdomas sveikatos sistemas. Turi būti stiprinama tikra valstybės politika, kuri užtikrintų tęstinumą kiekvieną kartą, kai keičiasi vyriausybė.

1.7 Profesinės sąjungos ir kiti socialiniai subjektai, įskaitant SSE, kartu gali atlikti pagrindinį vaidmenį kuriant institucinius mechanizmus, skirtus kovoti su pažeidimų ir sukčiavimo atvejais, kuriuos lemia neoficiali ekonomika ir fiktyvus savarankiškas darbas, užtikrinti tinkamą darbą ir kokybiškas universaliąsias viešąsias paslaugas, taip pat skatinti „gebėjimų“ ugdymą.

1.8 Šioje nuomonėje pateiktos pastabos ir pasiūlymai turėtų būti įtraukti į Lotynų Amerikai skirtą ES tarptautinio bendradarbiavimo politiką SSE srityje. Reikia kurti bendradarbiavimo projektus, skirtus steigti perspektyvias SSE įmones, kurios taptų socialinės sanglaudos, vietos vystymosi, pliuralizmo, ekonominės demokratijos ir masinio ekonomikos ir darbo įteisinimo veiksniais. SSE turėtų būti laikoma prioritetu ES bendradarbiavimo srityje ir jos tikslas turėtų būti skatinti stiprinti tinklus, kurie yra ekonominio bendradarbiavimo ir bendro vystymosi politikos įgyvendinimo veiksniai. Bendradarbiavimo projektai SSE srityje turi padėti koordinuoti jos subjektus ir tinklus išvengiant susiskaldymo ir dubliavimosi; svarbu imtis labiau tarptautinio ir strateginio pobūdžio veiksmų.

1.9 Be to, dabartinės pasaulinės krizės sąlygomis būtina stiprinti ES ir Lotynų Amerikos SSE verslo ir prekybos ryšius. Lotynų Amerikos SSE geroji praktika gali būti sektinas pavyzdys. Ypač svarbu, kad su Lotynų Amerikos šalimis pasirašomos prekybos sutartys skatintų vidutinių, mažų ir mikroįmonių, konkrečiai – SSE, vystymąsi.

2. Lotynų Amerikos socialinė ekonomika

2.1 Sąvokos dvilypumas

2.1.1 Šioje nuomonėje išdėstytas požiūris į Lotynų Amerikos SSE grindžiamas dvejomis neišvengiamomis prielaidomis: viena vertus, nustatyti ES ir Lotynų Amerikos socialinės tikrovės skirtumai. Kita vertus, tai, kad Lotynų Amerika nėra homogeniška. Taigi šis tyrimas grindžiamas visiška pagarba šiai įvairovei. Be to, siekiama nustatyti bendras sritis, kuriose būtų galima bendradarbiauti lygiomis teisėmis ir atsižvelgiant į abiejuose regionuose vykstančius pokyčius (1).

2.1.2 Lotynų Amerikoje daugiausia vartojami du terminai: „socialinė ekonomika“ ir „solidarioji ekonomika“. Pastarasis vartojamas plačiau ir kelia prieštaringų nuomonių dėl jo reikšmės (pavyzdžiui, dėl liaudies ekonomikos sąvokos). Europoje įsitvirtinusi socialinė ekonomika neginčijamai siejasi su verslumo sąvoka ir sistemoje egzistuoja kaip alternatyvus ir kitoks veikimo būdas, pagal kurį pats pelno siekimas nėra problema. Šiuo požiūriu esminis klausimas yra gauto pertekliaus paskirstymo būdas, kadangi socialinės ekonomikos verslo veikla turi būti konkurencinga ir duoti pelno. Europos Sąjungoje socialinės ekonomikos sąvokai ir jos reikšmei plačiai pritariama (2). Lotynų Amerikoje ji interpretuojama įvairiai.

2.1.3 Pastaraisiais metais, visų pirma dėl politinių ir ekonominių pokyčių Lotynų Amerikoje, kalbant apie šį sektorių (3) buvo įprasta vartoti terminą „socialinė ir solidarioji ekonomika“ (SSE). Taigi siūlome Lotynų Amerikos atveju vartoti šį terminą.

2.1.4 Visų pirma reikia pažymėti, kad SSE iš esmės sudaryta iš privačių subjektų, įkurtų tenkinti asmeninius ir socialinius poreikius, o ne kapitalo investuotojų interesus. SSE padėtis įvairiose Lotynų Amerikos šalyse skirtinga, nors kai kurie modeliai aiškiai būdingi visoms šalims. Galbūt vadovaujantis šiais bendrais aspektais galima rasti tikslesnį šios sąvokos paaiškinimą. Lotynų Amerikos SEE iš esmės sudaro kooperatyvai, savidraudos draugijos, fondai, asociacijos, darbuotojų kooperatyvai, socialinio solidarumo organizacijos, civilinio pobūdžio grupės ir įvairaus tipo mikroįmonės. Šios įmonės ir organizacijos paremtos solidarumu ir socialine atsakomybe. Dauguma jų veikia rinkoje, tačiau kartais sukuria specialias rinkas (sąžininga prekyba), kuriose taikomi kitokie nei konkurencijos principai.

2.1.5 SSE organizacijos ir įmonės skiriasi nuo viešo ar privataus kapitalo įmonių, tačiau taip pat kuria prekes ir paslaugas. Taigi šios įmonės nėra išskirtinai ar visų pirma labdaringos organizacijos, nesiekiančios jokio pelno. Pelnas yra reikalingas. Pagrindinis klausimas yra kaip paskirstyti iš veiklos gaunamą pelną, kuris vertinamas ne tik pagal finansinį pelningumą ir nariams ar visai bendruomenei teikiamą naudą, bet ir pagal sukuriamą pridėtinę socialinę vertę.

2.2 Dydžiai ir matmenys

2.2.1 Viena iš didelių problemų, trukdančių vystytis Lotynų Amerikos SSE, yra ta, kad sunku susisteminti informaciją apie šį sektorių, o tai dar labiau sustiprina jos nepakankamą socialinį matomumą. Reikia žinoti, o ne tik nujausti realų SSE poveikį. Dėl šio matmenų trūkumo labai sunku nustatyti jos tikrąją socialinę svarbą ir santykinius pranašumus, palyginti su kitais įmonių tipais, turint omenyje ekonominių, socialinių ir solidarių veiksmų poveikį. Europoje šiame sektoriui keliami tokie patys reikalavimai: statistinis pripažinimas, patikimų viešų registrų sukūrimas, palydovinės sąskaitos kiekvienam instituciniam sektoriui ir veiklos sričiai siekiant didesnio matomumo (4).

2.3 SSE organizacijos

2.3.1 Lotynų Amerikoje, kaip ir daugelyje ES šalių, visų pirma reikia išspręsti nepakankamai tvirto, integruoto ir veiksmingo SSE atstovavimo problemą. Nors pastaraisiais metais padaryta didelė pažanga, reikia, kad įvairių SSE kategorijų atstovaujamosios struktūros būtų integruotos vadovaujantis piramidės ir „iš apačios į viršų“ principais, atsižvelgiant į sektorius ir regionus, vengiant susiskaldymo, tarpusavio konkurencijos ir korporatyvizmo. Kadangi šios organizacijos yra arti vietos ir regionų valdžios institucijų, jas lengviau vertinti kaip visuomenei naudingus inovacijų centrus, galinčius spręsti pačias svarbiausias socialines ir ekonomines problemas.

2.3.2 Kai SSE organizacijos (5) sulauks pripažinimo ir joms bus suteiktos realios dialogo ir derybų galimybės, jos sustiprins savo įtakos zoną, kad pasiektų sinergiją, susijusią su gebėjimų stiprinimu, įmonių veiksmingumu, įmonių socialine atsakomybe, naujais valdymo modeliais, kova su netinkama praktika ir galiausiai didesniu poveikiu ekonomikos sistemai.

2.4 Viešoji politika

2.4.1 Vienas iš SSE tenkančių uždavinių yra apibrėžti, kaip turi būti sudaromi susitarimai ir kuriami susivienijimai su valdžios institucijomis vadovaujantis abipusės pagarbos ir savarankiškumo principais. Viešoji politika yra vienas iš Lotynų Amerikos SSE rūpimų klausimų ir prioritetinių tikslų. Politika, kuri iš esmės yra grindžiama besąlygine tiesiogine ekonomine pagalba, yra nekontroliuojama ir nenuspėjama, todėl gali tapti spaudimo ir manipuliavimo įrankiu. Politika, kuria siekiama tik sušvelninti poveikį ar suteikti pagalbą, skatina netinkamą praktiką.

2.4.2 Reikia skatinti integruotą ir dalyvavimu grindžiamą politiką, atitinkančią pagrindinius tikslus, kurių siekia SSE ir vyriausybės, besidominčios SSE pajėgumais sutelkti bendruomenės išteklius rinkoje, kad novatoriškais sudėtingų problemų sprendimais būtų užtikrinta visuotinė nauda. Viešojo administravimo institucijos ir SSE organizacijos, be abejonės, siekia tų pačių tikslų patenkinti skubius gyventojų poreikius (6).

2.4.3 Galimybė gauti finansavimą yra SSE būdinga problema, iš esmės stabdanti jos vystymąsi. SSE daugiausia yra finansuojama iš jos partnerių ir rėmėjų įnašų, o ne iš trečiųjų šalių spekuliacinio kapitalo. Kartu vykdoma bendrus interesus tenkinanti praktika. Visuomeninė veikla paprastai yra menka ir nepakankama, kad teisinėmis reformomis ir SSE tinkamomis makroekonominėmis priemonėmis būtų užtikrinti reguliarūs finansavimo šaltiniai. Nėra valstybės politikos, įtraukiančios SSE į bendrą ekonomikos planavimą. Reikalinga ir pramonės finansavimo politika, kad būtų suteiktas naujas kapitalas ir sustiprinti rizikos kapitalo fondai, darbuotojų ir partnerių dalyvavimo ekonominėje veikloje finansavimas, parama įmonių grupių kūrimui ir SSE dalyvavimo viešuosiuose pirkimuose skatinimas. Reikia skubiai pertvarkyti priemones, nepagrįstai trukdančias SSE finansų įstaigų, pavyzdžiui, etiškos bankininkystės ir mikrofinansavimo, plėtojimui.

2.4.4 Dauguma valstybių stokoja aiškių politinės veiklos gairių, kad galėtų parengti pagal įvairius lygmenis, kompetenciją ir administracines struktūras suderintas programas, kuriomis SSE būtų institucionalizuota ir vystoma įvairiuose sektoriuose. Administracinės procedūros nėra pakankamai lanksčios ir pagrindinės SSE skatinimo ir rėmimo gairės nėra veiksmingai suderintos valstybiniu ir viršvalstybiniu lygmeniu. Nėra valstybės politikos, kuri neleistų žlugti mažoms socialinėms įmonėms ir solidarumu grindžiamos vietos gamybos struktūros, taip pat profesinio mokymo ir įmonių valdymo, visų pirma savivaldybių lygmeniu (7), politikos. Taip pat trūksta teisinių normų priderinimo įvairioms SSE formoms politikos. Ypač reikia pabrėžti būtinybę įgyvendinti į SSE orientuotą valstybės švietimo politiką (2002 m. TDO Rekomendacija 193). Viešojo administravimo įstaigos, įskaitant universitetus, ir SSE subjektai neįdėjo pakankamai pastangų, kad dirbtų kartu.

2.5 Lotynų Amerikos ekonomikos vystymasis ir SSE vaidmuo

2.5.1 Teisingas vystymasis ir ekonomikos augimas

2.5.1.1 Tradicinio augimo požiūriu Lotynų Amerikoje vyksta teigiami makroekonominiai pokyčiai, nors kiekvienoje šalyje jie skiriasi. Tačiau šis augimas vyksta esant didžiulei socialinei nelygybei: masinis ir įsisenėjęs nedarbas tam tikruose socialiniuose sektoriuose, apskritai nesaugios darbo vietos, socialinė atskirtis ir skurdas. Vis dėlto „proaktyvios valstybės“, suprantančios šį netvarų socialinį dvilypumą, atkūrimas, atrodo, skatina didesne lygybe grindžiamą augimą (8) ir ekologinių normų laikymąsi.

2.5.1.2 Sustiprintos Lotynų Amerikos SSE indėlis į vystymosi valdymą yra tas, kad dėmesys sutelkiamas į rimtų skurdo, nelygybės, atskirties, neoficialumo, žmonių išnaudojimo, nepakankamos socialinės sanglaudos ir įmonių perkėlimo problemų sprendimą ir galiausiai siekiama užtikrinti teisingesnį pajamų ir turto paskirstymą ir taip prisidėti prie būtino gamybos modelio pertvarkymo. Šiuo požiūriu SSE užtikrina socialinės gerovės paslaugų pasiūlą ir pasižymi santykiniais pranašumais kitų sektorių atžvilgiu, kadangi veiksmingai paskirsto ir lengvatinėmis sąlygomis gamina socialines prekes ir teikia socialines paslaugas. Kadangi SSE apima pačias įvairiausias gyventojų grupes ir nuo ekonomikos ir galios centrų paprastai nutolusias teritorijas, ji turi puikias sąlygas užtikrinti teisingą vystymąsi.

2.5.2 Neoficiali ekonomika ir socialinės teisės

2.5.2.1 Lotynų Amerikoje neoficiali ekonomika yra masinis reiškinys, kuris pasitaiko ir kai kuriuose ES regionuose (šešėlinė ekonomika) ir kuriai būdinga tai, kad vykdoma profesinė ar ekonominė veikla visiškai neužtikrinant arba tik iš dalies užtikrinant socialinę apsaugą ir galiojančių teisės aktų laikymąsi. Nedarbas, nepakankamas užimtumas, prastos darbo sąlygos prieštarauja TDO deklaracijoms dėl deramo darbo (9). Tai rimta problema. Nustatytas tiesioginis ryšys tarp neoficialaus darbo ar nepakankamo užimtumo ir skurdo rodiklių. Tai ypač būdinga moterims, jaunuoliams, čiabuviams ar iš Afrikos kilusiems asmenims ir neįgaliesiems turint omenyje tiek neoficialų įdarbinimą, tiek nevienodą užmokestį ir sąlygas. Šiuo požiūriu SSE kartu su kitais subjektais yra veiksminga kovos su neoficialumu priemonė, kadangi ji įteisina žmonių ir įmonių padėtį bei suteikia socialinę apsaugą. Be to, ji padeda užkirsti kelią praktikai, kuria siekiama sustiprinti savanaudišką garantijų stokojančių ir žemos kokybės viešųjų paslaugų perkėlimą sumenkinant gavėjų socialinę apsaugą. Profesinės sąjungos ir kiti socialiniai subjektai, įskaitant SSE, kartu gali atlikti pagrindinį vaidmenį kuriant institucinius mechanizmus, skirtus kovoti su pažeidimų ir sukčiavimo atvejais, kuriuos lemia neoficiali ekonomika ir atsirandantis fiktyvus savarankiškas darbas. Tai taip pat padėtų užtikrinti tinkamą darbą ir kokybiškas universaliąsias viešąsias paslaugas bei skatintų ugdyti gebėjimus.

2.5.2.2 TDO pripažįsta SSE vaidmenį, kadangi vertybės ir principai, kuriais grindžiamos jos įmonės, apima ir pagrindinių principų ir teisių darbe laikymąsi (10). Šiuo požiūriu ji parodė savo gebėjimą išplėsti socialinės apsaugos paslaugas įtraukiant asmenis ir vartotojus, nepriklausančius fiskalinėms socialinės apsaugos sistemoms, ir kad ji gali padėti ištaisyti darbo rinkos skirtumus ir užtikrinti vienodų sąlygų taikymą.

2.5.2.3 SSE yra daug neoficialių savarankiškai dirbančių asmenų grupių, kurie turi nepakankamai profesinio mokymosi, finansavimo ar oficialaus pripažinimo galimybių. Smulkių gamintojų ar amatininkų tarpusavio ryšiai ir pasitikėjimas galėtų paskatinti įteisinimo procesus pasitelkiant SSE įmones, kadangi, pavyzdžiui, gamintojai, kurie nėra nariai, iš esmės neturi galimybių patekti į oficialią rinką. Reikia labiau įtraukti SSE į socialinės apsaugos vystymą taikant kartu su naudotojais valdomas sveikatos sistemas. Svarbiausia – panaikinti bet kokį galimą neoficialumą pačioje SSE.

2.5.3 Vietos vystymas ir socialinė sanglauda

2.5.3.1 Manoma, kad pagrindinis tikslas – bet kuriam vystymosi modeliui nustatyti būtiniausius socialinės sanglaudos rodiklius. (11) Vietos valdžios institucijos pradeda suprasti, kad svarbu remti SSE verslo subjektus siekiant atgaivinti kaimo ir miesto bendruomenes. Šios įmonės kuria vietines darbo vietas, o jų gautas pelnas cirkuliuoja vietos lygmeniu ir skatina kaupti lėšas, kurios vėl investuojamos toje pačioje teritorijoje. Vietos lygmeniu kontroliuojant investicijas, produktus ir paslaugas ir cirkuliuojant pelnui, kuris sutelkiamas vietos ir regiono ekonomikoje, užtikrinami pradiniai socialinės sanglaudos procesai ir prisidedama prie ekonomikos stabilizavimo.

2.5.3.2 SSE pasižymi gebėjimu kurti ir plėsti verslo kultūrą ir struktūrą ir ekonominę veiklą susieti su gamybiniais vietos poreikiais. SSE skatina kaimo vietovių plėtros, nykstančių pramoninių zonų ir apleistų miesto vietovių atgaivinimo procesus, taip sušvelnina didelius teritorijų skirtumus neprisirišant prie vieno vietos vystymo modelio, o taikant įvairius modelius pagal regionų socialinius ir ekonominius poreikius.

2.5.3.3 SSE sudaro sąlygas regionų savarankiškumui, kadangi nustatant vietovės vystymo modelį ir prižiūrint augimo ir struktūrinio pertvarkymo procesų raidą daug reikšmės teikiama pilietinei visuomenei. Žemės ūkio kooperatyvai yra pagrindinis šių procesų elementas. Socialinės sanglaudos politika turi būti orientuota į vietos lygmenį (kaimo ir miesto), kad užtikrintų būtiniausias socialines paslaugas, infrastruktūrą ir švietimą. Šiuo požiūriu SSE yra būtina.

2.5.4 Pliuralizmas ir ekonominė demokratija

2.5.4.1 SSE yra ne atskiras sektorius, o institucinis ekonominės sistemos elementas, egzistuojantis kartu su viešuoju ir privačiu kapitalo sektoriumi. Taip sukuriamas ekonominis pliuralizmas, kuris yra atsvara kitiems dviems sektoriams. SSE prisideda prie tvaraus vystymosi, skatina asociacijų tinklą ir užtikrina lygias galimybes taikant švietimo propagavimo sistemas. Norint pasiekti socialinį stabilumą, labai svarbu užtikrinti ekonomikos augimo tvarumą, perskirstyti pajamas ir įgyvendinti ekonomines alternatyvas.

2.5.4.2 SSE veikimas vadovaujantis demokratijos ir asmenų dalyvavimo priimant sprendimus dėl ekonomikos procesų principais yra nuolatinė demokratijos ir pilietiškumo mokykla. SSE padeda kurti socialinę struktūrą ir gali sėkmingai prisidėti sprendžiant konfliktus ir užtikrinant taiką bei socialinį teisingumą, todėl yra nepakeičiama Lotynų Amerikos ekonominės ir socialinės sistemos dalis. Šį potencialą reikia skatinti.

3. Tarptautinis bendradarbiavimas SSE srityje

3.1 Bendradarbiavimo būtinybė

3.1.1 SSE grindžiama tiek ES, tiek Lotynų Amerikai būdingais principais ir praktika. Taigi šie bendri aspektai gali palengvinti abiejų regionų bendradarbiavimą siekiant tvaraus vystymosi ir plėtojant prekybą bei verslą.

3.1.2 Kaip EESRK jau yra ne kartą teigęs, iškyla būtinybė, kad su Lotynų Amerikos šalimis pasirašomos prekybos sutartys skatintų vidutinių, mažų ir mikroįmonių, konkrečiai – SSE, vystymąsi (12).

3.2 Tinklai

3.2.1 Tinklai, sudaryti iš SSE atstovaujančių institucijų, socialinių įmonių, informacijos, kiekybinio įvertinimo ir inovacijų, taip pat universitetinio mokymo centrų, gali sudaryti platformas, kurios padėtų įveikti išvardytus pagrindinius trūkumus. ES gali būti ypač naudinga siekiant šių tikslų, tačiau priemonės turėtų būti skiriamos ne tik mažiausias, bet ir vidutines pajamas gaunančioms besivystančioms šalims ar vietovėms, kad būtų sustiprinta jų socialinė sanglauda ir užtikrintas teisingas augimas. Patikimais tinklais paremta SSE padėtų nustatyti skubiausius poreikius ir veiksmingiausius projektus ir taip užtikrintų selektyvesnį ES tarptautinį bendradarbiavimą. ES veiksmai susiejant Lotynų Amerikos ir kitų besivystančių regionų (Afrikos, Azijos ir kt.) tinklus remiantis SSE gali būti labai svarbūs (13).

3.3 Vystomasis bendradarbiavimas ir bendras vystymasis SSE

3.3.1 ES gali bendradarbiauti įgyvendindama SSE įmonių tvaraus vystymosi planus (14), kuriuose dalyvauja įsipareigojusios Lotynų Amerikos vyriausybės ir bendradarbiauja abiejų žemynų SSE organizacijos, kurios rengia orientavimo ir techninės pagalbos programas verslininkams, vykdantiems aktyvią užimtumo politiką. Tokiu būdu ES veiksmai Lotynų Amerikoje bus vertinami ne tik kaip verslo interesų siekimas.

4. 2012-ieji – esminių pokyčių metai. Tarptautiniai kooperatyvų metai (JTO). 7-asis Europos Sąjungos ir Lotynų Amerikos organizuotos pilietinės visuomenės susitikimas

4.1 JTO savo generalinės asamblėjos Rezoliucijoje 64/136 2012-uosius paskelbė Tarptautiniais kooperatyvų metais. Be kitų Rezoliucijoje pateiktų svarbių pareiškimų, kuriais pabrėžiamas kooperatyvų indėlis į viso pasaulio ekonominį ir socialinį vystymąsi, JTO ragina juos ypač aktyviai propaguoti 2012 m. Šioje nuomonėje Komitetas pritaria visoms Rezoliucijoje išdėstytoms nuostatoms ir pasiūlymams.

4.2 Be to, 2012 m. vyks 7-asis Europos Sąjungos ir Lotynų Amerikos organizuotos pilietinės visuomenės susitikimas. Numatyta šio susitikimo ir parengiamųjų posėdžių metu organizuoti darbo susitikimus, kuriuose su Lotynų Amerikos ir Europos Sąjungos SSE atstovais būtų pasikeista nuomonėmis apie šios nuomonės turinį ir kartu suformuluotos rekomendacijos, kurios bus pateiktos galutiniame dokumente.

2012 m. vasario 22 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Staffan NILSSON

(1) Dokumentas COM(2009) 647 dėl strategijos „Europa 2020“. Nuomonė CESE GU C 347, 2010 12 18, p. 48-54„ES ir Lotynų Amerikos santykių socialiniai ir ekonominiai aspektai“.

(2) Nuomonė CESE INT/447 dėl įmonių rūšių įvairovės, Toia pranešimas INI/2250/2008, EESRK nuomonė dėl kooperatyvų skatinimo Europoje (OL C 234, 2005 9 22), EESRK nuomonė dėl socialinės ekonomikos ir bendrosios rinkos (OL C 117, 2000 4 26). Taip pat naujausi (2011 m. ) Ispanijos ir Portugalijos socialinės ekonomikos įstatymai ir kitos valstybių narių SSE subjektams taikomos nuostatos.

(3) Pavyzdžiui, TDO šį terminą vartoja 2010 m. Tarptautinio mokymo centro (angl. CIF) parengtame darbo dokumente „Socialinė ir solidarioji ekonomika: siekiant bendro sutarimo“.

(4) Lotynų Amerikoje nėra patikimos statistikos, tačiau pagal Fundibes 2009 m. atliktus tyrimus kol kas apytiksliai galima teigti, kad veikia daugiau kaip 700 000 SSE organizacijų, kurioms priklauso apie 14 mln. narių. Be to, dėl visą regioną apimančio plataus neoficialios ekonomikos sektoriaus labai sunku atlikti tikslų ar netgi apytikslį kiekybinį įvertinimą. LPS savo ruožtu teigiama, kad Lotynų Amerika yra sparčiausiai augantis regionas turint omenyje naujus kooperatyvus ir narius (2009 m.). Urugvajaus INACOOP pateikia tam tikrus 2008 m. duomenis: 1 164 kooperatyvai, 907 698 aktyvus partneriai, metinė gamyba – 1 708 mln. dolerių (3,2 proc. visos gamybos), 27 449 darbuotojai. Tais pačiais 2008 m. Argentinoje veikia 12 760 kooperatyvų, kuriuose dirba 9 392 713 asmenų, ir 4 166 savidraudos draugijos, kurioms priklauso 4 997 067 asmenų (šaltinis – INAES). Čilėje veikia 1 152 kooperatyvai, kuriuose dirba 1 178 688 asmenų, ir 536 savidraudos draugijos (šaltinis – FUNDIBES). Kolumbijoje veikia 8 533 kooperatyvai, kuriuose dirba 139 703 asmenys, ir 273 savidraudos draugijos, kurioms priklauso 4 758 asmenys (šaltinis – CONFECOOP). Gvatemaloje veikia 841 kooperatyvas, kuriuose dirba 1 225 359 asmenų (įvairūs šaltiniai). Paragvajuje veikia 453 kooperatyvai, kuriuose dirba 1 110 000 asmenų (šaltinis – FUNDIBES). Dėl Brazilijos žr. 9 išnašą. Be to, yra tyrimų, liudijančių SSE tvirtumą krizės sąlygomis. Tačiau visi šie duomenys veikiau yra numanomi ir apytiksliai nei realūs.

(5) Atstovaujančių institucijų pavyzdžiai: Confecoop (Kolumbija), Conacoop (Kosta Rika), Confecoop (Gvatemala), Conpacoop (Paragvajus), Hondūro kooperatyvų konfederacija, OCB (Brazilija), Conacoop (Dominikos Respublika), Cudecoop (Urugvajus), Maksikos solidarosios ekonomikos įmonių taryba ir Cosucoop (Meksika). Tarptautiniu lygmeniu veikia ACI-América, CICOPA ir kt.

(6) SSE valstybinės įstaigos: Infocoop (Kosta Rika), Dansocial (Kolumbija), Incoop (Paragvajus), INAES (Argentina), Senaes (Brazilija), Inacoop (Urugvajus) ar Insafocoop (Salvadoras).

(7) Kaip pažymėta (kalbant apie MVĮ) EESRK nuomonėje REX/180 (2006 2 15) dėl ES ir Meksikos santykių.

(8) CEPAL duomenimis daugiau kaip pusė gyventojų (350 mln. žmonių) gyvena žemiau skurdo ribos. 22 milijonai vaikų turi dirbti, kad išgyventų. Verta atkreipti dėmesį į Brazilijos vyriausybių pastarąjį dešimtmetį taikytas priemones, kurios padėjo milijonams žmonių išvengti kraštutinio skurdo. Tai padėjo pasiekti Brazilijos SSE per nacionalinį socialinės ekonomikos departamentą (SENAES) ir jo vadovo prof. Paul Singer, kuris neseniai pareiškė, kad SSE reikia daugiau pinigų, didiesnės rinkos dalies ir geresnio žinomumo, strategiją.

(9) Pagal Brazilijos solidariosios ekonomikos žemėlapį šioje šalyje veikia 22 000 įmonių, kurių trečdalis yra neoficialios (www.fbes.org.br). Taip pat žr. EESRK nuomonę REX/232 dėl ES ir Centrinės Amerikos santykių, EESRK nuomonę SOC/250 „Skatinti padorų darbą visiems“ ir Europos ir Lotynų Amerikos šalių parlamentinės asamblėjos 2009 m. spalio 12 d. darbo dokumentą „Darbo vietų išlaikymo ir kūrimo strategijos, visų pirma moterims ir jaunimui“.

(10) 2011 m. darbo dokumentas „Socialinė ir solidarioji ekonomika. Mūsų bendras kelias deramo darbo link“, kurį galima rasti adresu http://socialeconomy.itcilo.org/en/2011-readers. Taip pat susijęs su šios nuomonės 3.2 punktu.

(11) Be daugelio kitų dokumentų paminėtini šie: 6-asis ES ir Lotynų Amerikos organizuotos pilietinės visuomenės susitikimas 2010 m.; CEPAL darbo dokumentas, skirtas 2007 m. Santjage (Čilė) įvykusiam Lotynų Amerikos valstybių ir vyriausybių vadovų aukščiausio lygio susitikimui; EESRK nuomonė REX/257 dėl ES ir Brazilijos santykių; EESRK nuomonė REX/232 dėl ES ir Centrinės Amerikos santykių; ES ir Centrinės Lotynų Amerikos asociacijos sutartis (EESRK); ES ir Lotynų Amerikos aukščiausio lygio susitikimas Gvadalacharoje; 4-asis ES ir Lotynų Amerikos bei Karibų jūros regiono šalių organizuotos pilietinės visuomenės susitikimas 2006 m. (EESRK); EESRK nuomonė REX/210 dėl ES ir Andų bendrijos santykių; EESRK nuomonė REX/180 dėl ES ir Meksikos santykių; EESRK nuomonė REX/135 dėl Pietų ir Šiaurės Amerikos laisvosios prekybos sutarties; EESRK nuomonė REX/13 (OL C 169, 1999 6 16); ypač svarbi EESRK nuomonė REX/152 dėl socialinės sanglaudos Lotynų Amerikoje ir Karibų jūros regiono šalyse.

(12) EESRK nuomonė REX/277 dėl ES ir Lotynų Amerikos santykių socialinių ir ekonominių aspektų skatinimo. Taip pat žr. EESRK pastabas dėl įvairių prekybos sutarčių su šio regiono šalimis.

(13) Šiuo požiūriu reikia įvertinti Kinijos pasaulio mastu atliekamą vaidmenį ir jos, kaip strateginių susivienijimų narės, svarbą daugeliu aspektų. Lotynų Amerikoje veikia dideli tinklai: RED DEL SUR (MERCOSUR), UNISOL (Brazilija), FIDES fondas (Meksika).

(14) SSE ryšys su aplinkos tvarumu yra vienas iš jos skiriamųjų bruožų. Žr. šios nuomonės 10 išnašoje nurodyto dokumento 9 skyrių, kuriame kalbama apie ekologiškas darbo vietas. Taip pat CESE 1174/2010 ir CESE 1177/2010.