Komisijos ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai Europos Komisijos galutinė ataskaita dėl tolesnio profesinės civilinės atsakomybės draudimo reikalavimų, kurie yra taikomi tarpininkams, remiantis Bendrijos teise, tinkamumo /* KOM/2007/0178 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 11.4.2007 KOM(2007) 178 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Europos Komisijos galutinė ataskaita dėl tolesnio profesinės civilinės atsakomybės draudimo reikalavimų, kurie yra taikomi tarpininkams, remiantis Bendrijos teise, tinkamumo TURINYS 1. PCAD reikalavimai tarpininkams remiantis Bendrijos teise 3 1.1. DTD 4 straipsnis 4 1.2. Naujos redakcijos KPD 7 ir 8 straipsniai 5 1.3. Istorinės aplinkybės 6 2. PCAD reikalavimų politinis pagrindimas 7 2.1. Vartotojų apsauga 7 2.2. Pranašumai paslaugų teikėjams ir rinkoms 7 2.3. Argumentai prieš PCAD reikalavimus 8 3. Tikslinės konsultacijos su valstybėmis narėmis ir kompetentingomis institucijomis 8 4. Viešas ataskaitos projekto aptarimas 9 4.1. Aptarimo rezultatai 9 5. Išvados 10 ĮŽANGA Pagal Direktyvos 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų (FPRD) 65 straipsnio 6 dalį Komisija privalo pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl tolesnio profesinės civilinės atsakomybės draudimo (PCAD) reikalavimų taikymo tarpininkams, remiantis Bendrijos teise, tinkamumo. 1. PCAD REIKALAVIMAI TARPININKAMS REMIANTIS BENDRIJOS TEISE Profesinės civilinės atsakomybės draudimas yra atsakomybės draudimas, skirtas visiškai arba iš dalies padengti sumas, kurias privalo sumokėti profesijos atstovai, kad trečiosioms šalims atlygintų žalą arba sumokėtų patvirtintą suderėtą mokestį kaip nuostolių, patirtų dėl profesijos atstovo veiklos, klaidų arba neveikimo jam vykdant savo ūkinę veiklą, kompensaciją. Bendrijos teisės normomis reikalaujama, kad kai kurie investicijų ir visi draudimo tarpininkai įsigytų tokį draudimą – tai yra viena iš sąlygų jiems norint pradėti teikti paslaugas. Atitinkami reikalavimai yra nustatyti dviejose direktyvose: - Direktyvoje 2002/92/EB dėl draudimo tarpininkavimo (DTD) - Direktyva 2006/49/EB dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų kapitalo pakankamumo (nauja redakcija)[1] (nauja KPD redakcija) Tolesniuose skyriuose išsamiai aptariami šiose direktyvose nustatyti PCAD reikalavimai. PCAD ir kapitalo reikalavimų, taikomų įvairiems tarpininkams, santrauka Draudimo tarpininkas | Investicijų tarpininkas | Investicijų tarpininkas, kuris taip pat veikia kaip draudimo tarpininkas | PCAD, galiojantis visoje Bendrijos teritorijoje, ne mažiau kaip 1 000 000 EUR kiekvienam ieškiniui arba iš viso 1 500 000 EUR per metus bendrai visiems ieškiniams | Vienas iš šių reikalavimų: a) pradinis kapitalas 50 000 EUR; b) PCAD, galiojantis visoje Bendrijos teritorijoje, arba kita panaši atsakomybės už profesinį aplaidumą garantija ne mažiau kaip 1 000 000 EUR kiekvienam ieškiniui arba iš viso 1 500 000 EUR per metus bendrai visiems ieškiniams; c) pradinio kapitalo ir PCAD kombinacija, atitinkanti a arba b punkte nurodytą draudimo dydį. | PCAD, galiojantis visoje Bendrijos teritorijoje, ne mažiau kaip 1 000 000 EUR kiekvienam ieškiniui arba iš viso 1 500 000 EUR per metus bendrai visiems ieškiniams. + Vienas iš šių reikalavimų: a) pradinis kapitalas 25 000 EUR; b) PCAD, galiojantis visoje Bendrijos teritorijoje, arba kita panaši atsakomybės už profesinį aplaidumą garantija ne mažiau kaip 500 000 EUR kiekvienam ieškiniui arba iš viso 750 000 EUR per metus bendrai visiems ieškiniams c) pradinio kapitalo ir PCAD kombinacija, atitinkanti a arba b punkte nurodytą draudimo dydį. | 1.1. DTD 4 straipsnis DTD 4 straipsnio 3 dalyje nustatomas minimalus civilinės atsakomybės draudimas kiekvienam ieškiniui ir bendra civilinės atsakomybės draudimo suma. Reikalaujama, kad visi draudimo tarpininkai turėtų visoje Bendrijos teritorijoje galiojantį PCAD arba kitą panašią atsakomybės už profesinį aplaidumą garantiją ne mažiau kaip 1 000 000 EUR kiekvienam ieškiniui arba iš viso 1 500 000 EUR per metus bendrai visiems ieškiniams (išskyrus tuos atvejus, kai tokį draudimą ar panašią garantiją jau yra suteikusi draudimo, perdraudimo ar kita įmonė, kurios vardu veikia ar kurios naudai yra įgaliotas veikti draudimo ar perdraudimo tarpininkas, arba kuri prisiima visišką atsakomybę už tarpininko veiksmus). Tarpininkas privalo atitikti šį reikalavimą, neatsižvelgiant į jo dydį ir į tai, ar jis veikia daugiau nei vienoje valstybėje narėje, tam, kad būtų užregistruotas ir galėtų teikti draudimo tarpininkavimo paslaugas ES. Tačiau nustatytuose reikalavimuose yra apibrėžta tik minimali draudimo suma (todėl valstybės narės nacionalinės teisės aktuose gali nustatyti papildomus reikalavimus). DTD nenumatoma, kad valstybėms narėms gali būti leidžiama kurioms nors įmonėms netaikyti reikalavimo turėti PCAD (išskyrus tuos atvejus, kai įmonė turi „panašią garantiją“): būtent, neleidžiama, kad kapitalo ištekliai būtų traktuojami kaip PCAD alternatyva. 1.2. Naujos redakcijos KPD 7 ir 8 straipsniai Be kitų nuostatų, pagal kurias investicinės įmonės, apibrėžtos FPRD 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte, turi turėti skirtingo dydžio pradinį kapitalą, naujos redakcijos KPD 7 ir 8 straipsniuose nustatomi investicinėms įmonėms, kurioms pagal FPRD yra leidžiama tik teikti konsultacijas investicijų klausimais, priimti ir perduoti investuotojų užsakymus, nesaugant kliento aktyvų (FPRD numatyti tarpininkai), taikomi PCAD arba pradinio kapitalo reikalavimai. Šioms įmonėms nėra taikomi pradinio kapitalo reikalavimai, kurie paprastai yra taikomi investicinėms įmonėms pagal naujos redakcijos KPD 5 arba 7 straipsnius, o joms taikomi kapitalo pakankamumo reikalavimai yra daug švelnesni, nes joms kartu taikomi kitoms investicinėms įmonėms netaikomi PCAD reikalavimai. 7 straipsnis taikomas FPRD numatytiems tarpininkams, kurie neteikia draudimo tarpininkavimo paslaugų. Tokioms įmonėms taikomas vienas iš šių reikalavimų: a) pradinis kapitalas – 50 000 EUR; b) profesinės civilinės atsakomybės draudimas, galiojantis visoje Bendrijos teritorijoje, arba kita panaši atsakomybės už profesinį aplaidumą garantija ne mažiau kaip 1 000 000 EUR kiekvienam ieškiniui arba iš viso 1 500 000 EUR per metus bendrai visiems ieškiniams; c) pradinio kapitalo ir PCAD derinys, atitinkantis a arba b punkte nurodytą draudimo dydį. b punkte nustatyti PCAD reikalavimai yra, žinoma, tapatūs draudimo tarpininkams pagal DTD taikomiems reikalavimams. Tačiau naujos redakcijos KPD suteikia daugiau lankstumo: gali būti taikomi pradinio kapitalo, PCAD reikalavimai arba šie reikalavimai derinami. 8 straipsnis taikomas FPRD numatytiems tarpininkams, kurie taip pat yra registruoti pagal DTD kaip draudimo tarpininkai. Tokios įmonės turi ne tik atitikti DTD 4 straipsnio 3 dalyje nustatytus PCAD, bet ir šiuos reikalavimus: a) pradinis kapitalas – 25 000 EUR; b) profesinės civilinės atsakomybės draudimas, galiojantis visoje Bendrijos teritorijoje, arba kita panaši atsakomybės už profesinį aplaidumą garantija ne mažiau kaip 500 000 EUR kiekvienam ieškiniui arba iš viso 750 000 EUR per metus bendrai visiems ieškiniams; c) pradinio kapitalo ir PCAD derinys, atitinkantis a arba b punkte nurodytą draudimo dydį. Šių reikalavimų perkėlimo į nacionalinės teisės aktus terminas dar nesibaigė, todėl investicinėms įmonėms nėra taikomi jokie PCAD reikalavimai pagal Bendrijos teisę. Tačiau joms gali būti taikomi analogiški reikalavimai pagal nacionalinę teisę, todėl visos pastabos dėl analogiškų nacionalinių reikalavimų poveikio yra aktualios rengiant šios ataskaitos projektą. Kaip ir DTD, naujos redakcijos KPD leidžia valstybėms narėms nustatyti griežtesnes taisykles, nei reikalaujama Direktyvoje[2]. 1.3. Istorinės aplinkybės Kaip jau buvo nurodyta, PCAD reikalavimai, taikomi draudimo tarpininkams pagal DTD, yra kitokie nei reikalavimai, kurie yra taikomi FPRD numatytiems tarpininkams pagal naujos redakcijos KPD. Pagal DTD reikalaujama, kad visi draudimo tarpininkai turėtų PCAD su nustatyta minimalia atsakomybės už profesinį aplaidumą draudimo suma, o FPRD numatytiems tarpininkams yra taikoma tokia tvarka, pagal kurią galima derinti PCAD ir minimalaus kapitalo reikalavimus. Komisijos pradiniame Direktyvos, kuri tapo FPRD[3], pasiūlyme buvo reikalaujama, kad įmonės, teikiančios konsultacijas investicijų klausimais, priimančios ir perduodančios klientų užsakymus, bet nesaugančios klientų pinigų arba vertybinių popierių, turėtų PCAD tokio dydžio, kokia suma yra nustatyta draudimo tarpininkams pagal DTD, nesuteikiant galimybės, kad kaip alternatyva būtų įvykdyti kapitalo reikalavimai. Tačiau vykstant deryboms su Taryba, kai kurios valstybės narės išsakė savo susirūpinimą. Joms susirūpinimą kėlė du aspektai: - Rinkos pokyčiai gali sumažinti konsultantų investicijų klausimais galimybes pasinaudoti PCAD ir - Pasiūlymai gali sukurti nereikalingą naštą įmonėms, teikiančioms ir konsultavimo investicijų klausimais, ir draudimo tarpininkavimo paslaugas. Todėl Komisijos pasiūlymą teisės aktų leidėjai pakeitė. Pirma, numatyta daugiau lankstumo, leidžiant įmonėms arba įsigyti nustatyto dydžio PCAD, arba turėti nustatyto dydžio minimalų kapitalą, arba derinti abu reikalavimus. Antra, speciali tvarka buvo nustatyta investicinėms įmonėms, kurios taip pat yra registruotos kaip draudimo tarpininkai pagal DTD. Šios įmonės, teikdamos tokias tarpininkavimo paslaugas, turi vykdyti DTD 4 straipsnio 3 dalies reikalavimus, o teikdamos konsultacijų investicijų klausimais paslaugas, turėti ne mažesnį kaip 25 000 EUR pradinį kapitalą, įsigyti PCAD ne mažesnei sumai, nei nurodyta DTD, arba derinti abu šiuos reikalavimus. Taigi, DTD nustatyti PCAD reikalavimai vis tiek turi būti vykdomi, nepaisant įmonės turimo kapitalo dydžio. Kai kurios valstybės narės, pripažindamos, kad PCAD reikalavimai pagal FPRD ir DTD bus skirtingi, per derybas Taryboje teigė, kad FPRD turėtų patikslinti DTD ir leisti (per)draudimo tarpininkams pasinaudoti konsultantams investicijų klausimams leidžiama alternatyva vietoj visų arba dalies PCAD reikalavimų vykdyti kapitalo reikalavimus. Toks patikslinimas nebuvo priimtas, tačiau vietoj to teisės aktų leidėjai numatė nuostatą dėl persvarstymo. Persvarstymo tikslas – pagal reikalavimų poveikį valstybių narių rinkai duomenis nustatyti, ar derinami reikalavimai atitinka pakankamos vartotojų apsaugos tikslus, ar įmonės visoje EEE arba tam tikrose nacionalinėse rinkose susiduria su konkrečiais sunkumais arba patiria išlaidų įsigydamos reikalaujamą profesinės civilinės atsakomybės draudimą, į kurias derėtų atsižvelgti vertinant šios tvarkos veiksmingumą. 2. PCAD REIKALAVIMų POLITINIS PAGRINDIMAS PCAD reikalavimai – tai vartotojų apsaugos priemonė, skirta užtikrinti, kad klientų ieškiniai investicinei įmonei arba tarpininkui galėtų būti patenkinti tais atvejais, kai įmonės arba tarpininko pajamos arba kapitalas nėra pakankami jo įsipareigojimams klientui įvykdyti. Tai taip pat naudinga reglamentavimo priemonė, suteikianti galimybę investicinėms įmonėms užsiimti tam tikra veiklos rūšimi, turint palyginti nedidelį kapitalą. Ji padeda užtikrinti, kad nebūtų nustatytos pernelyg didelės patekimo į rinką kliūtys, ir mažesnėms įmonėms nebūtų užkirstas kelias į rinką. Tai ypač aktualu, kai kalbama apie tokią veiklą, kaip draudimo tarpininkavimas arba konsultavimas investicijų klausimais, kuria užsiima labai daug mažųjų įmonių. 2.1. Vartotojų apsauga PCAD aiškiai apsaugo vartotojus, nes padidėja lėšos, kurios gali būti naudojamos atlyginti ieškiniams dėl prastos kokybės paslaugų teikimo arba kitokio aplaidaus profesinio elgesio. Pavyzdžiui, FPRD pirmą kartą reglamentuoja konsultavimo investicijų klausimais paslaugas kaip pagrindines paslaugas (pagal investavimo paslaugų direktyvą šios paslaugos buvo laikomos papildomomis paslaugomis). PCAD yra naudinga priemonė siekiant užtikrinti, kad būtų tinkamai valdoma su šios paslaugos teikimu susijusi rizika. 2.2. Pranašumai paslaugų teikėjams ir rinkoms PCAD yra naudingas ir įmonėms. Iš tiesų daugelis įmonių įsigyja PCAD, nors pagal teisės aktus to neprivalo daryti, arba įsigyja didesnį draudimą, nei reikalaujama teisės aktuose. Šis draudimas gali padengti didelius ir netikėtus ieškinius ir taip apsaugoti draudimą įsigijusiųjų turtą. Paprastai draudžiama ir teisinė atsakomybė, ir gynybos išlaidos – šios išlaidos kai kuriais atvejais gali būti labai didelės ir sukelti pavojų įmonės mokumui. Ypač naudingas PCAD gali būti mažesnėms įmonėms, kurioms turėti didelį kapitalą yra sudėtinga arba netikslinga dėl jų veiklos struktūros. PCAD gali veikti kartu su rinkos jėgomis, naudojantis komercinio draudimo rinka, ir padėti išlaikyti svarbias mažmenines paslaugas, pavyzdžiui, konsultavimo investicijų klausimais, teikiančių įmonių mokumą. Be to, privalomasis PCAD yra naudinga reglamentavimo priemonė, kuri gali papildyti kapitalo reikalavimus ir kompensacijų investuotojams programas. Reikalavimas įsigyti PCAD gali turėti dar vieną teigiamą poveikį – paskatinti įmones tobulinti savo pačių rizikos vertinimą ir rizikos kontrolės veiklą, nes mažiau rizikingos įmonės bus linkę mažinti savo draudimo įmokas ir didinti draudimo prieinamumą. Be to, pati reglamentuojama bendruomenė yra irgi suinteresuota, kad įmonės turėtų PCAD draudimą tam, kad sumažėtų ieškinių pagal kompensacijų investuotojams programos apimtį.[4] Pakankamai išteklių neturinti įmonė gali nesugebėti patenkinti jai pateiktų pagrįstų ieškinių ir galiausiai bankrutuoti. Tai, žinoma, gali lemti, kad ieškiniai bus pateikiami kompensacijų investuotojams programoms, kurias turės finansuoti kitos atitinkamoje programoje dalyvaujančios įmonės. Kuo didesnis tokioms programoms pateikiamų ieškinių skaičius, tuo didesnį mokestį turi mokėti įmonės, kad juos finansuotų. Kadangi tokie mokesčiai nepriklauso nuo rizikos dydžio, kompensavimo išlaidas gali tekti dengti neproporcingai ilgą veiklos patirtį turinčioms ir gerai valdomoms įmonėms, kurios finansuoja didžiausią tokios programos dalį. Pastebima tendencija, kad PCAD mažina tokį finansavimo nesubalansuotumą. 2.3. Argumentai prieš PCAD reikalavimus Svarbiausias ir dažniausias argumentas prieš PCAD yra tas, kad PCAD gali sukurti „moralinio pavojaus“ problemą. Tai reiškia, kad PCAD gali pakeisti apdraustųjų elgseną – jie gali siekti padidinti ieškinių tikimybę arba dydį. Esmė yra ta, kad pasikeičia įmonių, įgijusių draudimo apsaugą, finansinė paskata vengti tokių veiksmų arba neveikimo, dėl kurių gali atsirasti pagrindas ieškiniui. Kitas argumentas, pasisakant prieš išsamius PCAD reikalavimus yra tas, kad draudimo rinkoje trūksta arba gali pritrūkti pajėgumų teikti PCAD didėjančiam įmonių skaičiui. Teigiama, kad DTD nustatyti limitai buvo derinami tuo metu, kai rinkoje egzistavo daugiau pajėgumų, nei gali būti dabar arba ateityje. Padėtį apsunkinti galėjo FPRD nustatyti reikalavimai įmonėms, užsiimančioms abiejų rūšių veikla, todėl kyla susirūpinimas, kad derinant abu reikalavimus gali būti išnaudotos visos PCAD rinkos galimybės, ir kai kurios įmonės gali nesugebėti išlaikyti nustatyto draudimo lygio. Dar vienas su tuo susijęs aspektas – PCAD kaina. Daugėjant įmonių, kurios privalo įsigyti PCAD, kyla rizika, kad paklausos augimas gali paskatinti didinti PCAD kainas, išstumti kai kurias konsultacijas investicijų klausimais teikiančias įmones iš rinkos ir sukurti kliūčių naujoms įmonėms patekti į rinką. Konkrečiau tariant, teigiama, kad pagal DTD reikalaujamas aukštas draudimo lygis, viršija draudimo lygį, kurį pagrįstai tikėtina gali turėti dauguma mažųjų įmonių. Be to, šie PCAD reikalavimai yra universalūs, jie nėra skirstomi pagal įmonės rizikingumą. Komentatoriai taip pat skatina tinkamai atsižvelgti į kapitalo vaidmenį draudimo tarpininkams. Kapitalas gali padėti finansuoti netikėtus nuostolius arba užpildyti įmonės PCAD spragas, o ypač gali padėti padengti sumą, kuria viršijamas polisas (tai yra pirmąją ieškinio sumą, kurią turi padengti įmonė iš nuosavų išteklių). Iš tiesų naujos redakcijos KPD 7 ir 8 straipsniuose pripažįstama, kad taikant kapitalo reikalavimus arba derinant PCAD ir kapitalo reikalavimus, galima pasiekti to paties vartotojų apsaugos tikslo, kaip ir PCAD. Galimybė panaudoti finansinius išteklius ir jais papildyti PCAD gali suteikti įmonėms daugiau lankstumo, padėti išlaikyti bendrą išteklių pakankamumą ir sunkiomis rinkos sąlygomis įsigyti nustatytus reikalavimus atitinkantį PCAD. 3. TIKSLINėS KONSULTACIJOS SU VALSTYBėMIS NARėMIS IR KOMPETENTINGOMIS INSTITUCIJOMIS 2006 m. kovo mėn. Vidaus rinkos ir paslaugų generalinis direktoratas tarnybos valstybėms narėms ir jų kompetentingoms institucijoms išsiuntė klausimyną, kuriame buvo prašoma pateikti informacijos apie profesinės civilinės atsakomybės draudimo taikymą pagal DTD ir naujos redakcijos KPD. Sulaukta 19 klausimynų su atsakymais.[5] Atsakymai buvo apibendrinti ir paskelbti kartu su ataskaitos projektu 2006 m. rugpjūčio 14 d. Mūsų nuomone, gauti ne visi klausimynai su atsakymais dėl to, kad DTD nuostatas daugelis valstybių narių perkėlė visai neseniai, o daugumos KPD nuostatų perkėlimo terminas dar nesibaigė. Dėl tų pačių priežasčių iš gautų atsakymų paaiškėjo, kad valstybės narės apskritai turi mažai patirties ir duomenų, kuriais remdamosi galėtų tinkamai įvertinti šiose direktyvose nustatytos tvarkos poveikį įmonėms ir jose numatytą vartotojų apsaugą. Be to sunku prognozuoti, kokį poveikį pajus FPRD numatyti tarpininkai, kurie taip pat užsiima draudimo tarpininkavimo veikla pagal DTD. Panašu, kad tinkamų duomenų, kuriais remiantis būtų galima atlikti tinkamą vertinimą, nebus gauta iki 2008 m. pradžios. Išsamūs valstybių narių atsakymai ir jų santrauka, kuri buvo pateikta ataskaitos projekte, paskelbti Komisijos interneto svetainėje[6]. 4. VIEšAS ATASKAITOS PROJEKTO APTARIMAS Komisija paprašė, kad suinteresuotosios šalys iki 2006 m. spalio 31 d. pateiktų pastabas dėl ataskaitos projekto. Respondentams buvo rekomenduojama pateikti bendras pastabas ir kartu pateikti atsakymus į konkrečius klausimus. Pastabas pateikė 7 organizacijos. Viena iš šių organizacijų – europinė organizacija, kuri pateikė bendrą atsakymą, atspindintį 14 ES valstybių narių draudimo tarpininkų asociacijų nuomonę. Iš kitų organizacijų 4 veikia Jungtinėje Karalystėje, viena Vokietijoje ir viena Austrijoje. Atsakymus pateikusios organizacijos atstovauja įvairiems draudimo sektoriams (brokerių, agentų, draudikų, draudėjų), viena atstovauja nepriklausomiems konsultantams finansų klausimais, viena yra kontroliuojančioji institucija. Šioje dalyje apibendrinami svarbiausieji viešo aptarimo rezultatai.[7] 4.1. Aptarimo rezultatai Svarbu pažymėti, jog visi respondentai sutiko, kad PCAD yra veiksminga investuotojų apsaugos forma, dauguma jų paminėjo, kad viso PCAD negalima pakeisti kapitalo reikalavimais. Tačiau respondentų nuomonės dėl to, ar dabartinė PCAD reglamentavimo tvarka yra tinkama kaip investuotojų apsaugos priemonė, yra nevienodos. Vieni respondentai pritarė griežtesniems PCAD reikalavimams, kiti palaikė lankstesnį metodą, pagal kurį būtų atsižvelgiama į konkrečių įmonių dydį ir rizikingumą. Du respondentai paminėjo, kad įmonėms turėtų būti leidžiama vietoj dalies arba viso PCAD vykdyti kapitalo reikalavimus, siekiant užtikrinti, kad nepakankamas PCAD nesužlugdytų tarpininkų veiklos. Vienas respondentas, atstovaujantis draudimo agentams, nurodė, kad PCAD yra didelė ir nereikalinga našta, kuri skatina draudikus perkelti PCAD išlaidas savo agentams. Du respondentai ragino, kad direktyvą visiškai įgyvendinus visose valstybėse narėse, Komisija apžvelgtų esamą padėtį, kad būtų galima atlikti išsamesnį vertinimą. 5. IšVADOS Valstybių narių ir suinteresuotųjų šalių dviejuose derybų etapuose pateiktos informacijos analizė rodo, kad pagal šiuo metu turimus ribotus duomenis politinės priežastys, kurios paskatino nustatyti PCAD reikalavimus pagal Bendrijos teisę, išlieka aktualios, ir kad nėra turima pakankamai duomenų, rodančių, jog tokie reikalavimai yra nebereikalingi. Tačiau taip pat yra aišku, kad dar per anksti visapusiškai vertinti, kokį poveikį šie reikalavimai padarys paslaugų teikėjams ir vartotojams. DTD nustatyta tvarka valstybėse narėse galioja dar labai trumpai, valstybės visai neturi patirties naujų PCAD reikalavimų taikymo investicinėms įmonėms pagal naujos redakcijos KPD srityje. Tinkamo tolesnio šių reikalavimų tinkamumo vertinimo negalima atlikti neįgijus daugiau praktinės patirties ir negavus daugiau duomenų – jų nebus gauta tol, kol šie reikalavimai pagal naujos redakcijos KPD nebus įgyvendinti ir taikomi valstybėse narėse ne trumpiau kaip vienerius metus. Todėl gali būti tikslinga toliau analizuoti, ar PCAD ir kapitalo reikalavimai gali pakankamai vienas kitą papildyti. Į tai atsižvelgdama Komisija toliau stebės padėtį, jei atsiras duomenų apie netinkamą rinkos veikimą. [1] Atitinkamos nuostatos yra išdėstytos Direktyvos 93/6/EB naujoje 3 straipsnio 4b dalyje, kuri buvo įtraukta FPRD 67 straipsniu. [2] 8 konstatuojamoji dalis: „Valstybės narės turėtų galėti nustatyti griežtesnes taisykles negu tos, kurios numatytos šioje direktyvoje“. [3] COM (200) 625 galutinis, 11 straipsnio 2 dalis [4] Įvykus draudiminiam įvykiui, PCAD poliso išdavėjas apmoka ieškinį pagal PCAD poliso sąlygas, o įmonė turi sumokėti sumą, kuria viršijamas PCAD polise numatytas draudimas, iš savo kapitalo išteklių. Kai įmonė savo išteklius yra išnaudojusi, ji bankrutuoja. Visi pagrįsti vartotojų ieškiniai tuomet turi būti padengti pagal tam tikrą kompensavimo investuotojams programą. Tokios programos turi nustatytus limitus, o kitus nuostolius turi padengti vartotojai. [5] Atsakymus pateikė Austrija, Kipras, Čekija, Suomija, Prancūzija, Graikija, Vengrija, Airija, Malta, Nyderlandai, Norvegija, Lenkija, Rumunija, Slovakija, Ispanija, Švedija ir Jungtinė Karalystė. Belgija, Danija, Vokietija, Italija, Estija, Latvija, Lietuva, Liuksemburgas ir Portugalija atsakymų nepateikė. [6] http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid_reports_en.htm [7] Išsamesnė atsakymų į konkrečius klausimus santrauka yra paskelbta http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid_reports_en.htm