AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

•Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

2006 m. Tarptautinė darbo organizacija (TDO), siekdama sukurti bendrą darnią priemonę, sujungiančią visus naujausius darbo tarptautinėje jūrų laivyboje standartus, priėmė Konvenciją dėl darbo jūrų laivyboje. Konvencijoje dėl darbo jūrų laivyboje išsamiai apibrėžtos visų jūrininkų, neatsižvelgiant į jų pilietybę ir laivo vėliavą, teisės ir apsauga darbe. Šiuo metu ją yra ratifikavusi 81 šalis, tarp jų – visos ES valstybės narės, išskyrus Austriją, Slovakiją ir Čekiją. Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje nuostatos į ES teisę įtrauktos Tarybos direktyva 2009/13/EB, įgyvendinančia Europos bendrijos laivų savininkų asociacijų (ECSA) ir Europos transporto darbuotojų federacijos (ETF) sudarytą susitarimą dėl 2006 m. Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje. Direktyva į ES teisę įtraukti naujausi Konvencijoje dėl darbo jūrų laivyboje nustatyti standartai, kurie jūrininkams buvo gerokai palankesni už galiojusiuosius tuo metu (darbo sutartys, darbo laikas, repatriacija, apgyvendinimas ir poilsio sąlygos, maistas ir maitinimas, sveikatos apsauga ir sauga, sveikatos priežiūra, skundų procedūros ir kt.). Direktyva paskatino ratifikuoti Konvenciją dėl darbo jūrų laivyboje visoje ES ir padėjo paspartinti jos įsigaliojimą. Ji taip pat padėjo užtikrinti, kad Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje standartai būtų vienodai perkelti į visų valstybių narių teisę, ir papildė susitarimą ES teisę atitinkančiomis konkrečiomis vykdymo užtikrinimo priemonėmis. 2006 m. Konvencijoje dėl darbo jūrų laivyboje tik iš dalies sprendžiamos problemos dėl atsakomybės ir kompensavimo, susijusių su įgulos reikalavimais mirties, asmens sužalojimo ir palikimo likimo valiai užsienio uostuose atvejais, kai laivų savininkai nebevykdo savo pareigų. Laivybos sektorius yra pasaulinio pobūdžio, o jame taikomi skirtingi nacionalinės teisės aktai pagal laivo savininko valstybę, laivo vėliavos valstybę arba įgulos pilietybę. Todėl likimo valiai paliktiems jūrininkams arba jų sužalojimo ar mirties atveju sunku pasiekti, kad žala būtų atlyginta greitai ir tinkamai. Šias problemas jau seniai pripažino ir TDO, ir Tarptautinė jūrų organizacija (TJO). 1998 m. jos subūrė jungtinę TJO ir TDO ad hoc ekspertų darbo grupę, kuri turėjo spręsti atsakomybės ir kompensavimo klausimus reikalavimų jūrininkų mirties, asmens sužalojimo ir palikimo likimo valiai atvejais. Ši grupė rekomendavo taikyti dviejų etapų metodą: pirmiausia priimti neprivalomas gaires, o vėliau priimti privalomas priemones. Ji taip pat rekomendavo sukurti jūrininkų palikimo likimo valiai incidentų duomenų bazę – tokia duomenų bazė buvo sukurta 2005 m. 2010 ir 2011 m., TDO, remdamasi jungtinės darbo grupės rekomendacijomis, nustatė du prioritetinius klausimus: jūrininkų palikimą likimo valiai ir finansinę garantiją, taip pat su jūrininkų mirtimi ar ilgalaikiu neįgalumu susijusius reikalavimus. 2004 m. pagal Konvenciją dėl darbo jūrų laivyboje įsteigtas specialusis trišalis komitetas priėmė du su šiais klausimais susijusius pakeitimus. 2016 m. kovo mėn. TDO likimo valiai paliktų jūrininkų duomenų bazėje buvo įrašyti 192 likimo valiai palikti prekybiniai laivai (kai kurie iš jų dar 2006 m.), kurių palikimo atvejai dar neišnagrinėti. Daug likimo valiai paliktų jūrininkų yra likę laivuose negaudami atlyginimo (dažnai kelis mėnesius) ir stokodami reguliaraus maisto tiekimo, sveikatos priežiūros ar neturėdami galimybių grįžti namo. Kai kurios pakeitimais nustatytos taisyklės priklausė Europos Sąjungos kompetencijai ir buvo susijusios su dalykais, dėl kurių ji jau buvo priėmusi taisyklių, visų pirma socialinės politikos ir transporto srityse. Todėl Taryba priėmė Sprendimą 2014/346/ES dėl pozicijos, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi 103-iojoje Tarptautinės darbo konferencijos sesijoje dėl 2014 m. padarytų Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje pakeitimų, ir taip užtikrino, kad Sąjunga pritars jų patvirtinimui. 2014 m. birželio 11 d. Ženevoje Tarptautinės darbo konferencijos 103-iojoje sesijoje pakeitimai buvo patvirtinti. Visos ES valstybės narės balsavo už jų patvirtinimą. Abu pakeitimų rinkiniai susiję ir su privalomosiomis (A dalis – taisyklės ir standartai), ir su neprivalomosiomis (B dalis – gairės) Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje kodekso nuostatomis. Jie apima 2 antraštinės dalies „Įdarbinimo sąlygos“ 2.5 taisyklę (Repatriacija) ir 4 antraštinės dalies „Sveikatos apsauga, sveikatos priežiūra, gerovė ir socialinė apsauga“ 4.2 taisyklę (Laivų savininkų atsakomybė). Iš dalies pakeistomis privalomosiomis nuostatomis siekiama sukurti veiksmingą finansinių garantijų sistemą, kuria:

(1)būtų apsaugotos likimo valiai paliktų jūrininkų teisės (2.5 taisyklės pakeitimas). Šiuo pakeitimu pagerinama finansinių garantijų sistema, taikoma, kai laivo savininkas nepadengia jūrininkų repatriacijos išlaidų, kaip jau pripažįstama 2.5 taisyklės 2 dalyje. Taip pat pripažįstamos dvi naujos situacijos: kai laivo savininkas nesuteikė jūrininkui būtino išlaikymo ir paramos arba kai laivo savininkas kitaip vienašališkai nutraukė ryšius su jūrininku, be kita ko, mažiausiai du mėnesius nemokėjo sutartimi numatyto darbo užmokesčio. Be to, nustatomi reikalavimai sukurti greitą ir veiksmingą finansinių garantijų sistemą, skirtą su valstybės narės vėliava plaukiojančiame laive likimo valiai paliktiems jūrininkams padėti;

(2)nustatomi finansinių garantijų sistemai taikomi būtiniausi reikalavimai dėl kompensavimo pagal sutartinius reikalavimus jūrininkų mirties ar ilgalaikio neįgalumo dėl profesinio sužalojimo, ligos ar pavojaus atveju (4.2 taisyklės pakeitimas).