KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Europos keleivių teisių vizija. Komunikatas dėl visų rūšių transporto keleivių teisių /* KOM/2011/0898 galutinis */





I. Įžanga Prieš dešimt metų 2001 m. baltojoje knygoje[1] Komisija užsibrėžė parengti visų rūšių transporto keleivių apsaugos priemones. Šis tikslas jau pasiektas. 2011 m. buvo nustatytos miesto ir tolimojo susisiekimo autobusų keleivių teisės, taigi dabar ES turi išsamų ir nuoseklų visų rūšių transporto (oro, geležinkelių, vandens ir kelių) keleivių pagrindinių teisių rinkinį[2]. ES keleivių teisių apsaugos taisyklėmis užtikrinama minimali piliečių apsauga – taip skatinamas judumas ir socialinė integracija. Šiomis taisyklėmis padedama užtikrinti vienodas sąlygas visų rūšių transporto paslaugų teikėjams. Nors iki šiol dėtos pastangos davė gerų rezultatų, tam tikri esminiai klausimai lieka neišspręsti. Nustatytosios teisės įgyvendinamos ne iki galo ir nevisai tinkamai. Keleiviai dar nežino, kokias teises jie turi, arba neketina jomis pasinaudoti, baimindamiesi, kad tai brangu ir sudėtinga. Nacionalinės institucijos įstatymus taiko skirtingai, o tai sukelia neaiškumų tiek keleiviams, tiek vežėjams ir iškreipia rinką. Todėl 2011 m. Baltojoje knygoje dėl transporto[3] Komisija atkakliai tvirtina, kad įgyvendinant transporto politiką didžiausią dėmesį reikia skirti naudotojams ir jų judumui ir taip siekti, kad esamos taisyklės būtų geriau įgyvendinamos, o prireikus – tobulinamos. Šiuo komunikatu pradedama konsoliduoti nuveiktą darbą. Kartu Komisija pradeda viešas konsultacijas dėl galimos oro transporto keleivių teisių reglamento peržiūros. Baltojoje knygoje raginama skatinti konkurencingą ir tvarią kolektyvinio keleivių transporto, kurio pagrindas – racionalizuotas transporto rūšių derinimas ir rinkos integracija, plėtrą. Tokiomis sparčiai kintančiomis sąlygomis dėl liberalizavimo neturi nukentėti paslaugų kokybė. Keleiviai gali tikėtis tokios transporto paslaugos, kuria garantuojama, kad jie nebus diskriminuojami, kad sutrikus kelionei jiems bus suteikta pagalba, kad kelionės sąlygos bus skaidrios, kad su jais bus elgiamasi oriai ir kad bus deramai laikomasi visų sutarties sąlygų. Norint kuo daugiau keleivių paskatinti pereiti nuo asmeninio prie kolektyvinio transporto ir kaip paprastą ir patikimą alternatyvą pasiūlyti jiems rinktis kelionę kelių rūšių transporto priemonėmis, reikia tokių ES keleivių teisių apsaugos teisės aktų, kuriais būtų užtikrinamos vienodos keleivių galimybės naudotis įvairių rūšių transportu ir minimalus paslaugų kokybės lygis. Keleiviai turi būti tikri, kad keliaudami nepatirs neaiškumų ar įtampos. Šiuo komunikatu, kuris grindžiamas daugiamete teisės aktų taikymo patirtimi ir ES Teisingumo Teismo išaiškinimais, siekiama padėti: – vežėjams – nuosekliau ir veiksmingiau taikyti ES teisę, – nacionalinėms institucijoms – suderintomis priemonėmis užtikrinti visų rūšių transporto keleivių teisių apsaugą, – keleiviams – geriau suprasti, kokios minimalios paslaugų kokybės pagal įstatymus jie gali (ir kokios negali) tikėtis keliaudami. Kad būtų galima pasiekti nurodytus tikslus, komunikate paprastais žodžiais apibendrinamos visų rūšių transporto keleivių teisės ir visoms transporto rūšims taikytini principai. Be to, siekiant sukurti sąlygas, kuriomis teisės aktus būtų galima taikyti nuosekliai, neatsižvelgiant į jokius būsimus keleivių teisių apsaugos reglamentų, visų pirma tų, kuriais reglamentuojamos vandens ir kelių transporto keleivių teisės ir kurie dar nėra įsigalioję, vertinimus ir aiškinimus, šiame komunikate nurodomos kelios sritys, kuriose galima labiau susieti esamus teisės aktus, ir spragos, kurias galima pašalinti. Papildomos keleivių teisės išplaukia iš Pagrindinių teisių chartijos, ES vartotojų apsaugos taisyklių, Kelionių paslaugų paketų direktyvos 90/314/EEB, nacionalinės sutarčių teisės nuostatų ir (arba) tarptautinių į ES teisę perkeltų konvencijų. Šiuo komunikatu prisidedama prie 2010 m. ES pilietybės ataskaita[4] inicijuotų Komisijos veiksmų, kuriais siekiama pašalinti kliūtis, trukdančias piliečiams veiksmingai naudotis ES teisėje numatytomis teisėmis. Tai taip pat yra viena iš priemonių, numatytų bendrosios rinkos aktų komunikatuose[5]. II. ES keleivių teisių apsaugos teisės aktų peržiūra Oro ir geležinkelių transporto reglamentai jau galioja. Vandens ir autobusų transporto reglamentai bus taikomi atitinkamai nuo 2012 m. gruodžio mėn. ir 2013 m. kovo mėn., o kaip jie veikia praktiškai, bus vertinama vėliau. Norėdamas užtikrinti, kad su keleiviais būtų elgiamasi sąžiningai ir pagarbiai, teisės aktų leidėjas siekė dviejų tikslų. Pirma, sudaryti keturias transporto rūšis apimantį teisės aktais garantuojamų keleivių teisių rinkinį. Antra, siekiant užtikrinti proporcingumą, numatyti kiekvienos transporto rūšies ir jų rinkų ypatumų nulemtus neišvengiamus skirtumus, susijusius su verslo subjektais (bendrovės dydis, pajamos ar maršrutų skaičius ir dažnumas) ir keleiviais (kelionės trukmė, kaina ir sąlygos). Keleivių teisės grindžiamos trimis principais: nediskriminavimu, tikslia, laiku pateikiama ir prieinama informacija ir nedelsiant teikiama proporcinga pagalba. Pagrindinės ES keleivių teisės – šios dešimt minėtais principais grindžiamų teisių: (1) Teisė nediskriminuojamai naudotis transportu. (2) Teisė judėti: galimybė naudotis transportu ir pagalba neįgaliems ir riboto judumo keleiviams nepatiriant papildomų išlaidų. (3) Teisė gauti informaciją prieš sumokant už kelionę ir įvairiais kelionės etapais, visų pirma – kelionei sutrikus. (4) Teisė atsisakyti kelionės (ir susigrąžinti visus už bilietą sumokėtus pinigus), jei kelionė vyksta ne pagal planą. (5) Teisė reikalauti, kad būtų vykdoma sutartis, jei kelionė sutrinka (nukreipimas kitu maršrutu ir naujo užsakymo teikimas). (6) Teisė gauti pagalbą, jei išvykstant ar persėdant kelionė ilgam atidedama. (7) Teisė tam tikromis aplinkybėmis gauti kompensaciją. (8) Teisė iš vežėjo reikalauti atsakomybės už keleivius ir jų bagažą. (9) Teisė pasinaudoti sparčia ir prieinama skundų nagrinėjimo sistema. (10) Teisė reikalauti, kad ES teisė būtų deramai taikoma ir veiksmingai įgyvendinama. Išsamiau šios teisės pristatomos toliau, o apibendrintas keleivių teisių sąrašas pateikiamas priede. ES keleivių transporto politikoje tai pirmasis žingsnis pereinant nuo grynai rūšinio prie įvairiarūšio transporto vizijos. 1. Teisė nediskriminuojamai naudotis transportu 1.1. Dėl pilietybės Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 18 straipsniu draudžiama bet kokia diskriminacija dėl pilietybės. Ši nuostata taikoma visoms transporto rūšims ir yra perteikta Oro transporto, Autobusų transporto ir Vandens transporto reglamentuose, kuriuose aiškiai numatyta keleivių apsauga nuo tiesioginės ar netiesioginės diskriminacijos dėl pilietybės. Konkrečiau, Reglamente (EB) Nr. 1008/2008 numatyta, kad galimybė sužinoti visas oro susisiekimo paslaugų kainas užtikrinama neatsižvelgiant į kliento arba kelionės organizatoriaus pilietybę ar gyvenamąją vietą. Autobusų transporto ir Vandens transporto reglamentais užtikrinama panaši apsauga. Taip užkertamas kelias tokiai praktikai, kai vienos valstybės narės gyventojams to paties vežėjo kitoje šalyje veikiančioje interneto svetainėje neleidžiama pateikti užsakymo. Tai taip pat reiškia, kad kelionių agentūroms sudaromos sąlygos gauti tas pačias kainas, nesvarbu, kurioje geografinėje vietovėje jos veikia. 1.2. Dėl atsisakymo įlaipinti Kad nebūtų diskriminuojami, oro transporto keleiviai, kuriuos atsisakoma įlaipinti be pagrįstos priežasties, visada gali rinktis – susigrąžinti pinigus arba keliauti kitu maršrutu (kai tik atsiranda galimybė arba vėliau pateikti naują užsakymą, kaip keleiviui patogiau), užsitikrinti, kad jais būtų tinkamai pasirūpinta, ir gauti kompensaciją arba atlyginimą, sutartą su vežėju. Autobusų keleiviai gali pasinaudoti teise gauti kompensaciją, jei atsisakoma juos įlaipinti. Iki šiol labai retai pasitaikydavo, kad būtų atsisakyta įlaipinti (visų pirma dėl perpildymo) vandens ir geležinkelių transporto keleivius. Todėl tokios teisės šių rūšių transporto keleiviams nenumatyta. 1.3. Dėl negalios ir (arba) riboto judumo Neįgalūs ir riboto judumo keleiviai negali būti diskriminuojami tada, kai rezervuoja bilietus, juos perka ar laipinasi. Išimtys gali būti daromos tik dėl priežasčių, susijusių su transporto sauga, arba dėl fizinių transporto sistemos duomenų, dėl kurių naudotis ta transporto priemone minėtiems asmenims nėra galimybės, tačiau ne dėl patogumo ar kokių nors komercinių aspektų. Visuose sektoriuose, kai taikoma išimtis, keleivis gali reikalauti raštiško paaiškinimo, ir toks paaiškinimas turi būti pateiktas per penkias dienas nuo prašymo pateikimo; turi būti deramai stengiamasi keleiviui pasiūlyti tinkamų alternatyvų. Geležinkelių, jūrų ir autobusų transporto teisės aktuose numatyta, kad neįgalūs ir riboto judumo keleiviai rezervuoti ir pirkti bilietus gali nepatirdami papildomų išlaidų (pavyzdžiui, jei neįmanoma užsisakyti tinkamos vietos internetu, turėtų būti nurodytas nemokamas telefono numeris). Pagal Oro transporto reglamentą pagalba turi būti suteikta nemokamai, o tai reiškia, kad papildomų su rezervavimu susijusių išlaidų būti negali. Geležinkelių transporto reglamente nustatyta, kad įmonė negali reikalauti, kad neįgalų arba riboto judumo keleivį lydėtų kitas asmuo. Jei keleivius atsisakoma įlaipinti į autobusą arba laivą dėl negalios, jie gali reikalauti, kad kelionėje juos lydėtų ir jiems reikiamą pagalbą suteiktų kitas asmuo, ir tas asmuo turi būti vežamas nemokamai. Oro transporto reglamente numatyta galimybė vežėjams reikalauti lydinčio asmens turi būti ribojama, o tais atvejais, kai lydinčio asmens reikalauti būtina, vežėjai turi sudaryti sąlygas tam asmeniui keliauti nemokamai arba pigiau. 2. Teisė judėti: galimybė naudotis transportu ir pagalba neįgaliems ir riboto judumo keleiviams nepatiriant papildomų išlaidų Nemokamos pagalbos neįgaliems ir riboto judumo keleiviams teikimo mastas ir sąlygos skiriasi priklausomai nuo transporto rūšies ir yra grindžiami kiekvienai transporto rūšiai būdingais veiklos ypatumais. Taip pat labai svarbu, kad šiuos keleivius aptarnaujantis personalas būtų atitinkamai parengtas. Reglamento (EB) Nr. 1107/2006 nuostatų dėl pagalbos neįgaliems ir riboto judumo oro transporto keleiviams įgyvendinimo gaires Komisija pateiks iki prasidedant 2012 m. parolimpinėms žaidynėms. Siekiant pagerinti pagalbos kokybę ir kartu sumažinti pagalbos teikimo sąnaudas, būtina užtikrinti, kad neįgalūs ir riboto judumo keleiviai turėtų galimybę iš anksto pranešti apie ketinimą keliauti. Ši sąlyga taikytina ir įvairiarūšiam transportui (pvz., vienas išankstinis pranešimas perkant bendrą greitojo traukinio ir lėktuvo bilietą). Tačiau praktiškai iš anksto pranešti, pirmiausia – internetu, ne visada paprasta ir įmanoma, o kartais tai padaryti brangu (mokami skambučiai). Todėl Komisija ragina vežėjus atnaujinti turimas išankstinio pranešimo priemones, kad jos būtų veiksmingos ir prieinamos, pageidautina – paprastu elektroniniu būdu. Norint suteikti galimybę veiksmingai pasinaudoti paslauga, būtina užtikrinti, kad informacijos ir rezervavimo sistemos veiktų priimtinu formatu (pvz., kad žmonės su regėjimo negalia galėtų naudotis ekranų skaitytuvais) ir kad transporto priemonėms ir infrastruktūrai, įskaitant kioskus ir terminalus, būtų taikomi techniniai prieinamumo standartai. Paprastųjų ir greitųjų traukinių geležinkelių sistemoms taikomi techniniai prieinamumo standartai nustatyti ES lygmeniu (techninės sąveikos specifikacijos riboto judumo keleiviams (TSS RJK))[6]. TSS RJK atitinkantys traukiniai, stotys ir susijusios infrastruktūros dalys bus sąveikūs, todėl neįgaliems ir riboto judumo keleiviams bus galima užtikrinti panašias galimybes naudotis transportu visame transeuropiniame tinkle. Direktyvoje 2001/85 dėl miesto ir tolimojo susisiekimo autobusų tipo patvirtinimo išdėstytos kelių transporto prieinamumo riboto judumo keleiviams ir neįgaliems keleiviams specifikacijos. Siekiant riboto judumo keleiviams užtikrinti geresnes galimybes naudotis jūrų transportu, Direktyvoje 2009/45/EB dėl keleivinių laivų saugos taisyklių ir standartų[7] išdėstytos laivų statybos ir įrangos gairės. Tačiau Europos prieinamumo standartų, taikytinų oro transportui ir uosto prieigai prie vandens transporto, nėra. Siekdama gerinti neįgalių asmenų galimybes naudotis prekių ir paslaugų rinkomis, Komisija ketina siūlyti direktyvą – Europos prieinamumo aktą. Tai suteiktų Komisijai galimybę sukurti bendrą transporto infrastruktūros ir paslaugų prieinamumo standartų rinkinį. Į šį aktą būtų galima įtraukti bilietų sistemos, tikralaikės kelionės informacijos ir internetinių paslaugų aspektus. 3. Teisė gauti informaciją prieš sumokant už kelionę ir įvairiais kelionės etapais, visų pirma – kelionei sutrikus Keleivių teisė gauti informaciją apima, pirma, bendrąją informaciją apie teises ir pareigas keliaujant, galimybes neįgaliems ir riboto judumo keleiviams naudotis paslaugomis ir vežėjų kokybės standartus bei veiklos rezultatus ir, antra, tam tikrą informaciją apie atskirus kelionės etapus visos kelionės metu (prieš sumokant už kelionę, prieš ir per kelionę ir kelionei sutrikus). Šios teisės turėtų būti įgyvendinamos naudojant šiuolaikines ryšių technologijas ir kartu tenkinant neįgalių ir riboto judumo keleivių poreikius. Vandens transporto ir Autobusų transporto reglamentuose nurodytos naujos elektroninės informavimo priemonės, kaip antai SMS žinutės. Naujas technologijas – išmaniųjų telefonų programas, interneto svetaines ir socialinę mediją – skatinama diegti visų rūšių transporto srityse. Informaciją, kuri šiuo metu yra privaloma tik vežėjui, teikia ir kiti šaltiniai – ji prieinama interneto svetainėse, oro uostuose, uostų terminaluose, traukinių ir autobusų stotyse. Kad nebūtų skelbiama prieštaringa informacija (pvz., oro uosto svetainėje skelbiama, kad skrydis atidėtas, o vežėjo – kad atšauktas), būtina užtikrinti, kad skirtingi transporto grandinės dalyviai (vežėjas, infrastruktūros administratorius, bilietų pardavėjas, paslaugų teikėjai) laiku ir veiksmingiau koordinuotų veiksmus. Be to, visuomenei turi būti prieinama tinkama informacija apie keleivių teises apskritai – pavyzdžiui, tokia informacija skelbta 2010 m. vykdant Komisijos specialią informavimo kampaniją. 3.1. Bendroji informacija apie keleivių teises ir vežėjų kokybės standartus bei veiklos rezultatus Vartotojų asociacija ir Komisija savo ataskaitose pabrėžia, kad, jei būtų skelbiamos veiklos rezultatų apžvalgos ir keleivių pasitenkinimo tyrimai, naudotojai galėtų palyginti duomenis ir rinkdamiesi priimti gerai apgalvotus sprendimus, būtų skatinama paslaugų kokybe grindžiama konkurencija, o nacionalinėms priežiūros institucijoms būtų lengviau užtikrinti vienodą stebėseną ir teisės aktų įgyvendinimo priežiūrą. Geležinkelių reglamente vežėjams nustatytas įpareigojimas pranešti, kaip taikomi minimalūs paslaugų kokybės standartai. JAV stambiems oro vežėjams taikoma vienoda atsiskaitymo sistema, o JAV transporto departamentas gautas ataskaitas kas mėnesį skelbia oro transporto keleiviams skirtame leidinyje Air Travel Consumer Reports[8]. 3.2. Skaidri ir prieinama informacija apie visus svarbius transporto sutarčių aspektus, kuriuos būtina suprasti prieš perkant bilietą ES teisės aktuose numatyta, kad keliaujant bet kokios rūšies transportu reikia turėti bilietą. Teisinių nuostatų detalės skiriasi. Jei keleivis turi bilietą, nesvarbu, kokios rūšies (įskaitant elektroninį), gali būti laikoma, kad tas bilietas suteikia teisę naudotis transportu. Taigi perkančiam bilietą asmeniui turi būti suteikiama informacija apie visus neatsiejamus transporto paslaugos aspektus, bilieto kainą ir sandorio sąlygas (bent glaustai), įskaitant nuostatas, kuriomis leidžiama vienašališkai keisti sutartį (dėl to, kas taikoma neatvykus, dėl tvarkaraščio pakeitimų ir kt.) arba kuriomis paslauga ribojama (bagažo apribojimai ir kt.), taip pat teisines sąlygas, susijusias su galimybe vykti į kelionę riboto judumo keleiviams. Kad rinkdamiesi galėtų priimti gerai apgalvotus sprendimus, prieš pirkdami bilietus keleiviai privalo būti aiškiai informuojami apie visą bilieto kainą ir apie tai, ką apima paslauga, bet kartu vežėjams turi būti užtikrinama laisvė nustatyti tarifus. Atvirose rinkose leidžiama siūlyti už tam tikrą mokestį pasinaudoti papildomomis su keleivių vežimu susijusiomis paslaugomis (pavyzdžiui, maitinimo ar didelės apimties bagažo gabenimo), tačiau, nors galioja Reglamente (EB) Nr. 1008/2008 išdėstytos taisyklės dėl kainų skaidrumo, kol kas keleiviams nevisai aišku, kokie mokesčiai ir paslaugos įeina į bazinę kainą ir ar jie gali teisėtai tikėtis, kad šios papildomos paslaugos bus įtrauktos į bazinę transporto paslaugą. Dėl aiškumo stygiaus keleiviai yra neužtikrinti ir nepasitiki transporto paslaugų teikėjais. Teisės aktų leidėjai ir teisėjai gali laikytis skirtingo požiūrio į tai, ar ši nauja tvarka nesudaro galimybės piktnaudžiauti, todėl gali būti iškreipiama konkurencija. Reikia suderintos įvairiarūšio transporto vizijos, apimančios visų rūšių keleivių transporto paslaugų turinį ir bazinės kainos sudėtines dalis. Gali tekti suderinti atskiroms transporto rūšims taikytinas paslaugos kainos nurodymo taisykles, tačiau viena iš galimybių – apibrėžti pagrindinius keleivių transporto paslaugos elementus, kuriuos visuomet apimtų bazinė kaina, nepriklausomai nuo transporto rūšies. Tokius elementus galėtų sudaryti visos veiklos sąnaudos, kurios neišvengiamai patiriamos vežant keleivius (įskaitant tas, kurios susijusios su teisinėmis vežėjo prievolėmis – užtikrinti keleivių saugą, saugumą ir teises), ir visi keliautojui svarbūs kelionės aspektai (bilietų ir įlaipinimo talonų parūpinimas ar minimalaus bagažo ir asmeninių daiktų gabenimas). Tikimasi, kad naujoji Vartotojų teisių direktyva[9] padidins skaidrumą ir keleiviams bus aiškiau, ypač perkant transporto bilietus internetu. Direktyvoje nustatytas aiškus draudimas iš anksto varnelėmis pažymėti laukelius, siūlyti vartotojui nemokamus dalykus, kuriuos priėmęs vartotojas pats to nežinodamas įsipareigoja mokėti už ką nors kita (angl. internet cost traps), ir nustatyti bet kokius papildomus mokesčius, apie kuriuos keleiviai nebuvo įspėti iš anksto. Be to, minėta direktyva prekybininkams uždraudžiama už naudojimąsi mokėjimo priemonėmis (pvz., kreditinėmis kortelėmis) imti mokesčius, viršijančius dėl tokių priemonių naudojimo prekybininkų patiriamas sąnaudas. Siekdama įvertinti, ar kainų skaidrumo taisyklės, taikomos parduodant lėktuvų bilietus ES, yra veiksmingos, Komisija atlieka tyrimą. Šių taisyklių paskirtis – užtikrinti vartotojams skaidresnę kainą ir, be kita ko, sudaryti jiems galimybę nesunkiai sužinoti galutinę kainą ir palyginti ją su kitų pasiūlymų kainomis. Tyrimą tikimasi paskelbti 2012 m. 3.3. Informacija kelionės metu ir kelionei sutrikus Keleiviai turėtų būti informuojami ir prieš kelionę, ir kelionės metu (apie tvarkaraščio pakeitimus, numatomą atvykimo į persėdimo taškus laiką ir kt.). Geležinkelių transporto keleiviams tokia informacija turi būti suteikiama kuo greičiau, o vandens transporto ir autobusų keleiviams – nuo suplanuoto išvykimo laiko praėjus ne daugiau kaip pusvalandžiui. Oro transportui panašių nuostatų netaikoma. Jei informacija bus nepavėluota ir tiksli, keleiviai turės daugiau laiko prisitaikyti prie naujų aplinkybių. Be to, sumažėtų su prievole nustatyti naują maršrutą ir pasirūpinti keleiviais susijusių sąnaudų, nes padaugėtų keleivių, kurie verčiau nuspręstų nutraukti kelionę (ir susigrąžinti pinigus) arba ją atidėti (ir pateikti naują užsakymą). Tai taip pat padidintų keleivių pasitikėjimą ir pagerintų vežėjų įvaizdį. Tačiau pateikti informacijos apie sutrikusios kelionės aplinkybes, keleivių teises ir galimas transporto alternatyvas nepakanka – vežėjai patys arba per savo atstovus turi pranešti keleiviams ir apie tai, kaip ir į ką kreiptis norint pateikti skundą. Kai bus atliktas Oro transporto reglamento poveikio vertinimas ir paskelbus šį komunikatą surengtos viešos konsultacijos, Komisija spręs, ar reikia priemonių, skirtų užtikrinti, kad informacija (apie kelionę ir visus galimus trikdžius) būtų teikiama laiku. 4. Teisė atsisakyti kelionės (ir susigrąžinti pinigus), jei kelionė sutrinka Teisės aktų leidėjas nusprendė ne apibrėžti sąvoką „ilgas atidėjimas“, o nustatyti terminus, kuriuos viršijus keleiviai įgytų teisę pasirinkti vieną iš šių dviejų galimybių: · atsisakyti kelionės (ir susigrąžinti pinigus), · kreiptis dėl kito maršruto, kuriuo kelionės tikslą būtų galima pasiekti artimiausiu planuotam laiku. Keliaujant bet kokios rūšies transportu teisė rinktis pinigų grąžinimą arba nukreipimą nauju maršrutu yra besąlyginė ir taikoma visada, net ir ypatingomis aplinkybėmis. Terminai, kuriuos viršijus būtų įgyjama ši teisė, priklauso nuo transporto rūšies: geležinkelių transportui – 60 minučių, jūrų transportui – 90 minučių, kelių transportui – 120 minučių (dvi valandos), oro transportui – 300 minučių (5 valandos). Teisė susigrąžinti pinigus – tai teisė atgauti visą už nepanaudotą bilietą sumokėtą sumą per 7 darbo dienas (keliaujant oro ir vandens transportu) arba per 1 mėnesį (keliaujant geležinkelių transportu ir tolimojo susisiekimo autobusais) ir, prireikus, kelionė atgal į pradinį kelionės tašką. 5. Teisė reikalauti, kad būtų vykdoma transporto sutartis (nukreipimas kitu maršrutu ar naujo užsakymo teikimas), jei kelionė sutrinka Jei keleivis nusprendžia nereikalauti, kad jam būtų grąžinta visa už bilietą sumokėta suma, jis turi teisę reikalauti, kad būtų vykdoma transporto sutartis ir kad galutinei paskirties vietai pasiekti jam būtų parinktas kitas maršrutas. Siūlyti pirmai progai pasitaikius į galutinę paskirties vietą vykti kitu maršrutu panašiomis sąlygomis gali tas pats arba kitas vežėjas, arba gali būti pasiūlyta vykti kitos rūšies kolektyviniu transportu. Keliaujantiems oro ir geležinkelių transportu siūloma ir trečia galimybė – nukelti kelionę tolesniam laikui (tam pačiam vežėjui pateikti naują užsakymą). Naudotis šia teise keleivis gali, jei jam patogu ir jei yra laisvų vietų. Vandens transporto ir Autobusų transporto reglamentuose galimybė vėliau keliauti kitu maršrutu (pateikus naują užsakymą) nėra aiškiai įvardyta, bet teisės aktų leidėjas neužkerta kelio tokią galimybę numatyti, jei dėl jos sutarta su keleiviu. Jei keleivis nutaria susigrąžinti pinigus arba vėliau pateikti naują užsakymą, vežėjams nebetaikomas reikalavimas tuo keleiviu pasirūpinti. Keleiviai dažnai skundžiasi, kad jiems nebuvo pasiūlyta rinktis iš trijų galimybių (keliauti kitu maršrutu, pateikti naują užsakymą, susigrąžinti pinigus), bet iškart grąžinti pinigai už bilietą. Visais atvejais visoms transporto rūšims taikomas reikalavimas leisti keleiviui rinktis, ir tokią galimybę vos kelionei sutrikus kelionę vykdantis vežėjas pasiūlyti privalo. Ir vežėjo siūlomos galimybės, ir keleivio pasirinkta galimybė turėtų būti aiškios ir nedviprasmiškos. Kai kelionė sutrinka, akimirksniu sugalvoti sprendimo paprastai neįmanoma, todėl, kad būtų galima užtikrinti veiksmingas alternatyvas, reikiamus susitarimus ir kitų maršrutų parinkimo planus, įskaitant galimybę pasinaudoti kitų vežėjų paslaugomis ar kitų rūšių transportu, reikia parengti iš anksto. Taigi, kad vos kelionei sutrikus su keleiviais būtų greitai ir veiksmingai susisiekta ir jie galėtų pasirinkti, ką daryti toliau, vežėjai turi užtikrinti, kad terminale ar stotyje būtų tam reikalingų priemonių ir kompetentingų darbuotojų. Situacijos, kai keleiviai įstringa ir neturi, į ką kreiptis, vis dar per dažnos, taigi nacionalinės priežiūros institucijos turi jas tirti ir taikyti griežtas priemones. Nacionalinės priežiūros institucijos turėtų užtikrinti, kad visų rūšių transporto paslaugas teikiantys vežėjai tinkamai pasirengtų spręsti problemas, susijusias su kelionės trikdžiais, ir tuo tikslu sukurtų veiksmingas sistemas, padėsiančias įgyvendinti keleivių teises ir pasiūlyti jiems alternatyvių kelionės sprendimų. 6. Teisė gauti pagalbą, jei išvykstant ar persėdant kelionė ilgam atidedama Visų rūšių transporto teisės aktuose nustatytas minimalus pasirūpinimo keleiviais lygis, kurį būtina užtikrinti iškart, kai tik pasiekiamas atidėjus kelionę po numatyto išvykimo laiko taikomas terminas. Keliaujant bet kokios rūšies transportu pasirūpinimas siejamas su laukimu dėl ilgo atidėjimo arba dėl atšaukimo ir atitinkamai kito maršruto parinkimo. Pasirūpinama turi būti proporcingai, pagrįstai ir atsižvelgiant į kelionės sutrikimo aplinkybes ir keleivių, ir atitinkamos transporto rūšies atžvilgiu. Keleiviais turi būti pasirūpinama, jei kelionė geležinkelių transportu atidedama bent 60 minučių, vandens transportu ir autobusais – 90 minučių, oro – nuo 120 iki 240 minučių. Jais pasirūpinama turi būti terminale ir (arba) pačioje transporto priemonėje (pvz., keleiviams, visų pirma pažeidžiamiems, transporto priemonėje turi būti pasiūloma gaiviųjų gėrimų ir maisto, kad ir nedaug, jei atidėtos kelionės jie laukia perone arba laive; visada turi būti užtikrinama galimybė naudotis tualetu, o oras turi būti tinkamai šildomas arba vėsinamas). Teisės aktuose dėl oro ir geležinkelių transporto šiuo metu nėra nuostatos dėl teisės į apgyvendinimą ribojimo, teisės aktuose dėl vandens transporto nustatyta, kad kompensuojamos trys nakvynės, kai vienos kaina neviršija 80 eurų, o teisės aktuose dėl tolimojo susisiekimo autobusų transporto – kad kompensuojamos dvi nakvynės, kai vienos kaina neviršija 80 eurų. Be to, vežant oro ir geležinkelių transportu įpareigojimas pasirūpinti (visaip, įskaitant apgyvendinimą) keleiviais yra besąlyginis ir taikomas net ir ypatingomis aplinkybėmis. Vandens transporto ir Autobusų transporto reglamentuose nustatyta, kad maisto ir gėrimų turi būti pasiūlyta visais atvejais. Tačiau kai kuriais specifiniais ypatingų aplinkybių atvejais nebūtina užtikrinti apgyvendinimo: keliaujantiems vandens transportu – jei kelionė atšaukiama arba atidedama dėl oro sąlygų, kuriomis gali nepavykti laivo plukdyti saugiai, o keliaujantiems autobusais – dėl sudėtingų oro sąlygų arba didelių gaivalinių nelaimių. Prievolė įrodyti visada tenka vežėjui. Jei keleivis pageidauja susigrąžinti pinigus arba keliauti kitu maršrutu, nacionalinė priežiūros institucija turėtų užtikrinti, kad: – vežėjai tinkamai pasirengtų spręsti problemas, susijusias su kelionės trikdžiais, ir tuo tikslu sukurtų veiksmingas pagalbos keleiviams sistemas ir kad, įvykus incidentui, terminale vežėjai arba jų atstovai būtų visada pasiekiami. – dėl Oro transporto reglamento peržiūros atliekant poveikio vertinimą bus sprendžiama dėl galimybės per panašų laikotarpį į tą, kuris taikomas kitų rūšių transportui, pasirūpinti įstrigusiais oro transporto keleiviais. 7. Teisė gauti kompensaciją Tam tikromis sąlygomis, jei ilgam atidedamas atvykimo laikas, teisė gauti objektyvią standartinio dydžio kompensaciją yra neatsiejama visoms transporto rūšims taikomų minimalių kokybės standartų dalis. Tokios kompensacijos paskirtis – sumažinti nepatogumų, kuriuos patiria visi keleiviai, ir šiuo tikslu, be kita ko, suteikti atvykusiems keleiviams minimalių priemonių, panašių į tas, kurios užtikrinamos keleiviams, jei vėluojama išvykti, padėsiančių lengviau įveikti netikėtus sunkumus, susijusius su tuo, kad kelionė buvo neplanuotai ilgam atidėta. 7.1. Bendra atsakomybė Teisės aktų leidėjas nusprendė centralizuoti teisių į pasirūpinimą ir pagalbą sutrikus kelionei įgyvendinimą ir atsakomybę už tai pavedė kelionę vykdančiai įmonei. Tačiau tai nereiškia, kad ta įmonė viena turi prisiimti finansinę naštą arba kad keleiviai pasinaudoti minėta teise gali tik tada, jei ilgo atidėjimo priežastis gali būti siejama su tuo konkrečiu vežėju. Remiantis patirtimi, ilgą atidėjimą gali lemti daugelis kitų transporto grandinės dalyvių. Nesvarbu, kokia priežastis lėmė nepatogumus ir kas už tai atsakingas, keleivių patiriamų nepatogumų dydis ir, atitinkamai, jų teisė gauti pagalbą dėl to nesikeičia. Atsakingoji šalis turėtų prisiimti finansines išlaidas, susijusias su keleiviams priklausančių kompensacijų mokėjimu, ir kelionę vykdančiai įmonei grąžinti pinigus. Šis atsakomybės pasidalijimo principas iki šiol taikomas prastai ir turėtų būti įgyvendinamas geriau. Atliekant Oro transporto reglamento peržiūrą bus sprendžiama dėl priemonių, skirtų užtikrinti, kad kelionę vykdančios įmonės galėtų įvykdyti įsipareigojimus ir kad finansines išlaidas teisingai pasidalytų visos už kelionės atidėjimą atsakingos šalys. 7.2. Ypatingos aplinkybės Ypatingomis aplinkybėmis oro ir vandens transporto paslaugų teikėjai gali būti atleisti nuo atsakomybės mokėti kompensaciją. Ši tvarka galioja ir autobusų įmonėms, jei jos veiksmingai pasiūlo keleiviams rinktis – susigrąžinti pinigus ar vykti kitu maršrutu. Geležinkelių transporto atveju tai taikoma tada, kai kelionės trikdžius lemia trečioji šalis, keleiviai arba aplinkybės, nesusijusios su geležinkelių naudojimu arba tokios, kurių vežėjas negalėjo išvengti ir kurių padariniams nebuvo galima užkirsti kelio. Prievolė įrodyti visada tenka vežėjui. Sąlygos, kuriomis kompensacija priklauso, suma ir aplinkybės, kuriomis vežėjas gali būti atleistas nuo atsakomybės, gali skirtis priklausomai nuo kiekvienos transporto rūšies ypatumų ir keleivių poreikių, t. y. nepatogumų, kuriuos jie patyrė. Pavyzdžiui, gali skirtis tai, kiek laiko buvo prarasta sutrikus kelionei (mažiausiai – valanda, keliaujant traukiniu), kelionės ilgumas (keliaujant oro ir vandens transportu) ir bilieto kaina. Kad vežėjams būtų aišku ir suprantama, kaip taikyti taisykles, o piliečiai suprastų savo teises, reikia, kad skirtingoms transporto rūšims taikomi reikalavimai būtų aiškinami tam tikra prasme panašiai. Praktikoje esama dviejų tipų situacijų: aiškūs ypatingų aplinkybių atvejai, kai reikia nustatyti, kiek atsakomybės pasirūpinti keleiviais tenka vežėjams (pvz., kai 2010 m. dėl vulkaninių pelenų buvo uždaryta Europos oro erdvė); kiti atvejai, kai greitai ir vienareikšmiškai nuspręsti, ar konkrečios aplinkybės laikytinos ypatingomis, yra sunku. Tačiau teisės aktų leidėjas atitinkamų reglamentų konstatuojamosiose dalyse pateikė pavyzdžių, iliustruojančių kelionių lėktuvais, laivais ir autobusais incidentus. Be to, ES Teisingumo Teismo išaiškinimas, kad lėktuve nustatyta techninė problema iš principo negali būti laikoma ypatingomis aplinkybėmis[10], gali padėti visų rūšių transporto nacionalinėms priežiūros institucijoms ir Komisijai suderinti ir paspartinti šios teisės taikymą. Keleiviai turi būti tikri, kad konkrečiu atveju, jei bus nustatyta, kad ypatingų aplinkybių nėra, kelionę vykdantis vežėjas jiems nedelsdamas užtikrins teisę gauti kompensaciją. Visuose reglamentuose numatyta galimybė kompensaciją mokėti kelionės čekiais arba kompensuoti kita forma, jei dėl to iš anksto sutarta su keleiviu. Tokia galimybė suteikia lankstumo, padeda sutaupyti laiko ir yra patogi tiek vežėjams, tiek keleiviams. Ypatingomis aplinkybėmis sektoriui tenkančios ekonominės naštos, susijusios su keleivių teise gauti pagalbą, proporcingumas bus vertinamas dėl Oro transporto reglamento peržiūros numatomame atlikti poveikio vertinime. Kad keleivių teisė gauti kompensaciją būtų deramai įgyvendinama, reikia imtis priemonių, kurios padėtų aiškiau ir nuosekliau taikyti visoms transporto rūšims skirtas taisykles dėl veikimo ypatingomis aplinkybėmis. 8. Vežėjų atsakomybė už keleivius ir jų bagažą Jei keleivis miršta ar susižeidžia arba jei netinkamai elgiamasi su bagažu, bet kokios rūšies transporto, išskyrus autobusų, vežėjui tenka atsakomybė, apibrėžta į ES teisę perkeltose tarptautinėse konvencijose[11]. Nepaisant kiekvienos transporto rūšies ypatumų ir atitinkamų tarptautinių nuostatų, yra ir tam tikrų bendrybių. Tarptautinėse konvencijose nustatyta individuali teisė gauti kompensaciją už patirtą žalą. Jei keleivis ir vežėjas nesutaria, klausimą atsižvelgdamas į konkrečias aplinkybes turi spręsti teismas. Tačiau ES keleivių teisių apsaugos reglamentuose į asmeninę žalą neatsižvelgiama – juose numatyta daugiau tiesioginė ir kolektyvinė keleivių apsauga, siekiant sumažinti sunkumų ir nepatogumų, o standartizuoti skubūs žalos atlyginimo būdai grindžiami objektyviais ir išmatuojamais kriterijais – atidėjimo trukme, bilieto kaina, kelionės ilgumu. Taigi abi teisinės sistemos veikia atskirai ir autonomiškai, ir jų taikymas priklauso nuo žalos pobūdžio – tai patvirtina ES Teisingumo Teismo sprendimai su oro transporto reikalais susijusiose bylose[12], pvz., Monrealio konvencijoje apibrėžtos sąlygos, kuriomis, jei skrydis atidedamas, keleiviai gali iškelti ieškinį dėl žalos ir siekti, kad jiems būtų atlyginta individualiai, o Oro transporto reglamente numatytos standartizuotos skubios kompensacinės priemonės. Remiantis skirtingais teisinės atsakomybės režimais ES teisės aktais nustatyta minimali apsauga, susijusi su pinigine kompensacija keleiviui mirus ar susižeidus. Ši piniginė kompensacija nepriklauso automatiškai – dėl jos reikia kreiptis į teismą[13]. Visų rūšių transporto paslaugas teikiantys vežėjai atsako už pamestą, sugadintą arba pavėluotai pristatytą bagažą, išskyrus tam tikras teisės aktais nustatytas sąlygas, paprastai susijusias su incidento aplinkybėmis ir pastangomis nepadaryti žalos arba padaryti jos kuo mažiau. Kiekvienai transporto rūšiai taikomais teisės aktais paprastai nustatomos konkrečios minimalios kompensacijų už nesklandumus, susijusius su bagažu, sumos. Siekiant apginti neįgalius ir riboto judumo keleivius, kai pametama, sugadinama arba pavėluotai pristatoma jų judėjimo įranga, parengtos specialios taisyklės, kuriomis ne nustatoma kompensacijos riba, bet kompensacija susiejama su konkrečios judėjimo įrangos remonto ar pakeitimo išlaidomis. Aviacijoje tokia tvarka netaikoma, tačiau, kaip 2008 m. Komisija jau yra pabrėžusi[14], ši teisinė spraga turi būti nedelsiant pašalinta. Pagal geležinkelių ir kelių sektoriui taikomus reglamentus paskirtos nacionalinės priežiūros institucijos turi kompetencijos užtikrinti, kad būtų laikomasi vežėjų atsakomybės nuostatų. Tačiau taip nėra jūrų ir aviacijos sektoriuose. Reiškia, priešingai negu visų su oro transporto keleivių teisėmis susijusių skundų atveju, daugybės skundų dėl neprižiūrėto bagažo nacionalinės priežiūros institucijos nenagrinėja. Dėl to mažėja teisinio aiškumo, o ES lygiu šie klausimai sprendžiami skirtingai. Ši su bagažo ir judėjimo įrangos nepriežiūra susijusi teisinė spraga bus aptariama dėl Oro transporto reglamento peržiūros numatomame atlikti poveikio vertinime. 9. Teisė pasinaudoti sparčia ir prieinama skundų nagrinėjimo sistema Jei bet kurios rūšies transporto keleivis nepatenkintas tuo, kaip vežėjas įgyvendina jo teises, jis turi teisę skųstis – pirmiausia vežėjui, po to, jei lieka nepatenkintas, kompetentingai nacionalinės priežiūros institucijos funkcijas atliekančiai įstaigai – ir taip apginti savo teises. Keleiviams, kuriems sutrikus kelionei reikia informacijos ir patarimų, vertingos pagalbos gali suteikti Europos vartotojų centrų tinklas. Remiantis patirtimi, labai svarbu, kad ir vežėjams, ir nacionalinėms priežiūros institucijoms būtų nustatyti skundų nagrinėjimo terminai. Vartotojų organizacijos nuolat teikia skundus dėl to, kad vežėjai ir nacionalinės priežiūros institucijos taiko prastą skundų nagrinėjimo tvarką, visų pirma oro transporto incidentų atveju. Kadangi Oro transporto reglamente skundų nagrinėjimo terminų nenustatyta, Komisija skatino taikyti 2007 m. sudarytus savanoriškus susitarimus dėl tokių terminų[15]. Paaiškėjo, kad šių susitarimų laikomasi retokai[16], todėl vėlesniais teisės aktais ES teisės aktų leidėjai nustatė privalomus terminus. Geležinkelių transporto reglamente terminai nustatyti vežėjams, bet nenustatyti nacionalinėms priežiūros institucijoms; naujuosiuose Vandens transporto ir Autobusų transporto reglamentuose skundų nagrinėjimo ribos nustatytos ir vežėjams (atitinkamai du ir trys mėnesiai), ir nacionalinėms priežiūros institucijoms (pagrįstas laikas). Visoms suinteresuotosioms šalims būtų naudinga, jei daugumos nepatenkintų keleivių teisės būtų ginamos pagal vežėjų taikomą skundų nagrinėjimo tvarką. Todėl informacija, kurią vežėjas teikia keleiviams, turi būti tiksli ir teisiškai teisinga. Kompetentingos institucijos privalo kontroliuoti, kad vežėjai šio reikalavimo laikytųsi. Dėl klaidinančios arba neišsamios informacijos keleiviai gali atsisakyti minties ginti savo teises. Tai yra didelis teisės pažeidimas, dėl kurio nacionalinės priežiūros institucijos, remdamosi atitinkamomis ES ir nacionalinėmis taisyklėmis, turi prireikus taikyti poveikio priemones. Be to, keleiviai negali suprasti, kodėl sau populiarinti ir bilietams parduoti vežėjai naudoja moderniausias informavimo technologijas, o kai reikia pateikti skundą, yra pasiekiami tik labai įprastomis ryšių priemonėmis – tarptautiniais telefono skambučiais ar faksogramomis. – Dėl Oro transporto reglamento peržiūros atliekant poveikio vertinimą bus įvertintos priemonės, skirtos užtikrinti, kad vežėjai parengtų keleiviams, įskaitant neįgalius ir riboto judumo keleivius, lengvai prieinamas (išlaidų, naudojimosi, laiko terminų ir pan. atžvilgiu) priemones skundams teikti ir jų nagrinėjimo eigai sekti; taip pat bus įvertinta, ar reikia, kad vežėjai ir nacionalinės priežiūros institucijos teiktų daugiau statistinių duomenų (pvz., nurodytų išnagrinėtų ir išspręstų keleivių skundų skaičių) ir skundus nagrinėtų per nustatytą laiką. – Reikia siekti, kad geležinkelių transporto sektoriuje būtų taikomi savanoriški susitarimai dėl skundams nagrinėti skiriamo laiko, kokie taikomi kitų rūšių transporto sektoriuose. 10. Teisė reikalauti, kad ES keleivių teisės būtų deramai taikomos ir veiksmingai įgyvendinamos Siekiant užtikrinti, kad keleivių teisės būtų taikomos ir įgyvendinamos nuosekliai, reikia stiprinti visų rūšių transporto nacionalinių priežiūros institucijų bendradarbiavimą. Valstybės narės turi išaiškinti ir panaikinti visus nacionalinius įstatymus ir procedūras, kurie trukdo tinkamai įgyvendinti ES teisę, pavyzdžiui, jei dėl jų ne ES įsisteigę vežėjai negali būti traukiami teisminėn atsakomybėn arba jei jie trukdo teisingai taikyti ES Teisingumo Teismo praktiką. Taip keleiviams būtų užtikrinta daugiau teisinio tikrumo, o tarptautinėje rinkoje veikiantiems vežėjams – vienodos sąlygos. Ankstesniuose komunikatuose dėl oro transporto keleivių teisių[17] įvardytoms sritims ir kitų transporto rūšių atžvilgiu bus skiriamas ypatingas dėmesys. Kad teisės būtų veiksmingai įgyvendinamos, reikia ne tik taikyti priemones, skirtas reaguoti į atskirus keleivių skundus, bet ir užtikrinti, kad nacionalinės priežiūros institucijos vykdytų aktyvią stebėseną. Komisija nagrinės nacionalines nuobaudų sistemas, kad išsiaiškintų, ar sankcijų sistemoms taikomų trijų kriterijų (veiksmingumo, proporcingumo ir atgrasumo) pakanka, kad nacionaliniu lygmeniu teisės būtų įgyvendinamos nuosekliai, ir tai, ar taisykles reikia derinti dar labiau, kad vežėjai būtų ekonomiškai suinteresuoti laikytis keleivių teisių apsaugos teisės aktų ir kad jiems būtų užtikrintos vienodos sąlygos, kaip reikalauja suinteresuotosios šalys. Be to, susidūrusiems su problemomis keleiviams turėtų būti užtikrintos paprastos ir prieinamos teisių gynimo priemonės. Neteisminės procedūros, tokios kaip alternatyvūs ginčų sprendimo būdai[18], taip pat nacionalinės arba Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūros (tokios kaip nustatytoji Reglamente (EB) Nr. 861/2007[19]), keleiviams paprastai pigesnės. III. Kitos iniciatyvos, skirtos tam, kad kelionės po ES ir kitur vyktų sklandžiai: transporto rūšių derinimas, judumo tęstinumo planai ir tarptautinis aspektas Derinant transporto rūšis keleivių teisių apsauga taptų veiksmingesnė, nes, visų pirma didelių kelionės trikdžių (bet ne tik jų) atveju, būtų paprasčiau parinkti naujus maršrutus ir kuo anksčiau pateikti reikiamos informacijos apie kelionės įvairiarūšiu transportu galimybes. Be to, pritaikius galimybę parinkti kitą maršrutą įvairiarūšiu transportu keleiviams sumažėtų nepatogumų, o sektoriui – sąnaudų, nes sutrumpėtų laikas, kurį reikia skirti rūpinimuisi keleiviais. Įvedus tęstinės kelionės bilietus (t. y. pritaikius galimybę sudaryti transporto sutartį, pagal kurią tos pačios rūšies transportu būtų galima vykti keliais etapais) ir integruotus bilietus (t. y. pritaikius galimybę sudaryti transporto sutartį dėl kelionės įvairiarūšiu transportu), būtų galima supaprastinti keliavimą ir geriau įgyvendinti keleivių teises. Kai bus pradėta keliauti daugiarūšiu transportu, pavyzdžiui, integravus vežėjų sutartis, teisinė sistema, kuria reglamentuojamos keleivių teisės, turės būti pakoreguota taip, kad apimtų trikdžių persėdimo taškuose, kai keliaujama įvairiarūšiu transportu, atvejus. Intelektinių transporto sistemų direktyvoje[20] numatyta priimti privalomas specifikacijas dėl kelionių daugiarūšiu transportu informacijos teikimo visoje ES. Kad visoje ES būtų galima teikti tikslią kelionių informaciją ir bilietų pardavimo paslaugas, geležinkelių transporto reglamentu geležinkelių įmonės ir bilietų pardavėjai įpareigojami kompiuterines kelionių informacijos ir rezervavimo sistemas suderinti pagal 2011 m. priimtą bendrų standartų rinkinį (TAP TSS)[21]. Pagal šiuos standartus numatoma įdiegti sąsajas, per kurias bus galima prieiti prie kitų transporto rūšių. Po 2010 m. vulkaninių pelenų debesies sukeltų nepatogumų ir su oro sąlygomis susijusių trikdžių, turėjusių įtakos kelionėms lėktuvais, traukiniais ir kelių transportu, tapo aišku, kad, norint sudaryti palankias žmonių ir verslo judumo sąlygas, reikia Europos transporto sistemas padaryti lankstesnes, o sprendimus – veiksmingesnius, t. y. numatyti kelionių įvairiarūšiu transportu galimybę, ir šiuo tikslu stiprinti visų transporto dalyvių pasirengimą, jų veiksmų koordinavimą ir bendradarbiavimą. Didžiausių oro transporto rinkų [Jungtinių Amerikos Valstijų, Kanados] valdžios institucijos taip pat vis geriau užtikrina oro transporto keleivių teises. Kitos Europos valstybės, taip pat Šiaurės Afrikos šalys ES reglamentus taikys įgyvendindamos dvišalius arba daugiašalius aviacijos susitarimus su ES. Tačiau kol kas ES yra vienintelė vieta pasaulyje, kur visoms transporto rūšims taikomi minimalūs standartai, naudingi visiems po Europą keliaujantiems žmonėms, tarp jų ir trečiųjų valstybių piliečiams, besinaudojantiems transporto paslaugomis, kurioms taikomi ES reglamentai. Kad keleivių teisės būtų geriau apsaugotos ir už ES sienų, keleivių teisių klausimai bus įtraukti į dvišalius ir daugiašalius visų transporto rūšių susitarimus, kaip išdėstyta baltojoje knygoje. IV. Išvados Kad keliauti po ES būtų paprasčiau ir maloniau, visoms transporto rūšims nustatyti vienodi svarbiausi principai ir keleivių teisės – tuo tikslu gerinama paslaugų kokybė, keliautojų apsauga ir didinamas Europos transporto sektoriaus patrauklumas. Šios keleivių teisės išliks neatsiejama Europos transporto politikos vizijos dalis, net jei jų taikymo sąlygos ir tvarka įvairuos ir kis. Dabar pagrindinis tikslas – taisykles padaryti lengvai suprantamas, konsoliduoti jų įgyvendinimą ir vykdymą visų rūšių transporto sektoriuose ir taip šioje srityje užtikrinti darnų požiūrį. Siekdama, kad keleivių teisių apsauga būtų veiksminga ir kad ES teisės aktai būtų taikomi proporcingai ir rezultatyviai, Komisija ir toliau spręs reguliavimo ir kitokius klausimus. Pirma, atsižvelgdama į šiuo metu atliekamą Kelionių paslaugų paketų direktyvos (90/314/EEB) peržiūrą, 2012 m. Komisija svarstys, ar teikti pasiūlymą dėl pirmojo keleivių teisių apsaugos reglamento – Oro transporto reglamento (EB) Nr. 261/2004 – atnaujinimo. Komisija skelbia šį komunikatą ir kartu pradeda viešas konsultacijas įvairiais šiai peržiūrai svarbiais klausimais. Antra, Komisija sieks su nacionalinėmis priežiūros institucijomis susitarti dėl ES teisės taikymo gairių (nesvarbu, ką vėliau šiuo klausimu išaiškins ES Teisingumo Teismas): pirmiausia dėl sklandaus Oro transporto reglamento taikymo neįgalių ir riboto judumo keleivių atžvilgiu, visų pirma atsižvelgiant į tai, kad 2012 m. vyks olimpinės ir parolimpinės žaidynės, o vėliau ir dėl kitų – geležinkelių (2013 m.), vandens (2014 m.) ir kelių (2015 m.) transporto – teisės aktų taikymo. Taip pat Komisija glaudžiau bendradarbiaus su nacionalinėmis priežiūros institucijomis, sistemiškiau su tomis institucijomis ir suinteresuotosiomis šalimis dalysis gerąja patirtimi, informacija ir statistiniais duomenimis ir taip sieks geriau užtikrinti teisės aktų įgyvendinimą. Be to, kartu su trečiosiomis valstybėmis Komisija nagrinės, kaip ES galiojančius keleivių teisių apsaugos principus būtų galima pritaikyti kelionėms už ES ribų. Artimesniu metu siekiama užtikrinti, kad keleiviai žinotų ir suprastų savo teises. Jie turi būti tikri, kad jų teisės bus taikomos ir kad prireikus valdžios institucijos jas veiksmingai apgins. Pridedamas sąrašas, kuriame glaustai ir aiškiai apžvelgiamos ir išvardijamos pagrindinės ES keleivių teisės. PRIEDAS Pagrindinės ES keleivių teisės[22] 1. Teisė nediskriminuojamai naudotis transportu Visi keleiviai turi lygias teises naudotis transportu ir yra visų pirma saugomi nuo diskriminacijos dėl pilietybės, gyvenamosios vietos ir negalios. 2. Teisė naudotis transportu ir gauti pagalbą neįgaliems ir riboto judumo keleiviams nepatiriant papildomų išlaidų Keliaudami bet kokios rūšies transportu riboto judumo keleiviai turi teisę gauti nemokamą pagalbą, kad jie turėtų tokias pačias galimybes keliauti kaip ir kiti piliečiai. 3. Teisė gauti informaciją prieš sumokant už kelionę ir įvairiais kelionės etapais, visų pirma – kelionei sutrikus Keleiviai turi teisę laiku ir tinkamai gauti teisingą informaciją apie bilieto kainą, savo teises ir kelionės aplinkybes prieš kelionę, taip pat kelionės metu ir jai pasibaigus, jei kelionė sutrinka. 4. Teisė atsisakyti kelionės (ir susigrąžinti pinigus), jei kelionė sutrinka Jei kelionė ilgam atidedama, atšaukiama arba jei atsisakoma įlaipinti, keleiviai turi teisę susigrąžinti visus už bilietą sumokėtus pinigus. 5. Teisė reikalauti, kad būtų vykdoma transporto sutartis (nukreipimas kitu maršrutu ar naujo užsakymo teikimas), jei kelionė sutrinka Jei kelionė ilgam atidedama, atšaukiama arba jei atsisakoma įlaipinti, keleiviai turi teisę kuo greičiau gauti alternatyvią transporto paslaugą arba jiems patogiausią kelionę užsisakyti iš naujo. Aiškią ir nedviprasmišką galimybę rinktis vežėjas turi pasiūlyti vos kelionei sutrikus. 6. Teisė gauti pagalbą, jei išvykstant ar persėdant kelionė ilgam atidedama Kol laukia atidėtos kelionės tęsinio arba kol bus parinktas kitas kelionės maršrutas, įstrigę keleiviai turi teisę iškart gauti minimalią pagalbą terminale arba stotyje ir (arba) transporto priemonėje. 7. Teisė gauti kompensaciją Tam tikromis sąlygomis, jei kelionė ilgam atidedama arba atšaukiama, ir visada, jei atsisakoma įlaipinti į lėktuvą, keleiviai turi teisę gauti standartinio dydžio piniginę kompensaciją už patirtus nepatogumus. Kompensacijos dydis priklauso nuo transporto rūšies ir nuo to, kiek laiko prarasta kelionei sutrikus, kelionės ilgio ir (arba) bilieto kainos. 8. Teisė iš vežėjo reikalauti atsakomybės už keleivius ir jų bagažą Pagal tarptautines konvencijas ir ES teisę vežėjai atsako už keleivius ir jų bagažą. Jei keleivis miršta ar susižeidžia arba jei kyla problemų dėl bagažo, taip pat tam tikrais atvejais, kai kelionė atidedama, keleiviai gali turėti teisę gauti kompensaciją, kurios dydis nustatomas atsižvelgiant į jų patirtą žalą. Priklausomai nuo taikomos teisės, tokios kompensacijos dydis gali būti ribojamas. 9. Teisė pasinaudoti sparčia ir prieinama skundų nagrinėjimo sistema Keleiviai turi teisę pateikti skundą vežėjams, kuriais yra nepatenkinti. Jei per tam tikrą laiką atsakymo iš vežėjo negauna arba jei tas atsakymas jų netenkina, keleiviai turi teisę pateikti skundą kompetentingai nacionalinei priežiūros institucijai, o ji skundą turi išnagrinėti per pagrįstą laiką. ES ir nacionalinėje teisėje numatytos ir neteisminės bei teisminės procedūros (pvz., alternatyvūs ginčų sprendimo būdai, nacionalinės arba Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo teisme procedūros). 10. Teisė reikalauti, kad ES keleivių teisės būtų deramai taikomos ir veiksmingai įgyvendinamos Keleiviai turi teisę tikėtis, kad ES taisykles vežėjai deramai taikys, o nacionalinės priežiūros institucijos užtikrins veiksmingą jų įgyvendinimą. [1] COM 370 (2001). [2] Aktualūs ES reglamentai, kuriais reglamentuojamos keleivių teisės: Oro transportas - 261/2004, OL L 46/1, 2004 2 17 – Oro transporto reglamentas, - 1107/2006, OL L 204/1, 2006 7 26, - 1008/2008, OL L 293/3, 2008 10 31, - 889/2002, OL L 140/2, 2002 5 30; Geležinkelių transportas - 1371/2007, OL L 315/14, 2007 12 3 – Geležinkelių transporto reglamentas; Vandens transportas - 1177/2010, OL L 334/1, 2010 12 17 (taikomas nuo 2012 12 18) – Vandens transporto reglamentas, - 392/2009, OL L 131/24, 2008 5 28; Kelių transportas (miesto ir tolimojo susisiekimo autobusai) - 181/2011, OL L 55/1, 2011 2 28 (taikomas nuo 2013 3 1) – Autobusų transporto reglamentas. [3] COM 144 (2011). [4] COM 603 (2010). [5] COM 608 (2010) ir COM 206 (2011). [6] Komisijos sprendimas 2008/164/EB, OL L 64/72, 2008 3 7. [7] OL L 163/1, 2009 6 25. [8] http://airconsumer.ost.dot.gov/reports/index.htm. [9] Direktyva 2011/83/ES, OL L 304/64, 2011 11 22. [10] 2008 m. gruodžio 22 d. byla C 549/07 (Wallentin-Hermann). [11] Oro transportui taikoma Monrealio konvencija ir Reglamentas (EB) Nr. 889/2002, vandens transportui – Atėnų konvencija ir Reglamentas (EB) Nr. 392/2009, geležinkelių transportui – Tarptautinė keleivių vežimo konvencija (CIV), standartizuotos taisyklės dėl Tarptautinio vežimo geležinkeliais sutarties (COTIF) ir Reglamentas (EB) Nr. 1371/2007. [12] 2006 m. sausio 10 d. byla C-344/04 (Tarptautinė oro transporto asociacija), byla C-549/07 (Wallentin-Hermann), 2009 m. lapkričio 19 d. sujungtos bylos C-402/07 (Sturgeon ir kt.) ir C-432/07 (Böck ir Lepuschitz). [13] ES teisėje ir (arba) atitinkamose tarptautinėse konvencijose nustatyta ir automatinių išankstinių išmokų galimybė; minimali jų vertė geležinkelių ir vandens transporto atveju – 21 000 eurų, oro transporto – 16 000 SST (apie 17 600 eurų). Autobusų transporto atveju išankstinių išmokų nenumatyta, bet nukentėjusiesiems vežėjas privalo suteikti skubią pagalbą. [14] COM 158 (2008). [15] http://ec.europa.eu/transport/passengers/air/air_en.htm. [16] COM 174 (2011). [17] COM 166 (2011) ir COM 174 (2011). [18] Žr. 2011 m. lapkričio 29 d. Komisijos pasiūlymus COM(2011) 793 ir COM(2011) 794. [19] OL L 199/1, 2007 7 31. [20] Direktyva 2010/40/ES, OL L 207/1, 2010 8 6. [21] Reglamentas (ES) Nr. 454/2011, OL L 123/11, 2011 5 12. [22] Šio dokumento paskirtis – informuoti. Jis nėra teisiškai privalomas.