Glaudus raštingumo ir kalbų mokėjimo ryšys rodo, kad gebėjimus reikia toliau ugdyti kalba, kuria mokoma mokykloje, nepriklausomai nuo to, ar ta kalba yra besimokančio asmens gimtoji kalba, ar užsienio kalba.

Be to, svarstoma galimybė parengti Europos kalbinės kompetencijos lyginamąjį standartą, kuris skatintų kurti veiksmingas ir efektyvias kalbos strategijas ir apskritai gerinti kalbų mokėjimą visoje Sąjungoje.

Nors apskritai sutariama, kad kalbinės kompetencijos vertinimas galėtų padėti skatinti daugiakalbystę ir prisidėti prie to, kad mokykloje būtų veiksmingiau mokoma ir mokomasi kalbų, palyginamų duomenų apie kalbų mokėjimą Sąjungoje nėra. Tyrimas, kuriuo siekta palyginti kalbų mokėjimo testavimą valstybėse narėse, parodė, kad dabartiniai vertinimo ir pažangos stebėjimo metodai neleidžia susidaryti išsamaus asmens kalbinės kompetencijos vaizdo. Norint susidaryti tikslesnį ir palyginamą kalbinės kompetencijos lygio Sąjungoje vaizdą, reikėtų reguliariai rinkti papildomus duomenis.

Kalbant ne apie dalyvavimą mokymosi procese, o apie faktinį kompetencijos įgijimą, tyrimai rodo, kad privalomojo švietimo programą baigusių mokinių kalbų mokėjimo lygis apskritai yra žemas, be to, esama labai didelių skirtumų tarp valstybių narių. 2012 m. Komisija pateikė kalbinės kompetencijos Europoje analizę. Pirmosios kalbų mokėjimui skirtos Europos apklausos analizė parodė, kad nepaisant investicijų į kalbų mokymąsi ir mokymą, švietimo sistemose vis dar kyla sunkumų ugdant kalbinę kompetenciją.

Kalbinė kompetencija bus labai svarbi kuriant Europos švietimo erdvę. Todėl valstybių ar vyriausybių vadovai 2017 m. gruodžio 14 d. Europos Vadovų Tarybos išvadose pakartojo siekį „stiprinti kalbų mokymąsi, kad daugiau jaunų žmonių, be savo gimtosios kalbos, kalbėtų bent dviem Europos kalbomis“.

Gerinant Europos kalbų mokymąsi prisidedama prie tarpusavio supratimo ir judumo Sąjungoje, be to, padedama didinti našumą, konkurencingumą ir ekonominį atsparumą. Kalba yra vaiko pažintinio ir socialinio vystymosi pagrindas, o mokėti daug kalbų naudinga visose gyvenimo srityse.

2017 m. lapkričio mėn. Geteborge vykusio aukščiausiojo lygio susitikimo deramo darbo vietų ir ekonomikos augimo klausimais diskusijose dalyvavę valstybių ar vyriausybių vadovai išreiškė norą švietimo ir kultūros srityje nuveikti daugiau. Komisija prisidėjo prie diskusijos komunikatu „Europinės tapatybės stiprinimas per švietimą ir kultūrą“, kuriame pateikiama Europos švietimo erdvės, kuri turėtų būti sukurta iki 2025 m., vizija. Komunikate aprašoma Europa, kurioje sienos netrukdo užtikrinti kokybišką ir įtraukų švietimą, mokymą ir mokslinius tyrimus, Europa, kurioje įprasta studijuoti, mokytis ar dirbti kitoje valstybėje narėje, Europa, kurioje beveik kiekvienas, be gimtosios kalbos, kalba dviem užsienio kalbomis, o žmonės labai aiškiai jaučia savo, kaip europiečių, tapatybę ir gerai suvokia Europos kultūros paveldą bei jo įvairovę.

2016 m. Komisijos priimtame Trečiųjų šalių piliečių integravimo veiksmų plane pabrėžiama, kad švietimas ir mokymas yra bene galingiausios integracijos priemonės. Teigiama, kad „trečiosios šalies piliečiams labai svarbu išmokti paskirties šalies kalbą, tuomet jų integracijos procesas bus sėkmingas. <...> Visi bet kurios lyties vaikai, kad ir iš kokios šeimos ar kultūrinės aplinkos būtų kilę, turi teisę į mokslą, kad būtų užtikrintas jų vystymasis. Visai tikėtina, kad pabėgėlių vaikai kurį laiką nesimokė arba tam tikrais atvejais apskritai negalėjo lankyti mokyklos, todėl jiems reikės konkrečios paramos, įskaitant atsiradusių mokymo spragų užpildymą. Mokytojams reikia būtinų įgūdžių, kad padėtų tokiems vaikams, be to, jiems reikėtų padėti dirbti daugiatautėse klasėse, taip pat užkirsti kelią mokyklos nebaigimui ir segregacijai švietimo srityje“.

Be to, 2018 m. Užimtumo gairėse nurodoma, kad „turėtų būti skatinamas besimokančių asmenų ir darbuotojų judumas, siekiant didinti galimybes įsidarbinti ir visapusiškai pasinaudoti Europos darbo rinkos potencialu. Turėtų būti pašalintos judumo kliūtys švietimo ir mokymo, profesinių ir asmeninių pensijų ir kvalifikacijų pripažinimo srityse“. Kalbinės kompetencijos trūkumas gali būti laikomas pagrindine kliūtimi judumui, tačiau šią kliūtį galima pašalinti švietimo ir mokymo, įskaitant privalomąjį, sistemoje.

·Proporcingumo principas

Pasiūlyme pateikiama gerosios patirties pavyzdžių ir padedama valstybėms narėms dalytis gerąja patirtimi bei informacija ir nustatyti politikos priemones tiek nacionaliniu, tiek Sąjungos lygmenimis. Kadangi valstybės narės įsipareigojimus prisiims savanoriškai ir kiekviena valstybė narė pati spręs, kokiu požiūriu vadovautis gerinant kalbų mokymo ir mokymosi procesus, ši priemonė laikoma proporcinga.





·Priemonės pasirinkimas

Tarybos rekomendacija yra tinkama švietimo ir mokymo srities priemonė, nes šioje srityje Sąjungai tenka papildomoji kompetencija ir tokia priemone dažnai naudojamasi siekiant Sąjungos lygmeniu imtis veiksmų švietimo ir mokymo srityje. Kaip teisinė priemonė, ji atspindi valstybių narių įsipareigojimą imtis šiame dokumente išdėstytų priemonių ir yra tvirtesnis politinis bendradarbiavimo šioje srityje, visiškai pripažįstant valstybių narių kompetenciją švietimo ir mokymo srityje, pagrindas.

3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

·Galiojančių teisės aktų ex post vertinimas / tinkamumo patikrinimas

Netaikoma.

·Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

Šioje rekomendacijoje remiamasi atitinkamais konsultacijų su suinteresuotaisiais subjektais dėl su kalba susijusių Rekomendacijos dėl bendrųjų mokymosi visą gyvenimą gebėjimų aspektų elementais. Kalbant apie kalbinę kompetenciją, interneto konsultacijose, pozicijos dokumentuose ir konsultaciniuose posėdžiuose bei konferencijose pabrėžta, kad reikia atsižvelgti į tai, kokių raštingumo, kalbinių ir bendravimo gebėjimų reikia šiuolaikinėje daugiakalbėje ir daugiakultūrėje visuomenėje, ir taikyti labiau integruotą požiūrį.

Be to, raštingumui ir kalbų žinioms apskritai reikėtų skirti daugiau dėmesio. Be kita ko, reikėtų plačiau suprasti, kas šiuo metu sudaro kalbinę kompetenciją, atsižvelgiant į specializuotos arba akademinės kalbos ypatumus arba skaitmeninės komunikacijos raidą.

Siekdama surinkti daugiau duomenų ir aptarti kelias pirmines idėjas, pagal kurias vėliau parengtas šis pasiūlymas, 2018 m. vasario mėn. pradžioje Komisija surengė suinteresuotųjų subjektų posėdį, kuriame dalyvavo atstovai iš maždaug 60 pilietinės visuomenės ir akademinių organizacijų ir pagrindinių suinteresuotųjų šalių ir apie 20 valstybių narių švietimo ministerijų atstovų.

Konsultaciniame posėdyje patvirtinta, kad apskritai Komisijos pasiūlymas dėl Tarybos rekomendacijos dėl visapusiško požiūrio į kalbų mokymąsi Sąjungos mokyklose yra aktualus. Keli dalyviai pabrėžė, kad nuo 2002 m. padaryta tik nedidelė pažanga ir kad rekomendacijoje turėtų būti pasiūlyta iniciatyvų, kurios turėtų potencialo iš tikrųjų pagerinti kalbų mokymąsi. Buvo laikomasi nuomonės, kad mokyklos lygmens kalbinės strategijos yra naudingos, nes mokyklos susiduria su įvairiausiais sunkumais ir turi tenkinti skirtingus kalbų mokymosi poreikius (pasienio regionuose ar dėl didelio mokinių migrantų arba tautinių mažumų atstovų skaičiaus).

Keli posėdžio dalyviai išreiškė susirūpinimą dėl to, kad universitetuose uždaromi šiuolaikinių užsienio kalbų skyriai, todėl vis labiau trūksta kvalifikuotų kalbų mokytojų. Mokytojų trūkumas kelia pavojų šiuolaikinių užsienio kalbų mokymui privalomojo švietimo sistemoje.





Taip pat nurodytos tokios problemos:

–reikia sukurti tokią mokymosi aplinką, kurioje būtų puoselėjamos kalbos, atsižvelgiama į kalbų mokymosi paklausą ir didinama motyvacija mokytis kalbų, užtikrinant, kad pedagogikos metodai būtų orientuoti į besimokantį asmenį ir būtų skatinamas jo savarankiškumas;

–mokytojams ir mokyklų vadovams reikia pagalbos ir išteklių; mokytojų rengimas ir švietimas laikomi pagrindiniais klausimais, kuriuos reikia spręsti siekiant keisti suvokimą ir tobulinti kalbų mokymąsi Europoje;