KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Kuriame atvirą ir saugią Europą /* COM/2014/0154 final */





KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Kuriame atvirą ir saugią Europą Įžanga Per praėjusius penkerius metus išvystyta politikos sričių, kurių tikslas – skatinti atvirą ir saugią Europą. 2014 m. birželio mėn. Europos Vadovų Taryba parengs strategines tolesnio laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės vystymo gaires. Pripažinusi, kad Europa bendrus uždavinius turi spręsti bendrai, Taryba galės remtis didele pažanga, padaryta nuo 2009 m., kai Stokholmo programoje išdėstyti plataus užmojo tikslai. Nuo tada galiausiai susitarta dėl bendros Europos prieglobsčio sistemos, kuria pagerinami standartai, taikomi asmenims, kuriems reikia apsaugos. Sustiprinta Šengeno erdvė – vienas populiariausių Europos projekto laimėjimų. Sustiprinti teisėtos migracijos būdai. Nustatytos aiškios atvykimo ir buvimo sąlygos ir bendros migrantų teisės. Bendra vizų politika buvo iš esmės pakeista, dėl to teisėtiems keliautojams tapo paprasčiau atvykti į Europos Sąjungą ir paskatintas ekonomikos augimas. Kelioms šalims panaikinti vizų reikalavimai. Saugumo, teisėkūros ir praktinio bendradarbiavimo srityje dabar yra bendrų priemonių, kurios padeda apsaugoti Europos šalių visuomenes ir ekonomiką nuo sunkių ir organizuotų nusikaltimų. Reaguojant į bendras grėsmes, tokias kaip prekyba žmonėmis, terorizmas, elektroniniai nusikaltimai ir korupcija, tapo be galo svarbu bendradarbiauti teisėsaugos srityje. Taip pat sukurtas ES išorės migracijos ir prieglobsčio politikos pagrindas, kuriuo remdamasi ES gali visapusiškai bendradarbiauti su šalimis kaimynystėje ir už jos ribų ir prisidėti prie vykdomų JT ir valstybių vadovaujamų iniciatyvų migracijos ir vystymosi srityje. Stokholmo programos laimėjimai reikšmingi, tačiau darbas toli gražu nebaigtas. Dar daug reikia nuveikti siekiant užtikrinti, kad esamos priemonės būtų visiškai įgyvendintos ir taikomos. Reikia nuosekliai į nacionalinę teisę perkelti prieglobsčio teisės aktus. Vis dar reikia užbaigti kurti bendros migracijos politikos teisinę sistemą ir dėti daugiau pastangų integracijos srityje. Saugumo klausimus reikia spręsti atsižvelgiant į akivaizdų poreikį stiprinti valstybių narių ir ES agentūrų bendradarbiavimą teisėsaugos srityje. Teisės aktų ir politikos stebėsena ir veiksmingumo vertinimas turėtų būti neatsiejama politikos ciklo dalis. ES ir jos valstybėms narėms kils ir naujų uždavinių. Europa yra globalizuoto ir daug sąsajų turinčio pasaulio, kuriame tarptautinis judumas turėtų didėti, dalis. Vis daugiau žmonių norės atvykti į Europą – vieni laikinai (turistai, studentai ir paslaugų teikėjai), kiti – ilgesniam laikui dirbti arba prašyti apsaugos. ES teks spręsti uždavinius, susijusius su demografiniais pokyčiais, urbanizacija, vis labiau įvairėjančia visuomene ir darbo jėgos trūkumu. Bus be galo svarbu išnaudoti vidaus reikalų politikos teikiamas galimybes paskatinti ekonomikos augimą ir pritraukti į Europą tinkamų įgūdžių turinčių darbuotojų bei teisėtų keliautojų. Europa taip pat pajus nestabilumo įvairiose pasaulio vietose ir ypač artimiausiose kaimyninėse šalyse padarinius. Kilus tokiems įvykiams kaip Arabų pavasaris ar dabartinė krizė Sirijoje reikia imtis tinkamų ir koordinuotų veiksmų dėl mišrių migracijos srautų ir dėti papildomų pastangų užtikrinti, kad nepasikartotų tragiški Viduržemio jūros įvykiai. Technologijos sparčiai vystosi, suteikia naujų ekonomikos augimo galimybių ir iš esmės keičia žmonių tarpusavio bendravimą ir ryšius. Šie pokyčiai taip pat susiję su naujomis saugumo problemomis. Elektroniniai nusikaltimai kelia vis didesnį susirūpinimą, prekyba žmonėmis tampa vis sudėtingesnė, atsiranda naujų tarpvalstybinio organizuoto nusikalstamumo būdų, o terorizmas tebekelia grėsmę saugumui. Turime pasinaudoti technologinėmis naujovėmis ir mokslu, nes tai gali padėti įveikti šias grėsmes. ES turės toliau telkti priemones, būtinas saugumo parengčiai ir atsparumui užtikrinti, visų pirma pasinaudoti mokslinių tyrimų ir vystymosi programa „Horizontas 2020“. Vis daugiau sąsajų turinčiame pasaulyje vidaus reikalus reikia įtraukti į bendrą ES išorės politiką, kad būtų galima sustiprinti dialogą ir bendradarbiavimą su trečiosiomis šalimis. Nuoseklumas ir derėjimas su išorės politika padės numatyti uždavinius, geriau pasiekti ES tikslus, skatinti jos vertybes ir laikytis tarptautinių įsipareigojimų dėl žmogaus teisių. Ši strateginė apžvalga atliekama tuo metu, kai Europa pamažu brenda iš pėdsakus palikusios ekonominės ir socialinės krizės, kai nedarbas tebėra didelis, o visuomenės labiau pažeidžiamos ir linkusios į ksenofobiją. Tokiomis aplinkybėmis politikos vadovai turi imtis ryžtingų veiksmų ir užtikrinti atvirą ir saugią Europą, kurioje būtų gerbiamos pagrindinės teisės, remiantis ES pagrindinių teisių chartija, kurios turi laikytis visos ES institucijos, priimdamos ir įgyvendindamos teisės aktus, ir valstybės narės, kai imasi veiksmų ES teisės srityje. Vidaus reikalų politika propaguojamos ir ginamos Europos vertybės ir sudaromos sąlygos piliečiams gyventi saugiai, naudojantis mūsų visuomenių įvairovės teikiamomis galimybėmis. Rengdama šį komunikatą Komisija konsultavosi su įvairiais suinteresuotaisiais subjektais ir šalimis, visų pirma 2014 m. sausio 29–30 d. konferencijoje „Atvira ir saugi Europa: kas toliau?“ (angl. Open and Safe Europe: What's next?) ir viešose konsultacijose, per kurias gauta daug nuomonių. Diskusijos dėl mūsų tolesnių politikos krypčių taip pat vyko Parlamente, Taryboje, Regionų komitete ir ES agentūrų valdybose. Diskusijos apie vidaus reikalų politiką turi būti grįstos įrodymais. Todėl prie šio komunikato pridedamas Komisijos tarnybų darbinis dokumentas, kuriame pateikiami atrinkti šiam komunikatui svarbūs statistiniai duomenys. Politiniai prioritetai 1. Veiksminga migracijos ir judumo politika Demografiniai pokyčiai, ypač mažėjantis darbingų gyventojų skaičius Europoje ir didelis įgūdžių trūkumas kai kuriuose sektoriuose (būtent inžinerijos, IT ir sveikatos priežiūros), trukdo didinti ES našumą ir galiausiai ekonomikai atsigauti. Didėjanti konkurencija dėl įgūdžių ir talentų turi poveikį daugelio valstybių narių darbo rinkai ir lems Europos ekonomikos klestėjimą ateinantį dešimtmetį. Per praėjusius 15 metų teisėtos migracijos srityje ES veikė atsižvelgdama į atskirų sektorių specifiką. Taigi sukurta bendra teisinė sistema, kuria reglamentuojamas tam tikrų kategorijų asmenų priėmimas, pripažįstamos jų teisės ir baudžiama už pažeidimus. Ja taip pat valstybės narės paskatintos bendrai įsipareigoti dėl integracijos ir grąžinimo. Dabar laikas visa tai konsoliduoti ir sukurti darnesnę bendrą ES migracijos politiką, kuria atsižvelgiama ir į trumpalaikius, ir į ilgalaikius ekonominius poreikius. 1.1. Kuo didesnė migracijos ir integracijos teikiama nauda Europai reikia tinkamai valdomos migracijos politikos, kuria veiksmingai padedama įgyvendinti Europos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategiją „Europa 2020“. Europa turi pritraukti naujų talentų ir konkuruoti pasaulinėje arenoje. Svarbu sukurti sąveikas su kitomis politikos sritimis. ES turėtų užtikrinti, kad tokios politikos sritys, kaip migracija ir užimtumas, švietimas, vystymasis ir prekyba, būtų nuoseklios ir sudaryti sąlygas trumpalaikiam paslaugas teikiančių aukštos kvalifikacijos darbuotojų judėjimui. Pritraukiant ir išlaikant tarptautinius studentus ir skatinant teisėtai šalyje gyvenančių migrantų švietimą bus lengviau užtikrinti ES darbo rinkai ateityje reikalingus įgūdžius. Siekiant geriau nustatyti, kuriems ekonomikos sektoriams ir profesijoms kyla daugiausia sunkumų dėl įdarbinimo ar įgūdžių trūkumo, reikėtų atlikti bendrą poreikių vertinimą palaikant struktūrinius dialogus su valstybėmis narėmis, įmonėmis ir profsąjungomis apie darbo jėgos migraciją ir su prekyba susijusį judumą. Siekiant užtikrinti, kad migracija ir judumas turėtų teigiamą poveikį ES ekonomikai būtų naudinga sukurti ES lygmens koordinavimo struktūrą, pripažįstant, kad valstybių narių poreikiai gali skirtis. Kartu reikėtų kiek įmanoma geriau išnaudoti teisėtai valstybėse narėse gyvenančių migrantų potencialą, nes jų įdarbinimo lygis šiuo metu yra gerokai žemiau vidurkio ir daugelis jų patiria nemažą socialinę atskirtį. Reikėtų patobulinti esamas tinkamo darbo paieškos priemones, kaip antai EURES ir ES įgūdžių panorama, ir jas pradėti taikyti trečiųjų šalių piliečiams. Prieš išvykimą taikomos priemonės gali būti naudingos migrantams dėl informacijos, mokymo ar kvalifikacijų pripažinimo, tačiau jos neturėtų būti laikomos atvykimo į ES sąlyga. Migrantų verslumą reikėtų skatinti užtikrinant leidimų stabilumą ir suteikiant galimybes gauti informaciją ir užmegzti ryšius. Reikės daugiau nuveikti teisių į pensiją ir socialinių išmokų perkeliamumo srityje, pavyzdžiui, kad darbuotojai migrantai kaip ir ES piliečiai galėtų persikelti savo teises į profesinę pensiją į kitus sektorius ar šalis, įskaitant trečiąsias šalis. Kad pritrauktų talentų, ES turi toliau skatinti ir stiprinti užsienyje įgytų kvalifikacijų ir profesinių įgūdžių pripažinimą. Tai taip pat padės tinkamai išnaudoti teisėtai šalyje gyvenančių migrantų įgūdžius ir kvalifikacijas. Šiuo tikslu ES galėtų pradėti atviras diskusijas su tarptautiniais partneriais. ES galėtų padidinti savo patrauklumą supaprastindama ir paspartindama vizų procedūras studentams ir tyrėjams. Visos valstybės narės turėtų veiksmingai ir darniai įgyvendinti esamas ES taisykles, susijusias su migrantų priėmimu ir jų teisėmis. Įvertinus esamus teisėtos migracijos teisės aktus būtų galima nustatyti esamos sistemos spragas, pagerinti nuoseklumą ir įvertinti poveikį. Būtų galima imtis tolesnių veiksmų ir susisteminti bei supaprastinti esmines priėmimo sąlygas, taip pat trečiųjų šalių piliečių teises. Tai galėtų būti žingsnis kuriant bendrą migracijos erdvę, kuria siekiama palengvinti trečiųjų šalies piliečių judumą ES viduje, be kita ko, užtikrinant nacionalinių leidimų tarpusavio pripažinimą. Europos visuomenė įvairi ir integracija tebėra spręstinas uždavinys. Siekiant didinti socialinę sanglaudą ir išnaudoti visus migracijos teikiamus privalumus, reikia tvirčiau įsipareigoti užtikrinti veiksmingą migrantų integraciją į darbo rinką ir priimančiąją visuomenę. Vykdant šiuos veiksmus reikėtų skirti daugiau dėmesio lyčių pusiausvyrai ir spręsti nepakankamo moterų migrančių užimtumo problemą. Reikia užtikrinti vienodas sąlygas ir galimybę nediskriminuojamiems patekti į darbo rinką. Pažeidžiami migrantai, visų pirma, moterys, jauni migrantai ir nelydimi nepilnamečiai, turėtų gauti tikslinę paramą, taip pat reikėtų praktiškai atsižvelgti į vaiko interesus pagal JT Vaiko teisių konvenciją. Remiantis jau nuveiktu darbu integracijos srityje būtų galima nustatyti tinkamas strategijas ir skleisti geriausią patirtį. Reikės daugiau nuveikti siekiant stiprinti gebėjimus ir pradėti bendradarbiauti su vietos ir regionų valdžios institucijomis, kurios pirmiausia atsakingos už integracijos politiką. 1.2. Įtikinamas požiūris į neteisėtą migraciją ir grąžinimą Neteisėtos migracijos prevencija ir mažinimas yra būtina bet kurios tinkamai valdomos migracijos sistemos dalis. Neteisėtai migracijai mažinti reikia įvairių priemonių. Dažnai neteisėta migracija yra susijusi su neteisėtu žmonių gabenimu arba prekyba žmonėmis ir ją paskatina darbdaviai, siūlantys neteisėto darbo galimybes. Būtina bendradarbiauti su kilmės ir tranzito šalimis ir šis bendradarbiavimas turėtų būti neatsiejama ES išorės veiksmų, įskaitant vystomąjį bendradarbiavimą, dalis. Būtų galima išsamiai įvertinti esamas taisykles, susijusias su neteisėtu žmonių gabenimu. Taip pat rengiant naują išsamią ES strategiją būtų galima visapusiškai pasinaudoti esamomis priemonėmis, kuriomis sprendžiamos neteisėtos migracijos problemos, susijusios su paklausa ir nusikaltėlių tinklais. Siekiant perspėti žmones apie neteisėtos migracijos keliamą riziką reikėtų imtis daugiau prevencinių priemonių, įskaitant informavimo kampanijas kilmės ir tranzito šalyse. Sąjunga toliau teiks prioritetą savanoriškam grįžimui, taip pat reikėtų apsvarstyti Europos remiamo savanoriško grįžimo ir reintegracijos priemones, kurias būtų galima įgyvendinti glaudžiai bendradarbiaujant su kilmės šalimis, tarptautinėmis ir nevyriausybinėmis organizacijomis. Kartu ES turi toliau bendradarbiauti su trečiosiomis šalimis ir užtikrinti, kad būtų visapusiškai taikomi su trečiosiomis šalimis sudarytuose tarptautiniuose susitarimuose nustatyti readmisijos įsipareigojimai dėl veiksmingo trečiųjų šalių piliečių, neturinčių teisėtos teisės būti ES, grąžinimo. Siekiant išnaudoti visas galimybes ES išorės santykių srityje, gali būti svarstomi nauji readmisijos susitarimai su kitomis svarbiomis kilmės šalimis. ES turėtų toliau stiprinti grąžinimo politiką, remdamasi bendrais standartais, kuriais užtikrinamas patikimas ir humaniškas grąžinimas, gerbiant kiekvieno asmens pagrindines teises ir orumą. 2. Šengeno erdvė, vizos ir išorės sienos 2.1. Šengeno erdvė Šengeno erdvė, kurioje asmenys gali netikrinami keliauti, yra pagrindinė Europos kūrimo proceso dalis. Kasmet Europos piliečiai be kliūčių prie vidaus sienų keliauja daugiau nei 1,25 mlrd. kartų turizmo, verslo tikslais ar norėdami aplankyti draugus ir giminaičius visoje Europoje. Laisvas judėjimas ne tik patrauklus piliečiams, bet ir duoda didelę naudą Europos ekonomikai. Reikia užbaigti kurti Šengeno erdvę. Pagrindinis prioritetas – veiksmingai įgyvendinti sutartus Šengeno valdymo pakeitimus. Dėl to turėtų padidėti Šengeno valstybių tarpusavio pasitikėjimas, turėtų būti užkirstas kelias piktnaudžiavimui ir sudarytos sąlygos Sąjungai imtis veiksmų, kai valstybės narės nesilaiko įsipareigojimų kontroliuoti jai priklausančią išorės sienų dalį. Ypatingą dėmesį reikėtų skirti sklandžiam Šengeno informacinės sistemos (SIS II) veikimui, siekiant užtikrinti saugumą ir laisvą asmenų judėjimą. Už šią užduotį pirmiausia atsakinga 2012 m. įsteigta ES didelės apimties IT sistemų agentūra (EU-LISA). Be to, EU-LISA turėtų ne tik užtikrinti, kad esamos ir būsimos vidaus reikalų srities IT sistemos veiksmingai veiktų, bet ir ateinančiais metais turėtų siekti atitinkamų ES agentūrų sinergijos IT sistemų saugumo ir vystymo klausimais. 2.2. Bendros vizų politikos įgyvendinimo gerinimas Vizų politikos tikslas turėtų būti išlaikant aukštą saugumo lygį sudaryti teisėtiems keliautojams lengvesnes sąlygas keliauti ir padaryti Šengeno erdvę patrauklesnę trečiųjų šalių piliečiams. ES naudinga būti atvirai atvykstantiems asmenims, kurie prisideda prie ekonomikos augimo. Laikas užbaigti formuoti bendrą vizų politiką ir persvarstyti Šengeno vizų kodeksą, kad valstybės narės vienodžiau tvarkytų Šengeno vizas, ir pasauliniu mastu įdiegus Vizų informacinę sistemą (VIS). Įvertinus tokios politikos poveikį būtų galima svarstyti galimybę pereiti prie sistemos, labiau grįstos asmenų, o ne tautybių vertinimu. Reikėtų skatinti vietos konsulinį bendradarbiavimą ir keitimąsi informacija siekiant užtikrinti labiau suderintą ir greitesnį vizų išdavimą. Reikėtų skatinti įsteigti Šengeno vizų centrus ir racionalizuoti valstybių narių atstovavimą trečiosiose šalyse dėl prašymų išduoti vizą priėmimo ir sprendimų priėmimo. Vykdant pažangią vizų politiką turėtų būti reguliariai peržiūrimi šalių, kurių piliečiams taikomas vizų reikalavimas, sąrašai. Siekiant palengvinti glaudesnį ES ir šalių partnerių bendradarbiavimą ir sustiprinti žmonių tarpusavio ryšius, reikėtų apsvarstyti galimybę sudaryti vizų režimo supaprastinimo susitarimus, jei kol kas nėra realios vizų liberalizavimo galimybės. Dabartinė praktika sudaryti readmisijos susitarimus kartu su bet kuriuo vizų režimo supaprastinimo susitarimu yra naudinga ir turėtų būti toliau taikoma. 2.3. Integruotas išorės sienų valdymas Laikui bėgant padaryta didelė pažanga integruoto ES išorės sienų valdymo srityje. Peržiūrėti FRONTEX įgaliojimai ir sustiprintas jos vaidmuo, taigi ji gali geriau remti valstybes nares, dalyvaujančias bendrose operacijose, ir intensyviau bendradarbiauti su trečiosiomis šalimis. EUROSUR sustiprins valstybių narių ir FRONTEX bendradarbiavimą, padės valdyti išorės sienas ir išgelbėti gyvybes, ypač Viduržemio jūroje. Laikantis ES jūrų saugumo strategijos reikėtų bendradarbiauti su jūrų sektoriaus veikėjais. Tačiau didėjant į ES atvykstančių žmonių skaičiui (tikimasi, kad jis toliau didės), ypač oro keliais, ES, naudodamasi pažangiomis technologijomis, turėtų užtikrinti šiuolaikišką ir veiksmingesnį sienų valdymą. Teisėtiems keliautojams turėtų būti sudarytos lengvesnės sąlygos atvykti į Europą, kartu sustiprinant sienų saugumą. Todėl prioritetine tvarka reikėtų įgyvendinti pažangiai valdomų sienų dokumentų rinkinį, kurį sudaro Europos atvykimo ir išvykimo sistema ir registruotų keliautojų programa. Būtų galima apsvarstyti naujus veiksmingo sienų valdymo metodus, atsižvelgiant į galimybių sukurti Europos sienų apsaugos pareigūnų sistemą vertinimą. 3. Praktinis bendros Europos prieglobsčio sistemos veikimas Atsižvelgiant į tai, kad prieglobsčio prašytojų skaičius gali išaugti, ES ateinančiais metais gali kilti didelių sunkumų, susijusių su tarptautine apsauga. Dėl didelių ir mišrių migrantų srautų daromas spaudimas valstybių narių gebėjimams, susijusiems su prieglobsčio prašymų nagrinėjimu, priėmimu ir pažeidžiamų grupių poreikių tenkinimu, taip pat asmenų, kurių atveju pripažinta, kad jiems reikia tarptautinės apsaugos, integracija. 3.1. Bendros Europos prieglobsčio sistemos (BEPS) konsolidavimas Jau sutarta dėl bendros Europos prieglobsčio sistemos teisės aktų, kuriais nustatomos geresnės galimybės gauti prieglobstį tiems, kuriems reikia apsaugos, kokybiškesnės priėmimo sąlygos ir greičiau priimami bei patikimesni sprendimai dėl prieglobsčio. Dabar reikia užtikrinti, kad teisės aktai būtų veiksmingai perkelti ir darniai įgyvendindami – tada valstybės narės galės spręsti su tarptautine apsauga susijusius uždavinius. Siekiant šio tikslo bus svarbus Europos prieglobsčio paramos biuro (EASO) vaidmuo – jis padės gerinti prieglobsčio prašymų vertinimo kokybę ir suderinti praktiką visoje ES, taip pat stebės sprendimų dėl prieglobsčio kokybę ir sutelks valstybių narių informaciją apie kilmės šalį. Pagal Sutarties tikslą nustatyti vienodą visoje ES galiojantį statusą reikėtų sukurti naujas sprendimų dėl prieglobsčio tarpusavio pripažinimo visose valstybėse narėse taisykles ir apsaugos perkėlimo sistemą. Dėl to turėtų sumažėti kliūčių judėti ES ir būtų sudarytos lengvesnės sąlygos iš vienos ES valstybės narės į kitą perkelti su apsauga susijusias privilegijas. 3.2. Atsakomybė ir solidarumas Atsakomybė ir solidarumas turi būti glaudžiai susiję. Tai reiškia, kad valstybės narės turi visiškai laikytis Sąjungos acquis taisyklių ir kad valstybės narės turėtų padėti kitoms valstybėms narėms, kurių prieglobsčio sistemoms laikinai daromas didelis spaudimas. Viena iš solidarumo formų – tarptautinės paramos gavėjų perkėlimas, kurį pastaraisiais metais inicijavo Malta ir kurį reikėtų aktyviau naudoti. Nauja solidarumo forma, kurią būtų galima išvystyti artimiausiais metais – bendras prieglobsčio prašymų nagrinėjimas. Taip pat galima apsvarstyti galimybę susidarius ekstremaliajai situacijai paskirti bendras priėmimo vietas ir užtikrinti, kad nebūtų taip, kad vienos šalies pajėgumai būtų perkrauti, o kitos turėtų laisvų pajėgumų. Ateityje reikėtų apsvarstyti naujus būdus, kaip užtikrinti dar vienodesnį valstybių narių atsakomybės pasidalijimą. 3.3. Krizių prevencija ir valdymas Išankstinio perspėjimo, pasirengimo krizėms ir jų valdymo mechanizmas yra įtvirtintas Dublino reglamente. Kad kiekvienas šių etapų tinkamai veiktų, valstybės narės turės geriau perduoti informaciją Komisijai ir EASO apie esamą padėtį ir bet kokius trūkumus, dėl kurių gali kilti krizė. Tai reiškia, kad bus renkama daugiau duomenų ir atliekama daugiau rizikos analizių, remiantis valstybių narių, ES delegacijų, ES agentūrų, tarptautinių organizacijų ir kitų šaltinių pateikta informacija. Valstybių narių prieglobsčio sistemų trūkumų turėtų būti vengiama taikant prevencines priemones ir nenumatytų atvejų planavimą. Siekiant sustiprinti Sąjungos pasirengimą suvaldyti masinius srautus, reikėtų įvertinti esamą laikinos apsaugos sistemą ir prireikus ją iš dalies pakeisti, kad ji būtų praktiškesnė ir lankstesnė. 3.4. Išorės uždaviniai ir teisėti būdai gauti prieglobstį ES Vykdant ES išorės politiką turėtų būti skatinama laikytis aukštų apsaugos standartų tranzito ir kilmės šalyse ir mažinti skaičių žmonių, kurie tikėdamiesi pasiekti Europą leidžiasi į pavojingas keliones per Sacharą, Viduržemio jūrą ir kitus kelius. Būtina išplėsti esamų regioninių apsaugos programų, pavyzdžiui, Šiaurės Afrikoje ir Afrikos Kyšulyje, taikymo sritį ir įvertinti naujų programų poreikį. Vykdant regionines apsaugos programas turėtų būti labiau stiprinami nacionalinių valdžios institucijų gebėjimai spręsti su žmonių perkėlimu susijusius klausimus, įskaitant gebėjimą gauti tarptautinę pagalbą ir skatinti teigiamą pabėgėlių poveikį vietos bendruomenėms. ES turėtų siekti užtikrinti, kad asmenų, kurių apsaugos poreikiai pagrįsti, atvykimas būtų labiau organizuotas ir sumažėtų neteisėto žmonių gabenimo atvejų ir tragedijų skaičius. Turėdama papildomą finansavimą ir glaudžiai derindama veiksmus su ES vystymosi politika ES turėtų sustiprinti įsipareigojimą vykdyti perkėlimo politiką, kuri gali ilgainiui padėti asmenims, kuriems, pasak Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių komisaro (UNHCR), reikia apsaugos. Kol kas ES perkėlimo srities rezultatai yra gana kuklūs. Besivystančios šalys toliau priima didžiąją dalį pasaulio pabėgėlių. Visos 28 valstybės narės, dalyvaudamos perkėlimo veikloje ir prisiimdamos daugiau atsakomybės, turėtų parodyti didesnį solidarumą su pabėgėlius priimančiomis besivystančiomis šalimis. Saugaus atvykimo procedūros suteikia galimybę asmenims prašyti apsaugos nesileidžiant į galinčią tragiškai baigtis kelionę į ES ir galėtų papildyti perkėlimo politiką, pirmiausia nustatant suderintą požiūrį į humanitarines vizas ir bendras gaires. Būtų galima inicijuoti galimybių studiją dėl galimo bendro prašymų suteikti apsaugą nagrinėjimo už ES ribų nedarant poveikio esamoms teisėms pasinaudoti prieglobsčio suteikimo tvarka ES. 4. Tolesnis visuotinio požiūrio į migraciją ir judumą (VPMJ) stiprinimas Veiksmus, kurių imamasi siekiant užtikrinti laisvę, saugumą ir teisingumą Europoje, taip pat lemia įvykiai ir pokyčiai už ES ribų. Politiniai pokyčiai ir nestabilumas, didėjantys gerovės skirtumai ir klimato kaita skatina tiek didesnio masto savanorišką judumą, tiek priverstinį persikėlimą, dėl kurių daromas spaudimas ES išorės sienoms. Siekdama šalinti neteisėtos ir priverstinės migracijos priežastis, ES turi veiksmingiau bendradarbiauti su kaimyninėmis šalimis Rytuose ir Pietuose, taip pat toliau esančiose šalyse. Todėl ES turėtų toliau padėti kilmės ir tranzito šalims stiprinti jų gebėjimus užkirsti kelią neteisėtai migracijai ir kovoti su neteisėtu migrantų gabenimu bei prekyba žmonėmis, pagerinti sienų valdymą ir prieglobsčio bei priėmimo gebėjimus. Kad visapusiškai pasinaudotų VPMJ sistema ir priemonėmis, ES turi stiprinti partnerystės ryšius su trečiosiomis šalimis migracijos ir judumo srityje. Ypač partnerystė judumo srityje gali būti svarbi priemonė sprendžiant darbo jėgos ir įgūdžių trūkumo problemą Europoje ir siekiant palengvinti su prekyba susijusį judumą. Dialogai dėl vizų liberalizavimo ir lengvesnės trumpalaikių vizų išdavimo sąlygos taip pat gali padėti paskatinti ES ekonomikos augimą ir vystymąsi trečiosiose šalyse. Todėl VPMJ poveikio didinimas trečiosiose šalyse turėtų būti prioritetinis uždavinys. Nustatant tikslus ir veiksmus reikėtų tinkamai atsižvelgti į išorės santykių srities problemas ir prioritetus. Būtina, kad įvairūs suinteresuotieji subjektai bendradarbiautų. Reikėtų visapusiškai išnaudoti EIVT, įskaitant ES delegacijas, gebėjimus užtikrinti ES veiksmų efektyvumą ir darnumą. Pagal ES migracijos ir vystymosi darbotvarkę reikėtų siekti užtikrinti kuo didesnį vystymosi poveikį migracijai tarp Pietų šalių, įtraukti migracijos politiką į nacionalinius vystymosi ir skurdo mažinimo planus, stiprinti politikos suderinamumą vystymosi labui ir skatinti reintegracijos priemones grįžtantiems migrantams. Toks bendradarbiavimas siekiant tinkamai valdyti migraciją gali būti labai naudingas vystymuisi kilmės šalyse. ES, palaikydama dialogus dėl migracijos, judumo ir saugumo ir sudarydama bei įgyvendinama partnerystės judumo srityje susitarimus, turėtų stiprinti santykius su kaimynystės šalimis. Reikia užtikrinti, kad būtų visiškai įgyvendinti tokie partnerystės susitarimai su Maroku (pasirašytas 2013 m.) ir Tunisu (pasirašytas 2014 m.). ES turėtų toliau investuoti į regioninės migracijos dialogo procesus ir dvišalius santykius su prioritetinėmis šalimis, kurios nėra ES kaimynės, taip pat remti žmogaus teises, demokratiją, pagrindines vertybes ir gerą valdymą. 5. Saugi Europa 2010 m. ES priėmė pirmą vidaus saugumo strategiją ir jos veiksmų planą. Strategijoje dėmesys sutelkiamas į prioritetines sritis, kuriose bendrais ES lygmens veiksmais būtų šalinamos pagrindinės grėsmės saugumui ir valstybių narių pastangoms suteikiama papildomos vertės. Joje pripažįstamas poreikis stiprinti saugumą visapusiškai laikantis pagrindinių teisių, įskaitant teisę į privatumą ir asmens duomenų apsaugą. Pasirinkti šie penki strateginiai tikslai: 1) išardyti tarptautinius nusikaltėlių tinklus, 2) užkirsti kelią terorizmui ir išspręsti radikalizmo skatinimo bei verbavimo problemą, 3) padidinti piliečių ir įmonių saugumą elektroninėje erdvėje, 4) valdant sienas stiprinti saugumą ir 5) didinti Europos gebėjimą įveikti krizes bei nelaimes. Šie tikslai tebėra aktualūs. Vis dėlto kintant uždaviniams Komisija, valstybės narės ir Europos Parlamentas turėtų kartu rengti atnaujintą vidaus saugumo strategijos versiją ir peržiūrėti kiekvieno tikslo veiksmus 2015–2020 m. laikotarpiui. Skatinant prevenciją ir teisėsauga grįstą požiūrį atnaujintoje vidaus saugumo strategijoje taip pat turėtų būti skatinama kurti didesnes vidaus reikalų ir kitų su vidaus saugumu susijusių sričių, kaip antai transporto, vidaus rinkos, muitų sąjungos, mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros, skaitmeninės rinkos, civilinės saugos ir išorės santykių, sąveikas. Moksliniai tyrimai saugumo srityje finansuoti pagal Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros septintąją bendrąją programą. Kito laikotarpio programai „Horizontas 2020“ įgyvendinti numatyta skirti daugiau pastangų. ES toliau rems Europos saugumo sektorių, siekdama įgyvendinti strateginius saugumo prioritetus. 5.1. Tarptautinių nusikaltėlių tinklų išardymas Organizuotos nusikalstamos grupuotės, prasiskverbiančios į ES ekonomiką, kelia pavojų saugumui. Sunkūs tarpvalstybinio pobūdžio nusikaltimai, kaip antai korupcija, prekyba žmonėmis, narkotikais, šaunamaisiais ginklais ir kitomis neteisėtomis prekėmis, taip pat seksualinis vaikų išnaudojimas daro didelę žalą aukoms ir visai visuomenei. Didelės dalies šių grėsmių mastas plečiasi. Organizuoti nusikaltėliai tampa vis lankstesni ir plečia savo veiklą Europoje ir už jos sienų. Jie tebekelia didelę grėsmę ES vidaus saugumui ir gali turėti destabilizuojantį poveikį trečiosioms šalims. ES turi toliau keisti ir stiprinti savo atsaką į šias grėsmes, koordinuodama veiksmus ES ir už jos ribų. Vykdant šiuos veiksmus itin svarbus valstybių narių institucijų operatyvinis bendradarbiavimas, sutelkiant dėmesį į ES lygmeniu sutartus prioritetus pagal kovos su sunkiais nusikaltimais ir organizuotu nusikalstamumu politikos ciklą. Reikėtų sustiprinti tarpusavio pasitikėjimą ir daugiau naudoti jungtines tyrimų grupes ir kitas bendras operacijas, remiamas ES fondų ir agentūrų. Reikėtų išnagrinėti, ar reikia imtis ES veiksmų siekiant užtikrinti, kad jungtinėms tyrimų grupėms praktiškai bendradarbiauti netrukdytų skirtingos nacionalinės taisyklės, susijusios su tyrimų metodais. Valstybių narių teisėsaugos institucijos ir atitinkamos ES agentūros, taip pat ES agentūros turėtų intensyviau tarpusavyje keistis informacija ir visapusiškai pasinaudoti esamomis ES priemonėmis. Reikėtų sustiprinti Europolo kaip keitimosi informacija centro visoje ES vaidmenį, glaudžiai, bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis, OLAF ir FRONTEX. Visos valstybės narės, atsižvelgdamos į atitinkamą muitinių bendradarbiavimo pagrindą, turėtų įsteigti po vieną bendrą informacinį punktą. Informacijos keitimosi sistemos galėtų būti sąveikesnės, atsižvelgiant į pokyčius pagal platesnę Europos viešojo administravimo institucijų sąveikos sprendimų programą. Siekiant paremti praktinį bendradarbiavimą reikėtų toliau išplėtoti teisėsaugos darbuotojų ES lygmens mokymą. Ateinančiais metais reikėtų baigti įgyvendinti Europos teisėsaugos pareigūnų mokymo sistemą, kad ja galėtų pasinaudoti daug įvairaus rango teisėsaugos, sienų apsaugos ir muitinės pareigūnų. Taip pat ES turėtų intensyviau tikslingai kovoti su nusikaltimais, kurie daro didžiausią žalą aukoms ir visuomenei. Korupcija kenkia pasitikėjimui demokratija, daro žalą vidaus rinkai, atgraso užsienio investicijas, sumažina viešųjų institucijų mokestines pajamas ir palengvina organizuotų nusikalstamų grupuočių veiklą. Kad kova su korupcija būtų veiksminga, valstybės narės turėtų laikytis rekomendacijų, pateiktų ES kovos su korupcija ataskaitoje, kuri bus skelbiama ir ateinančiais metais. Reikėtų geriau susieti kovos su korupcija priemones su ES politikos sritimis, o ES lėšomis turėtų būti remiamas institucinių ir administracinių gebėjimų stiprinimas. Reikėtų toliau plėtoti ES institucijų, valstybių narių ir tarptautinių organizacijų bendradarbiavimą. Organizuotų nusikalstamų grupuočių veiklą skatina milžiniškas pelnas, gaunamas iš neteisėtos prekybos, korupcijos, finansinių nusikaltimų ir kitos nusikalstamos veiklos. Reikia daugiau nuveikti siekiant kovoti su šia paskata ir neleisti neteisėtam pelnui patekti į teisėtą ekonomiką. Visos valstybės narės turi nedelsdamos perkelti į savo nacionalinę teisę ir įgyvendinti Direktyvą dėl pajamų iš nusikaltimų įšaldymo ir konfiskavimo Europos Sąjungoje. Turto susigrąžinimo tarnybos ir teisėsaugos, teisminės bei administracinės institucijos, kaip antai mokesčių ar leidimus išduodančios įstaigos, turėtų intensyviau bendradarbiauti, kad pagerintų turto atsekimą. Pinigų plovimas padeda nusikalstamoms grupuotėms paslėpti pajamas iš savo nusikaltimų. Siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimui finansine sistema, reikia greitu metu priimti, perkelti į nacionalinę teisę ir įgyvendinti ketvirtą kovos su pinigų plovimu direktyvą ir išnagrinėti poreikį priimti ES teisės aktą dėl kovos su pinigų, gautų iš nusikaltimų, plovimu. Prekybos žmonėmis grėsmė didėja. ES priėmė ES 2012–2016 m. strategiją, kuria siekiama išnaikinti šį nusikaltimą, ir direktyvą, kurią dabar reikia nedelsiant visapusiškai perkelti į nacionalinę teisę ir įgyvendinti. Reikia užbaigti įgyvendinti šią strategiją, įskaitant aspektus, susijusius su prekyba žmonėmis trečiosiose šalyse. Reikėtų parengti laikotarpio po 2016 m. strategiją, kuri, be kita ko, apimtų prevencijos, pagalbos aukoms, saugaus grįžimo ir reintegracijos ir interneto vaidmens klausimus. Reikėtų išnagrinėti poreikį nusikaltimu laikyti tyčinį naudojimąsi prekybos žmonėmis aukų paslaugomis. Siekiant šių tikslų, reikėtų pratęsti ES kovos su prekyba žmonėmis koordinatoriaus darbo laikotarpį. Prekyba neteisėtais narkotikais organizuotoms nusikalstamoms grupuotėms yra itin pelningas verslas. 2013 m. Europolas ir ES kovos su narkotikais agentūra (ENNSC) bendrai parengė pirmą narkotikų rinkų ataskaitą, kurioje pabrėžiamas psichoaktyviųjų medžiagų plitimas. Komisija pasiūlė teisės aktą, pagal kurį, jeigu tokios medžiagos kenkia sveikatai, jas reikia greitai pašalinti iš rinkos, kartu išsaugant jų teisėtą pramoninį ir komercinį naudojimą. Šis teisės aktas taip pat turėtų būti priimtas ir įgyvendintas laikantis suderinto ES kovos su narkotikais strategijoje išreikšto požiūrio. Seksualinis vaikų išnaudojimas ir prievarta padaro žalą aukoms visam gyvenimui. ES direktyva, skirta kovai su išnaudojimu internete, turi būti perkelta į nacionalinę teisę ir įgyvendinta prioritetine tvarka. Kitos ES srityse reikėtų labiau pabrėžti vaikų apsaugos nuo seksualinių nusikaltimų svarbą ir reikėtų išnagrinėti poreikį parengti išsamią ES strategiją. Su šaunamaisiais ginklais susijęs smurtas toliau daro didelę žalą ir nusineša gyvybių visoje ES. Reikėtų daugiau nuveikti kovojant su neteisėta prekyba šaunamaisiais ginklais. Peržiūrėjus esamus teisės aktus dėl prekybos šaunamaisiais ginklais ir jų perdavimo ES viduje ir kartu imantis griežtesnių praktinių teisėsaugos veiksmų, sumažėtų neteisėto šaunamųjų ginklų naudojimo ir prekybos jais rizika. Galiausiai reikėtų toliau peržiūrėti ir prireikus padidinti esamų keitimosi teisėsaugos informacija su trečiosiomis šalimis susitarimų ir tvarkos veiksmingumą. Intensyvesnio naudojimosi keleivio duomenų įrašais (PNR) tiek trečiosiose šalyse, tiek tarp valstybių narių klausimas turėtų būti sprendžiamas atsižvelgiant į naują ES lygmens reglamentavimo sistemą, kuria užtikrinamas aukštas duomenų apsaugos lygis, kai PNR duomenys tvarkomi ES ir kai perduodami iš ES trečiosioms šalims. Reikėtų galiausiai priimti ir įgyvendinti ES PNR priemonę. Taip pat reikėtų peržiūrėti Duomenų saugojimo direktyvą ir persvarstyti E. privatumo direktyvą atsižvelgiant į derybas dėl duomenų apsaugos sistemos. 5.2. Terorizmo prevencija ir radikalizmo skatinimo ir verbavimo problemos sprendimas Per pastaruosius metus įvykdyti keli teroristiniai išpuoliai, daugiausia pavienių asmenų ar mažų grupių, tačiau dauguma šių išpuolių turėjo skaudžių padarinių. Terorizmo grėsmė ir smurtinis ekstremizmas ateinančiais metais bus sunkus uždavinys ES. Nerimą kelia tendencija, kai daugiausia jauni asmenys vyksta į tokias šalis kaip Sirija, kad taptų užsienio kovotojais. Ten kai kurie jų užmezga ryšius su teroristų grupuotėmis. Grįžę jie gali kelti didelę grėsmę ES saugumui. Reaguodami į tai turėtume vykdyti terorizmo prevenciją, kaip nustatyta ES kovos su terorizmu strategijoje, ir spręsti radikalizmo, lemiančio terorizmą, problemą. Turime visapusiškai sustiprinti atsaką į smurtinį ekstremizmą ir terorizmą, atsižvelgdami į vidaus ir išorės aspektus. Planuojama atnaujinti ES strategija dėl kovos su radikalizmo skatinimu ir verbavimu terorizmui bus be galo svarbus tolesnio darbo pagrindas. Pagal Komisijos pasiūlymą reikėtų pirmiausia padėti asmenims, norintiems ištrūkti iš ekstremistinės aplinkos, mokyti vietos veikėjus, įtraukti vietos bendruomenes, daugiau dirbti su privačiuoju sektoriumi kovojant su radikalizmu internete ir geriau suderinti vidaus ir išorės veiksmus. Kova su smurtiniu ekstremizmu turėtų toliau būti ES paramos vystymuisi ir saugumui trečiosioms šalims dalis, įskaitant švietimo, pilietinės visuomenės, lyčių, valdymo ir žiniasklaidos aspektus. Siekiant paremti šiuo veiksmus reikėtų sustiprinti Informacijos apie radikalizaciją tinklą ir jį paversti žinių centru, renkančiu informaciją apie gerąją patirtį ir koordinuojančiu praktikuojančių specialistų veiklą. ES turi padėti valstybėms narėms sukurti teisėsaugos tinklą ir pagerinti teisėsaugos institucijų, atsakingų už kovą su teroristiniais išpuoliais, mokymą ir pratybas. 2013 m. ES kovos su terorizmu intervencijos padalinių tinklas ATLSAS surengė didžiausias kada nors ES pratybas. Šią veiklą reikėtų plėsti – vykdyti daugiau ne tik operatyvinių, bet ir strateginio lygmens pratybų. Ateinančiais metais reikėtų siekti užtikrinti, kad pajėgos būtų geriau parengtos ir sąveikesnės. ES jau susitarė dėl teisės akto, kuriuo siekiama apriboti galimybes gauti pirmtakų sprogmenims gaminti. Dabar turime užtikrinti, kad šis teisės aktas būtų veiksmingai įgyvendintas. Taip pat reikia sustiprinti ir toliau prioritetine tvarka vykdyti veiklą cheminių, biologinių, radioaktyvių ir branduolinių medžiagų ir sprogmenų srityje. Koordinuojant kovą su terorizmu reikėtų atsižvelgti į naujas Lisabonos sutartimi nustatytas institucines struktūras, be kita ko, paremti vyriausiojo įgaliotinio (EIVT) darbą ES išorės veiksmų srityje, pirmiausia gerinant Sąjungos ir trečiųjų šalių bendravimą. 5.3. Piliečių ir verslo saugumo elektroninėje erdvėje didinimas Mūsų visuomenė tampa vis labiau priklausoma nuo interneto. Reikia sukurti saugias ir patikimas sistemas, kad asmenys ir įmonės galėtų visapusiškai pasinaudoti interneto teikiamomis galimybėmis. Būtina užtikrinti, kad elektroninio mokėjimo procesas būtų saugus. Tačiau atsiranda naujų uždavinių, pavyzdžiui, susijusių su skaitmeninėmis valiutomis ir internetinėmis platformomis, dėl kurių lengviau vykdyti sunkius ir organizuotus nusikaltimus. Nepaisant svarbių priemonių, kurių imtasi siekiant sustiprinti gebėjimus kovoti su elektroniniais nusikaltimais ir padidinti kibernetinį saugumą, tikėtina, kad ateinančiais metais kibernetinių išpuolių padaugės. Reikia sustiprinti operatyvinius kovos su elektroniniais nusikaltimais gebėjimus. ES Europole įsteigė Europos kovos su elektroniniu nusikalstamumu centrą (EC3). Per pirmuosius metus centras jau parodė, kad yra naudingas – padėjo vykdyti valstybių narių pradėtus tyrimus, susijusius su įvairiausiais nusikaltimais: sukčiavimu, vaikų seksualiniu išnaudojimu internete ir kt. Komisija toliau rems pastangas išvystyti EC3 kaip pagrindinį kovos su elektroniniais nusikaltimais Europoje centrą. Viena pagrindinių ES užduočių bus padėti valstybėms narėms vystyti jų gebėjimus kovoti su elektroniniais nusikaltimais. Idealiu atveju visos valstybės narės turėtų turėti kovos su elektroniniais nusikaltimais centrą. Strateginiu lygmeniu ES veiksmai turėtų būti labiau koordinuoti. Priimta pirmoji ES kibernetinio saugumo strategija siekiant sukurti saugią internetinę aplinką pasaulyje. Dabar šią viziją reikia paversti konkrečiais veiksmais. Strategijoje taip pat pripažįstamas poreikis daugiau bendradarbiauti tarptautiniu mastu, tiek strateginiu, tiek operatyviniu lygmenimis. Šiuo atžvilgiu 2010 m. aukščiausiojo lygio susitikime pasiektas susitarimas su JAV sukurti darbo grupę kibernetinio saugumo ir elektroninių nusikaltimų klausimais, padėjo pasiekti konkrečių rezultatų, tarp kurių Pasaulinis kovos su vaikų seksualiniu išnaudojimu internete aljansas. Šiuo metu Aljansui priklauso 52 viso pasaulio šalys, jis gali padėti paskatinti vykdyti iniciatyvas ateityje. ES turėtų užtikrinti, kad jis pasiektų konkrečių rezultatų, ir raginti prisijungti daugiau šalių. ES jau susitarė dėl griežtesnių kovai su elektroniniais nusikaltimais skirtų teisės aktų, kuriuos reikia greitai įgyvendinti. Kad veiksmai šioje srityje būtų efektyvūs, taip pat reikia sustiprinti bendradarbiavimą su privačiuoju sektoriumi. Be to, reikia patikslinti jurisdikciją kibernetinėje erdvėje. Šiuo atžvilgiu Europos Tarybos Budapešto konvencija dėl elektroninių nusikaltimų bus svarbi visuotiniam bendradarbiavimui, o šios konvencijos dar neratifikavusios valstybės narės turėtų tai padaryti. 5.4. Saugumo stiprinimas pasitelkiant sienų valdymą Būtina turėti vienodus ir aukštus sienų apsaugos ir valdymo standartus visiškai laikantis pagrindinių žmogaus teisių. Sienų valdymo politikos vaidmuo yra be galo svarbus kovojant su tarpvalstybiniais nusikaltimais ir palaikant aukštą saugumo lygį. Remiantis patirtimi, įgyta įgyvendinant esamas politikos priemones, reikėtų atnaujinti integruoto sienų valdymo strategiją. ES turėtų apsvarstyti, kaip būtų galima integruoti esamas sistemas ir platformas, ir turėtų siekti didesnio nacionalinio lygmens sienos apsaugos pareigūnų ir kitų prie sienų dirbančių institucijų bendradarbiavimo, kad padidintų saugumą. Prekių judėjimo srityje pagal Komisijos 2013 m. paskelbtą komunikatą 2014 m. bus pristatyta strategija dėl muitinės rizikos valdymo ir tiekimo grandinės saugumo. Pagal šią iniciatyvą bus galima veiksmingiau valdyti riziką užtikrinant geresnes galimybes susipažinti su tiekimo grandinės duomenimis ir jais naudotis; stiprinant muitinės institucijų ir kitų teisėsaugos bei saugumo agentūrų bendradarbiavimą ir veiklos koordinavimą tarptautiniu mastu; stiprinant gebėjimus valstybių narių ir ES lygmeniu imtis labiau integruotų ir nuoseklesnių ES veiksmų tiekimo grandinės rizikai šalinti. 5.5. Europos atsparumo krizėms ir nelaimėms didinimas ES žymiai padidino savo gebėjimus užkirsti kelią gaivalinėms ir žmogaus sukeltoms nelaimėms, joms pasirengti ir į jas reaguoti. Dabar labiausiai bus siekiama užtikrinti, kad įdiegtos sistemos veiktų. Europos reagavimo į nelaimes centras veikia kaip paslaugų teikėjas ir reagavimo į dideles nelaimes veiksmų koordinavimo platforma. Pagrindinis uždavinys bus visapusiškai įgyvendinti naujus civilinės saugos teisės aktus, kuriuose išdėstyti šios srities veiksmai ES lygmeniu. Vis dar reikia susitarti dėl solidarumo išlygos, pagal kurią nustatyta reagavimo į dideles krizes sistema, taikymo sąlygų. Bus toliau siekiama įtraukti nelaimių valdymo aspektus į kitas politikos sritis ir fondus ir sustiprinti mokslo ir inovacijų indėlį į nelaimių valdymą. Reikia spręsti su veikla susijusias problemas, kaip antai, įrangos ir ryšių sistemų nesąveikumo problemą, ir intensyviau dirbti mokymų ir pratybų rengimo srityje. 5.6. Vidaus saugumo stiprinimas atsižvelgiant į pasaulines aplinkybes Europos vidaus saugumas reiškia ir veiksmus už ES sienas ir bendradarbiavimą su trečiosiomis šalimis partnerėmis. Pavyzdžiui, toks bendradarbiavimas reikalingas siekiant spręsti tokias problemas kaip radikalizmas, kova su prekyba žmonėmis ir kova su prekyba narkotikais. Nestabilumas daugelyje trečiųjų šalių kelia grėsmę demokratijai, teisinei valstybei ir žmogaus teisėms šalyse, ir gali turėti nemenką poveikį ES. Vidaus saugumo klausimus reikia sistemingiau spręsti vykdant ES išorės politiką, susijusią su ES pagalbos ir bendradarbiavimo programomis ir kitomis tarptautiniam bendradarbiavimui naudojamomis politikos priemonėmis. Tai turėtų būti vykdoma teikiant pagalbą teisėsaugos gebėjimams stiprinti, teikiant mokymus arba dalijantis žiniomis ir gerąją patirtimi. ES sustiprins vystomąjį bendradarbiavimą su savo partneriais ir rems jų pastangas didinti žmogaus teisių apsaugą, teisinę valstybę ir tokius valdymo aspektus, kaip skaidrumas, dalyvavimas ir atskaitomybė. ES turėtų toliau dirbti su nacionaliniais ir regioniniais partneriais kuriant bendrą saugumo darbotvarkę ir ieškant sąveikų ir darnos su valstybėmis narėmis ir kitais paramos teikėjais. Kad vidaus reikalų strateginiai prioritetai atsispindėtų tarptautinėje darbotvarkėje, reikėtų labiau sustiprinti bendradarbiavimą su EIVT. Išvada Laisvės, saugumo ir teisingumo užtikrinimas yra pagrindinis Europos Sąjungos uždavinys. Nuo 1999 m., kai įsigaliojo Amsterdamo sutartis ir buvo priimta Tamperės programa, daug nuveikta kuriant atvirą ir saugią Europą, pagrįstą pagarba pagrindinėms teisėms ir įsipareigojimu tarnauti Europos piliečiams. Ateities prioritetai turi būti teisės aktų įgyvendinimas, šių laimėjimų konsolidavimas ir didesnis praktinis bendradarbiavimas. Stebint ir vertinant teisės aktų ir politikos veiksmingumą bus galima pritaikyti savo veiksmus, strategiškai panaudoti ES lėšas ir geriau nustatyti ES prioritetus atsižvelgiant į ES institucijų įsipareigojimą vykdyti pažangų reglamentavimą. Į piliečius orientuotas požiūris turėtų ir toliau būti pagrindinis tolesnio darbo principas. Taip pat reikia sutelkti dėmesį į ateityje laukiančias galimybes ir uždavinius. Turi būti aišku, kad Europos Parlamentas, valstybės narės, Komisija, vyriausiasis įgaliotinis (EIVT), ES agentūros ir daugelis kitų veikėjų turės labiau sutelkti pajėgas, kad galėtų veiksmingiau reaguoti į kintančią aplinką. Šio komunikato tikslas – nustatyti tokius uždavinius ir pristatyti priemones, kurias, Komisijos manymu, reikėtų aptarti su Europos Parlamentu ir Taryba ir į kurias reikėtų atsižvelgti, kai Europos Vadovų Taryba rengs savo strategines gaires pagal 68 straipsnį.