LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 18/5

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Bendrijos žemės ūkio modelio. Produktų kokybė ir vartotojų informavimas – konkurencingumo veiksniai (tiriamoji nuomonė)

2011/C 18/02

Pranešėjas Carlos TRÍAS PINTO

ES pirmininkaujanti Ispanija, vadovaudamasi Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 304 straipsniu, 2010 m. sausio 20 d. nusprendė pasikonsultuoti su Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu dėl

Bendrijos žemės ūkio modelio. Produktų kokybė ir vartotojų informavimas – konkurencingumo veiksniai (tiriamoji nuomonė).

Žemės ūkio, kaimo plėtros ir aplinkos skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2010 m. kovo 25 d. priėmė savo nuomonę.

462-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2010 m. balandžio 28–29 d. (balandžio 28 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 116 narių balsavus už, 1 – prieš ir 5 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 EESRK rekomenduoja sustiprinti kokybės politiką ir piliečių informavimą, kurie yra pagrindiniai Europos žemės ūkio maisto produktų pramonės konkurencingumo didinimo ir žemės ūkio maisto produktų prekės ženklo įvaizdžio gerinimo veiksniai. Todėl būtina:

— skatinti žemės ūkio gamyboje daugiau dėmesio skirti socialiniam, aplinkosauginiam, sveikatos ir gyvūnų gerovės aspektams ir naudoti naujas priemones, paremtas informacinėmis ir komunikacinėmis technologijomis (IKT);

— parengti aiškinimo, derinimo ir supaprastinamo gaires ir tokiu būdu pagerinti esamų akreditavimo būdų nuoseklumą ir dermę;

— paremti gamintojų, pramonės atstovų, pardavėjų ir vartotojų dialogui skirtas priemones ir parengti veiksmingas komunikavimo su visuomene strategijas.

1.2 Tiksliau, EESRK siūlo įgyventi įvairias priemones:

1.2.1 Priemonės

— Informacinių ir komunikacinių technologijų kaip informavimo priemonės naudojimas. IKT naudojamos kasdieniame mūsų gyvenime, tačiau dar nenaudojamos pirkimo procese. Integravus šias technologijas į prekybos centrus, būtų galima reguliariai atnaujinti informaciją (žemės ūkio produktai labai dažnai keičiasi), vartotojai galėtų ją pasirinkti arba gauti iš kitų šaltinių.

— Atsekamumas – priemonė informacijos patikimumui užtikrinti. Gamybos grandinė apima daugybę dalyvių, kurie atsako už įvairius socialinius ir aplinkos aspektus, sudarančius bendrą kokybę. Atsekamumas padėtų ne tik sužinoti dalyvius, bet ir jų sąsaja su produktu, taip pat gauti informacijos apie susijusius rodiklius.

1.2.2 Būdai

— Bendros kokybės kriterijų įtraukimas į esamas savanoriškas sistemas, tokias kaip ES ekologinis ženklas, kad būtų galima išplėsti jo taikymą žemės ūkio produktams, arba į esamus kokybės standartus, tokius kaip saugoma kilmės vieta ar saugomos geografinės nuorodos.

— Naujos savanoriškos socialinių ir aplinkos veiksnių sertifikavimo sistemos sukūrimas, kad vartotojai galėtų greitai, paprastai ir patikimai įvertinti bendrą produkto kokybę.

1.2.3 Strategijos

— Europietiškos kokybės propagavimas. EESRK siūlo remti Europos žemės ūkio produktams skirtas komunikacijos kampanijas, kuriose būtų akcentuojami aukšti šių produktų kokybės ir įvairovės standartai.

— Skatinimas ir priemonių įgyvendinimas. Administracija gali pasinaudoti turimomis priemonėmis (viešieji pirkimai, diferencijuotas apmokestinimas, informavimo kampanijos ir gamybos paskatos) ir skatinti socialiniu ir aplinkosauginiu požiūriu atsakingą žemės ūkio gamybą.

2. Įžanga

2.1 Mūsų visuomenė, suvokdama klimato kaitos poveikį, laipsnišką gamtos išteklių mažėjimą ir didėjantį gėrybių pasiskirtymo netolygumą, kasdien vis jautriau reaguoja į socialines ir aplinkos problemas.

2.2 Paradoksalu tai, kad didėjant vartotojų sąmoningumui retai keičiasi vartotojų sprendimai (nėra vadinamojo sąmoningo, atsakingo vartojimo), ir tai, deja, rodo, kad vis labiau didėja atotrūkis tarp vartotojų teorinės pozicijos (1) ir jų elgesio kasdieniame gyvenime.

2.3 Vis dėlto reikia atsižvelgti į tai, kad sunkiais ekonominio netikrumo laikais labai sudėtinga į įprastą produkto kainodaros lygtį papildomai įtraukti ir naujus kintamuosius, pavyzdžiui, socialinį poveikį ir poveikį aplinkai (2), – ypač jei dėl to keičiasi vartotojų kainos. Tačiau negalime nutylėti, kad kartu su socialine ir ekonomine krize kilo ir aplinkosaugos krizė, todėl negalima šių reiškinių negrinėti atsietai. Perfrazuojant Jacques'ą Delors'ą, ištiko vertybių krizė, kuri reiškia, kad gyvename pasaulyje, kuriame viską galima nupirkti. Todėl vertybes mums teks perkainoti.

2.4 Laimei, ES žemės ūkio gamybos sistema pagrįsta griežtais sveikatos, aplinkosaugos, socialiniais ir gyvūnų gerovės standartais, kuriuos būtų galima įvardyti kaip bendros kokybės sistemą ir kurie didina mūsų žemės ūkio produktų vertę pasaulyje, bet kartu didina ir konkurencinę riziką.

2.5 Daugelis šių bendrą kokybę sudarančių aspektų yra įtraukti į teisės aktus arba yra Europos žemės ūkio maisto pramonėje taikomos praktikos dalis, todėl produktai juos jau atitinka arba gamintojai į juos atsižvelgia. Deja, to negalima teigti apie daugelį į ES įvežamų produktų. Šis skirtumas reiškia, kad kainų atotrūkis tarp ES ir ne ES šalių žemės ūkio produkcijos vis didėja ir vis labiau mažėja europinių produktų konkurencingumas.

2.6 Šis dėmesys kokybei – gilių tradicijų ir didelių pastangų siekti pavyzdinės kokybės, iki šiol kėlęs pavojų konkurencingumui, šiuo metu tampa ir ateityje turėtų būti vystymąsi skatinančiu veiksniu. Norint tai pasiekti, reikia pagalvoti apie naujas strategijas, kurias taikant būtų sustiprinti mūsų žemės ūkio gamybos modelio pagrindiniai ypatumai, o vartotojai būtų skatinami pirmenybę teikti europiniams produktams. Ypač didelė reikšmė turėtų būti teikiama komunikacijai su vartotojais pasitelkiant didelę priemonių įvairovę ir visų pirma IKT (informacinės ir ryšių technologijos) veiksmingoms vartotojų informavimo ir švietėjiškoms priemonėms įgyvendinti (3).

2.7 Siekiant tolesnės pažangos taikant daugiafunkcinį žemės ūkio modelį ir norint užtikrinti, kad Europos ūkiai išliktų gyvybingi, gamintojams būtų mokamos teisingos ir stabilios kainos ir būtų išsaugotos nuolatinės aukštos kokybės darbo vietos, taip pat reikėtų atsižvelgti į būtiną techninę ir ekonominę paramą, nes nuo to priklauso mūsų žemės ūkio modelio tvarumas.

2.8 Todėl EESRK pabrėžia, kad norint padidinti konkurencingumą pasitelkus žemės ūkio produktų kokybės ir komunikavimo su vartotojais politiką, reikia numatyti ir priemones žemės ūkio maisto produktų vertės grandinės pusiausvyrai pakeisti, nes šiuo metu vertės grandinėje dėl tam tikrų subjektų piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi iškreipiamos kainos (4).

3. Vartotojai, kokybė ir socialiniai bei aplinkos veiksniai

3.1 EESRK ne kartą ragino skatinti tvarų vystymąsi kaip Europos Sąjungos aplinkos, ekonominės ir socialinės raidos principą. Šiuo tikslu galima sustiprinti esamą Bendrijos žemės ūkio gamybos modelį ir peržiūrėti dabartinę kokybės koncepciją, pagrįstą tradiciniu produktui būdingų kokybės aspektų vertinimu (skonis, išvaizda, dydis ir pan.), į ją įtraukiant kitus su gamyba susijusius kriterijus, pavyzdžiui, socialinius, aplinkos, sveikatos, saugos ir gyvūnų gerovės aspektus. Tai vadinsime „bendra kokybe“ (angl. integral quality), kuri grindžiama naujais pavyzdinės kokybės rodikliais.

3.1.1 Pavyzdžiui, būtų galima apsvarstyti įvairius kriterijus arba rodiklius (5).

Poveikis aplinkai: — irigacijos būdas, — su produktu susijęs energijos suvartojimas, — atstumas nuo gamybos vietos, — pakuotės tipas, — atliekų tvarkymas.

Socialiniai veiksniai: — atitiktis kilmės šalies teisės aktams, — mažmeninės ir gamintojui mokamos kainos santykis, — darbo sutarties tipas (terminuota / neterminuota), — neįgalių darbuotojų įdarbinimas, — vyrų ir moterų lygybė.

Gyvūnų gerovė: — veisimo ir laikymo būdas, — šėrimo būdas, — transportavimo sistema, — skerdimo būdas.

3.2 Pradėjus taikyti šią naują bendros kokybės sistemą Europos produktai išsiskirs iš kitų šalių produktų – jie jau dabar atitinka daugelį minėtų kriterijų, kadangi ES ir valstybių narių nustatytos taisyklės yra kur kas griežtesnės už kitų gamintojų šalių taisykles. Problemų kyla todėl, kad vartotojai nežino apie daugumą šių reikalavimų ir neatsižvelgia į juos pirkdami produktus, ypač jei abejoja informacijos apie juos patikimumu. Todėl reikės šviesti ir informuoti vartotojus, kad būtų paskatinta produktų, pagamintų taikant geresnę praktiką, paklausa.

3.3 Maisto sauga nebuvo paminėta, nes ji nelaikoma tiktai pavyzdinės kokybės kriterijumi, veikiau esminiu Europos piliečių teisės į sveikatą veiksniu. EESRK dar kartą išreiškia savo susirūpinimą dėl atsainumo, nes ir toliau leidžiama importuoti maisto produktus neužtikrinant visiško atsekamumo (dėl Komisijos ir valstybių narių abejotino maisto produktų teisės aktų aiškinimo) arba juos apdoroti sintetinėmis medžiagomis, kurios ES uždraustos. Prekyba šiais produktais reiškia, kad vartotojai yra apgaudinėjami ir leidžiama užsiimti nesąžininga veikla Europos gamintojų sąskaita.

4. Atsekamumas – informavimo priemonė

4.1 Žemės ūkio maisto produktų sektoriuje kyla įvairių naujų iniciatyvų (6), kurių tikslas – sekti produkto judėjimą per visą jo būvio ciklą. Kai kurios šių iniciatyvų yra privalomos (pavyzdžiui, ES jautienos iniciatyva), kitos yra savanoriškos (tokios kaip skirtingos prekių platinimo grandinės arba anglies pėdsako iniciatyvos).

4.2 EESRK pažymi, kad šią priemonę taip pat būtų galima taikyti kokybei vertinti (pradžioje savanoriškai) įtraukiant įvairius su produktu susijusius socialinius ir aplinkos rodiklius arba aspektus, kad vartotojams būtų lengviau perskaityti informaciją apie produktą. Todėl EESRK siūlo naudoti šią veiksmingą ir patikimą priemonę, kartu vykdant atitinkamą sertifikavimą arba patikras, kad vartotojai galėtų sąmoningai rinktis pirkinius, remdamiesi tiksliais ir patikimais duomenimis.

4.3 Reikės sukurti sistemas atitinkamų rodiklių viešinimui, pradedant įprastu informacijos pateikimu etiketėse – vertinimo skalė (energinio efektyvumo etiketė), logotipas (ekologinis ženklas, kilmės ženklinimas) arba tvirtinimas (angl. claim) (pakartotinai panaudojamas produktas) ir baigiant IRT panaudojimu.

5. Informacinių ir ryšių technologijų galimybės informuojant vartotojus apie žemės ūkio produktų kokybę

5.1 Pagrindinis informacijos apie produktą šaltinis vartotojams iki šiol buvo etiketė. Nors etiketė yra svarbi užtikrinant informacijos skaidrumą, tačiau tokiame nedideliame plote pateikiama vis daugiau neprivalomos arba privalomos informacijos, todėl etiketės tampa vis sunkiau įskaitomos ir suprantamos. Taip yra ne tik dėl informacijos gausos, bet ir dėl jos sudėtingumo (pavyzdžiui, kiaušiniai ženklinami kodais, kuriais nurodomas ūkininkavimo būdas, kilmės šalis ir gamintojo identifikavimo numeris).

5.2 Be to, žemės ūkio produktams būdinga tai, kad jie dažnai keičiasi prekių lentynose dėl jų sezoninio pobūdžio ir dėl per metus ar net per sezoną nuolat besikeičiančių tiekėjų.

5.3 Be to, daugelis piliečių yra susipažinę su informacinėmis ir ryšių technologijomis (IRT), kurių informacijos pateikimo ir kaupimo geba labai padidėjo (pavyzdžiui, naudojami „QR kodai“ (7) ir jos tapo geriau prieinamos vartotojams. Kalbant apie vartotojų informavimą, reikėtų apsvarstyti galimybes naudoti turimus asmeninius prietaisus (pavyzdžiui, mobiliuosius telefonus) arba stacionarius įrenginius (jutiklinius ekranus, skystųjų kristalų ekranus), taip pat galimybes naudotis internetu prieš perkant ir įsigijus pirkinį.

5.4 Kai kuriose šalyse, pavyzdžiui, Italijoje ši technologija jau naudojama vartotojų informavimo ir produktų kokybės akreditavimo sistemoms gerinti:

— ūkininkų turgavietės „Campagna amica“ rodo, kad tarp gamintojo ir vartotojo kainos yra nemažas skirtumas, kuris leidžia šeimoms įsigyti produktus prieinama kaina ir kartu palaikyti ūkininkų pajamas,

— „Tac salva mozzarella“ yra pirmoji analizės sistema, kuri parodo, ar mozzarella sūris iš tikrųjų pagamintas iš šviežio pieno, ar iš sušaldytos ar atvėsintos varškės. Naujoji technologija yra konkreti priemonė, padedanti apsaugoti ūkininkus ir vartotojus nuo maisto produktų klastojimo.

5.5 Remdamasis šiais veiksniais, EESRK siūlo ištirti galimus IRT panaudojimo vartotojams informuoti privalumus, ypač perkant produktą, kadangi vartotojas paprastai parduotuvėje sprendžia, ar pirkti produktą.

6. Ženklinimas ir nauji pavyzdinės kokybės rodikliai

6.1 ES ekologinio ženklo („Gėlės“) taikymas maisto produktams ženklinti

6.1.1 Europos ekologinis ženklas yra skiriamasis ekologinės kokybės ženklas. Nustatant ekologinės kokybės kriterijus, kuriuos turi atitikti ES ekologiniu ženklu ženklinamos prekės arba paslaugos, visų pirma atliekama produktų būvio ciklo analizė, kad būtų užtikrinta, jog produktas visu naudojimo laikotarpiu tenkina tam tikrus aplinkosaugos reikalavimus.

6.1.2 Atlikus Komisijos planuojamą tyrimą (8) (iki 2011 m. gruodžio 31 d.), EESRK pareikš savo nuomonę šia tema, atsižvelgdamas į dvi pagrindines aplinkybes:

— kaip naujas ženklas įterptas į maisto produktų etiketes, kuriose ir taip gausu informacijos,

— galimą jo painiojimą su ekologiškų produktų ženklu (2007 m. birželio 28 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 834/2007 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo).

6.1.3 Privalumas yra tai, kad vartotojui šis ženklas jau gali būti pažįstamas, kadangi jis tokį ženklą jau bus matęs ant kitų gaminių; be to, būtų taikoma daugiau kriterijų nei ekologinei gamybai.

6.1.4 Atliekant minėtą tyrimą EESRK siūlo Komisijai ištirti galimybę maisto produktams taikyti ir socialinius bei ekonominius kriterijus (pavyzdžiui, gyvūnų gerovės, lygių galimybių ir kt.), ir tokiu būdu išbandyti visą sistemą, bet neperžengti Reglamente (EB) Nr. 1980/2000 dėl ekologinio ženklo nustatytos sistemos ribų.

6.2 Aplinkos ir socialinių kriterijų įtraukimas į įvairius esamus kokybės standartus

6.2.1 EESRK ne kartą minėjo, kad yra žinoma daug ES žemės ūkio produktų kokybės schemų, privačių sertifikavimo ir ženklinimo sistemų, kuriomis, be kita ko, siekiama:

— galutiniam vartotojui užtikrinti produktų saugumą ir kokybę,

— padidinti produktų vertę, kad padidėtų rinkos dalyvių (gamintojų, perdirbėjų ir platintojų) konkurencingumas.

6.2.2 Dėl viešos ir privačios informacijos gausos ES veiklos srityje minėti tikslai gali netekti didelės dalies savo poveikio arba gali turėti priešingą nei numatytas poveikį:

— vartotojai gali būti klaidinami dėl jiems nežinomų skirtingų schemų,

— sumažėti vartotojų pasitikėjimas ženklais arba sertifikatais,

— sertifikavimo ir (arba) ženklinimo schemose dalyvaujančių gamintojų ir jose nedalyvaujančių gamintojų supriešinimas. Gali kilti konfliktų net tarp gamintojų, dalyvaujančių skirtingose sertifikavimo (ir) ar ženklinimo sistemose,

— palyginti su trečiosiomis šalimis, nepakankamai apsaugoti sertifikuoti vietiniai produktai (ES lygmeniu).

6.2.3 Atsižvelgiant į tai, ES vertėtų skatinti priemones, kuriomis ES žemės ūkio produkcijos kokybės schemos būtų supaprastintos ir sumažintas jų skaičius.

6.2.4 Jungiant schemas ir (arba) vienodinant kriterijus, EESRK siūlo Komisijai skatinti įtraukti aplinkos ir socialinius kriterijus, kaip būtiniausius reikalavimus, į esamas oficialias sertifikavimo sistemas (arba jas pakeisti), tokias kaip ekologinio ūkininkavimo ženklas, saugoma kilmės vietos nuoroda (SKVN), saugoma geografinė nuoroda (SGN), garantuotas tradicinis gaminys (GTG) ir kt.

6.2.5 Be to, šiuos pavyzdinės kokybės rodiklius reikėtų įtraukti į tam tikrus prekybos standartus, ypač į kuriuos jie jau yra iš dalies įtraukti (pavyzdžiui, galimą neprivalomą „kalvotose vietovėse pagamintų“ produktų arba produktų, kurių gamyboje „išskiriamas nedidelis anglies dioksido kiekis“ ženklinimą (9).

6.2.6 Privataus sertifikavimo srityje ES turėtų nustatyti būtiniausius reikalavimus visiems standartams, įskaitant aplinkos ir socialinius rodiklius, ir turėtų skatinti suderinti bei sujungti įvairias sertifikavimo sistemas. Kaip pavyzdys galėtų būti COSMOS standartas (http://www.cosmos-standard.org), pagal kurį įvairios Europos sertifikavimo įstaigos sertifikuoja iš natūralių medžiagų pagamintą ekologišką kosmetiką, vadovaudamosi paprastomis prevencijos ir saugos taisyklėmis visais gamybos etapais - nuo žaliavų iki galutinio produkto. Ši sertifikavimo sistema turėtų įsigalioti nuo 2010 m. balandžio mėn.

6.3 Naujos savanoriško sertifikavimo, pagrįsto socialiniais ir aplinkos veiksniais, sistemos sukūrimas

6.3.1 Siekiama skatinti sukurti naują pavyzdinės kokybės sertifikavimo sistemą, kurioje būtų atsižvelgta į socialinius bei aplinkos aspektus ir užtikrintas minimalus poveikis aplinkai per visą žemės ūkio produktų būvio ciklą; kartu turėtų būti užtikrinta atitiktis tokiems socialiniams reikalavimams kaip lygybė, teisingas užmokestis arba subalansuota vertės grandinė.

6.3.2 Tuo tikslu į etiketę reikėtų įtraukti naują informaciją, kuri padėtų atskirti produktus (ir (arba) gamintojus), atitinkančius pavyzdinius socialinius ar aplinkosaugos standartus Tokių sistemų kūrimo galimybes šiuo metu tyrinėja įvairios viešojo ir privačiojo sektorių organizacijos.

6.3.3 Naujoji sistema turėtų atitikti ISO 1402X standartų reikalavimus, iš kurių būtų galima išskirti tikslumą, patikimumą, tinkamumą ir teisingumą. Kūrimo etape reikės apsvarstyti pagrindinius sistemos principus, būtent:

— ar ji turėtų būti kokybinio (logotipas ar kita vertinimo sistema) ar kiekybinio (rodiklių ir verčių sąrašas) pobūdžio,

— ar užtektų paties gamintojo nurodymo, ar reikalingas sertifikavimo procesas,

— ar rodikliai yra privalomi (TAIP / NE) ir ar jie remiasi taškų ar mišria sistema,

— kaip užtikrinti sistemos skaidrumą.

7. Europinių produktų (europietiška kokybės) propagavimas

7.1 Nors Komitetas jau pateikė pastabų dėl atitikties ES reikalavimams ženklinimo (NAT 413 (10) netaikymo, tačiau siekiant didinti Europoje pagamintų žemės ūkio produktų konkurencinį pranašumą trečiųjų šalių produktų atžvilgiu, būtina propaguoti aukštą šių produktų kokybę (kuri apima ir aplinkosaugos aspektus).

7.2 EESRK ragina Komisiją remti specialias žemės ūkio maisto produktų sektoriui skirtas komunikacijos priemones ir būdus, propaguojančius Europoje pagamintų produktų kokybės standartus, nustatytus bendru suinteresuotųjų subjektų sutarimu. Šiuo požiūriu, nepaisant skirtybių, galima remtis kitų sektorių standartais, padedančiais vartotojams atpažinti kokybiškus gaminius, pavyzdžiui energijos vartojimo efektyvumo ženklas (gaminiai ženklinami ir klasifikuojami pagal jų energijos vartojimo efektyvumą, ir tai akivaizdžiai paskatino gaminti labiau energiją taupančius gaminius) arba ženklas (juo ženklinami saugos standartus atitinkantys gaminiai, kuriais leidžiama prekiauti Europoje, o tai reiškia, kad iš trečiųjų šalių importuojami produktai turi atitikti Europos standartus).

7.3 Taip pat būtina aktyviau skleisti informaciją apie kokybę (daugeliu atvejų – apie privalomų reikalavimų atitikimą) per informacines kampanijas ir šūkius, skelbiančius apie svarbiausius produktų kokybės ypatumus. Šios kampanijos galėtų būti bendro pobūdžio (pvz., ekologiškų produktų kampanija) arba skirtos konkrečiam produktui ar produktų grupei.

8. Integruota produktų politika

8.1 2001 m. vasario 7 d. Žaliojoje knygoje dėl integruotos produktų politikos kalbama apie tai, kad reikėtų priimti priemones, kuriomis būtų remiami aplinkai nekenksmingi žemės ūkio produktai, taikant visas įmanomas administracijai prieinamas priemones, pradedant pirkimu ir baigiant informavimu bei mokesčių diferenciacija. Tam pačiam klausimui skirtas ir Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui dėl tvaraus vartojimo bei gamybos ir tvarios pramonės politikos veiksmų plano, tačiau jame daugiau dėmesio skiriama pramonės gaminiams ir žemės ūkio produkcija beveik neminima.

8.2 Taip pat reikėtų plėtoti tokias sritis kaip viešieji pirkimai (šiuo metu rengiant viešuosius pirkimus atsižvelgiama tik į tokius aspektus, kaip ekologinis arba kompleksinis žemės ūkis, taip pat gyvūnų gerovė) ir atsakingos gamybos skatinimo priemonės (socialiniu požiūriu priimtinų ir aplinką tausojančių produktų subsidijavimas), taip pat vartotojų informavimas. Šiuo požiūriu labai svarbu pabrėžti, kad vertinant produktų kokybę turėtų būti taikomi pavyzdinės kokybės rodikliai. Daugybei vartotojų kokybės samprata vis dar siejasi su produktų žinomumu ar kitomis produktui būdingomis savybėmis. Be to, kai kurie vartotojai mano, kad ekologiškas žemės ūkio produktas visais atvejais yra nepriekaištingais ir socialiniu bei aplinkosaugos požiūriais, nors iš tiesų taip yra ne visada.

8.3 Tik šių veiksnių sąveika, kai sutampa pasiūla su paklausa, gali panaikinti vartotojų, gamintojų ir platintojų etinių nuostatų ir elgesio dichotomiją.

8.4 Galiausiai, EESRK siūlo atlikti poveikio vertinimą, kad būtų nustatytas siūlomų įdiegti priemonių teigiamas ir neigiamas poveikis Bendrijos žemės ūkio modeliui.

2010 m. balandžio 28 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Mario SEPI

(1) Remiantis 2009 m. liepos mėn. paskelbtu Eurobarometro tyrimu, keturi iš penkių europiečių teigia, kad atsižvelgia į perkamų produktų poveikį aplinkai. Dauguma europiečių pritaria priemonių, mažinančių neigiamą produktų poveikį aplinkai, įgyvendinimui.

(2) Sprendimą pirkti produktą taip pat lemia tokie neatsiejami produkto aspektai kaip jo išvaizda, prestižas ar maistinės savybės, bei patys vartotojai (turimas laikas, atstumas ir pan.).

(3) Plačiąja prasme, t. y. apimti potencialius vartotojus: išplečiant vartotojų švietimo priemones, kad būtų įtraukti ir moksleiviai.

(4) Komunikatas dėl veiksmingesnės Europos maisto produktų tiekimo grandinės, COM(2009) 591 galutinis.

(5) Nurodoma tik kaip pavyzdžiai, kad būtų galima parodyti įvairių bendros kokybės aspektų rodiklių tipus. Reikėtų parengti tam tikrus rodiklius atsižvelgiant į produktus ir jų apdorojimo laipsnį.

(6) www.tracefood.org arba www.foodtraceability.eu.

(7) QR (greitoji nuoroda, angl. Quick Reference) kodas yra matrica arba brūkšninis kodas, kuriame saugomą informaciją galima perskaityti nešiojamu skaitymo įrenginiu arba tinklinė kamera.

(8) Kaip minima pasiūlymo persvarstyti ES ekologinio ženklo reglamentą projekto (2009 m. balandžio 2 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl Bendrijos ekologinio ženklo sistemos (COM(2008) 0401 – C6-0279/2008 – 2008/0152(COD)) 6 straipsnyje.

(9) Komunikatas dėl žemės ūkio produktų kokybės politikos, COM(2009) 324 galutinis.

(10) OL C 218, 2009 9 11.