Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl valstybių narių, kurių valiuta euro,bendrųjų ekonominės politikos gairių įgyvendinimo /* SEC/2011/0828 galutinis */





Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl valstybių narių, kurių valiuta euro, bendrųjų ekonominės politikos gairių įgyvendinimo EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 136 straipsnį kartu su 121 straipsnio 2 dalimi, atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją[1], atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas, pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu, kadangi: (1) [...] Euro grupė aptarė valstybių narių, kurių valiuta euro, bendrųjų ekonominės politikos gairių įgyvendinimą ir pripažino, kad reikia toliau stiprinti Euro grupės politikos koordinavimą ir valstybėms narėms, kurių valiuta euro, skirtų rekomendacijų stebėjimą ir įgyvendinimą. (2) 2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują darbo vietų kūrimo ir augimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonomikos politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas. (3) 2010 m. liepos 13 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.). Į šias gaires valstybės narės ir prireikus Europos Sąjunga turėtų atsižvelgti formuodamos savo ekonominę politiką. (4) 2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino pirmąją metinę augimo apžvalgą, kuria pradedamas naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante integruoto politikos koordinavimo Europos semestras, numatytas strategijoje „Europa 2020“. (5) 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino fiskalinio konsolidavimo ir struktūrinių reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d. Tarybos išvadas ir Komisijos metinę augimo apžvalgą). Ji pabrėžė, kad pirmenybę reikia teikti patikimų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atkūrimui, nedarbo mažinimui reformuojant darbo rinką ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemonėms. Ji paprašė, kad valstybės narės šiuos prioritetus įgyvendintų konkrečiomis priemonėmis, kurias įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į nacionalines reformų programas. (6) 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Taryba taip pat paragino valstybes nares, prisijungusias prie pakto „Euro plius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad juos galėtų įtraukti į savo stabilumo arba konvergencijos programas ir nacionalines reformų programas. (7) 2011 m. balandžio ir gegužės mėn. euro zonos valstybės narės pateikė 2011 m. atnaujintas 2011–2014 m. stabilumo programas ir 2011 m. nacionalines reformų programas. Šios programos vertintos vienu metu. (8) Euro naudojimo pirmo dešimtmečio patirtis paprastai rodo, kad bendra valiuta yra labai naudinga. Vis dėlto dėl pasaulinės krizės 2009 m. ekonomika labai susilpnėjo ir euro zonos BVP tapo mažesnis, nei buvo 2006 m. Nors 2010 m. BVP vėl padidėjo, gamybos apimtis vis dar lieka mažesnė nei 2007 m. Dėl minėtų priežasčių nedarbas euro zonoje padidėjo nuo 7,6 % 2007 m. iki 10,1 % 2010 m. Euro zonos viešųjų finansų būklė pablogėjo – dėl to kai kuriose valstybėse narėse iš naujo įvertinta valstybės skolos rizika ir iškilo grėsmė makrofinansiniam stabilumui. Valstybėse narėse augimas atsigauna skirtingai, tai rodo tiek struktūrinius, tiek ciklinius skirtumus. Dėl krizės sumažėjo makroekonominiai disbalansai, kurie buvo atsiradę iki krizės. Vis dėlto dar neaišku, ar šie veiksmai pakankami ir tvarūs. (9) Apskritai valdžios sektoriaus balanso rodikliai euro zonoje pradėjo gerėti 2010 m. Remiantis Komisijos pavasario prognoze, kurioje daroma prielaida, kad politika nesikeis, numatoma, kad 2011 m. šie rodikliai toliau gerės. Vis dėlto valstybės skola toliau didės iki 2012 m. Esant mažam potencialiam augimui ir nepalankiems demografiniams pokyčiams, artimiausiais metais nesiėmus korekcinių priemonių, gali kilti grėsmė ilgalaikiam fiskaliniam tvarumui. 2010 m. euro zonos deficitas sumažėjo iki 6,0 % BVP, o skolos santykis padidėjo iki 85,1 % BVP. Pagal 2011 m. stabilumo programos tikslus euro zonos deficitas 2014 m. sumažėtų iki 1,3 % BVP, o skolos santykis, pasiekęs aukščiausią tašką 2012 m., vėl pradėtų mažėti ir 2014 m. būtų mažesnis nei 85 % BVP. Toks fiskalinio konsolidavimo scenarijus visoje euro zonoje apskritai būtų suderinamas su stiprėjančiu ekonomikos atsigavimu. Daugiausia dėmesio konsoliduojant planuojama skirti išlaidų mažinimui, palyginti su mokesčių didinimu, – taip padidėja konsolidavimo sėkmės tikimybė. Vis dėlto kai kuriose šalyse dar lieka veiksmingo planų įgyvendinimo problema. Be to, keletas euro zonos valstybių narių pastaruoju metu įgyvendino naujas fiskalines taisykles arba paskelbė, kad tobulina esamas, tačiau kai kuriose valstybėse narėse reikės papildomų priemonių, kad taisyklės būtų iki galo veiksmingos. Turint omenyje senėjančią visuomenę, pensijų reformos ir socialinio draudimo sistemos dar nėra pakankamai veiksmingos, kad užtikrintų fiskalinį tvarumą. (10) ES politikos priemonėmis patobulintas finansų sistemos veikimas ir stabilumas. Kai kurios euro zonos valstybės narės patiria šių finansų sektoriaus sunkumų: šių šalių bankai dar gali patirti nuostolių dėl turimo turto arba griežtėjančių refinansavimo rinkų sąlygų, tebevyksta bankų sektoriaus restruktūrizavimas ir kapitalo atkūrimas, o bankų sektoriui skirta viešojo sektoriaus parama bus palaipsniui panaikinama. (11) Siekiant padidinti euro zonos augimo potencialą ir panaikinti jos makroekonominius disbalansus, reikia gerinti produktyvumą ir konkurencingumą. Atsižvelgdamos į tai, euro zonos valstybės narės savo nacionalinėse reformų programose paskelbė keletą struktūrinių reformų. Vis dėlto dar reikia tobulinti priemones, kurių reikia šalių produkto ir darbo rinkų veikimui gerinti, ypač kiek tai susiję su paslaugų sektoriais, augimo skatinimo fiskaliniu konsolidavimu ir darbo užmokesčio nustatymo sistemomis. (12) Siekdamos užtikrinti tinkamą ekonominės ir pinigų sąjungos (EPS) veikimą, euro zonos valstybės narės yra konkrečiai įsipareigojusios laikyti savo ekonominę politiką bendru reikalu dėl galimo poveikio bendrą valiutą naudojančioms šalims. Atsižvelgiant į krizę ir dabartinius sunkumus, akivaizdu, kad ES ir euro zonos mastu reikia išsamesnės nuolatinės ekonominės politikos koordinavimo peržiūros. Integruotas metinės priežiūros ciklas, numatytas Europos semestre, Komisijos pasiūlyta sugriežtinto ekonomikos valdymo sistema, Europos sisteminės rizikos valdybos bei Europos priežiūros institucijų sukūrimas ir Europos stabilumo mechanizmas yra esminiai dalykai, kai kuriuos iš jų dar reikia iki galo priimti ir (arba) įgyvendinti. Ši sistema toliau stiprinama paktu „Euro plius“. (13) Komisija įvertino euro zonos valstybių narių[2] stabilumo programas ir nacionalines reformų programas, atsižvelgdama į poreikį stiprinti bendrą euro zonos ekonomikos valdymą. Jos nuomone, reikia griežtai laikytis biudžeto tikslų, kai kuriose valstybėse narėse sustiprinti konsolidavimą ir imtis tolesnių priemonių fiskalinėms taisyklėms ir tvarumui gerinti. Taip pat reikėtų imtis papildomų veiksmų, siekiant gerinti finansinį stabilumą, paskatas dirbti, darbo užmokesčio nustatymo priemones, paslaugų sektorių veiksmingumą ir euro zonos valdymą, REKOMENDUOJA valstybėms narėms, kurių valiuta euro, imtis šių veiksmų 2011–2012 m.: (1) Griežtai laikytis biudžeto tikslų, nustatytų šalių 2011 m. stabilumo programose ir valstybių narių, gaunančių ES / TVF finansinę paramą, susitarimo memorandumuose ir, jei taikytina, stiprinti konsolidavimą, atsižvelgiant į Tarybos pateiktą nuomonę. (2) Užtikrinti nacionalinę ir regioninę fiskalinę drausmę, nustatant fiskalines taisykles, grindžiamas pakankamai tvirta privaloma teisine sistema. (3) Vykdyti socialinio draudimo sistemų reformas, kuriomis būtų užtikrintas fiskalinis tvarumas, tinkamai atsižvelgiant į pensijų ir socialinių pašalpų adekvatumą, visų pirma pritaikant pensijų sistemas prie nacionalinių demografinių aplinkybių. (4) Gerinti finansų sistemos veikimą ir stabilumą, iš karto imtis veiksmų po būsimo ES testavimo nepalankiausiomis sąlygomis, siekiant užtikrinti, kad bankų sektorius greičiau atsigautų po galimų tolesnių nuostolių ar finansavimo suvaržymo ir kad neperspektyvios finansų įstaigos galėtų restruktūrizuotis arba pasitraukti iš rinkos, nesukeldamos perdėtos įtampos finansų rinkose. (5) Toliau vykdyti mokesčių reformas, kuriomis daugiausia dėmesio skiriama augimą skatinantiems apmokestinimo šaltiniams, išlaikant bendras mokestines pajamas, visų pirma mažinant darbo jėgos mokesčius, kad dirbti apsimokėtų; mažinant viešąsias išlaidas, apsaugoti tokias augimo skatinimo išlaidas, kaip mokslinių tyrimų ir plėtros, švietimo ir energijos vartojimo efektyvumo; prireikus, pasikonsultavus su socialiniais partneriais, pritaikyti darbo užmokesčio nustatymo susitarimus ir indeksavimo priemones, siekiant užtikrinti, kad darbo užmokestis kistų proporcingai produktyvumui ir konkurencingumui. (6) Rengti daugiau paslaugų sektorių reformų, ypač pašalinant laisvosioms profesijoms, mažmeniniam ir tinklų sektoriams taikomus nepagrįstus apribojimus. (7) Iki galo įgyvendinti pagal paktą „Euro plius“ prisiimtus įsipareigojimus, siekiant didinti euro zonos augimą, konkurencingumą ir užimtumą. Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas [1] OL C ..., ..., p. ... [2] SEC(2011) 737.