HFC į ES patenka ne tik importuojant ne talpyklose pateikiamas dujas. HFC taip pat yra importuojamoje įrangoje. Jei HFC įrangą būtų galima importuoti be apribojimų, kiltų grėsmė aplinkosauginiam laipsniško mažinimo naudingumui, bet to, tai būtų nesąžininga ES įrangos gamintojų, naudojančių ES rinkoje įsigytus HFC, kuriems taikomas laipsniškas kiekio mažinimas, atžvilgiu. Taigi Fluorintų dujų reglamente reikalaujama, kad nuo 2017 m. sausio 1 d. į kvotų sistemą būtų įtraukti HFC, esantys rinkai teikiamoje šaldymo, oro kondicionavimo ir šilumos siurblių įrangoje (vadinamojoje RAC įrangoje). Tai reiškia, kad HFC įrangos importuotojai iš kvotų turėtojų turi gauti leidimus savo importuojamai įrangai naudoti jų kvotas .

Siekiant užtikrinti, kad konkrečiais metais nebūtų viršytas ribinis metinis HFC kiekis, Fluorintų dujų reglamente nustatyta kvotų sistema. Nuo 2015 m. įmonės, norinčios teisėtai pateikti rinkai pilstomus HFC, turi gauti kvotas; šias kvotas įmonėms kasmet nemokamai paskirsto Komisija. Atliekant pasiūlymo dėl Fluorintų dujų reglamento poveikio vertinimą, buvo išnagrinėti įvairių kvotų paskirstymo būdų pranašumai ir trūkumai,3 o vykstant bendram teisėkūros procesui buvo nuodugniai apsvarstytos galimybės kvotas skirti nemokamai, už tam tikrą mokestį ir jas parduodant aukcione. Tuo metu labiau buvo palaikomas kvotų skyrimas už tam tikrą mokestį arba pagal pardavimo aukcione sistemą, nes, inter alia, šiais būdais būtų gauta pajamų, kurios, jei būtų susitarta dėl laipsniško HFC kiekio mažinimo pagal Monrealio protokolą, galbūt galėtų būti panaudotos daugiašaliam fondui papildyti, be to, padėtų užtikrinti veiksmingą įgyvendinimą. Vis dėlto priimant galutinį sprendimą pasirinktas nemokamas kvotų paskirstymas, taip pat sutarta stebėti taikomo metodo veikimą ir (galimas) valstybių narių sąnaudas.

Reglamentu (ES) Nr. 517/2014 (toliau – Fluorintų dujų reglamentas) siekiama sukurti veiksmingą ir proporcingą išmetamų fluorintų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo mechanizmą ir taip padėti siekti Sąjungos tikslų klimato srityje . Be to, juo skatinamos inovacijos ir padedama užtikrinti konvergenciją siekiant visuotinio susitarimo dėl laipsniško hidrofluorangliavandenilių (HFC) kiekio mažinimo pagal Monrealio protokolą.

Apskritai reikia pasakyti, kad anksčiau apskaičiuota, jog pramonės įmonių sąnaudos, patirtos įgyvendinant priemones, kurios jau buvo nustatytos anksčiau taikytame Reglamente (EB) Nr. 842/2006, 2015 m. sudarė apie 1 mlrd. EUR, o 2030 m. padidės iki 1,5 mlrd. EUR. Be to, apskaičiuota, kad metinės laipsniško HFC kiekio mažinimo sąnaudos sudarys apie 1,5 mlrd. EUR per metus. Tačiau tikimasi, kad iš tikrųjų bus patirta mažiau sąnaudų. Pirmasis skaičius gautas remiantis prielaida, kad iki 2030 m. HFC suvartojimas nemažės, tačiau, pagal naująjį reglamentą pradėjus laipsniškai mažinti HFC kiekį, jų vartojimas labai mažės. Antrasis skaičius gautas su atsarga remiantis tik 2010 m. turėta informacija. Tai reiškia, kad jis gautas neatsižvelgiant į naujas nuo to laiko pradėtas taikyti technologijas ir į klimatui nekenkiančių technologijų pigimo tendenciją. Vis dėlto, šiuos skaičius palyginus su pasiektu dideliu išmetamo kiekio sumažėjimu, matyti, kad, palyginti su galimais veiksmais kituose sektoriuose, su fluorintomis dujomis susijusios priemonės ekonomiškai yra labai efektyvios. Atsižvelgiant į 2010 m. buvusias technologijas, apskaičiuota, kad vidutinės mažinimo sąnaudos būtų 16 EUR vienai CO2 ekvivalento tonai.3 Tikėtina, kad su energijos vartojimo efektyvumu susijusi nauda bus didesnė už papildomas išankstines investicines sąnaudas.

Šis kainų didėjimas yra numanomas ir pageidaujamas laipsniško mažinimo priemonės rezultatas, nes šia rinkos priemone siekta riboti didelio VAP dujų tiekimą ir taip skatinti inovacijas bei mažesnio VAP medžiagų ir HFC pakaitalų naudojimą. Be to, kadangi kvotos skiriamos nemokamai, kai kuriems dalyviams šis kainų didėjimas gali būti naudingas. Kai kurie suinteresuotieji subjektai nurodė, kad kvotų turėtojai gauna pelno ir kad būtų prasmingiau nustatyti sistemą, iš kurios būtų gaunama pajamų, kurias būtų galima panaudoti nacionaliniu ir tarptautiniu lygmenimis įgyvendinamoms HFC kiekio mažinimo priemonėms remti, ir pagal kurią įrangos importuotojai taip pat galėtų gauti atskiras kvotas.14

2015 m. savo kvotų ribas viršijo tik kelios įmonės. Komisija, padedama valstybių narių institucijų, tyrė reikalavimų nesilaikymo atvejus siekdama skirti sankcijas pagal Fluorintų dujų reglamentą (iš įmonės būsimos kvotos atimti dukart didesnį kiekį, nei buvo viršyta) ir užtikrinti, kad nacionaliniu lygmeniu taip pat būtų skirtos nuobaudos. Reikalavimų nesilaikymo atvejai nustatomi paskirtąsias kvotas palyginus su ataskaitose nurodytomis vertėmis, kurias yra patikrinęs nepriklausomas auditorius. Be to, muitinė gali patikrinti, ar pilstomų dujų ir HFC įrangos importuotojai yra įtraukti į HFC registrą ir turi kvotas arba leidimus.

Vieninteliai metai, apie kuriuos šiuo metu turima įmonių ex post ataskaitų duomenų, yra 2015 m. Iš šių duomenų matyti, kad 2015 m. laipsniško mažinimo pažanga buvo didesnė, nei numatyta. Bendras ataskaitose nurodytas kiekis buvo 8 proc. mažesnis už leidžiamą ribą. Kai kurios įmonės nevisiškai išnaudojo joms skirtas kvotas, o naujų rinkos dalyvių veiksmingumas apskritai buvo mažesnis už rinkoje įsitvirtinusių įmonių. Suinteresuotieji subjektai nurodė, kad taip galėjo atsitikti dėl šių priežasčių: i) nepakankamo naujų taisyklių supratimo, įskaitant nepakankamą supratimą, kuo skiriasi kvotos ir leidimai, ii) galimo kai kurių naujų rinkos dalyvių, kurie kreipėsi dėl kvotų, nesupratimo, kad taip pat būtina užtikrinti REACH reglamente nustatytų prievolių laikymąsi, iii) dėl to, kad daugelis įmonių laipsniškam mažinimui pasirengė 2014 m. (prieš pat laipsniško mažinimo pradžią) padidinusios importą (taigi gali būti, kad 2015 m. joms nebereikėjo visos kvotos). Be to, kai kurie suinteresuotieji subjektai taip pat atkreipė dėmesį, jog tam, kad visi rinkos dalyviai, pirmiausia – iš anksto užpildytos įrangos gamintojai ir importuotojai, taip pat nauji rinkos dalyviai, – geriau suprastų savo vaidmenį laipsniškai mažinant HFC kiekį, vis dar būtinos abipusės pastangos.

5.Su Kigalio pakeitimu, kuriuo iš dalies pakeistas Monrealio protokolas, susijusios sąnaudos

Apskaičiuota, kad, įgyvendinus Kigalio pakeitimą, iki amžiaus pabaigos pavyks išvengti temperatūros padidėjimo beveik 0,5 laipsnio Celsijaus ir taip bus reikšmingai prisidėta prie Paryžiaus klimato susitarimo tikslų. Taikydama Fluorintų dujų reglamentą, ES iki 2030 m. – paskutiniųjų metų, kuriems Fluorintų dujų reglamente yra nustatytas tikslas, – galės įvykdyti įsipareigojimus, nustatytus Kigalio pakeitimu. Be to, Kigalio pakeitimu bus užtikrinta, kad visos kitos jį ratifikavusios šalys imtųsi HFC kiekio mažinimo priemonių. Taip Europos įmonių veiklos sąlygos taps panašesnės į tas, kuriomis veiklą vykdo jų konkurentai užsienyje. Be to, tikimasi, kad visuotinai perėjus prie klimatui nekenkiančių technologijų bus daugiau investuojama į inovacijas, o dėl masto ekonomijos atpigs alternatyvios technologijos. Taip atsiras verslo galimybių pirmaujančioms įmonėms, pvz., ES pramonės įmonėms.

Dėl Kigalio pakeitimo ateityje valstybės narės turės finansiškai daugiau prisidėti prie daugiašalio fondo. Šiuo metu tikslių sumų apskaičiuoti neįmanoma. Šios sumos priklausys nuo būsimų derybų, kurios rengiamos kas trejus metus ir kuriose dalyvauja išsivysčiusios ir besivystančios Monrealio protokolo šalys, taip pat nuo išsamių parametrų, pvz., laipsniško HFC kiekio mažinimo sąnaudų tinkamumo kriterijų, dėl kurių dar reikia susitarti.

Nepaisant to, Monrealio protokolo techninis organas – Technologijų ir ekonomikos vertinimo grupė (TEVP), siekdamas padėti vesti derybas, prieš Kigalyje vykusį susitikimą apskaičiavo su keturiais HFC srities pakeitimų pasiūlymais susijusių sąnaudų, kurios bus patirtos iki 2050 m., intervalus. Iš šių labai apytikslių įverčių galima susidaryti vaizdą apie reikiamo finansavimo dydį. Remiantis TEVP atlikta analize, su pasiūlymais susijusių sąnaudų intervalai yra nuo 3 200–5 000 mln. EUR (pigiausias pasiūlymas) iki 8 800–13 400 EUR (brangiausias pasiūlymas). Atsižvelgiant į įsipareigojimus, dėl kurių susitarta padarius Kigalio pakeitimą, atrodo, kad sąnaudos bus didesnės už mažiausią įvertį, tačiau gerokai mažesnės už didžiausią įvertį. Aiškiai suvokiant, kad šie apytiksliai įverčiai gauti esant daug neaiškumų, tikėtina, kad metinis finansavimas turėtų būti ne mažesnis kaip 100 mln. EUR per metus, o valstybės narės pagal Jungtinių Tautų nustatytą įnašų skalę turėtų įnešti apie 50 proc. šios sumos.

Palyginti su išsivysčiusių šalių įsipareigojimu iki 2025 m. pagal Paryžiaus susitarimą kovai su klimato kaita finansuoti skirti 100 mlrd. JAV dolerių, ši suma yra gana nedidelė.

6.Išvados

Kol kas baigtas tik vienas ištisinis metinis laipsniško mažinimo ciklas, o šaldymo, oro kondicionavimo ir šilumos siurblių įranga į laipsniško mažinimo mechanizmą įtraukta tik labai neseniai – nuo 2017 m. sausio 1 d. Taip pat yra požymių, kad šiuo metu turimiems duomenims vis dar turi įtakos pradinis suinteresuotųjų subjektų supratimo trūkumas. Todėl dar per anksti atlikti išsamų laipsniško mažinimo mechanizmo veikimo vertinimą ir tiksliai įvertinti visą galimą pasirinkto kvotų paskirstymo metodo poveikį.

Nepaisant to, iš atliktos analizės ir konsultacijų su suinteresuotaisiais subjektais matyti, kad laipsniško mažinimo mechanizmas veikia tinkamai. Kainų pokyčiai visiškai atitinka lūkesčius, taip pat tinkamai laikomasi bendros ES HFC ribos. Taikant pasirinktą paskirstymo metodą, viena vertus, galima užtikrinti rinkos stabilumą, kita vertus, naujiems rinkos dalyviams suteikiamos lanksčios galimybės patekti į rinką.

Nors pažymėtina, kad pagal laipsniško mažinimo mechanizmą įmonės turės mažinti parduodamus HFC kiekius, nemokamas kvotų paskirstymas kai kuriems rinkos dalyviams gali būti naudingesnis nei kitiems. Be to, dėl galimybės paprašius iš rezervo gauti nemokamą kvotą gerokai padaugėjo dalyvių, turinčių nedideles kvotas. Todėl reikės toliau stebėti, kaip artimiausiais metais keisis ši mažųjų ir naujų dujų importuotojų padėtis. Be to, taip pat būtina toliau stebėti ir įrangos importuotojų, kurių galimybės gauti leidimus importuoti įrangą pagal dabartinę paskirstymo sistemą priklauso nuo to, ar kvotų turėtojai suteiks leidimą, padėtį rinkoje.

Pagal dabartinį metodą Europos Komisija, naudodamasi internetiniu fluorintų dujų portalu, kvotų sistemą gali įgyvendinti valstybėms narėms patiriant nedidelę papildomą naštą arba nedideles sąnaudas. Taip suteikiama galimybė sėkmingai įgyvendinti laipsniško mažinimo mechanizmą ir užtikrinti, kad būtų pasiekti plataus užmojo aplinkosaugos tikslai. Didžiąją dalį periodinių sąnaudų valstybės narės patiria dėl įpareigojimų, kurie jau buvo nustatyti anksčiau taikytame Reglamente (EB) Nr. 842/2006. Tačiau, atsižvelgiant į Monrealio protokole valstybėms narėms nustatytus įpareigojimus, ateityje valstybių narių bus prašoma mokėti didesnius įnašus į daugiašalį fondą, kad būtų galima finansuoti Kigalio pakeitimą.

Atsižvelgdama į pirmiau pateiktas išvadas, Komisija šiuo metu neketina keisti kvotų paskirstymo metodo. Tačiau Komisija daug dėmesio skirs tam, kad būtų suteikta galimybė sklandžiai įgyvendinti dabartinį metodą ir kad visiems suinteresuotiesiems subjektams būtų padedama geriau suprasti jiems nustatytus įpareigojimus ir jų laikytis, siekiant užtikrinti, kad ES sėkmingai būtų laipsniškai mažinamas HFC kiekis. Kartu Komisija, atmindama, kad iki 2022 m. gruodžio 31 d. turi būti atlikta išsami Fluorintų dujų reglamento peržiūra, ir toliau atidžiai stebės, kaip veikia paskirstymo metodas ir koks jo poveikis.