KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Regioninių iniciatyvų vaidmuo ateityje /* KOM/2010/0721 galutinis */





[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.12.7 KOM(2010) 721 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Regioninių iniciatyvų vaidmuo ateityje KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Regioninių iniciatyvų vaidmuo ateityje 1. KONTEKSTAS Regionines iniciatyvas, kaip laikiną priemonę, taikomą nuo nacionalinių elektros energijos ir dujų rinkų pereinant prie bendros energijos rinkos, Komisijos prašymu 2006 m. pavasarį sukūrė Europos elektros energijos ir dujų rinkos reguliavimo institucijų grupė (angl. ERGEG). Sukurti septyni elektros energijos regionai[1] ir trys dujų regionai. Regioninės iniciatyvos yra naudingos, nes kaimyninių šalių reguliavimo institucijoms, tinklų operatoriams ir kitoms suinteresuotosioms šalims suteikia galimybę aptarti bendrai rūpimus klausimus. Įgyvendinant daugelį regioninių iniciatyvų padaryta pažanga įvairiais klausimais. Elektros energijos regionuose didžiausias dėmesys skirtas perkrovos valdymui, subalansavimui ir skaidrumui. Dujų regionuose spręsti jungčių, sąveikumo, skaidrumo, dujų centrų ir tiekimo saugumo klausimai. Praėjus penkeriems metams nuo regioninių iniciatyvų sukūrimo, Komisija mano, kad būtų naudinga jas įvertinti siekiant nustatyti, ar proceso, struktūros ar valdymo pakeitimai padėtų dar labiau padidinti jų veiksmingumą ir indėlį baigiant kurti vidaus rinką. Tokia peržiūra sutampa su trečiojo energijos vidaus rinkos teisės aktų paketo (dar vadinamo trečiuoju energijos srities teisės aktų paketu)[2] įsigaliojimu. Trečiajame energijos srities teisės aktų pakete numatytos naujos Europos taisyklių nustatymo priemonės, taikant tinklų kodeksus, kuriuos Komisija gali padaryti privalomus taikydama komitologijos procedūrą, ir pakeičiama institucijų struktūra įsteigiant Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūrą (angl. ACER). Pernai Komisija pradėjo regioninių iniciatyvų tyrimą[3]. Tuo pat metu ERGEG pateikė strateginį dokumentą dėl regioninių iniciatyvų vaidmens[4]. Be to, kai kurios suinteresuotosios šalys paskelbė regioninio bendradarbiavimo ataskaitą[5], o liepos mėn. Komisija ir ERGEG kartu surengė regioninių iniciatyvų konferenciją[6]. Remiantis tyrimų ir diskusijų išvadomis, šio komunikato tikslas – sužinoti suinteresuotųjų šalių nuomonę dėl galimybių didinti regioninių iniciatyvų įgyvendinimo veiksmingumą. Paskelbusi šį komunikatą ir atsižvelgdama į visų suinteresuotųjų šalių galimas nuomones apie jį, Komisija gali pradėti iniciatyvą pagal Elektros energijos ir dujų reglamentų[7] 12 straipsnio 3 dalį. Pagal šią straipsnio dalį Komisija gali iš naujo apibrėžti kiekvienos regioninio bendradarbiavimo struktūros geografinį veiklos regioną platesnio regioninių iniciatyvų užduočių ir valdymo reformos proceso sąlygomis; prie šio proceso, atsižvelgdami į savo vaidmenis ir atsakomybę, prisidės visi dalyviai – Komisija, ERGEG, ACER, perdavimo sistemų operatoriai, valstybės narės ir suinteresuotosios šalys. 2. REGIONINIų INICIATYVų UžDUOTYS IR PRIORITETAI Iki šiol regioninės iniciatyvos daugiausia vykdytos vadovaujantis metodu „iš apačios į viršų“, pagal kurį kiekvienas regionas nustato savo prioritetus. To savanoriško metodo taikymas buvo labai naudingas, nes regionai galėjo dėmesį skirti savo konkrečioms problemoms spręsti. Pavyzdžiui, 2009 m. sausio mėn. sutrikus dujų tiekimui pietų ir pietryčių dujų regione didžiausią dėmesį buvo galima skirti tiekimo saugumo klausimams. Taip pat buvo galima atlikti bandymus siekiant tam tikrus sprendimus išbandyti viename regione prieš juos taikant kitur. Pavyzdžiui, su Danijos ir Vokietijos elektros energijos pajėgumų susiejimu susijusių problemų sprendimai padėjo pasiekti konsensusą dėl pajėgumų susiejimo naudos. Galiausiai regionuose įgyvendintos ES tarpvalstybinės priemonės. Pavyzdžiui, elektros energijos regionuose buvo įgyvendinami perkrovos valdymo gairių reikalavimai. Šiaurės vakarų dujų regione, be Reglamente Nr. 1775/2005 numatytų reikalavimų, įgyvendinami papildomi skaidrumo reikalavimai. Tikėtina, kad netaikant regioninio metodo įgyvendinimo pažanga būtų buvusi mažesnė arba lėtesnė. Vis dėlto savanoriškas metodas „iš apačios į viršų“ turi ir nemažų trūkumų, kaip pripažinta pradžioje[8]. Neišvengiama rizikos, kad, aiškiai nenumačius integracijos laikui bėgant, skirtingi regionai panašias problemas spręs skirtingai. Pavyzdžiui, jei kiekviename regione bus įsteigta bendra to regiono aukcionų įstaiga, turinti savo struktūrą, valdymą ir pan., bet nebus atsižvelgiama į konvergenciją su panašiomis kitų regionų struktūromis, ilgesniuoju laikotarpiu gali kilti pavojus energijos vidaus rinkos kūrimui. Komisijos užsakytas tyrimas atskleidė, kad dėl aiškių regioninių iniciatyvų įgyvendinimo sąlygų trūkumo ir kitų veiksnių, susijusių, inter alia , su regioninių iniciatyvų valdymu, regioninių iniciatyvų galimybės numatytą metodą „iš apačios į viršų“ taikyti veiksmingiausiai yra ribotos. Todėl įgyvendinant regionines iniciatyvas reikėtų teikti tolesnes politikos gaires šiame skyriuje nustatytomis kryptimis. Svarbiausia, kad įgyvendinant regionines iniciatyvas dėmesys turėtų būti skiriamas tik aiškią pridėtinę vertę turintiems klausimams. Be to, atsižvelgiant į išteklių apribojimus, pirmenybę reikėtų teikti darbui siekiant riboto skaičiaus prioritetų, kuriais galima padaryti didelę pažangą. a. ES acquis , įskaitant tinklų kodeksus, įgyvendinimas Anksčiau įgyvendinant elektros energijos regionines iniciatyvas daugiausia laiko buvo skiriama toms acquis dalims, pagal kurias reikalingas tarpvalstybinis koordinavimas (ypač tarpvalstybinės perkrovos, tarpvalstybinių pajėgumų paskirstymo ir skaidrumo srityse), įgyvendinti. Nors šiais klausimais padaryta pažanga, įgyvendinant regionines iniciatyvas dar nepasiekta, kad valstybės narės būtų visiškai įgyvendinusios Reglamento Nr. 1228/2003 reikalavimus. Todėl Komisija 2010 m. birželio mėn. pradėjo pažeidimų nagrinėjimo procedūrą, pagal kurią reikalauja, kad dvidešimt valstybių narių nedelsdamos įgyvendintų ir taikytų bendrosios rinkos taisykles[9]. Todėl pirmasis regioninių iniciatyvų prioritetas turėtų būti paspartinti teisingą antrojo energijos srities teisės aktų paketo[10], t. y. klausimų, kuriems spręsti reikalingas tarpvalstybinis koordinavimas, įgyvendinimą. Ateityje regioninės iniciatyvos gali būti svarbios įgyvendinant ne tik konkrečias trečiojo energijos srities teisės aktų paketo nuostatas, bet ir trečiuoju energijos srities teisės aktų paketu grindžiamus teisės aktus, t. y. reglamentų priedus ir tinklų kodeksus. Kodeksus priėmus pagal komitologijos procedūrą, jie bus teisiškai privalomi ir taps ES acquis dalimi. Tačiau, kadangi priėmimo procedūra gali būti ilga, rinkų integravimą būtų galima skatinti pagal regionines iniciatyvas padedant įgyvendinti tuos tinklų kodeksų aspektus, kurie paskutiniaisiais priėmimo proceso etapais neturėtų pasikeisti. Tokiu atveju įgyvendinant regionines iniciatyvas turėtų būti užtikrinta, kad, tuos aspektus ėmus įgyvendinti anksčiau, nebūtų atmesta vėlesnių pakeitimų galimybė. Regionai tarpvalstybinius acquis aspektus galėtų įgyvendinti nevienodai sparčiai, žinoma, su sąlyga, kad visi regionai laikysis teisės aktais nustatytų įgyvendinimo terminų. Minėtas nuostatas viename regione ėmus įgyvendinti anksčiau būtų galima išbandyti, kaip geriausia įgyvendinti naujus kodeksus, kiek reikia laiko jiems įgyvendinti ir kokias praktines kliūtis gali tekti įveikti. Įgyta patirtis gali palengvinti ir paspartinti įgyvendinimą kituose regionuose. Darbas, iki šiol atliktas vidurio ir vakarų elektros energijos regione rinkos susiejimo srityje, ir darbas, atliktas vidurio ir rytų elektros energijos regione srautais grindžiamo pajėgumų paskirstymo srityje, yra puikūs to pavyzdžiai. Kad atskiri regionai kai kurių acquis nuostatų neaiškintų ir netaikytų skirtingai arba taip, kad ateityje pasunkėtų integracija su kitais regionais, ACER turėtų aktyviai stebėti, kad kodeksai ir kita acquis regionuose būtų įgyvendinami nuosekliai. Įgyvendinant elektros energijos regionines iniciatyvas, reikėtų kolektyviai siekti tikslo iki 2015 m. visoje ES visiškai susieti rinkas. Rinkų susiejimas – skatinimo integruoti rinkas būdas; rinkas susieti bus lengviau (ir greičiau), jei šalys, kurių rinkos dar nėra susietos, bendradarbiaus savo regione, kad prisidėtų prie ES rinkų susiejimo. Per diskusijas dėl tikslinio dujų rinkos modelio reikia išnagrinėti galimą dujų rinkų susiejimo vaidmenį skatinant balansavimo zonų rinkų integraciją. Reikėtų siekti susieti rinkas iki 2015 m. remiantis reguliavimo institucijų darbu. Jau imamasi reikiamų žingsnių šia linkme, pavyzdžiui, užtikrinamas kitos dienos pajėgumų kiekis ir sujungiami dujų išleidimo ir įleidimo pajėgumai siekiant suformuoti vieną bendrą produktą – tarpcentrinį pajėgumą. Vidurio ir vakarų regionas ir šiaurės regionas elektros energijos rinkas visiškai susiejo 2010 m. lapkričio mėn. Todėl šiuose regionuose įgyvendinimas vyksta sparčiausiai. Tačiau rinkų susiejimo ES mastu būdą regionai turėtų aptarti, pavyzdžiui, Florencijos ir Madrido forumuose. Siekiant išvengti techninių problemų vėlesniame etape, reikėtų kuo greičiau surengti diskusijas apie taikytiną rinkų susiejimo metodą. b. Regioniniai klausimai. Investicijos į infrastruktūrą, regionų balansavimas ir tiekimo saugumas Priklausomai nuo konkrečių regiono rinkos sąlygų, kiekviename regione reikės spręsti tam regionui būdingus klausimus net jei tokie klausimai kada nors gali tapti aktualūs ir kitiems regionams. Bendros ES energetikos politikos sąlygomis prioritetiniais reikėtų laikyti tris klausimus: regionų investicijas į infrastruktūrą, regionų balansavimą ir tiekimo saugumą. Komisija infrastruktūros plėtros poreikių viziją išdėstė Komunikate „2020 m. ir vėlesnio laikotarpio energetikos infrastruktūros prioritetai. Integruoto Europos energetikos tinklo planas“[11]; jame teigiama, kad regioninės iniciatyvos galėtų atlikti svarbų vaidmenį nustatant atitinkamų regionų infrastruktūros prioritetus ir koordinuojant tarpvalstybines investicijas, paprastai į naujas jungiamąsias linijas. Siekiant skatinti tarpvalstybines investicijas, reikia aiškiai nustatyti investicijų poreikius, suformuoti tinkamą reguliavimo sistemą ir išspręsti planavimo bei leidimų išdavimo klausimus. ACER atlieka svarbų vaidmenį lengvinant reguliavimo institucijų bendradarbiavimą investicijų sprendimų reguliavimo aspektų srityje. Be to, regioninės investicijos gali palengvinti procesą, nes jas įgyvendindamos reguliavimo institucijos, perdavimo sistemų operatoriai, tinklų naudotojai ir valstybės narės, bendradarbiaujant Komisijai ir ACER, gali kartu spręsti tokius klausimus. Be to, reikėtų išlaikyti galimybę spręsti tuos klausimus ad hoc struktūrose, nesusijusiose su regioninėmis iniciatyvomis, jei tokios ad hoc struktūros yra veiksmingesnės tarpvalstybinėms investicijoms skatinti. Be to, tokios investicijos gali būti ypač svarbios užtikrinant tiekimo saugumą (kaip investicijos, kuriomis sudaromos sąlygos dujas transportuoti priešinga kryptimi). Reglamente dėl dujų tiekimo saugumo pripažįstama regioninio bendradarbiavimo būtinybė. Priklausomai nuo diskusijų dėl tikslinio dujų rinkos modelio rezultatų, įgyvendinant regionines iniciatyvas, dėmesys galėtų būti skiriamas ir balansavimo zonų konsolidavimui. Galiausiai regioninis bendradarbiavimas yra labai svarbus siekiant padidinti tinklų vientisumą, išvengti techninių tiekimo sutrikimų ir pertrūkių, o šioms problemoms iškilus, veiksmingai jas spręsti sukeliant kuo mažiau nepatogumų vartotojams ir gamintojams. c. Eksperimentiniai bandymai Regioninės iniciatyvos gali atlikti svarbų vaidmenį išbandant naujoves, kurios neaptartos bendrosiose rekomendacijose ir tinklų kodeksuose. Tokių eksperimentinių bandymų rezultatas gali būti iniciatyva parengti naujas teisiškai privalomas taisykles, pavyzdžiui, pasinaudojant naujais tinklų kodeksais. Regioniniai bandomieji projektai gali būti naudingi spartinant pažangiųjų tinklų arba tarpvalstybinės mažmeninės rinkos kūrimą. Pagal Europos elektros energijos perdavimo ir paskirstymo sistemos iniciatyvą, numatytą Europos strateginiame energetikos technologijų plane, sukurta sistema, pagal kurią Europos elektros energijos perdavimo sistemų operatorių tinklas pateikė išsamų ateinančių metų planą. Regioninės iniciatyvos galėtų būti naudingos įgyvendinant mokslinių tyrimų ir plėtros projektus (žr. planą[12]). Žinoma, regionai turėtų turėti galimybę atlikti bandymus ir kitais klausimais, priklausomai nuo konkrečių regiono poreikių. 3. REGIONų SKAIčIUS Elektros energijos regionai apibrėžti Sprendime 2006/770/EB[13], kuriuo iš dalies pakeistos Reglamento Nr. 1228/2003 priede pateiktos perkrovos valdymo gairės. Dujų regionai nėra oficialiai apibrėžti privalomu sprendimu. Dujų regionai nustatyti po neoficialių Komisijos, reguliavimo institucijų, perdavimo sistemų operatorių ir kitų suinteresuotųjų šalių konsultacijų. Patirtis parodė, kad, nors oficialus sprendimas, kuriuo būtų nustatomi dujų regionai ir jų užduotys, nebuvo priimtas, dujų regionuose padaryti pažangą vis dėlto pavyko. Galimos dvi paskesnių veiksmų pasirinktys. Pagal pirmąją reikėtų nustatyti dujų regionų struktūrą ir jų užduotis oficialiu sprendimu; pagrindinis pranašumas būtų tai, kad būtų išvengta diskusijų bei netikrumo ir būtų tiksliau nustatyta, ko tikimasi iš atitinkamų valstybių narių ir jų energetikos srities suinteresuotųjų šalių. Pagal antrąją pasirinktį dujų regionai ir toliau būtų apibrėžti neoficialiai; pagrindinis pranašumas yra tai, kad ilgainiui regionų struktūrą ir užduotis būtų galima nustatyti lanksčiau. Be regionų apibrėžimo priemonės, kyla ir regionų struktūros klausimas. Regionų struktūrą reikėtų nustatyti priklausomai nuo jų užduočių. Jei regiono tikslas – padaryti pažangą siekiant tam tikrų konkrečių prioritetų, regiono struktūra turėtų atitikti šį tikslą. Atrodo, kad esamų elektros energijos regionų struktūra yra tinkama siekiant pirmiau nurodytų prioritetų ir kad nėra priežasčių keisti septynių dabartinių regionų struktūrą. Tačiau ilgainiui, kai bus pakankamai jungiamųjų linijų, kuriomis atitinkami regionai bus fiziškai sujungti, galbūt derės Prancūzijos, Jungtinės Karalystės ir Airijos regioną sujungti su vidurio ir vakarų regionu, o Baltijos jūros regioną – su šiaurės regionu. Dabartinį pietų ir pietryčių dujų regioną reikėtų iš naujo apibrėžti dėl pagrįstų priežasčių. Komisijos užsakytame tyrime padaryta išvada, kad dėl nevienodo narių dydžio ir skirtingų interesų savanoriško bendradarbiavimo metodo, kuris būdingas regioninėms iniciatyvoms, trūkumai, t. y. tam tikras organizavimo laisvumas ir įsipareigojimų trūkumas, regione (pietų ir pietryčių) turbūt padarė daugiau žalos nei kituose regionuose. Atsižvelgdama į naujos dujų infrastruktūros ir naujų jungčių kūrimo svarbą kuriant dujų vidaus rinką ir užtikrinant tiekimo saugumą, Komisija siūlo dabartinį pietų ir pietryčių regioną padalyti į šiuos tris naujus dujų regionus, įtraukiant Baltijos šalis ir Šiaurės šalis: - Naujas vidurio ir pietų regionas – IT, AT, SK, SI, HU, RO, BG, EL, - Naujas vidurio ir rytų regionas – DE, PL, CZ, SK, AT, - Naujas Baltijos energijos rinkos jungčių plano regionas – SE, FI, EE, LV, LT, PL, DE, DK. Nustatant naują regiono struktūrą, gali laikinai sutrikti regiono darbas veiklos klausimais. Tačiau pirmiau derėtų nustatyti teisingą struktūrą ir naujus veiksmingesnius regionus, net jei tam prireiktų kelių mėnesių, o ne toliau laikytis struktūros, kuri atrodo netinkama siekiant pageidaujamų rezultatų. Be to, reikėtų Italiją sujungti su dabartiniu pietų regionu (kurį sudaro Prancūzija ir Pirėnų pusiasalis), nes, pavyzdžiui, šis regionas būtų pagrindinis iš šiaurinės Afrikos dalies importuojamų gamtinių dujų patekimo taškas. Šis pakeitimas galėtų turėti teigiamą poveikį šio naujojo pietų regiono likvidumui. Priklausydama keliems regionams, Italija galėtų padėti užtikrinti reikiamą abiejų pietų regionų darną. Be rinkos kūrimo ir acquis įgyvendinimo užduočių, kiekvienas regionas turėtų didelį dėmesį skirti naujų jungčių tiesimui. Dabartinio šiaurės ir vakarų regiono forma ir narės atrodo tinkamos ir neturėtų būti keičiamos. Svarbu pabrėžti, kad įgyvendinant regionines iniciatyvas nereikėtų atmesti kitų perdavimo sistemų operatorių, reguliavimo institucijų ar valstybių narių bendradarbiavimo formų, tokių kaip Vokietijos, Jungtinės Karalystės, Prancūzijos, Danijos, Švedijos, Nyderlandų, Belgijos, Airijos ir Liuksemburgo pasirašyta Šiaurės jūros regiono šalių vėjo jėgainių tinklo iniciatyva. Tai, kad valstybė narė priklauso vienam regionui, neturėtų jai trukdyti bendradarbiauti su viena ar keliomis kito regiono valstybėmis narėmis, jei šis bendradarbiavimas nepažeistų regionų darbo. Be to, kaip teigia ERGEG, yra pagrįstų priežasčių, dėl kurių regionai turėtų bendradarbiauti tam tikrais klausimais, pavyzdžiui, vidurio bei vakarų ir šiaurės regionų šalių rinkų susiejimo. Tačiau dėl tokio bendradarbiavimo neturėtų būti vilkinamas regionų darbas ir rezultatai. Jei vienas regionas rodo gerą pavyzdį, kiti regionai turėtų siekti sekti tuo pavyzdžiu (prireikus atsižvelgdami į regionų ypatumus). Gana tikėtina, kad ilgainiui regionų skaičių ir jų struktūrą vėl reikės pakeisti. Bent jau teoriniu požiūriu, regionai bus pasiekę savo tikslą, kai jų nebereikės. Regionų darbas ir jų struktūra galėtų būti reguliariai vertinami Florencijos ir Madrido forumuose. 4. VALDYMO KLAUSIMAI 1. Kiekvieno regiono struktūra Dabar regionines iniciatyvas valdo trys įstaigos. Kiekviename regione yra Regioninis koordinavimo komitetas (RKK), kurį sudaro visų regiono nacionalinių reguliavimo institucijų atstovai. RKK koordinuoja regionui aktualius klausimus ir vadovauja bei formuoja strategiją. Įgyvendinimo grupę sudaro nacionalinių reguliavimo institucijų ir pagrindinių suinteresuotųjų šalių atstovai. Ji siūlo ir įsipareigoja imtis konkrečių veiksmų, kuriais sprendžiami RKK nustatyti prioritetiniai klausimai. Galiausiai Suinteresuotųjų šalių grupę sudaro visų suinteresuotųjų šalių atstovai. Atlikus regioninių iniciatyvų tyrimą nustatyta, kad reikia teikti daugiau politikos gairių. Siekiant regioninių iniciatyvų pažangos, dažnai reikia vyriausybių dalyvavimo, kad būtų pakeista nacionalinė teisės ir reguliavimo sistema ir būtų teikiama parama politiniu lygmeniu, pavyzdžiui, tarpvalstybiniams infrastruktūros projektams įgyvendinti. Be to, valstybėms narėms prisidedant prie regioninių iniciatyvų įgyvendinimo turėtų sumažėti pavojus, kad gali padaugėti forumų, kuriuos valstybės narės steigia kaip ad hoc struktūras, nepriklausančias regioninių iniciatyvų sričiai. Įsteigus ACER, ji turėtų aktyviai prisidėti prie regioninių iniciatyvų įgyvendinimo siekdama užtikrinti įvairių regionų veiklos veiksmingumą ir nuoseklumą. Be to, Komisija turi pateikti politikos gaires, nes ji turi skatinti sukurti energijos vidaus rinką ir yra Sutarčių bei ES acquis sergėtoja. Komisija turi sugebėti pateikti naujų užduočių, kurias turėtų spręsti regionas, pasiūlymus. Regioninių iniciatyvų valdymą būtų galima sustiprinti įsteigiant Regioninį valdymo komitetą (RVK), kurį sudarytų Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūros (angl. ACER), Komisijos, regiono valstybių narių ir reguliavimo institucijų, taip pat Regioninio koordinavimo komiteto (RKK) atstovai, ir į RKK įtraukiant ACER ir Komisijos atstovus. RVK veiklos sritis būtų dvejopa: skatinti regioninį bendradarbiavimą ir teikti aukšto lygio gaires, susijusias su regiono darbo planu, kurį turėtų parengti RKK, derindamas jį su ACER darbo planu, t. y. nustatyti su tiekimo saugumu, konkurencingumu ir tausumu susijusių politinių tikslų poveikį; ir siekti pažangos įgyvendinant tinklų kodeksus, atsižvelgiant į naują regioninių iniciatyvų vaidmenį lengvinant projektų įgyvendinimą ir skatinant ankstyvą kitų projektų įgyvendinimą ir infrastruktūros plėtrą regioniniu lygmeniu. Iškilus problemoms, RVK galėtų aukštu lygmeniu paskatinti įgyvendinimą. Reguliavimo klausimai priklausytų RKK veiklos sričiai. Prireikus RKK ir RVK į savo posėdžius, priklausomai nuo svarstomų temų ir projektų, galėtų pakviesti perdavimo sistemų operatorių, energijos biržų ar kitų suinteresuotųjų šalių atstovus. Sektoriaus atstovus įtraukus tokiu ankstyvu etapu, būtų užtikrinta, kad strateginiai ir politikos sprendimai būtų įmanomi ir įvykdomi, ir būtų išspręstas per Komisijos tyrimą nustatytas nerimą keliantis klausimas, kad dabar suinteresuotosios šalys įtraukiamos per vėlai. Kad papildytų RKK ir RVK darbą, Įgyvendinimo grupė ir Suinteresuotųjų šalių grupė ir toliau turėtų dirbti kaip dabar. 2. Valdymas ir nuoseklumas regionuose Svarbi ne tik aiški kiekvieno atskiro regiono valdymo struktūra, bet ir regionuose atliekamo darbo nuoseklumo užtikrinimas. Iki šiol ERGEG reguliariai skelbė nuoseklumo ir konvergencijos ataskaitas, bet neaišku, kokių veiksmų regionai ėmėsi spręsdami ataskaitose nustatytus klausimus. Skirtingų regionų darbo nuoseklumas pirmiausia bus užtikrinamas teikiant gaires „iš viršaus į apačią“, t. y. bendrąsias rekomendacijas ir tinklų kodeksus. Elektros energijos srities bendrosios rekomendacijos ir tinklų kodeksai bus grindžiami ERGEG ad hoc patariamosios grupės parengtu pavyzdiniu modeliu. Be to, reikės tikrinti, ar tinklų kodeksai regionuose taikomi nuosekliai. Jei regionai sprendžia klausimus, kurie (dar) nėra aptarti tinklų kodeksuose, reikia bendrų gairių siekiant nekelti pavojaus energijos vidaus rinkos kūrimui. Nuoseklumui regionuose užtikrinti nereikia steigti papildomų struktūrų. Pirmiausia, ir dujų, ir elektros energijos regionuose sąmoningai nuspręsta, kad tam tikros valstybės narės priklauso daugiau nei vienam regionui. Tos valstybės narės automatiškai bus linkusios užtikrinti nuoseklumą, kad ties skirtingomis sienomis nereikėtų įgyvendinti skirtingų sprendimų. Antra, be politinių gairių teikimo užduoties, kurią atlieka Komisija dalyvaudama naujajame RVK, ACER šiuo atžvilgiu turės atlikti svarbų vaidmenį. Kadangi Florencijos ir Madrido forumai vienija Komisijos, ERGEG, ACER, Europos perdavimo sistemų operatorių tinklo, nacionalinių reguliavimo institucijų, valstybių narių ir sektoriaus prekybos asociacijų atstovus, jie gali teikti ir politikos gaires regionams ir stebėti nuoseklumą. Galiausiai darbo programos galėtų būti rengiamos vieniems ar keleriems ateinantiems metams. Darbo programą reikėtų nusiųsti ACER; ši vertintų regionų darbo programų derėjimą su kitomis darbo programomis, bendrosiomis rekomendacijomis ir tinklų kodeksais. Nustačiusi prieštaravimų, ACER informuoja Komisiją, kad ši priimtų teisiškai privalomas atitinkamos (-ų) darbo programos (-ų) taisykles pagal Reglamento (EB) Nr. 713/2009 7 straipsnio 3 dalies paskutinį sakinį. Šią ACER vykdomą peržiūros funkciją reikėtų paminėti ACER darbo programoje. Pagal ACER reglamento 7 straipsnio 3 dalį viena iš ACER užduočių yra numatyti nacionalinių reguliavimo institucijų bendradarbiavimo sistemą. Be to, ACER privalo stebėti regioninį perdavimo sistemų operatorių bendradarbiavimą (ACER reglamento 6 straipsnio 9 dalis). Todėl atrodo, kad ACER nuo 2011 m. kovo mėn. turėtų perimti ERGEG vykdomą regioninių iniciatyvų koordinavimo funkciją. Kaip dabar ERGEG, taip ir ACER turės remtis jai priklausančiomis nacionalinėmis reguliavimo institucijomis, kaip regioninių iniciatyvų įgyvendinimo varomąja jėga. Be to, svarbu, kad darbas, atliekamas įgyvendinant regionines iniciatyvas, būtų naudingas visam ACER darbui. 5. TOLESNI VEIKSMAI Šiame komunikate pristatytas regioninių iniciatyvų įgyvendinimo rezultatų vertinimas ir jų indėlis kuriant energijos vidaus rinką, praėjus penkeriems metams nuo regioninių iniciatyvų sukūrimo. Komunikate išdėstytos galimos regioninių iniciatyvų vaidmens peržiūros, narystės patikslinimo ir jų veiksmingumo didinimo kryptys. Tarpiniu visiškai integruotos bendros energijos rinkos kūrimo etapu regioninės iniciatyvos atlieka esminį vaidmenį formuojant būsimą ES energetikos politiką ir skatinant ateinančių dešimtmečių poreikius atitinkančių integruotų energijos tinklų kūrimą. Komisija ragina Europos Parlamentą, Tarybą ir visas suinteresuotąsias šalis pareikšti nuomonę dėl šiame dokumente išdėstytų politikos krypčių (iki 2011 m. vasario 15 d.). Remdamasi atsakymais, 2011 m. antroje pusėje Komisija apsvarstys galimas teisines arba politikos iniciatyvas, kuriomis būtų stiprinamas regioninis bendradarbiavimas. [1] 2008 m. taip pat sukurtas energijos bendrijos regionas. [2] Žr. www.ec.europa.eu/energy/gas_electricity/third_legislative_package_en.htm. Paketą sudaro direktyvos 2009/72/EB ir 2009/73/EB, reglamentai (EB) Nr. 713/2009, (EB) Nr. 714/2009 ir (EB) Nr. 715/2009. [3] Tyrimas „From regional markets to a single European market“ (2010 m. balandžio mėn.) paskelbtas Energetikos generalinio direktorato interneto svetainėje www.ec.europa.eu/energy/gas_electricity/studies/electricity_en.htm [4] „ Strategy for delivering a more integrated European energy market: The role of the ERGEG Regional Initiatives. An ERGEG Conclusions Paper “. E10-RIG-10-04, 2010 m. gegužės 21 d. (www.energy-regulators.eu/portal/page/portal/EER_HOME/EER_PUBLICATIONS/CEER_ERGEG_PAPERS/Cross-Sectoral/2010/E10-RIG-10-04_Strategy_Conclusions_21-May-10.pdf). [5] Žr. Eurelectric ataskaitą http://www.eurelectric.org/Download/Download.aspx?DocumentFileID=62455. [6] Žr. http://www.energy-regulators.eu/portal/page/portal/EER_HOME/EER_INITIATIVES/Regional_Initiatives_Conferences/2010%20RI%20Conference [7] Žr. reglamentus (EB) Nr. 714/2009 ir (EB) Nr. 715/2009. [8] Todėl rengiamos kasmetinės nuoseklumo ir konvergencijos ataskaitos. [9] Žr. pranešimą spaudai IP/10/836, 2010 m. birželio 24 d. [10] Paketą sudaro direktyvos 2003/54/EB ir 2003/55/EB, reglamentai (EB) Nr. 1228/2003, (EB) Nr. 1775/2005. [11] 2010 m. lapkričio 17 d. komunikatas COM(2010) 677 http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/strategy/doc/com(2010)0677_en.pdf [12] https://www.entsoe.eu/fileadmin/user_upload/_library/news/EEGI_Implementation_plan_May_2010.pdf [13] 2006 m. lapkričio 9 d. Komisijos sprendimas, iš dalies keičiantis Reglamento (EB) Nr. 1228/2003 dėl prieigos prie tarpvalstybinių elektros energijos mainų tinklo sąlygų priedą (OL L 312, 2006 11 11, p. 59–65).