dėl savininkų užimtų būstų (SUB) kainų indekso įtraukimo į suderinto vartotojų kainų indekso (SVKI) aprėptį tikslingumo

Pagal grynojo įsigijimo SUB kainų indeksą įvertinami sandorių kainų, susijusių su namų ūkių įsigytais būstais ir su kitomis prekėmis ir paslaugomis, kurias namų ūkiai įgyja kaip savininkai, pokyčiai. Tai neapima sandorių tarp namų ūkių. Indeksą sudaro šie subindeksai (Reglamento (ES) Nr. 93/2013 3 straipsnio 1 dalis):

Visi šie metodai yra konceptualiai patikimi, pagrįsti ekonomikos teorija ir turi savo stipriąsias ir silpnąsias puses(). Koks metodas labiausiai tinka infliacijai matuoti, priklauso nuo vartotojų poreikių ir indekso paskirties. Grynojo įsigijimo metodas buvo pripažintas tinkamiausiu apskaičiuoti SVKI, nes tai yra metodas, kuris labiausiai atitinka SVKI paskirtį, t. y. siekiant pamatuoti bendrų su visais faktiniais piniginiais sandoriais, kuriuos atlieka namų ūkiai įsigydami prekes ir paslaugas vartojimo reikmėms, susijusių išlaidų pokyčius bėgant laikui. Visose kitose alternatyvose remiamasi užskaitymais, todėl nukrypstama nuo faktinių piniginių sandorių. Tai yra pagrindinė priežastis, dėl kurios Eurostatas 2000 m. priėmė sprendimą naudoti grynojo įsigijimo metodą SUB kainų indeksui apskaičiuoti.

SUB išlaidos – tai išlaidos, susijusios su nuosavo būsto pirkimu, išlaikymu ir gyvenimu jame. Vartotojų kainų indeksu išreikšta infliacija, su kuria susiduria nuosavų būstų savininkai, matuojama šiais pagrindiniais metodais:

3. Eurostato SUB kainų indeksas

Šioje ataskaitoje pateikiamas Komisijos vertinimas, atsižvelgiant į atitinkamus teisinius reikalavimus, ar reikia į SVKI aprėptį įtraukti SUB kainų indeksą.

Paskelbus SVKI pirmą kartą (1997 m.), nebuvo bendro sutarimo, ar jis turėtų apimti nuosavame būste gyvenančių savininkų išlaidas. Tuo metu buvo nagrinėjama galimybė sukurti grynojo įsigijimo metodu grindžiamą indeksą ir buvo nustatyta, kad tai sukelia daug praktinių sunkumų valstybėms narėms. 2000 m., pasikonsultavęs su ECB, Eurostatas pradėjo įgyvendinti bandomąjį projektą, siekdamas paskatinti valstybes nares ieškoti būdų, kaip sudaryti SUB indeksą remiantis šiuo metodu. Priėmus Komisijos reglamentą (ES) Nr. 93/2013(), atsirado teisinis pagrindas sudaryti atskirą ketvirčio SUB kainų indeksą, pagrįstą grynuoju įsigijimu. Vėliau Reglamente (ES) 2016/792 buvo nustatytas reikalavimas sudaryti ir platinti tokį indeksą.

Reglamento (ES) 2016/792() 3 straipsnio 7 dalyje reikalaujama, kad ne vėliau kaip 2018 m. gruodžio 31 d. Komisija parengtų ataskaitą, kurioje išnagrinėtų, ar reikia į suderinto vartotojų kainų indekso (SVKI) aprėptį įtraukti savininkų užimtų būstų (SUB) kainų indeksą. Rengdama šią ataskaitą, Komisija paprašė Europos centrinio banko (ECB), kaip pagrindinio SVKI vartotojo, pateikti savo nuomonę ir konsultavosi su valstybėmis narėmis dėl galimybės teikti SUB kainų indeksą pagal SVKI keliamus reikalavimus.

KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl savininkų užimtų būstų (SUB) kainų indekso įtraukimo į suderinto vartotojų kainų indekso (SVKI) aprėptį tikslingumo

·vieną požiūrį galima numanyti atsižvelgiant į SVKI aprėptį, kaip apibrėžta Reglamento (ES) 2016/792 3 straipsnio 3 dalyje: „namų ūkių galutinės piniginės vartojimo išlaidos“, t. y. dalis namų ūkių vartojimo išlaidų pagal nacionalinių sąskaitų suvestinius duomenis, patirtų atliekant piniginius sandorius. Nacionalinėse sąskaitose gyvenamieji statiniai vertinami kaip sukurtas nefinansinis turtas, o žemės sklypai – kaip nesukurtas nefinansinis turtas. Taigi pagal nacionalines sąskaitas būstų įsigijimas nepriklauso namų ūkių vartojimo išlaidoms. Tai reiškia, kad, įtraukus grynojo įsigijimo SUB indeksą, išsiplėstų dabartinė SVKI aprėptis;

Tačiau būstų (statinių ir žemės sklypų, kuriuose jie yra) įsigijimo įtraukimas į SVKI aprėptį yra ginčytinas. Nors bendrai sutariama, kad bet kurio vartotojų kainų indekso paskirtis – pamatuoti vartojimo prekių ir paslaugų kainų pokyčius, vartojimo sąvoka yra netiksli. Kalbant apie oficialiąją statistiką, išreiškiamos skirtingos nuomonės dėl to, ar į ją turėtų būti įtrauktos statinių ir žemės sklypų išlaidos, kartu sudarančios būstų įsigijimo išlaidas:

Apskaičiuojant SUB indeksą, grynojo įsigijimo metodas – tai vienintelis metodas, tenkinantis reikalavimą remtis tik faktiniais piniginiais sandoriais. Tokiu atveju grynojo įsigijimo SUB kainų indeksas savaime atitinka pirmąjį kriterijų.

Remiantis anksčiau pateikta informacija, galima išskirti dviejų rūšių kriterijus SUB kainų indekso įtraukimo į SVKI aprėptį tikslingumui įvertinti:

4. SUB kainų indekso įtraukimo į SVKI aprėptį tikslingumo įvertinimas

Apskaičiuojant SUB kainų indeksą, į su būstais susijusių išlaidų svorius neįtraukiama žemės sklypo vertė (O.1.1.1 ir O.1.1.2 kategorijos), tačiau šiuo metu atsižvelgiama į visą būsto sandorio kainą (t. y. į būsto statinį ir žemės sklypą, kuriame yra statinys).

·2000 m., rengdamas bandomąjį projektą, skirtą SUB kainų indeksui sukurti, Eurostatas aptarė su ECB ir valstybėmis narėmis, kaip taikyti grynojo įsigijimo metodą apskaičiuojant SUB indeksą, jei jis būtų įtrauktas į SVKI aprėptį. Šiose diskusijose atsirado alternatyvus požiūris, kuris skiriasi nuo nacionalinių sąskaitų požiūrio ir pagal kurį žemės sklypo kainą būtų galima vertinti kaip investicijas (turtą), o statinio išlaidas – kaip vartojimą. Šis požiūris grindžiamas tuo, kad, nors statinys (kaip ilgalaikio vartojimo prekė, kurios eksploatavimo laikas yra labai ilgas) bus suvartotas (t. y. pagrindinio kapitalo vartojimas), žemės sklypas paprastai išlieka pastovios kokybės (išskyrus tada, kai esama labai neįprastų aplinkybių). Atsižvelgiant į šį požiūrį, grynojo įsigijimo SUB indeksą yra konceptualiai tikslinga įtraukti į SVKI aprėptį, tačiau statiniai ir žemės sklypai turi būti atskirti siekiant apskaičiuoti kainas ir svorius. Tokia buvo ECB nuomonė, kai su juo buvo konsultuojamasi rengiant šią ataskaitą.

Įprastinėmis aplinkybėms atskirti žemės sklypo ir statinio kainų komponentus įmanoma tik modeliuojant, nes žemės sklypas ir statinys paprastai yra įsigyjami kaip vienas paketas, kuriam taikoma viena bendra sandorio kaina. Tačiau kainų atskyrimas modeliuojant reikštų, kad SVKI nebeapsiriboja faktiniais piniginiais sandoriais. Be to, mokslinėje literatūroje nurodoma, kad apskaičiuoti kainų įverčiai gali labai skirtis priklausomai nuo pagrindinių prielaidų;

·trečiasis požiūris pagal analogiją grindžiamas faktiniams (rinkos) nuomos mokesčiams taikomu SVKI kainų indeksu, pagal kurį stebimos su statiniais ir žemės sklypais, priklausančiais nuomojamiems būstams, susijusios išlaidos. Remiantis šiuo požiūriu, tiek statinys, tiek žemės sklypas, sudarantys SUB komponentą, būtų įtraukti į vartotojų kainų indeksą tokiu pat būdu, kaip ir įtraukiant į kainų indeksą rinkos nuomos mokesčius. Pagal šį požiūrį laikoma, kad grynojo įsigijimo SUB indeksą yra konceptualiai tikslinga įtraukti į SVKI aprėptį, neatskiriant statinių ir žemės sklypų.

Apibendrinant pažymėtina, kad grynojo įsigijimo SUB indekso įtraukimas reikštų nukrypimą nuo SVKI aprėpties, kuri nustatoma pagal nacionalines sąskaitas. Kalbant apie oficialiąją statistiką, išreiškiamos skirtingos nuomonės dėl to, ar statinių ir žemės sklypų išlaidos (kartu sudarančios būsto įsigijimo išlaidas) gali būti laikomos vartojimo išlaidomis, kurios gali būti įtrauktos į vartotojų kainų indekso aprėptį arba turėtų būti laikomos turtu ir todėl nebūtų įtrauktos į šią aprėptį. Todėl būsto išlaidų įtraukimas į SVKI konceptualiai tebėra ginčytinas.

4.2. Praktiniai aspektai

SUB kainų indeksas šiuo metu yra sudaromas kas ketvirtį ir skelbiamas praėjus 100 dienų po ataskaitinio ketvirčio pabaigos. Kad atitiktų SVKI keliamus reikalavimus, jis turėtų būti rengiamas kiekvieną mėnesį ir skelbiamas pasibaigus ataskaitiniam mėnesiui išankstinio įverčio forma, o praėjus 15 dienų – pateikiant visus skaičius.

Šiame skyriuje nurodyta informacija grindžiama valstybių narių atsakymais, pateiktais rengiant Eurostato peržiūrą 2017 m. vasarą. Toliau aptariami trys svarbiausi SUB subindeksai (kartu jie sudaro 85 proc. visų SUB išlaidų), surikiuoti pagal jų vidutinį svorį bendrame SUB indekse 2010–2017 m. valstybėse narėse, kurių duomenys buvo pateikti:

-O.1.1.1.2. Savininko pastatytų būstų ir esminių rekonstrukcijų indeksas;

-O.1.1.1.1. Naujų būstų įsigijimo indeksas ir

-O.1.2.1. Kapitalinio remonto ir priežiūros indeksas.

Kalbant apie savininko pastatytų būstų ir esminių rekonstrukcijų indeksą, daugumos valstybių narių naudojami šaltiniai yra statybos sąnaudų indeksas, statybos produkcijos kainų indeksas arba šių dviejų indeksų derinys. Daugumoje šalių šie indeksai rengiami kas ketvirtį, kaip numatyta Reglamente (EB) Nr. 1165/98() ir Komisijos pasiūlyme dėl verslo statistikos integravimo pagrindų reglamento(). Tik dvi valstybės narės pranešė sudariusios mėnesinį statybos sąnaudų arba kainų indeksą, tačiau vienu atveju indeksas iš dalies pagrįstas įverčiais (o ne sandorio duomenimis, kaip reikalaujama sudarant SVKI), o kitu – terminai nėra tinkami SVKI.

Apskaičiuojant naujų būstų įsigijimo indeksą, daugumoje valstybių narių naudojami administracinių duomenų šaltiniai (sandorių registrai). Daugeliu atvejų per mėnesį sudarytų sandorių skaičius yra laikomas nepakankamu patikimam indeksui parengti: rezultatai bus daug nepastovesni ir ne tokie tikslūs, palyginti su ketvirčio duomenimis. Be to, skaičiai paprastai galiotų laikinai, iki vienų metų po ataskaitinio mėnesio pabaigos, o SVKI atžvilgiu negalutinis indeksas turėtų būti paskelbtas galutiniu kito mėnesio leidinyje (Reglamento (EB) Nr. 1921/2001 9 straipsnis()).

Dėl administracinių tvarkaraščių registruojant būsto sandorius SVKI keliamas savalaikiškumo reikalavimas yra dar sudėtingesnis nei reikalavimas jį teikti kas mėnesį. Notarams sudarius galutinę įsigijimo sutartį, atitinkamus duomenis į registrą jie paprastai perduoda ne greičiau nei per dvi savaites (kai kuriais atvejais tai trunka iki dviejų mėnesių). Tai reiškia, kad tik dalis per ataskaitinį mėnesį sudarytų sandorių bus registruojama iki to mėnesio pabaigos, todėl dar labiau sumažėja sudarytojų turimų duomenų kiekis.

Kalbant apie kapitalinio remonto ir priežiūros indeksą, daugumoje šalių naudojamas statybos sąnaudų indeksas, statybos produkcijos kainų indeksas arba šių indeksų derinys. Todėl šiuo atveju taip pat tinka pirmiau pateiktos pastabos, susijusios su savininko pastatyto būsto ir esminių rekonstrukcijų indeksu.

Daromos šios išvados:

·savininko pastatytų būstų ir esminių renovacijų indeksas ir kapitalinio remonto ir priežiūros indeksas grindžiami statybos sąnaudų indeksu ir (arba) statybos produkcijos kainų indeksu, kurie daugumoje valstybių narių rengiami tik kas ketvirtį, ir

·naujų būstų įsigijimo indekso atveju dauguma valstybių narių naudoja administracinius duomenų šaltinius, kurie kai kuriais atvejais galėtų leisti parengti kintantį ir ne tokį tikslų mėnesinį indeksą, tačiau tai neatitiktų SVKI keliamų savalaikiškumo reikalavimų.

Apskritai atrodo, kad nėra galimybių rengti SUB indeksą kas mėnesį ir tokiais terminais, kurie (bent apytiksliai) atitiktų SVKI keliamus reikalavimus.

5. ECB nuomonė()

Pagrindinis reikalavimas, susijęs su ECB analize, vertinimu ir infliacijos prognozėmis euro zonoje, yra tai, kad SUB kainų indekso įtraukimas neturėtų daryti neigiamos įtakos nei SVKI teikimo dažnumui, nei savalaikiškumui. ECB pažymi, kad SUB kainų indeksas pateikiamas tik kas ketvirtį ir skelbiamas praėjus 100 dienų po ataskaitinio ketvirčio pabaigos.