Komisijos ataskaita - Valstybės pagalbos rezultatų suvestinė - ES valstybių narių skirtos valstybės pagalbos ataskaita - atnaujinta 2009 m. rudenį - {SEC (2009) 1638} /* KOM/2009/0661 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 2009 12 7 COM (2009) 661 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA Valstybės pagalbos rezultatų suvestinėES valstybių narių skirtos valstybės pagalbos ataskaita - atnaujinta 2009 m. rudenį - {SEC (2009) 1638 } TURINYS Įžanga 3 Valstybės pagalba ekonomikos krizės laikotarpiu 3 1. Valstybės pagalba 2008 m. 4 2. Valstybių narių valstybės pagalbos išlaidų tendencijos ir modeliai 4 2.1. Valstybės pagalbos pramonei ir paslaugoms lygio tendencija 6 2.2. Valstybės pagalba bendros svarbos horizontaliesiems tikslams 7 3. Valstybės pagalba finansų ir ekonomikos krizės laikotarpiu 8 3.1. Komisijos gairės su krize susijusiais atvejais 8 3.2. Komisijos intervencija su krize susijusiais atvejais 8 3.3. Patvirtintos priemonės ir įsisavinimo lygis 9 3.4. 2008 m. skirta valstybės pagalba 10 4. Valstybės pagalbos taisyklių supaprastinimas 11 4.1. Naujoji valstybės pagalbos kontrolės struktūra 11 4.2. Individualių atvejų vertinimas daugiausia dėmesio skiriant keliems didelės apimties pagalbos, kuri gali iškraipyti rinką, atvejams 12 4.3. Beveik 19 % pagalbos pramonei ir paslaugoms taikytos bendrosios išimtys 12 5. Valstybės pagalbos taisyklių įgyvendinimas 12 Įžanga Šioje 2009 m. rudenį atnaujintoje valstybės pagalbos rezultatų suvestinėje (toliau – rezultatų suvestinė) daugiausia nagrinėjama 2008 m. valstybės pagalbos padėtis dvidešimt septyniose valstybėse narėse. Joje pateikiama pagalbos lygio apžvalga ir valstybių narių skirtos pagalbos tikslai. Į ataskaitą įtrauktas specialus skirsnis apie valstybės pagalbą finansų įstaigoms, skirtą reaguojant į finansų ir ekonomikos krizę. Be to, suvestinėje pateikiama informacija apie pažangą rengiant išsamų ir suderintą valstybės pagalbos reformos paketą, kurį pradėta rengti 2005 m. Valstybės pagalbos veiksmų planu (toliau – VPVP). Galiausiai, joje nurodomi valstybės pagalbos taisyklių įgyvendinimo laimėjimai. Šią rudens suvestinę sudaro dvi dalys. Suvestinėje ES valstybių narių skirtos valstybės pagalbos ataskaitoje daugiausia nagrinėjami valstybių narių skirtos valstybės pagalbos pagrindiniai faktai, išvados, tendencijos bei modeliai ir pagrindiniai valstybės pagalbos kontrolės politikos pokyčiai. Jos priede „ES valstybių narių valstybės pagalbos faktai ir skaičiai“ pateikiama papildoma faktinė informacija. ELPA priežiūros institucija skelbia metinę Islandijoje, Lichtenšteine ir Norvegijoje skirtos valstybės pagalbos apimties suvestinę[1]. Valstybės pagalba ekonomikos krizės laikotarpiu Pastarąjį dešimtmetį ES ekonomika kasmet stabiliai augo (vidutiniškai 1,5 % BVP). 2002–2007 m. valstybės pagalbos pramonei ir paslaugoms lygis kasmet mažėjo vidutiniškai 2 % ir 2007 m. buvo 65 mlrd. EUR (mažiau kaip 0,5 % BVP). 2007 m. biudžeto deficitas taip pat sumažėjo iki vidutiniškai 0,8 % BVP – tai geriausias rezultatas per trisdešimt metų[2]. Per šį laikotarpį nedarbas sumažėjo ir 2008 m. visoje ES buvo mažiausias per ilgą laikotarpį – 7 %. Ištikus finansų krizei staiga nustojo augti BVP, mažėti valstybės pagalbos lygis ir biudžeto deficitas. Palyginti su 2007 m., iš esmės vien dėl kovos su krize pagalbos finansų sektoriui 2008 m. bendras valstybės pagalbos lygis padidėjo beveik penkis kartus ir pasiekė 2,2 % BVP. Kovos su krize pagalbą realiajai ekonomikai pagal Laikinąją sistemą[3] valstybės narės pradėjo teikti tik 2009 m. Todėl ji į šią ataskaitą neįtraukta. Ekonominė veikla sumažėjo ir, kaip numatoma, stabilizuosis tik 2010 m. Nors iš išankstinių rodiklių matyti pirmieji ekonomikos atsigavimo požymiai, prognozuojamas 2009 m. valdžios sektoriaus deficito ES vidurkis yra 6 %, o 2010 m. – maždaug 7 %. Biudžeto deficitas smarkiai padidėjo ir pasiekė 2000 m. lygį. Numatoma, kad nedarbas padidės iki 10 % (o gal ir daugiau) ir ateinančiais metais bus viena didžiausių problemų. 2008 m. rugsėjį sustojus tarpbankiniam skolinimui valstybės narės, siekdamos užkirsti kelią finansų sistemos žlugimui, pradėjo skirti dideles pagalbos sumas bankų sektoriui. Kad užtikrintų tolesnį ekonomikos kreditavimą, valstybės narės sukūrė finansų įstaigoms skirtų garantijų sistemų, o vėliau ir kapitalo atkūrimo bei apsaugos nuo rizikos priemonių. Vėliau vadovaudamosi Laikinąja sistema ir siekdamos toliau skatinti ar atnaujinti investicijas valstybės narės pradėjo teikti papildomas paskatas realiajai ekonomikai. Europos Komisijos valstybės pagalbos politika buvo vienas pagrindinių veiksnių, padėjusių užtikrinti, kad šis iš esmės sėkmingas sanavimo procesas būtų įgyvendinamas darniai. Ja sudarytos sąlygos greitai įgyvendinti precedento neturinčias paramos priemones ir kartu užtikrinta, kad nebūtų sutrikdyta bendroji rinka. 1. Valstybės pagalba 2008 m. Bendra valstybių narių skirtos valstybės pagalbos suma[4] 2008 m. buvo 279,6 mlrd. EUR (santykinai – 2,2 % ES 27[5] BVP). Kaip pranešė valstybės narės, kovos su krize priemonių suma 2008 m. buvo 212,2 mlrd. EUR (1,7 % BVP). 2008 m. trylika valstybių narių (Belgija, Danija, Vokietija, Airija, Ispanija, Prancūzija, Latvija, Liuksemburgas, Nyderlandai, Portugalija, Suomija, Švedija ir Jungtinė Karalystė) skyrė kovos su krize pagalbą finansų sektoriui. Iki 2009 m. spalio mėn. pabaigos Komisija patvirtino visų ES 15[6] valstybių narių ir Vengrijos, Latvijos bei Slovėnijos pateiktas kovos su finansų krize priemones. Neįskaitant kovos su krize priemonių, bendra valstybės pagalbos suma 2008 m. buvo maždaug 67,4 mlrd. EUR (0,54 ES 27 BVP). Pagalba pramonei ir paslaugoms yra 78 % visos valstybės pagalbos. Jos suma – 52,9 mlrd. EUR (0,42 % ES 27 BVP). Pagalba anglies pramonei priskiriama pagalbai pramonei ir paslaugoms. Jos suma – 2,7 mlrd. EUR (4,1 % visos pagalbos). Likusią pagalbos dalį sudaro pagalba žemės ūkio (11,8 mlrd. EUR – 17,5 % visos pagalbos), žuvininkystės (0,2 mlrd. EUR – 0,4 % visos pagalbos) ir transporto[7] (2,4 mlrd. EUR – 3,6 % visos pagalbos) sektoriams. Kaip pranešė valstybės narės, pagalbos geležinkelių transporto sektoriui suma, kuri dėl palyginamų duomenų stokos neįtraukta į minėtas bendrąsias sumas, yra 46 mlrd. EUR (0,4 % ES BVP)[8]. Penki didžiausi pagalbos teikėjai skyrė 40,5 mlrd. EUR (60 % visos pagalbos)[9]. Vokietija skyrė 15,7 mlrd. EUR (23 % visos pagalbos), Prancūzija – 10,3 mlrd. EUR (15 %), Italija – 5,5 mlrd. EUR (8 %), Ispanija – 5,2 mlrd. EUR (8 %) ir Jungtinė Karalystė – 3,8 mlrd. EUR (6 %). Visiškai kitokia padėtis matyti iš BVP procentine dalimi išreikštų pagalbos sumų. Vengrijos skirta pagalba yra 2,4 % BVP, Maltos – 2 %, Bulgarijos – 1,3 %, Suomijos – 1,1 % ir Airijos – 1,1 %. 2. Valstybių narių valstybės pagalbos išlaidų tendencijos ir modeliai 2000 m. kovo mėn. Europos Vadovų Taryba Lisabonoje paragino Komisiją, Tarybą ir valstybes nares „toliau siekti [...] mažinti bendrą valstybės pagalbos lygį, pereinant nuo paramos atskiroms įmonėms ar sektoriams prie Bendrijos svarbos horizontaliųjų tikslų, kaip antai užimtumo, regionų vystymosi, aplinkos ir mokymo ar tyrimų, įgyvendinimo“ . Vėlesniuose Europos Vadovų Tarybos susitikimuose taip pat buvo raginama pereiti prie „mažesnės ir tikslingesnės pagalbos“. Šie tikslai pabrėžiami Komisijos rekomendacijoje dėl bendrųjų ekonominės politikos gairių (2005–2008 m.). Be to, mažesnė ir tikslingesnė pagalba – vienas iš keturių pagrindinių 2005 m. pradėtos Komisijos valstybės pagalbos reformos programos (VPVP) principų. Apžvelgiant ilgalaikę tendenciją bendras valstybės pagalbos lygis 9-ajame dešimtmetyje buvo maždaug 2 %, 10-ajame dešimtmetyje sumažėjo iki mažiau kaip 1 %, o 2003–2007 m. – iki maždaug 0,5–0,6 % BVP. Dėl išskirtinių kovos su krize priemonių bendras ES 27 pagalbos lygis 2008 m. padidėjo iki daugiau kaip 2 % BVP. 1 pav.[10] Visa pagalba kaip BVP procentinė dalis (ES 27; duomenys nuo 1992 m.) [pic] Valstybės pagalbos išlaidų mažėjimą šį dešimtmetį ir iki 2007 m. galėjo lemti trys veiksniai – visų pirma, ekonomikos augimo laikotarpiu (nuo 2000 m.) valstybės narės skyrė gerokai mažiau sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbos sunkumų patiriančioms įmonėms. Antra, nuolatinė valstybės pagalbos anglies sektoriui mažėjimo tendencija buvo būdinga visų pirma Lenkijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje ir Ispanijoje. Trečia, prie šios mažėjimo tendencijos pasirengimo narystei įsipareigojimais ir nuolatinėmis pastangomis po prisijungimo prisidėjo ir ES 12[11] valstybės narės, kurios toliau derino savo valstybės pagalbos politiką ir praktiką prie ES valstybės pagalbos teisės aktų ir politikos reikalavimų. Šias pastangas galima vertinti kaip visuotinio pripažinimo, kad didelės apimties valstybės pagalba ne tik kenkia veiksmingam išteklių skirstymui, bet ir mažina bendrą ekonomikos konkurencingumą, laimėjimą. Šioje srityje pradėta dirbti jau 9-ojo dešimtmečio viduryje ir siekta, kad veiksminga valstybės pagalbos kontrolė taptų esmine sudedamąja bendrosios rinkos programos dalimi. 10-ajame dešimtmetyje valstybės pagalbos drausmė buvo išplėsta ir sustiprinta dėl Ekonominės ir pinigų sąjungos, o naujas postūmis šioje srityje suteiktas per 2000 m. Vadovų Tarybos susitikimą Lisabonoje ir priėmus 2005 m. VPVP. Tolesniu valstybės pagalbos reformos paketu daugiausia siekiama tikslingiau skirstyti pagalbą kartu užtikrinant, kad bendroji rinka būtų kuo mažiau iškraipoma, ir taip palaikomas jos veikimas. Neįskaičiuojant išskirtinių kovos su krize priemonių, visa pagalba yra 0,54 % BVP (67,4 mlrd. EUR) ir neviršija pastarųjų metų vidurkio. Tai visų pirma reiškia, kad neatsižvelgiant į 2008 m. prasidėjusią finansų ir ekonomikos krizę valstybės narės laikėsi visuotinės valstybės pagalbos drausmės. Antra, griežta valstybės pagalbos drausmė prieš krizę gali būti svarbus veiksnys, padėjęs greitai, stipriai ir tikslingai reaguoti į krizę, nepažeidžiant bendro susitarimo, kad valstybės pagalba turėtų būti skiriama atsargiai bei apgalvotai ir tais atvejais, kai ji būtina visuotinai nustatytam tikslui pasiekti ir yra proporcinga spręstinai problemai. Dėl pagalbos žemės ūkio, žuvininkystės ir transporto sektoriams ypatumų tolesniuose skirsniuose apie pagalbos lygį ir orientavimą (2.1 ir 2.2 skirsniai) pateikiama informacija tik apie pagalbą pramonei ir paslaugoms. 2.1. Valstybės pagalbos pramonei ir paslaugoms lygio tendencija Nagrinėjant valstybės pagalbos pramonei ir paslaugoms laikotarpio vidurio tendenciją, į kovos su krize priemones neatsižvelgta – jos atskirai aptartos 3 skyriuje. Apskirtai, lyginant du iš eilės einančius trejų metų (2003–2005 m. ir 2006–2008 m.) laikotarpius ES pramonei ir paslaugoms skirtos pagalbos lygis šiek tiek sumažėjo. Pagalbos išlaidų vidurkis 2006–2008 m. – 52 mlrd. EUR (0,42 % BVP), o 2003–2005 m. – 54 mlrd. EUR (0,46 % BVP). Tai reiškia, kad neatsižvelgiant į specialias priemones, skirtas reaguojant į finansų ir ekonomikos krizę, dauguma valstybių narių toliau teigiamai prisidėjo prie Tarybos raginimo mažinti bendrą pagalbos lygį. Daugumai valstybių narių (t. y. 15) 2006–2008 m. pavyko išlaikyti 2003–2005 m. pagalbos lygį ar net jį sumažinti. Nemažai ES 12 šalių pagalbos lygį sumažino net 1 % BVP ar daugiau. Todėl ES 12 išlaidų vidurkis sumažėjo beveik perpus, t. y. nuo daugiau kaip 1 % BVP 2003–2005 m. iki šiek tiek daugiau kaip 0,5 % 2006–2008 m. Kai kurioms ES 15 šalims taip pat pavyko sumažinti pagalbos lygį, kuris 2006–2008 m. buvo maždaug 0,4 % BVP[12], t. y. beveik atitiko ES 27 vidurkį. Nepaisant teigiamos mažėjimo tendencijos, kai kurių valstybių narių pagalbos išlaidos 2006–2008 m. buvo didesnės[13] nei 2003–2005 m. Visi padidinimai iš esmės susiję su pagalba horizontaliesiems tikslams, daugiausia regionų vystymosi, aplinkos apsaugos, mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos ir užimtumo, įgyvendinti. Tačiau dėl šio padidinimo bendroji ilgalaikė visos ES mažėjimo tendencija nepakito. Iš trumpalaikės 2007–2008 m. raidos matyti, kad 2008 m. pagalbos lygis šiek tiek padidėjo. Valstybės pagalbos išlaidos pramonei ir paslaugoms padidėjo maždaug 0,04 % BVP. Pavyzdžiui, Vokietija padidino regioninę investicinę pagalbą, visų pirma naujosioms žemėms[14], o Ispanija šiek tiek daugiau pagalbos skyrė aplinkos apsaugai[15]. Lenkija smarkiai padidino užimtumo pagalbą ir pradėjo taikyti naujas bendrosios išimties priemones, kurių išlaidos yra keli šimtai milijonų eurų[16]. Iš šios trumpalaikės kilimo raidos matyti, kad pagal galiojančią valstybės pagalbos kontrolės sistemą valstybėms narėms sudaromos galimybės greitai reaguoti į besikeičiančius ekonomikos poreikius nesiimant tolesnių su Komisija susijusių procedūrų. Pagrindinės valstybių narių priemonės šioje srityje yra bendrosios išimties priemonės ir patvirtintos pagalbos, apie kurią pranešta, schemos; pagal jas individuali pagalba gali būti skiriama daugeliui įmonių (išsamesnė informacija pateikta 4 skyriuje). 2.2. Valstybės pagalba bendros svarbos horizontaliesiems tikslams Paprastai manoma, kad valstybės pagalba horizontaliesiems tikslams, t. y. ne konkretiems sektoriams skiriama pagalba, yra tinkamesnė priemonė rinkos nepakankamumui mažinti ir turi mažesnį iškraipomąjį poveikį rinkai nei pagalba sektoriams ir ad hoc pagalba. Moksliniai tyrimai, taikomoji veikla ir naujovių diegimas, aplinkos apsauga, parama mažosioms ir vidutinėms įmonėms (toliau – MVĮ), darbo vietų kūrimas, mokymo skatinimas ir pagalba regionų ekonominiam vystymuisi – tai svarbiausi horizontalieji valstybės pagalbos lėšomis įgyvendinami tikslai. Kad būtų galima nustatyti pagrindinę tendenciją, susijusią su valstybių narių pastangomis perorientuoti su krize nesusijusią pagalbą į bendros svarbos horizontaliuosius tikslus, į kovos su krize priemones atliekant šį tyrimą neatsižvelgiama[17]. Taigi, pagalbos horizontaliesiems tikslams suma 2008 m. buvo 46,3 mlrd. EUR ir tai yra maždaug 88 % visos pagalbos pramonei ir paslaugoms. Jos dalis 2007 m. buvo 80 %, 2004 m. – 74 %, o 10-ojo dešimtmečio viduryje – maždaug 50 %. Trys pagrindiniai valstybių narių tikslai 2008 m. – regioninė pagalba (26 %), pagal Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai gaires vertinama pagalba (24 %)[18] ir pagalba moksliniams tyrimams, taikomajai veiklai ir naujovių diegimui (16 %). Iš pagrindinės tendencijos aiškiai matyti, kad horizontaliesiems tikslams skiriamos pagalbos dalis didėja. 2003–2005 m. horizontaliesiems tikslams skirta vidutiniškai 74 % pagalbos, o 2006–2008 m. šis skaičius padidėjo iki 85 %. Panaši padėtis matyti iš valstybių narių, kurios 90 % ar daugiau pagalbos pramonei ir paslaugoms skiria horizontaliesiems tikslams, skaičiaus. 2008 m. tokių valstybių narių buvo 17, 2007 m. – 17[19], o 2006 m. – 16[20]. Vienos svarbiausios šios tendencijos priežasties ar modelio nėra. Visoje ES pagalbos sektorių vystymuisi, įskaitant sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbą, 2008 m. skirta mažiau nei 2007 m., t. y. 6,5 mlrd. EUR (12 % visos pagalbos pramonei ir paslaugoms)[21]. Neatsižvelgiant į ekonomikos ir finansų krizę, sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbos suma 2008 m. buvo tik 557 mln. EUR, palyginti su 3,5 mlrd. EUR metiniu vidurkiu 2003–2005 m. ir 872 mln. EUR metiniu vidurkiu 2006–2008 m. Apskritai, iš ilgalaikės tendencijos matyti, kad valstybės narės toliau skiria daug pagalbos horizontaliesiems tikslams. Visų pirma, visos ES 12 valstybės narės tolygiai perorientuoja pagalbą į horizontaliuosius tikslus. 3. Valstybės pagalba finansų ir ekonomikos krizės laikotarpiu 3.1. Komisijos gairės su krize susijusiais atvejais 2008 m. rudenį pagilėjus finansų krizei, Komisija savo komunikatuose pateikė gaires dėl bankams skirtos valstybės pagalbos struktūros ir įgyvendinimo[22]. Šiuose komunikatuose Komisija pripažino, kad krizė yra pakankamai gili skiriamai pagalbai pateisinti pagal EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies b punktą, ir sukūrė darnią sistemą, pagal kurią valstybės narės atskiriems bankams ar pagal nacionalinę schemą teikia viešąsias garantijas, kapitalo atkūrimo priemones ir paramą sumažėjusios vertės turtui. Pagrindinis šiuose komunikatuose pateiktų gairių tikslas – užtikrinti, kad neatidėliotinomis finansinio stabilumo priemonėmis būtų garantuojamos vienodos sąlygos skirtingose valstybėse narėse įsikūrusiems ir valstybės paramą gaunantiems ir jos negaunantiems bankams. Kontroliuodama valstybės pagalbą, Komisija siekia sumažinti neigiamą šalutinį valstybės intervencinių priemonių poveikį valstybių narių, įvairių rizikos lygių pagalbos gavėjų, pagalbos gavėjų ir valstybės pagalbos negaunančių bankų rinkose ir kartu padėti pasiekti schemos tikslų. Europos Vadovų Taryba[23] dar kartą patvirtino savo įsipareigojimą atstatyti pasitikėjimą finansų rinka ir tinkamą jos veikimą ir pabrėžė, kad ES lygmens politikos priemonės turi atitikti bendrosios rinkos principus, jomis turi būti užtikrinamos vienodos sąlygos ir atsižvelgiama į patikimą krizės įveikimo strategiją. Šis procesas, viena vertus, apima esminį didelių sunkumų patiriančių bankų restruktūrizavimą, kita vertus – iš esmės patikimų bankų įprastinių rinkos sąlygų atstatymą. Šie pagrindiniai principai taip pat taikomi realiojoje ekonomikoje veikiančioms ir struktūrinių sunkumų patiriančioms įmonėms, kurios turės imtis restruktūrizavimo priemonių, kad atstatytų ilgalaikį gyvybingumą. Komisija išsamiai apžvelgė su finansų ir ekonomikos krize susijusius veiksmus valstybės pagalbos srityje specialioje šį pavasarį paskelbtoje rezultatų suvestinėje[24]. Joje pateikta išsami Bankų komunikato, Kapitalo atkūrimo, realiajai ekonomikai skirtos Laikinosios sistemos, Sumažėjusios vertės turto komunikato[25] ir jų taikymo santrauka. 2009 m. liepos 23 d. Komisija priėmė gaires dėl finansų sektoriaus gyvybingumo atkūrimo ir restruktūrizavimo priemonių vertinimo pagal valstybės pagalbos taisykles dabartinės krizės sąlygomis[26] , kuriose paaiškinami kriterijai, kuriuos šiuo metu Komisija taikys bankų restruktūrizavimo pagalbai. 3.2. Komisijos intervencija su krize susijusiais atvejais Komisijai tenka ir toliau teks pagrindinis vaidmuo derinant valstybių narių veiksmus, kad būtų išlaikytos vienodos sąlygos, išsaugotas bendrosios rinkos vientisumas ir kovojama su žalingą poveikį turinčiu protekcionizmu. Komisija toliau atidžiai stebės padėtį rinkoje ir peržiūrės valstybių narių paramos priemones, siekdama užtikrinti, kad jos būtų sukurtos taip, jog jomis būtų kuo labiau ribojami galimi rinkos iškraipymai ir palaikomas bendrosios rinkos veikimas. Be to, Komisija ypač pabrėžė, kad paramos priemonės turi būti kuriamos atsižvelgiant į vidutinįjį ir ilgąjį laikotarpį, visų pirma siekiant greitai atkurti konkurencinę aplinką. Galiausiai, Komisija rems restruktūrizavimo procesą valstybės pagalbos stebėjimo priemonėmis. Pavyzdžiui, Airija pranešė ketinanti valstybės garantijos schemą taikyti tik šešiems Airijos bankams, dėl to kyla didelė grėsmė, kad reikalavimų neatitinkantys konkurentai išvežtų nemažai kapitalo. Komisijos raginama Airijos Vyriausybė per keletą dienų patvirtino, kad garantijos schema bus taikoma visiems bankams, kurie turi patronuojamųjų bankų ar padalinių Airijoje ir aktyviai dalyvauja nacionaliniame ūkyje[27]. Kai Prancūzija paskelbė ketinanti teikti pagalbą automobilių sektoriui, dėl kurios suderinamumo su valstybės pagalbos ir bendrosios rinkos taisyklėmis iš pat pradžių kilo abejonių, Komisija taip pat aiškiai pareiškė, kad bet kokia pagalba, skiriama remiantis papildomomis nekomercinėmis sąlygomis, susijusiomis su investicijų vieta (ir (arba) kitu atveju – restruktūrizavimo priemonių geografiniu paskirstymu), negalėtų būti laikoma suderinama su bendrąja rinka. Pasibaigus įtemptoms Komisijos ir Prancūzijos valdžios institucijų diskusijoms, Prancūzija įsipareigojo netaikyti bendrosios rinkos taisyklėms prieštaraujančių sąlygų[28]. Tos pačios nuomonės laikytasi visais kitais atvejais, visų pirma Vokietijos planų dėl „Opel“[29] atžvilgiu. „Bradford&Bingley“[30] atveju Komisija užtikrino, kad pagalbos gavėjai būtų privatieji banko indėlininkai. Pritaikius valstybės intervencinę priemonę, leista tęsti privačiųjų klientų aptarnavimo veiklą parduodant privačiųjų klientų aptarnavimo padalinį, o sunkumų patiriančios banko dalies veiklą nutraukti. Neseniai Taryba įvertino bankų paramos schemų veiksmingumą ir bendrą finansų rinkos stabilumą ir veikimą[31] ir priėjo prie išvados, kad viešosios priemonės, kurių imtasi nuo 2008 m. trečiojo ketvirčio, padėjo stabilizuoti labai įtemptą finansų rinkos padėtį. Tačiau bankų veiklos sąlygos greičiausiai išliks sudėtingos, visų pirma dėl kredito nuostolių, susijusių su paskolų portfeliais. 3.3. Patvirtintos priemonės ir įsisavinimo lygis Nuo 2008 m. spalio mėn. iki 2009 m. spalio mėn. pabaigos Komisija patvirtino 73 kovos su krize priemones. Suskirsčius pagal priemonių rūšis, 32 iš jų yra schemos (garantijų schemos, kapitalo atkūrimo schemos, likvidumo intervencinės priemonės, paramos turtui intervencinės priemonės), o 41 – individualūs atvejai. Bendra didžiausia kovos su krize priemonių, kurias Komisija patvirtinto nuo 2008 m. spalio iki 2009 m. spalio, apimtis – maždaug 3,632 mlrd. EUR (29 % ES 27 BVP)[32]. Didžiausia garantijų schemų apimtis – 2,738 mlrd. EUR (22 % ES 27 BVP). Kapitalo atkūrimo priemonių suma – 231 mlrd. EUR[33] (2 % ES 27 BVP). Bendrųjų likvidumo priemonių ir paramos turtui intervencinių priemonių suma – 76 mlrd. EUR (0,6 % ES BVP). Be to, Komisija priėmė sprendimus dėl kelių ad hoc intervencinių priemonių atskiroms finansų įstaigoms, kurių bendra apimtis – 587 mlrd. EUR. Daugumą bendrųjų schemų Komisija patvirtino 2008 m. rudenį, paskelbus Bankų komunikatą ir Kapitalo atkūrimo komunikatą[34]. 2008 m. patvirtintų priemonių, įskaitant tiek schemas, tiek ad hoc pagalbą, suma – 3,361 mlrd. EUR. 2009 m. valstybių narių naujų papildomų paramos priemonių poreikis buvo nedidelis. Nuo 2009 m. sausio mėn. iki kovo mėn. Komisija patvirtino papildomų sanavimo ir stabilizavimo priemonių, kurių suma – 96 mlrd. EUR. Nuo 2009 m. balandžio mėn. valstybės narės priėmė papildomų priemonių, kurių bendra didžiausia apimtis – tik 175 mlrd. EUR[35]. Bankams skirtų priemonių įsisavinimo lygis – tai faktinis priemonės panaudojimas, palyginti su praneštomis ir patvirtintomis sumomis. Tai pirminis schemų veikimo rodiklis[36]. Pirmiau nurodyta didžiausia visos pagalbos apimtis faktiškai neišnaudota. Kaip pranešė Komisija[37], kovos su krize priemonių įsisavinimo lygis yra maždaug 33 % garantijų atveju ir 55 % kapitalo atkūrimo atveju. 3.4. 2008 m. skirta valstybės pagalba Bendra valstybės pagalbos, kurią valstybės narės skyrė kovos su krize priemonėmis[38], suma 2008 m. buvo maždaug 212,2 mlrd. EUR (1,7 % ES 27 BVP). Didžiausia Komisijos patvirtintų priemonių, kurių 2008 m. ėmėsi valstybės narės finansų rinkai stabilizuoti, apimtis – 3361 mlrd. EUR. Pagal valstybių narių pateiktas metines ataskaitas valstybės narės įgyvendino priemonių, kurių nominali vertė – 958 mlrd. EUR. Tai reiškia, kad įsisavinimo lygis – 29 %. Remiantis pirmaisiais skaičiavimais, 2008 m. taikytų paramos priemonių pagalbos elemento, kuris yra valstybės išmokų paramą gaunančioms finansų įstaigoms rodiklis, suma – 212,2 mlrd. EUR (1,7 % ES 27 BVP). 2008 m. Komisija patvirtino kovos su krize priemones, apie kurias pranešė septyniolika valstybių narių. Tik trylika valstybių narių pranešė, kad šios priemonės 2008 m. jau buvo įgyvendinamos. 2008 m. ad hoc kovos su krize priemonės[39] sudarė 37 % visos kovos su krize pagalbos, o pagal schemas skiriama pagalba – 63 %. Patvirtintų kovos su krize priemonių apžvalga pateikta priedo „ES valstybių narių valstybės pagalbos faktai ir skaičiai“ 3 skyriuje. 4. Valstybės pagalbos taisyklių supaprastinimas 4.1. Naujoji valstybės pagalbos kontrolės struktūra 2005 m. birželio mėn. VPVP Komisija paskelbė ketinanti valstybės pagalbos politiką toliau naudoti kaip veiksmingą politikos priemonę augimui skatinti ir darbo vietoms kurti. Remiantis šiuo planu pradėta beveik visų valstybės pagalbos taisyklių ir procedūrų peržiūra[40]. Keturi pagrindiniai reformos programos principai: - mažesnė ir tikslingesnė valstybės pagalba; - patobulintas ekonominis metodas; - veiksmingesnės procedūros, geresnis įgyvendinimas, didesnis nuspėjamumas ir skaidrumas; - Komisijos ir valstybių narių bendra atsakomybė. Komisijai suteikta išimtinė kompetencija vertinant valstybės pagalbos priemonių suderinamumą su EB sutartimi. Valstybės narės atitinkamai įpareigotos pranešti apie visas priemones Komisijai prieš jas įgyvendindamos[41], nebent joms taikomas de minimis reglamentas arba bendrosios išimties reglamentas[42], visų pirma Bendrasis bendrosios išimties reglamentas (toliau – BBIR)[43]. Šis pakeitimas grindžiamas tuo, kad tokios priemonės greičiausiai neturėtų didelio neigiamo poveikio konkurencijai Bendrijos lygmeniu ir kartu jomis būtų prisidėta siekiant bendros svarbos tikslo, todėl tokias priemones galima įgyvendinti Komisijai apie jas iš anksto nepranešus, jei jos atitinka atitinkamų teisės priemonių kriterijus. Valstybės narės, prieš įgyvendindamos valstybės pagalbos priemones, kurias Komisija turi išnagrinėti, gali pranešti apie pagalbos schemas. Kai schema patvirtinama, valstybės narės gali skirti pagalbą atskiriems subjektams nepranešdamos apie tai Komisijai. Atskirai reikia pranešti tik apie dideles tam tikras ribas viršijančias sumas, skiriamas atskiriems subjektams pagal pagalbos schemą, ir apie individualią pagalbą (taip pat vadinamą ad hoc pagalba), kuri skiriama ne pagal schemą. Trijų srautų sistema: bendrosios išimtys, standartinis ir išsamus vertinimas Kad procedūros ir sprendimų priėmimo procesas vyktų greičiau ir veiksmingiau, Komisija iš esmės pakeitė valstybės pagalbos kontrolės struktūrą. Tą ji padarė nustatydama, kad įvairios pagalbos priemonės būtų kontroliuojamos skirtingu jų galimą poveikį konkurencijai ir prekybai atitinkančiu lygmeniu. Naujoji struktūra grindžiama 3 srautų sistema: bendrosiomis išimtimis (įskaitant de minimis išimtis), standartiniu vertinimu ir išsamiu vertinimu. Nors bendrosios išimties priemonių skaičius didėja, dauguma individualių atvejų ar schemų, apie kurias vis dar reikia pranešti, vertinamos standartiniu būdu, kuriuo užtikrinamas sklandus vertinimo procesas. Nuo 2007 m. iki 2009 m. vidurio išsamus vertinimas atliktas tik dėl 25 iš 177 mokslinių tyrimų, taikomosios veiklos ir naujovių diegimo atvejų ir dėl 10 iš 49 rizikos kapitalo atvejų. Išsamių vertinimų dėl atvejų, priskiriamų kokiam nors horizontaliajam tikslui, neatlikta. Naujoji supaprastinta procedūra Kad pranešimo apie priemones, kurios a priori suderinamos su bendrąja rinka, procesas būtų dar sklandesnis, 2009 m. rugsėjo mėn. Komisija nustatė supaprastintą procedūrą[44]. Šia naująja procedūra Komisija siekia užtikrinti, kad pagalba, kuri aiškiai yra suderinama su bendrąja rinka, būtų patvirtinta greičiau, t. y. per vieną mėnesį, remiantis išsamiu valstybės narės pranešimu. 4.2. Individualių atvejų vertinimas daugiausia dėmesio skiriant keliems didelės apimties pagalbos, kuri gali iškraipyti rinką, atvejams Valstybės narės vis dažniau pasinaudoja bendrosios išimties pagalbos galimybėmis ir toliau naudojasi schemomis, pagal kurias pagalbą atskiroms įmonėms galima skirti atskirai nepranešant Komisijai. 2008 m. 648 bendrosios išimties pagalbai priskiriamos naujos priimtos priemonės sudaro 66 %, 248 schemos, dėl kurių Komisija priėmė sprendimus 2008 m. – 25 %, o 92 individualios pagalbos priemonės – 9 %. Kalbant apie praneštą pagalbos apimtį (neįskaitant kovos su krize priemonių), individuali pagalba sudarė tik 5 % visos pagalbos pramonei ir paslaugoms (2,5 mlrd. EUR), pagal schemas skiriama pagalba – 76 % (40 mlrd. EUR), o bendrosios išimties pagalba – 19 % (10 mlrd. EUR). Tai reiškia, kad Komisijai atskiro vertinimo gavėjų lygmeniu nereikėjo atlikti dėl 95 % valstybių narių skirtos pagalbos pramonei ir paslaugoms, tačiau būtina laikytis valstybės pagalbos drausmės. 4.3. Beveik 19 % pagalbos pramonei ir paslaugoms taikytos bendrosios išimtys 2008 m. bendrosios išimties pagalba išlaidų atžvilgiu gerokai padidėjo, t. y. iki 10 mlrd. EUR (19 % visos pagalbos pramonei ir paslaugoms), palyginti su 2007 m. (6,3 mlrd. EUR – 13 %) ir 2006 m. (3 mlrd. EUR – 6 % visos pagalbos). Šis padidėjimas daugiausia susijęs su 2007 m. suteikta galimybe taikyti bendrąsias išimtis regioninei pagalbai. Be to, vis dažniau pagalba skiriama pagal kitus jau nustatytus bendrosios išimties pagalbos tikslus, t. y. pagalbą MVĮ, mokymui ir užimtumui. Naujų BBIR nustatytų tikslų galimybes reikės išnagrinėti ateityje, nes naujasis reglamentas įsigaliojo tik 2008 m. rugpjūčio pabaigoje. 5. Valstybės pagalbos taisyklių įgyvendinimas Neteisėta pagalba EB sutarties 88 straipsnio 3 dalimi valstybės narės įpareigojamos ne tik pranešti Komisijai apie valstybės pagalbos priemones prieš jas įgyvendindamos, bet ir neįgyvendinti priemonių, apie kurias pranešta, kol Komisija nepaskelbia tyrimo rezultatų. Kai nesilaikoma vieno iš šių įpareigojimų, valstybės pagalbos priemonė laikoma neteisėta. 2000–2008 m. Komisija priėmė 811 sprendimų dėl neteisėtos pagalbos. Dėl 23 % neteisėtos pagalbos atvejų (187 atvejai) Komisija ėmėsi priemonių ir priėmė neigiamus sprendimus dėl su bendrąja rinka nesuderinamų pagalbos priemonių. Šiuose neigiamuose sprendimuose paprastai reikalaujama, kad atitinkama valstybė narė susigrąžintų neteisėtai skirtą pagalbą. Dėl kitų 2 % neteisėtos pagalbos atvejų (15 atvejų) Komisija priėmė sąlyginius sprendimus. Šis maždaug 25 % intervencijos neteisėtos pagalbos atveju lygis yra maždaug dešimt kartų didesnis nei neigiamų ir sąlyginių sprendimų dėl priemonių, apie kurias pranešta tinkamai, procentinė dalis. Daugiau kaip pusė intervencijos atvejų susiję su pramonės ir paslaugų sektoriumi, maždaug ketvirtadalis – su žemės ūkio, o likusioji dalis – su transporto, anglies ir žuvininkystės sektoriais. Pagalbos susigrąžinimas 2009 m. pirmajame pusmetyje tolesnės pažangos pasiekta vykdant priimtus sprendimus dėl pagalbos susigrąžinimo. Bendras nebaigtų pagalbos susigrąžinimo bylų skaičius sumažėjo iki 43 (palyginti su 50 bylų 2007 m. viduryje ir 94 bylomis 2004 m. pabaigoje). Nuo 2000 m. toliau didėjo neteisėtos ir su bendrąja rinka nesuderinamos susigrąžintos pagalbos suma: 2004 m. gruodžio mėn. – 2,3 mlrd. EUR, o 2009 m. birželio 30 d. – 9,4 mlrd. EUR. Tai reiškia, kad susigrąžintinos neteisėtos ir su bendrąja rinka nesuderinamos pagalbos procentinė dalis sumažėjo nuo 75 % (2004 m. pabaigoje) iki maždaug 9 % (2009 m. birželio 30 d.). Be to, Komisija priėmė keletą sprendimų dėl pagalbos susigrąžinimo žemės ūkio, žuvininkystės ir transporto sektoriuose. Valstybės pagalbos teisės įgyvendinimas: bendradarbiavimas su nacionaliniais teismais Komisija neseniai priėmė naują Pranešimą dėl nacionalinių teismų įgyvendinamos valstybės pagalbos teisės[45]. Pranešimu siekiama dviejų tikslų: - naujuoju pranešimu siekiama nacionaliniams teismas ir galimiems ieškovams pateikti aiškias gaires įvairiais klausimais, kurie gali kilti nagrinėjant su valstybės pagalba susijusias bylas nacionaliniuose teismuose; - be to, naujuoju pranešimu Komisija siekia sustiprinti bendradarbiavimą su nacionaliniais teismais atskirais atvejais. Priėmusi naująjį pranešimą, Komisija ketina aktyviau skatinti privatųjį valstybės pagalbos teisės įgyvendinimą. Ex post kontrolė Įsigaliojus BBIR, pagalbos priemonių, kurioms pranešimo įpareigojimas netaikomas, skaičius vis didėja. To reglamento 10 straipsnis – ex post kontrolės vykdymo atrankos būdu pagrindas. Išnagrinėjus pirmų trijų patikrinimų rezultatus, paaiškėjo, kad iš esmės esamos valstybės pagalbos struktūros dalis, kuria sudaromos galimybės patvirtinti pagalbos schemas, o valstybėms narėms – įgyvendinti pagalbos priemones pagal BBIR, veikia patenkinamai. PRIEDAS Komisijos tarnybų darbinis dokumentas „ES valstybių narių valstybės pagalbos faktai ir skaičiai“ [1] http://www.eftasurv.int/information/sascoreboard/. [2] 2009 m. spalio 14 d. Komisijos komunikatas Europos Parlamentui ir Tarybai „Ilgalaikis viešųjų finansų tvarumas atsigaunant ekonomikai“, COM (2009) 545, (http://ec.europa.eu/economy_finance/thematic_articles/article15994_en.htm). [3] Bendrijos laikinoji valstybės pagalbos priemonių sistema siekiant padidinti galimybes gauti finansavimą dabartinės finansų ir ekonomikos krizės sąlygomis; suvestinė redakcija OL C 83, 2009 4 7 ; su vėlesniais pakeitimais OL C 261, 2009 10 31, p. 2. [4] Bendra valstybės pagalba apima gamybos, paslaugų, anglies, žemės ūkio, žuvininkystės ir iš dalies transporto sektorių pagalbą, tačiau dėl palyginamų duomenų stokos neapima geležinkelių sektoriaus pagalbos ir pagalbos, susijusios su visuotinės ekonominės svarbos paslaugų kompensavimu. Pagalbos sumos – tai valstybės pagalbos priemonės pagalbos elementas, nebent nurodoma kitaip (žr. metodologines pastabas pridėtame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente). [5] ES 27 – visos ES valstybės narės. [6] ES 15 – valstybės narės, kurios prie ES prisijungė iki 2004 m. [7] Išskyrus geležinkelių transportą. [8] Taip pat žr. Komisijos tarnybų darbinio dokumento „ES valstybių narių valstybės pagalbos faktai ir skaičiai“ 2.3.5 dalį. [9] Kovos su krize priemonės neįtrauktos. [10] Šaltinis: Konkurencijos generalinis direktoratas; BVP skaičiai: Eurostatas. [11] ES 12 – 2004 m. ir vėliau prisijungusios valstybės narės. [12] Jungtinė Karalystė – 0,2 mlrd. EUR, Vokietija – 0,9 mlrd. EUR ir Italija 0,4 mlrd. EUR. [13] Švedija – 0,6 mlrd. EUR, Belgija – 0,4 mlrd. EUR, Prancūzija – 0,3 mlrd. EUR. [14] Visų pirma pagal 2007 m. Investicinės paramos įstatymą Investitionszulagengesetz (N357a/2006 ir XR 6/2007). [15] Didelę jos dalį galima priskirti NN 61/2004 Atleidimas nuo mokesčių biokurui. [16] Pavyzdžiui, pagal XE 11/2004 Neįgaliųjų užimtumo išlaidų kompensavimas MVĮ ir N 575/2007 Anglies sektorius 2008–2015 m . [17] Jei kovos su krize priemonės būtų įskaičiuotos, horizontaliosios pagalbos dalis sumažėtų iki 17,5 %. [18] Pagalbos aplinkos apsaugai ir energijos taupymo kategorijai priskiriamos dviejų rūšių priemonės. Pirmosios rūšies priemonėmis siekiama tiesioginės naudos aplinkai. Antrosios rūšies priemonės susijusios su aplinkos apsaugos mokesčių lengvatomis ar atleidimu nuo tokių mokesčių. Antrosios rūšies priemonių atveju pagalbos išlaidos negali būti laikomos naudos aplinkai įvertinimo rodikliu, nes tokios naudos siekiama mokesčiais, o ne atleidimu nuo jų. Išsamesnė informacija pateikta 2008 m. gegužės 21 d. 2008 m. pavasario rezultatų suvestinėje, COM (2008) 304. [19] Žr. 2008 m. lapkričio 17 d. 2008 m. rudens rezultatų suvestinę, COM (2008) 751, p. 30. [20] Žr. 2007 m. gruodžio 13 d. 2007 m. rudens rezultatų suvestinę, COM (2007) 791, p. 22. [21] Į šias procentines dalis neįtrauktos gamybos ir paslaugų sektoriams skirtos priemonės horizontaliesiems tikslams įgyvendinti. [22] Žr. Komisijos komunikatą „Valstybės pagalbos taisyklių taikymas finansų įstaigoms skirtoms priemonėms dėl dabartinės pasaulinės finansų krizės“, OL C 270, 2008 10 25, p. 8 (toliau – Bankų komunikatas); Komisijos komunikatą „Finansų įstaigų kapitalo atkūrimas esant dabartinei finansų krizei: pagalbos apribojimas iki mažiausios būtinos sumos ir apsaugos priemonės nuo netinkamo konkurencijos iškraipymo, OL C 10, 2009 1 15, p. 2 (toliau – Kapitalo atkūrimo komunikatas); Komisijos komunikatą dėl sumažėjusios vertės turto tvarkymo Bendrijos bankų sektoriuje, OL C 72, 2009 3 26 (toliau – Sumažėjusios vertės turto komunikatas); Komisijos komunikatą dėl finansų sektoriaus gyvybingumo atkūrimo ir restruktūrizavimo priemonių vertinimo pagal valstybės pagalbos taisykles dabartinės krizės sąlygomis, OL C 195, 2009 8 19, p. 9. [23] Žr. 2009 m. birželio 18–19 d. Briuselio Europos Vadovų Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės išvadų II dalį. [24] 2009 m. pavasario rezultatų suvestinė (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/studies_reports.html). [25] Trumpas šių komunikatų pristatymas pateikiamas priedo „ES valstybių narių valstybės pagalbos faktai ir skaičiai“ 3 skyriuje. [26] Komisijos komunikatas dėl finansų sektoriaus gyvybingumo atkūrimo ir restruktūrizavimo priemonių vertinimo pagal valstybės pagalbos taisykles dabartinės krizės sąlygomis, OL C 195/2009, 2009 8 19. [27] Žr. NN 48/2008 Airijos bankams skirta garantijos schema . [28] Žr. pranešimą spaudai (Memo/09/90). [29] Žr. spaudos pranešimus Memo/09/460 ir Memo/09/411. [30] NN 41/2008 Sanavimo pagalba bankui „Bradford & Bingley“. [31] 2009 m. birželio 18–19 d. Europos Vadovų Tarybai skirtos ECOFIN tarybos ataskaitos dėl finansinės paramos schemų veiksmingumo priedas – Darbo grupės ataskaita dėl finansinės paramos priemonių veiksmingumo peržiūros. [32] Šis skaičius – tai bendra didžiausia garantijų sistemų, sanavimo ir restruktūrizavimo paketų ir kitų valstybių narių priimtų priemonių suma. [33] Įskaičiuojant kapitalo atkūrimo schemas ir schemas, į kurias įtrauktos ir kapitalo atkūrimo, ir kitos priemonės. 2009 m. pavasario rezultatų suvestinėje paskelbtos sumos skiriasi dėl skirtingos schemų klasifikacijos. Šiame leidime likvidumo intervencinės priemonės yra atskira kategorija. [34] 2009 m. pavasario rezultatų suvestinėje daugiausia nagrinėjamos valstybės pagalbos intervencinės priemonės dabartinės finansų ir ekonomikos krizės laikotarpiu, ir apžvelgiamos priemonės, kurias Komisija peržiūrėjo iki 2009 m. kovo 31 d. [35] Be kita ko , šešias schemas pagal Bankų komunikatą, vieną – pagal Sumažėjusios vertės turto komunikatą ir vieną specialią schemą. [36] Aukštas įsisavinimo lygis tam tikroje valstybėje narėje dar nereiškia, kad priemonė yra tinkama arba netinkama. Žemą įsisavinimo lygį tam tikrose valstybėse narėse iš dalies lemia tai, kad skelbiamos schemų sumos viršija faktinį poreikį. Be to, kai kuriose valstybėse narėse bankai dažnai už mažesnę kainą galėjo lengvai gauti lėšų rinkoje. [37] Išsamesnė informacija pateikta 2009 m. rugpjūčio 7 d. Konkurencijos generalinio direktorato finansų sektoriui skirtų garantijų ir kapitalo atkūrimo schemų dabartinės krizės laikotarpiu peržiūroje ( http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/review_of_schemes_en.pdf ). [38] Įskaitant kai kurias individualias ankstyvąsias pirmojo krizės etapo priemones, priimtas pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires, ir priemones, patvirtintas pagal 2008 m. įgyvendinamą Bankų komunikatą ir Kapitalo atkūrimo komunikatą. Su realiosios ekonomikos krize susijusios priemonės, patvirtintos pagal Laikinąją sistemą, į šį skirsnį neįtrauktos, nes buvo priimtos ir įgyvendinamos 2009 m. [39] Pagalbos apimtis pranešta arba apskaičiuota. [40] Žr. priedo „ES valstybių narių valstybės pagalbos faktai ir skaičiai“ 2 lentelę. [41] EB sutarties 88 straipsnis; išsamios nuostatos – 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamente Nr. 659/1999, OL L83/1, 1999 3 27, p. 1–9. [42] 2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1998/2006 dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai, OL L 379, 2006 12 28, p. 5. [43] 2008 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 800/2008, skelbiantis tam tikrų rūšių pagalbą suderinama su bendrąja rinka taikant Sutarties 87 ir 88 straipsnius (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas) , OL L 214, 2008 8 9, p. 3. [44] Komisijos pranešimas apie supaprastintą procedūrą, taikomą tam tikrų rūšių valstybės pagalbai, OL C136, 2009 6 16, p. 3–12. [45] Komisijos pranešimas dėl nacionalinių teismų įgyvendinamos valstybės pagalbos teisės, OL C 85, 2009 4 9, p. 1.