[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 1.12.2008 KOM(2008) 805 galutinis 2008/0228 (CNS) Pasiūlymas TARYBOS DIREKTYVA iš dalies keičianti Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos nuostatas dėl mokesčių vengimo, susijusio su importu ir kitais tarpvalstybiniais sandoriais (pateikta Komisijos) AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIūLYMO APLINKYBėS | 110 | Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Šis pasiūlymas yra įprastinių priemonių, kurios artimiausiu metu bus pateiktos kaip ES lygmens koordinuotas kovos su sukčiavimu PVM srityje metodas, rinkinio dalis. Šiame pasiūlyme išdėstyti PVM direktyvos pakeitimai, būtini dviems paskelbtoms priemonėms, susijusioms su tam tikru importuojamų prekių neapmokestinimu PVM ir solidariąja atsakomybe, įgyvendinti. Pasiūlymo tikslai yra patikslinti jau dabar esančio konkretaus importuojamų prekių neapmokestinimo, kuriuo šiuo metu piktnaudžiaujama pasinaudojant sukčiavimo schemomis, sąlygas ir mokesčių administracijas aprūpinti priemone PVM iš neįsisteigusių prekybininkų susigrąžinti tais atvejais, kai šiems prekybininkams nesilaikant prievolės pranešti buvo sudarytos palankesnės sąlygos sukčiauti. | 120 | Bendrosios aplinkybės 2007 m. gruodžio 4 d. Ekonomikos ir finansų taryba paprašė Komisijos tęsti darbą dėl įprastinių kovos su sukčiavimu PVM srityje priemonių, visų pirma Kovos su mokestiniu sukčiavimu strategijos (KMSS) ekspertų grupėje, per 2008 m. pirmąjį pusmetį pateikti išvadas ir prireikus apsvarstyti teisės aktų pasiūlymus dėl įprastinių priemonių. Nuo to laiko vykusiose diskusijose valstybės narės aiškiai nurodė, jog nori, kad Komisija paspartintų darbą, susijusį su įprastinėmis kovos su sukčiavimu PVM srityje priemonėmis, ir pateiktų Tarybai teisės aktų pasiūlymus, kaip ištaisyti dabartinių teisės aktų trūkumus. Atsižvelgdama į Tarybos prašymą Komisija parengs komunikatą dėl suderintos strategijos kovai Europos Sąjungoje su sukčiavimu PVM srityje gerinti, nustatydama priemones, dėl kurių ji artimiausiu metu ketina pateikti teisės aktų pasiūlymus. Šis Komisijos komunikatas taip pat pasiūlytas priimti šiandien. Šis pasiūlymas yra vienas iš pirmųjų šiame komunikate paskelbtų pasiūlymų. | 130 | Pasiūlymo srityje taikomos nuostatos a) Importuojamų prekių neapmokestinimas PVM PVM direktyvos (2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB) 143 straipsnio d dalyje numatytas importuojamų prekių neapmokestinimas PVM, kai importuotos prekės tiekiamos arba perduodamos Bendrijos viduje apmokestinamajam asmeniui kitoje valstybėje narėje. Kadangi valstybėms narėms leista nuspręsti dėl praktinio šios nuostatos, įskaitant šio neapmokestinimo sąlygas, įgyvendinimo, atsirado tam tikrų skirtumų. PVM direktyvos 145 straipsnio 1 dalyje teigiama, kad prireikus Komisija pateikia Tarybai pasiūlymus patikslinti 143 straipsnyje išvardytų neapmokestinimo PVM nuostatos taikymo sritį ir nustatyti išsamias jos įgyvendinimo taisykles. Iki šiol Komisija tokių pasiūlymų nepateikė. Sukčiavimo tyrėjai valstybėse narėse atkreipė Komisijos dėmesį į tai, kad šio konkretaus importuojamų prekių neapmokestinimo atvejų vis dažniau pasitaiko jų nustatytose „dingusio prekiautojo“ Bendrijos viduje sukčiavimo schemose. Atlikus tolesnį šios problemos tyrimą paaiškėjo, kad dėl netinkamo šios neapmokestinimo nuostatos įgyvendinimo nacionalinėje teisėje sudaromos labai palankios sąlygos ja naudotis nesąžiningai, o muitinės ir mokesčių administracijos Bendrijoje neužtikrina tolesnio fizinio importuojamų prekių judėjimo. Atsižvelgiant į didelį piktnaudžiavimo šia neapmokestinimo nuostata mastą, Komisija turėtų inicijuoti teisės aktus, kad Bendrijos lygmeniu būtų nustatytos išsamios šios nuostatos įgyvendinimo taisyklės. b) Solidarioji atsakomybė PVM direktyvos 205 straipsnyje nustatyta, kad valstybės narės gali numatyti, kad kitas asmuo nei tas, kuriam tenka prievolė sumokėti PVM, turi būti laikomas asmeniu, kuriam tenka prievolė solidariai sumokėti PVM. Atsižvelgiant į proporcingumo, skaidrumo ir teisinio tikrumo principus ir siekiant užtikrinti vienodą šios nuostatos taikymą tais atvejais, kai asmuo, kurio tiekiamos prekės Bendrijos viduje neapmokestintos PVM, neįvykdė prievolės pranešti, yra būtina taikyti privalomą solidariąją atsakomybę ir nustatyti išsamias šios atsakomybės taikymo sąlygas. | 140 | Derėjimas su kitomis Europos Sąjungos politikos sritimis ir tikslais Kova su mokestiniu sukčiavimu įtraukta į Lisabonos strategiją. 2005 m. spalio 25 d. komunikate dėl mokesčių ir muitų politikos įnašo į Lisabonos strategiją Komisija pabrėžė, kad dėl mokestinio sukčiavimo labai iškraipomas vidaus rinkos veikimas, trukdoma sąžiningai konkurencijai ir daroma įtaka pajamoms, skirtoms viešosioms paslaugoms valstybėse finansuoti. Kadangi valstybės institucijos privalo užpildyti atitinkamą pajamų trūkumą, kuo daugiau sukčiaujama, tuo labiau didėja mokesčių našta mokesčių įstatymų besilaikančioms įmonėms. Siūlyme valstybėms narėms numatoma aiškesnė kai kurių priemonių, kurių jos gali imtis siekdamos efektyviau kovoti su sukčiavimu ir užtikrinti PVM už tam tikrus sandorius surinkimą, kai tiekėjas sąmoningai prisidėjo prie rizikos, susijusios su PVM pajamų praradimu jų teritorijoje, taikymo sritis. | 2. KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS šALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMAS | Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis | 211 | Konsultacijų metodai, pagrindiniai tiriamieji sektoriai ir bendras respondentų apibūdinimas Techninis darbas šioje srityje atliktas drauge su valstybių narių ekspertais. | 212 | Atsakymų santrauka ir kaip į juos buvo atsižvelgta a) Importuojamų prekių neapmokestinimas PVM Ekspertai atlikę su importu susijusį tyrimą pateikė keletą rekomendacijų. Kai kuriose rekomendacijose buvo siūloma, kad importo valstybėje narėje prekių importuotojas turėtų būtų įregistruotas PVM mokėtoju arba toje valstybėje narėje paskirti mokesčių atstovą, kaip jau numatyta PVM direktyvos 214 straipsnio 1 dalies a punkte. Šis importuotojas pareigūnams, atsakingiems už PVM prievoles importuojamoms prekėms, turėtų pateikti apmokestinamojo asmens, kuris įsisteigęs kitoje valstybėje narėje ir kuriam bus siunčiamos prekės, PVM mokėtojo kodą. Be to, importuotojui turėtų būti užtikrinta galimybė importuojant įrodyti, kad prekės iš importo valstybės narės bus siunčiamos arba vežamos į kitą valstybę narę. Šiomis rekomendacijomis yra pagrįstas siūlomas PVM direktyvos 143 straipsnio d dalies pakeitimas. Kitos rekomendacijos buvo labiau susijusios su administracine veikla, dėl kurios PVM direktyvos iš dalies keisti nereikia. b) Solidarioji atsakomybė Su valstybių narių ekspertais taip pat aptartos pagrindinės solidariosios atsakomybės principo taikymo tarp valstybių sąlygos, kurios įtrauktos į teisės akto teksto projektą. | Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas | 229 | Nepriklausomo tyrimo neprireikė. | 230 | Poveikio vertinimas Abi priemonės yra labiau susijusios su techniniais dviejų PVM direktyvos straipsnių pritaikymais siekiant patikslinti šių dviejų straipsnių taikymą. Kadangi dabartinio Bendrijos PVM teisės akto pakeitimai yra neesminiai, buvo manoma, kad poveikio vertinimas nebūtinas. Nesudaroma papildomų sunkumų susijusiam verslui ir neatsiranda papildomų sąnaudų ūkinės veiklos vykdytojams ar mokesčių administracijoms. | 3. TEISINIAI PASIūLYMO ASPEKTAI | 305 | Siūlomų veiksmų santrauka Šiuo pasiūlymu siekiama pakeisti du dabartinius PVM direktyvos straipsnius. a) Importuojamų prekių neapmokestinimas PVM Pirmąją priemone bus patikslintos sąlygos, kurių reikėtų laikytis norint teisėtai tam tikrais atvejais neapmokestinti importuojamų prekių. b) Solidarioji atsakomybė Antrąja priemone siekiama apmokestinamajam asmeniui, tiekiančiam prekes Bendrijos viduje, nustatyti solidariąją atsakomybę už PVM, mokėtiną už įsigijimą Bendrijos viduje, įvykusį kitoje valstybėje narėje, kurioje jis neįsisteigęs, jei jis visai arba laiku nepateikė sumuojančios ataskaitos arba jei jo pateiktoje sumuojančioje ataskaitoje nenurodyta tinkama informacija. | 310 | Teisinis pagrindas Europos bendrijos steigimo sutarties 93 straipsnis. | 320 | Subsidiarumo principas Subsidiarumo principas taikomas tiek, kiek pasiūlymas nepriklauso išimtinei Bendrijos kompetencijai. | Valstybės narės negali tinkamai pasiekti pasiūlymo tikslų dėl toliau nurodytos (-ų) priežasties (-čių). | 321 | Šiuo atveju Tarybos direktyvoje 2006/112/EB nustatytos Bendrijos PVM sistemos veikimą reglamentuojančios taisyklės. Siekiant dar labiau patikslinti šias dvi suderintas galiojančias nuostatas, jos turėtų būti iš dalies pakeistos Bendrijos priimtu teisės aktu. Valstybės narės negali priimti nacionalinių teisės aktų, kurie prieštarautų Bendrijos teisės aktams. | Bendrijos veiksmais bus galima geriau pasiekti pasiūlymo tikslų dėl toliau nurodytos (-ų) priežasties (-čių). | 324 | Bendrijos lygmens priemonėmis galima veiksmingiau kovoti su mokesčių vengimu. | 325 | Jomis taip pat bus užtikrintas suderintas nuostatų taikymas. | 327 | a) Importuojamų prekių neapmokestinimas PVM Siekiant išvengti importuojamų prekių neapmokestinimo PVM perkėlimo į tas valstybes nares, kuriose netaikomos tokios griežtos sąlygos, yra būtina nustatyti Europos lygmens papildomas sąlygas. b) Solidarioji atsakomybė Pagal teisinio tikrumo principą visi ES įsisteigę prekybininkai privalo žinoti, kad jie gali būti laikomi asmenimis, kuriems gali tekti solidariai sumokėti PVM už prekių įsigijimą Bendrijos viduje, įvykusį kitoje valstybėje narėje, ir kokiomis sąlygomis taikoma jiems nustatyta taikytina solidarios atsakomybės prievolė. Šios sąlygos turi būti aiškios, ir jas privaloma vienodai taikyti visose valstybėse narėse. | Todėl šis pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą. | Proporcingumo principas Pasiūlymas neprieštarauja proporcingumo principui dėl nurodytos (-ų) priežasties (-čių). | 331 | Siūlomi Direktyvos pakeitimai yra nedideli. a) Importuojamų prekių neapmokestinimas PVM Iš esmės, papildomos importuojamų prekių neapmokestinimo PVM sąlygos turėtų būti taikomos jau dabar, jos įtraukiamos tik tam, kad valstybėms narėms būtų lengviau laikytis suderinto metodo kontroliuojant praktinį neapmokestinimo nuostatos taikymą. Informaciją, kurią turi pateikti importuotojas, nesiskiria nuo tos, kuri yra būtina jau dabar, kad importuojamos prekės būtų neapmokestintos PVM. Importuotojas paprasčiausiai turi įrodyti, kad importuojamos prekės Bendrijos viduje bus tiekiamos arba gabenamos į kitą valstybę narę neapmokestinant jų PVM, ir pranešti apie tai sumuojančioje ataskaitoje. Neatsiranda jokios papildomos finansinės naštos, o administracinė našta nėra nauja, ji yra labai nedidelė ir taikoma tik importuotojams, norintiems pasinaudoti 4200 muitinės procedūra, taip išvengiant PVM mokėjimo už importuojamas prekes, kai importuotos prekės Bendrijos viduje tiekiamos arba perduodamos kiti valstybei narei. Iš tikrųjų šią informaciją šiems importuotojams reikėtų pranešti jau šiandien. b) Solidarioji atsakomybė Kalbant apie solidariąją atsakomybę, visose valstybėse narėse nustatyta speciali sąlyginė ir privaloma solidariosios atsakomybės taisyklė tiems atvejams, kai tiekėjui per aplaidumą nepateikus ar per vėlai pateikus sumuojančią ataskaitą arba sumuojančioje ataskaitoje pateikus ne visą informaciją apie tiekimą Bendrijos viduje, prarandamas už įsigijimą Bendrijos viduje, įvykusį kitoje valstybėje narėje, mokamas PVM. Tiekėjui taip pat turi būti leista valstybės narės, kurioje mokamas PVM už Bendrijos viduje įsigytas prekes, mokesčių administracijoms įrodyti, kad jo aplaidumas yra tinkamai pagrįstas ir kad prievolės pranešti neįvykdymas buvo paprasčiausiai didelė netyčinė klaida. | 332 | Be to, šiai nuostatai toliau taikoma dabartinė Europos Teisingumo Teismo praktika. Šia taisykle nustatoma aiški ir tiksli prievolė apmokestinamajam asmeniui, Bendrijos viduje tiekiančiam prekes, kad jis galėtų tiksliai žinoti savo teises ir prievoles bei atitinkamai imtis priemonių. Todėl siūloma priemonė atitinka susijusiam prekybininkui svarbią teisinio tikrumo sąlygą. Dėl to, kad tiekėjas turi pateikti teisingą sumuojančią ataskaitą, neatsiranda papildomos administracinės naštos verslui, nes ši prievolė jau yra taikoma Bendrijos PVM teisės aktuose. Svarbu priminti, kad pagrindinė, jei ne vienintelė, valstybių narių gaunama informacija apie jų teritorijoje įvykusį įsigijimą Bendrijos viduje yra ta, kurią prekių tiekėjai pateikia sumuojančiose ataskaitose. Todėl pateikiant ir perduodant šią informaciją joje būtina nurodyti teisingus duomenis, siekiant ją naudoti kaip kontrolės priemonę. Šis apmokestinamasis asmuo, tiekiantis prekes Bendrijos viduje, dar rizikuos tik tuo, kad jam teks prievolė solidariai sumokėti PVM, jei prekes įsigijęs asmuo nepateiks PVM deklaracijos už Bendrijos viduje įsigytas prekes. Taigi abi siūlomos priemonės yra tikslingai orientuotos ir jų taikymo sritis yra ribota – jos atitinka proporcingumo principą ir teisinio tikrumo reikalavimą. | Pasirinkta priemonė | 341 | Siūloma priemonė – direktyva. | 342 | Kitos priemonės nėra laikomos tinkamomis dėl nurodytos (-ų) priežasties (-čių). Kadangi pasiūlymu siekiama pakeisti du PVM direktyvos straipsnius, iš dalies keičianti priemonė taip pat turėtų būti direktyva. | 4. POVEIKIS BIUDžETUI | 409 | Pasiūlymas Bendrijos biudžetui poveikio neturi. | 5. PAPILDOMA INFORMACIJA | 550 | Atitikmenų lentelė Valstybės narės privalo Komisijai pateikti Direktyvą perkeliančių nacionalinių teisės aktų nuostatų tekstus ir tų nuostatų bei šios direktyvos atitikmenų lentelę. | 570 | Išsamus pasiūlymo paaiškinimas a) Importuojamų prekių neapmokestinimas PVM PVM direktyvos 143 straipsnio d dalies pakeitimu numatoma nustatyti šias tris neapmokestinimo taikymo sąlygas: - importuotojas importo valstybėje narėje privalo būti įregistruotas PVM mokėtoju arba paskirti mokesčių atstovą; - asmuo, kuris naudojasi šia neapmokestinimo nuostata, privalo nurodyti, kad prekės iš importo valstybės narės bus vežamos arba siunčiamos į kitą valstybę narę; - importuotojas vykdydamas importą privalo pateikti apmokestinamojo asmens, kuris įregistruotas PVM mokėtoju ir kuriam bus siunčiamos prekės, PVM mokėtojo kodą toje kitoje valstybėje narėje. Todėl asmuo, importuojantis prekes ir siekiantis, kad prekės nebūtų apmokestintos PVM, nes jos skirtos vežti į kitą valstybę narę, turės įrodyti, kad importo valstybėje narėje jis yra įregistruotas PVM mokėtoju, ir vykdant importą nurodyti, kad prekių tiekimas Bendrijos viduje arba jų perdavimas iš importo valstybės narės bus neapmokestinamas. Kad įgyvendintų antrąją sąlygą, jis turės įrodyti, kad įgyvendino minėtas sąlygas. Kitaip tariant, kad neapmokestinimas šiuo PVM būtų taikomas teisingai, nacionalinės muitinės ir mokesčių administracijos bei skirtingos susijusių valstybių narių mokesčių administracijos turi nuosekliai keistis informacija. Pastaroji sąlyga rinkti informaciją ir ją perduoti priklauso valstybių narių mokesčių administracijų ir muitinių kompetencijai. Kovos su minėtu piktnaudžiavimu priemonės veiksmingumą galima užtikrinti tik bendru Komisijos ryžtu nustatyti griežtesnę šios neapmokestinimo nuostatos taikymo teisinę sistemą ir bendru valstybių narių ryžtu rinkti su tuo susijusią informaciją ir ją perduoti skirtingoms susijusioms šalims. b) Solidarioji atsakomybė 205 straipsnio pakeitimas susijęs su valstybių narių prievole nustatyti, kad prekių tiekėjui, kuris nėra įsisteigęs jų teritorijoje, tektų prievolė solidariai mokėti PVM už Bendrijos viduje jo pirkėjų įsigytas prekes, kai dėl tam tikrų prievolių nevykdymo valstybė narė, kurioje vyksta prekyba Bendrijos viduje įsigytomis prekėmis, netenka PVM pajamų. Šios prievolės – tai tiekėjo neįvykdyta prievolė pateikti sumuojančią ataskaitą apie tiektas prekes ir Bendrijos viduje šias prekes įsigijusio asmens PVM deklaracijoje nenurodytas PVM. Tokiu būdu valstybė narė, kurioje įvyksta įsigijimas Bendrijos viduje, nėra informuojama apie prekių atvežimą į jos teritoriją. Be to, laikantis bendrųjų proporcingumo ir teisinio tikrumo principų, šis tiekėjas gali paneigti šiame straipsnyje numatytą prielaidą kompetentingoms mokesčių institucijoms tinkamai pagrįsdamas savo nusižengimą. Tokiu būdu valstybėms narėms suteikiamas papildomas teisinis pagrindas, kuriuo remdamosi jos gali rinkti PVM už Bendrijos viduje įsigytas prekes iš apmokestinamųjų asmenų, susijusių su nesąžiningais sandoriais ar tokių sandorių grandine, taip padidindamos pavojų ir sąnaudas sukčiams ir apsunkindamos tokių sukčiavimo schemų kūrimą. Tai taip pat bus paskata tiekėjams laiku pateikti teisingas ir išsamias sumuojančias ataskaitas, todėl pagerės per PVM informacijos mainų sistemą perduodamų duomenų kokybė. | E-10456 | (Aiškinamasis memorandumas patvirtintas. Jį sudaro 10 456 simboliai ir todėl jis atitinka VRGD reikalavimus.) | 2008/0228 (CNS) Pasiūlymas TARYBOS DIREKTYVA iš dalies keičianti Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos nuostatas dėl mokesčių vengimo, susijusio su importu ir kitais tarpvalstybiniais sandoriais EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 93 straipsnį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą[1], atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę[2], atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[3], kadangi: (1) 2006 m. lapkričio 28 d. Ekonomikos ir finansų reikalų taryba susitikimo išvadose susitarė parengti Bendrijos lygmens kovos su sukčiavimu, visų pirma sukčiavimu netiesioginių mokesčių srityje, strategiją siekdama papildyti nacionalines pastangas. (2) Dėl dviejų priemonių, kurios buvo aptartos šiuo klausimu, reikia iš dalies pakeisti 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvą 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos[4]. (3) Importuojamos prekės pridėtinės vertės mokesčiu (toliau – PVM) neapmokestinamos, jei tos prekės tiekiamos ar perduodamos kitoje valstybėje narėje apmokestinamajam asmeniui. Neapmokestinimo PVM sąlygas nustato valstybės narės. Tačiau patirtis rodo, kad prekybininkai, siekdami išvengti PVM mokėjimo už minėtomis aplinkybėmis importuojamas prekes, naudojasi šios nuostatos taikymo skirtumais. (4) Siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimui ir atsižvelgiant į Komisijos įsipareigojimą prireikus Tarybai teikti pasiūlymus patikslinti importuojamų prekių neapmokestinimo PVM nuostatos taikymo sritį ir nustatyti išsamias jų taikymo taisykles, yra būtina patikslinti sąlygas, kuriomis bus taikoma šio neapmokestinimo nuostata. (5) PVM moka asmuo, kuriam tenka prievolė sumokėti šį mokestį mokesčių institucijoms. Tačiau siekdamos užtikrinti PVM mokėjimą valstybės narės gali numatyti, kad tam tikromis aplinkybėmis tą PVM moka kitas solidariai atsakingas asmuo. (6) Siekiant užtikrinti, kad prekių tiekėjas, kuris prisideda prie PVM pajamų praradimo, kai PVM neapmokestintas tiekiamas prekes įsigyja kitas asmuo, galėtų taip pat būti laikomas solidariai atsakingu sumokėti PVM už prekių įsigijimą Bendrijos viduje, įvykusį toje valstybėje narėje, kurioje susijęs tiekėjas nėra įsisteigęs (neįsisteigęs tiekėjas), reikėtų numatyti tokią galimybę. (7) Kad neįsisteigusio tiekėjo atžvilgiu būtų įvykdytas teisinio tikrumo reikalavimas, būtina, kad visos valstybės narės taikytų tą pačią taisyklę ir kad šios taisyklės taikymo sąlygos būtų skaidrios. (8) Kadangi dėl šių priežasčių valstybės narės negali deramai pasiekti siūlomų veiksmų, skirtų su PVM vengimu susijusioms problemoms spręsti, tikslų, o juos galima geriau įgyvendinti Bendrijos lygmeniu, Bendrija gali priimti priemones laikydamasi subsidiarumo principo, kaip nustatyta Sutarties 5 straipsnyje. Pagal šiame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šioje direktyvoje nenumatoma daugiau nei būtina šiems tikslams pasiekti. (9) Todėl Direktyvą 2006/112/EB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Direktyva 2006/112/EB iš dalies keičiama taip: 1. 143 straipsnis iš dalies keičiamas taip: 2. įvadinė frazė pakeičiama taip: „1. Valstybės narės PVM neapmokestina šių sandorių, pagal kuriuos:“ 3. straipsnis papildomas šia dalimi: „2. 1 dalies d punkte numatytas neapmokestinimas taikomas tik tuo atveju, jei vykdydamas importą importuotojas kompetentingoms importo valstybės narės institucijoms aiškiai nurodė visą šią informaciją: 4. savo PVM mokėtojo kodą arba savo mokesčių atstovo importo valstybėje narėje PVM mokėtojo kodą; 5. asmens, kuriam tiekiamos prekės, kitoje valstybėje narėje PVM mokėtojo kodą arba savo paties PVM mokėtojo kodą prekių atvežimo valstybėje narėje, kai prekės iš importo valstybės narės gabenamos pagal 138 straipsnio 2 dalies c punkte nustatytas sąlygas; 6. įrodymą, kad importuojamos prekės iš importo valstybės narės bus vežamos arba siunčiamos į kitą valstybę narę.“ 7. 205 straipsnis pakeičiamas taip: „205 straipsnis 1. 193–200 ir 202, 203 bei 204 straipsniuose nurodytomis aplinkybėmis valstybės narės gali numatyti, kad kitas asmuo nei tas, kuriam tenka prievolė sumokėti PVM, turi būti laikomas asmeniu, kuriam tenka prievolė solidariai sumokėti PVM. 2. 200 straipsnyje nurodytu atveju asmeniui, tiekiančiam prekes pagal 138 straipsnyje nustatytas sąlygas, tenka prievolė solidariai sumokėti PVM už Bendrijos viduje įsigytas prekes, jei jis neįvykdė 262 ir 263 straipsniuose numatyto įsipareigojimo pateikti sumuojančią ataskaitą, kurioje būtų nurodyta informacija apie prekių tiekimą, arba jo pateiktoje sumuojančioje ataskaitoje nenurodyta informacija apie šį prekių tiekimą pagal 264 straipsnį. Tačiau pirma pastraipa netaikoma, kai: 8. pirkėjas pateikė to laikotarpio, kuriuo už susijusį sandorį atsirado prievolė sumokėti mokestį, PVM deklaraciją, kaip numatyta 250 straipsnyje, nurodydamas visą informaciją apie šį sandorį; 9. asmuo, tiekiantis prekes pagal 138 straipsnyje nustatytas sąlygas, kompetentingoms institucijoms priimtinu būdu gali tinkamai pagrįsti šios dalies pirmoje pastraipoje nurodytą nusižengimą.“ 2 straipsnisPerkėlimas į nacionalinę teisę 1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus šiai direktyvai įgyvendinti ne vėliau kaip iki 2009 m. gruodžio 31 d. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstą ir tų nuostatų bei šios direktyvos atitikmenų lentelę. Priimdamos šias nuostatas valstybės narės daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Valstybės narės nustato nuorodos darymo tvarką. 2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus. 3 straipsnis Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . 4 straipsnis Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas [1] OL C , , p. . [2] OL C , , p. . [3] OL C , , p. . [4] 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, OL L 347, 2006 12 11. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2008/8/EB, OL L 44, 2008 2 20.