Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA kuria iš dalies keičiamos direktyvų 89/666/EEB, 2005/56/EB ir 2009/101/EB nuostatos dėl centrinių, komercinių ir bendrovių registrų sąveikos /* KOM/2011/0079 galutinis - COD 2011/0038 */





[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2011.2.24 KOM(2011) 79 galutinis 2011/0038 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA kuria iš dalies keičiamos direktyvų 89/666/EEB, 2005/56/EB ir 2009/101/EB nuostatos dėl centrinių, komercinių ir bendrovių registrų sąveikos (Tekstas svarbus EEE) SEK(2011) 223 galutinisSEK(2011) 222 galutinis AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS APLINKYBėS Kilus finansų krizei vėl išryškėjo skaidrumo visose finansų rinkose, įskaitant bendrovių valdymą ir verslo veiklą, svarba. 2010 m. gegužės 25 d. Konkurencingumo tarybos išvadose patvirtinta, kad sudarius geresnes galimybes gauti patikimą naujausią informaciją apie bendroves, galėtų būti paskatintas didesnis pasitikėjimas rinka, paspartintas ekonomikos atsigavimas ir padidintas Europos bendrovių konkurencingumas[1]. Verslo registrai[2] šiuo požiūriu labai svarbūs – juose registruojama, nagrinėjama ir saugoma informacija apie bendroves, kaip antai informacija apie bendrovės teisinę formą, jos buveinę, kapitalą, teisinius atstovus ir metines finansines ataskaitas, ir per tuos registrus ši informacija paviešinama. Bendrovės vis dažniau plečiasi į kitas valstybes pasinaudodamos bendrosios rinkos teikiamomis galimybėmis. Dėl pažangos informacinių technologijų srityje piliečiams ir bendrovėms lengviau įsigyti ir parduoti prekes bei paslaugas užsienyje. Tarpvalstybinėse bendrovių grupėse ir vykdant daug restruktūrizavimo operacijų, kaip antai bendrovių susijungimą ir skaidymą, dalyvauja skirtingų ES valstybių narių bendrovės. Todėl vis didėja poreikis gauti informaciją apie bendroves tarpvalstybiniu mastu (arba komerciniais tikslais, arba siekiant imtis teisminių priemonių). Tam, kad būtų užtikrinta tarpvalstybinė prieiga prie verslo informacijos, reikalingas tarpvalstybinis verslo registrų bendradarbiavimas. Nors kai kurie registrai jau bendradarbiauja, tačiau bendradarbiavimas apsiriboja tam tikros rūšies informacija ir neapima visų valstybių narių. Todėl tokio bendradarbiavimo nepakanka, kad būtų patenkintas informacijos poreikis, kurį sukėlė verslo veikla bendrojoje rinkoje. Veiksmingas tarpvalstybinis verslo registrų bendradarbiavimas labai svarbus ne tik sklandžiam bendrosios rinkos veikimui. Taip kartu mažinamos tarpvalstybiniu mastu veiklą vykdančių bendrovių išlaidos. 2007 m. Komisija pradėjo įgyvendinti administracinės naštos mažinimo veiksmų programą, kad pagerintų ES bendrovių verslo aplinką[3]. Programą 2007 m. kovo mėn. patvirtino pavasario Europos Vadovų Taryba[4]. 2008 m. vykdytas plataus masto administracinių išlaidų nustatymo tyrimas, kuriame bendrovių teisė laikyta prioritetine sritimi[5]. Aukšto lygio nepriklausomų suinteresuotųjų šalių grupė administracinei naštai mažinti visiškai palaikė prekybos registrų tarpusavio suderinamumo užtikrinimo visoje Europoje tikslą[6]. Verslo registrų sąveika – vienas iš komunikate dėl bendrosios rinkos akto[7] pateiktų pasiūlymų, kurio tikslas yra sukurti bendrovėms palankią teisinę ir mokestinę terpę ir didinant pasitikėjimą bendrąja rinka prisidėti prie strategijos „Europa 2020“[8] darbotvarkės tikslų. PASIūLYMO TIKSLAI Šios iniciatyvos tikslai yra didinti pasitikėjimą Europos bendrąja rinka užtikrinant saugesnę verslo aplinką vartotojams, kreditoriams ir kitiems verslo partneriams, skatinti Europos bendrovių konkurencingumą mažinant administracinę naštą ir didinant teisinį tikrumą, gerinti viešojo administravimo sistemos veikimą skatinant Europos verslo registrų bendradarbiavimą vykdant tarpvalstybinių susijungimų ir buveinių perkėlimo procedūras ir atnaujinant užsienio filialų registracijos duomenis tais atvejais, kai bendradarbiavimo mechanizmų trūksta arba jie yra riboti. Todėl Direktyvos 2009/101/EB pakeitimais siekiama sudaryti daugiau tarpvalstybinės prieigos prie oficialios verslo informacijos galimybių sukuriant elektroninį registrų tinklą ir nustatant bendrą būtiniausią naujausią informaciją, kurią trečiosios šalys elektroninėmis priemonėmis galėtų gauti kiekvienoje valstybėje narėje. Direktyvos 89/666/EEB[9] pakeitimais ketinama užtikrinti, jog bendrovės verslo registras Europoje veikiančiam užsienio filialų verslo registrui pateiktų naujausią informaciją apie bendrovės statusą. Direktyvos 2005/56/EB[10] pakeitimų tikslas – gerinti verslo registrų bendradarbiavimo sistemą, kai vykdomos tarpvalstybinių susijungimų procedūros. Nors pagal reglamentus 2157/2001[11] ir 1435/2003[12] reikalaujama, kad verslo registrai bendradarbiautų tarpvalstybiniu mastu tais atvejais, kai perkeliama Europos bendrovės ir Europos kooperatinės bendrovės registruota buveinė, šiuos teisinius dokumentus būtų tikslingiau pakeisti, kai bus vykdoma numatyta šių reglamentų peržiūra. Reikia pažymėti, kad Europos e. teisingumo portalas[13] taps pagrindiniu prieigos prie ES teisinės informacijos, teisės ir administracinių institucijų, registrų, duomenų bazių ir kitų paslaugų punktu. Šiuo pasiūlymu papildomas e. teisingumo projektas ir prisidedama prie prieigos prie verslo informacijos per šį portalą gerinimo. TEISINIS PAGRINDAS Teisinis pasiūlymo pagrindas – Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 50 straipsnio 2 dalies g punktas. SUBSIDIARUMAS IR PROPORCINGUMAS Beveik du dešimtmečius trunkantis Europos verslo registrų savanoriškas bendradarbiavimas rodo, kad savireguliacijos nepakanka šios iniciatyvos tikslams pasiekti. Valstybės narės taip pat negali pasiekti tų tikslų, nes turi būti nustatytos bendros tarpvalstybinio registrų bendradarbiavimo taisyklės ir sąlygos. Jei tokios nuostatos būtų nustatytos nacionaliniu lygmeniu, jos gali būti nesuderinamos viena su kita ir netinkamos nustatytiems tikslams pasiekti. Siūlomi tik tokie pakeitimai, kurie reikalingi tam, kad būtų sukurti veikiantys informacijos tarp verslo registrų perdavimo mechanizmai, ir jie yra proporcingi šiam tikslui. Todėl veiksmai ES lygiu yra reikalingi ir pagrįsti. KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS šALIMIS 2009 m. lapkričio 5 d. Europos Komisija priėmė žaliąją knygą[14] ir pažangos ataskaitą[15] dėl verslo registrų sąveikos. Pažangos ataskaitoje pristatyta esama padėtis, susijusi su taikomais verslo registrų ir kitų valdžios institucijų bendradarbiavimo mechanizmais. Žalioji knyga papildė ataskaitą – joje pateiktos įvairios būsimos politikos galimybės. 2009 m. lapkričio 5 d.–2010 m. sausio 31 d. vyko viešosios konsultacijos dėl žaliosios knygos. Beveik visi respondentai pritarė, kad reikia gerinti verslo registrų sąveiką Europos Sąjungoje. Iš esmės sutarta, kad toks tinklas realiai prisidės prie rinkos skaidrumo didinimo tik tuomet, jei jis jungs visų 27 valstybių narių verslo registrus. Kalbant apie informacijos perdavimo iš vieno registro į kitą palengvinimą vykdant tarpvalstybines procedūras (susijungimus, buveinės perkėlimą, užsienio filialo registravimą), dauguma respondentų pasisakė už sprendimą, kurį įgyvendinus būtų galima automatiškai perduoti duomenis iš vieno verslo registro į kitą. 2010 m. gegužės 25 d. Konkurencingumo taryba priėmė išvadas, kuriose palankiai vertinama Komisijos iniciatyva gerinti verslo registrų sąveiką[16]. Taryba akcentavo, kad įgyvendinus iniciatyvą turėtų būti užtikrinta, jog visos valstybės narės dalyvaus tinklo veikloje, kad per šį tinką bus perduodami patikimi naujausi standartizuoti duomenys, ir kad turėtų būti parengtas teisinis pagrindas registrų bendradarbiavimui. Be to, aiškiais verslo registrų informacijos perdavimo kanalais turėtų būti užtikrintas sklandus bendradarbiavimas vykdant tarpvalstybines procedūras. Ilgainiui būtų galima nagrinėti galimybę patobulintą verslo registrų tinklą sujungti su elektroniniu tinklu, sukurtu pagal Skaidrumo direktyvą (2004/109/EB), reglamentuojamai informacijai apie bendroves, kurių vertybiniai popieriai įtraukti į prekybos reguliuojamoje rinkoje sąrašą, saugoti. 2010 m. rugsėjo 7 d. Europos Parlamentas priėmė rezoliuciją, kurioje išreiškė bendrą pritarimą projektui ir pabrėžė, kad šis projektas siekiant tolesnės Europos ekonominės erdvės integracijos duos naudos tik tuomet, jei tinklo veikloje dalyvaus visos valstybės narės[17]. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto[18] ir Regionų komiteto[19] priimtos nuomonės taip pat buvo palankios. POVEIKIO VERTINIMAS 2010 m. rugsėjo 15 d. Poveikio vertinimo valdyba paskelbė nuomonę, kuria ataskaita patvirtinama. Atsižvelgus į valdybos pastabas, poveikio vertinimo ataskaita buvo patobulinta, visų pirma analizėje geriau atsispindi technologiniai sprendimai ir su tuo susijusios išlaidos. Tačiau iniciatyvos išlaidos priklauso nuo pasirinkto IRT sprendimo. Dėl šio sprendimo reikia apsispręsti projekto įgyvendinimo etape. Problemos, su kuriomis susiduriama siekiant verslo registrų sąveikos, pristatomos trijuose skirsniuose. Užsienio filialų registre trūksta naujausios verslo informacijos Direktyvoje 89/666/EB reikalaujama, kad bendrovės, steigdamos filialą kitoje valstybėje narėje, atskleistų tam tikrus duomenis ir pateiktų dokumentus. Tačiau dažnai bendrovės neatnaujina šios informacijos. Informacijos trūkumas gali turėti pavojingų pasekmių vartotojų ir verslo partnerių apsaugai, visų pirma tuomet, kai filialų registrui nepranešama apie bendrovės likvidavimą arba nemokumą. Pagal kai kuriuos tyrimus, maždaug 15 % patikrintų užsienio bendrovių filialų pagrindinės bendrovės nebeegzistuoja, t. y. gali būti, kad šiuo metu tokių filialų yra 16 800. Dėl to, kad verslo registrų bendradarbiavimas nepakankamas, administracinė našta tenka bendrovėms, nes jos turi atnaujinti užsienio filialų registro turinį. Radus sprendimą, būtų galima sutaupyti apie 69 mln. EUR. Poveikio vertinime daroma išvada, kad ES teisės aktuose turėtų būti nustatytas teisinis reikalavimas registrams bendradarbiauti elektroninėmis priemonėmis, kad būtų atnaujinti užsienio filialų registracijos duomenys ir kad Komisija deleguotuoju teisės aktu turėtų nustatyti tokio bendradarbiavimo technines sąlygas. Registrų bendradarbiavimo problemos tarpvalstybinių susijungimų ir buveinės perkėlimo procedūrų atveju ES teisės aktuose aiškiai reikalaujama užtikrinti tarpvalstybinį verslo registrų bendradarbiavimą tais atvejais, kai vykdomos tarpvalstybinių susijungimų ir buveinės perkėlimo procedūros. Nors šiomis nuostatomis sudaromos sąlygos paspartinti registracijos procedūras ir padidinti teisinį tikrumą, išlieka neišspręsti praktiniai su jų taikymu susiję klausimai, nes jose nenurodyta, kokį metodą taikyti siunčiant pranešimus, taip pat kaip spręsti jų vertimo klausimą. Iš tiesų, iš vieno verslo registro į kitą siunčiami pranešimai dažniausiai perduodami paprastu paštu pranešimą parengusios valdžios institucijos kalba. Poveikio vertinime daroma išvada, kad ES teisės aktais Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai deleguotuoju teisės aktu nustatyti tarpvalstybinių susijungimų ir buveinės perkėlimo procedūrų technines sąlygas. Problemos, susijusios su tarpvalstybine prieiga prie verslo informacijos Nors oficialią informaciją apie bendroves lengva gauti jų registracijos šalyje, galimybė gauti tą informaciją kitoje valstybėje narėje gali sumažėti dėl techninių arba kalbinių kliūčių. Šiuo metu jau veikia registrų savanoriško bendradarbiavimo mechanizmas (Europos verslo registras), tačiau jis neapima visų 27 valstybių narių ir skirtingose šalyse per šį tinklą galima gauti skirtingą informaciją. Be to, kadangi bendrovės neturi unikalaus atpažinties kodo, tais atvejais, kai vykdomos tarpvalstybinės operacijos (pvz., susijungimai arba grupių formavimasis) sudėtinga nustatyti ir atsekti bendroves. Kol kas nėra suderinta, kaip dažnai reikia atnaujinti verslo informaciją, taip pat duomenų naudotojai neturi informacijos apie duomenų teisinę galią (t. y. ar trečiosios šalys gali ja pasitikėti ) skirtingose valstybėse narėse. Poveikio vertinime daroma išvada, kad geriausias variantas, kaip būtų galima pagerinti esamą padėtį – ES teisės aktu nustatyti valstybėms narėms reikalavimus dalyvauti elektroninio registrų tinklo veikloje, nustatyti informacijos, kuri turi būti perduodama šiuo tinklu, sąrašą ir kaip dažnai reikia atnaujinti užregistruotą informaciją, ir kad Komisija deleguotuoju teisės aktu turėtų nustatyti tokio bendradarbiavimo technines sąlygas. PASIūLYMO PAAIšKINIMAS 1 straipsnis. Direktyvos 89/666/EEB keitimas 1 dalimi užtikrinama, kad filialai (kaip ir bendrovės) turėtų unikalų visoje Europoje galiojantį atpažinties kodą, pagal kurį juos bus galima aiškiai identifikuoti ir susieti su bendrove, kuriai jie priklauso. Pagal 2 dalį užsienio filialo registras privalo elektroninėmis priemonėmis nusiųsti savo bendrovės registrui informaciją apie registruotų duomenų pokyčius. Valstybės narės turėtų nuspręsti, kaip reaguoti į tokį pranešimą, t. y. ar jos jam suteiks teisinę galią, ar laikys tik tam tikra informacija. Bet kuriuo atveju, jos turėtų užtikrinti, kad nutraukusių veiklą užsienio bendrovių filialai būtų kuo skubiau pašalinti iš registro. 3 ir 4 dalyse pateikiamos būtinos taisyklės dėl deleguotųjų teisės aktų ir duomenų apsaugos. 2 straipsnis. Direktyvos 2005/56/EB keitimas Straipsnio 1 dalyje padarytas nedidelis pakeitimas, kuriuo užtikrinama, kad verslo registrai elektroninėmis priemonėmis siųstų vienas kitam pranešimus, kai vykdomos tarpvalstybinių susijungimų procedūros, ir Komisijai suteikiami įgaliojimai deleguotaisiais teisės aktais nustatyti registrų informacijos perdavimo technines sąlygas. Detali informacija apie deleguotuosius teisės aktus ir duomenų apsaugą pateikiama 2 ir 3 dalyse. 3 straipsnis. Direktyvos 2009/101/EB keitimas Straipsnio 1 dalimi užtikrinama, kad valstybių narių verslo registruose visada būtų naujausi dokumentai ir duomenys. Valstybės narės turi užtikrinti, kad registruoti duomenys būtų atnaujinami per 15 kalendorinių dienų po to, kai įvyksta atitinkamas pokytis. Siekdamos laikytis šio reikalavimo, valstybės narės turi užtikrinti, kad bendrovės atitinkamus pokyčius pateiktų laiku ir kad pokyčiai būtų nedelsiant užregistruoti. 2 dalimi siekiama pradėti taikyti unikalų atpažinties kodą visoms Europos akcinėms bendrovėms, kad būtų lengviau jas identifikuoti Europos lygmeniu ir kad būtų paprasčiau identifikuoti bendroves ir jų užsienio filialus. Tokį atpažinties kodą taip pat galėtų naudoti ir kiti registrai, pavyzdžiui, bendrovėms, kurių vertybiniai popieriai įtraukti į prekybos reguliuojamoje rinkoje sąrašą, finansų įstaigoms ar tarptautinėms grupėms atpažinti. 3 dalimi gerinama tarpvalstybinė prieiga prie bendros būtiniausios registruotos verslo informacijos reikalaujant, kad valstybės narės sudarytų sąlygas susipažinti su 2 straipsnyje išvardytais dokumentais ir duomenimis, užregistruotais vykdant direktyvos reikalavimus bendroje Europos elektroninėje bazėje, pvz., teikiant centralizuotą interneto paslaugą, leidžiančią ieškoti visuose ES verslo registruose. Kadangi valstybės narės skirtingai įgyvendina 3 straipsnio 5–7 dalis, be 2 straipsnyje išvardytų duomenų, kiekvieną kartą perduodant duomenis, reikėtų pridėti tam tikrą informaciją, paaiškinančią taikomo nacionalinio bendrovių įstatymo nuostatas, susijusias su užregistruotos verslo informacijos teisine galia, visų pirma, kiek trečiosios šalys gali ja pasitikėti (visuomenės pasitikėjimas). 4 ir 6 dalyse reikalaujama, kad valstybės narės užtikrintų verslo registrų tarpusavio suderinamumą ir taip būtų sukurtas elektroninis tinklas. Šio bendradarbiavimo sąlygas turėtų parengti ekspertai ir jos turėtų būti priimtos deleguotojo akto forma. 5 dalyje nustatomi duomenų apsaugos reikalavimai. 2011/0038 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA kuria iš dalies keičiamos direktyvų 89/666/EEB, 2005/56/EB ir 2009/101/EB nuostatos dėl centrinių, komercinių ir bendrovių registrų sąveikos (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 50 straipsnio 2 dalies g punktą, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, teisės akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[20], pasikonsultavę su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu[21], laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: 1. Bendrovės vis dažniau plečiasi į kitas valstybes pasinaudodamos vidaus rinkos teikiamomis galimybėmis. Tarpvalstybinėse bendrovių grupėse ir vykdant daug restruktūrizavimo operacijų, kaip antai bendrovių susijungimą ir skaidymą, dalyvauja skirtingų valstybių narių bendrovės. Todėl poreikis gauti informaciją apie bendroves tarpvalstybiniu mastu vis didėja. Tačiau ne visada paprasta gauti oficialią informaciją apie bendroves tarpvalstybiniu mastu. 2. 1989 m. gruodžio 21 d. Vienuoliktojoje Tarybos direktyvoje 89/666/EEB dėl atskleidimo reikalavimų filialams, įsteigtiems valstybėse narėse tam tikrų tipų bendrovių, kurioms taikomi kitos valstybės įstatymai[22], nustatytas dokumentų ir duomenų, kuriuos bendrovės turi atskleisti savo filialo registre, sąrašas. Tačiau registrams netaikomas joks teisinis įpareigojimas keistis duomenimis, susijusiais su užsienio filialais. Dėl to šalyje, kurioje įsikūręs filialas ir kurios registre neatsispindi svarbūs su bendrove susiję pokyčiai, trečiosioms šalims trūksta teisinio tikrumo. 3. Dėl tokių operacijų kaip tarpvalstybiniai susijungimai arba registruotos buveinės perkėlimas verslo registrų kasdienis bendradarbiavimas yra būtinas. 2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/56/EB dėl ribotos atsakomybės bendrovių jungimųsi, peržengiančių vienos valstybės ribas[23], reikalaujama, kad registrai bendradarbiautų tarpvalstybiniu lygiu. Tačiau nėra sukurta informacijos perdavimo kanalų, kurie paspartintų procedūras, padėtų įveikti kalbines problemas ir didintų teisinį tikrumą. 4. 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/101/EB dėl apsaugos priemonių, kurių valstybės narės reikalauja iš Sutarties 48 straipsnio antroje pastraipoje apibrėžtų bendrovių siekiant apsaugoti narių ir trečiųjų asmenų interesus, koordinavimo, siekiant suvienodinti tokias apsaugos priemones[24] užtikrinama, inter alia , kad registre saugomais dokumentais ir duomenimis būtų galima naudotis tiek popieriniu, tiek elektroniniu formatu. Tačiau piliečiai ir bendrovės vis dar turi ieškoti pagal šalis visų pirma dėl to, kad paaiškėjo, jog esamo registrų bendradarbiavimo savanoriškais pagrindais nepakanka. 5. Komisijos komunikate dėl bendrosios rinkos akto[25] centrinių, komercinių ir bendrovių registrų sąveika laikoma priemone bendrovėms palankesnei teisinei ir mokestinei terpei sukurti . Registrų sąveika turėtų prisidėti prie to, kad būtų skatinamas Europos bendrovių konkurencingumas mažinant administracinę naštą ir didinant teisinį tikrumą, ir taip padėti įveikti krizę – tai yra vienas iš darbotvarkės „Europa 2020“[26] prioritetų. Taikant informacinių ir ryšių technologijų inovacijas taip pat būtų pagerintas registrų tarpvalstybinis bendradarbiavimas. 6. 2010 m. gegužės 25 d. Tarybos išvadose dėl įmonių registrų tarpusavio sujungimo[27] patvirtinta, kad sudarius geresnes galimybes gauti patikimą naujausią informaciją apie bendroves galėtų būtų paskatintas didesnis pasitikėjimas rinka, paspartintas ekonomikos atsigavimas ir padidintas Europos bendrovių konkurencingumas. 7. Europos Parlamentas savo 2010 m. rugsėjo 7 d. rezoliucijoje dėl verslo registrų sąveikos[28] pabrėžė, kad šis projektas siekiant tolesnės Europos ekonominės erdvės integracijos duos naudos tik tuomet, jei tinklo veikloje dalyvaus visos valstybės narės. 8. Europos e. teisingumo veiksmų plane[29] numatyta tobulinti Europos e. teisingumo portalą, kad šis taptų vieninteliu prieigos prie teisinės informacijos, teisės ir administracinių institucijų, registrų, duomenų bazių ir kitų paslaugų punktu, ir manoma, kad centrinių, komercinių ir bendrovių registrų sąveika yra svarbus šio proceso elementas. 9. Tarpvalstybinę prieigą prie verslo informacijos galima pagerinti tik tuomet, jei visos valstybės narės dalyvaus kuriant elektroninį registrų tinklą ir visoje Sąjungoje verslo informacijos naudotojams perduos standartizuotą informaciją (panašus turinys ir tarpusavyje suderinamos technologijos). Naudotojams turėtų būti sudarytos galimybės gauti informaciją per bendrą Europos elektroninę bazę, kuri yra elektroninio tinklo dalis. 10. 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos, susijusios su asmens duomenų apdorojimu, ir dėl tokių duomenų laisvo judėjimo[30] turėtų būti taikoma valstybėms narėms tvarkant asmens duomenis, įskaitant asmens duomenų perdavimą elektroniniu tinklu. 11. Kartu su bendrovės turimu registracijos numeriu reikėtų pradėti naudoti unikalų bendrovės atpažinties kodą, kad būtų lengviau identifikuoti bendroves, kurių filialai ar patronuojamosios bendrovės veikia daugiau negu vienoje valstybėje narėje. 12. Bendrovių atveju, filialai be jiems suteikto numerio registre taip pat turėtų turėti unikalų atpažinties numerį, kuris leistų juos aiškiai identifikuoti Europos ekonominėje erdvėje. Į tai atsižvelgiant pakeitus Direktyvą 89/666/EEB turėtų tapti įmanoma sukurti aiškų ryšį tarp bendrovių ir jų užsienio filialų, o to reikia tam, kad bendrovės registre ir užsienio filialo registre informacija būtų reguliariai atnaujinama. Dėl užregistruotos informacijos nuoseklumo turėtų būti užtikrinta, kad trečiosios šalys turėtų prieigą prie naujausių duomenų apie filialus savo valstybėje narėje. Nors valstybės narės turėtų galimybę pačios nuspręsti, kokias procedūras, susijusias su jų teritorijoje registruotais filialais, jos vykdys, jos turi užtikrinti bent tai, kad nutraukusių veiklą bendrovių filialai būtų nedelsiant šalinami iš registro. 13. Direktyva 2005/56/EB taip pat turėtų būti pakeista, siekiant užtikrinti, kad informacija iš vieno registro į kitą būtų perduodama per elektroninį registrų tinklą. 14. Siekiant užtikrinti, kad nebūtų didelių Sąjungoje registruotų dokumentų ir duomenų kokybės skirtumų, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad visa informacija, užregistruota pagal Direktyvos 2009/101/EB 2 straipsnį, būtų atnaujinama ir kad atnaujinta informacija būtų atskleista ne vėliau kaip penkioliktą kalendorinę dieną nuo tos dienos, kai atsitiko įvykis, dėl kurio buvo pakeisti užregistruoti duomenys. Be to, siekiant pagerinti trečiųjų šalių apsaugą kitose valstybėse narėse, kartu su visais per tinklą perduodamais dokumentais ir duomenimis reikėtų pateikti aiškią informaciją apie jų teisinę galią. 15. Komisijai pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti deleguotuosius teisės aktus dėl elektroninio tinklo valdymo, tvarkymo, eksploatavimo, reprezentavimo ir finansavimo, taip pat dėl sąlygų, kuriomis Europos ekonominei zonai nepriklausančios šalys galėtų dalyvauti elektroninio tinklo veikloje, būtiniausių saugumo standartų, unikalaus atpažinimo kodo naudojimo, elektroniniame tinkle naudojamos kalbos, informacijos perdavimo iš vieno registro į kitą metodo, kuriuo užtikrinama tarpvalstybinė prieiga prie informacijos, elektroninio tinklo narių naudojamų informacinių ir ryšių technologijų tarpusavio suderinamumo, dokumentų ir duomenų formato, jų turinio ir saugojimo bei paieškos laikotarpio standartų, kuriuos įgyvendinus bus galima automatiškai keistis duomenimis, reikalavimų nesilaikymo pasekmių, metodo, pagal kurį nustatomas ryšys tarp bendrovės ir jos užsienio filialo, informacijos perdavimo iš bendrovės registro filialo registrui metodo ir techninių sąlygų, informacijos perdavimo iš vieno registro į kitą techninių sąlygų ir registrų tvarkytojų naudotinos standartinės pranešimo apie tarpvalstybinį susijungimą formos. Į tinklo valdymą turėtų būti įtrauktas grįžtamosios informacijos iš naudotojų gavimo mechanizmas, kad būtų galima atsižvelgti į jų poreikius. Būtina, kad įgaliojimai Komisijai būtų suteikti neribotam laikui, kad prireikus taisykles būtų galima koreguoti. 16. Kadangi šios direktyvos tikslų, t. y. gerinti tarpvalstybinę prieigą prie verslo informacijos, užtikrinti, kad filialų registruose būtų saugoma naujausia informacija, ir sukurti aiškius registrų informacijos perdavimo kanalus, reikalingus tais atvejais, kai vykdomos tarpvalstybinės registracijos procedūras, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomų veiksmų masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti. 17. Todėl direktyvas 89/666/EEB, 2005/56/EB ir 2009/101/EB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Direktyvos 89/666/EEB pakeitimai Direktyva 89/666/EB iš dalies keičiama taip: 18. 1 straipsnis papildomas šia 3 dalimi: 3. Filialams suteikiamas unikalus atpažinties kodas, pagal kurį juos bus galima aiškiai identifikuoti Europos ekonominėje erdvėje. 19. Įterpiamas šis 5a straipsnis: „5a straipsnis 1. Filialo registras nedelsdamas per Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/101/EB(*) 4a straipsnyje nurodytą elektroninį tinklą praneša bendrovės registrui apie visus šios direktyvos 2 straipsnyje išvardytų dokumentų ir duomenų pokyčius. 2. Valstybės narės nustato teisinę procedūrą, kurios reikia laikytis gavus šio straipsnio 1 dalyje ir Direktyvos 2009/101/EB 4a straipsnio 2 dalyje nurodytus pranešimus. Tokiomis procedūromis užtikrinama, kad bendrovių, kurios nutraukė veiklą ar dėl kitų priežasčių buvo pašalintos iš registro, filialai taip pat būtų nedelsiant pašalinti. 3. Komisija pagal 11a straipsnį ir laikydamasi 11b ir 11c straipsnių sąlygų priima deleguotuosius teisės aktus, kuriais patikslinama: a) metodas, pagal kurį nustatomas ryšys tarp bendrovės ir jos filialo; b) informacijos tarp bendrovės registro ir filialo registro perdavimo metodas ir techniniai standartai.“ ______ (*) OL L 258, 2009 10 1, p. 11.“ 20. Įterpiamas šis IIIa skirsnis: „IIIA SKIRSNIS DELEGUOTIEJI TEISĖS AKTAI 11a straipsnis 1. Komisijai neribotam laikotarpiui suteikiami įgaliojimai priimti 5a straipsnio 3 dalyje nurodytus deleguotuosius teisės aktus. 2. Priėmusi deleguotąjį teisės aktą, Komisija iškart vienu metu apie jį praneša Europos Parlamentui ir Tarybai. 3. Įgaliojimai priimti deleguotuosius teisės aktus Komisijai suteikiami laikantis 11b ir 11c straipsniuose nustatytų sąlygų. 11b straipsnis 1. Europos Parlamentas arba Taryba bet kuriuo metu gali atšaukti 11a straipsnyje nurodytą įgaliojimų delegavimą. 2. Institucija, pradėjusi vidaus procedūrą, kad nuspręstų, ar atšaukti įgaliojimų delegavimą, siekia prieš priimdama galutinį sprendimą per deramą laikotarpį informuoti apie tai kitą instituciją ir Komisiją, nurodydama deleguotus įgaliojimus, kurie galėtų būti atšaukti. 3. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų delegavimas. Sprendimas įsigalioja nedelsiant arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis neturi poveikio jau galiojančių deleguotųjų teisės aktų galiojimui. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . 11c straipsnis 1. Europos Parlamentas ir Taryba gali pareikšti prieštaravimą dėl deleguotojo teisės akto per du mėnesius nuo pranešimo datos. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva tas laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiams. 2. Jei šiam laikotarpiui pasibaigus nei Europos Parlamentas, nei Taryba prieštaravimo dėl deleguotojo teisės akto nepareiškia, jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioja jame nurodytą dieną. Deleguotasis teisės aktas gali būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioti iki to laikotarpio pabaigos, jeigu tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba informavo Komisiją, kad nepareikš prieštaravimo. 3. Jei Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimą dėl deleguotojo teisės akto, jis neįsigalioja. Prieštaraujanti institucija nurodo prieštaravimo dėl deleguotojo teisės akto priežastis.“ 21. Įterpiamas šis IIIb skirsnis: „IIIB SKIRSNIS DUOMENŲ APSAUGA 11d straipsnis Įgyvendinant šią Direktyvą vykdomas asmens duomenų tvarkymas atliekamas vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB(*). ______ (*) OL L 281, 1995 11 23, p. 31.“ 2 straipsnisDirektyvos 2005/56/EB pakeitimai Direktyva 2005/56/EB iš dalies keičiama taip: 22. 13 straipsnis pakeičiamas taip: „13 straipsnis 1. Kiekvienos valstybės narės, kurių jurisdikcijai priklausė besijungiančios bendrovės, teisėje nustatoma, kokia tvarka, atsižvelgiant į tos valstybės teritoriją, remiantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/101/EB(*) 3 straipsnio reikalavimais, apie susijungimą turi būti paskelbta viešajame registre, kuriam reikalaujama pateikti kiekvienos besijungiančios bendrovės dokumentus. Registras, kuriame įregistruojama po tarpvalstybinio susijungimo veiksianti bendrovė, nedelsiant per Direktyvos 2009/101/EB 4a straipsnyje nurodytą elektroninį tinklą praneša registrui, kuriam buvo reikalaujama pateikti kiekvienos besijungiančios bendrovės dokumentus, kad įsigaliojo tarpvalstybinis susijungimas. Ankstesnis registravimas, jei taikoma, išbraukiamas tik gavus minėtą pranešimą, bet ne anksčiau. 2. Komisija pagal 17a straipsnį ir laikydamasi 17b ir 71c straipsnių sąlygų priima deleguotuosius teisės aktus, kuriais patikslinama: a) informacijos perdavimo iš vieno registro į kitą techniniai standartai; b) standartinės formos, kurias reikia pateikti pranešant apie tarpvalstybinį bendrovių susijungimą“ _____ (*) OL L 258, 2009 10 1, p. 11.“ 23. Įterpiami šie 17a, 17b ir 17c straipsniai: „17a straipsnis Įgaliojimų suteikimas 1. Komisijai neribotam laikotarpiui suteikiami įgaliojimai priimti 13 straipsnio 12 dalyje nurodytus deleguotuosius teisės aktus. 2. Priėmusi deleguotąjį teisės aktą, Komisija iškart vienu metu apie jį praneša Europos Parlamentui ir Tarybai. 3. Įgaliojimai priimti deleguotuosius teisės aktus Komisijai suteikiami laikantis 17b ir 17c straipsniuose nustatytų sąlygų. 17b straipsnis Įgaliojimų atšaukimas 1. Europos Parlamentas arba Taryba bet kuriuo metu gali atšaukti 13 straipsnio 2 dalyje nurodytą įgaliojimų delegavimą. 2. Institucija, pradėjusi vidaus procedūrą, kad nuspręstų, ar atšaukti įgaliojimų delegavimą, siekia prieš priimdama galutinį sprendimą per deramą laikotarpį informuoti apie tai kitą instituciją ir Komisiją, nurodydama deleguotus įgaliojimus, kurie galėtų būti atšaukti. 3. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų delegavimas. Sprendimas įsigalioja nedelsiant arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis neturi poveikio jau galiojančių deleguotųjų teisės aktų galiojimui. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . 17c straipsnis Prieštaravimas dėl deleguotųjų teisės aktų 1. Europos Parlamentas ir Taryba gali pareikšti prieštaravimą dėl deleguotojo teisės akto per du mėnesius nuo pranešimo datos. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva tas laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiams. 2. Jei šiam laikotarpiui pasibaigus nei Europos Parlamentas, nei Taryba prieštaravimo dėl deleguotojo teisės akto nepareiškia, jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioja jame nurodytą dieną. Deleguotasis teisės aktas gali būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioti iki to laikotarpio pabaigos, jeigu tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba informavo Komisiją, kad nepareikš prieštaravimo. 3. Jei Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimą dėl deleguotojo teisės akto, jis neįsigalioja. Prieštaraujanti institucija nurodo prieštaravimo dėl deleguotojo teisės akto priežastis.“ 24. Įterpiamas šis 17d straipsnis: „17d straipsnis Duomenų apsauga Įgyvendinant šią Direktyvą vykdomas asmens duomenų tvarkymas atliekamas vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB(*).“ ______ (*) OL L 281, 1995 11 23, p. 31.“ 3 straipsnisDirektyvos 2009/101/EB pakeitimai Direktyva 2009/101/EB iš dalies keičiama taip: 25. 2 straipsnis papildomas šia pastraipa: „Valstybės narės imasi priemonių, reikalingų siekiant užtikrinti, kad visi pirmoje dalyje nurodytų dokumentų ir duomenų pokyčiai būtų atskleidžiami per 15 kalendorinių dienų.“ 26. 3 straipsnio 1 dalis papildoma šia pastraipa: „Bendrovėms suteikiamas unikalus atpažinties kodas, pagal kurį jas bus galima aiškiai identifikuoti visoje Europos ekonominėje erdvėje.“ 27. Įterpiamas šis 3a straipsnis: „3a straipsnis 1. Valstybės narės užtikrina, kad 2 straipsnyje nurodytus dokumentus ir duomenis, kurie buvo pateikti registrui, pareiškėjui paprašius, galima gauti elektroninėmis priemonėmis per bendrą Europos elektroninę bazę, prie kurios galima prisijungti iš kiekvienos valstybės narės. 2. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad prie kiekvieno jų registre saugomo ir pagal 1 dalį perduodamo dokumento ir duomenų būtų pridedama aiški informacija, paaiškinanti nacionalinės teisės nuostatas, pagal kurias trečiosios šalys gali pasitikėti tais dokumentais ir duomenimis pagal 3 straipsnio 5, 6 ir 7 dalis. 3. Mokesčiai už dokumentų ir duomenų gavimą neviršija patirtų administracinių išlaidų.“ 28. Įterpiamas šis 4a straipsnis: „4a straipsnis 1. Valstybės narės imasi priemonių, reikalingų siekiant užtikrinti, kad 3 straipsnio 1 dalyje nurodyti registrai yra tarpusavyje suderinami ir sudaro elektroninį tinklą (toliau – elektroninis tinklas). 2. Bendrovės registras nedelsdamas per elektroninį tinklą praneša savo filialo registrui apie visus Direktyvos 89/666/EEB(*) 2 straipsnyje išvardytų dokumentų ir duomenų pokyčius. 3. Komisija pagal 13a straipsnį ir laikydamasi 13b ir 13c straipsnių sąlygų priima deleguotuosius teisės aktus, kuriais patikslinama: a) elektroninio tinklo valdymo, tvarkymo, eksploatavimo ir reprezentavimo taisyklės, b) elektroninio tinklo finansavimas, c) sąlygos, kuriomis Europos ekonominei zonai nepriklausančios šalys galėtų dalyvauti elektroninio tinklo veikloje, b) būtiniausi elektroninio tinklo saugumo standartai, e) unikalaus atpažinties kodo naudojimas, b) elektroniniame tinkle naudojamos kalbos, g) informacijos perdavimo iš vieno registro į kitą metodas, kuriuo užtikrinama tarpvalstybinė prieiga prie informacijos pagal 3a straipsnį, įskaitant bendros Europos elektroninės bazės pasirinkimą, h) elektroninio tinklo narių naudojamų informacinių ir ryšių technologijų tarpusavio suderinamumas, įskaitant mokėjimo sąsają, i) dokumentų ir duomenų formato, jų turinio ir saugojimo bei paieškos laikotarpio standartų, kuriuos įgyvendinus bus galima automatiškai keistis duomenimis, apibrėžimas, j) a–i punktuose nurodytų sąlygų nesilaikymo pasekmės ir įpareigojimo vykdyti šias sąlygas būdai.“ _____ (*) OL L 395, 1989 12 30, p. 36. 29. Įterpiamas šis 7a straipsnis: „7a straipsnis Įgyvendinant šią Direktyvą vykdomas asmens duomenų tvarkymas atliekamas vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB(*).“ ______ (*) OL L 281, 1995 11 23, p. 31. 30. Įterpiamas šis 4a skyrius: „4A SKYRIUS DELEGUOTIEJI TEISĖS AKTAI 13a straipsnis 1. Komisijai neribotam laikotarpiui suteikiami įgaliojimai priimti 4a straipsnio 3 dalyje nurodytus deleguotuosius teisės aktus. 2. Priėmusi deleguotąjį teisės aktą, Komisija iškart vienu metu apie jį praneša Europos Parlamentui ir Tarybai. 3. Įgaliojimas priimti deleguotuosius teisės aktus Komisijai suteikiamas laikantis 13b ir 13c straipsniuose nustatytų sąlygų. 13b straipsnis 1. Europos Parlamentas arba Taryba bet kuriuo metu gali atšaukti 13a straipsnyje nurodytą įgaliojimų delegavimą. 2. Institucija, pradėjusi vidaus procedūrą, kad nuspręstų, ar atšaukti įgaliojimų delegavimą, siekia prieš priimdama galutinį sprendimą per deramą laikotarpį informuoti apie tai kitą instituciją ir Komisiją, nurodydama deleguotus įgaliojimus, kurie galėtų būti atšaukti. 3. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų delegavimas. Sprendimas įsigalioja nedelsiant arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis neturi poveikio jau galiojančių deleguotųjų teisės aktų galiojimui. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . 13c straipsnis 1. Europos Parlamentas ir Taryba gali pareikšti prieštaravimą dėl deleguotojo teisės akto per du mėnesius nuo pranešimo datos. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva tas laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiams. 2. Jei šiam laikotarpiui pasibaigus nei Europos Parlamentas, nei Taryba prieštaravimo dėl deleguotojo teisės akto nepareiškia, jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioja jame nurodytą dieną. Deleguotasis teisės aktas gali būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioti iki to laikotarpio pabaigos, jeigu tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba informavo Komisiją, kad nepareikš prieštaravimo. 3. Jei Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimą dėl deleguotojo teisės akto, jis neįsigalioja. Prieštaraujanti institucija nurodo prieštaravimo dėl deleguotojo teisės akto priežastis.“ 4 straipsnisPerkėlimas į nacionalinę teisę 1. „Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus šiai direktyvai įgyvendinti, ne vėliau kaip iki 2014 m. sausio 1 d. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą bei tų nuostatų ir šios direktyvos atitikties lentelę. Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės. 2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus. 5 straipsnisĮsigaliojimas Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . 6 straipsnisAdresatai Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Briuselyje Europos Parlamento vardu Tarybos vardu Pirmininkas Pirmininkas[pic][pic][pic] [1] Tarybos išvados dėl įmonių registrų tarpusavio sujungimo, 9678/10. [2] Aiškinamajame memorandume vartojamas terminas „verslo registrai“ apima visus centrinius, komercinius ir bendrovių registrus, kaip apibrėžta 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/101/EB dėl apsaugos priemonių, kurių valstybės narės reikalauja iš Sutarties 48 straipsnio antroje pastraipoje apibrėžtų bendrovių siekiant apsaugoti narių ir trečiųjų asmenų interesus, koordinavimo, siekiant suvienodinti tokias apsaugos priemones 3 straipsnyje, OL L 258, 2009 10 1, p. 11. [3] Komisijos komunikatas Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Administracinės naštos mažinimo Europos Sąjungoje veiksmų programa“, COM(2007) 23 galutinis. [4] Briuselio Europos Vadovų Tarybos pirmininkaujančios valstybės narės išvados, 7224/07. [5] Cap Gemini“, „Deloitte“, „Ramboll Management“: Galutinė ataskaita dėl metinių finansinių ataskaitų prioritetinės srities/ Bendrovių teisė. [6] Aukšto lygio nepriklausomų suinteresuotųjų šalių grupės administracinei naštai mažinti (Stoiber grupės) nuomonė dėl prioritetinės bendrovių teisės ir metinių finansinių ataskaitų srities, 2008 m. liepos 10 d. [7] Komisijos komunikatas Tarybai, Europos Parlamentui, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Kuriamas Bendrosios rinkos aktas. Siekiant labai konkurencingos socialinės rinkos ekonomikos“, COM(2010) 608 galutinis. [8] 2010 m. birželio 17 d. Europos Vadovų Tarybos išvados, dokumentas EUCO 13/10. [9] 1989 m. gruodžio 21 d. Vienuoliktoji Tarybos direktyva 89/666/EEB dėl atskleidimo reikalavimų filialams, įsteigtiems valstybėse narėse tam tikrų tipų bendrovių, kurioms taikomi kitos valstybės įstatymai, OL L 395, 1989 12 30, p. 36. [10] 2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/56/EB dėl ribotos atsakomybės bendrovių jungimųsi, peržengiančių vienos valstybės ribas, OL L 310, 2005 11 25, p. 1. [11] 2001 m. spalio 8 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2157/2001 dėl Europos bendrovės (SE) statuto, OL L 294, 2001 11 10, p. 1. [12] 2003 m. liepos 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1435/2003 dėl Europos kooperatinės bendrovės (SEC) statuto, OL L 207, 2003 8 18, p. 1. [13] https://e-justice.europa.eu/home.do [14] Žalioji knyga. Verslo registrų sąveika (COM(2009) 614 galutinis). [15] Komisijos tarnybų darbinis dokumentas (SEC(2009) 1492). [16] 9678/10 [17] Europos parlamento rezoliucija dėl verslo registrų sąveikos, 2010/2055(INI). [18] CES296-2010_PA. [19] CdR 20/2010. [20] OL C, … .. .., p … [21] ... nuomonė, OL C ... . [22] OL L 395, 1989 12 30, p. 36. [23] OL L 310, 2005 11 25, p. 1 . [24] OL L 258, 2009 10 1, p. 11. [25] COM(2010) 608 galutinis. [26] 2010 m. birželio 17 d. Europos Vadovų Tarybos išvados, dokumentas EUCO 13/10. [27] 9678/10 [28] A7-0218/2010. [29] 2009/C 75/01 . [30] OL L 281, 1995 11 23, p. 31 .