PRIEDAS prie dokumento Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo dėl Kartachenos biosaugos protokolo Nagojos ir Kvala Lumpūro papildomo protokolo dėl atsakomybės ir žalos atlyginimo sudarymo Susitarimo tekstas KARTACHENOS BIOSAUGOS PROTOKOLO NAGOJOS IR KVALA LUMPŪRO PAPILDOMAS PROTOKOLAS DĖL ATSAKOMYBĖS IR ŽALOS ATLYGINIMO /* COM/2012/0236 final - NLE 2012/0120 */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1993 m. gruodžio 29 d. įsigaliojusi Biologinės įvairovės konvencija (BĮK) šiandien yra pagrindinė tarptautinė biologinės įvairovės klausimų sprendimo priemonė. Trys pagrindiniai konvencijos tikslai yra išsaugoti biologinę įvairovę, tausiai naudoti jos komponentus ir sąžiningai bei teisingai dalytis genetinių išteklių teikiama nauda. Biologinė sauga, kuri yra vienas iš konvencijoje nagrinėjamų klausimų, yra susijusi su būtinybe apsaugoti žmonių sveikatą ir aplinką nuo galimo neigiamo šiuolaikinių biotechnologijų produktų poveikio. Antrajame Biologinės įvairovės konvencijos šalių konferencijos susitikime, vykusiame 1995 m. lapkričio mėn., pagal BĮK 19 straipsnio 3 dalį buvo įsteigta biologinės saugos atvira ad hoc darbo grupė, kad parengtų biologinės saugos protokolo projektą, ypatingą dėmesį skiriant gyvų pakitusių organizmų vežimui per valstybių sienas. 1996 m. liepos mėn. – 1999 m. vasario mėn. įvyko šeši šios darbo grupės susitikimai. Biologinės įvairovės konvencijos Kartachenos biosaugos protokolas buvo priimtas 2000 m. sausio 29 d. kaip papildomas BĮK susitarimas ir įsigaliojo 2003 m. rugsėjo 11 d. Šioje tarptautinėje sutartyje pateikiama atsargumo principu grindžiama gyvų pakitusių organizmų (GPO), sukurtų pasitelkus šiuolaikines biotechnologijas ir galinčių turėti neigiamo poveikio biologinės įvairovės išsaugojimui ir tausiam naudojimui arba kelti pavojų žmonių sveikatai, saugaus perkėlimo, tvarkymo ir naudojimo sistema. Kartachenos protokolo 27 straipsniu šalys įpareigojamos šalių konferencijos, kuri yra ir protokolo šalių susitikimas, pirmajame susitikime inicijuoti oficialų tarptautinių atsakomybės nustatymo ir žalos, padarytos dėl GPO judėjimo per sieną, atlyginimo taisyklių ir procedūrų tinkamo rengimo procesą, siekiant šį darbą užbaigti per ketverius metus (t. y. iki 2008 m.). Per šalių konferencijos, kuri yra ir protokolo šalių susitikimas, pirmąjį susitikimą, surengtą Kvala Lumpūre 2004 m. vasario 23–27 d., buvo įsteigta Kartachenos biologinės saugos protokolo atsakomybės ir žalos atlyginimo techninių ekspertų atvira ad hoc darbo grupė, kurios paskirtis – analizuoti šios srities problemas, ieškoti sprendimų ir siūlyti tarptautines taisykles bei procedūras. 2008 m. gegužės mėn. Bonoje vykusiame šalių konferencijos, kuri yra ir protokolo šalių susitikimas, ketvirtajame susitikime smarkiai pasistūmėta į priekį, nors sutartas projektas nebuvo užbaigtas. Todėl šalys sutarė 2010 m. spalio mėn. Nagojoje vykusiame šalių konferencijos, kuri yra ir protokolo šalių susitikimas, penktajame susitikime užbaigti rengti teisiškai privalomą dokumentą ir parengti civilinės atsakomybės gaires. Šiuo teisiškai privalomu dokumentu, kurį rengiant buvo nemažai remiamasi ES atsakomybės už aplinkos apsaugą direktyva[1], nacionalinėms institucijoms bus leidžiama veikti visuomenės vardu ir GPO žalos biologinei įvairovei atvejais pareikalauti veiklos vykdytojų imtis atlyginamųjų priemonių – tai naujovė daugelyje valstybių, ypač besivystančių. Galutinės derybos dėl teisiškai privalomo dokumento ir pilietinės atsakomybės gairių vyko „bendrapirmininkių draugų grupėje“ (FoC), kurią sudarė 26 iš 157 Kartachenos protokolo šalių atstovai ir patarėjai iš kitų šalių. ES prie derybų stalo gavo dvi vietas. Derybose dėl teisiškai privalomo dokumento Komisija Europos Sąjungai atstovavo remdamasi 2007 m. birželio mėn. Tarybos priimtu oficialiu įgaliojimu, kurio galiojimas buvo pratęstas po šalių konferencijos, kuri yra ir protokolo šalių susitikimas, ketvirtojo susitikimo. Ne kartą tobulintuose derybiniuose nurodymuose Komisijai pavesta užtikrinti, kad derybų rezultatai būtų suderinami su atitinkamais Sąjungos teisės aktais ir pagrindiniais valstybių narių teisės dėl atsakomybės ir žalos atlyginimo principais ir kad jie galėtų būti įgyvendinami ES neįvedant naujų svarbių civilinės atsakomybės taisyklių ir nekeičiant jau esamų. Po galutinių derybų Nagojoje 2010 m. spalio 15 d. plenarinėje šalių konferencijos, kuri yra ir protokolo šalių susitikimas, penktojo susitikimo sesijoje buvo priimtas tarptautinis susitarimas, žinomas kaip Kartachenos biosaugos protokolo Nagojos ir Kvala Lumpūro papildomas protokolas dėl atsakomybės ir žalos atlyginimo[2]. Šalių konferencijos, kuri yra ir protokolo šalių susitikimas, penktajame susitikime priimtame sprendime, kuriuo priimtas Nagojos ir Kvala Lumpūro papildomas protokolas, BĮK šalys paragintos kuo greičiau pasirašyti protokolą ir deponuoti ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentus arba, atitinkamais atvejais, prisijungimo dokumentus. 2010 m. gruodžio 20 d. Taryba pritarė Nagojos ir Kvala Lumpūro protokolo priėmimui[3] ir 2011 m. gegužės 11 d. Europos Sąjunga Papildomą protokolą pasirašė. Europos Sąjungoje Kartachenos biosaugos protokolo nuostatos yra įtrauktos į Europos Sąjungos biologinės saugos teisės aktus, kurių pagrindas yra atsargumo principas. Nagojos ir Kaval Lumpūro papildomo protokolo nuostatos dėl atsakomybės yra įtrauktos į 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/35/EB dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą siekiant išvengti žalos aplinkai ir ją ištaisyti (atlyginti), kuria nustatoma principu „teršėjas moka“ grindžiama sistema, pagal kurią žalos aplinkai atveju moka teršėjas. Šiai direktyvai įsigaliojus 2004 m. balandžio 30 d., ES valstybės narės turėjo trejus metus jai perkelti į nacionalinę teisę. 2010 m. liepos mėn. perkėlimą užbaigė paskutinė valstybė narė. Atsakomybės už žalą aplinkai direktyva jau du kartus iš dalies pakeista Direktyva 2006/21/EC dėl kasybos pramonės atliekų tvarkymo ir Direktyva 2009/31/EC dėl anglies dioksido geologinio saugojimo. Pagal Biologinės įvairovės konvencijos 34 straipsnį bet kurį jos protokolą gali ratifikuoti, priimti arba jam pritarti valstybės narės ir regioninės ekonominės integracijos organizacijos. Pagal Konvencijos 34 straipsnio 3 dalį regioninės ekonominės integracijos organizacijos turi deklaruoti savo kompetencijos ribas dėl atitinkamu protokolu reglamentuojamų klausimų. Šiam įpareigojimui įvykdyti Komisija parengė prie šio pasiūlymo pridedamą deklaraciją. Pagal Teisingumo Teismo patariamąją nuomonę[4] sprendimas dėl sudarymo turėtų būti grindžiamas SESV 192 straipsnio 1 dalimi kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, Komisija siūlo Tarybai įgalioti Pirmininką paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Sąjungos vardu deponuoti Nagojos ir Kvala Lumpūro papildomo protokolo patvirtinimo dokumentą, ir suteikti jam (jiems) būtinus susijusius įgaliojimus. 2012/0120 (NLE) Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Kartachenos biosaugos protokolo Nagojos ir Kvala Lumpūro papildomo protokolo dėl atsakomybės ir žalos atlyginimo sudarymo (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 192 straipsnį kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu, atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą[5], atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą[6], kadangi: (1) Kartachenos biosaugos protokolo 27 straipsniu šalys įpareigojamos šalių konferencijos, kuri yra ir protokolo šalių susitikimas, pirmajame susitikime inicijuoti tarptautinių atsakomybės nustatymo ir žalos, padarytos dėl pakitusių gyvų organizmų judėjimo per sieną, atlyginimo taisyklių ir procedūrų rengimo procesą; (2) 2007 m. birželio mėn. Taryba priėmė sprendimą, kuriuo Komisija įgaliota derybose dėl atsakomybės ir žalos atlyginimo Sąjungos vardu pagal tam tikrus derybinius nurodymus derėtis Sąjungos kompetencijai priklausančiais klausimais. 2008 m. spalio mėn. šio įgaliojimo galiojimas pratęstas iki galutinių derybų etapų pabaigos; (3) 2010 m. spalio 11 d. Nagojoje, Japonijoje, per šalių konferencijos, kuri yra ir protokolo šalių susitikimas, penktąjį susitikimą ES vienbalsiai parėmė galutinį kompromisinį Nagojos ir Kvala Lumpūro papildomo protokolo dėl atsakomybės ir žalos atlyginimo pasiūlymą, nes jis, susirinkimo dalyvių nuomone, neprieštaravo sutartoms ES pozicijoms ir Komisijai pateiktiems derybiniams nurodymams; (4) 2010 m. spalio 15 d. šalių konferencijos, kuri yra ir protokolo šalių susitikimas, baigiamojoje plenarinėje penktojo susitikimo sesijoje buvo priimtas Kartachenos biosaugos protokolo Nagojos ir Kvala Lumpūro papildomas protokolas dėl atsakomybės ir žalos atlyginimo; (5) 2010 m. gruodžio 20 d. Taryba palankiai įvertino Nagojos ir Kvala Lumpūro papildomo protokolo priėmimą; (6) pagal 2011 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimą[7] Kartachenos biosaugos protokolo Nagojos ir Kvala Lumpūro papildomas protokolas dėl atsakomybės ir žalos atlyginimo buvo pasirašytas 2011 m. gegužės 11 d. su sąlyga, kad jis bus sudarytas vėliau; (7) pagal Biologinės įvairovės konvencijos 34 straipsnį visi Biologinės įvairovės konvencijos protokolai turi būti ratifikuoti, priimti arba patvirtinti valstybių ir regioninių ekonominės integracijos organizacijų; (8) Kartachenos biosaugos protokolo Nagojos ir Kvala Lumpūro papildomu protokolu dėl atsakomybės ir žalos atlyginimo prisidedama prie Sąjungos aplinkos politikos tikslų įgyvendinimo. Todėl šis protokolas Sąjungos vardu turėtų būti pasirašytas kuo greičiau; (9) susitarimas turėtų būti patvirtintas Europos Sąjungos vardu, PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis Kartachenos biosaugos protokolo Nagojos ir Kvala Lumpūro papildomas protokolas dėl atsakomybės ir žalos atlyginimo patvirtinamas Sąjungos vardu. Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo. 2 straipsnis Tarybos pirmininkas paskiria asmenį, kuris įgaliojamas Europos Sąjungos vardu deponuoti susitarimo 18 straipsnyje numatytą patvirtinimo dokumentą ir taip išreikšti Europos Sąjungos sutikimą laikytis susitarimo. Šis patvirtinimo dokumentas deponuojamas tuo pat metu kaip ir valstybių narių dokumentai. Tuo pačiu metu, įgaliotas asmuo (-ys) deponuoja šio sprendimo priede pateiktą deklaraciją pagal Biologinės įvairovės konvencijos 34 straipsnio 3 dalį. 3 straipsnis Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas PRIEDAS EUROPOS SĄJUNGOS DEKLARACIJA PAGAL BIOLOGINĖS ĮVAIROVĖS KONVENCIJOS 34 STRAIPSNIO 3 DALĮ Europos Sąjunga pareiškia, kad pagal Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač jos 191 straipsnį, ES yra kompetentinga sudaryti tarptautinius susitarimus ir įgyvendinti juose numatytus įsipareigojimus, kurie padeda siekti šių tikslų: – apsaugoti žmonių sveikatą, apdairiai ir racionaliai naudoti gamtos išteklius, – saugoti žmonių sveikatą; – apdairiai ir racionaliai naudoti gamtos išteklius; – remti tarptautines priemones, skirtas regioninėms ar pasaulinėms aplinkos problemoms, įskaitant klimato kaitos, spręsti. Be to, Europos Sąjunga savo lygmeniu priima teisminio bendradarbiavimo civilinėse bylose priemones siekdama užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą. Europos Sąjunga pareiškia, kad ji jau priėmė jos valstybėms narėms privalomas teisines priemones, apimančias visus šiuo protokolu reglamentuojamus klausimus. [1] 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/35/EB dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą siekiant išvengti žalos aplinkai ir ją ištaisyti (atlyginti) [2] http://bch.cbd.int/protocol/NKL_text.shtml [3] Žr. 2010 m. gruodžio 20 d. Tarybos išvadų „Biologinės įvairovės konvencija. 2010 m. spalio 11–29 d. Nagojos konferencijos rezultatai ir tolesnė su tuo susijusi veikla“ 2 dalį. [4] ETT nuomonė, 2/2000, 2001 m. gruodžio 6 d. [5] ... [6] ... [7] Sprendimas dar nepaskelbtas. PRIEDAS prie dokumento Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo dėl Kartachenos biosaugos protokolo Nagojos ir Kvala Lumpūro papildomo protokolo dėl atsakomybės ir žalos atlyginimo sudarymo Susitarimo tekstas KARTACHENOS BIOSAUGOS PROTOKOLO NAGOJOS IR KVALA LUMPŪRO PAPILDOMAS PROTOKOLAS DĖL ATSAKOMYBĖS IR ŽALOS ATLYGINIMO Papildomo protokolo Šalys, būdamos Biologinės įvairovės konvencijos Kartachenos biosaugos protokolo (toliau – Protokolas) Šalimis, atsižvelgdamos į Rio de Žaneiro deklaracijos dėl aplinkos ir plėtros 13 principą, patvirtindamos Rio de Žaneiro deklaracijos dėl aplinkos ir plėtros 15 principe nustatytą atsargumo principą, pripažindamos, kad atsižvelgiant į Protokolo nuostatas būtina numatyti tinkamas atsakomąsias priemones, jei padaryta (arba esama pakankamai didelės tikimybės, kad padaryta) žala, primindamos Protokolo 27 straipsnį, susitarė: 1 straipsnis Tikslas Papildomo protokolo tikslas – prisidėti prie biologinės įvairovės išsaugojimo ir tausaus naudojimo (atsižvelgiant ir į pavojų žmogaus sveikatai) ir tuo tikslu nustatyti tarptautines taisykles ir procedūras atsakomybės ir žalos, susijusios su gyvais pakitusiais organizmais, atlyginimo srityje. 2 straipsnis Vartojami terminai 1. Papildomame protokole vartojami terminai, nurodyti Biologinės įvairovės konvencijos (toliau – Konvencija) 2 straipsnyje ir Protokolo 3 straipsnyje. 2. Be to, Papildomame protokole: (a) Šalių konferencija, kuri yra ir Protokolo Šalių susitikimas – Konvencijos Šalių konferencija, kuri yra ir Protokolo Šalių susitikimas; b) žala – neigiamas poveikis biologinės įvairovės išsaugojimui ir tausiam naudojimui (atsižvelgiant ir į pavojų žmogaus sveikatai), i) kurį galima įvertinti ar kitaip stebėti, atsižvelgiant, kai yra galimybė, į kompetentingos institucijos pripažintus moksliškai nustatytus scenarijus, kuriuose atsižvelgiama ir į bet kurį kitą žmogaus nulemtą pokytį ir natūralų pokytį; ir (ii) kuris yra gana didelis, kaip nurodyta 3 dalyje toliau; c) subjektas – tiesiogiai ar netiesiogiai gyvą pakitusį organizmą kontroliuojantis asmuo, kuris, kai tinkama ir nustatyta nacionalinės teisės aktais, gali būti, inter alia, leidimo turėtojas, asmuo, kuris gyvą pakitusį organizmą pateikė rinkai, kūrėjas, gamintojas, pranešantis subjektas, eksportuotojas, importuotojas, vežėjas ar tiekėjas; (d) atsakomosios priemonės – pagrįsti veiksmai, kuriais siekiama: i) užkirsti kelią žalai, ją sumažinti, apriboti, sušvelninti ar kitaip jos išvengti; ii) atkurti biologinę įvairovę ir tuo tikslu imtis toliau nurodytų veiksmų toliau nurodyta tvarka: a. atkurti biologinę įvairovę, kad būtų atkurta tokia (arba beveik tokia) būklė, kuri buvo iki tol, kai buvo padaryta žala; o jei kompetentingos institucijos nusprendžia, kad tai neįmanoma; b. atkurti biologinę įvairovę, inter alia, pakeičiant prarastą biologinę įvairovę kitais biologinės įvairovės komponentais toms pačioms ar kitoms reikmėms toje pačioje arba atitinkamai kitoje vietoje. 3. Didelis neigiamas poveikis nustatomas atsižvelgiant į tokius veiksnius: a) ilgalaikius arba nuolatinius pokyčius, vertinamus kaip pokyčiai, kurie nebus natūraliai pašalinti per pagrįstą laikotarpį; b) kokybinius ar kiekybinius pokyčius, kurie neigiamai veikia biologinės įvairovės komponentus; c) biologinės įvairovės komponentų gebėjimo teikti gerybes ir užtikrinti funkcijas sumažėjimą; d) bet kokio neigiamo poveikio žmogaus sveikatai mastą atsižvelgiant į Protokolą. 3 straipsnis Taikymo sritis 1. Papildomas protokolas taikomas žalai, kurią sukelia gyvi pakitę organizmai, kurių kilmė susijusi su judėjimu per sieną. Gyvi pakitę organizmai yra organizmai, kurie: a) skirti tiesiogiai naudoti kaip maistas ar pašaras arba skirti perdirbti; b) skirti naudoti uždaromis sąlygomis; c) skirti tikslingai išleisti aplinkoje. 2. Tikslinio judėjimo per sieną atžvilgiu Papildomas protokolas taikomas žalai, kuri padaroma dėl bet kokio patvirtinto 1 dalyje nurodytų gyvų pakitusių organizmų naudojimo. 3. Be to, Papildomas protokolas taikomas ir žalai, kuri padaroma dėl netikslinio judėjimo per sieną, kaip nurodyta Protokolo 17 straipsnyje, taip pat žalai, kuri padaroma dėl neteisėto judėjimo per sieną, kaip nurodyta Protokolo 25 straipsnyje. 4. Papildomas protokolas taikomas žalai, kuri padaroma dėl gyvų pakitusių organizmų judėjimo per sieną po to, kai Papildomas protokolas įsigaliojo Šaliai, į kurios jurisdikciją organizmas patenka judėjimo per sieną atveju. 5. Papildomas protokolas taikomas žalai, susidariusiai vietovėse, kurios priklauso Šalių nacionalinei jurisdikcijai. 6. Šalys gali vadovautis jų nacionalinėje teisėje išdėstytais kriterijais, kad galėtų šalinti žalą, susidariusią jų nacionalinei jurisdikcijai priklausančioje teritorijoje. 7. Nacionalinės teisės aktai, kuriais įgyvendinamas Papildomas protokolas, taikomas ir žalai, susijusiai su gyvų pakitusių organizmų judėjimu per sieną iš valstybių, kurios nėra Šalys. 4 straipsnis Priežastinis ryšys Priežastinis ryšys tarp žalos ir konkrečių gyvų pakitusių organizmų nustatomas pagal nacionalinę teisę. 5 straipsnis Atsakomosios priemonės 1. Šalys reikalauja, kad atitinkamas subjektas ar subjektai žalos atveju kompetentingos institucijos reikalavimu: (a) nedelsiant praneštų kompetentingai institucijai; b) įvertintų žalą; ir c) imtųsi reikiamų atsakomųjų priemonių. 2. Kompetentinga institucija: a) nustato, dėl kurio subjekto kaltės padaryta žala; b) įvertina žalą; ir c) nustato, kokių atsakomųjų priemonių turėtų imtis subjektas. 3. Jeigu remiantis susijusia informacija, įskaitant turimą mokslinę informaciją arba Biosaugos informacijos rinkimo, apdorojimo ir skleidimo centro turimą informaciją, esama didelės tikimybės, kad žala bus padaryta, jei nebus laiku imtasi atsakomųjų priemonių, subjektas privalo imtis reikiamų atsakomųjų priemonių, kad tokios žalos būtų išvengta. 4. Kompetentinga institucija gali įgyvendinti tinkamas atsakomąsias priemones, visų pirma, kai to nepadaro subjektas. 5. Kompetentinga institucija turi teisę iš subjekto atgauti žalos vertinimo ir bet kokių tokių atitinkamų atsakomųjų priemonių įgyvendinimo sąnaudas bei išlaidas ir susijusias sąnaudas bei išlaidas. Šalys savo nacionalinės teisės aktuose gali numatyti tokias situacijas, kai gali būti nereikalaujama, kad subjektas prisiimtų sąnaudas bei išlaidas. 6. Kompetentingos institucijos sprendimas, kuriuo reikalaujama, kad subjektas imtųsi atsakomųjų priemonių, turėtų būti tinkamai pagrįstas. Apie tokį sprendimą subjektui turėtų būti pranešta. Nacionalinės teisės aktuose numatomi žalos atlyginimo būdai, įskaitant galimybę tokius sprendimus peržiūrėti administracine ar teismine tvarka. Kompetentinga institucija pagal nacionalinės teisės aktus taip pat informuoja subjektų apie galimus žalos atlyginimo būdus. Pasinaudojimas tokiais žalos atlyginimo būdais netrukdo kompetentingai institucijai tinkamomis aplinkybėmis imtis atsakomųjų priemonių, nebent nacionalinės teisės aktuose nustatyta kitaip. 7. Įgyvendindamos šį straipsnį ir siekdamos apibrėžti tinkamas atsakomąsias priemones, kurių turi reikalauti ar imtis kompetentingos institucijos, Šalys gali prireikus įvertinti, ar atsakomosios priemonės jau numatytos jų civilinę atsakomybę reglamentuojančiuose nacionalinės teisės aktuose. 8. Atsakomosios priemonės įgyvendinamos pagal nacionalinės teisės aktus. 6 straipsnis Išimtys 1. Šalys savo nacionalinės teisės aktuose gali numatyti tokias išimtis: a) neįveikiamas aplinkybes arba force majeure; ir b) karo veiksmus arba pilietinius neramumus. 2. Šalys savo nacionalinės teisės aktuose gali numatyti bet kokias kitas išimtis ar sušvelninimo nuostatas, kurias jos mano esant tinkamas. 7 straipsnis Terminai Šalys savo nacionalinės teisės aktuose gali numatyti: a) santykinius ir (arba) absoliučius terminus, įskaitant taikomus veiksmams, susijusiems su atsakomosiomis priemonėmis; ir b) laikotarpio, kuriam taikomas terminas, pradžią. 8 straipsnis Finansiniai apribojimai Šalys savo nacionalinės teisės aktuose gali numatyti finansines sąnaudų ir išlaidų, susijusių su atsakomosiomis priemonėmis, padengimo ribas. 9 straipsnis Regreso teisė Papildomas protokolas neapriboja jokios regreso ar kompensavimo teisės, kuria subjektas gali pasinaudoti prieš bet kurį kitą asmenį. 10 straipsnis Finansinė garantija 1. Šalys pasilieka teisę savo nacionalinėje teisėje numatyti finansinio saugumo nuostatas. 2. 1 dalyje nurodyta teise Šalys, atsižvelgdamos į tris paskutines Protokolo konstatuojamąsias dalis, naudojasi taip, kad tai būtų suderinama su jų teisėmis ir pareigomis pagal tarptautinę teisę. 3. Šalių konferencijos, kuris yra ir Protokolo Šalių susitikimas, pirmajame susitikime reikalaujama, kad Sekretoriatas atliktų išsamų tyrimą, kuris, inter alia, būtų skirtas: a) finansinio saugumo mechanizmų sąlygoms; b) tokių mechanizmų ekonominio ir socialinio poveikio, taip pat poveikio aplinkai (ypač besivystančiose šalyse) vertinimui; ir c) tinkamų subjektų, kurie užtikrintų finansinį saugumą, nustatymui. 11 straipsnis Valstybių atsakomybė už tarptautinio masto pažeidimus Papildomas protokolas neturi įtakos bendrosios tarptautinės teisės taisyklėse nustatytoms valstybių teisėms ir įsipareigojimams, susijusiems su valstybių atsakomybe už tarptautinio masto pažeidimus. 12 straipsnis Įgyvendinimas ir santykis su civiline atsakomybe 1. Šalys savo nacionalinės teisės aktuose numato žalai taikomas taisykles ir procedūras. Kad galėtų vykdyti šį įsipareigojimą Šalys numato atsakomąsias priemones pagal Papildomą protokolą ir atitinkamai gali: a) taikyti savo galiojančius nacionalinės teisės aktus, įskaitant, kai taikytina, bendrąsias civilinę atsakomybę reglamentuojančias taisykles ir procedūras; b) šiuo tikslu taikyti arba rengti civilinės atsakomybės taisykles ir procedūras; arba c) taikyti arba rengti ir viena, ir kita. 2. Siekdamos savo nacionalinės teisės aktuose, reglamentuojančiuose civilinę atsakomybę už materialinę ar asmeninę žalą, susijusią su 2 straipsnio 2 dalies b punkte apibrėžta žala, nustatyti tinkamas taisykles ir procedūras, Šalys: a) toliau taiko savo galiojančius civilinę atsakomybę reglamentuojančius bendruosius teisės aktus; b) rengia ir taiko arba toliau taiko civilinę atsakomybę reglamentuojančius teisės aktus būtent tuo tikslu; arba c) rengia ir taiko arba toliau taiko ir viena, ir kita. 3. Rengdamos civilinės atsakomybės teisės aktus, nurodytus 1 ar 2 dalies b arba c punktuose, Šalys, inter alia, įtraukia nuostatas, susijusias su: a) žala; b) atsakomybės standartu, įskaitant atsakomybę be kaltės arba nustatyta kalte grindžiamą atsakomybę; c) atsakomybės perkėlimu, kai tinkama; d) teise pateikti ieškinius. 13 straipsnis Vertinimas ir peržiūra Šalių konferencija, kuri yra ir Protokolo Šalių susitikimas, atlieka Papildomo protokolo veiksmingumo peržiūrą praėjus penkeriems metams po jo įsigaliojimo ir po to kas penkerius metus, su sąlyga, kad Šalys pateikė informaciją, dėl kurios tokia peržiūra būtina. Peržiūra atliekama atsižvelgiant į Protokolo 35 straipsnyje nurodytą vertinimą ir peržiūrą, nebent Papildomo protokolo Šalys nuspręstų kitaip. Per pirmąją peržiūrą bus peržiūrėtas 10 ir 12 straipsnių veiksmingumas. 14 straipsnis Šalių konferencija, kuri yra ir Protokolo Šalių susitikimas 1. Pagal Konvencijos 32 straipsnio 2 dalį Šalių konferencija, kuri yra Protokolo Šalių susitikimas, yra ir Papildomo protokolo Šalių susitikimas. 2. Šalių konferencija, kuri yra ir Protokolo Šalių susitikimas, nuolat peržiūri, kaip įgyvendinamas Papildomas protokolas, ir, remdamasi savo įgaliojimais, priima sprendimus, reikalingus jo veiksmingam įgyvendinimui skatinti. Konferencija vykdo Papildomu protokolu jai pavestas funkcijas ir, mutatis mutandis, Protokolo 29 straipsnio 4 dalies a ir f punktais jai pavestas funkcijas. 15 straipsnis Sekretoriatas Sekretoriatas, įsteigtas Konvencijos 24 straipsnyje nustatyta tvarka, yra ir Papildomo protokolo sekretoriatas. 16 straipsnis Konvencijos ir Protokolo ryšys 1. Papildomu protokolu Protokolas papildomas, tačiau juo nekeičiamas ir netaisomas. 2. Papildomas protokolas neturi įtakos jo Šalių teisėms ir pareigoms pagal Konvenciją ir Protokolą. 3. Jeigu Papildomame protokole nenumatyta kitaip, Konvencijos ir Protokolo nuostatos mutatis mutandis taikomos Papildomam protokolui. 4. Neapribojant 3 dalies nuostatų Papildomas protokolas neturi poveikio Šalies teisėms ir pareigoms pagal tarptautinę teisę. 17 straipsnis Pasirašymas Papildomas protokolas Šalims pateikiamas pasirašyti 2011 m. kovo 7 d. – 2012 m. kovo 6 d. Jungtinių Tautų būstinėje Niujorke. 18 straipsnis Įsigaliojimas 1. Papildomas protokolas įsigalioja devyniasdešimtą dieną po to, kai Šalys arba regioninės ekonominės integracijos organizacijos, kurios yra Protokolo Šalys, deponuoja keturiasdešimtą ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentą. 2. Po to, kai deponuojamas keturiasdešimtas dokumentas, kaip nurodyta 1 dalyje, valstybei ar regioninei ekonominės integracijos organizacijai, kuri ratifikuoja, priima ar patvirtina Papildomą protokolą arba prie jo prisijungia, Protokolas įsigalioja vėlesnę iš šių dviejų datų: devyniasdešimtą dieną po datos, kai ta valstybė ar regioninė ekonominės integracijos organizacija deponuoja savo ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentą, arba tą dieną, kai Protokolas įsigalioja tai valstybei ar regioninei ekonominės plėtros organizacijai. 3. Pagal šio straipsnio 1 ir 2 dalį joks regioninės ekonominės integracijos organizacijos deponuotas dokumentas nėra vertinamas kaip dokumentas, papildantis dokumentus, kuriuos deponavo tos organizacijos valstybės narės. 19 straipsnis Išlygos Papildomam protokolui negali būti taikomos jokios išlygos. 20 straipsnis Pasitraukimas 1. Praėjus dvejiems metams po to, kai Papildomas protokolas įsigaliojo kuriai nors Šaliai, ta Šalis, depozitarui pateikusi pranešimą raštu, bet kuriuo metu iš Papildomo protokolo gali pasitraukti. 2. Pasitraukimas įsigalioja praėjus vieneriems metams nuo tos dienos, kai depozitaras gavo pranešimą, arba vėliau – tą dieną, kuri gali būti nurodyta pranešime apie pasitraukimą. 3. Laikoma, kad bet kuri šalis, kuri iš Protokolo pasitraukia pagal Protokolo 39 straipsnį, pasitraukia ir iš Papildomo protokolo. 21 straipsnis Autentiški tekstai Papildomo protokolo, kurio tekstas anglų, arabų, ispanų, kinų, prancūzų ir rusų kalbomis turi tokią pat teisinę galią, originalas deponuojamas Jungtinių Tautų Generaliniam Sekretoriui. Tai patvirtindami toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė Papildomą protokolą. PRIIMTA du tūkstančiai dešimtųjų metų spalio penkioliktąją dieną Nagojoje.