EUROPOS KOMISIJA 
Briuselis, 2011.10.11 
SEK(2011) 1166 galutinis 
  
KOMISIJOS TARNYB Ų DARBINIS DOKUMENTAS 
Poveikio vertinimo santrauka 
pridedamas prie dokumento 
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 
dėl bendrosios Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisės pasiūlymas 
{KOM(2011) 635 galutinis} 
{SEK(2011) 1165 galutinis}  
 
 1 
1. PROCED ŪRINIAI KLAUSIMAI IR KONSULTACIJOS SU 
SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS 
Europos Komisija (toliau – Komisija) Europos sutar čių teisės klausimus sprendžia nuo 
2001 m. 2010 m. liepos m ėn. Komisija pri ėmė Žaliąją knygą dėl politinių galimybi ų sukurti 
Europos sutar čių teisę vartotojams ir įmonėms (toliau – žalioji knyga). 2011 m. Komisijos 
darbo programoje numatyta paskutin į 2011 m. ketvirt į pasiūlyti strategin ę iniciatyv ą – sukurti 
Europos sutar čių teisės priemon ę. 
 
2010 m. balandžio m ėn. Komisija suk ūrė ekspertų grupę ir jai paved ė atlikti priemon ės 
projekto galimybi ų studiją. Studija užbaigta 2011 m. balandžio m ėn. Poveikio vertinimo 
iniciatyvin ė grupė surengė 5 posėdžius, kad aptart ų žaliosios knygos projekt ą, poveikio 
vertinimo ataskait ą ir galimybi ų studiją.   
 
Komisija nuolat reng ė konsultacijas. D ėl žaliosios knygos gauta 320 atsakym ų iš labai įvairių 
suinteresuot ųjų šalių. Jais remdamasi Komisija nustat ė dėl politikos galimybi ų iškeltas 
problemas ir gal ėjo jas išspr ęsti. Komisija taip pat suk ūrė pagrindini ų suinteresuot ųjų šalių 
ekspertų grupę, kurią sudarė įmonių, vartotojų ir teisinink ų atstovai. Su ja nuolat konsultuotasi 
rengiant galimybi ų studiją, siekiant užtikrinti, kad st udijoje numatytos normos apimt ų visas 
praktines problemas ir b ūtų lengvai taikomos. Be to, siekdama sužinoti įmonių ir vartotoj ų 
nuomonę, Komisija sureng ė „Eurobarometro“, MV Į konsultacij ų grupės ir Europos verslo 
nuomonės tyrimo grup ės apklausas. 2010 m. lapkri čio mėn. surengtas praktinis seminaras 
sutarčių teisės klausimais su verslui atstovaujan čiomis suinteresuotosiomis šalimis. Komisijos 
pareigūnai taip pat susitiko su Europos vartotoj ų organizacij ų asociacijos (BEUC) atstovais ir 
dalyvavo dviejuose Europos vartotoj ų konsultacin ės grupės (EVKG) pos ėdžiuose.  
 
2. PROBLEMOS APIB ŪDINIMAS 
2.1. Įžanga 
Valstybių narių (toliau – VN) sutar čių teisės skirtumai gali trukdyti ta rpvalstybinei prekybai 
ES, nes d ėl jų įmonės ir vartotojai vengia sudaryti tarp valstybinius sandorius. Prekes į kitas 
ES rinkas eksportuojan čios įmonės susiduria su bereikalingomis patekimo į rinką sandorių 
sąnaudomis, kurios kasmet siekia beveik 1 mlrd. eur ų. Vengimas prekiauti d ėl sutarčių teisės 
skirtumų reiškia dešimtis milijard ų eurų negautų pajamų kasmet. 
 
2.2. Dabartin ė ES sutar čių teisės sistema  
Pagrindinis dabartin ės sutarčių teisės sistemos bruožas – valstybi ų narių nacionalin ės teisės 
skirtumai. Nors sutar čių teisės srityje priimtos kelios ES lygmens ir tarptautin ės teisinės 
priemonės, nėra vienod ų ir išsami ų normų, kurias įmonės ir vartotojai gal ėtų taikyti 
tarpvalstybiniuose sandoriuose ES.      
2.3. 1 problema. Sutar čių teisės skirtumai atgraso įmones nuo tarpvalstybin ės 
prekybos ir riboja j ų tarpvalstybin ę veiklą 
Dabar tik maždaug 9,3 proc. vis ų ES įmonių eksportuoja savo prekes į kitas ES šalis. 
Dauguma (62 proc. įmonių, sudaran čių sandorius su kitomis į
monėmis, ir 57 proc. įmonių, 
sudarančių sandorius su vartotojais) eksportuoja į ne daugiau kaip 3 kitas VN. Viena iš tokios 
palyginti vangios tarpvalstybin ės prekybos priežas čių – nepanaikintos reglamentavimo (pvz., 
 
 2mokesčių reglamentavimo, sutar čių teisės ir administracini ų reikalavim ų skirtumai) ir 
praktinės (pvz., kalba, gabenimas ir garantinis aptarnavimas) tarpvalstybin ės prekybos kli ūtys. 
 Neigiamas sutar čių teisės skirtum ų poveikis tarpvalstybinei prekybai.  Dėl sutarčių teisės 
kliūčių kai kurios įmonės vengia užsiimti tarpvalstybine prekyba. 61 proc. įmonių, sudarančių 
sandorius su vartotoj ais, ir 55 proc. įmonių, sudarančių sandorius su kitomis įmonėmis, dažnai 
ar bent jau tam tikrais atvejais nuo tarpvalstybin ės prekybos atgras ė su sutar čių teise 
susijusios kli ūtys. Be to, 3 proc. respondent ų, sudaran čių įmonių tarpusavio sandorius, ir 
2 proc. sudaran čių
jų įmonės ir vartotoj ų sandorius d ėl šios priežasties visada atsisakydavo 
eksporto galimyb ės. Negana to, d ėl sutarčių teisės kliūčių įmonės apriboja savo tarpvalstybin ę 
veiklą. Daugiau kaip 80 proc. įmonių (tiek įmonių tarpusavio, tiek įmonės ir vartotoj ų 
sandorių atveju), užsiiman čių tarpvalstybine prekyba ar norin čių ją vykdyti ir susid ūrusių su 
sutarčių teisės kliūtimis, teig ė, kad dėl šios priežasties jos eksportuoja į mažiau ES šali ų. 
Neįvykusios ES vidaus prekybos, kai įmonės nusprendžia nevykdyti tarpvalstybin ės prekybos 
dėl sutarčių teisės, vertė svyruoja nuo 26 mlrd. EUR (tai Lietuvos BVP) iki 184 mlrd. EUR 
(truputį daugiau nei Portugalijos BVP).  
 Iš tyrimų duomenų matyti, kad dviej ų šalių, kurių teisės sistemos kildinamos iš bendro 
šaltinio, tarpusavio prekyba turi teigiam ą poveikį prekybai. Jei panaikinus sutar čių teisės 
skirtumus b ūtų 1 procentiniu punktu prisid ėta prie šio teigiamo pove ikio, ES vidaus prekyba 
išaugtų net 30 mlrd. EUR.  
 
2.3.1.  Papildomos sandori ų sąnaudos d ėl sutarčių teisės skirtum ų trukdo 
tarpvalstybinei prekybai.  Dėl būtinybės taikyti skirting ą užsienio sutar čių teisę kyla 
papildom ų sandorių sąnaudų, palyginti su prekyba šalies viduje. Šios papildomos s ąnaudos 
paprastai did ėja proporcingai ES šali ų, kuriose įmonės vykdo prekyb ą, skaičiui. Į
monių 
duomenimis, patekimo į vieną VN rinką sandorių sąnaudos siekia nuo šiek tiek mažiau kaip 
1 000 EUR iki daugiau kaip 30 000 EUR. Šios s ąnaudos didžiausi ą poveikį turi labai mažoms 
ir mažosioms įmonėms, nes sudaro didesn ę jų apyvartos dal į.  
2.3.2.   
Bendros vis ų dabar eksport ą vykdančių ES įmonių sąnaudos yra 6–13 mlrd. EUR. Metin ės 
sandorių sąnaudos sudaro apie 0,9–1,9 mlrd. EUR. Jei nebus imtasi veiksm ų ir išliks toks pats 
eksporto lygis, iki 2020 m. šios s ąnaudos sieks 9–19 mlrd. EUR.  
2.3.3.  Juntamas didesnis teisinis komple ksiškumas atgraso nuo tarpvalstybin ės 
prekybos. Juntamas teisinis kompleksiškumas yra papildomas veiksnys, darantis įtaką 
sprendimui prad ėti tarpvalstybin ę prekybą. Pavyzdžiui, kaip didžiausi ą kliūtį įmonės įvardijo 
sunkumus aiškinantis užsienio sutar čių teisės nuostatas. Ji įvardyta kaip pirmoji įmonės ir 
vartotojų sandorių ir trečioji įmonių tarpusavio sandori ų kliūtis.  
 
2.4. 2 problema. Vartotojai atgrasomi nuo ta rpvalstybinio pirkimo ir neišnaudoja 
esamų galimybi ų 
Pirkimo užsienyje lygis ES išlieka  palyginti žemas: 26 proc. vartotoj ų keliaudami perka kitoje 
ES šalyje, o 9 proc. perka nuotoliniu b ūdu. Panašu, kad šiam augimui trukdo su pasi ūla ir 
paklausa susijusios kli ūtys. Nors praktini ų kliūčių poveikis palaipsniui maž ėja, 
reglamentavimo kli ūtys tebėra labai didel ės.  
 
2.4.1.  Sutarčių teisės skirtumai neigiamai veikia pirkim ą užsienyje 
Sutarčių teisė apima vartotoj ų teisių apsaugos normas. Aiškus ši ų normų turinys yra svarbus 
veiksnys, darantis įtaką vartotojo pasitik ėjimui pirkimu užsienyje. Susid ūrę su skirtinga 
 
 3užsienio teise, vartotojai neb ėra tikri dėl savo teisi ų tarpvalstybinio sand orio atveju. Iš ties ų 
44 proc. Europos vartotoj ų sako, kad neaiškios j ų, kaip vartotoj ų, teisės juos atgras ė nuo 
pirkimo kitose ES šalyse. 
2.4.2.  Vartotojai nepasinaudoja bendros ios rinkos teikiamomis galimyb ėmis  
Daug vartotoj ų, kurie link ę pirkti šalies viduje, nes n ėra tikri dėl savo teisi ų užsienyje, vidaus 
rinkoje dažnai turi mažesnes galimybe s rinktis produktus ir priversti mok ėti daugiau. Jeigu tie 
44 proc. vartotoj ų, kurie perka internetu tik šalies viduje ir n ėra tikri dėl savo teisi ų užsienyje, 
nors kartą nusipirkt ų internetu iš užsienio, jie sutaupyt ų 380 mln. EUR. 
 
Kita vertus, vartotojams, kurie  bando pasinaudoti geresniais pasi ūlymais kitose VN, 
pardavėjas dažnai atsisako parduoti prek ę. Beveik ketvirtadalis į eksportą orientuot ų Europos 
mažmeninink ų yra atsisak ę parduoti d ėl sutarčių teisės. Atsisakymas parduoti gali atgrasyti 
aktyvius vartotojus nuo pirkimo užsienyje,  o tai jiems ekonomišk ai nenaudinga. Europos 
vartotojai tarpvalstybiniam pirkimui kasm et išleidžia 42,3 mlrd. EUR. Darant prielaid ą, kad tų 
3 milijon ų vartotojų, kuriems per metus buvo atsisakyta  parduoti, vieno užsakymo vidutin ė 
vertė buvo 52 EUR, nepavykusi ų sandorių vertė iš viso siekt ų 156 mln. EUR.  
 
2.5. Poreikis imtis ES lygmens veiksm ų ir subsidiarumo principas  
 
Ši iniciatyva atitinka subsidiarumo princip ą. Kol skiriasi nacionalin ė sutarčių teisė, 
neįmanoma visiškai pasiekti tiks lo vidaus rinkoje prekiautoj ams palengvinti tarpvalstybin ės 
prekybos pl ėtrą, o vartotojams – galimybes pirkti užsienyje. Rinkos tendencijos kei čiasi ir 
skatina VN savarankiškai imtis priemoni ų (pavyzdžiui, reguliuojant skaitmeninio turinio 
produktus), tod ėl išauga d ėl skirtingo reglamentavimo įmonių patiriamos sandori ų sąnaudos ir 
teisinis kompleksiškumas ir atsiranda pavojus, kad did ės vartotoj ų teisių apsaugos spragos. 
Valstybių narių nacionalin ė sutarčių teisė gali būti suderinta tik priimant ES lygmens 
priemones. S ąjunga gali geriausiai išspr ęsti pirmiau nurodytas problemas, nes j ų pobūdis 
akivaizdžiai tarpvalstybinis.  
 
3. POLITIKOS TIKSLAI 
Bendras politikos tikslas – remti ekonomin ę veiklą vidaus rinkoje, gerinant tarpvalstybin ės 
prekybos s ąlygas ir mažinant kli ūtis, kurios kyla d ėl VN sutar čių teisės skirtum ų. Bendri 
tikslai – įmonėms palengvinti galimybes pl ėsti tarpvalstybin ę prekybą, o vartotojams – 
pirkimą užsienyje.  
  
4. POLITIKOS GALIMYB ĖS  
4.1. Su intervencijos pob ūdžiu susijusios galimyb ės  
 
1 galimyb ė. Pagrindinis scenarijus  (nekeisti politikos). Būtų išlaikyta dabartin ė teisinė 
sistema ir nesiimta tolesni ų ES lygmens veiksm ų. 
2 galimyb ė. Priemoni ų ES teisės aktų leidėjui rinkinys. Būtų nustatytos pavyzdin ės tų 
sutarčių teisės aspektų, dėl kurių gali reik ėti priimti ES teis ės aktus, apibr ėžtys ir normos. 
Būtų galima numatyti Komisijos dokument ą ar tarpinstitucin į susitarim ą.  
3 galimyb ė. Rekomendacija d ėl bendrosios Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisės. 
Bendrosios Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisės priemon ė galėtų būti pridėta prie VN 
skirtos rekomendacijos, kuria jos skatinamos savanoriškai pakeisti savo nacionalin ę teisę šia 
 
 4priemone (3a galimyb ė) arba ją įtraukti į savo nacionalin ę teisę (3b galimyb ė), pačioms 
nusprendžiant d ėl įgyvendinimo termino, metodo ir apimties. Ši galimyb ė gali paskatinti VN 
pakeisti savo nacionalin ę sutarčių teisę arba leisti joms įtraukti bendrosios Europos pirkimo–
pardavimo sutar čių teisės priemon ę kaip neprivalom ą sistemą. 
4 galimyb ė. Reglamentas arba direktyva, kuriuo (-ia) sukuriama neprivaloma bendroji 
Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisė. Neprivaloma bendroji Europos pirkimo–
pardavimo sutar čių teisė galėtų būtų sukurta kaip antroji nacionalin ė sistema kiekvienos 
valstybės narės nacionalin ėje civilin ėje teisėje. Tai b ūtų išsamios, savarankiškos sutar čių 
teisės normos, kuriomis užtikrinama aukšto lygio vartotoj ų teisių apsauga ir kurias šalys 
galėtų pasirinkti kaip j ų tarpvalstybin ėms sutartims taikytin ą teisę. 
5a ir 5b galimyb ės. Direktyva d ėl privalomos bendrosios Eu ropos pirkimo–pardavimo 
sutarčių teisės. Direktyva gal ėtų būti suderinta 27 VN nacionalin ė sutarčių teisė. Ja būtų 
papildytas vartotoj ų acquis  ir ji būtų grindžiama aukšto lygio vartotoj ų teisių apsauga. 
Derinimas b ūtų visiškas (5a) arba minimalus (5b). 
6 galimyb ė. Reglamentas, kuriuo sukuriama privaloma bendroji Europos pirkimo–
pardavimo sutar čių teisė. Būtų sukurtos vienodos ES sutar čių teisės normos visose VN. 
7 galimyb ė. Reglamentas, kuriuo sukuriamas Europos civilinis kodeksas.  Būtų sukurtos 
vienodos europin ės civilinės teisės normos visose VN. 
 
Atmestos galimyb ės:  
• 3a galimyb ė. Rekomendacija, kuria VN sk atinamos pakeisti nacionalin ę teisę. 
• 7 galimyb ė. Reglamentas, kuriuo sukuriama s Europos civilinis kodeksas. 
Šioms galimyb ėms nepritar ė beveik visos suinteresuotosios šalys, be to, jomis gali b ūti 
siekiama daugiau nei b ūtina, todėl jos gali b ūti neproporcingos. Taip pat kyla realus pavojus 
neatitikti subsid iarumo principo. 
4.2. Su taikymo sritimi ir tu riniu susijusios galimyb ės  
Bendroji Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisės priemon ė galėtų būti taikoma tik 
tarpvalstybiniams sandoriams arba ir vi daus, ir tarpvalstybiniams sandoriams. Į taikymo srit į 
galėtų būti įtrauktos tik įmonės ir vartotoj ų sutartys arba ir įmonių tarpusavio sutartys. Siaura 
šios priemon ės materialini ų normų taikymo sritis b ūtų nustatyta tik svarbiausioms bendrosios 
sutarčių teisės sritims. Į plačią taikymo srit į galėtų būti įtrauktos ir konkre čios sutarčių teisės 
sritys, kaip antai paslaug ų sutartys, ir kitos teis ės sritys, pavyzdžiui, nesutartin ė atsakomyb ė.  
Poveikio vertinime analizuojamas siauros ir pla čios taikymo srities derinys. Jame 
apžvelgiama didžioji dalis įprastų praktinių problemų, kylančių per tarpvalstybin ės sutarties 
gyvavimo laikotarp į. Analizėje daugiausia d ėmesio skiriama materialini ų nuostatų poveikiui 
vartotojams ir įmonėms. 
 
5. POVEIKIO ANALIZ Ė 
 
5.1. Svarbiausias 1 politikos galimyb ės poveikis. Pagrindinis scenarijus   
Pagrindiniu scenarijumi (PS) įmonėms, norin čioms užsiimti tarpvals tybine prekyba, neb ūtų 
panaikintos papildomos sandori ų sąnaudos ar sumažintas teisin io kompleksiškumo lygis. 
Konkurencija vidaus  rinkoje išlikt ų ribota ir, nepaisan t priimtos Vartotoj ų teisių direktyvos, 
skirtingų VN vartotoj ų teisių apsaugos normos išlikt ų nevienodos.  
  
5.2. Svarbiausias 2 politikos galimyb ės poveikis 
 
 5 
5.2.1.   2a. Priemoni ų rinkinys kaip Komisijos dokumentas    
Priemonių rinkinys gal ėtų būti naudojamas iš dalies kei čiant galiojan čius konkre čių sektorių 
teisės aktus arba rengiant naujus. Tod ėl, palyginti su PS, šios galimyb ės teigiamas poveikis 
įmonėms ir vartotojams b ūtų netiesioginis ir labai nedidelis. Be to, bet koks šios galimyb ės 
poveikis neb ūtų jaučiamas iškart, nes užtrukt ų derybos d ėl naujų teisės aktų arba galiojan čių 
teisės aktų pakeitim ų. Kadangi ne įmanoma išsiaiškinti, ar ir kiek ši galimyb ė būtų naudojama 
ir ar (ir kokia apimtimi) jai pritart ų Taryba ir Parlamentas, šios galimyb ės poveikis iš esm ės 
nesiskirtų nuo PS poveikio.  
 
5.2.2.  2b. Priemoni ų rinkinys kaip tarpinstitucinis susitarimas   
Palyginti su 2a galimybe, ši galimyb ė skiriasi tik tuo, kad per derybas d ėl naujų teisės aktų ar 
galiojančių teisės aktų pakeitim ų Taryba ir Parlamentas gal ėtų pasinaudoti pateiktu priemoni ų 
rinkiniu, jeigu neb ūtų jokių viršesnių su konkre čiu sektoriumi susijusi ų priežasčių. Tačiau ši 
galimybė būtų taikoma tik toms nacionalin ės sutarčių teisės normoms, kurios b ūtų pakeistos 
peržiūrėjus ar priėmus naujus ES teis ės aktus, tod ėl dėl nacionalin ės sutarčių teisės skirtum ų 
kylančios sąnaudos iš esm ės nepakist ų. Be to, ši galimyb ė anksčiausiai poveik į turėtų tik 
vidutinės trukmės laikotarpiu. Tad bendras teigiamas šios galimyb ės poveikis vis tiek b ūtų 
gana ribotas, nors ir didesnis , palyginti su 2a galimybe. 
 
5.3. Svarbiausias 3 politikos galimyb ės poveikis. Rekomendacija d ėl bendrosios 
Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisės    
Ši galimyb ė būtų veiksminga, tik jeigu kelios VN į savo teis ę įtrauktų visą bendrąją Europos 
pirkimo–pardavimo sutar čių teisę ir nė kiek nekeist ų prie rekomendacijos prid ėtos pradin ės 
jos versijos. Ta čiau tai labai mažai tik ėtina. Ši galimyb ė tam tikra apimtimi pad ėtų 
prekiautojams sudaryti įmonių tarpusavio sutartis (nes jie gal ėtų laisvai nuspr ęsti dėl jų 
sutarčiai taikytinos teis ės). Todėl šie prekiautojai tur ėtų galimybę sumažinti savo sandori ų 
sąnaudas, taikydami tos valstyb ės narės bendrąją Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisę, 
kuri geriausiai j ą įgyvendino. Bet sutartis su  vartotojais sudarantys  prekiautojai tokios 
galimybės neturėtų, nes jie tur ėtų aiškintis, ar ir kokiose srityse VN pakeit ė bendrąją Europos 
pirkimo–pardavimo sutar čių teisę, kiek tai susij ę su imperatyviosiomis vartotoj ų teisių 
apsaugos normomis. Tai reiškia, kad jie negal ėtų parduoti užsienio vartotojams taikydami 
vieną bendrą teisę, todėl patirtų tokios pa čios rūšies sandori ų sąnaudas kaip ir PS atveju. Taigi 
ši galimyb ė tik ribota apimtimi pašalint ų problemos apib ūdinime nustatytas tarpvalstybin ės 
prekybos kli ūtis. 
 
5.4. Svarbiausias 4 politikos galimyb ės poveikis. Reglamentas arba direktyva, kuriuo 
(-ia) sukuriama neprivaloma bendroj i Europos pirkimo–pardavimo sutar čių 
teisė 
 
Šia galimybe b ūtų gerokai sumažintos sandori ų sąnaudos, nes įmonės tarpvalstybinei prekybai 
galėtų taikyti bendras normas, nepriklausomai nuo šali ų, su kuriomis jos prekiauja ES viduje, 
skaičiaus. Sumaž ėjusios sąnaudos b ūtų paskata didinti prekybos mast ą, tai lemt ų didesnę 
konkurencij ą vidaus rinkoje ir suteikt ų vartotojams didesn į produktų pasirinkim ą mažesnėmis 
kainomis.   Jeigu verslas taikyt ų neprivalom ą bendrąją Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisę, 
administracin ės sąnaudos vienai įmonei vidutiniškai siekt ų iki 3 000 EUR sudarant sutartis su 
vartotojais ir iki 1 500 EU R sudarant sutartis su įmonėmis. Darant prielaid ą
, kad iš pradži ų 
 
 625 proc. dabartini ų eksportuotoj ų nuspręstų taikyti neprivalom ą bendrąją Europos pirkimo–
pardavimo sutar čių teisę, vienkartin ės įgyvendinimo s ąnaudos siekt ų 1,89 mlrd. EUR. Ta čiau 
sąnaudas gerokai atsvert ų sutaupytos l ėšos – įmonės nepatirt ų papildom ų sandorių sąnaudų 
prekiaudamos su daugiau nei vi ena valstybe nare. Ši galimyb ė leistų sutaupyti s ąnaudų 
naujiems eksportuotojams, o daba rtiniai eksportuotojai irgi gal ėtų sutaupyti, o tai jiems leist ų 
išplėsti savo tarpvalsty binius pardavimus į naujas šalis. Nauj ų eksportuotoj ų sutaupytos l ėšos 
siektų 150–400 mln. EUR per metus, o galimos sutaupytos dabartini ų eksportuotoj ų lėšos 
galėtų siekti 3,7–4,3 mlrd. EUR. Šalies viduje veikian čios įmonės ar neprivalomos bendrosios 
Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisės nepasirinkusios įmonės nepatirt ų jokių sąnaudų, 
nes ši galimyb ė joms nedaryt ų jokios įtakos.  
 Ši politikos galimyb ė atitinka politikos tiks lus, nes ja sumažinamos įmonių sąnaudos ir 
siūlomas paprastesnis teisinis reglamentavimas toms įmonėms, kurios nori prekiauti užsienyje 
su daugiau nei viena valstybe nare. Be  to, ja užtikrinamas aukštas vartotoj ų teisių apsaugos 
lygis.    
5.5. Svarbiausias 5 ir 6 politikos galimybi ų poveikis 
 
5.5.1.  5a politikos galimyb ė. Visiško suderini mo direktyva d ėl privalomos 
bendrosios Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisės. 6 politikos 
galimybė. Reglamentas, kuriuo sukuri ama privaloma bendroji Europos 
pirkimo–pardavimo sutar čių teisė  
Palyginti su PS, pagal šias galimybes priimta priemon ė reikštų dideles su jos įgyvendinimu 
susijusias s ąnaudas. Ypa č didel
ę šios priemon ės naštą pajustų MVĮ. Įmonės, kurios prekiauja 
tik šalies viduje, patirt ų labai daug s ąnaudų, kad gal ėtų taikyti ši ą priemon ę, bet negaut ų 
jokios papildomos naudos. Kad gal ėtų taikyti naujus teis ės aktus, šios įmonės (17 136 213 su 
kitomis įmonėmis sandorius sudaran čių įmonių ir 4 420 563 sandorius su vartotojais 
sudarančios įmonės) patirtų 208,8 mlrd. EUR siekian čių vienkartini ų įgyvendinimo s ąnaudų.  
 Priemonė sukeltų papildom ų administracini ų sąnaudų 22 milijonams įmonių, įskaitant tik 
šalies viduje prekiaujan čias įmones: viena į
monė vidutiniškai patirt ų 2 500 EUR s ąnaudų, 
sudarydama sandorius su vartotojais, ir 1 500 EUR, sudarydama sandorius su kitomis 
įmonėmis. Tik šalies viduje prekiaujan čioms įmonėms reikėtų padengti šias s ąnaudas, nors jos 
negautų jokios realios finansin ės naudos, kadangi ši priemon ė būtų naudinga tik užsienyje 
prekiaujan čioms įmonėms. Vienkartin ės sandorių sąnaudos 22 mln. ES įmonių (įskaitant tas, 
kurios prekiauja tik šalies viduje) siekt ų 217 mlrd. EUR.  
 Tačiau taikydami priemon ę sąnaudų sutaupyt ų nauji eksportuotojai, taip pat dabartiniai 
eksportuotojai, kurie savo tarpvalstybin ę prekybą išplėstų į naujas šalis. Na uji eksportuotojai 
per metus sutaupyt ų 0,63–1,6 mlrd. EUR. Panašiai kaip ir pagal 4 galimyb ę dabartiniai 
eksportuotojai, kurie prad ėtų prekiauti su papildomomis šalimis, gal ėtų sutaupyti mažiausiai 
3,7–4,3 mlrd. EUR.   Priemonė padidintų
 konkurencij ą vidaus rinkoje ir leist ų sumažinti kainas. Vartotojai tur ėtų 
didesnį produktų pasirinkim ą už mažesn ę kainą. Nors priemone b ūtų suteikta aukšto lygio 
vartotojų teisių apsauga, nacionalin ės teisės aktų pakeitimas reikšt ų, kad kai kurie vartotojai 
tam tikrais konkre čiais atvejais gali prarasti apsaug ą, kuri užtikrinama galiojan čia nacionaline 
teise.   
 
 7Tikėtina, kad VN b ūtų politiškai sud ėtinga susitarti d ėl šių galimybi ų ir jas įgyvendinti, nes 
jomis būtų panaikinta vidaus teis ė ir teisės tradicijos. Nors priemone b ūtų suderinti galiojantys 
sutarčių teisės aktai ir panaikintos sandori ų sąnaudos, d ėl jos kiltų kitų didelių i r  n e  v i e n  
piniginių nepatogum ų. Apibendrinant šie tr ūkumai ir pinigin ės sąnaudos gerokai viršija 
priemonės naudą.  
 
5.5.2.  5b politikos galimyb ė. Minimalaus derinimo direktyva d ėl bendrosios 
Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisės   
VN galėtų įgyvendinti ši ą direktyv ą, užtikrindamos aukštesn į nei direktyva numatyt ą 
vartotojų teisių apsaugos lyg į. Kaip matyti iš galiojan čių minimalaus derinimo direktyv ų 
patirties, direktyv ą įgyvendinus tokia apimtimi išlikt ų didelių nacionalin ės sutarčių teisės 
skirtumų. Ši galimyb ė leistų tam tikra apimtimi sumažinti sandori ų sąnaudas ir padidinti 
vartotojų teisių apsaugos lyg į, taip pat suteikt ų vartotojams didesn į pasitikėjimą pirkti 
užsienyje.   Tačiau, kaip nurodyta 5a ir 6 galimyb ėse, vidaus ir tarpvals tybine prekyba užsiiman čios 
įmonės patirtų labai dideli ų vienkartini ų sąnaudų, nes jos prival ėtų pritaikyti savo sutartis prie 
naujos teis ės. Šias sąnaudas patirt ų visos prekyb ą vykdančios įmonės, nepaisant to, ar jos 
ketina prekiauti užsienyje. Be to, d ėl minimalaus derinimo ypatum ų tam tikr
ų papildom ų 
sąnaudų patirtų užsienyje prekiaujan čios įmonės, nes joms reik ėtų išsiaiškinti vartotoj ų teisių 
apsaugos lyg į kitose VN. Tod ėl, nors tai ir b ūtų vertinga investicija ta rpvalstybinius sandorius 
su kitomis įmonėmis sudaran čioms įmonėms, tarpvalstybines sutartis su vartotojais 
sudarančios įmonės, taip pat tik šalies viduje prekiaujan čios įmonės turėtų labai dideli ų 
papildom ų sąnaudų, nors negaut ų jokios aiškios papildomos naudos.  
 
6. LYGINAMASIS GALIMYBI Ų VERTINIMAS 
Iš lyginamojo vertinimo matyti, kad 4 galimyb ė (neprivaloma bendroji Europos pirkimo–
pardavimo sutar čių teisė), 5a galimyb ė (visiško suderinimo direktyva d ėl privalomos 
bendrosios Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisės) ir 6 galimyb ė (reglamentas, kuriuo 
sukuriama privaloma bendroji Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisė) labiausiai atitinka 
politikos tikslus. Ta čiau su 5a ir 6 galimyb ėmis susijusios s ąnaudos yra didel ės, palyginti su 
kitomis galimyb ėmis, nes visos prekyba ES užsiiman čios įmonės turėtų prisitaikyti prie 
naujos teisin ės sistemos. Tiksliau, šios galimyb ės užkrautų finansinę naštą ir nesuteikt ų jokios 
naudos tik šalies viduje prekiaujan čioms įmonėms ir toms įmonėms, kurioms tarpvalstybini ų 
sandorių sąnaudos nekelia problem ų. Dėl šios priežasties tai n ėra proporcinga su sutar čių teise 
susijusių tarpvalstybin ės prekybos kli ūčių mažinimo priemon ė. Be to, 5a ir 6 galimyb ės 
sulaukė tik menko VN palaikymo.   
Todėl pasirinkta politikos galimyb ė yra 4 galimyb ė, kuria būtų pasiekti politikos tikslai, 
kiek tai susij ę su teisinio kompleksiškumo ir sandori ų sąnaudų mažinimu. Eksportuotojai, 
nutarę taikyti neprivalom ą bendrąją Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisę, iš pradži ų 
patirtų tam tikr ų sandorių sąnaudų. Tačiau šią galimyb ę įmonės pasirinkt ų savanoriškai. 
Tarpvalstybin ę prekybą pradedan čioms ar ple čiančioms įmonėms tai pad ėtų daug sutaupyti. 
Šalies viduje prekiaujan čios įmonės ar įmonės, nutarusios eksportui netaikyti neprivalomos 
bendrosios Europos pirkimo–pardavimo sutar čių teisės, nepatirt ų jokių sąnaudų, nes ši 
galimybė joms netur ėtų jokios įtakos.   
 
Ši galimyb ė taip pat užtikrint ų aukštą vartotojų teisių apsaugos lyg į, o tai vartotojams suteikt ų 
daugiau aiškumo ir pasitik ėjimo savo teis ėmis perkant užsienyje. Šia galimybe b ūtų prisidėta 
prie tarpvalstybin ės prekybos ir ES ekonomikos konkuren cingumo stiprinimo, o vartotojai 
 
 8galėtų rinktis iš daugiau produkt ų mažesnėmis kainomis. Kadangi ši ą galimyb ę įmonės 
pasirinktų savanoriškai, ja prekyb ą užsienyje ple čiančioms įmonėms nebūtų užkrauta 
papildomos naštos, bet pavykt ų labai daug sutaupyti.  
 
7. STEBĖJIMO IR VERTINIMO TVARKA  
 
Komisija prad ės stebėjimą ir vertinim ą, kad nustatyt ų, kaip veiksmingai bendr ąja Europos 
pirkimo–pardavimo sutar čių teise pasiekiama nustatyt ų tikslų. Stebėjimas ir vertinimas bus 
atlikti pra ėjus 4 metams po priemon ės taikymo pradžios. Jie bus  atlikti prieš pradedant 
peržiūros proces ą, per kur į bus nagrin ėjamas bendrosios Europos pirkimo–pardavimo 
sutarčių teisės priemon ės veiksmingumas, ir suteiks šiam procesui atlikti reikaling ų 
duomenų.