Specialioji ataskaita Nr. 14/2009 - Ar pieno ir pieno produktų valdymo priemonės padėjo pasiekti pagrindinius tikslus?





Santrumpos COPA-COGECA : Europos Sąjungos žemės ūkio organizacijų komitetas – Europos Sąjungos žemės ūkio kooperatyvų generalinė konfederacija (pranc. Comité des organisations professionnelles agricoles – Confédération générale des coopératives agricoles) (Briuselis) EPA : Europos pieno gamintojų asociacija (angl. European Dairy Association) (Briuselis) EUROSTAT : Europos Bendrijų statistikos tarnyba FAO : Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacija (angl. Food and Agriculture Organization of the United Nations) (Roma) LPM : Lieso pieno milteliai BRO : Bendras rinkos organizavimas EBPO : Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija (Paryžius) PSO : Pasaulio prekybos organizacija (Ženeva) BŽŪP : Bendroji žemės ūkio politika ES : Europos Sąjunga USDA : Jungtinių Amerikos Valstijų žemės ūkio departamentas (angl. United States Department of Agriculture) ZMP : Centrinis rinkos ir kainų apskaitos biuras (vok. Zentrale Markt- und Preisberichtstelle GmbH) (Bona) Pagrindinių su pieno politika susijusių terminų žodynėlis Pieno ekvivalentas : pieno kiekis, sunaudotas pieno produktui pagaminti. Nuorodinė kaina : Tarybos nustatyta kaina, atitinkanti gamintojų pageidaujamo atlyginimo lygį. 2003 m. vykdant BŽŪP reformą panaikinta nuorodinė pieno kaina ir įvestos nuo gamybos atsietos tiesioginės išmokos, skirtos gamintojų pajamoms didinti. Intervencinė (arba referencinė) kaina už sviesto ir lieso pieno miltelių (LPM) : Tarybos nustatyta kaina, kuri nuo 2007 m. liepos 1 d. yra 246,39 EUR/100 kg už sviestą ir 174,69 EUR/100 kg už LPM. Sutrikus rinkos pusiausvyrai, kai rinkos kaina yra mažesnė už tam tikrą lygį (atitinkamai 92 % ir 100 % intervencinės kainos už sviestą ir LPM), gali įsikišti intervencinės agentūros (viešasis sandėliavimas), intervenciniu laikotarpiu (nuo kovo 1 d. iki rugpjūčio 31 d.) supirkdamos sviestą ir (arba) LPM. Superkama už kainą, atitinkančią 90 % sviesto ir 100 % LPM referencinės kainos. Supirkimas nutraukiamas, kai rinkos kaina normalizuojasi arba kai atsargos pasiekia Tarybos leidžiamą ribą (30 000 tonų sviesto ir 109 000 tonų LPM). Tačiau Komisija konkurso tvarka gali leisti supirkti didesnį nei šis kiekį. Pristatymo kvota : susijusi su pienu, kurį gamintojai pristato patvirtintiems pirkėjams; paprastai tai yra pieninių surenkamas pienas. Tiesioginio pardavimo kvota : susijusi su pienu, kurį gamintojai tiesiogiai parduoda vartotojams ar kuriuo juos aprūpina, ir kitais pieno produktais, kuriuos gamintojai parduoda arba kuriais aprūpina vartotojus. 2003 m. reforma : su 2003 m. birželio 26 d. Liuksemburgo susitarimu susijusi BŽŪP reforma, pratęsianti 1992 m. pradėtą procesą (McSharry reforma), patvirtintą 1999 m. ("Darbotvarkės 2000" reforma), kurios esmė – mažinti kainų palaikymą, pereinant prie tiesioginės paramos pajamų lygiui palaikyti. 2003 m. reformoje nustatytas paramos atsiejimo ir jos teikimo sąlygų principas didinant pagalbą kaimo plėtrai. Santrauka I. Pienas užima svarbiausią vietą Europos Sąjungos žemės ūkio ekonomikoje. Daugiau nei milijonas gamintojų kasmet i š ūki ų tiek i a 148 milijonus tonų pieno už 41 mi l i jardą eurų. Pieno perdi rbimo sri - tyje dirba maždaug 400 000 žmonių, o jos prekybos apyvarta yra 120 milijardų eurų. Pieno riebalaiirbaltymai panaudojami sūrio, sviesto i r geriamojo pieno gamyboje. II. ES vykdo pieno politiką, kuri iš esmės yra skirta rinkai subalansuoti, kainoms stabilizuoti, deramam pieno gamintojų gyvenimo lygiui užtikrinti ir jų konkurencingumui didinti. Pieno BRO, vykdomam jau nuo 1968 m., esminę įtaką turėjo pieno kvotų įvedimas 1984 m. Tęsiant "Darbotvarkės 2000" darbus, 2003 m. buvo pradėta sektoriaus liberalizavimo reforma, mažinant kainų palaikymą ir įvedant tiesioginę paramą pajamoms. 2008 m. atliktas išsamus patikrinimas patvirtino, kad liberalizavimas pieno sektoriuje bus vykdomas toliau, siekiant iki 2015 m. visiškai panaikinti kvotas. Išlaidos pieno sektoriui išaugo nuo 2750 milijonų eurų 2005 m. iki maždaug 4500 milijonų eurų 2007 m., jei atsižvelgsime į numatytos tiesioginės paramos, kuri buvo įskaičiuota į bendrąją išmoką kiekvienam ūkiui, įvertintą sumą. III. Audito Rūmų audito tikslas – įvertinti Komisijos vykdomo pieno ir pieno produktų rinkos valdymo veiksmingumą pagrindinių ES pieno politikos nustatytų tikslų atžvilgiu. IV. Nagrinėdami rinkos pusiausvyros aspektą, Audito Rūmai padarė išvadą, kad pieno kvotos griežtai apribojo gamybą, bet jų lygis ilgą laiką buvo pernelyg aukštas palyginti su galimybėmis realizuoti pieną rinkoje. Pertekliniams pramoniniams produktams (sviestui ir milteliams) buvo skiriamas Bendrijos finansavimas. Ilgą laiką Bendrijos pristatymo kvotos buvo šiek tiek viršijamos, bet nuo 2004 m. jos nuolat nėra visiškai išnaudojamos. 2007–2008 prekybos metais nerealizuota produkcija atitiko 1 % visos ES-27 kvotos. Dabartinė kvotų schema iš tikrųjų yra privaloma tik nedaugelyje valstybių narių. Realizavimo priemonės, skirtos paskatinti riebalų (sviesto) arba baltyminių medžiagų (pieno miltelių) vartojimą Europos rinkoje, pastaraisiais metais turėjo ribotą poveikį. V. Išnagrinėję kainų stabilizavimo tikslo aspektą, Audito Rūmai nustatė, kad gamintojų nominali pieno kaina per 1984–2006 m. laikotarpį svyravo nežymiai, palyginti su laikotarpiu iki kvotų įvedimo. Tačiau realiais pinigais gamintojų pieno kaina nuo 1984 m. nuolat mažėjo. Gamintojų ir vartotojų pieno kaina kinta nevienodai, nes joms įtakos turi skirtingi parametrai. Nuo 2000 m. pradžios iki 2007 m. vidurio nominali vartotojų pieno produktų kaina padidėjo 17 %, o reali gamintojams sumokėta kaina sumažėjo 6 %. VI. Dėl gamintojų pajamų užtikrinimo tikslo Audito Rūmai pabrėžia, kad pieno gamintojų pajamos vis dar yra šiek tiek didesnės už vidutines žemės ūkio srities pajamas, kurios realiais pinigais turi tendenciją mažėti. Pagalba sudaro didelę ir nuolat didėjančią pieno gamintojų pajamų dalį, kuri labai skiriasi įvairiose valstybėse narėse yra labai skirtinga. Dėl pieno sektoriaus pertvarkos ir nuolatinio ūkių skaičiaus mažėjimo vidutinės statistinės pieno gamintojų pajamos gali išlikti tokios pačios. 1995–2007 m. ES-15 prarado pusę savo pienininkystės ūkių; per šį laikotarpį daugiau nei 500000 gamintojų nutraukė savo veiklą. VII. Nagrinėdami konkurencingumo tikslo aspektą, Audito Rūmai nustatė, kad nuo 1984 m. ES dalis pasaulinėje pieno produktų prekyboje mažėja. Pastaraisiais metais Europos Sąjungos parama pieno produktų eksportui gerokai sumažėjo. Iš tikrųjų Europos pagrindinių produktų (sviesto ir pieno miltelių) gamintojai pasaulinėje rinkoje buvo konkurencingi tik tuomet, kai kursas būdavo aukštas. Kitais laikotarpiais jie eksportuodavo gaudami paramą iš Bendrijos biudžeto. Pasaulinės kainos mažesnę įtaką turi didesnės pridėtinės vertės produktų, pavyzdžiui, sūrio eksporto lygiui. VIII. Audito Rūmai pabrėžia, kad laipsniškai vykdant Europos pieno sektoriaus liberalizavimą, Komisija ir valstybės narės turėtų atkreipti dėmesį į tris veiksnius: rinkos nestabilumą, dėl kurio netrukus gali vėl atsirasti perviršis; greitėjantį pertvarkos tempą, dėl kurio nepalankiausiose ūkininkauti vietovėse gali išnykti didelė augintojų dalis ir atsirasti geografinės gamybos koncentracijos rizika; Europos pieno sektoriaus konkurencingumą, kuris priklauso nuo gebėjimo derinti produktų kainą ir kokybę, atsižvelgiant į pasaulinę paklausą. IX. Remdamiesi šia informacija Audito Rūmai rekomenduoja: toliau kontroliuoti pieno ir jo produktų rinkos kitimą siekiant išvengti, kad dėl sektoriaus liberalizavimo vėl neatsirastų perprodukcijos padėtis; kad Komisija reguliariai kontroliuotų kainų nustatymo maisto srityje procesą. Dėl perdirbimo ir paskirstymo įmonių koncentracijos pieno gamintojai neturėtų atsidurti kainą priimančiųjų padėtyje, be to, neturi būti ribojama galutinių vartotojų galimybė teisėtai pasinaudoti kainų mažėjimu; išsamiau apmąstyti strategijas, įgyvendintinas siekiant įveikti specifinius regionų, kuriuose pieno gamyba yra pažeidžiama, pavyzdžiui, kalnuotose vietovėse, sunkumus ir pieno gamybos geografinės koncentracijos poveikį aplinkai; toliau dėti pastangas siekiant didžiausią dėmesį visų pirma skirti tam, kad pieno gamyba atitiktų Europos vidaus rinkos poreikius, ir tam, kad sūris ir kiti didelės pridėtinės vertės produktai būtų eksportuojami į pasaulinę rinką be paramos iš biudžeto. Įvadas Pieno ir pieno produktų rinka 1. Pienas yra vienas iš pagrindinių Europos Sąjungoje gaminamų žemės ūkio produktų: daugiau nei milijonas ūkių kasmet pagamina 148 milijonus tonų pieno už maždaug 41 milijardą eurų, o tai atitinka 14 % Europos Sąjungos žemės ūkio produkcijos vertės (25-ES 2006 m.) [1]. Daugiau nei 60 % Europos Sąjungoje pagamintos jautienos yra iš pienininkystės ūkių [2]. Europos Sąjunga yra pirmaujantis pasaulinės pieno gamybos regionas (27 %), pralenkiantis Indiją (20 %), Jungtines Valstijas (16 %) ir smarkiai lenkiantis Okeaniją (5 %) [3]. 2. Europos pieno perdirbimo sektoriuje dirba maždaug 400000 žmonių, o jos prekybos apyvarta yra 120 milijardų eurų [4]. Į pienines pristatomas neperdirbtas pienas perdirbamas į plačią gamą produktų, skirtų žmonių maistui, gyvūnų pašarams arba pramonės reikmėms (1 iliustracija ir I priedas). Karvės piene daugiausia yra vandens, laktozės, riebalų ir baltymų. Iš baltymų išskyrus riebalus, gaunamas sviestas ir nugriebtas pienas, kuris pirmiausiai naudojamas nugriebto pieno milteliams ir kazeinui gaminti. Sūryje, šviežiuose produktuose, sutirštintame piene ir nenugriebto pieno milteliuose yra ir riebalų, ir baltymų. Daugiausia neperdirbto pieno skiriama sūriams, sviestui ir geriamajam pienui gaminti. 2008 metais sūrių gamybai buvo sunaudota 46 % viso EU-27 surinkto pieno baltyminės medžiagos ir 34 % riebalų; geriamojo pieno gamybai – 23 % baltymų ir 13 % riebalų, sviesto gamybai – 32 % riebalų ir praktiškai jokių baltyminių medžiagų. Reikia pastebėti, kad nors sviesto gamybai reikia daugiau pieno, nei geriamojo pieno gamybai, pastarojo realizavimo galimybės sektoriui yra naudingesnės, nes leidžia panaudoti ir pieno baltymus ir jo riebalus. 1 iliustracija Pagrindinės į pienines pristatomo pieno gamybos kryptys +++++ TIFF +++++ Bendrijos pieno politikos tikslai 3. Bendrijos pieno politika, kaip ir kitos žemės ūkio sektorių politikos sritys, grindžiama bendrais BŽŪP tikslais, nurodytais Europos bendrijos steigimo sutarties 33 straipsnyje [5]. Atsižvelgiant į tai, kad sudėtinga vienu metu įgyvendinti visus šiuos tikslus, prioritetų hierarchija, kurios turi laikytis rinkos organizacijos, ilgainiui gali kisti [6]. Su pieno BRO susijusios taisyklės aiškiai grindžiamos tokiais keturiais tikslais: - subalansuoti pieno rinką. Pusiausvyra grindžiama kiekybiniu pasiūlos ir paklausos pieno rinkoje suderinimu ir struktūrinio pertekliaus mažinimu [7]; - stabilizuoti pieno ir pieno produktų kainas. Stabilumas vertinamas atsižvelgiant į gamintojų kainos pokyčius [8]. Santykinis gamintojų ir vartotojų kainų pokytis taip pat rodo BRO poveikį vartotojams; - užtikrinti teisingą gyvenimo lygį žemės ūkio bendruomenei [9]. Individualių pajamų augimas užtikrinamas didinant ūkių produktyvumą. Struktūrinis derinimas yra pieno BRO sudėtinė dalis, net jei nustatant žemės ūkio politiką reikia atsižvelgti į būtinybę atitinkamus derinimus vykdyti palaipsniui [10]; - padidinti pieno produktų konkurencingumą tarptautinėse rinkose [11], be kita ko priartinant Europos Sąjungos kainas prie pasaulinių, struktūriškai mažesnių kainų lygio. Konkurencingumo tikslas tapo viena iš svarbiausių Komisijos veiklos sričių po to, kai 2003 m. buvo priimtas sprendimas sumažinti rinkos rėmimo lygį ir nustatyti pieno gamintojų pajamų tiesioginio rėmimo schemą [12]. Valdymo priemonės 4. 1968 m. įsigaliojęs bendras pieno ir pieno produktų rinkos organizavimas (BRO) buvo vienas iš pirmųjų bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) BRO. Jis daug kartų buvo reformuojamas, o radikaliausios, 1984 m. įgyvendintos reformos, esmė – nustatyti pieno kvotas siekiant pašalinti struktūrinį perteklių, atsiradusį dėl pieno ir pieno produktų pasiūlos ir paklausos disbalanso [13]. Vykdant "Darbotvarkės 2000" sprendimus, 2003 m. reforma buvo pradėtas pieno sektoriaus liberalizavimas mažinant kainų palaikymą [14] ir įvedant tiesioginę paramą pajamoms. 2007 m. paprastinant Bendrijos teisės aktus Taryba įterpė nuostatas, susijusias su pieno rinka bendrame BRO, apimančiame visus reglamentuojamus žemės ūkio produktus [15]. 5. 2003 m. reformoje kaip pieno sektoriaus valdymo priemonė, be produkcijos viršutinės ribos nustatymo kvotomis, išsaugota dauguma klasikinių vidinės paramos, apsaugos pasienyje ir pagalbos eksportui priemonių (1 langelis). 1 langelis Valdymo priemonės Po 2003 m. reformos galiojančiose įstatymų nuostatose numatytos tokios valdymo priemonės: pieno kvotų schema, kurią Taryba pratęsė iki 2015 m. kovo 31 d. Pagal šią schemą kiekvienai valstybei narei skiriama nacionalinė pristatymo kvota pienui, pristatomam pirkėjams (daugiausia pieninėms), ir nacionalinė tiesioginio pardavimo kvota, taikoma tiesioginiam pieno bei kitų pieno produktų pardavimui vartotojams ir jų aprūpinimui šiais produktais. Gamintojai gauna individualias pristatymo ir (arba) tiesioginio pardavimo kvotas, neviršijančias nacionalinės ribos. Vieną ar kitą nacionalinę kvotą viršijusi valstybė narė privalo Bendrijai sumokėti tam tikrą mokestį. 2003 m. reformoje nacionalinės kvotos padidintos 1,5 % (11-oje ES-15 valstybių narių) ir numatyta laipsniškai mažinti mokesčio dydį iki 27,83 euro už 100 kg (2007–2008 m. tarifinių kvotų laikotarpis) – šis mažinimas proporcingas intervencinių kainų mažėjimui; sviesto ir lieso pieno miltelių viešasis sandėliavimas – tai tiesioginės intervencijos į rinką priemonė, naudojama siekiant rinkos kainas išlaikyti panašaus kaip ir intervencinės kainos lygio. Vis dėlto supirkimai taikomi tik tam tikru metų laikotarpiu (nuo kovo 1 d. iki rugpjūčio 31 d.); pagalba privačiam grietinėlės ir lieso pieno miltelių (pagalba panaikinta 2007 m.), tam tikrų sviesto produktų ir kai kurių sūrių sandėliavimui, siekiant sureguliuoti į rinką patenkantį kiekį; pagalba realizavimui vidaus rinkoje (iš esmės pagalba gyvuliams šerti skirtiems lieso pieno milteliams, lieso pieno perdirbimui į kazeiną, pagalba koncentruoto sviesto naudojimui, pieno perdavimui mokykloms). Šios pagalbos tikslas riboti intervencinių priemonių naudojimą; prekybos su užsienio šalimis reguliavimas, naudojant importo muito mokesčius [16], ir, kai Europos Sąjungos kainos yra didesnės už pasaulines, – eksporto grąžinamąsias išmokas už kai kuriuos produktus; pieno gamintojų pajamų rėmimas 2004–2007 m. laikotarpiu (priemoka už pieną, papildomos išmokos) turėtų iš dalies kompensuoti pieno kainos sumažėjimą dėl nuoseklaus referencinių kainų mažinimo [17]. Nuo 2007 m. priemoka už pieną ir papildomos išmokos yra privalomai atsiejamos nuo gamybos ir įtraukiamos į bendros išmokos schemą [18]. 2008 m. išsamaus patikrinimo metu nustatyti tokie pagrindiniai techniniai pataisymai: dar didesnis gamybos kvotų didinimas (žr. 48 punktą), pagalbos kai kurių sūrių sezoniniam sandėliavimui panaikinimas, pagalbos koncentruotam sviestui panaikinimas, pieno sektoriaus restruktūrizavimo lydimųjų priemonių įtraukimas į prioritetų sąrašą, kurį valstybės narės gali įtraukti į nacionalines ir regionines kaimo plėtros programas, ir galimybė valstybėms narėms skirti specialią pagalbą gamintojams, neviršijant 3,5 % tiesioginės pagalbos sumos. Biudžeto išlaidos 6. Biudžeto išlaidos, skiriamos pieno ir pieno produktų sektoriaus rinkai remti, gerokai sumažėjo įvedus pieno kvotas ir dar labiau sumažėjo laikotarpiu, kai dėl pasaulinio kurso pokyčių tapo įmanoma panaikinti intervencinį mechanizmą, pagalbą realizavimui ir eksporto grąžinamąsias išmokas (2 iliustracija). 2 iliustracija Es išlaidos pieno sektoriuje (1981–2007 m.) +++++ TIFF +++++ 7. Dėl 2003 m. reformos pasikeitė biudžeto organizavimas ir svarstymas. Su rinka susijusios išlaidos buvo atskirtos nuo tiesioginės paramos žemdirbiams siekiant laipsniškai įgyvendinti atsiejimą. Todėl biudžeto išlaidos pieno sektoriuje atspindi tik išlaidas, susijusias su rinkos rėmimu. Nuo 2005 m. priemokos už pieną ir papildomos išmokos skaičiuojamos kaip tiesioginė, atsieta parama Danijoje, Vokietijoje, Airijoje, Liuksemburge ir Jungtinėje Karalystėje, nuo 2006 m. – Belgijoje, Ispanijoje, Prancūzijoje, Suomijoje ir Italijoje, o nuo 2007 m. visoje ES-15. Naujosiose valstybėse narėse [19] pagalba pieno gamintojams buvo įtraukta į nustatytą išmoką už hektarą, mokamą pagal supaprastintą ir pereinamąjį bendrosios išmokos už plotą modelį. Nuo 2008 m. biudžeto visa tiesioginė parama pieno gamintojams įtraukta į bendrą išmoką. 8. 2001 m. Komisija dėl pernelyg didelių biudžeto išlaidų [20] dar atmesdavo mintį pieno gamybą liberalizuoti pagal pasėlių sektoriaus modelį. Vėliau Komisija pasisakė už liberalizavimą, nepaisydama su juo susijusių išlaidų. Turimi duomenys iš tiesų patvirtina, kad pieno BRO reorganizavimas neturėtų jokios įtakos biudžeto taupymui, kaip tai paaiškinta toliau. 9. 2005 m. grynosios išlaidos pieno sektoriui padidėjo daugiau nei 2750 milijonų eurų, iš kurių 50 % (1 370 milijonų eurų) skirti priemokoms už pieno produktus ir papildomoms išmokoms [21]. 10. 2007 m., neatsižvelgiant į 2004 m. įvykusią ES plėtrą, grynosios išlaidos, apskaičiuotos su pieno sektoriumi susijusiose biudžeto eilutėse, buvo ne didesnės nei 912 milijonų eurų, iš kurių 637 milijonai eurų skirti priemokoms už pieną ir neatsietoms papildomoms išmokoms. Tais pačiais metais galima numatyti 3600 milijonų eurų sumos priemokas už pieną ir neatsietas papildomas išmokas. Todėl bendros pieno sektoriaus išlaidos mokesčių mokėtojui 2007 m. pasiekė 4500 milijonų eurų, t. y. 64 % daugiau nei 2005 m. biudžete nurodytos išlaidos [22]. 11. 2014 m., kai naujosios valstybės narės gaus visas išmokas, vien tik priemokos už pieną ir papildomos neatsietos išmokos galėtų sudaryti daugiau nei 4700 milijonų eurų. Prie jų reikėtų pridėti išlaidas intervencijos mechanizmui, realizavimo priemonėms ir eksporto grąžinamosioms išmokoms, jei šių priemonių nebus visiškai atsisakyta. Vis dėlto reikia pažymėti, kad perėjimas prie atsietos paramos kai kuriuos naudos gavėjus galėtų paskatinti pasitraukti iš pieno gamybos. Audito apimtis ir metodas 12. Auditas nagrinėjo, kaip veiksmingai Komisija valdė pieno ir pieno produktų rinką. Todėl ataskaitoje nagrinėjamas toks pagrindinis klausimas. Ar pieno ir pieno produktų rinkos valdymo priemonės padėjo pasiekti pagrindinius tikslus? Išsamiau buvo aptariami tokie konkretūs klausimai: - Ar pasiekta rinkos pusiausvyra? - Ar stabilizuota pieno kaina? - Koks poveikis gamintojų pajamoms? - Ar Europos Sąjungos pieno produktai tapo konkurencingesni pasaulinėje rinkoje? Be to, Audito Rūmai iškėlė kritinius klausimus, į kuriuos reikia atsižvelgti rinkos liberalizavimo procese, visų pirma susijusiame su pieno kvotų schemos atsisakymu. 13. Audito rezultatai pagrįsti turimų dokumentų nagrinėjimu ir pokalbiais su įvairiais šio sektoriaus dalyviais. Audito Rūmai išnagrinėjo statistinius duomenis, straipsnius, studijas, veiklos ataskaitas ir ankstesnių įvertinimų bei audito rezultatus. Vyko pokalbiai su Komisija (Eurostatu, Žemės ūkio ir kaimo plėtros generaliniu direktoratu, C ir D direktoratais), be to, buvo aplankytos pieno sektoriuje veikiančios arba šioje srityje kompetentingos organizacijos ir asociacijos, tokiu būdu siekiant papildyti atliktus tyrimus ir patikrinti pirminių išvadų dėl pieno sektoriaus padėties ir perspektyvų bei BRO valdymo pagrįstumą [23]. Pastabos Ar pasiekta rinkos pusiausvyra? Kvotų schema padėjo apriboti pieno gamybą… 14. Nuo 1984 m. daugeliui valstybių narių gana lengvai pavyko prie atitinkamų kvotų priderinti savo teritorijoje pristatomo ar tiesiogiai parduodamo pieno kiekį. Išsisklaidžius pradinėms dvejonėms, kvotos pradėtos taikyti daugelyje sektorių kaip galingas ir politiškai priimtinas reguliavimo būdas. Nuo įgyvendinimo pradžios sistema yra veiksminga todėl, kad Bendrijos gamyboje bendrai laikomasi nustatytos ribos. Tai, kad Tarybos priimta produkcijos riba ilgą laiką buvo nustatyta didesnio nei vidaus paklausos lygio, be abejonės, prisidėjo prie pritarimo schemai. 15. 3 iliustracijoje pateikta naujausia suteiktų nacionalinių kvotų sumų ir valstybių narių veiksmingo tų kvotų panaudojimo chronologija. Per nagrinėjamą laikotarpį pristatymo kvota dažnai viršydavo ES-15 lygį, bet viršijimo dydis liko ribotas, t. y. dažniausiai mažiau nei 1 % nuo 1995–1996 iki 2004–2005 prekybos metų. Tačiau 2004–2005 ir vėlesniais prekybos metais Bendrijos pristatymo kvota ES-25 ir ES-27 mastu buvo neišnaudota (2 langelis). 3 iliustracija Bendrijos pieno kvotų išnaudojimas (nuo 1993–1994 iki 2007–2008 prekybos metų) +++++ TIFF +++++ 2 langelis Naujas reiškinys: neišnaudojamos Bendrijos pieno pristatymo kvotos Nuo 2004–2005 m. pieno metų kai kurių valstybių narių pristatymo kvotų viršijimo nebekompensuoja kitose šalyse nustatytas kvotų neišnaudojimas. ES-25 gryna nerealizuota produkcija sudarė 0,613 milijono tonų 2004–2005 prekybos metais (0,5 % kvotos), 0,524 milijono tonų 2005–2006 m. (0,4 % kvotos) ir 1,919 milijono tonų 2006–2007 m. (1,4 % kvotos). 2007–2008 m. ES-25 nerealizuota produkcija pasiekė 1,682 milijono tonų (1,2 % kvotos) ir ES-27 2,222 milijono tonų (1,0 % kvotos). Kvotų neišnaudojimo priežastys, be abejonės, skiriasi priklausomai nuo kiekvienoje valstybėje narėje vyraujančių ypatingų sąlygų. Dar nebuvo atliktas nė vienas išsamus tyrimas dėl pagalbos atsiejimo įtakos atsisakymui verstis pieno gamyba. 16. Nacionaliniu mastu pastebimi tam tikri modeliai. Per naujausią laikotarpį (nuo 2002–2003 iki 2007–2008 prekybos metų) dažniausiai nustatytą kvotą viršijusios valstybės narės – pagal viršijimo apimtį – yra Italija, Vokietija, Nyderlandai, Austrija, Danija [24], Kipras ir Liuksemburgas. Didžioji dalis bendro kvotų viršijimo (maždaug 80 % 2006–2007 prekybos metais) ir vėl nustatyta Italijoje. Nuo pat pradžių Italijos padėčiai įtakos turėjo tai, kad jos nacionalinė kvota, kaip ir kitų valstybių narių, nustatyta remiantis praeityje pagamintu kiekiu, kuris buvo mažesnis už suvartojimą šalies viduje. Šalies gamybą skatina tai, kad ji užima pieno ir pieno produktų grynosios importuotojos padėtį, o tai paaiškina nuolat daromą spaudimą dėl nacionalinės pristatymo kvotos. Jungtinė Karalystė, Švedija ir nuo visai neseniai Prancūzija yra valstybės narės, kurios vis mažiau naudojasi turimomis kvotomis (4 iliustracija). 4 iliustracija Nacionalinių pieno kvotų išnaudojimas (pristatymai tūkstančiais tonų) +++++ TIFF +++++ …Bet nepanaikino perprodukcijos 17. Pieno kvotos griežtai apribojo Europos Sąjungos pieno gamybą, bet per 20 m. visos rinkos reguliavimas pareikalavo imtis intervencijos, eksporto subsidijų ir pagalbos vartojimui siekiant realizuoti struktūrinį pramoninių produktų perteklių [25]. Nuo 1984 iki 2004 m. kvotų schemos taikymas nepanaikino perprodukcijos (5 iliustracija). Taikant kvotų schemą, mokesčių mokėtojų subsidijuojamas didelis struktūrinis perviršis nebuvo laikomas trukdžiu pusiausvyros tikslui. 5 iliustracija Pieno produktų pasiūla, suvartojimas ir subsidijuojamas kiekis pieno ekvivalentu (1986–2008 m.) +++++ TIFF +++++ 18. Specialiojoje ataskaitoje Nr. 6/2001 Audito Rūmai nurodė, kad nustatytas kvotų lygis buvo pernelyg aukštas. Europos Sąjungos pieno produkcija buvo perteklinė, nes ji nebuvo suderinta su vartojimu ir nesubsidijuojamu eksportu, todėl Audito Rūmai rekomendavo panaikinti pieno kvotų schemą [26]. Kvotų lygis buvo ne kartą taisytas, kad būtų geriau pritaikytas prie paklausos, bet tokių koregavimų nepakako. 2002 m. Komisija pasiūlė pratęsti pieno kvotų schemą iki 2015 m. kovo 31 d. atsižvelgiant į tai, kad "kvotos vis dar yra būtinos siekiant išlaikyti tinkamą rinkos pusiausvyrą" [27]. Dar vienas kvotų išlikimui palankus argumentas susijęs su tuo, kad gamybos struktūros išsaugojimas padėjo išlaikyti teritorinį pieno gamybos pasiskirstymą, visų pirma mažiau palankiose ūkininkauti kaimo vietovėse [28]. 19. Nuo 2004 m. dėl 2003 m. reformos poveikio perviršis pradėjo mažėti dėl pieno miltelių ir sviesto gamybos mažėjimo sūrių gamybos sąskaitą bei dėl nacionalinio vartojimo didėjimo, visų pirma naujosiose valstybėse narėse. Vis dėlto 2006 m. subsidijuojami pieno produktai vis dar sudarė 15 % Europos Sąjungos pieno produkcijos, tačiau pagalbos lygis buvo žemesnis dėl sumažėjusių intervencinių kainų sviestui ir lieso pieno milteliams. Tik po pasaulinio kurso kritimo – 2006 m. pabaigoje ir 2007 m. – ir nuolatinio sūrio vartojimo augimo perviršis laikinai išnyko, todėl nebereikėjo teikti pagalbos realizavimui ir mokėti eksporto grąžinamųjų išmokų. Realizavimo priemonės turėjo ribotą poveikį rinkos pusiausvyrai 20. Siekiant padėti subalansuoti pieno rinką ir stabilizuoti rinkos kainas pieno BRO numatytos įvairios pagalbos realizavimui priemonės [29]: - privatus grietinėlės, kai kurių sviesto produktų ir kai kurių sūrių sandėliavimas; - mokinių aprūpinimas pienu mokymo įstaigose; - pieno miltelių naudojimas gyvulių pašarui; - neriebaus pieno perdirbimas į kazeiną ir kazeinatus; - sviesto naudojimas pagal koncentruoto sviesto ir ledų schemą. 21. Naujausi nacionalinio riebalų (sviesto, 6 iliustracija), baltymų (lieso pieno miltelių, 7 iliustracija) vartojimo pokyčiai 2006 ir 2007 m. panaikinus pagalbą realizavimui rodo, kad papildoma, su realizavimo pagalbos priemonėmis susijusi paklausa turėto ribotą poveikį rinkos pusiausvyrai. Vartojimo rinkos kainomis didėjimas beveik visiškai (sviesto atveju) arba labai (pieno miltelių atveju) kompensavo remiamo vartojimo sumažėjimą arba jo panaikinimą. 6 iliustracija Sviestas: remiamas vartojimas 2006 m. ir neremiamas vartojimas 2007–2008 m. +++++ TIFF +++++ 7 iliustracija LPM: remiamas vartojimas 2006 m. ir neremiamas vartojimas 2007 ir 2008 m. +++++ TIFF +++++ Ar stabilizuota pieno kaina? Gamintojų pieno kaina: stabilios nominalios, bet realia verte mažėjančios kainos [30] Pieno kvotos stabilizavo nominalias kainas 22. Pirmasis BRO etapas baigėsi netoleruotina padėtimi. Iki 1984 m. pieno BRO veikė kaip priemonė, skatinanti investuoti siekiant nuolat didinti gamybą. Gamintojai tikėjosi nuolat augančių nominalių kainų, kad galėtų finansuoti savo plėtrą, ir šioje srityje juos drąsino kasmetis referencinės kainos kėlimas. BRO iki 1984 m. sukurta rinkos padėtis nebuvo nei stabili, nei subalansuota, nes tuo pačiu metu augo nominali gamintojų kaina ir masiškai didėjo perprodukcija. Vis dėlto gamintojams rinkos pokyčiai buvo nuspėjami ir buvo tikimasi kainų kilimo. 23. Tik 1984 m. įvedus pieno kvotas taip pat pradėta atsižvelgti į BRO valdymo stabilumo ir pusiausvyros tikslus. Pieno kvotų sistema apribojo pasiūlą ir palaikė gana aukštas ir stabilias nominalias kainas [31]. Atsižvelgiant į sezoninius pokyčius ES nustatytos neperdirbto pieno kainos per 1984–2007 m. laikotarpį mažai kito, palyginti su laikotarpiu iki kvotų nustatymo. 2006 m. Komisijos apskaičiuota vidutinė nominali kaina buvo 29 EUR/100 kg; toks vidurkis atitinka kainų intervalą nuo 20,1 EUR/100 kg Lietuvoje iki 40,4 EUR/100 kg Kipre [32]. 24. 8 iliustracijoje vaizduojamas vidutinės gamintojų kainos pokytis penkiose daugiausia pieno gaminančiose šalyse nuo 1971 m. iki artimiausio laikotarpio [33]. Šios valstybės narės užtikrina maždaug 75 % (ES-15) arba 65 % (ES-25) pieno pristatymo. 25. Todėl kainų stabilumo tikslas buvo visiškai pasiektas po 1984 m. Šiuo laikotarpiu nominalių kainų stabilumui suteiktą prioritetą taip pat atspindi beveik visiškas nuorodinių kainų sąstingis, kol jis buvo visiškai panaikintas 2004 m. 8 iliustracija Nominali pieno kaina Vokietijoje, Prancūzijoje, Italijoje, Nyderlanduose ir Jungtinėje Karalystėje (1971–2007 m.) (Svertiniai metiniai rodiklių vidurkiai) +++++ TIFF +++++ 9 iliustracija Europos, Jungtinių Valstijų ir Naujosios Zelandijos pieno gamintojams mokama nominali kaina (2000–2008 m.) +++++ TIFF +++++ 26. Europos Sąjungos pieno gamintojams paprastai mokamos aukštesnės kainos nei Naujosios Zelandijos gamintojams, bet žemesnės nei Šveicarijos gamintojams. Europos Sąjungos kainos gana panašios į JAV užfiksuotas kainas, bet yra stabilesnės (9 iliustracija). Tačiau realia verte gamintojų pieno kaina nuolat mažėjo 27. Nuolatinis pieno kainos augimas nuo aštuntojo dešimtmečio iki 1984 m. vyko bendros infliacijos aplinkybėmis. Vėlesniu laikotarpiu įvedus kvotas nominalios gamintojų kainos palaikymas iš tikrųjų slepia gana didelį realių kainų mažėjimą. Ilgą laikotarpį pieno gamintojai nė karto nesinaudojo stabiliomis, realia kaina išreikštomis kainomis. 10 iliustracijoje šis mažėjimas apibendrintas naudojant defliuotų kainų indeksą. 10 iliustracija Defliuota pieno kaina, mokama Vokietijos, Prancūzijos, Italijos, Nyderlandų ir Jungtinės Karalystės gamintojams (1985–2007 m.) (Svertiniai metiniai defliuotų rodiklių vidurkiai) +++++ TIFF +++++ Vartotojų pieno kaina dažniausiai nesusijusi su gamintojų kaina 28. Vartotojų pieno kaina dažniausiai yra nesusijusi su gamintojų kaina, kaip tai įrodė Komisijos tyrimas, kurio duomenimis, nuo 2000 m. pradžios iki 2007 m. vidurio nominalios vartotojų kainos už pieno produktus padidėjo 17 %, o nominalios gamintojams sumokėtos kainos sumažėjo 6 % [34]. 29. Eurostato duomenys rodo, kad apskritai vartotojų kaina kinta skirtingai nei gamintojų kaina [35]. 1996–2000 m. Eurostato vartotojų kainų indeksas, į kurį įeina pienas, sūris ir kiaušiniai, išliko beveik nepakitęs (11 iliustracija), o gamintojams sumokėtos pieno kainos indeksas sumažėjo, vėliau pakilo (8 iliustracija). 2000–2007 m. vartotojų kainos beveik tolygiai pakilo 15 %. Tuo pačiu laikotarpiu gamintojams sumokėtos kainos rodiklis penkerius metus iš eilės mažėjo, vėliau pakilo. 30. Pieno sektoriuje, kaip ir visoje maisto tiekimo grandinėje [36], vartotojų kainų formavimas yra sudėtingas procesas. O kainas, kurias pieninės moka gamintojams, daugiau ar mažiau veikia tarptautinės rinkos pokyčiai: vartotojų mokamą kainą veikia ne tik sąnaudos žaliavoms, bet ir kiti parametrai, pavyzdžiui, išlaidos energijai ar atlyginimams. Pienas kaip žaliava iš esmės sudaro gana nedidelę pieno produktų vartotojų kainos dalį, t. y. 30–50 %, priklausomai nuo produktų [37]. 31. Dar viena Europos pieno sektoriaus ypatybė yra didelė perdirbimo ir paskirstymo įmonių koncentracija [38], kuri gali joms suteikti dominuojantį svorį nustatant kainas. Komunikate dėl maisto produktų kainų [39] Komisija pabrėžia maisto tiekimo grandinės koncentracijos reiškinį, visų pirma susijusį su pieno produktais, ir primena, kad "konkurencijos institucijos turi užtikrinti, kad dėl vykstančio konsolidacijos proceso nepablogėtų konkurencijos sąlygos vietos lygiu tiekėjų ir vartotojų rinkose, nes tai pakenktų vartotojams ir verslui". 32. Naujoji Zelandija ir Australija savo pieno sektoriaus liberalizavimą pradėjo atitinkamai 1985 ir 2000 m. Galima pastebėti, kad reguliavimo panaikinimas sukėlė didelį vartotojų kainų augimą Naujojoje Zelandijoje ir nedidelį jų sumažėjimą Australijoje [40]. 11 iliustracija Europos rinka: suderintas nominalių pieno, sūrio ir kiaušinių vartotojų kainų indeksas (1996–2007 m.) +++++ TIFF +++++ Koks poveikis gamintojų pajamoms? Gamintojų grynųjų pajamų pokytis labai netolygus, o parama sudaro didelę ir augančią tų pajamų dalį 33. Žemės ūkio įmonių vidutinės grynosios pajamos realia kaina turi tendenciją mažėti (12 iliustracija). Remiantis Ūkių apskaitos duomenų tinklo (ŪADT) surinkta informacija specializuoti pieno ūkiai dabartinėmis kainomis vidutiniškai išsaugo šiek tiek didesnes pajamas nei visi žemdirbiai [41]. Dabartinėmis kainomis pieno sektoriuje specializuotų žemės ūkio įmonių grynosios pajamos [42] 1989– 2006 metais kito panašiais tempais kaip ir visų ūkių (13 iliustracija), pieno gamintojų pajamų pokyčius nulėmė įvairios priežastys: - sektoriaus pertvarka: pastaraisiais metais gamintojų skaičius sumažėjo daugiau nei 50 % (žr. 34 punktą); - ūkių didėjimas ir nuolat auganti gamyba: kompetentingi pieno gamintojai kainų mažėjimą kompensuoja nuolat plėsdami gamybą; - paramos didinimas (priemokos už pieną, bendra išmoka, parama kaimo plėtrai). ŪADT duomenimis, pienas atneša maždaug 60 % pajamų pieno sektoriuje specializuotiems ūkiams, tačiau šis procentinis dydis mažėja. Be to, ŪADT nurodo, kad subsidijų dalis [43] ūkio bendrosiose pajamose gerokai skiriasi įvairiose valstybėse narėse; ši dalis 2000–2006 m. sparčiai didėjo, bet jos apimtis skyrėsi atsižvelgiant į valstybes nares (1 lentelė). 12 iliustracija Žemės ūkio grynųjų pajamų pokytis realiomis kainomis (įvairūs produkcijos tipai, 1993–2008 m.) +++++ TIFF +++++ 13 iliustracija Pieno sektoriuje specializuotų ūkių grynųjų pajamų pokytis to meto kainomis (1989–2006 m.) +++++ TIFF +++++ 1 lentelė Subsidijų dalis pienininkystės ūkių bendrosiose pajamose neatskaičius mokesčių (2000, 2004 ir 2006 m.) Šaltinis: ŪADT; ūkio bendrosios pajamos neatskaičius mokesčių ir PVM = ūkio bendrosios pajamos (SE 410) – ūkio subsidijų ir mokesčių pusiausvyra (SE 600) + iš viso ūkio subsidijų (SE 605). | 2000 | 2004 | 2006 | Belgija | 11 % | 19 % | 28 % | Čekija | | 44 % | 60 % | Danija | 18 % | 28 % | 31 % | Vokietija | 18 % | 31 % | 36 % | Graikija | 14 % | | 46 % | Ispanija | 5 % | 12 % | 17 % | Estija | | 32 % | 43 % | Prancūzija | 22 % | 33 % | 40 % | Vengrija | | 42 % | 41 % | Airija | 15 % | 22 % | 36 % | Italija | 10 % | 11 % | 16 % | Lietuva | | 35 % | 37 % | Liuksemburgas | 31 % | 43 % | 46 % | Latvija | | 58 % | 63 % | Nyderlandai | 4 % | 12 % | 23 % | Austrija | 32 % | 44 % | 42 % | Lenkija | | 22 % | 35 % | Portugalija | 18 % | 27 % | 37 % | Suomija | 72 % | 73 % | 77 % | Švedija | 36 % | 41 % | 56 % | Slovakija | | 43 % | 65 % | Slovėnija | | 37 % | 37 % | Jungtinė Karalystė | 16 % | 23 % | 34 % | Dėl pertvarkos ūkių skaičius gerokai sumažėjo 34. Tikslas užtikrinti deramą gyvenimo lygį pieno gamintojams, visų pirma didinant jų individualias pajamas, iš esmės pasiektas didinant ūkių produktyvumą. Dėl pieno sektoriaus pertvarkos ir nuolat mažėjančio ūkių skaičiaus vidutinės statistinės pieno gamintojų pajamos gali išlikti to paties lygio ir net didėti. ES-15 1995–2007 m. išnyko pusė pieno ūkių; kitaip tariant, per šį laikotarpį daugiau nei 500000 gamintojų nutraukė veiklą. Pertvarka visų pirma akivaizdi Danijoje, Graikijoje, Ispanijoje, Italijoje ir Portugalijoje. 35. Sektoriaus pertvarka visose valstybėse narėse reiškiasi nuolatiniu vidutinio ūkio dydžio, vidutinės pristatymo kvotos ir bandos produktyvumo didėjimu (II priedas). 36. Įvairiose valstybėse narėse ir jų viduje gamybos struktūra labai skiriasi: - Danijoje, Nyderlanduose ir Jungtinėje Karalystėje vidutinis bandos dydis ir pristatymo kvotos yra gerokai didesni nei kitose ES-15 valstybėse narėse; - didelių skirtumų yra naujosiose valstybėse narėse. Čekijoje, Estijoje, Vengrijoje ir Slovakijoje vidutinė pristatymo kvota yra gana didelė, nes sektoriuje dominuoja keli labai dideli ūkiai; be jų, yra daugybė smulkių gamintojų, iš kurių dauguma negavo pristatymo kvotų; priešingai, Latvijoje, Lietuvoje ir Lenkijoje kvotas daugiausia gavo labai smulkūs šeimos ūkiai; - visų Centrinės ir Rytų Europos valstybių narių mastu dauguma pienininkystės ūkių verčiasi pusiau natūrine žemdirbyste; 2005 m. 67 % bandų sudarė daugiausia dvi karvės. 37. Tarp Europos Sąjungos pienininkystės įmonių ir jų pagrindinių konkurentų pasaulinėje rinkoje išlieka dideli skirtumai (2 lentelė). Europos Sąjungoje nedideliuose ūkiuose (1–29 karvės) vis dar pagaminama 30 % produkcijos ir tik 1,2 % Jungtinėse Valstijose, kur 23 % nacionalinės pieno produkcijos duoda didesnės nei 2000 karvių bandos. Didžiąją dalį Europos Sąjungos produkcijos tiekia ūkiai, kuriuose laikomos 30–49 karvės (20 %) ir daugiau nei 50 karvių (50 %) [44]. 2 lentelė Gamybos struktūra Europoje (2005 m.), Jungtinėse Valstijose ir Naujojoje Zelandijoje (2006 m.) Šaltiniai: 1) Eurostatas (vidutinė banda = karvių skaičius / ūkių skaičius 2005 m.) 2) Livestock Improvement Corporation (LIC), New Zealand Dairy statistics 2005/2006. 3) USDA, Profits, costs and the changing structure of the dairy farming, 2007 m. rugsėjo mėn., ir USDA, "World markets and trade", 2008 m. liepos mėn. | Vidutinė banda | ES-25 | 15 | ES-15 (1) | 35 | ES-10 (1) | 5 | Naujoji Zelandija (2) | 322 | Jungtinės Valstijos (3) | 120 | Ar europos sąjungos pieno produktai tapo konkurencingesni pasaulinėje rinkoje? Europos Sąjungos pagrindinių produktų eksportas turi tendenciją mažėti 38. Pasaulinė pieno produktų rinka yra labai maža: ji apima tik 6 % pasaulinės pieno gamybos (2007 m.), o kainos joje yra nestabilios [45]. Ji iš esmės yra susijusi su nedidelio drėgnumo perdirbtais produktais, pavyzdžiui, pieno milteliais, sviestu ir sūriais. 2007 m. skaičiuojant pieno ekvivalentu ES eksportavo maždaug 9 % visos savo produkcijos [46] ir tapo antrąja eksportuotoja pasaulyje po Naujosios Zelandijos. 39. Pasaulinės pieno miltelių ir sviesto kainos beveik visuomet yra žemesnės už ES galiojančias kainas. Todėl ne tokia pelninga pasaulinė rinka visų pirma tampa galutine prekių realizavimo rinka produktams, kurių vidaus rinkoje negalima sunaudoti. Pasaulinės kainos turi mažiau įtakos didesnės pridėtinės vertės, pavyzdžiui, sūrių, produktų eksporto lygiui. 3 lentelė ES dalis kai kurių pieno produktų pasauliniame eksporte (%) Šaltinis: Europos Komisijos Žemės ūkio ir kaimo plėtros generalinis direktoratas. | 1984 | 1995 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | EU-10 | EU-15 | EU-25 | EU-27 | Sviestas / lydytas sviestas | 48,4 | 27 | 20,8 | 19,6 | 21,8 | 30 | 41,4 | 39,7 | 29,9 | 29,1 | Lieso pieno milteliai | 30 | 31,6 | 29,1 | 12,7 | 13,3 | 19,4 | 27,4 | 17,4 | 7,2 | 19,7 | Sūriai | 52 | 48,6 | 28,6 | 30 | 32,3 | 30,3 | 38,8 | 34,8 | 34,1 | 35,9 | Nenugriebto pieno milteliai | 70,2 | 48,1 | 37,6 | 29,8 | 28,3 | 27,6 | 28,3 | 27,2 | 23,9 | 22 | Sutirštintas pienas | 67,7 | 61,7 | 51,6 | 44,4 | 45,5 | 38,9 | 30,7 | 28,5 | 29 | 36,1 | 40. Įvedus pieno kvotas ES pozicijos pasaulinėje rinkoje pablogėjo, tuo labiausiai pasinaudojo Naujoji Zelandija ir Australija. ES dalis pasaulinėje pieno produktų prekyboje ir toliau mažėja (3 lentelė) [47], o Europos Sąjungos pieno produktų eksportas taip pat turi tendenciją mažėti (14 iliustracija). 41. 2008 m. pieno produktų, išskyrus riebaus pieno miltelius, eksportas sumažėjo. Tačiau eksportuojamas kiekis vis dar viršija nesubsidijuojamo eksporto lygį, pasiektą iki 2007 m. 14 iliustracija ES sviesto, LPM, sūrių ir riebaus pieno miltelių eksportas (1995–2008 m.) +++++ TIFF +++++ Europos Sąjunga gerokai sumažino pagalbą pieno produktų eksportui 42. Pagalbos eksportui tikslas yra užtikrinti Bendrijos dalyvavimą tarptautinėje pieno ir pieno produktų prekyboje [48]. Eksporto grąžinamosios išmokos už pieno produktus yra grindžiamos vidaus ir pasaulinių kainų skirtumu. Vis dėlto subsidijuojamo eksporto vertę ir apimtį riboja GATT kvotos keturioms produktų kategorijoms: sviestui ir lydytam sviestui, lieso pieno milteliams, sūriui ir kitiems pieno produktams [49]. 43. Nuo 2004 m. grąžinamosios išmokos lygis buvo mechaniškai sumažintas siekiant atsižvelgti į numatytą sviesto ir neriebaus pieno miltelių intervencinės kainos mažėjimą. Europos eksportas ir toliau buvo subsidijuojamas dėl kainos skirtumo, išlikusio Europos Sąjungos ir pasaulio rinkose sumažinus intervencinę kainą. Nuo 2007 m. birželio mėn. iki 2008 m. gruodžio mėn. Komisijos nustatytas grąžinamosios išmokos lygis visiems produktams buvo lygus nuliui. Pasaulinė rinka yra sunkiai prieinama be paramos iš biudžeto 44. Pagrindinių produktų, t. y. sviesto ir pieno miltelių (LPM), atžvilgiu pasaulinė rinka Europos Sąjungos gamintojams yra antrasis pasirinkimas. Praeityje gamintojai galėjo į ją patekti tik dėl Bendrijos biudžeto, išskyrus laikotarpius, kai pasaulinės kainos būdavo išaugusios. Labai sumažėjus pasauliniams kursams pagrindiniai Europos Sąjungos produktai tapdavo nepakankamai konkurencingi pasaulinėje rinkoje. 45. Pieno produktų paklausa Europos Sąjungos rinkoje yra neelastinga, todėl produkcijos padidėjimas panaikinus pieno kvotas prisidės prie geroko pieno produktų eksporto iš ES padidėjimo. Komisijos išsamiame patikrinime pateiktame scenarijuje numatoma, kad papildomai turėtų būti eksportuojama 70 % produkcijos [50]. Komisija siekia išplėsti eksportą netaikant eksporto grąžinamųjų išmokų, kurios turėtų būti panaikintos 2013 m. Tokio tikslo įgyvendinimas priklauso nuo ES pramonės pajėgumo atitikti pasaulinę paklausą ir nuo piniginių veiksnių. 2009 m. pradžios pasaulinis kurso smukimas ir dolerio nuvertėjimas euro atžvilgiu dar kartą pabrėžė Europos Sąjungos gamintojų konkurencingumo problemą ir paskatino Komisiją atgaivinti eksporto grąžinamųjų išmokų sistemą. Kritiniai klausimai, į kuriuos reikia atsižvelgti pieno sektoriaus liberalizavimo procese Įžanginė pastaba: 2003 m. reforma padėjo pagrindus pieno kvotų panaikinimui 46. 2003 m. Tarybos nustatytoje reformoje, parengtoje pagal "Darbotvarkėje 2000" apibrėžtus prioritetus, buvo aiškiai numatyta pieno sektoriuje panaikinti kvotas: pieno kvotų panaikinimas numatytas 2015 m. Komisija reguliariai informavo sektorių apie padėtį rinkose ir pieno politikos pokyčius siekiant liberalizavimo [51]. 47. Siekiant laipsniško reguliavimo atsisakymo sprendimai dėl nuorodinės kainos panaikinimo, intervencinių kainų sumažinimo [52] ir kiekybinių intervencijos apribojimų jau gerokai sušvelnino kainų palaikymo mechanizmą, kuris buvo kompensacija už produkcijos ribojimą. Tokiais sprendimais Komisija perspėjo sektorių, kad sviesto ir lieso pieno miltelių gamyba netrukus taps mažiau pelninga ir kad pageidautina pereiti prie didesnės pridėtinės vertės produktų, pavyzdžiui, sūrio gamybos [53]. 48. 2008 m. speciali suinteresuotųjų šalių konsultavimo sistema, pagrįsta išsamiu patikrinimu, visų pirma buvo skirta perėjimo prie kvotų panaikinimo valdymo būdui. Taryba patvirtino etapišką nacionalinių kvotų didinimo principą, kad būtų sudarytos sąlygos "švelniam kvotų nusileidimui" [54]. Valstybių narių kvotos penkerius metus, nuo 2009–2010 iki 2013–2014 prekybos metų, vieną kartą per metus bus didinamos po 1 %, o 2015 m. kovo 31 d. bus panaikintos. Išimties tvarka Italijos kvota nuo 2009–2010 prekybos metų buvo padidinta 5 %. Tokie padidinimai prisidės prie bendro 2 % kvotų padidinimo, įsigaliojusio 2008 m. balandžio 1 d. (2,5 % vienuolikai ES-15 valstybių narių) [55]. Be to, nuo 2009– 2010 prekybos metų pristatomo kiekio koregavimas, apskaičiuojamas remiantis realių riebalų ir kiekvienam gamintojui taikomų referencinių riebalų kiekio skirtumu, palengvinamas pastarojo naudai [56]. Tiesioginis šių priemonių poveikis bus tai, kad visiškai ar didžiąja dalimi bus išspręstos valstybių narių, visų pirma Italijos, kurių kvotos yra nepakankamos, problemos. 49. Komisija mano, kad panaikinus pieno kvotas [57]: - dauguma pienininkystės ūkių sugebės tęsti veiklą; - vartotojai galės naudotis daliniu pieno produktų kainos sumažėjimu. 50. Įvairūs atlikti tyrimai parodė, kad panaikinus kvotas galima laukti tokių bendrų pokyčių [58]: - pieno gamybos padidėjimo, dėl kurio turėtų sumažėti rinkos kainą [59]; - gamintojų pajamų sumažėjimo neatsižvelgiant į pagaminto kiekio augimą; - dalies gamintojų naudos perkėlimo vartotojams; - ES eksporto paskatinimo, galinčio sąlygoti pasaulinio kurso smukimą. 51. Pripažindami, kad numatyta modelių vertė yra ribota [60], Audito Rūmai norėtų atkreipti dėmesį į kritinius klausimus, į kuriuos reikėtų atsižvelgti liberalizuojant pieno rinką. Rinkos pusiausvyra: dėl rinkos nestabilumo greitai gali vėl atsirasti perteklius 52. Komisijos manymu, žemės ūkio rinkose "kainų svyravimai bus dar didesni nei pastaraisiais dešimtmečiais (...). Dėl to, esant bet kokių reikšmingų su pasiūla ar paklausa susijusių pasikeitimų, gali greitai atsirasti didesnis kainų svyravimas. Kad ūkininkams būtų lengviau prisitaikyti prie nepastovesnių rinkos sąlygų, reikia užtikrinti geresnes galimybes pritaikyti gamybą labiau orientuojantis į rinką ir kartu kurti tinkamas apsaugos priemones" [61]. 53. Remdamasi išsamiu patikrinimu Taryba, Komisijos siūlymu, nusprendė išsaugoti valstybės intervenciją į rinką kaip "apsaugos tinklą", kurios esmė – intervencinis sviesto ir lieso pieno miltelio supirkimas. Nustatyta kaina superkamo kiekio riba yra 30000 tonų sviestui ir 109000 tonų lieso pieno milteliams. Komisija konkurso būdu gali vykdyti papildomus supirkimus. Pasiekus ribą ji viena, atsižvelgdama į rinkos pokyčius, sprendžia dėl kiekio, kuriam bus taikomas intervencinis supirkimas, ir dėl jo kainos. 54. ES pagamina maždaug 2 milijonus tonų sviesto ir 900000 tonų lieso pieno miltelių, todėl pakanka 1,5 % perviršinės produkcijos sviestui arba 12,11 % pieno milteliams, kad būtų pasiekta intervencinio supirkimo riba. Kitaip tariant abi ribos atitinka maždaug 1,8 milijono tonų pieno ekvivalento supirkimą iš 148 milijonų tonų, arba maždaug 1 % Europoje pagaminto kiekio [62]. Dėl labai mažos apimties saugumo tinklas gali būti ne itin naudingas, neproporcingas perviršio rizikai, su kuria gali susidurti ES didelės kilus didesnei krizei. 2008 m. pabaigoje prasidėjus finansinei ir ekonominei krizei, dėl rinkos nestabilumo vėl atsirado sviesto ir pieno miltelių perviršis. 2007 ir 2008 m. intervencinės atsargos buvo išsekusios, 2009 m. pirmojo ketvirčio pabaigoje jas sudarė 36700 tonų sviesto ir 67500 tonų pieno miltelių. Taigi per tris mėnesius Komisijos supirkimai viršijo sviesto intervencijos ribą ir pasiekė 60 % pieno miltelių ribą. Pieno gamybos pertvarka: didelio gamybos sumažėjimo mažiausiai palankiose ūkininkauti vietovėse ir gamybos geografinės koncentracijos rizika 55. Komisija mano, kad sektoriaus pertvarka bus tęsiama. Jos manymu, 2003–2013 m. laikotarpiu kasmet išnyks 2,8–3,7 % ūkių [63]. 56. Nuolatinis ūkių, visų pirma pienininkystės ūkių, išnykimas yra socialinis ir ekonominis iššūkis mažiau palankiose ūkininkauti vietovėse, visų pirma kalnų vietovėse, kur gamintojai turi mažai galimybių atlikti pertvarką ir keisti veiklą [64]. 57. Be to, pieno kvotų schema buvo organizuota nacionaliniu pagrindu, be kita ko, siekiant, kad gamyba laipsniškai nepersikeltų į pienininkystei palankiausius regionus. Vis dėlto 2005 m. pagrindinė Europos pieno gamybos dalis, arba maždaug 50 %, jau buvo sutelkta 11 % ES teritorijos [65]. Iššūkis aplinkosaugai akivaizdus: laukiamas reguliavimo atsisakymo ir kainų sumažėjimo poveikis yra toks, kad gamyba dar labiau suintensyvės didelio našumo regionuose, kur jau dabar spaudimas aplinkai yra didelis, tuo tarpu mažiausiai našiuose regionuose, visų pirma kalnų vietovėse, daugeliui augintojų teks nutraukti veiklą [66]. 58. 2001 m. Komisija netiesiogiai pripažino su sektoriaus pertvarka susijusius socialinius, ekonominius ir aplinkos iššūkius, iš kurių didžiausias buvo gamybos išsaugojimas "nepalankiuose ūkininkauti Bendrijos regionuose, visų pirma kalnų vietovėse, kur gamybos sąnaudos yra didesnės, o pieno gamyba dažnai yra vienintelė įmanoma žemės ūkio veikla". Be to, ji manė, kad "pieno gamybos koncentracija gali sukelti didelių aplinkos problemų" ir kad "suvienodinti produktus, vadinasi, pabloginti jų kokybę" [67]. 59. Komisija pripažino, kad nepalankiausiose ūkininkauti vietovėse (24 % ES teritorijos atitinkančios 57 % kultivuojamų žemės ūkio naudmenų), visų pirma kalnų vietovėse, reikalingos specialios priemonės. 2008 m atlikus išsamų patikrinimą pieno sektoriaus pertvarka tapo vienu iš naujų iššūkių, kurį valstybės narės gali įtraukti į savo kaimo plėtros programą [68]. Konkurencingumas pasaulinėse rinkose: tikslas, turintis poveikį ir gamintojams, ir perdirbėjams 60. Esminis reformos tikslas – padaryti Europos pieno gamintojus konkurencingus. Šio tikslo įgyvendinimas priklauso nuo Europos pieno sektoriaus gebėjimo prisitaikyti prie pasaulinės paklausos produktų kainos ir kokybės požiūriu. 61. Kad Europos Sąjungos kainos taptų konkurencingos, jų lygis turėtų tapti panašus į pasaulinių, struktūriškai žemesnių kainų, žinant, kad nuo 2003 m. tiesioginė parama ir papildomos išmokos iš dalies kompensuoja kainų mažėjimą. Liberalizavimas sustiprina pasaulinės sviesto ir pieno miltelių rinkos poveikį ES mokamai gamintojų kainai. Dėl kainų suartėjimo neišvengiamai reikia tęsti pertvarką, nes Europos gamybos struktūros vis dar labai skiriasi nuo Bendrijai nepriklausančių konkurentų struktūrų (žr. 37 punktą). Vis dėlto ES-15 pienininkystės ūkių marža nėra tiesiogiai susijusi su jų bandos dydžiu [69]. Ūkiai, kurie nurodo teigiamas maržas, nebūtinai yra didžiausi, bet jiems būdingas didesnis bandos tankis, didelis našumas ir nedidelė metinė darbo dalis. 62. Kalbant apie produktus, nepaisant to, kad ES yra pirmoji sūrių eksportuotoja, didžiąją jos pardavimų pasaulinėje rinkoje dalį vis dar sudaro pagrindiniai produktai, t. y. pieno milteliai ir sviestas (2008 m. duomenys). Praeityje šių produktų gamintojai būdavo konkurencingi tik tuomet, kai pasaulinis kursas būdavo aukštas. Norint išlaikyti didelę pasaulinės rinkos dalį reikia, kad sūrių ir kitų didelės pridėtinės vertės produktų gamintojai prisiimtų didesnį vaidmenį, atsižvelgdami į liberalizavimo tikslą, kurio esmė visų pirma labiau orientuoti sektorių į rinką. Išvados ir rekomendacijos 63. ES pieno politika buvo sukurta siekiant įgyvendinti įvairių tikslų visumą, visų pirma subalansuoti rinką, stabilizuoti pieno ir pieno produktų kainas, užtikrinti deramą gamintojų gyvenimo lygį ir pagerinti Europos pieno produktų konkurencingumą tarptautinėse rinkose. Audito Rūmų ataskaitoje nagrinėjamas šių tikslų įgyvendinimo laipsnis ir atkreipiamas dėmesys į kritinius klausimus, kylančius dėl vykstančio Europos pieno sektoriaus liberalizavimo proceso. Rinkos pusiausvyra 64. Nuo 1984 m. pieno kvotos yra Europos pieno politikos kertinis akmuo. Nuo pat įvedimo jos griežtai apribojo gamybą, tačiau ilgą laiką jų lygis buvo pernelyg aukštas palyginti su rinkos suvartojimo galimybėmis. Nacionalinės ribos buvo nustatytos remiantis praeities gamybos duomenimis, o kai kurios nacionalinės kvotos, visų pirma Italijoje, buvo nuolat viršijamos. 65. Labai ilgą laiką kvotų schemai buvo būdingas struktūrinis subsidijuojamas perteklius. 2006 m. pabaigoje ir 2007 m. nusmukus pasauliniam kursui, perteklius pirmą kartą beveik visiškai išnyko. Tokia padėtis negalėjo būti vertinama kaip galutinai įtvirtinta, kaip tai įrodė 2008 ir 2009 m. vėl atsiradęs perteklius. 66. Panaikinus kvotas liberalizuotoje rinkoje gamybos pajėgumai išliks gana nelankstūs, o gamintojai gali nesugebėti greitai prisitaikyti prie paklausos svyravimų. Taryba nusprendė išsaugoti valstybės intervencijos priemonę kaip "apsaugos tinklą". Vis dėlto dėl nedidelės apimties saugumo tinklas gali būti ne itin naudingas ir neproporcingas perviršio pavojui, su kuriuo gali susidurti ES didelės krizės atveju. 1 rekomendacija Komisija turi toliau kontroliuoti pieno ir pieno produktų rinkos kitimą, įgyvendindama reikiamas priemones siekiant išvengti, kad, nustojus reguliuoti sektorių, vėl neatsirastų perprodukcija. Priešingu atveju gali greitai paaiškėti, kad Komisijos tikslas apsiriboti minimaliu reguliavimu, pavyzdžiui "saugumo tinklu", yra nepasiekiamas. Pieno kaina 67. Referencinių kainų ir kvotų nustatymas sudarė galimybę pastaruosius dvidešimt metų užtikrinti didelį nominalių kainų stabilumą. Atsižvelgiant į infliaciją, realios kainos per tą patį laikotarpį vis dėlto gerokai sumažėjo, todėl taip pat labai sumažėjo gamintojų maržos. Pastarieji buvo nuolat spaudžiami didinti produktyvumą ir našumą, o mažiausiai produktyvūs gamintojai būdavo išstumiami iš rinkos, nors tam tikrais atvejais tokį reiškinį galėjo sušvelninti kvotų kapitalizacija. Vartotojų pieno ir pieno produktų kainos pokyčiai nebūtinai atspindi gamintojų kainos pokyčius. 2 rekomendacija Pripažindami, kad kainų formavimas maisto srityje yra sudėtingas procesas, Audito Rūmai mano, kad jį turi nuolat kontroliuoti Komisija. Komisija ir valstybės narės turi užtikrinti, kad dėl perdirbimo ir paskirstymo įmonių koncentracijos pieno gamintojai neatsidurtų kainą priimančiųjų padėtyje, be to, neturi būti ribojama galutinių vartotojų galimybė teisėtai pasinaudoti kainų mažėjimu. Gamintojų pajamos 68. Bendro žemės ūkio pajamų nuosmukio aplinkybėmis pieno gamintojai vidutiniškai išsaugojo šiek tiek didesnes pajamas, nei kiti žemdirbiai. Iš tikrųjų struktūrinis koregavimas sudarė galimybes išlaikyti vidutines statistines pieno gamintojų pajamas. 1995–2007 m. ES-15 prarado pusę savo pienininkystės ūkių. 69. Tokia gamybos vienijimo tendencija turėtų tęstis ar net greitėti, todėl nepalankiausiose ūkininkauti vietovėse gamyba mažėja ar net išnyksta, o intensyvios žemdirbystės vietovėse pastebima gamybos koncentracija. Tokie pokyčiai gali turėti neigiamų padarinių aplinkai ir socialiniam gyvenimui nepalankiose ūkininkauti vietovėse, kuriose pieno gamyba yra viena iš retų įmanomų veiklos sričių. 3 rekomendacija Kalbant apie pieno sektorių, tiek ankstesnioji kainų rėmimo politika, tiek naujoji tiesioginio pajamų palaikymo politika praktiškai nėra tikslinės teritoriniu ir socialiniu požiūriu [70]. Atsižvelgdami į pieno gamybos svarbą žemės ūkio ekonomikai ir jos poveikį kaimo erdvės organizavimui, Audito Rūmai rekomenduoja Komisijai išsamiau apmąstyti strategijas, įgyvendintinas siekiant įveikti: - specifinius regionų, kuriuose pieno gamyba yra pažeidžiama, pavyzdžiui, kalnuotose vietovėse, sunkumus; - pieno gamybos geografinės koncentracijos poveikį aplinkai. Konkurencingumas pasaulinėse rinkose 70. ES dalis pasaulinėje pieno produktų prekyboje nuo 1984 m. nepaliauja mažėti. Esminis dabartinės sektoriaus liberalizavimo tendencijos tikslas yra tas, kad Europos pieno gamintojai taptų konkurencingi. Atsižvelgiant į PPO susitarimus Europos Sąjungos parama pieno produktų eksportui pastaraisiais metais buvo gerokai sumažinta. 71. Pasaulinė pieno produktų rinka iš esmės yra susijusi su pagrindiniais produktais, pavyzdžiui, pieno milteliais ir sviestu. Šių produktų Europos gamintojai pasaulinėse rinkose būdavo konkurencingi tik tuomet, kai kursas būdavo aukštas. Kitais laikotarpiais jie eksportuodavo gaudami paramą iš Bendrijos biudžeto. 72. Po spartaus didėjimo pastaraisiais metais paklausa pasaulinėje rinkoje šiuo metu mažėja. Todėl 2009 m. Komisija atgaivino eksporto grąžinamųjų išmokų, kurių lygis 2007 m. buvo sumažintas iki nulio, sistemą. Tačiau po kurio laiko toks sprendimas taptų nebeįmanomas, jei priėmus šiuo metu svarstomas pasaulio prekybos sutartis eksporto grąžinamosios išmokos būtų panaikintos. Būsima eksporto plėtra priklausys nuo pasaulinės paklausos pokyčių ir ES pramonės pajėgumo tą paklausą patenkinti. 4 rekomendacija Europos pieno sektoriui pasaulinė rinka liks nepagrindinė rinka, į kurią jis galės patekti tik tais laikotarpiais, kai pasaulinės kainos bus aukštos. Tik sūrių ir kitų didelės pridėtinės vertės produktų gamintojai galės tikėtis ilgalaikės rinkos dalies. Todėl būtina, kad Komisija ir valstybės narės ir toliau dėtų pastangas, siekdamos perorientuoti pieno gamybą, didžiausią dėmesį visų pirma skirdamos tam, kad pieno gamyba atitiktų Europos vidaus rinkos poreikius, ir tam, kad sūris ir kiti didelės pridėtinės vertės produktai būtų eksportuojami į pasaulinę rinką be paramos iš biudžeto. Vítor Manuel da Silva Caldeira Šią ataskaitą Audito Rūmai priėmė Liuksemburge 2009 m. liepos 23 d. įvykusiame Audito Rūmų posėdyje. Audito Rūmų vardu +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira Pirmininkas [1] Tarptautinė pienininkystės federacija, Production of cow milk, 2007, http://www.fil-idf.org. Europos Komisija, Žemės ūkis Europos Sąjungoje – 2008 m. statistinė ir ekonominė informacija. [2] Bendrovės Ernst and Young galutinė ataskaita, "Jautienos BRO. Rinkos priemonių įvertinimas jautienos sektoriuje". Galutinė ataskaita, 2007 m. gruodžio mėn. [3] Tarptautinė pienininkystės federacija, Production of cow milk, 2007, http://www.fil-idf.org. [4] Eurostatas, 2006 m. duomenys. [5] Pagal EB sutarties 33 straipsnį, bendrosios žemės ūkio politikos tikslai yra šie:a)didinti žemės ūkio našumą skatinant technikos pažangą bei užtikrinant racionalią žemės ūkio gamybos plėtotę ir kuo geresnį gamybos veiksnių, ypač darbo jėgos, panaudojimą;b)tokiu būdu užtikrinti deramą žemės ūkiu besiverčiančios bendruomenės gyvenimo lygį, ypač didinant žemės ūkyje dirbančių asmenų asmenines pajamas;c)stabilizuoti rinkas;d)garantuoti pakankamą tiekimą;e)užtikrinti vartotojams priimtinas tiekiamos produkcijos kainas. [6] Audito Rūmai šį klausimą nagrinėjo visų pirma savo specialiojoje ataskaitoje Nr. 2/99 dėl BŽŪP reformos padarinių grūdų sektoriuje (OL C 192, 1999 7 8). Be to, atsižvelgiant į Teisingumo Teismo praktiką, "Bendrijos institucijos turi užtikrinti nuolatinį derinimą, kurio gali reikalauti galimi šių atskirai paimtų tikslų skirtumai, ir prireikus suteikti vienam jų laikiną viršenybę, kurios reikalauja faktai ar ekonominės aplinkybės", 1992 m. kovo 19 d. sprendimas byloje C-311/90, Jozef Hierl / Hauptzollamt Regensburg, 13 punktas, Rink. 1992 m., p. I-02061. [7] 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1255/1999 dėl bendro pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo 3 ir 9 konstatuojamosios dalys (OL L 160, 1999 6 26, p. 48) ir 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007, nustatančio bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas ("Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas"), 19, 36, 43 ir 60 konstatuojamosios dalys (OL L 299, 2007 11 16, p. 1). [8] Reglamento (EB) Nr. 1255/1999 2, 5, 9 ir 25 konstatuojamosios dalys ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 10, 19, 43 ir 60 konstatuojamosios dalys. [9] Reglamento (EB) Nr. 1255/1999 2 konstatuojamoji dalis ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 10 konstatuojamoji dalis. [10] EB sutarties 33 straipsnio 2 dalies b punktas. [11] Reglamento (EB) Nr. 1255/1999 4 konstatuojamoji dalis ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 16 konstatuojamoji dalis. [12] Reglamento (EB) Nr. 1255/1999 4 konstatuojamoji dalis ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 10 konstatuojamoji dalis. [13] 1984 m. kovo 31 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 856/84, iš dalies keičiantis Reglamentą (EEB) Nr. 804/68 dėl bendro pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo (OL L 90, 1984 4 1, p. 10). [14] Kainų palaikymo mechanizmą susilpnino pieno nuorodinės kainos panaikinimas, intervencinės kainos sumažėjimas, nacionalinių kvotų padidėjimas 1,5 % ir laipsniškas mokėjimų, kuriuos turi mokėti kvotą viršiję gamintojai, mažėjimas. [15] Reglamentas (EB) Nr. 1234/2007. [16] Pieno ir pieno produktų BRO iš pradžių priklausė išlyginamosios importo rinkliavos mechanizmas, pagrįstas slenkstine kaina. Ši sistema buvo panaikinta 1995 m. ( 1993 m. gruodžio 15 d. GATT susitarimai) ir pakeista nustatyto dydžio muitais. [17] Tarybos reglamento (EB) Nr. 1782/2003 (OL L 270, 2003 10 21, p. 1) 95–97 straipsniai. [18] Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 47 straipsnio 2 dalis. [19] Išskyrus Maltą ir Slovėniją, kurios paprašė, kad nuo 2007 m. joms regioniniu mastu būtų taikoma įprastinė bendrosios išmokos schema. [20] Komisijos atsakymai į specialiąją ataskaitą Nr. 6/2001 dėl pieno kvotų. [21] Biudžeto eilučių 050212, 05030216 ir 05030217 išlaidos. [22] 2004 m. EBPO nustatė, kad priemoka už pieno produktus negali pabloginti mokesčių mokėtojų "gerovės". Žr. 2003 m. BŽŪP reformos tyrimą, EBPO, Paryžius, 2004 m. [23] Buvo aplankytos tokios organizacijos: - Europos pieno gamintojų asociacija (EPA), atstovaujanti Europos Sąjungos pieno pramonės interesams Europos Sąjungos institucijose ir tarptautinėse organizacijose, pavyzdžiui, Pasaulio prekybos organizacijoje ir Maisto kodekso komisijoje; - organizaciją COPA-COGECA. Europos Sąjungos žemės ūkio organizacijų komitetas (COPA) ir Europos Sąjungos žemės ūkio kooperatyvų generalinė konfederacija (COGECA) atstovauja Europos kooperatyvų ir žemdirbių politiniams interesams Europos Sąjungoje; - Žemės ūkio maisto pramonės ekonomikos institutas (vok. Institut für Ökonomie der Ernährungswirtschaft); - Tarptautinis ūkių palyginimo tinklas (angl. IFCN, International Farm Comparison Network) - Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija (pranc. Organisation de coopération et de développement économiques).Auditoriai taip pat dalyvavo dviejuose seminaruose, skirtuose pieno sektoriaus ateičiai, t. y. International Management Forum Milk (Ryga) ir 2007 m. aukščiausiojo lygio susitikime dėl pasaulio pieno rinkos (angl. World Dairy Summit) (Dublinas), ir Komisijos organizuotuose informaciniuose ir konsultaciniuose posėdžiuose, susijusiuose su "2008 m. išsamiu patikrinimu". [24] Vis dėlto Danija 2007–2008 prekybos metais neišnaudojo savo kvotos. [25] Europos Komisijos VI generalinio direktorato darbo dokumentas "Pieno sektoriaus padėtis ir perspektyvos. 2000 m. BŽŪP". Darbo dokumentas, 1997 m. balandžio mėn. AND-International/ABTQ galutinė ataskaita "Pieno ir pieno produktų BRO ir Kvotų reglamento įvertinimas", 2002 m. kovo mėn. [26] Europos Audito Rūmų specialioji ataskaita Nr. 6/2001 dėl pieno kvotų (OL C 305, 2001 10 30). [27] Europos Komisija, "Ataskaita dėl pieno kvotų", Komisijos darbo dokumentas SEC(2002) 789 galutinis, 2002 7 10. [28] Komisijos atsakymai į specialiąją ataskaitą Nr. 6/2001 dėl pieno kvotų. [29] Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 19, 43, ir 60 konstatuojamosios dalys. [30] Nominali arba to meto kaina – įskaitant infliaciją; reali kaina – atskaičius infliaciją. [31] Kvotomis reguliuojamoje sistemoje kainų nestabilumas linkęs mažėti: žr. J. M. Boussard "Price risk management instruments in agricultural and other unstable markes", FEA Thursday seminar, San Paulas, 2003 m. spalio mėn. [32] Europos Komisija, Pieno vadybos komiteto statistiniai duomenys, valstybių narių pateikti duomenys ( 2009 m. sausio 22 d.) [33] Atsižvelgiant į tai, kad pieno gamyboje trumpalaikiai kainos svyravimai atspindi sezoninius pokyčius, kaip valstybių narių stabilumo rodiklis naudojamas vidutinės metinės gamintojų kainos pokytis. Tačiau valstybių narių Eurostatui pateiktos kainos absoliučiąja verte yra nevienodai patikimos ir neleidžia apskaičiuoti statistiškai reprezentatyvios vidutinės svertinės kainos. Todėl čia kainų pokytis ES apibendrinamas palyginant didžiausių gamintojų valstybių narių kainų indeksus. [34] Europos Komisijos Žemės ūkio ir kaimo plėtros generalinis direktoratas, "Žemės ūkio produktų kainų pokyčio padariniai vartotojams", dokumentas Nr. CM/WM/PB D(2007) 34703, 2007 11 13. [35] Duomenų palyginimas nėra tobulas: 8 iliustracijoje apibendrintas gamintojams ES-15 penkiose didžiausiose gamintojose valstybėse narėse sumokėtų kainų pokytis. 11 iliustracija, be to, kad į ją įtraukti duomenys apie kiaušinius, susijusi su visų ES gyventojų, kurių skaičius ir struktūra per aptariamą laikotarpį gerokai pasikeitė, vartojimu. [36] Maisto tiekimo grandinė jungia tris ekonomikos sektorius: žemės ūkio, žemės ūkio maisto pramonės ir platinimo sektorius. [37] Pagal vieną Belgijoje atliktą tyrimą (Pastarojo meto kainų ir sąnaudų pokytis pieno gamybos ir realizavimo grandinėje) "žemės ūkio vertė tesudaro 30–40 % žemės ūkio produktų vartotojų kainos", Évolution récente des prix et des coûts dans la filière du lait, Service public fédéral Économie, Bruxelles, 2008. Pagal kitus šaltinius goudos arba čederio tipo sūrių atveju ši dalis siekia maždaug 50 % (žr. Europos Komisija, "Žemės ūkio produktų kainų pokyčio padariniai vartotojams", p. 22). [38] Penkiolikos didžiausių Europos Sąjungos platinimo dalyvių apyvarta sudaro apie 77 % Europos Sąjungos maisto rinkos. Šaltinis: Europos Komisija, "Europos Sąjungos kaimo plėtra. Statistiniai ir ekonominiai duomenys. 2008 m. ataskaita". [39] Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui dėl maisto produktų kainų Europoje, COM(2008) 821 galutinis, 2008 12 9. [40] Daniel-Mercier Gouin, La gestion de l’oflte dans le secteur laitier, un mode de régulation toujours pertinent (Pasiūlos valdymas pieno sektoriuje. Vis dar tinkamas reguliavimo būdas), Lavalio universitetas, 2006 m. gegužės mėn. [41] Vis dėlto ŪADT duomenys neatspindi viso sektoriaus, nes ŪADT registruoti specializuoti pieno ūkiai atitinkamai ES-15 ir ES-25 sudaro tik 60 % ir 25 % ūkių, kuriuose laikoma bent viena karvė. 2006 m. ŪADT registruoti specializuotieji ES-25 pieno ūkiai sudarė 78 % visų specializuotųjų ES-25 ūkių (pagal 2007 m. Eurostato struktūrų tyrimą). [42] ŪADT, OTEX 41 (Galvijai, pienas). Taip pat žr. Europos Komisijos Žemės ūkio ir kaimo plėtros generalinis direktoratas G3 "Milk margins in the European Union" (2004 m.). [43] Parama, užregistruota ŪADT kintamajame SE 605, apima visus Europos Sąjungos ar nacionalinius paramos tipus, priklausančius pirmajam ar antrajam BŽŪP ramsčiui, susietus ar atsietus, išskyrus subsidijas investicijoms. [44] Eurostatas, "Melžiamos karvės. Ūkių ir darbuotojų skaičius pagal naudojamą žemės plotą ir melžiamų karvių skaičius ūkyje 2005 m." [45] FAO, "Maisto perspektyva", 2008 m. birželio mėn. ir 2008 m. lapkričio mėn. [46] Šaltinis: ZMP. [47] Europos Komisija, duomenys iš įvairių ataskaitų, pavadintų Žemės ūkio padėtis Europos Sąjungoje. Dėl 3 lentelės reikia pažymėti, kad ES dalies pasaulinėje pieno produktų prekyboje pokyčius veikė vienas po kito vykę plėtros procesai; dėl kiekvieno plėtros etapo automatiškai padidėdavo Bendrijos vidaus prekybos apimtis ir sumažėdavo eksportas. [48] Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 77 konstatuojamoji dalis. [49] Į šią kategoriją iš esmės įeina nenugriebto pieno milteliai, sutirštintas pienas, geriamasis pienas ir švieži pieno produktai. [50] Pramoninės ekonomikos institutas (IDEI, Institut d’économie industrielle), "Pieno kvotų sistemos panaikinimo ES poveikio ekonominis tyrimas", 2008 m. kovo mėn., p. 5. [51] Pagal komitologijos principą Komisija pieno politikai vadovauja drauge su valstybėmis narėmis Pieno ir pieno produktų vadybos komitete. [52] Sviesto atveju 7 % sumažėjimas 2004 m. liepos mėn., 7,5 % – 2005 m. liepos mėn., 8,1 % – 2006 m. liepos mėn. ir 5,1 % – 2007 m. liepos mėn. Pieno miltelių atveju: 5 % sumažėjimas 2004 m. liepos mėn., 5,3 % – 2005 m. liepos mėn. ir 5,5 % – 2006 m. liepos mėn. [53] Komisijos ataskaita Tarybai, "Pieno sektoriaus rinkos perspektyvos", COM(2007) 800 galutinis. [54] Susitarimas dėl išsamaus patikrinimo, 2008 m. lapkričio 20 d., http://ec.europa.eu/agriculture/healthcheck. [55] 2008 m. kovo 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 248/2008, iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007 dėl nacionalinių pieno kvotų (OL L 76, 2008 3 19, p. 6). [56] Riebalų kiekio sumažinimas prilygtų Bendrijos kvotos padidinimui nuo 1,5 % iki 1,7 % (+ 0,9 % Prancūzijai, + 2,2 % Danijai, + 3,4 % Nyderlandams), Normandijos žemės ūkio rūmai, "Išsamus BŽŪP patikrinimas. Techninė ekspertizė", 2008 m. lapkričio mėn. [57] Europos Komisija, CAP Health Check, Impact Assessment Note No 6, dokumentas Nr. D(2008) MK / 15332, 2008 5 20. [58] Pramoninės ekonomikos institutas, "Pieno kvotų sistemos panaikinimo ES poveikio ekonominis tyrimas", 2008 m. kovo mėn.EBPO, Maisto, žemės ūkio ir žuvininkystės ir Prekybos direktoratai, An analysis of dairy policy reform and trade liberalisation. Trade and economic effects of milk quota systems ("Pieno politikos reformos ir pieno produktų prekybos liberalizavimo tyrimas. Pieno kvotų schemos prekybinis ir ekonominis poveikis").COM/AGR/TD/WP(2004)19/FINAL. http://ww.oecd.org/dataoecd/1/37/34456378.pdf S. Langley, A. Somwaru, ir M. A Normile, USDA, "Trade liberalization in international dairy markets. Estimated impacts", Economic report research number 16, 2006 m. vasario mėn.Konsorciumas INRA-Université de Wageningen, Study on the impact of future options for the Milk Quota system and the common market organisation for milk and milk products ("Būsimų sprendimų dėl pieno kvotų schemos ir bendro pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo poveikio tyrimas"), 2002 m. birželio mėn.INRA-ESR, "Kokia pieno politika Europai? Panaikinti pieno kvotų schemą? Parametrai, į kuriuos reikia atsižvelgti, ir Prancūzijos atvejo apibūdinimas", Journée lait du département Économie et sociologie rurales de l’Institut national de la recherche agronomique (INRA), Paryžius, 2001 m. spalio 8 d. [59] Europos Sąjungoje pieno produkcijos padidėjimas 1 % reiškia gamintojų kainos sumažėjimą 3–4 % (žr. Pramoninės ekonomikos institutas, Analyse économique des impacts de la sortie du système de quotas laitiers dans l'UE ("Išėjimo iš pieno kvotų sistemos Europos Sąjungoje poveikio ekonominė analizė"), p. 47). [60] Europos pieno sektorius yra itin sudėtingas, o jo kitimas priklauso nuo daugybės parametrų, kurių bendrą poveikį sunku numatyti. Net atsižvelgiant į ryškiausias tendencijas modeliai gali nepasiteisinti, kaip tai įrodo faktas, kad kainos po 2003 m. reformos nepasikeitė, kaip buvo numatyta. [61] Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui dėl maisto produktų kainų Europoje. COM(2008) 821 galutinis, 2008 12 9. [62] Lygiavertiškumo ekvivalentas: 1 kg – 20,5 l (sviestas) ir 1 kg – 11 l (lieso pieno milteliai). [63] Europos Komisija, Development in the structure of the agricultural sector, TV D(2007), 2007 3 27. [64] V. Chatellier ir F. Delattre "Tiesioginė parama ir atsiejimas kalnų vietovių žemdirbystės ūkiuose". Kaimo ekonomika, Nr. 288, 2005 m. liepos–rugpjūčio mėn. [65] Europos Komisija, "Europos Sąjungos kaimo plėtra. Statistiniai ir ekonominiai duomenys. 2008 m. ataskaita", 2008 m. gruodžio mėn. [66] Naujosiose valstybėse narėse smulkiausiems augintojams, kurie sugebėjo integruotis į rinką gavę pieno kvotas, pirmiausia gresia nukentėti nuo kainų sumažėjimo. [67] Komisijos atsakymai į specialiąją ataskaitą Nr. 6/2001 dėl pieno kvotų. [68] 2009 m. sausio 19 d. Tarybos sprendimas 2009/61/EB, iš dalies keičiantis Sprendimą 2006/144/EB dėl kaimo plėtros Bendrijos strateginių gairių (2007–2013 m. programavimo laikotarpis) (OL L 30, 2009 1 31, p. 112). [69] Didelis neekonomiškumas atsiranda tuomet, kai gamybos augimas nebėra susijęs su vidutinių gamybos sąnaudų mažėjimu. Tokia padėtis susiklosto tada, kai tam tikrų produktų pasiūla yra pastovi ir kai nėra lengva ją padidinti iki reikiamo lygio siekiant veiksmingumo. Tai gali būti susiję su prastomis eksploatavimo sąlygomis (klimato ir topografijos) arba mažesniu vieno gamintojo veiksmingumu kitų atžvilgiu. Žr. James M. MacDonald, .Erik J. O’Donoghue, William D. McBride, Richard F. Nehring, Carmen L. Sandretto ir Roberto Mosheim "Profits, costs and the changing structure of dairy farming". United States Department of Agriculture, Economic Research Service. Economic Research Report No 47, 2007 m. rugsėjo mėn. [70] Po to, kai 2005 m. metais buvo įvesta bendrosios išmokos schema, valstybės narės, taikydamos regioninį modelį, turėjo didesnę galimybę sutelkti tiesiogines išmokas į tam tikras teritorijas. Tačiau iš tikrųjų, priemokos už pieną ir papildomos išmokos nė kiek neprisidėjo prie to, kad parama būtų nukreipta visų pirma ūkininkauti nepalankiausiose teritorijose įsikūrusiems pieno gamintojams. Visose ES-15 valstybėse narėse atsiejimas buvo vykdomas suteikiant pieno kvotų turėtojams specialią teisę į išmokas arba padidinant kvotų turėtojo jau turimų teisių į išmokas vieneto vertę. -------------------------------------------------- I PRIEDAS PIENO GAMYBA IR VARTOJIMAS ES Šaltiniai: 1) Cronos, 2) Komisija: valstybių narių atsakymai į kas tris mėnesius pateikiamą klausimyną ir 3) Komisija: January 2009 dairy monthly. (1 000 tonų) | | 1984 ES-15 (1) | 1994 ES-15 (1) | 2004 ES-25 (2) | 2008 ES-27 (2) | Karvės pieno produkcija | 136247 | 120179 | 136752 | 150647 | Pristatymai | 123588(91 %) | 111515(93 %) | 124928(91 %) | 134346(89 %) | Geriamojo pieno produkcija | 26449 | 30320 | 31942 | 32120 | Sviesto produkcija | | | | | Iš pramoninės gamybos | 2622 | 1799 | 1979 | 2072 | Iš viso | 2 657 | 1 817 | 2 015 | 2 167 | Sviesto suvartojimas | 1893 | n.d. | 1973 | 1882 | Sūrių produkcija | | | | | Iš pramoninės gamybos (karvės) | 4508 | 5650 | 7399 | 8163 | Iš viso | 4 882 | 6 168 | 8 341 | 9 547 | Sūrių suvartojimas | 4201 | n.d. | 8024 | 7748 | Pieno miltelių produkcija | | | | | Lieso | 2364 | 1232 | 891 | 928 | Pusiau nugriebto + Nenugriebto | 867 | 1 001 | 870 | 864 | Sausosios pasukos | 52 | 52 | 73 | 70 | Iš viso | 3283 | 2285 | 1834 | 1862 | Neriebaus pieno miltelių suvartojimas | n.d. | n.d. | n.d. | 660 (3) | Sutirštinto pieno produkcija | 1645 | 1284 | 1188 | 1138 | Kazeino ir kazeinatų produkcija | 127 | 111 | 122 | 137 | -------------------------------------------------- II PRIEDAS ES PIENO GYVULININKYSTĖS PAGRINDINIAI DUOMENYS Šaltinis: Europos Audito Rūmai remiantis Eurostato duomenimis. | Karvių skaičius (1 000) | Pieno gamintojų skaičius (1 000) | | Vidutinis bandos dydis (karvių sk. vienam ūkiui) | Vidutinis karvės pieningumas (kg) | 1985 | 1995 | 2005 | 2007 | 1985 | 1995 | 2005 | 2007 | | 1985 | 1995 | 2005 | 2007 | 1985 | 1995 | 2005 | 2007 | Belgija | 951,19 | 683,80 | 549,33 | 523,70 | 44,58 | 22,05 | 15,18 | 13,32 | | 21,34 | 31,02 | 36,19 | 39,32 | 3990,79 | 4935,65 | 5622,55 | 5490,44 | Danija | 913,00 | 714,00 | 564,27 | 545,42 | 31,77 | 16,39 | 6,51 | 5,38 | | 28,74 | 43,56 | 86,73 | 101,38 | 5584,88 | 6544,82 | 8218,64 | 8137,21 | Vokietija | n.d. | 5229,40 | 4235,96 | 4076,38 | 369,00 | 209,42 | 110,37 | 101,07 | | n.d. | 24,97 | 38,38 | 40,33 | n.d. | 5470,42 | 6833,09 | 6721,96 | Graikija | 218,91 | 185,00 | 167,92 | 150,00 | 73,42 | 28,00 | 9,78 | n.d. | | 2,98 | 6,61 | 17,17 | n.d. | 3499,34 | 4127,03 | 5000,00 | 4819,40 | Ispanija | 1880,20 | 1281,00 | 1001,92 | 903,00 | n.d. | 114,60 | 42,39 | 37,29 | | n.d. | 11,18 | 23,64 | 24,22 | n.d. | 4800,62 | 6445,73 | n.d. | Prancūzija | 6506,10 | 4700,40 | 3883,84 | 3758,50 | 328,70 | 158,57 | 103,85 | 93,12 | | 19,79 | 29,64 | 37,40 | 40,36 | n.d. | 5406,56 | 6334,43 | 6344,43 | Airija | 1495,20 | 1220,79 | 1081,96 | 1058,21 | 76,70 | 42,10 | 23,82 | 21,32 | | 19,49 | 29,00 | 45,42 | 49,63 | 3894,13 | 4380,03 | 4631,79 | 6111,47 | Italija | 2804,00 | 2080,00 | 1860,18 | 1890,91 | 337,69 | 113,19 | 61,02 | 62,79 | | 8,30 | 18,38 | 30,48 | 30,11 | n.d. | 5046,73 | 5958,20 | 5581,96 | Liuksemburgas | 70,29 | 47,75 | 39,34 | 40,04 | 2,31 | 1,42 | 0,97 | 1,09 | | 30,42 | 33,63 | 40,72 | 36,73 | 4278,84 | 5625,13 | 6567,08 | 6450,25 | Nyderlandai | 2333,00 | 1777,00 | 1433,20 | 1468,30 | 61,31 | 40,06 | 23,53 | 24,51 | | 38,06 | 44,36 | 60,91 | 59,91 | 5379,34 | 6356,22 | 7298,47 | 7247,40 | Austrija | n.d. | 706,49 | 535,79 | 521,68 | n.d. | 90,73 | 54,58 | 49,45 | | n.d. | 7,79 | 9,82 | 10,55 | n.d. | 4173,02 | 5826,32 | 5074,15 | Portugalija | n.d. | 384,00 | 287,29 | 272,66 | n.d. | 86,00 | 15,86 | 13,50 | | n.d. | 4,47 | 18,11 | 20,20 | n.d. | 4583,33 | 6361,56 | n.d. | Suomija | n.d. | 402,30 | 318,76 | 296,07 | n.d. | 32,36 | 16,94 | 14,39 | | n.d. | 12,43 | 18,82 | 20,57 | n.d. | 8212,78 | 7775,04 | 7744,07 | Švedija | n.d. | 481,70 | 393,26 | 369,65 | n.d. | 17,74 | 8,55 | 7,10 | | n.d. | 27,15 | 46,01 | 52,06 | n.d. | 6859,04 | 8206,20 | 8163,25 | Jungtinė Karalystė | 3256,47 | 2631,93 | 2065,07 | 1978,00 | 52,88 | 36,68 | 26,31 | 28,14 | | 61,58 | 71,76 | 78,49 | 70,29 | 4956,41 | 5578,63 | 7073,20 | 6899,29 | ES-15 | | 22525,56 | 18418,09 | ]17852,52 | | 1009,32 | 519,65 | 472,47 | | | 22,32 | 35,44 | 35,24 | 4486,21 | 5396,16 | 6549,51 | n.d. | | | | | | | | | | | | | | | | | | | Čekija | n.d. | 713,00 | 440,50 | 416,52 | n.d. | n.d. | 6,78 | 5,62 | | n.d. | n.d. | 64,97 | 74,11 | n.d. | 4378,58 | 6434,91 | 6002,75 | Estija | n.d. | 185,40 | 115,23 | 107,84 | n.d. | n.d. | 9,21 | 6,08 | | n.d. | n.d. | 12,51 | 17,74 | n.d. | 3812,84 | 5927,50 | 5705,22 | Kipras | n.d. | 29,50 | 24,25 | 23,70 | n.d. | n.d. | 0,24 | 0,24 | | n.d. | n.d. | n.d. | 98,75 | n.d. | 4711,86 | 5990,65 | 6079,32 | Latvija | n.d. | 291,90 | 172,36 | 182,32 | n.d. | n.d. | 50,90 | 43,69 | | n.d. | n.d. | 3,39 | 4,17 | n.d. | 3233,64 | 4356,37 | 3496,12 | Lietuva | n.d. | 586,00 | 493,89 | 398,37 | n.d. | n.d. | 170,79 | 123,17 | | n.d. | n.d. | 2,89 | 3,23 | n.d. | 3087,88 | 4450,42 | 3330,36 | Vengrija | n.d. | 390,00 | 286,83 | 265,43 | n.d. | n.d. | 16,25 | 12,17 | | n.d. | n.d. | 17,65 | 21,81 | n.d. | 5054,95 | 6767,51 | 5442,59 | Malta | n.d. | n.d. | 7,27 | 8,08 | n.d. | n.d. | 0,15 | 0,19 | | n.d. | n.d. | 49,12 | 42,53 | n.d. | n.d. | 5296,30 | 5340,79 | Lenkija | n.d. | n.d. | 2853,74 | 2767,78 | n.d. | n.d. | 727,10 | 651,05 | | n.d. | n.d. | 3,92 | 4,25 | n.d. | n.d. | 4328,07 | 3266,12 | Slovėnija | n.d. | n.d. | 130,68 | 124,19 | n.d. | n.d. | 19,71 | 19,20 | | n.d. | n.d. | 6,63 | 6,47 | n.d. | n.d. | 5479,59 | 4525,34 | Slovakija | n.d. | n.d. | 193,20 | 177,22 | n.d. | n.d. | 13,46 | 11,54 | | n.d. | n.d. | 14,35 | 15,36 | n.d. | n.d. | 5538,47 | 5350,83 | ES-10 | | | 4717,95 | 4471,45 | | | 1014,58 | 872,95 | | | | 4,63 | 5,10 | | 3958,77 | 4830,06 | 3866,06 | | | | | | | | | | | | | | | | | | | Bulgarija | n.d. | n.d. | n.d. | 335,90 | n.d. | n.d. | n.d. | n.d. | | n.d. | n.d. | n.d. | n.d. | n.d. | n.d. | n.d. | 2219,41 | Rumunija | n.d. | n.d. | n.d. | 1572,90 | n.d. | n.d. | n.d. | 1012,40 | | n.d. | n.d. | n.d. | 1,55 | n.d. | n.d. | n.d. | 1168,03 | ES-2 | | | | 1908,80 | | | | | | | | | | | | | 1353,04 | --------------------------------------------------