KOMISIJOS ATASKAITA 2012 m. konkurencijos politikos ataskaita /* COM/2013/0257 final */





ĮŽANGA Europos Sąjunga (ES) yra didžiausia pasaulio ekonominė ir prekybos erdvė. Ypatingas ES turtas ir išskirtinis lyginamasis privalumas pasaulyje yra bendroji rinka, apimanti daugiau kaip pusę milijardo vartotojų ir daugiau kaip 20 mln. įmonių. Nuo pat bendrosios rinkos atsiradimo kartu nuolat tobulėjo ir vystėsi ES konkurencijos politika. Pirmoji pamatinė antimonopolinė byla, nukreipta prieš prekybos kliūtis bendrojoje rinkoje, buvo nagrinėjama septintajame dešimtmetyje – 1964 m. buvo priimtas naują perspektyvą atveriantis sprendimas „Grundig-Consten“ byloje. Ši byla buvo susijusi su susitarimu pasidalyti rinką ir dėl to atsiradusiu esminiu kainos skirtumu Prancūzijoje ir Vokietijoje. Teisingumo Teismas palaikė sprendimą „Grundig-Consten“ byloje ir vėlesniuose sprendimuose[1] pakartojo savo požiūrį į privačių subjektų sukurtas tarpvalstybinės prekybos ir konkurencijos kliūtis. 1989 m. priimtas Susijungimų kontrolės reglamentas tapo kokybiniu ES konkurencijos politikos šuoliu, atspindinčiu vidaus rinkos pasiekimą 1987 m. įsigaliojus Suvestiniam Europos aktui. Formuojant ES politiką buvo atsižvelgiama į naujas rinkos realijas – padidėjusias Europos įmonių galimybes jungtis ir įgyti turto kitose valstybėse narėse. Taip pat esminiu bendrosios rinkos ramsčiu laipsniškai tapo valstybės pagalbos kontrolė, nes ji padeda užtikrinti, kad bendrovės galėtų konkuruoti vienodomis sąlygomis nepriklausomai nuo to, kur jos yra įsikūrusios, ir padeda apsaugoti valstybes nares nuo varžymosi dotacijomis kitų ir bendrojo Europos intereso nenaudai. Galiausiai, prieš dešimt metų priėmus Reglamentą Nr. 1/2003, prasidėjo naujas ES antimonopolinių taisyklių taikymo laikotarpis ir nacionalinės konkurencijos institucijos (NKI) tapo labai aktyvios. Dabar ES antimonopolinių taisyklių taikymą užtikrina labai daug už vykdymą atsakingų bendrosios rinkos subjektų, kurie remiasi tais pačiai vertinimo standartais. Taikant tokią tvarką iš esmės sustiprintas ES antimonopolinių taisyklių taikymas ir sudaromos vienodos sąlygos tarpvalstybiniu mastu veikiančioms bendrovėms. Be veiksmingos ES konkurencijos politikos negalima išnaudoti visų bendrosios rinkos galimybių. Nėra kitokių priemonių, kurios užkirstų kelią valstybinių kliūčių, kurios prieš daugiau kaip pusę šimtmečio buvo pašalintos laisvojo judėjimo taisyklėmis, vietoje sukurti privačias prekybos ir konkurencijos kliūtis . Be to, skirdamos daugybę dotacijų, valstybės narės neišvengtų prekybos ir konkurencijos iškraipymo – pagal šį scenarijų didesnės naudos gautų fiskaliniu požiūriu stipresnės valstybės. ES konkurencijos politikos silpnėjimas pakenktų bendrajai rinkai, o kartu ir ES augimo galimybėms, nes atskirų valstybių – ypač priklausančių euro zonai – ekonomikos yra vis labiau tarpusavyje susijusios. Be to, konkurencijos politika yra ypač svarbi, ES siekiant suvaržyti piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi, kartelius ir suderintus veiksmus, kurie kenkia vartotojų interesams. 2012 m. Europos Komisija ir toliau siekė užtikrinti patikimą bendrosios rinkos veikimą, nors kartais buvo raginama, atsižvelgiant į krizę, užimti švelnesnę poziciją įmonių ir valstybių narių antikonkurencinių veiksmų atžvilgiu. Ne laikas švelninti konkurencijos taisyklių taikymą Dešimtmetį trukę pasaulinio masto spalvotųjų rodytuvinių vamzdžių ir spalvotųjų kineskopų karteliai – žalingiausių antikonkurencinių veiksmų bendrojoje rinkoje pavyzdys. Spalvotieji rodytuviniai vamzdžiai ir spalvotieji kineskopai – pagrindiniai komponentai, naudojami gaminant televizorius ir kompiuterių ekranus ir sudarantys nuo 50 % iki 70 % jų kainos. 2012 m. gruodžio 5 d. Europos Komisija nubaudė septynias tarptautinių bendrovių grupes, skirdama 1 470 515 000 EUR baudą už du kartelinius susitarimus. 2012 m. visos ES konkurencijos politikos priemonės – antimonopolinių ir susijungimo taisyklių taikymas ir valstybės pagalbos kontrolė – ir toliau buvo naudojamos kaip svertai svarbiausiose bendrosios rinkos dalyse. 2012 m. suėjo 20 metų nuo 1992 m. atnaujintos Europos bendrosios rinkos veikimo pradžios. Todėl šioje konkurencijos politikos ataskaitoje daugiausia dėmesio skiriama konkurencijos politikos vaidmeniui siekiant skatinti bendrosios rinkos augimą. 2012 m. Komisija toliau dirbo kartu su nacionalinėmis konkurencijos institucijomis (NKI), kad užtikrintų nuoseklų ES antimonopolinių taisyklių taikymą. Visų pirma Komisija ėmė glaudžiai bendradarbiauti su nacionalinėmis konkurencijos institucijomis, priklausančiomis Europos konkurencijos tinklui (EKT), ir skatino derinti nacionalines procedūras, skirtas ES antimonopolinėms taisyklėms (paprastai nereglamentuojamoms ES teisės aktais) taikyti. Praėjusiais metais ES konkurencijos taisyklės buvo taikomos daugiausia dėmesio skiriant sektoriams, turintiems sisteminės ir kompleksinės svarbos ES ekonomikai: finansinėms paslaugoms; pagrindinėms tinklų pramonės šakoms, pvz., energetikos, telekomunikacijų ir pašto paslaugų; taip pat daug žinių reikalaujančioms rinkoms, pvz., išmaniųjų telefonų, e. knygų ir vaistų Šiuose sektoriuose taikant ES konkurencijos taisykles (dažniausiai ex post) papildomas bendrosios rinkos reglamentavimas. Daugelį šios ataskaitos klausimų Komisija, visus metus palaikydama nuolatinį struktūrinį dialogą su Europos Parlamentu, jau išnagrinėjo (žr. 5 skirsnį „Dialogas su kitomis institucijomis konkurencijos klausimais“, o išsamiau – prie šios ataskaitos pridedamame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente). 1. KONKURENCIJOS POLITIKA REMIAMAS SĄŽININGESNIS IR SKAIDRESNIS FINANSINIS SEKTORIUS Perspektyvi, skaidri ir konkurencinga bankų sistema, teikianti finansavimą realiajai ekonomikai, yra būtina tvaraus augimo atkūrimo sąlyga. Dabartinės finansinės ir ekonominės krizės ištakos – finansų sektoriuje, todėl siekiant sukurti krizės įveikimo strategiją reikia spręsti esmines ją sukėlusias priežastis. Į tai atsižvelgdama 2012 m. Europos Komisija ir toliau taikė valstybės pagalbos taisykles atitinkamoms ES bankų sektoriaus dalims kontroliuoti. Daugelis veiksmų buvo skirti bankams restruktūrizuoti, kad artimiausioje ateityje neprireiktų naudoti mokesčių mokėtojų pinigų. Tais atvejais, kai bankų restruktūrizuoti nebuvo įmanoma, valstybės pagalbos kontrolė buvo ir toliau vykdoma kaip de facto pertvarkymo mechanizmas, laukiant išsamesnių bendrosios rinkos teisės aktų[2]. Susijungimų ir antimonopolinės taisyklės taip pat buvo taikomos siekiant užtikrinti, kad bendroji rinka būtų pagrįsta skaidriu ir konkurencingu finansų sektoriumi[3]. Laikinasis kritinės padėties režimas – bankų restruktūrizavimo ir de facto pertvarkymo priemonė 2008 ir 2009 m. prasidėjus finansinei krizei, valstybės pagalbos kontrolė (veikiau neturint kito pasirinkimo, o ne suplanavus) tapo pagrindine ES lygmens priemone beprecedentinės padėties problemoms spręsti. Komisija nedelsdama pradėjo taikyti specialų valstybės pagalbos režimą, kuriuo kontroliavo finansinių sunkumų turinčių bankų gelbėjimą valstybės lėšomis, kad užtikrintų platesnės finansų sistemos stabilumą[4]. Specialusis režimas taip pat buvo sukurtas patikimam bendrosios rinkos veikimui užtikrinti. Egzistencinė grėsmė bendrajai rinkai buvo akivaizdi jau vien dėl valstybės kišimosi masto. Nuo 2008 m. spalio 1 d. iki 2011 m. pabaigos bankams buvo pervesta apytiksliai 1,6 trilijonų EUR. Iš tiesų, suma, kurią ES vyriausybės pažadėjo suteikti, buvo triskart didesnė. Didžiąją šios sumos dalį sudarė vyriausybės garantijos bankų įsipareigojimams ir kitos paramos likvidumui formos (daugiau kaip 9 % ES BVP), o bendra rekapitalizacijos ir paramos nuvertėjusiam turtui suma viršijo 3 % ES BVP. Taikant specialų laikinąjį režimą ir toliau buvo užtikrinama, kad nukentėjusiems bankams visoje bendrojoje rinkoje parama būtų teikiama vienodomis sąlygomis. Pagal šias laikinąsias taisykles, galiojančias tol, kol jų reikia tam tikromis rinkos ir ekonomikos sąlygomis, sunkumų turintys ES bankai gali gauti vyriausybės paramą su sąlyga, kad vykdys restruktūrizavimą. Finansų sektoriaus trūkumų šalinimas siekiant paremti realiąją ekonomiką ir apsaugoti mokesčių mokėtojus Restruktūrizuojant atskirus bankus ir toliau vadovaujamasi būtinybe užtikrinti perspektyvius verslo modelius, kuriais grindžiama realioji ekonomika. Priimti sprendimai dėl išlaidų mažinimo, investuoto kapitalo atsiėmimo ir pagrindinės veiklos akcentavimo susiję, be kitų, su Vokietijos žemių bankais (Landesbanken) („NordLB“ ir „BayernLB“), Ispanijos bankais „CAM“ ir „UNNIM“ ir Latvijos hipotekos banku[5]. Ypač atidžiai buvo siekiama užtikrinti, kad mokesčių mokėtojų pinigai būtų panaudoti tam, kad bankai atgautų ilgalaikį perspektyvumą, o vidutinės trukmės laikotarpiu mokesčių mokėtojams būtų grąžinta skola ir jie nepatirtų nuostolių; iš tiesų, kai kurie pagalbos gavėjai jau pradėjo grąžinti vyriausybėms jiems suteiktą paramą [6]. Vykdant Airijos, Portugalijos ir Graikijos ekonominio koregavimo programas naudojama valstybės pagalbos kontrolės priemonė, buvo labai svarbi restruktūrizuojant[7] visą šių valstybių bankų sektorių. Taikant šią priemonę dalyvavo ne tik Komisija, bet ir ECB bei daugeliu atvejų TVF. Ir šiuo atveju pagrindinė problema buvo užtikrinti, kad teikiant didžiulę valstybės finansinę paramą, nebūtų iškraipomos vienodos bendrosios rinkos sąlygos. Ispanijos bankų sektoriaus restruktūrizavimas 2012 m. liepos mėn. Euro grupė susitarė dėl susitarimo memorandumo dėl Ispanijos finansų sektoriaus programos. Pagal šį memorandumą buvo atliktas kruopštus testavimas nepalankiausiomis sąlygomis, apimantis trejų metų laikotarpį iki 2014 m. pabaigos. Testavimo nepalankiausiomis sąlygomis metu nustatytas maždaug 60 mlrd. EUR kapitalo trūkumas 10 bankų. Du iš šių bankų, „Banco Popular“ ir „Ibercaja“, pritraukė reikalingo kapitalo iš rinkos arba vykdydami valdymo veiksmus. Likę aštuoni bankai, nesugebėję padengti trūkumo iš privačių išteklių, buvo rekapitalizuoti programos lėšomis ir yra restruktūrizuojami arba pertvarkomi pagal valstybės pagalbos taisykles. Į pirmą grupę įtraukiami Ispanijos valdžios institucijų jau kontroliuojami bankai : „BFA/Bankia“, „Catalunya Caixa“, „Nova Caixa Galicia“ ir „Banco de Valencia“. Šių bankų restruktūrizavimo planai buvo patvirtinti 2012 m. lapkričio 28 d. Antrosios grupės bankų, įskaitant „Banco Mare Nostrum“, „Banco CEISS“, „Caja3“ ir „Liberbank“, restruktūrizavimo sprendimai buvo priimti 2012 m. gruodžio 20 d. Taigi 2012 m. pabaigoje visa Ispanijos finansų sistema buvo visapusiškai kapitalizuota. Šių bankų restruktūrizavimo planai skirti jų perspektyvumui ir gebėjimui teikti kreditus realiajai ekonomikai atkurti, taip pat mokesčių mokėtojų išlaidoms ir konkurencijos iškraipymams mažinti. Iš 57 mlrd. EUR kapitalo, kurio reikia aštuoniems likusiems bankams, 37 mlrd. EUR bus skirti pagal ES Ispanijos finansų sektoriaus programą. Iš likusių 18 mlrd. EUR 12 mlrd. EUR pasidalys subordinuotosios skolos turėtojai, 5 mlrd. EUR bus surinkti iš bankų turto perleidimo, o 1 mlrd. EUR – iš nekilnojamojo turto paskolų pervedimo SAREB, Ispanijos valdžios institucijų įkurtam blogam bankui. Konkurencijos politika papildo ES bendrosios rinkos teisės aktus, kurių tikslas – didesnis finansų rinkų skaidrumas, sąžiningumas ir patikimumas Siekiant didesnio finansų rinkų skaidrumo ir šalinti esmines krizę sukėlusias priežastis, pavyzdžiui, išvestinių finansinių priemonių srityje, įgyvendinami plataus užmojo bendrosios rinkos reglamentavimo dokumentai. ES konkurencijos politika, suprantama, remiami tokie teisėkūros veiksmai. Skaidrumas konkurencinėms rinkoms yra ypač svarbus. 2012 m. Komisija ir toliau tyrė kelias antimonopolines bylas, susijusias su Libor, Euribor ir Tibor lyginamosiomis normomis. Tiriama kelių bankų ir brokerių veikla. Negalima menkinti su šiomis lyginamosiomis normomis susijusių išvestinių finansinių priemonių svarbos. Pagal Tarptautinių atsiskaitymų banką (TAB) 2012 m. birželio mėn. mokėtina bendroji palūkanų normos išvestinių priemonių rinkos vertė visomis valiutomis buvo 19 trilijonų USD[8]. Šių produktų vaidmuo yra ypač svarbus valdant riziką bendrojoje rinkoje. Komisija pradėjo antimonopolinius tyrimus prieš prasidedant Libor skandalui, kuris kilo atskleidus manipuliavimą Libor ir (arba) Tibor, o vėliau ir Euribor, lyginamosiomis normomis. Taip pat daugelyje jurisdikcijų buvo pradėti nusikalstamos veikos tyrimai ir tyrimai pagal finansinį reglamentą. 2012 m. liepos mėn. Komisija iš dalies pakeitė ankstesnį teisės akto pasiūlymą, kad į jį būtų įtraukta po Libor skandalo atskleisto manipuliavimo rūšis, kuri turi būti laikoma nusikalstama veika. Komisija taip pat vykdė du antimonopolinius tyrimus kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių (CDS) rinkoje. Šie tyrimai buvo pradėti 2011 m. Komisija ir toliau analizavo visų pirma kelių svarbiausių investicinių bankų ir informacijos paslaugų tiekėjo bendradarbiavimą. Šio tyrimo tikslas – nustatyti, ar šie subjektai savo veikla siekė išlaikyti savo tvirtą padėtį pelningoje ne biržos išvestinių finansinių priemonių kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių (OTC CDS) rinkoje, trukdydami kurti kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių išvestines finansines priemones, kuriomis prekiaujama biržoje, ir taip galimai pažeisdami ES konkurencijos teisės aktus. Suderintas Komisijos ir ES teisės aktų leidybos institucijų pastangas didinti finansų rinkų skaidrumą bendrosios rinkos teisės aktais gali sumenkinti antikonkurenciniai slapti susitarimai ir piktnaudžiavimas. ES konkurencijos politika gali būti (ir yra) naudojama kaip viena iš daugelio taisomųjų priemonių[9]. 2012 m. Komisija taip pat naudojo susijungimų kontrolės priemones, kad užtikrintų konkurencingas kainas įmonėms, kurios valdo riziką investuodamos į išvestines finansines priemones Europos Sąjungoje. 2012 m. vasario 1 d. Komisija uždraudė siūlomą „Deutsche Börse“ ir „New York Stock Exchange Euronext“ susijungimą. Komisija priėjo prie išvados, kad dėl susijungimo išnyktų konkurencija ir atsirastų beveik monopolis kai kuriose išvestinių finansinių priemonių rinkose, visų pirma pasaulinėse Europos vienos rūšies akcijų ir akcijų indekso išvestinių finansinių priemonių ir Europos palūkanų normos išvestinių priemonių rinkose. Šiose srityse tik dvi biržos buvo de facto patikimi pasauliniai veikėjai. Komisija laikėsi nuomonės, kad dėl susijungimo greičiausiai padidėtų kainos ir klientams būtų pasiūlyta mažiau naujų išvestinių finansinių priemonių, o šalių pasiūlytos taisomosios priemonės nebūtų pakankamos, kad būtų išspręstos šios problemos. Galimybės lengviau sudaryti sandorius bendrojoje rinkoje pagerinus mokėjimo sistemų veikimą 2012 m. Komisija tęsė antimonopolinių teisės aktų taikymą, kad būtų užkirstas kelias antikonkurenciniam elgesiui, susijusiam su daugiašaliais tarpbankiniais mokesčiais, kuriuos taiko kredito kortelių bendrovės, visų pirma „Visa“ ir „MasterCard“. Daugiašalis tarpbankinis mokestis sudaro didelę bendro mokesčio dalį, kurią priimdami mokėjimus kortele sumoka mažmenininkai. 2010 m. Europos ekonominėje erdvėje (EEE) buvo atlikta 35 mlrd. mokėjimų kortele, kurių bendra suma – 1,8 trilijonų EUR. „Visa“ kredito ir debeto kortelės sudaro maždaug 41 % visų mokėjimo kortelių, išduotų EEE. „Visa“ mokėjimo korteles priima daugiau kaip 5 mln. prekiautojų. 2012 m. Komisija nusiuntė „Visa“ bendrovei papildomą prieštaravimo pareiškimą dėl daugiašalių tarpbankinių mokesčių, kuriuos ši bendrovė nustato už sandorius, atliekamus vartotojų kredito kortelėmis EEE[10]. Komisija priėjo prie pirminės išvados, kad dėl tokių daugiašalių tarpbankinių mokesčių mažėja aptarnaujančių bankų kainų konkurencija, prekiautojams nepagrįstai didėja kredito kortelių priėmimo sąnaudos ir galiausiai didėja vartojimo kainos. Komisija taip pat mano, kad dėl kitos valstybės atsiskaitymų tarpininko prievolės mokėti sandorio šalyje taikomus daugiašalius tarpbankinius mokesčius kilo kliūčių tarpvalstybiniam aptarnavimui, o bendroji rinka išliko suskaidyta į nacionalines rinkas, todėl prekiautojai negalėjo pasinaudoti mažesniais daugiašaliais tarpbankiniais mokesčiais kitose valstybėse narėse. Atlikdama „Visa“ bylos analizę, Komisija atidžiai rėmėsi ES Bendrojo Teismo gegužės mėn. sprendimu „MasterCard“ byloje, kuriame visapusiškai pritariama Komisijos išvadoms dėl antikonkurencinio daugiašalių tarpbankinių mokesčių pobūdžio[11]. 2. VALSTYBĖS PAGALBOS REFORMA SIEKIANT VYSTYTI BENDRĄJĄ RINKĄ IR REMTI AUGIMĄ RIBOTŲ VIEŠŲJŲ IŠTEKLIŲ SĄLYGOMIS Praėjusiais metais buvo priimti pirmieji sprendimai, kuriais taikoma naujoji valstybės pagalbos visuotinės ekonominės svarbos paslaugoms (VESP) sistema, priimta 2011 m. 2012 m. gegužės mėn. Komisija paskelbė dar platesnio užmojo reformos darbotvarkę – valstybės pagalbos modernizavimą. Įsigaliojusios naujosios VESP taisyklės. Maksimaliai išnaudojami riboti viešųjų lėšų biudžetai siekiant remti Europos socialinį ir ekonominį modelį VESP – viešosios paslaugos, kurias teikia ne vien tik rinkos jėgos arba bent jau teikia jų ne tiek, kad užtektų visiems. VESP yra neatskiriama Europos socialinės rinkos ekonomikos modelio dalis. Naujomis VESP taisyklėmis (galiojančiomis nuo 2012 m. sausio 31 d.) valdžios institucijoms padedama kurti labiau apgalvotas, veiksmingesnes ir efektyvesnes paslaugas energetikos, transporto, telekomunikacijų ir pašto paslaugų srityse. Naujas modelis reiškia, kad Komisija skirs daugiau dėmesio VESP, kurioms skiriamos didelės valstybės lėšų sumos, todėl galimas konkurencijos bendrojoje rinkoje iškraipymas. Iš pirmųjų sprendimų (pvz., „Post Office Limited“)[12] matyti, kaip valstybės pagalbos taisyklėmis galima užtikrinti, kad būtų ir toliau teikiamos pašto ir kitos esminės viešosios paslaugos ir išlaikoma sąžininga konkurencija bendrojoje rinkoje[13] (žr. 3.3 skirsnį). Valstybės pagalbos modernizavimas. Prieštaringi uždaviniai (augimo ir biudžeto suvaržymų) sprendžiami kartu užtikrinant bendrosios rinkos veikimą 2012 m. gegužės 8 d. Komisija pradėjo vykdyti valstybės pagalbos modernizavimą (VPM) – visos valstybės pagalbos politikos reformą. Vienas pagrindinių VPM tikslų – nustatyti taisyklių taikymo pirmumą tiems atvejams, kurie daro didžiausią poveikį bendrajai rinkai. Kitas pagrindinis tikslas – užtikrinti, kad ribotų viešųjų biudžetų lėšos būtų skiriamos tikrosioms rinkos nepakankamumo problemoms spręsti, t.y. nebūtų švaistomos projektams, kurie būtų vykdomi bet kokiu atveju. Kitaip tariant, VPM tikslas – lengviau vertinti gerai parengtą pagalbą, kuria sprendžiamos nustatytos rinkos nepakankamumo problemos ir siekiama bendros svarbos tikslų ir kuri kuo mažiau iškraipo konkurenciją. Pagalba, kuria bendrovės iš tiesų nėra skatinamos, išstumia privačias investicijas ir palaiko neveiksmingų ir neperspektyvių bendrovių gyvavimą (netinkama pagalba)[14]. Teikiant tinkamą pagalbą bendroji rinka stiprinama, o netinkama pagalba ją silpnina. Valstybės pagalba yra horizontali priemonė, kuri taikoma visoje bendrojoje rinkoje, taip pat ir neseniai liberalizuotoms tinklų pramonės šakoms. Todėl ji gali ir turi būtų parengta ir naudojama taip, kad padėtų valstybėms narėms atnaujinti augimą ir užtikrinti fiskalinį tvarumą. VPM įgyvendinimas pradėtas peržiūrint pagrindines valstybės pagalbos gaires ir sistemas. Peržiūros tikslas – jas suderinti pagal bendrus nuoseklius principus ir metodiką. Šiuo tikslu Komisija pradėjo viešąsias konsultacijas dėl dabartinių valstybės pagalbos plačiajuosčio ryšio infrastruktūrai, aplinkos apsaugai ir regionų vystymuisi taisyklių. Nemaža dalis darbo atlikta vykdant anksčiau pradėtą pagalbos moksliniams tyrimams, technologinei plėtrai ir inovacijoms, rizikos kapitalui ir sanavimui ir restruktūrizavimui peržiūrą. Daugumą su VPM susijusių taisyklių siekiama nustatyti iki Europos Parlamento šios kadencijos pabaigos[15]. 3. TINKLŲ PRAMONĖS ŠAKŲ KONKURENCIJOS SKATINIMAS – BENDROSIOS RINKOS PAGRINDAS 3.1 Energetikos rinkų integravimas tvarumui remti Siekiant panaikinti likusias dujų ir elektros energijos rinkų kliūtis, būtini konkurencijos politika pagrįsti bendrosios rinkos teisės aktai 2005 m. Komisija atliko išsamius dujų ir elektros energijos rinkų sektoriaus tyrimus, iš kurių buvo matyti, kad nepaisant pastangų nuo dešimtojo dešimtmečio pabaigos integruoti bendrąją rinką pagal ES sektorinį reguliavimą, išliko rimtų kliūčių konkurencijai visų pirma koncentruotose rinkose, į kurias sunku patekti ir kuriose vyrauja vertikaliai integruoti rinkos senbuviai. Problemas sunkino ir riboti valstybių narių jungiamųjų linijų pajėgumai. Dėl tokios padėties bendrojoje rinkoje skyrėsi kainos ir tiekimo sąlygos. Atlikusi tyrimus, Komisija taikė antimonopolines taisykles, dažnai sprendimais. Taip ji priėmė dominuojančių dujų ir elektros energijos bendrovių įsipareigojimus keliose šalyse[16]. Vien tik taikant ES konkurencijos politikos priemones negalima integruoti dujų ir elektros energijos rinkų, užtikrinti konkurencingų kainų ir tiekimo saugumo. Todėl 2011 m. buvo priimtas su dujomis ir elektros energija susijęs trečiasis teisės aktų rinkinys, kuris šiuo metu yra įgyvendinamas siekiant iki 2014 m. sukurti ES masto bendrąją energetikos rinką. Antimonopolinių taisyklių taikymo energetikos sektoriui objektyvas nukreipiamas į rytus 2005 m. paskelbus dujų ir elektros energijos rinkų sektoriaus tyrimus, dauguma šios srities tyrimų ir sprendimų siejosi su Vakarų Europos rinkomis. Pastaruoju metu, ypač 2012 m., dėmesys nukrypo į rytus. Centrinės ir Rytų Europos dujų tinklai, palyginti su Vakarų Europos tinklais, yra mažiau sujungti su kitomis valstybėmis. „CEZ“ atveju, kai kilo įtarimas, kad Čekijos elektros energijos rinkos senbuvis piktnaudžiauja dominuojančia padėtimi, 2012 m. Komisija atliko rinkos tyrimą, susijusį su struktūriniais įsipareigojimais, kurių tikslas – pašalinti kliūtis, trukdančias patekti į Čekijos elektros energijos rinką. Bulgarijoje Komisija tiria, ar nacionalinė bendrovė „BEH dujos“ galimai trukdo patekti į rinką kitoms įmonėms, taip pat ar yra kliūčių prekiauti elektros energija su kitomis valstybėmis. Be to, 2012 m. gruodžio 11 d. Komisija oficialiai pradėjo nagrinėti „OPCOM“, kuri Rumunijoje sudaro galimybes prekiauti elektros energija gamintojams ir pirkėjams, ir jos patronuojančios bendrovės „Transelectrica“ (valstybinės įmonės, kontroliuojančios elektros tinklus šioje valstybėje narėje) antimonopolines bylas. Komisijai kyla klausimas, ar „OPCOM“ nepiktnaudžiauja dominuojančia padėtimi diskriminuodama bendroves pilietybės arba įsisteigimo šalies pagrindu. Energijos mainų vaidmuo yra lemiamas siekiant, kad elektros energijos kainos būtų skaidrios ir patikimai sudarytos. 2012 m. Komisija taip pat pradėjo nagrinėti „Gazprom“ antimonopolinę bylą, susijusią su galimai netinkamu šios bendrovės elgesiu keliose Centrinės ir Rytų Europos dujų rinkose. Komisija pradėjo nagrinėti bylą, nes jai kilo klausimas, ar „Gazprom“ neužima dominuojančios padėties ir ja nepiktnaudžiauja gamintojų grandies dujų tiekimo rinkose Centrinėje ir Rytų Europoje, nes kai kuriose šių rinkų ši bendrovė yra vienintelė tiekėja. Bylos esmė – ar „Gazprom“ padalijo dujų rinką ir užkirto kelią ES valstybėms laisvai tiekti dujas viena kitai ir ar bendrovė nustato su infrastruktūros naudojimu susijusias sąlygas, kuriomis trukdoma diversifikuoti dujų tiekimo šaltinius. Į bylą taip pat įtrauktas galimo nesąžiningų kainų nustatymo vartotojams klausimas. Dėmesys daug energijos vartojančioms įmonėms veikiant ES apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemai Daug energijos vartojančių pramonės šakų apsauga nuo anglies dioksido nutekėjimo kartu užtikrinant bendrosios rinkos vientisumą Komisija taip pat priėmė svarbias su elektros energijos rinkomis susijusias valstybės pagalbos taisykles. Pagal ES apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemos (ATLPS) reformą, dėl kurios buvo susitarta 2009 m. ir kuri galioja nuo 2013 m., elektros energijos gamybai nebus teikiami nemokami anglies dioksido išmetimo leidimai, todėl ES gali padidėti bendrovių sąskaitos už elektros energiją. Šiomis taisyklėmis sudaromos sąlygos valstybėms narėms nuo 2013 m. gamykloms daugelyje daug elektros energijos suvartojančių sektorių kompensuoti dalį dėl ATLPS padidėjusios elektros energijos kainos[17]. Taisyklės buvo parengtos taip, kad jas taikant būtų mažinami dotavimo varžybų sukeliami konkurencijos iškraipymai bendrojoje rinkoje dėl ekonominio neapibrėžtumo ir biudžetinės drausmės poreikio laikotarpiu. Pavyzdžiui, pagal taisykles negalima pilnai kompensuoti padidėjusios elektros energijos kainos, ir kompensuojama dalis ilgainiui mažinama. Taip pat šiomis taisyklėmis siekiama ES tikslo – mažinti Europos ekonomikos priklausomybę nuo iškastinio kuro. Reikalavimus kompensacijai gauti atitinka aliuminio, vario, trąšų, plieno, popieriaus, medvilnės, cheminių produktų ir kai kurių rūšių plastiko gamybos sektoriai. Pagal naująjį pagalbos režimą valstybės narės gali užkirsti kelią gamybos perkėlimui iš ES į trečiąsias šalis, kuriose mažiau reglamentuojama aplinkos apsauga, nes tai trukdytų siekti sumažinti pasaulyje šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimą. 3.2 Papildomi bendrosios rinkos teisės aktai telekomunikacijų srityje Per pastaruosius 15 m. ES bendrosios rinkos teisės aktais buvo daug nuveikta siekiant pradėti taikyti konkurencijos taisykles telekomunikacijų rinkose. Šiandien rinkos senbuviai nebėra monopolininkai, jie turi teikti didmenines paslaugas ir suteikti prieigą prie tinklo alternatyviems operatoriams. Tačiau daug buvusių monopolininkų dar vis užima tvirtą padėtį rinkoje, nes jiems priklauso fiksuotojo ryšio tinklai, kuriuos jie išplėtojo monopolio laikotarpiu. Be to, kalbant apie judriojo ryšio tinklus, keturi iš penkių ES piliečių turi vienos iš keturių didžiausių grupių judriojo ryšio abonementus. Be to, telekomunikacijų rinkos turi daug vyraujančių nacionalumo bruožų –licencijų išdavimą operatoriams ir mobiliojo ryšio paslaugų spektrą. Tačiau ES bendroji rinka telekomunikacijų srityje dar toli gražu neįgyvendinta; priešingai, labai daug operatorių veikia 27 atskirose rinkose. Be to, esama nuolatinių kliūčių, kurios riboja vartotojų galimybes visapusiškai naudotis rinkos liberalizavimo privalumais. Neseniai atlikus interneto paslaugų teikimo tyrimą[18] paaiškėjo, kad skaidrios ir palyginamos informacijos trūkumas, taip pat su sutartimis susijusios kliūtis (kaip antai, ilgas sutarties galiojimo laikas ir baudos sutartį nutraukus anksčiau) trukdo vartotojams keisti operatorių. Ne tik taikomi bendrosios rinkos teisės aktai, bet ir sprendžiamos telekomunikacijų rinkų įtakos rinkoje ir susiskaidymo problemos Šiomis aplinkybėmis reikia, kad bendrosios rinkos ex ante reglamentavimą papildytų ex post ES konkurencijos taisyklių taikymas, visų pirma, kad būtų užtikrintos vienodos patekimo į rinką sąlygos naujiems rinkos dalyviams. 2012 m. Sąjungos teismai palaikė[19] 2007 m. Komisijos sprendimą, kuriuo bendrovei „Telefónica“ buvo skirta bauda už piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi Ispanijos plačiajuosčio ryšio rinkoje. Dėl „Telefónica“ didmeniniams klientams (kurie taip pat konkuravo mažmeninės prekybos lygmenyje) nustatytų kainų pastarieji, norėdami ir toliau vykdyti veiklą toje rinkoje, buvo priversti patirti nuotolių. Komisija nagrinėjo antimonopolinę bylą, susijusią su galimu „Slovak Telekom“ antikonkurenciniu elgesiu keliose didmeninėse plačiajuosčio ryšio rinkose Slovakijoje ir tyrė, ar jos patronuojanti bendrovė „Deutsche Telekom“ gali būti laikoma atsakinga už „Slovak Telekom“ elgesį. Komisija taip pat nagrinėjo „Telefónica“ ir „Portugal Telecom“ bylą dėl jų susitarimo nekonkuruoti Iberijos telekomunikacijų rinkose. Tai pirmoji telekomunikacijų sektoriaus antimonopolinė byla, susijusi su tarpvalstybiniu rinkos pasidalijimo susitarimu. Komisijai buvo labai svarbu ištirti šį atvejį, kad būtų išvengta dirbtinio bendrosios rinkos dalijimo pagal valstybines sienas. Komisija taip pat nagrinėjo, kaip penki stambūs telekomunikacijų operatoriai (E5: „Deutsche Telecom“, „France Télécom“, „Telefónica“, „Vodafone“ ir „Telecom Italia“) ir judriojo ryšio sektoriaus asociacija GSMA kūrė būsimų judriojo ryšio komunikacijų paslaugų standartus. Atlikdama šį nagrinėjimą Komisija siekė užtikrinti, kad standartizavimo procesas nebūtų panaudotas trukdyti konkurentams patekti į rinką. Remdamasi ES Susijungimų reglamentu, Europos Komisija besąlygiškai patvirtino „Vodafone“, „Telefónica“ ir „Everything Everywhere“ bendrosios įmonės kūrimą mobiliosios prekybos srityje Jungtinėje Karalystėje. Mobilioji prekyba arba mobilioji piniginė yra sparčiai besiformuojantis sektorius. Iš esmės Komisija stengėsi užtikrinti, kad šios rūšies rinkos liktų atviros ir kad atsiradus keliems konkurencingiems sprendimams nekiltų nereikalingų kliūčių. Iš tyrimo matyti, kad kelios alternatyvios bendrovės jau egzistavo ir kad artimiausiu metu tokių bendrovių greičiausiai atsiras daugiau, todėl Jungtinės Karalystės bendrosios įmonės mobiliosios piniginės platformoje konkurencinis spaudimas bus pakankamas. 2012 m. gruodžio mėn. Komisija taip pat leido „Hutchinson 3G Austria“ įsigyti konkurentą „Orange“, taigi operatorių skaičius sumažėjo iki trijų. Tačiau šiam įsigijimui buvo taikomos kelios sąlygos. „Hutchinson“ įsipareigojo leisti naudotis radijo spektru– svarbi naujų judriojo ryšio tinklo operatorių patekimo į rinką sąlyga. „Hutchinson“ taip pat įsipareigojo sudaryti sąlygas 16 virtualiojo ryšio operatorių, neturinčių viso nuosavo tinklo, naudotis didmenine prieiga. Prieš įvykdydamos susijungimą, šalys turėjo sudaryti susitarimą su nauju rinkos dalyviu. Parama plačiajuosčio ryšio infrastruktūrai vystyti bendrojoje rinkoje Kitas 2012 m. ES konkurencijos politikos strateginis dėmesio centras – naujos plačiajuosčio ryšio infrastruktūros vystymas bendrojoje rinkoje. Šioje srityje pagrindinė problema yra ta, kad nors daugiausiai investuoja komerciniai operatoriai, jie beveik neskatinami plėsti tinklų į atokius, mažai gyventojų turinčius ir kaimo rajonus, kuriose išlaidos vien tik iš rinkos padengtos nebus. O skaitmeninės darbotvarkės – vienos iš „Europa 2020“ pavyzdinių iniciatyvų – tikslas yra iki 2013 m. visiems europiečiams sudaryti sąlygas naudotis baziniu plačiajuosčiu ryšiu ir stengtis užtikrinti, kad iki 2020 m. i) visi europiečiai turėtų galimybę naudotis gerokai spartesniu – didesnės kaip 30 Mbps spartos – internetu ir kad ii) 50 % ar daugiau Europos namų ūkių užsisakytų spartesnio kaip 100 Mbps interneto ryšio paslaugą. Akivaizdu, kad sprendžiant rinkos nepakankamumo problemas kai kuriais atvejais reikia vyriausybės subsidijų: iš tiesų per pastaruosius dvejus metus Komisija patvirtino beveik 4 mlrd. EUR pagalbos, be kita ko, patikrinusi, ar viešosios lėšos neišstumia privačių investicijų. Per metus, įgyvendindama išsamų valstybės pagalbos modernizavimo projektą, Komisija baigė atnaujinti valstybės pagalbos plačiajuosčio ryšio infrastruktūrai taisykles, t.y. plačiajuosčio ryšio gaires, kad jos dar labiau atitiktų plataus užmojo skaitmeninės darbotvarkės tikslus skatinti itin spartaus plačiajuosčio ryšio naudojimą visoje ES. Šiuo tikslu naujomis gairėmis siekiama tinkamai suderinti viešas ir privačias investicijas, kuriant aplinką, kurioje būtų skatinama konkurencija (pvz., visiems bendrosios rinkos operatoriams užtikrinant atvirą prieigą prie valstybės finansuojamos infrastruktūros). Nacionaliniai rinkos senbuviai vis dar dominuoja plačiajuosčio ryšio rinkose, išskyrus kelias šalis, kuriose šalies mastu veikia kabelių infrastruktūra. Kad būtų pasiektas skaitmeninės darbotvarkės tikslas iki 2020 m. suteikti itin sparčias (daugiau kaip 100 Mbps) jungtis pusei Europos namų ūkių, pataisytomis gairėmis leidžiama skirti viešųjų lėšų taip pat ir miestų teritorijose, tačiau joms taikomos labai griežtos sąlygos siekiant užtikrinti, jog būtų skatinama konkurencija. Europos Komisija taip pat priėmė pasiūlymą iš dalies keisti 1998 m. Įgaliojimus suteikiantį reglamentą. Priėmus šiuos dalinius pakeitimus, Komisija galėtų tam tikroms pagalbos plačiajuosčio ryšio infrastruktūrai kategorijoms netaikyti išankstinio pranešimo Komisijai reikalavimo ir supaprastinti tam tikrų rūšių projektų tvirtinimą. Visų pirma tai: • pagalba baziniam plačiajuosčiam ryšiui regionuose, kuriuose plačiajuosčio ryšio infrastruktūros nėra ir tokia infrastruktūra artimiausiu laiku greičiausiai nebus sukurta („baltosios“ sritys), ir mažoms individualios pagalbos priemonėms, susijusioms su itin sparčiais naujos kartos prieigos (NKP) tinklais „baltosiose NKP“ srityse; • pagalba su plačiajuosčiu ryšiu susijusiems civilinės inžinerijos darbams vykdyti ir pasyviajam plačiajuosčiam ryšiui. 3.3 Veiksmingų tarpvalstybinių pašto paslaugų skatinimas užtikrinant viešosios paslaugos teikimą Pašto paslaugos yra kita tradicinė tinklų pramonės šaka, gyvybiškai svarbi, kad bendroji rinka veiktų. Kad prekių atsargų laikymo sąnaudos būtų optimalios, daugelis Europos įmonių vis dažniau taiko prekių pristatymo pagal poreikį principą. Kaip logistikos grandinės dalį, jos dažnai naudoja skubaus siuntų pristatymo paslaugas, ypač siųsdamos tarpvalstybines siuntas. Siekiant užtikrinti augimą, svarbu, kad tarpvalstybinis pašto siuntų pristatymas veiktų kuo veiksmingiau. Veiksmingos pašto paslaugos yra taip pat svarbi priemonė didėjančioms tarpvalstybinės e. prekybos galimybėms išnaudoti. Be to, pašto paslaugų sektorius ir toliau išlieka esmine visuotinės ekonominės svarbos paslauga (VESP), kuriai gali būti reikalinga valstybės pagalba, jei visuotinių ir įperkamų paslaugų vien tik rinka neužtikrintų. Šios dvi būtinybės suderinamos taikant ES konkurencijos ir bendrosios rinkos taisykles. Laipsniškas naujų taisyklių, kuriomis užtikrinamas VESP perspektyvumas ir sąžininga konkurencija bendrojoje rinkoje, taikymas Pirmiausia 2012 m. sausio 31 d. įsigaliojusi nauja valstybės pagalbos VESP sistema pradėta taikyti kaip tik pašto paslaugų sektoriuje. 2012 m. kovo mėn. Komisija priėmė du naująja VESP sistema pagrįstus sprendimus, susijusius su „UK Post Office Limited“. Komisijos nuomone, pagalba neviršijo grynųjų išlaidų viešajai paslaugai, patikėtai „Post Office Ltd“, teikti, o paslaugą teikti buvo patikėta pagal viešųjų pirkimų taisykles. Be to, paslaugos teikimo patikėjimo rašte ir finansavimo susitarime, pagal kurį išmokama kompensacija, buvo atitinkamų nuostatų, kuriomis skatinta veiksmingai teikti viešąją paslaugą, kaip numatyta „Post Office Ltd“ 2012–2015 m. strateginiame plane, į kurį įtraukti tikslai modernizuoti ir gerinti paslaugų teikimą bendrovės tinklu pagal metines veiksmingumo gaires. Panašiai Komisija patvirtino 764 mln. EUR mokesčių lengvatą, kurią Prancūzija suteikė bendrovei „La Poste“, Prancūzijos rinkos senbuvei, kad pastaroji padengtų išlaidas, susijusias su pašto paslaugomis, kuriose nuo 2008 m. iki 2012 m. buvo prieinamos per labai tankų tinklą. Komisija taip pat leido skirti „La Poste“ 1,2 mlrd. EUR kompensaciją už spaudos vežimą ir pristatymą tuo pačiu laikotarpiu. Nustatyta, kad abi pagalbos priemonės atitinka ES valstybės pagalbos taisykles, nes jas taikant tik iš dalies kompensuojamos svarbios viešosios paslaugos, kurią privalo teikti „La Poste“, grynosios išlaidos, todėl šiai bendrovei nebuvo suteikta netinkamo konkurencinio pranašumo bendrojoje rinkoje. Pašto paslaugų sektorius turi būti ypač kruopščiai tikrinamas, nes šis sektorius iki 2012 m. pabaigos ES buvo visiškai liberalizuotas. Šiuo tikslu Komisija priėmė keturis svarbius sprendimus dėl valstybės pagalbos, kurią suteikė Vokietija, Belgija, Prancūzija ir Graikija atitinkamiems seniai rinkoje veikiantiems pašto paslaugų teikėjams. Vokietijos ir Belgijos atveju Komisija nurodė grąžinti didelę nesuderinamos pagalbos sumos dalį, o Prancūzijos ir Graikijos suteiktą paramą patvirtino. „Deutsche Post“ ir „Belgian Post“ gavo pagalbą, kuri viršijo kompensacijos, reikalingos valdžios institucijų patikėtai VESP teikti, lygį. Todėl Komisija nusprendė, kad papildoma pagalba nesuderinama su bendrąja rinka, nes šios abi bendrovės, vykdydamos su įpareigojimu teikti viešąją paslaugą nesusijusią komercinę veiklą, įgijo pranašumą prieš konkurentus. Susijungimų tikrinimas siekiant užtikrinti nuolatinę konkurenciją tarpvalstybinių siuntų rinkose Pašto paslaugų sektoriuje taip pat buvo atliekamas susijungimų tikrinimas. Įvykus pasiūlytam susijungimui, pagal kurį „UPS“ būtų perėmusi „TNT“, bendrovių, kontroliuojančių visos Europos skubių siuntų vežimo tinklus, būtų sumažėję nuo keturių iki trijų. 2012 m. liepos 20 d. Komisija pradėjo išsamų planuojamo susijungimo tyrimą ir galiausiai 2013 m. sausio 30 d. uždraudė įsigyti bendrovę. Šiuo sandoriu penkiolikoje valstybių narių būtų apribota konkurencija pristatant smulkias siuntas į kitas Europos valstybes. Šiose valstybėse narėse dėl įsigijimo rekšmingų rinkos dalyvių skaičius būtų sumažėjęs iki trijų arba dviejų, kai kuriais atvejais vienintele „UPS“ alternatyva būtų „DHL“. Todėl dėl koncentracijos greičiausiai būtų daroma žala vartotojams, nes, nelikus „TNT“, neliktų ir konkurencinio spaudimo, todėl padidėtų kainos. Komisija kruopščiai įvertino siūlomas taisomąsias priemones ir atliko rinkos testavimą, per kurį buvo konsultuojamasi su vartotojais ir kitomis suinteresuotomis šalimis. Tačiau taisomosios priemonės buvo nepakankamos, kad būtų išspręstos nustatytos konkurencijos problemos. 4. ŽINIŲ EKONOMIKOS POTENCIALO IŠLAISVINIMAS 4.1 Užkirsti kelią netinkamam sparčiai besiformuojančio skaitmeninio sektoriaus naudojimui Dėl tinklo poveikio ir susaistymo kai kurios skaitmeninių technologijų pramonės įmonės gali įgyti ypač tvirtą padėtį rinkoje ir ja pasinaudoti, kad pašalintų iš rinkos konkurentus arba naujus rinkos dalyvius. Anksčiau Komisija yra priėmusi sprendimų, skirtų aukštųjų technologijų sektoriams, kuriais užkertamas kelias dominuojančioms bendrovėms piktnaudžiauti patentuotomis technologijomis arba vykdyto kitokius su antikonkurenciniu elgesiu susijusius veiksmus[20]. Pagrindinė skaitmeninės ekonomikos bylų problema – spartūs pokyčiai atitinkamose rinkose, todėl imtasi veiksmingos intervencijos turi būti laiku[21]. ETT „Telia Sonera“ bylos sprendime nurodė: „[...] jų [konkurencijos taisyklių] taikymas negali priklausyti nuo to, ar nagrinėjama rinka jau yra pasiekusi tam tikrą brandos lygį. Ypač greitai augančios rinkos atveju pagal SESV 102 straipsnį reikalaujama kuo anksčiau įsikišti siekiant, kad minėtoje rinkoje ar glaudžiai susijusioje gretimoje rinkoje dominuojančią padėtį užimanti įmonė, naudodama piktnaudžiaujamąją strategiją, šioje rinkoje nesudarytų ir nesustiprintų iškraipytos konkurencijos sąlygų, [...]“.[22]. Nuolatinių inovacijų skatinimas skaitmeninių technologijų – nuo išmaniųjų telefonų iki muzikos – sektoriuose Praėjusiais metais dėmesio centre buvo galimas netinkamas esminių standartų patentų (angl. standard-essential patents) naudojimas vadinamajame išmaniųjų telefonų gamintojų patentų kare. Komisija, prieš išduodama leidimą „Google“ įsigyti „Motorolą“, nagrinėjo esminių standartų patentų klausimą pagal ES Susijungimų reglamentą[23]. Ji taip pat pradėjo nagrinėti tris bylas[24], susijusias su „Samsung“ ir „Motorola“ galimu piktnaudžiavimu savo esminių standartų patentais, iš dalies tam, kad suteiktų daugiau aiškumo šioje srityje, nes per metus Komisija gavo daugybę skundų. 2012 m. gruodžio 21 d. dėl vienos iš šių trijų bylų Komisija nusiuntė „Samsung“ prieštaravimo pareiškimą, kuriame pateikė preliminarią nuomonę, kad „Samsung“ siekis taikyti draudimą „Apple“ įvairiose valstybėse narėse remiantis šios bendrovės mobiliųjų telefonų esminių standartų patentais prilygsta piktnaudžiavimui dominuojančia padėtimi[25]. Gyvybinė esminių standartų patentų svarba kuriant IRT sektoriaus inovacijas Esminių standartų patentai svarbūs inovacijoms visuose sektoriuose kurti. Iš esmės tokie patentai yra standarto dalis, o patentų turėtojai įsipareigoja suteikti jų licencijas sąžiningomis, pagrįstomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis. Blogiausia galima padėtis susiklosto tuomet, kai bendrovė, norinti gauti esminių su standartais susijusių patentų licenciją sąžiningomis, pagrįstomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis, į rinką neįleidžiama dėl teismo nustatyto draudimo. Toks bylinėjimasis arba jo grėsmė gali trukdyti visam sektoriui kurti inovacijas. Standartai gali būti ypač naudingi kelioms tarpusavyje susijusioms rinkoms, nes jais skatinamas sąveikumas ir sudaromos sąlygos masto ir apimties ekonomijai ne tik bendrojoje rinkoje, bet ir už jos ribų. Kalbant apie susijungimus, patikrinusi, ar dėl koncentracijos nebus daromas neigiamas poveikis skaitmeninių produktų pirkėjams ir naujų skaitmeninių paslaugų kūrimui, Komisija leido „Universal“ – vienai didžiausių įrašų bendrovių pasaulyje – perimti „EMI“ muzikos įrašų šaką. Tai vienas iš sektorių, kurį pakeitė skaitmeninės technologijos. Komisijai kilo klausimas, ar dėl šio sandorio, kaip iš pradžių pranešta, „Universal“ būtų iš esmės pabloginusi licencijų suteikimo sąlygas skaitmeninėms platformoms, parduodančioms klientams muziką. Kad būtų išvengta tokių galimų problemų, „Universal“ pasisiūlė priimti svarbių įsipareigojimų (iš esmės atsisakyti didelės EMI repertuaro dalies EEE, įskaitant geriausiai parduodamus aktyvius ir į katalogą įtrauktus muzikantus, taip pat 10 metų neįtraukti vadinamosios didžiausią palankumą turinčios šalies nuostatos į licencijos suteikimo susitarimus su skaitmeninės muzikos paslaugas teikiančiomis bendrovėmis EEE). Atsižvelgusi į šiuos įsipareigojimus, Komisija priėjo prie išvados, kad dėl šio sandorio su konkurencija susijusių problemų nėra. Sprendimai dėl įsipareigojimų – lanksti alternatyva, kuria užtikrinamas greitas konkurencijos atkūrimas sparčiai besiformuojančiose skaitmeninio turinio rinkose Sprendimai dėl įsipareigojimų, pavyzdžiui, sprendimas e. knygų byloje (žr. toliau), gali padėti išvengti ilgai trunkančių bylų, o Komisijai – pasiekti konkrečių vartotojams naudingų rezultatų. Tačiau toks metodas veikia tik tuomet, jeigu prisiimtų įsipareigojimų sąžiningai laikomasi. Jei įsipareigojimų nesilaikoma, Komisija turi teisę skirti baudas. 2012 m. gruodžio 12 d. Komisija priėmė sprendimą dėl įsipareigojimų e. knygų sektoriuje (dar viena sparčiai besiformuojanti skaitmeninio turinio ekonomikos dalis), kuriuo „Apple“ ir keturių tarptautinių e. knygų leidėjų įsipareigojimai tapo teisiškai privalomi. Tai leidėjai „Simon & Schuster“ („CBS Corp.“), „Harper Collins“ („News Corp.“), „Hachette Livre“ („Lagardère Publishing“) ir „Verlagsgruppe Georg von Holtzbrinck“ (kuriam, be kitų, priklauso ir „Macmillan“). 2011 m. gruodžio mėn. Komisija pradėjo nagrinėti šių bendrovių, taip pat tarptautinio e. knygų leidėjo „Penguin“ („Pearson Group“), bylas. 2012 m. gruodžio mėn. priimtas sprendimas nebuvo skirtas „Penguin“, nes leidėjas nusprendė neprisiimti įsipareigojimų Komisijai. Šiuo metu Komisija konstruktyviai diskutuoja su „Penguin“ dėl įsipareigojimų, kad, kai tas leidėjas juos prisiims, bylą būtų galima baigti anksčiau. Sprendime Komisija išreiškė susirūpinimą, kad „Apple“ ir keturi tarptautiniai e. knygų leidėjai gali sudaryti slaptą susitarimą, kad apribotų e. knygų mažmeninių kainų konkurenciją Europos ekonominėje erdvėje (EEE) ir taip pažeistų ES antimonopolines taisykles. Iki 2010 m. sausio mėn. leidėjai parduodavo e. knygas mažmenininkams dažniausiai pagal vadinamąjį didmeninį modelį: mažmenininkai perka e. knygas iš leidėjų ir, parduodami jas vartotojams, laisvai nustato šių e. knygų mažmenines kainas. 2010 m. sausio mėn. „Apple“ ir keturi tarptautiniai e. knygų leidėjai bendrai ėmė sudarinėti sutartis su agentūromis, o šių sutarčių pagrindinės sąlygos buvo vienodos, todėl mažmenininkai tapo leidėjų prekybos agentais, siekiančiais parduoti tiesiogiai vartotojams. Pagal vadinamąjį agentūros modelį šie keturi leidėjai nustatė e. knygų mažmeninines kainas vadovaudamiesi agentūrų sutartyse numatytomis kainų nustatymo sąlygomis. Šios kainų nustatymo taisyklės parengtos taip, kad jas taikant mažmeninės kainos, palyginti su tam tikrų kitų didžiausių mažmenininkų to meto kainomis, padidėjo. Kai kuriose EEE šalyse taisyklės buvo parengtos taip, kad jas taikant pirmiausia neliktų jokios galimybės pasiūlyti vartotojams mažesnių kainų. Siekdami išspręsti Komisijos nurodytas problemas, „Apple“ ir keturi tarptautiniai e. knygų leidėjai sutiko nutraukti visas su agentūromis pasirašytas sutartis, į kurias buvo įtraukti mažmeninės kainos apribojimai ir kainų nustatymo taisyklės, dėl kurių prieštaravo Komisija. „Apple“ ir keturi tarptautiniai e. knygų leidėjai taip pat įsipareigojo penkerius metus nesudaryti naujų susitarimų, į kuriuos būtų įtrauktos kainų nustatymo taisyklės, dėl kurių prieštaravo Komisija. Be to, keturi tarptautiniai e. knygų leidėjai sutiko dvejus metus leisti mažmenininkams teikti e. knygų mažmeninių kainų nuolaidas, neviršijančias komisinių sumos, kurią mažmenininkas gauna iš leidėjo vienus metus. Šiais įsipareigojimais nutraukta Komisijai abejonių kėlusi praktika ir atkurtos sąlygos, kurios padės e. knygų rinkai atsinaujinti. Kai tai leidžiama pagal nacionalinius e. knygų mažmeninėms kainoms taikomus įstatymus, vartotojams Europos ekonominėje erdvėje gali mažėti e. knygų kainos. Viena įtariamo piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi byla yra susijusi su „Google“. Komisija išreiškė susirūpinimą, kad dėl keturių „Google“ verslo praktikos rūšių gali būti piktnaudžiaujama dominuojančia padėtimi pagal SESV 102 straipsnį, t.y.: i) būdo, pagal kurį bendrosios paieškos rezultatų sąraše išdėstytos „Google“ vertikalios paieškos paslaugos, palyginti su bendrovės konkurentų paslaugomis; ii) būdo, pagal kurį „Google“ gali naudoti ir rodyti trečiajai šaliai priklausantį turinį pasinaudojus vertikalios paieškos paslaugomis; iii) išimtinių susitarimų dėl „Google“ paieškos reklaminių skelbimų talpinimo kitose interneto svetainėse; ir vi) „AdWords“ reklaminių kampanijų perkeliamumo apribojimų. 2013 m. sausio mėn. „Google“ pateikė išsamų įsipareigojimų dokumentą. Šiuo metu Komisijos tarnybos analizuoja „Google“ pasiūlymą siekdamos nuspręsti, ar Komisija galės pradėti sprendimo priėmimo procesą pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 9 straipsnį. „Microsoft“ byloje kilo problema dėl ankstesnio įsipareigojimo nevykdymo. 2009 m. gruodžio mėn. Komisija teisiškai įpareigojo „Microsoft“ laikytis įsipareigojimų spręsti konkurencijos problemas, susijusias su „Microsoft“ interneto naršyklės „Internet Explorer“ susiejimu su dominuojančia klientų asmeninių kompiuterių operacine sistema „Windows“. Konkrečiai „Microsoft“ įsipareigojo penkerius metus (iki 2014 m.) teikti galimybę „Windows“ operacinės sistemos naudotojams Europos ekonominėje erdvėje parinkties ekrane remiantis turima informacija be pašalinės įtakos pasirinkti, kurią (-ias) interneto naršyklę (-es) jie nori įdiegti greta „Microsoft“ naršyklės arba vietoj jos. Nuo 2010 m. kovo mėn. parinkties ekranas turėjo būti teikiamas visiems Europos „Windows“ naudotojams, kurių kompiuteriuose numatytoji interneto naršyklė yra „Internet Explorer“. Tačiau 2013 m. kovo 6 d. sprendimu Komisija nustatė, kad nuo 2011 m. gegužės mėn. iki 2012 m. liepos mėn. „Microsoft“ neplatino naršyklės parinkties ekrano ir neįtraukė jo į „Windows 7 Service Pack 1“, todėl per šį laikotarpį 15 mln. „Windows“ naudotojų ES parinkties ekrano neturėjo. „Microsoft“ viešai pripažino, kad tuo laikotarpiu parinkties ekrano nebuvo. 4.2 Užkirsti kelią netinkamai naudoti INT farmacijos sektoriuje Vaistai – tai dar vienas sektorius, kuriame žinios, išradimai, idėjos ir intelektinės nuosavybės teisės (INT) yra ypač svarbūs. Tačiau šio sektoriaus patentų turėtojai ir generinių vaistų bendrovės, siekdamos vilkinti pigesnių generinių vaistų patekimą į rinką, gali bandyti sudaryti antikonkurencinius susitarimus, ypač kai su veikliąja medžiaga susijusi pagrindinė patento apsauga artėja prie galiojimo pabaigos arba jos galiojimas yra pasibaigęs. Tačiau daug tokių susitarimų dėl patentų gali būti pagrįsti ir socialiai naudingi, kad būtų sumažinta netikrumo ir išvengta bylinėjimosi išlaidų. Šiomis aplinkybėmis 2008 m. Komisija pradėjo farmacijos sektoriaus tyrimą, kurio rezultatai buvo paskelbti 2009 m.[26] 2012 m. po tyrimo atliktais tolesniais veiksmais buvo pasiekta pažangos keliose srityse. 2012 m. liepos 25 d. ir liepos 30 d. Komisija, nagrinėdama dvi stambaus masto bylas dėl galimų antikonkurencinių susitarimų ir vienašalės veiklos, nusiuntė su antimonopolinių taisyklių taikymu susijusius prieštaravimo pareiškimus daugiau kaip 14 bendrovių. Prieštaravimo pareiškimai, susiję su veiksmais, kuriais galimai siekiama vėlinti generinių antidepresantų ir kardiovaskulinę sistemą veikiančių vaistų patekimą į bendrąją rinką Vienas iš prieštaravimo pareiškimų buvo susijęs su „Citalopram“ byla, kurioje patentinių vaistų bendrovė „Lundbeck“ ir kelios generinius vaistus gaminančios konkurentės sudarė susitarimą, kuriuo buvo trukdoma teikti į EEE rinkas generinį vaistinį preparatą citalopramą. Citalopramas yra vienos antidepresantų klasės veiklioji medžiaga. Prieštaravimo pareiškimai taip pat buvo skirti „Merck KGaA“, „Generics UK“, „Arrow“, „Resolution Chemicals“, „Xellia Pharmaceuticals“, „Alpharma, A.L“, „Industrier“ ir „Ranbaxy“. Visos šios bendrovės priklausė generinio vaisto grupėms, sudariusioms šį susitarimą. Prieštaravimo pareiškimo išsiuntimas neturi lemiamos įtakos galutinėms tyrimo išvadoms. Bendrovės sudarė šiuos susitarimus tuomet, kai iš esmės į rinką buvo galima teikti generinį vaistą, nes baigė galioti tam tikri „Lundbeck“ citalopramo patentai. Pagal prieštaravimo pareiškimuose nurodytus preliminariai nustatytus faktus susitarimuose buvo numatyta, kad „Lundbeck“ perves stambias sumas konkuruojančioms keturioms generinio vaisto bendrovėms. Už tai generinio vaisto bendrovės neteiks į bendrąją rinką generinio citalopramo. Į su „Lundbeck“ konkuruojančioms generinio vaisto bendrovėms pervestas sumas be kitų dalykų buvo įtraukti tiesioginiai mokėjimai už įsigytų generinio citalopramo atsargų sunaikinimą, taip pat garantuotas pelnas, numatytas platinimo susitarimuose su generinio vaisto įmonėmis. Komisija laikėsi išankstinės nuomonės, kad tokie veiksmai, jei bus įrodyta, galėjo padaryti daug žalos vartotojams, nes galėjo būti vilkinamas generinio vaisto teikimas į rinką ir dėl susitarimo buvo išlaikytos didesnės kainos. Antrasis prieštaravimo pareiškimas susijęs su „Perindopril“ byla, kurioje bendrovė „Les Laboratoires Servier“ ir kelios konkuruojančios generinio vaisto bendrovės sudarė susitarimą, kuriuo buvo trukdoma teikti į bendrąją rinką generinį vaistinį preparatą perindoprilą. Perindoprilas yra kardiovaskulinę sistemą veikiančių vaistų veiklioji medžiaga. Pagal prieštaravimo pareiškime pareikštą išankstinę nuomonę, už „Servier“ sumokėtas sumas generinio vaisto bendrovės sutiko neteikti į rinką pigesnių generinių vaistų ir (arba) neginčyti patentų, kuriais saugomas „Servier“ brangesnis vaistinis preparatas, pagrįstumo. Panašiai „Servier“ galėjo vykdyti visapusę strategiją, kad užkirstų kelią teikti į rinką pigesnius perindoprilo variantus tuo metu, kai beveik buvo pasibaigęs „Servier“ perindoprilo patento apsaugos galiojimas. Analizuojama veikla susijusi su patentų įsigijimu tam, kad būtų galima iš rinkos pašalinti konkurentus, taip pat su susitarimais dėl patentų su kitomis bendrovėmis, kurie susiję su atgaliniu mokėjimu („Citalopram“ bylos atvejis). Dėl „Citalopram“ ir „Perindopril“ bylose svarstomų veiksmų, jei įtarimai pasitvirtins, gali būti padaryta daug žalos, nes nacionalinės sveikatos paslaugų ir draudimo kasos privalėtų ilgiau mokėti už brangesnį patentu saugomą vaistinį preparatą. Baudos už tokius antikonkurencinius veiksmus būtinos, kad šiame sektoriuje būtų išlaikyta paskata kurti inovacijas. Antikonkurenciniai veiksmai neturėtų būti vykdomi siekiant dirbtinai prailginti patento apsaugos galiojimą, kuris iš esmės ribotas. Tas ribojimas yra labai svarbus, kad būtų skatinamos inovacijos daug žinių reikalaujančiuose (pavyzdžiui, farmacijos) sektoriuose. Komisija ir toliau stebi galimai žalingus patentinių vaistų ir generinių vaistų įmonių susitarimus dėl patentų 2012 m. liepos mėn. Komisija paskelbė trečiąją stebėsenos ataskaitą dėl susitarimų dėl patentų farmacijos sektoriuje[27]. Ataskaitoje patvirtinta, kad nors bendras sudarytų susitarimų skaičius smarkiai padidėjo, susitarimų, kurie galėtų kelti problemų konkurencijos požiūriu, dalis palyginti su sektoriaus tyrimo metu nustatyta dalimi sumažėjo per pusę. Galimai probleminių susitarimų dalis stabilizavosi ties 11 %, palyginti su sektoriaus tyrimo metu nustatytu 21 %. Tačiau, palyginti su sektoriaus tyrimo rezultatais, bendras per metus sudarytų susitarimų skaičius padidėjo 500 % ir buvo 120. Dauguma susitarimų antimonopoliniu aspektu problemų nekelia. Iš skaičių matyti, kad Komisijos tyrimas nesutrukdė bendrovėms sudaryti susitarimų bendrojoje rinkoje, priešingai nei iš pradžių manė kai kurios suinteresuotosios šalys. Teisingumo Teismo sprendimas „AstraZeneca“ byloje: ES konkurencijos teisė papildo bendrosios rinkos taisykles 2005 m. birželio mėn. Komisija priėmė sprendimą, kuriuo skyrė baudą bendrovei „AstraZeneca“ (toliau – AZ) už du SESV 102 straipsnio ir Europos ekonominės erdves (EEA) sutarties 54 straipsnio pažeidimus. Sprendime nustatyta, kad AZ piktnaudžiavo viešųjų pirkimų procedūromis ir taisyklėmis keliose EEE valstybėse siekdama pašalinti generinių vaistų įmones ir gretutinius prekiautojus iš rinkos, kad šie nekonkuruotų su AZ populiariu vaistu opaligei gydyti „Losec“. 2012 m. gruodžio 6 d. sprendimu (Byla C-457/10P) Teisingumo Teismas patvirtino 2010 m. Bendrojo Teismo sprendimą, kuriuo didžiąja dalimi atmetama „AstraZeneca“ apeliacija dėl 2005 m. Komisijos sprendimo, kuris buvo pirmasis, nustatęs baudas už piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi farmacijos sektoriuje. Visų pirma, Bendrasis Teismas patvirtino, kad netinkamas reguliavimo procedūrų naudojimas gali tam tikromis aplinkybėmis būti laikomas piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi. Teisingumo Teismas nustatė, kad dauguma piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi atvejų elgesys, kuris yra laikomas teisėtu pagal kitas teises sritis, yra neteisėtas pagal konkurencijos teisę. Todėl galima spręsti, kad ES konkurencijos politika papildo kitas (įskaitant bendrosios rinkos taisykles) teisės sritis, o ne yra joms pavaldi. 5. DIALOGAS KONKURENCIJOS KLAUSIMAIS SU KITOMIS INSTITUCIJOMIS 5.1 Struktūrinis dialogas su Europos Parlamentu Konkurencijos generalinis direktoratas toliau vykdo struktūrinį dialogą konkurencijos klausimais su Europos Parlamentu, ypač su jo Ekonomikos ir pinigų politikos komitetu (ECON). Struktūrinis dialogas su ECON komitetu 2012 m. tęsdamas struktūrinį dialogą už konkurenciją atsakingas Komisijos pirmininko pavaduotojas du kartus apsilankė ECON komitete. Birželio mėn. jis pateikė konkurencijos politikos metinę ataskaitą, o spalio mėn. pristatė 2013 m. Komisijos darbo programą. Pirmininko pavaduotojas taip pat palaiko nuolatinius ryšius su Europos Parlamentu ir ne pagal struktūrinį dialogą. 2012 m. gegužės 22 d. jis dalyvavo Europos konkurencijos maisto sektoriuje ataskaitai skirtame seminare[28]. 2012 m. rugsėjo 24 d. jis dalyvavo LIBOR ir EURIBOR rinkos manipuliacijai skirtame svarstyme. Pirmininko pavaduotojas taip pat dalyvavo valstybės pagalbos modernizavimo seminare (2012 m. rugsėjo 25 d.) ir duomenų apsaugai ir konkurencijos taisyklėms skirtame renginyje (2012 m. lapkričio 26 d.). Palaikydamas bendradarbiavimą, 2012 m. birželio 7 d. Konkurencijos generalinis direktoratas ECON narių padėjėjams ir politiniams patarėjams surengė seminarą, kuriame pristatė pagrindines 2011 m. konkurencijos darbo programos temas[29]. 2012 m. vasario 28 d. Pirmininko pavaduotojas pasikeitė nuomonėmis su IMCO komitetu apie konkurenciją ir augimą. Konkurencijos generalinis direktoratas reguliariai informuoja atitinkamus komitetus apie viešas konsultacijas ir naujų taisyklių priėmimą. Pirmininko pavaduotojas iš viso aštuonis kartus susitiko su Europos Parlamentu (žr. lentelę). Data || Posėdis || Tema 2012 2 28 || EP IMCO komitetas || Pasikeitimas nuomonėmis apie konkurenciją ir augimą 2012 5 22 || EP ECON konkurencijos darbo grupė || Europos konkurencijos tinklo ataskaita ir BŽŪP reforma 2012 6 19 || EP ECON struktūrinis dialogas || Metinės 2011 m. konkurencijos ataskaitos pristatymas 2012 9 11 || EP plenarinio posėdžio klausimų valanda || Energetikos rinkos acquis (3 dokumentų rinkinio) įgyvendinimas (Gazpromas) 2012 9 24 || EP ECON vieši svarstymai (LIBOR) || Manipuliavimas rinka (LIBOR) 2012 9 25 || EP ECON seminaras apie valstybės pagalbos modernizavimą || Valstybės pagalbos modernizavimas 2012 10 8 || EP ECON struktūrinis dialogas || 2013 m. darbo programos pristatymas 2012 11 26 || EP renginys (Privatumo platforma) || Konkurencija ir privatumas duomenų rinkose Viešos konsultacijos ir poveikio vertinimas Konkurencijos generalinis direktoratas apie paskelbtas viešas konsultacijas informuoja ECON sekretoriatą ir apskritai labai vertina EP narių laiku pateiktus atsakymus. Jo tarnybos pasirengusios EP nariams pateikti glaustą informaciją juos dominančiais klausimais. Viešos konsultacijos ir pagal jas atsiųsti atsakymai, su konkurencijos politika susiję tyrimai, užsakytieji tyrimai, konkurencijos srities poveikio vertinimai ir visi su jais susiję tarnybų darbiniai dokumentai yra skelbiami Konkurencijos generalinio direktorato interneto svetainėje[30]. Atsiliepdami į ECON komiteto narių parodytą susidomėjimą Komisijos komunikatu dėl valstybės pagalbos modernizavimo, 2012 m. spalio 8 d. Pirmininko pavaduotojas ir Konkurencijos generalinio direktorato pareigūnai dalyvavo valstybės pagalbos modernizavimui skirtame seminare Parlamente. Svarstydami bendros žemės ūkio politikos reformą EP nariai pakvietė Komisiją įsigilinti į gamintojų derėjimosi su mažmenininkais galios maisto tiekimo grandinėje klausimą. Nors mažmeniniame sektoriuje Komisija nėra nustačiusi konkrečios konkurencijos problemos, kaip nurodyta Europos konkurencijos tinklo paskelbtoje ataskaitoje[31], vis dėlto 2012 m. gruodžio mėn. ji inicijavo tyrimą, kad įvertintų mažmeninės rinkos struktūros poveikį produktų inovacijai ir pasirinkimui maisto sektoriuje. EP nariai dažnai užduoda Komisijai klausimus apie atskiras nagrinėjamas konkurencijos bylas. Dėl tyrimo procedūrų konfidencialumo reikalavimo Komisija negali duoti atsakymo apie tam tikrus tų bylų aspektus. Vykdomi tyrimai ir sektorių tyrimai Konkurencijos generalinio direktorato darbuotojai nuolat susitinka su EP nariais pastarųjų prašymu, kad paaiškintų tyrimo procedūrinius etapus ir dalyvautų bendroje diskusijoje apie konkretų sektorių, kiek įmanoma laikydamiesi konfidencialumo šalių atžvilgiu įsipareigojimo. Konkurencijos generalinis direktoratas gali naudotis turimomis priemonėmis, kad užtikrintų ES konkurencijos teisės vykdymą ir kitomis priemonėmis padidintų konkurenciją rinkose, pavyzdžiui, atskirų atvejų tyrimais, sektorių tyrimais ir bendradarbiavimu su kitais generaliniais direktoratais dėl reglamentavimo priemonių, kurios turi įtakos konkurencijai bendrojoje rinkoje. 5.2 Veiksmai, kurių imtasi po Parlamento rezoliucijos dėl 2010 m. konkurencijos politikos ataskaitos 2012 m. sausio mėn. Parlamentas priėmė rezoliuciją dėl 2010 m. konkurencijos politikos ataskaitos[32], kurioje pateikė Komisijai keletą prašymų. Komisija pateikė oficialų atsakymą į Parlamento rezoliuciją, be to, 2012 m. balandžio mėn. už konkurenciją atsakingas Komisijos narys pateikė atsakymo raštą ECON komiteto pirmininkui, o Konkurencijos generalinis direktoratas taip pat pateikė išsamų atsakymą į visus Parlamento rezoliucijos punktus. Europos Parlamento rezoliucijoje nurodyti klausimai Parlamentas ypač domėjosi Konkurencijos generalinio direktorato veikla, susijusia su finansine ir ekonomine krize ir valstybės pagalbos kontrolės vaidmeniu krizės aplinkybėmis. Atsakydama Komisija pabrėžė sąlygų, kurios šiuo metu paprastai nustatomos taikant laikinas valstybės pagalbos bankų sektoriui taisykles, rūšis. Tos sąlygos (angl. conditionality) apima naštos pasidalijimą ir restruktūrizavimą, kurie nustatomas bankams ir finansinėms institucijoms siekiant užtikrinti, kad būtų atkurtas jų ilgalaikis gyvybingumas ir kartu apsaugant bendrosios rinkos vientisumą. Parlamentas savo rezoliucijoje pakartojo anksčiau Komisijai pareikštus prašymus[33] pasiūlyti teisės aktus, kad taptų lengviau faktiškai kompensuoti žalą, susidariusią pažeidus antimonopolinę teisę. 2012 m. Komisijos darbo programoje yra pasiūlymas dėl privačių ieškinių dėl žalos, susijusios su konkurencijos pažeidimais. Už konkurenciją atsakingas Pirmininko pavaduotojas patvirtino, kad toks pasiūlymas bus pateiktas 2013 m. Atsakydamas į Parlamento raginimą tirti konkurenciją maisto sektoriuje Konkurencijos generalinis direktoratas sudarė vidinę maisto sektoriaus darbo grupę, kuri koordinavo Europos konkurencijos tinklo tyrimą maisto sektoriuje. Be to, 2012 m. Komisija inicijavo tyrimą dėl modernaus mažmeninio sektoriaus poveikio maisto produktų pasirinkimui ir inovacijoms. 5.3 Konkurencijos generalinio direktorato ryšiai su Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu ir Regionų komitetu konkurencijos klausimais Komisija taip pat informuoja Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetą (EESRK) ir Regionų komitetą (RK) apie svarbiausias politikos iniciatyvas. Ji dalyvauja tyrimų grupėje ir sekcijų posėdžiuose. 2012 m. rugsėjo 4 d. Komisijos pirmininko pavaduotojas J. Almunia susitiko su EESRK pranešėju Valstybės pagalbos modernizavimo iniciatyvos klausimais, o 2012 m. gruodžio 7 d. – su RK pranešėju regioninės pagalbos teikimo gairių persvarstymo klausimais. 2012 m. lapkričio 14 d. EESRK priėmė nuomonę dėl Valstybės pagalbos modernizavimo iniciatyvos[34], o 2012 m. gruodžio 4 d. EESRK INT sekcija priėmė nuomonę dėl 2011 m. metinės konkurencijos ataskaitos[35]. 2012 m. lapkričio 29 d. RK priėmė nuomonę dėl Valstybės pagalbos modernizavimo iniciatyvos[36], o 2012 m. gruodžio 7 d. RK COTER komitetas priėmė nuomonę dėl regioninės pagalbos teikimo gairių[37]. [1] 1966 m. liepos 13 d. sprendimas, sujungtos bylos C-56/64 ir C-58/64 Grundig-Consten, Rink. 299. Taip pat žr. 2011 m. spalio 4 d. sprendimą sujungtose bylose C-403/08 ir C-429/08 Football Association Premier League and Others. [2] Komisija pateiks bendro bankų pertvarkymo mechanizmo pasiūlymą. 2012 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Taryba susitarė, kad šį pasiūlymą „teisėkūros institucijos išnagrinės pirmumo tvarka, kad jis būtų priimtas per dabartinę Parlamento kadenciją“. [3] Reaguojant į Europos Parlamento ir Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto raginimą imtis veiksmų ir skatinti sąžiningas, gerai reguliuojamas ir skaidrias finansų rinkas. [4] Iš esmės specialiosios taisyklės reiškia, kad įprastos sanavimui ir restruktūrizavimui taikomos pagalbos taisyklės, finansų sektoriui netaikomos (žr. IP/11/1488). [5] Isamesnis apraymas pateikiamas prie šios ataskaitos pridėto tarnybų darbo dokumento 2 priede. [6] Be kitų atvejų, žr. SA.28487 (žr. pranešimą spaudai IP/12/847). [7] O prireikus – ir pertvarkant, pvz., Graikijos žemės ūkio banko atveju. [8] Tarptautinių atsiskaitymų bankas, 2012 m. lapkričio mėn., duomenys pateikti http://www.bis.org/statistics/derstats.htm, duomenys skelbiami http://www.bis.org/statistics/otcder/dt21a21b.pdf [9] Kaip reikalauja Europos Parlamentas [10] 2008 m. kovo mėn. pradėjusi nagrinėti bylą, 2009 m. balandžio mėn. Komisija nusiuntė „Visa“ bendrovei prieštaravimo pareiškimą dėl daugiašalių tarpbankinių mokesčių, nustatomų sandoriams, atliekamiems vartotojų debeto ir kredito kortelėmis (žr. MEMO/09/151). „Visa Europe“ įsipareigojo nustatyti 0,20 % ribą debeto kortelių daugiašaliams tarpbankiniams mokesčiams, o 2010 m. gruodžio mėn. įsipareigojimas tapo privalomas Komisijos sprendimu (žr. IP/10/1684). Byla dėl vartotojų kredito daugiašalių tarpbankinių mokesčių tęsiama. [11] 2012 m. gegužės 24 d. sprendimas byloje T-111/08, dar nepaskelbtas [12] Byla COMP/SA.33054 Post Office Limited: Kompensacija už grynąsias sąnaudas, skirtas komerciškai neperspektyviam tinklui 2012–2015 m. laikotarpiu išlaikyti ir apyvartinių lėšų priemonei taikyti (žr. IP/12/320). Byla nagrinėta pagal SESV 106 straipsnį. [13] Reaguojant į EP ir ECOSOC raginimus. [14] Pirmininko pavaduotojo J. Almunios kalba (žr. SPEECH/12/701), pasakyta 2012 m. spalio 8 d. Europos Parlamente pristatant 2013–2014 m. konkurencijos politikos darbo programą. Paskelbta http://europa.eu/rapid/press-release_SPEECH-12-701_lt.htm. [15] Ten pat. [16] Pavyzdžiui, po Komisijos atlikto antimonopolinio tyrimo 2008 m. Vokietijos bendrovė „E.On“ įsipareigojo parduoti elektros gamybos įrenginius ir aukštos įtampos elektros perdavimo tinklo verslą. Tai tapo svarbiausiu rinkos atvėrimo įvykiu Vokietijoje. Po kitų tyrimų nebeliko tarpvalstybinės prekybos dujomis ir elektra suvaržymų. Pavyzd˛iui, po Komisijos tyrimo buvo iš dalies pakeista Švedijos elektros perdavimo sistema, kurioje anksčiau buvo kliūčių eksportui, nes jungiamųjų linijų su kaimyninėmis šalimis pajėgumai buvo riboti. [17] Pagal taisykles 2013–2015 m. galima dotuoti kiekvieno sektoriaus veiksmingiausių bendrovių 85 % padidėjusios kainos, 2019–2020 m. viršutinė riba laipsniškai sumažės iki 75 %. [18] Interneto prieigos ir teikimo rinkos veikimas Europos Sąjungoje vertinant vartotojo požiūriu. Europos Komisijos u˛sakytas tyrimas, atliktas Sveikatos ir vartotojų reikalų generalinio direktorato (ketinama skelbti 2013 m. balandžio mėn.). [19] 2012 m. gegužės 29 d. sprendimas byloje T-336/07, nepaskelbta [20] Visų pirma, su SESV 102 straipsniu susijusios bylos, įskaitant „Microsoft“ (žr. 2004 m. kovo 24 d. Komisijos sprendimą byloje COMP/C-3/Case COMP/C-3/37.792) ir Intel (žr. 2009 m. gegužės 13 d. Komisijos sprendimą byloje COMP/C-3/37.990). [21] Žr. 2012 m. spalio 8 d. Europos Komisijos pirmininko pavaduotojo Joaquino Almunios kalbą (SPEECH/12/701). [22] 2011 m. vasario 17 d. sprendimas byloje C-52/09 TeliaSonera Sverige , Rink. I-527. [23] Byla COMP/M.6381, Google/Motorola Mobility (˛r. IP/12/129). [24] 2012 m. sausio 30 d. pradėta nagrinėti „Samsung“ byla (Byla COMP/C-3/39.939); 2012 m. balandžio 2 d. pradėtos nagrinėti „Motorola“ bylos (Bylos COMP/C-3/39.985 ir COMP/C-3/39.986). [25] Žr. pranešimą spaudai http://europa.eu/rapid/press-release_IP-12-1448_en.htm [26]Žr. IP/09/1098 ir MEMO/09/321. [27] Žr. MEMO/12/593. [28] http://ec.europa.eu/competition/ecn/food_report_en.pdf [29] Aptarti klausimai: valstybės pagalba finansų ir maisto sektoriuje, aviacijos sektorius, finansų sektorius ir valstybės pagalbos modernizavimo iniciatyva. [30] http://ec.europa.eu/competition/index_en.html. [31] http://ec.europa.eu/competition/ecn/food_report_en.pdf [32] P7_TA(2012)0031. [33] 2007, 2009, 2010 ir 2011 m. Europos Parlamento rezoliucijos. [34] Skelbiama http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.int-opinions.23584 [35] Skelbiama http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.int-opinions.24209 [36] Skelbiama http://www.toad.cor.europa.eu/corwipdetail.aspx?folderpath=ECOS-V/035&id=21619 [37] Skelbiama http://www.toad.cor.europa.eu/corwipdetail.aspx?folderpath=COTER-V/034&id=21792