LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 179/19

Pakeitimo paraiškos paskelbimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės schemų 50 straipsnio 2 dalies a punktą

2013/C 179/07

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą pakeitimo paraiškai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51 straipsnį

PAKEITIMO PARAIŠKA

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (2)

PAKEITIMO PARAIŠKA PAGAL 9 STRAIPSNĮ

„MELOCOTÓN DE CALANDA“

EB Nr.: ES-PDO-0105-0103-28.02.2011

SGN ( ) SKVN ( X )

1. Keičiamos produkto specifikacijos dalys

—  Pavadinimas — ☒ Aprašymas —  Geografinė vietovė — ☒ Kilmės įrodymas — ☒ Gamybos būdas —  Ryšys su geografine vietove — ☒ Ženklinimas etiketėmis — ☒ Nacionaliniai reikalavimai — ☒ Kita (kontrolės institucija)

2. Pakeitimo (-ų) pobūdis

— ☒ Bendrojo dokumento arba santraukos pakeitimai —  Įregistruotos SKVN ar SGN specifikacijos, kurios bendrasis dokumentas ar santrauka neskelbti, pakeitimas —  Specifikacijos pakeitimas, dėl kurio paskelbto bendrojo dokumento keisti nereikia (Reglamento (EB) Nr. 510/2006 9 straipsnio 3 dalis) —  Laikinas specifikacijos pakeitimas dėl valdžios institucijų nustatytų privalomų sanitarijos ar fitosanitarijos priemonių (Reglamento (EB) Nr. 510/2006 9 straipsnio 4 dalis)

3. Pakeitimas (-ai)

3.1. Produkto aprašymas

Spalva. Pakeičiamas spalvos aprašas nurodant, kad dalis vaisiaus gali būti raudonos spalvos. Tai susiję su žemės ūkio praktikos progresu ir tobulėjimu; kai į kilmės vietos nuorodą įtrauktos veislės įskiepijamos į slyvos poskiepį, nokdami kai kurie vaisiai parausta. Šis pokytis nedaro įtakos produkto kokybei ir jokiu būdu negali būti laikomas neigiamu aspektu; todėl manoma, kad siekiant pagerinti bendrą produkto aprašymą, į vaisių spalvos skyrelį reikia įtraukti informaciją apie tai, kad vaisiaus dalis gali būti minėtos raudonos spalvos.

Kietumas. Keičiamos nustatytos ribinės vaisių kietumo vertės. Nustatoma ribinė 3 kg/0,5 cm2 atsparumo slėgiui vertė ir panaikinama aukščiausia vertė. Šis pakeitimas susijęs su duomenų, kuriuos Reguliavimo taryba gavo dešimt metų tikrindama įvairių „Melocotón de Calanda“ auginimui naudojamų veislių kokybę, analize. Atsižvelgiant į šiuos galimus svyravimus buvo nustatyta, kad dėl visų nustatytų kokybės kriterijų (kietumas, cukraus kiekis, vaisiaus dydis) derinio nustatytos kietumo vertės gali svyruoti, produkto kokybei dėl to nenukenčiant. Kai kurių veislių vaisių kietumas kiek mažesnis, tačiau produkto kokybė dėl to nėra blogesnė, o šios veislės yra populiariausios tarp kai kurių Europos šalių vartotojų; kitų vaisių atsparumas slėgiui gali būti didesnis už nustatytą 5,5 kg/0,5 cm2 vertę, tačiau tai nereiškia, kad vaisiai nesunokę, nes jų kokybė nustatoma pagal cukraus kiekį.

3.2. Kilmės įrodymas

Iš antros pastraipos išbraukiama nuoroda į Reguliavimo tarybą.

Trečia pastraipa buvo išbraukta, o ketvirta – iš dalies pakeista, siekiant atsižvelgti į UNE-EN 45011 standartą pagal Reguliavimo tarybos, kurią ENAC 2010 m. paskyrė akredituota kontrolės institucija, įgyvendinamą sertifikavimo programą.

3.3. Gamybos būdas

Iš pastraipos, kurioje aptariama vaisių kilmė, išbraukiama Reguliavimo tarybos nuoroda.

Išbraukiama tiksli retinimo data, kuri pakeičiama maksimalia retinimo trukme. Panaikinamas minimalus 9 savaičių trukmės vaisių dėjimo į maišelius laikotarpis, nes proceso pradžios data priklauso nuo retinimo laikotarpio. Šis pakeitimas reikalingas, nes dėl klimato pokyčių, perėjimo nuo šeimos ūkių prie didesnių auginimo plotų ir žemdirbystės sistemų pokyčių pasikeitė vartotojų įpročiai, be to, retinimas ir dėjimas į maišelius gali trukti ilgesnį laikotarpį. Šios abi veiklos susijusios su gera žemės ūkio praktika, todėl jų įgyvendinimo datos nustatymas negali užtikrinti galutinės saugoma kilmės vietos nuoroda pažymėto produkto kokybės.

Ir toliau laikomasi specifikacijos B punkte nustatytų produkto kontrolės reikalavimų nuimant derlių, jį priimant ir laikinai sandėliuojant, be to, nurodomas etapas, kuriame vykdoma kontrolė, nes ankstesnis tekstas buvo klaidinantis. Vaisiaus kietumo ir cukraus kiekio matavimai negali būti atliekami esant palankiausioms sąlygoms vietoje (nuimant derlių).

Iš dalies keičiama pastraipa, susijusi su pakavimu; joje nurodoma, kad dėl pakuočių įvairovės produktą bus galima parduoti supakuotą vienu ar keliais sluoksniais, tačiau būtina kontroliuojant, kad vaisiai nebūtų pažeisti, o pakuotės būtų vienkartinio naudojimo.

Pridedamas kitas sakinys, kuris anksčiau buvo įtrauktas į B dalį: „Pakuojama auginimo vietovėje“.

Be to, išbraukiama su sertifikavimu susijusi paskutinė pastraipa, nes ji perkelta į atitinkamą teksto dalį (D dalį).

3.4. Ženklinimas etiketėmis

Pirmoje pastraipoje, kur kalbama apie numeruotą etiketę, žodis „etiketė“ pakeičiamas žodžiu „etiketės nugarėlė“, be to, išbraukiama nuoroda į Reguliavimo tarybą.

Taip pat išbraukiama antra pastraipa.

3.5. Nacionaliniai reikalavimai

Atnaujintos nuorodos į nacionalinės teisės aktus, paskelbtus po pradinio šios specifikacijos patvirtinimo.

3.6. Kita

Iš dalies pakeičiama G dalis (Kontrolės įstaiga), siekiant ją suderinti su galiojančiais teisės aktais, nes ankstesniame tekste pateiktos nuorodos į nebegaliojančius teisės aktus ir neteisinga informacija apie Tarybos sudėtį. Be to, nurodytas naujas SKVN „Melocotón de Calanda“ Reguliavimo tarybos būstinės adresas.

BENDRASIS DOKUMENTAS

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (3)

„MELOCOTÓN DE CALANDA“

EB Nr.: ES-PDO-0105-0103-28.02.2011

SGN ( ) SKVN ( X )

1. Pavadinimas

„Melocotón de Calanda“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Ispanija

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas

3.1. Produkto rūšis

1.6 klasė. Švieži ar perdirbti vaisiai, daržovės ir grūdai

3.2. Produkto, kuriam taikomas 1 punkte nurodytas pavadinimas, aprašymas

„Melocotón de Calanda“ – tai švieži Prunus persica Sieb. ir Zucc. veislės vaisiai, gaunami iš vietos Amarillo tardío (vėlyvosios geltonos) veislės bei atrinktų jos klonų Jesca, Evaisa ir Calante, auginamų taikant tradicinę ant medžių kybančių vaisų dėjimo į maišelius techniką.

Saugomos veislės. Saugoma kilmės vietos nuoroda „Melocotón de Calanda“ pažymėti persikai gaunami tik iš geografinėje vietovėje auginamos vietos veislės, daugiausia žinomos Amarillo tardío pavadinimu, ir iš atrinktų jos klonų Jesca, Evaisa ir Calante.

Produkto savybės. Saugoma kilmės vietos nuoroda „Melocotón de Calanda“ pažymėti persikai būna Extra ir I kategorijos; kategorija suteikiama atsižvelgiant į 2007 m. gruodžio 21 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1580/07, nustatančiame Tarybos reglamentų (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96 ir (EB) Nr. 1182/2007 įgyvendinimo vaisių ir daržovių sektoriuje taisykles, numatytus kokybės standartus, be to, vaisiai turi atitikti šiuos reikalavimus:

BENDRA IŠVAIZDA Vaisiai turi būti nepažeisti, sveiki ir švarūs, be pastebimų pašalinių medžiagų ir drėgmės, be pašalinio kvapo ir skonio, kiekvienas ant medžio kybantis vaisius dedamas į atskirą maišelį. SPALVA Kreminės arba šiaudų spalvos, dalis vaisiaus gali būti raudona. Gali būti su vos pastebimais dėl antocianino atsiradusiais taškeliais arba juostelėmis, tačiau negali būti žalios arba oranžinės spalvos (pastaroji būdinga pernokusiems vaisiams). DYDIS Vaisiaus skersmuo – ne mažesnis nei 73 mm. Pagal kokybės standartus tai atitinka AA kategoriją. KIETUMAS Matuojamas kg/0,5 cm2 atsparumu slėgiui, turi būti > 3 Kg/0,5 cm2. CUKRUS Ne mažesnis nei 12 Brikso laipsnių.

3.3. Žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams)

—

3.4. Pašarai (taikoma tik gyvūniniams produktams)

—

3.5. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje

Visi auginimo veiksmai turi būti atliekami nustatytoje geografinėje vietovėje.

3.6. Specialios pjaustymo, trynimo, pakavimo ir kt. taisyklės

Pakuoti privaloma auginimo vietovėje, kad dažnai perkraunami ir pervežami dėl netinkamos pakuotės produktai nebūtų apgadinti. Be to, atsižvelgiant į tai, kad „Melocotón de Calanda“ vaisiai rūpestingai auginami ir apsaugomi maišeliais dar būdami ant medžio, o derlius nuimamas, kai vaisiai prinokę ir jų juslinės savybės yra geriausios, pervežant ir sandėliuojant galėtų būti pažeistos 3.2 dalyje aprašytos išvaizdos ir spalvos savybės.

Todėl pakuoti būtina auginimo vietovėje, kad būtų išsaugotos vaisiams būdingos savybės ir jų kokybė, be to, kad taikant ypatingą kontrolės sistemą (iki vaisių išsiuntimo galutiniam vartotojui) būtų užtikrintas atsekamumas ir produkto kilmė.

„Melocotón de Calanda“ gali būti parduodami supakuoti vienu ar keliais sluoksniais, jei taip pakuojant vaisiai nepažeidžiami. Šias pakuotes arba dėžutes galima panaudoti tik vieną kartą.

3.7. Specialios ženklinimo etiketėmis taisyklės

Pakavimo įmonės, kurioms suteikiamas atitikties sertifikatas, pakuočių etiketėse privalo įrašyti „Denominación de Origen „Melocotón de Calanda“ (SKVN „Melocotón de Calanda“)“, be to, priklijuoti numeruotą etiketės nugarėlę, kuri naudojama kaip parduodamo produkto atsekamumo sertifikatas.

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas

Saugoma kilmės vietos nuoroda „Melocotón de Calanda“ pažymėtų persikų auginimo vietovė – tai Aragono autonominės srities rytuose, tarp Teruelio ir Saragosos provincijų esantis gamtinis regionas.

Geografinę vietovę sudaro šios savivaldybės:

Aguaviva, Albalate del Arzobispo, Alcañiz, Alcorisa, Alloza, Andorra, Arens de Lledó, Ariño, Berge, Calaceite, Calanda, Caspe, Castelserás, Castelnou, Castellote, Chiprana, Cretas, Escatrón, Fabara, Fayón, Foz-Calanda, Fuentespalda, Híjar, Jatiel, La Fresneda, La Ginebrosa, La Puebla de Híjar, Lledó, Maella, Más de las Matas, Mazaleón, Mequinenza, Molinos, Nonaspe, Oliete, Parras de Castellote, Samper de Calanda, Sástago, Seno, Torre de Compte, Urrea de Gaén, Valderrobres, Valdeltormo ir Valjunquera.

5. Ryšys su geografine vietove

5.1. Geografinės vietovės ypatumai

Istorinis ryšys. „Melocotón de Calanda“ persikams auginti leidžiama naudoti veisles, kurios laikomas auginimo vietovės vietos veislėmis ir buvo išvestos natūralios atrankos būdu, sodininkams per ilgą laiką atrinkus geriausiai prie vietos klimato sąlygų prisitaikiusius klonus. Viduramžių tekstai mini, kad Aragone persikai buvo vadinami „presec“ arba „prisco“, šis pavadinimas dar ir dabar vartojamas Kalandos regione. 1895 m. botanikas J. Pardo Sastrón paskelbė svarbų rašytinį dokumentą apie šiame regione augančių persikų gausą, kuriame nurodė, kad per pusę perpjauti ir saulėje išdžiovinti persikai iš Kalandos buvo siunčiami į 1867 m. Paryžiaus parodą. 1933 m. Enciclopedia Universal Ilustrada Espasa Calpe leidimo skyrelyje „Calanda“ nurodoma, kad persikų auginimas yra labai svarbi veikla šioje Teruelio vietovėje, taip pat minima džiovintų persikų puselių gamyba. Anot oficialių statistinių duomenų, 1953 m. Kalandos konservų pramonė perdirbo 4 000 dėžių šioje vietovėje išaugintų persikų į vaisius sirupe.

Remiantis istoriniais liudijimais, „Melocotón de Calanda“ pavadinimas tapo žinomas penktajame dešimtmetyje, ėmus auginti daugiau persikų ir susidūrus su Viduržemio jūros margasparnėmis (Ceratitis capitata); sodininkai, norėdami persikus apsaugoti nuo šių vabzdžių, pradėjo juos dėti į maišelius. Septintojo dešimtmečio leidiniuose apie vaisius pradėti minėti „Melocotón de Calanda“ persikai, o aštuntajame dešimtmetyje vykusioje nacionalinėje Leridos žemės ūkio parodoje šis vaisius keletą metų iš eilės pelno apdovanojimus. Devintojo dešimtmečio pradžioje buvo suprasta, kad reikia teikti paraišką dėl kilmės vietos nuorodos „Melocotón de Calanda“, o pagrindinių šalies rinkų Mercamadrid ir Mercabarna statistiniuose duomenyse šie vaisiai pradedami nurodyti pateikiant jų geografinį pavadinimą.

Gamtinis ryšys. „Melocotón de Calanda“ auginimo vietovė išsidėsčiusi Martín, Guadalope ir Matarraña upių slėniuose; šios upės išteka iš Pirėnų masyvo priekalnių, drenuoja vadinamąją žemutinio Aragono teritoriją ir įteka į Ebrą. Taigi ši vietovė yra Ebro daubos pietryčiuose.

Reljefas lygus arba šiek tiek kalvotas, aukštis – nuo 122 metrų Kaspėje iki 325 metrų Alkanjise ir 466 metrų Kalandoje. Upių vagos reljefą daugiau ar mažiau skaido blokais. Dirvožemis yra kalkingas, su karbonatų ir gipso sluoksniais, kurie būdingi ežeringų vietovių nuosėdoms, susidariusioms esant šiltam ir sausam mioceno periodo klimatui.

Vidutinis metinis kritulių kiekis – 327,9 mm Kaspėje, 361,1 mm Albalatėje del Arzobispo ir 367,9 mm Alkanjise. Lietingiausi būna gegužės ir spalio mėnesiai, pavasarį iškrenta 27 % kritulių, vasarą – 20 %, rudenį – 34 %, o žiemą – 19 %.

Vidutinė metinė temperatūra – apie 14,3 °C Albalatėje del Arzobispo ir Alkanjise, 15 °C – Kaspėje. Tai yra aukščiausia centrinių Ebro slėnio vietovių temperatūra. Vidutinė aukščiausia temperatūra – 19,9 °C Alkanjise, 20,1 °C Albalatėje del Arzobispo ir 20,6 °C Kaspėje, o vidutinė žemiausia – atitinkamai 8,8 °C, 8,5 °C ir 9,3 °C. Vidutinė aukščiausia temperatūra nustatyta liepos mėn. – 24,2 °C Alkanjise ir 25,1 °C Kaspėje, o žemiausia – sausio mėn., tarp 5,6 °C Alkanjise ir 6,7 °C Albalatėje del Arzobispo. Iš šių duomenų matyti, kad metinis temperatūrų svyravimas yra didelis (daugiau nei 18 °C) ir priklauso nuo žemyninio klimato, daugiausia susijusio su vietovės išsidėstymu Ebro daubos centre.

Aukščiausia temperatūra viršija 25 °C nuo kovo iki spalio mėn., nors dažniausiai taip atsitinka nuo gegužės mėn. (per jį šilumos ribos viršijamos daugiau nei pusę laiko) ir spalio mėn. (per kurį tokia temperatūra išsilaiko 5–10 dienų). Vasaros mėnesiais dienos temperatūra būna aukštesnė nei 25 °C, o vidutinė aukščiausia temperatūra viršija 35 °C (liepos mėn. aukščiausia temperatūra siekia 37,2 °C Albalatėjė ir Alkanjise ir 38,3 °C Kaspėje).

Kitas būdingas vietovės klimato bruožas – temperatūros inversija. Anticikloniniu žiemos laikotarpiu šaltas oras leidžiasi žemyn, dėl to susidaro šaltas ilgalaikis rūkas, o temperatūra neviršija 6 °C; tačiau didesniame aukštyje, kur rūko nėra, aukščiausia temperatūra gali viršyti 15 °C.

5.1. Produkto ypatumai

Auginimo sąlygos. Visų klonų morfologinės ir veislių atpažinimo savybės, nustatytos remiantis International Union for the Protection of New of Plants (U.P.O.V.) standartais, yra labai panašios. Esama skirtumų, susijusių su sveikatos aspektu, produktyvumu, vaisiaus dydžiu ir forma, todėl, siekiant pagerinti šiuos aspektus, 1980 m. buvo pradėta vykdyti klonų atranka. Be to, šių klonų vaisiai sunoksta vėlai (rugsėjo pabaigoje – lapkričio pradžioje), yra geltonos spalvos ir tvirto minkštimo.

Pagal vaisių sunokimo laikotarpį klonai skirstomi į tokias grupes:

San Miguel arba ankstyvieji Vaisiai sunoksta rugsėjo 20 d. – spalio 5 d. Del Pilar Vaisiai sunoksta spalio 5–15 d. Taip pat vadinami „spalio 8-osios“ klonais. Vėlyvieji Sunoksta nuo spalio 15 d. iki derliaus metų pabaigos, kai kuriose geografinės vietovės dalyse – iki pirmųjų lapkričio dienų.

Fiziologiniu požiūriu Amarillo Tardío veislė sudaryta iš klonų, kuriems, kad pereitų iš žiemos latentinio periodo, reikia daug šalčio valandų (ne mažiau kaip 1 000 valandų per metus) ir ilgos vasaros, kad sunoktų po ilgai trunkančio nokimo laikotarpio.

U.P.O.V. pateikė informaciją apie tokias jų morfologines savybes:

Medis Tvirtas ir tiesus, labai išsišakojęs, Red Haven tipo. Žiedpumpuriai, skirtingai nei kitų veislių, formuojasi ne ant tvirtų mišrių šakų, o ant silpnų pumpurų („gegužės šakelių“ tipo), dėl to, norint sulaukti vaisių, šios veislės medžius reikia genėti kitaip. Lapas Didelis, su nektarinėmis ant inkstų formos lapkočių. Rudenį lapai nukrenta vėlai, būdingos aukso spalvos lapai ilgai išlieka ant medžio. Žiedas Žydėjimas pusiau vėlyvas, kiek vėlesnis už Red Haven veislės, kovo mėnesį. Žiedpumpuriai gausūs, žydėjimas trunka 12–18 dienų. Žiedlapiai dideli ir apvalūs, rausvos spalvos, piestelės stigma tokio pat aukščio kaip kuokelio dulkinė. Vaisius Didelis arba labai didelis, didesnio nei 73 mm skersmens ir sveria daugiau nei 200 gramų. Dėl naudojamų popierinių apsauginių maišelių, kuriuose vaisiai auga, jie įgauna tolygią kreminę arba šiaudų spalvą, nors dėl antocianino gali būti pastebimos vos matomos dėmelės. Vaisius šiek tiek pūkuotas, minkštimas tvirtas, geltonos spalvos, antocianinių dėmelių nėra nei minkštime, nei aplink kauliuką, prie kurio minkštimas visiškai prisitvirtinęs. Kauliukas yra kiaušinio formos ir, palyginti su vaisiaus dydžiu, mažas.

5.3. Priežastinis geografinės vietovės ir produkto, kuriam suteikta SKVN, kokybės ar savybių arba geografinės vietovės ir kurios nors produkto, kuriam suteikta SGN, savybės, gero vardo ar kitos ypatybės ryšys

Klimato sąlygų poveikis vaisių kokybei yra gerai žinomas daugiamečių kultūrų ryšio su vietove bruožas. Iš tiesų įprasta tam tikrų vietovių klimatologija ir skirtingų metų duomenų skirtumai toje pačioje vietovėje įrodo svarbų klimato poveikį derliaus kokybei.

Kalbant apie šį kriterijų, pagrindinės vaisiaus juslinės savybės daugiausia priklauso nuo temperatūros. Visų pirma reikia pabrėžti, kad įprastomis sąlygomis temperatūra persikų auginimui svarbesnė už kritulius (vandens trūkumą), nes didžiojoje dalyje persikų sodų (95 %) įdiegtos drėkinimo sistemos.

Tarp pagrindinių klimato veiksnių, dėl kurių žemutiniame Aragone paplito ir pradėtos auginti vėlyvosios vietos persikų veislės – geografinės vietovės žiemos temperatūra, dėl kurios susidaro daug šalčio valandų, reikalingų, kad šie itin pažeidžiamų veislių augalai pereitų iš latentinio periodo (kuris trunka nuo lapų nukritimo iki žydėjimo pradžios).

Fiziologiniu požiūriu Amarillo Tardío veislė sudaryta iš klonų, kuriems, kad pereitų iš žiemos latentinio periodo, reikia daug šalčio valandų (ne mažiau kaip 1 000 valandų per metus).

Žemutiniame Aragone lapkričio, gruodžio ir sausio mėnesių šalčio valandų visiškai pakanka nustatytiems persikų auginimo poreikiams (vietovėje skaičiuojama mažiau kaip 950 šalčio valandų).

Be to, žydėjimo ir vaisių mezgimo laikotarpiu neigiama temperatūra turėtų būti artimesnė nuliui, kad būtų sukrauti žiedai ir pradėtų vystytis tinkamas vaisių skaičius, nes būsimas vaisiaus dydis yra tiesiogiai susijęs su temperatūra, nustatyta po žydėjimo, tiksliau, temperatūra, kuri nustatoma tarp visiško sužydėjimo dienos (F2) ir F2 + 40 dienos. Aiškiai įrodyta (Warrington ir kiti, 1999 m.), kad didžiausios ir mažiausio temperatūros santykiui pasikeitus nuo 9/3 °C iki 25/15 °C, ląstelės didėja aštuonis kartus greičiau. Jei oras šaltas, ląstelių būna mažiau ir mažesnio dydžio, dėl to mažėja galutinis vaisiaus dydis.

Kitas svarbus aspektas – tinkama temperatūra visu augimo ciklu, visų pirma rugsėjo ir spalio mėn., prisidedanti prie šių veislių vegetacinio vystymosi ir reprodukcijos.

Žemutiniame Aragone aukščiausia temperatūra viršija 25 °C nuo kovo iki spalio mėn., nors dažniausiai taip atsitinka nuo gegužės mėn. (per jį šilumos ribos viršijamos daugiau nei pusę laiko) ir spalio mėn. (per kurį tokia temperatūra išsilaiko 5–10 dienų). Vasaros mėnesiais dienos temperatūra būna aukštesnė nei 25 °C, o vidutinė aukščiausia temperatūra viršija 35 °C (liepos mėn. aukščiausia temperatūra siekia 37,2 °C Albalatėjė ir Alkanjise ir 38,3 °C Kaspėje).

Aptariamos geografinės vietovės metiniai temperatūros svyravimai yra palankūs Tardío amarillo de Calanda veislės persikų vegetaciniam vystymuisi ir reprodukcijai.

Taigi, dėl žiemos temperatūros susidaro pakankamai šalčio valandų, reikalingų pereiti iš ramybės būsenos, ir dėl šilto klimato visu augimo ciklu (nuo kovo iki lapkričio mėn.) šių veislių persikai užauga labai geros kokybės.

Aragono vyriausybei priklausančiame Alkanjiso komunoje (kurioje auginama daugiausia SKVN persikų) esančiame eksperimentiniame ūkyje atlikus Tardíos amarillos de Calanda veislės atrinktų klonų (Jesca, Calante ir Evaisa) tyrimus paaiškėjo, kad keturis metus (2000, 2001, 2003 ir 2004 m.) kilmės vietovėje tirtiems persikams būdingos šios pagrindinės savybės: cukraus kiekis didesnis nei 14 Brikso laipsnių, vaisiai yra dideli ir labai tvirti.

Saugoma kilmės vietos nuoroda „Melocotón de Calanda“ pažymėtų persikų auginimui leidžiama naudoti Tardío amarillo veislės augalinę medžiagą.

Tai yra auginimo vietovės vietos veislė, išvesta per ilgą laiką natūraliai atrenkant medžius, išaugusius iš geriausiomis agronominėmis savybėmis pasižyminčių medžių vaisių kauliukų; šiuos medžius laikui bėgant išplatino patys sodininkai, vegetatyviniu būdu daugindami tuos, kurie geriausiai prisitaikydavo prie dirvožemio ir klimato sąlygų. Taip buvo išvesta autentiška vietos veislė.

1980 m. Aragono institucijos (Servicios de Investigación Agraria y Extensión Agraria) pradėjo Tardío amarillo veislės klonų ir sanitarinę atranką, kad pagerintų „Melocotón de Calanda“ nuoroda pažymėto produkto kokybę ir jį standartizuotų. Taip buvo ištirta visa „Melocotón de Calanda“ auginimo vietovė, siekiant nustatyti tipiškiausius Tardío amarillo veislės klonus, kurie pasižymi geriausiomis agronominėmis savybėmis ir veda didžiausius vaisius. Po šios pirminės atrankos Žemės ūkio ministerijai pavaldus Ispanijos augalų veislių biuras (Oficina Española de Variedades Vegetales) įregistravo ir saugomomis paskelbė veisles Jesca (registracijos numeris 1989/2450), Calante (Registracijos numeris 1989/2447) ir Evaisa (registracijos numeris 1989/2449), iš kurių šiuo metu išauginama daugiausia SKVN „Melocotón de Calanda“ pažymėtų persikų.

IŠVADA. Tardíos amarillos de Calanda veislė ir jos atrinkti klonai yra prisitaikę prie aplinkos, iš kurios jie kilę.

Nuoroda į specifikacijos paskelbimą

(Reglamento (EB) Nr. 510/2006 (4) 5 straipsnio 7 dalis)

http://www.aragon.es/estaticos/GobiernoAragon/Departamentos/AgriculturaGanaderiaMedioAmbiente/AgriculturaGanaderia/Areas/08_Calidad_Agroalimentaria/02_Alimentos_calidad_diferenciada/pliegodecondicionesMelocotondeCalanda.pdf

(1) OL L 343, 2012 12 14, p. 1.

(2) OL L 93, 2006 3 31, p. 12. Pakeistas Reglamentu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) Pakeistas Reglamentu (ES) Nr. 1151/2012.

(4) Žr. 3 išnašą.