[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 2009.10.22 KOM(2009)557 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl tarpvalstybinės įmonių e. prekybos su vartotojais Europos Sąjungoje KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl tarpvalstybinės įmonių e. prekybos su vartotojais Europos Sąjungoje Įvadas 1. Šiuo metu, kai namų ūkiai patiria finansinių sunkumų, Europos vartotojai praleidžia daugiau laiko ieškodami pasiūlymų internete ir juos lygindami, tikėdamiesi rasti pigiausių variantų. Tarpvalstybinė prekyba internete vartotojams pirmiausia naudinga dėl šių dviejų priežasčių: didesnės produktų įvairovės ir galimybės sutaupyti pinigų. Atokiose vietovėse gyvenantys vartotojai taip pat turi naudos, nes gali pigiai įsigyti prekių. Įmonėms ji reiškia naujas rinkas, naujus klientus ir atlygį novatoriškoms ir konkurencingoms bendrovėms. Internetinės mažmeninės vidaus rinkos galimybės yra didelės. 2. Tačiau dėl esamų vidaus rinkos kliūčių Europos e. prekyba vis dar labai susiskaidžiusi pagal valstybių teritorijas. Vartotojai dažniausiai negali pateikti užsakymo kitoje ES valstybėje įsikūrusiam internetiniam prekiautojui. Mažmenininkai per dažnai nevykdo vartotojų, norinčių pirkti kitoje šalyje, užsakymų. Įmonės kartais vengia prekiauti tarpvalstybiniu mastu arba plėsti savo veiklą, kuri apimtų visą ES arba keletą valstybių. 3. Komisija išanalizavo tarpvalstybinę e. prekybą ES ir nustatė esamas kliūtis[1]. Šiame komunikate nagrinėjamas dabartinės politinės sistemos poveikis prekių pardavimui vykdant tarpvalstybinę e. prekybą (e. prekyba paslaugomis nenagrinėjama). Jame taip pat pateikiami duomenys apie prarandamų galimybių mastą ir siūlomos priemonės. Vartotojų pasitikėjimui internetine aplinka įtakos turi daugybė veiksnių, pavyzdžiui, nerimas dėl asmens duomenų apsaugos, padirbtų produktų rizikos arba naujų rūšių nesąžiningos komercinės veiklos internete. Šios internetinės aplinkos problemos yra bendro pobūdžio; jos nėra laikomos konkrečiomis kliūtimis vartotojams arba prekiautojams užsiimti tarpvalstybine prekyba. Todėl šiame komunikate jos nėra nagrinėjamos. Susiskaidžiusi internetinė vidaus rinka 4. Nors e. prekyba klesti nacionaliniu lygmeniu, vartotojams vis dar palyginti neįprasta pirki prekes (arba paslaugas) internetu iš kitos valstybės narės. Šalies ir tarpvalstybinės e. prekybos atotrūkis didėja dėl vidaus rinkos kliūčių. Nuo 2006 m. iki 2008 m. visų ES vartotojų, internetu pirkusių mažiausiai vieną daiktą, dalis per praėjusius metus padidėjo nuo 27 % iki 33 %, o tarpvalstybinė e. prekyba beveik nepakito (padidėjo nuo 6 % iki 7 %)[2]. 5. Visoje Europoje vartotojai pripažįsta, kad tarpvalstybinė prekyba turi privalumų, nors jie tuo dar nesinaudoja. Trečdalis ES gyventojų apsvarstytų galimybę įsigyti prekę ar paslaugą internetu iš kitos valstybės narės, jei ta prekė ar paslauga būtų pigesnė ar geresnė[3]. Beveik tiek pat gyventojų taip pat pasiruošę atlikti pirkimo sandorį kita kalba, o 59 % mažmenininkų yra pasirengę vykdyti sandorius daugiau nei viena kalba[4]. 6. Tarptautinė prekyba – paskata įmonėms plėsti klientų ratą ir įsilieti į naujas rinkas, tačiau užsienio klientus aptarnauti pasirengusių internetinių parduotuvių yra nedaug. Nors 51 % 27 ES valstybių narių mažmenininkų prekes parduoda internetu, tik 21 % jų užsiima tarpvalstybine prekyba. Tarpvalstybinę prekybą vykdantys mažmenininkai paprastai savo prekes parduoda tik keliose valstybėse narėse: dauguma šių mažmenininkų prekiauja tik vienoje ar dviejose valstybėse narėse ir tik 4 % – 10 ar daugiau valstybių narių[5]. Integruotos internetinės vidaus rinkos nauda Didesnė tikimybė rasti pigesnių pasiūlymų 7. Perkant internetu kitoje šalyje padidėja tikimybė sutaupyti pinigų, nes yra daugiau tų pačių produktų pasiūlymų. Vartotojas apie skirtingas galimybes sutaupyti pinigų sužinos tik pirkimo proceso metu ieškodamas produktų ir lygindamas pasiūlymus. Visoje ES atlikus internetinių parduotuvių tyrimą, paaiškėjo, kiek vartotojai galėtų sutaupyti pasirinkę tikrus tarpvalstybinius sandorius. 8. 27 ES valstybėse narėse įsikūrusiems tyrėjams buvo nurodyta sudaryti 100 labiausiai internetu perkamų produktų sąrašą ir užfiksuoti bendrą kainą, kurią jie būtų sumokėję už tas prekes. Radus šalies ir tarpvalstybinius pasiūlymus, buvo galima palyginti jų kainą, į kurią buvo įskaičiuoti pristatymo mokesčiai ir išlaidos. 1 diagramoje pavaizduota, kokia didelė yra tikimybė sutaupyti pasirinktus tarpvalstybinius pasiūlymus, net ir tuo atveju, kai manoma, kad jie turėtų būti 10 % pigesni tam, kad vartotojams būtų patrauklu prekes pirkti kitose šalyse[6]. 1 diagrama. Paieškos atvejų, kai geriausias tarpvalstybinis pasiūlymas buvo pigesnis arba mažiausiai 10 % pigesnis už geriausią šalies pasiūlymą, procentas [pic] Šaltinis – „YouGovPsychonomics“ (2009 m.). 9. 13 iš 27 ES valstybių narių (Portugalijoje, Italijoje, Slovėnijoje, Ispanijoje, Danijoje, Rumunijoje, Latvijoje, Graikijoje, Estijoje, Suomijoje, Vengrijoje, Kipre ir Maltoje) puse visų ieškotų produktų tyrėjai galėjo rasti kitose valstybėse, kuriose jie buvo mažiausiai 10 % pigesni nei geriausias vidaus rinkos pasiūlymas. Šis faktas patvirtina, kad vykdant tarpvalstybinę prekybą yra daugiau galimybių tą patį produktą rasti pigiau (įskaičiavus visas išlaidas)[7]. Galimybė gauti vidaus rinkoje nesiūlomų produktų 10. Keliose valstybėse internete negalima rasti daug produktų. Todėl tarpvalstybinės prekybos privalumas tas, kad vartotojai gali rasti produktų, kurie nėra parduodami internetu jų šalyje. Taigi yra labai didelė tikimybė, kad atsiras ilgas sąrašas produktų, kuriuos pardavinėti nacionaliniu lygmeniu, visų pirma mažesnių valstybių narių vidaus rinkose, būtų neekonomiška. 2 diagrama. Produktų paieškos atvejų, kai buvo rasti tik tarpvalstybiniai pasiūlymai, procentas [pic] Šaltinis – „YouGovPsychonomics“ (2009 m.). 11. Visoje ES atlikus internetinių parduotuvių tyrimą, paaiškėjo, kad kai kuriose valstybėse internete itin sunku rasti daugelį šalies rinkos pasiūlymų (žr. 2 diagramą). Tai itin būdinga mažesnėms rinkoms, todėl tarpvalstybinė prekyba yra vienintelė išeitis pirkėjams įsigyti tam tikrų produktų, jei mažmenininkai yra pasirengę jiems juos tiekti. Tyrėjai Kipre, Maltoje, Liuksemburge, Lietuvoje, Latvijoje, Airijoje, Belgijoje, Estijoje, Portugalijoje ir Suomijoje nerado mažiausiai pusės ieškotų produktų, kurie būtų siūlomi internete šių šalių rinkose[8]. Internetinės vidaus rinkos susiskaidymo mastas 12. Deja, priešingai tam, ko būtų galima tikėtis, atsižvelgiant į tai, kad e. prekybos nevaržo valstybių sienos, vartotojų galimybės naudotis tarpvalstybiniais pasiūlymais yra nevienodos: kai kurių šalių vartotojai beveik neras užsienio parduotuvių, kurios būtų pasirengusios priimti jų užsakymą. Nors techniškai vartotojai internete gali rasti pasiūlymų, tam tikru metu jiems vykdant užsakymą jų sandoris bus nutrauktas. 13. Visoje ES atlikus internetinių parduotuvių tyrimą, nustatytas problemos mastas. Iš viso atlikta 10 964 tarpvalstybiniai tyrimai. Vidutiniškai tik 39 % atvejų buvo techniškai įmanoma pateikti užsakymą internetinei parduotuvei, kuri nebuvo įsisteigusi vartotojo šalyje. 61 % visų užsakymų būtų nepavykę dėl to, kad prekiautojai atsisako aptarnauti vartotojo šalį arba dėl kitų priežasčių (pvz., techninių problemų arba dėl to, kad nebuvo galimas tam tikras mokėjimo būdas)[9]. 3 diagrama. Techniškai galimi tarptautiniai pasiūlymai, kurių vartotojams užsisakyti nepavyko [pic] Šaltinis – „YouGovPsychonomics“ (2009 m.). 14. Daug internetinių parduotuvių nepasirengusios aptarnauti visų ES valstybių vartotojų. Daugiausiai užsakymų nepavyksta atlikti Belgijos, Bulgarijos, Latvijos, Maltos ir Rumunijos pirkėjams (žr. 3 diagramą). Daug parduotuvių skirsto vartotojus pagal jų gyvenamąją vietą. Pavyzdžiui, daug tyrėjų negalėjo prisiregistruoti svetainėje tam, kad galėtų tęsti sandorį, daug internetinių parduotuvių atsisakė siųsti prekes į pirkėjo šalį ir daugybė mokėjimo už tarpvalstybinius sandorius būdų nebuvo įmanomi[10]. Tarptautinės e. prekybos norminių kliūčių pašalinimas 15. Daugelį metų ES lygmens reguliavimo institucijos skyrė daug dėmesio tarpvalstybinės e. prekybos kliūtims. Tačiau reikia padaryti daugiau, siekiant integruotos mažmeninės vidaus rinkos. 2009 m. kovo mėn. Komisijos ataskaitoje pateikta išsami kliūčių, stabdančių vartotojus ir įmones, analizė[11]. 16. Europos mažmenininkams pagrindinės tarptautinės e. prekybos reglamentavimo kliūtys yra vartotojų apsaugos taisyklių ir kitų taisyklių, kaip antai PVM, perdirbimo mokesčių ir rinkliavų, susiskaidymas. Šios taisyklės valstybėse narėse įgyvendinamos labai skirtingai, todėl įmonėms, ketinančioms vykdyti tarpvalstybinę prekybą, verslo aplinka yra sudėtinga, brangi ir nenuspėjama. Todėl siekiant pakeisti mažmenininkų elgesį ir gerinti vartotojų galimybes, labai svarbu priimti teisės aktų pasiūlymus, kuriais siekiama spręsti šias problemas. 17. Vartotojai, bandydami pirkti internetu kitoje šalyje, susiduria su kai kuriomis problemomis. Dažniausiai užsienio internetiniai prekiautojai atsisako priimti kitoje šalyje gyvenančių vartotojų užsakymus. Vartotojai taip pat nėra tikri, ką daryti ir į ką jie turėtų kreiptis, iškilus problemai, visų pirma tuo atveju, kai sprendžiamas su užsienio prekiautoju susijęs skundas. 18. Atsižvelgiant į tai, kad nustatytos problemos yra painios ir tarpusavyje susijusios, yra būtina daugialypė strategija. Kitame skirsnyje prioritetine tvarka pateikti veiksmai, pagrįsti svarbiausių neišspręstų problemų analize. Nors svarbus yra kiekvienas veiksmas, tam, kad būtų atvertos tarpvalstybinės e. prekybos galimybės, būtina įgyvendinti visus veiksmus. Spręsti vartotojų apsaugos taisyklių susiskaidymo problemą 19. Dėl skirtingų sutartims taikomų vartotojų apsaugos taisyklių ir taisyklių dėl įstatymų kolizijos, prekiautojai, norintys prekiauti keliose valstybėse narėse, patiria daug papildomų su reikalavimų laikymusi susijusių išlaidų. Vartotojų teisių direktyvos pasiūlyme daugiausia dėmesio bus skiriama šiai svarbiausiai mažmeninės vidaus rinkos kūrimo kliūčiai. Šiuo pasiūlymu siekiama į vieną dokumentą sujungti keturias galiojančias vartotojų apsaugos direktyvas ir taip supaprastinti bei atnaujinti taikomas taisykles, pašalinti vidaus rinkos kliūtis[12] ir išvengti daugybės skirtingų taisyklių taikymo. 20. Todėl pasiūlymu bus nustatytas bendras visiškai suderintas nagrinėjamosios srities taisyklių, kuriomis būtų užtikrintas bendras aukštas vartotojų apsaugos lygis visoje Bendrijoje ir sudarytos galimybės prekiautojams pardavinėti prekes vartotojams 27 valstybėse narėse tokiu pat būdu kaip jų šalies rinkoje, pavyzdžiui, naudojant tas pačias standartines sutarčių sąlygas ir informacinę medžiagą, rinkinys. Priėmus pasiūlymą, bus itin sumažintos prekiautojų patiriamos su reikalavimų laikymusi susijusios išlaidos, o vartotojams bus užtikrinta aukšto lygio apsauga. 21. Be to, priėmus pasiūlymą, bus sustiprinta vartotojų apsauga ir tarpvalstybinių e. prekybos sutarčių vykdymas, o taikinimo tarpininkams bus lengviau spręsti ginčus be teismo įsikišimo. Komisija ragina Europos Parlamentą ir Tarybą deramai atsižvelgti į šio pasiūlymo svarbą. Užtikrinti veiksmingą Paslaugų direktyvos 20 straipsnio vykdymą 22. Paslaugų direktyvos 20 straipsnio 2 dalimi siekiama naujoviškai pašalinti vieną iš svarbiausių tarpvalstybinės prekybos kliūčių, visų pirma reikalaujant, kad valstybės narės liautųsi diskriminavusios prekiautojus, kai atsisakoma parduoti prekes ar vartotojai skirstomi pagal tautybę ar gyvenamąją vietą[13]. 23. Nors diskriminuoti draudžiama, prekiautojai gali taikyti „skirtingas prieigos sąlygas, kai tuos skirtumus tiesiogiai pateisina objektyvūs kriterijai“, kurie tam tikrais atvejais gali būti reglamentavimo kliūtys. Todėl tokių kliūčių šalinimu, kaip nurodyta šiame komunikate, bus papildyta 20 straipsnio 2 dalis, sumažinant galimas priežastis prekiautojams taikyti minėtus kriterijus. 24. Atsižvelgiant į 20 straipsnio 2 dalies svarbą tarpvalstybinei prekybai, jos visiškas įgyvendinimas ir veiksmingas vykdymas yra labai svarbus Komisijos prioritetas. Todėl Komisija, siekdama užtikrinti, kad 20 straipsnio 2 dalis būtų įgyvendinta iki 2009 m. pabaigos, valstybėms narėms pateikia gaires ir ketina aktyviai stebėti, kaip šį straipsnį vykdo nacionalinės valdžios institucijos ir teismai. Didinti tarpvalstybinio vykdymo veiksmingumą 25. Vartotojai bus labiau pasitikinčiais tarpvalstybiniais pirkėjais, jei žinos, kad vartotojų apsaugos institucijos stebi prekiautojų komercinę veiklą. Reguliariais bendrais už vartotojų apsaugos teisės aktų vykdymą atsakingų institucijų pagal Reglamentą dėl bendradarbiavimo vartotojų apsaugos srityje rinkos priežiūros veiksmais (patikrinimais) nacionalinės valdžios institucijoms buvo sudarytos sąlygos tirti pažeidimus ir užtikrinti vartotojų apsaugos teisės aktų laikymąsi[14]. 26. 2009 m. gegužės mėn. atlikus naują elektroninės įrangos pardavimo internetu svetainių patikrinimą, 55 % svetainių nustatyti pažeidimai. Dažniausios nustatytos problemos, susijusios su klaidinančia, trūkstama arba nepakankama informacija apie vartotojų teises, bendras išlaidas ir prekiautojo kontaktinius duomenis, todėl būtina užtikrinti, kad būtų geriau vykdomos Elektroninės prekybos direktyvos nuostatos ir vartotojų apsaugos taisyklės. Įgyvendindamos minėtas nuostatas ir taisykles, valstybės narės kovos su tarpvalstybiniais pažeidimais prašydamos kitų valstybių narių institucijų padėti atlikti tyrimus ir įgyvendinti teisės aktus[15]. 27. Kad būtų pašalintos kliūtys, skatinamas informacijos skaidrumas ir vartotojų pasitikėjimas internetiniais pasiūlymais ir prekiautojais, būtina, kad valstybės narės veiksmingiau vykdytų galiojančias taisykles. Komisija neseniai pateikė keletą konkrečių rekomendacijų, kaip tą padaryti[16]. Kovoti su nesąžininga komercine veikla 28. Nesąžiningos komercinės veiklos direktyvoje (2005/29/EB) nustatytas bendras taisyklių dėl teisėtos ir draudžiamos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu visoje ES rinkinys[17]. Siekiant užtikrinti, kad internetiniai mažmenininkai galėtų prekiauti ir reklamuoti savo prekes paprastesnėje ir nuspėjamoje norminėje aplinkoje, o vartotojai galėtų pasitikėti internetiniais pasiūlymais, šiuo metu yra svarbu, kad nacionaliniai teisės aktų vykdytojai užtikrintų vienodą Direktyvos įgyvendinimą. 29. Todėl iki 2009 m. pabaigos Komisija paskelbs gaires, kuriose, be kita ko, bus aptartos naujos Direktyvoje nustatytos sąvokos, siekdama skatinti vienodą teisės aktų aiškinimą ir taikymą. Taip rimtiems prekiautojams bus lengviau užsiimti tarpvalstybine veikla, visų pirma vykdoma internetu. Veiksmingai tarpvalstybiniu lygmeniu vykdant teisės aktus, susijusius su nesąžininga veikla, bus stiprinamas vartotojų pasitikėjimas, o sąžiningiems prekiautojams bus lengviau konkuruoti su sukčiaujančiais prekiautojais. Skatinti alternatyvias ginčų sprendimo sistemas ir tarpvalstybinę ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrą 30. Be įgyvendinamų vykdymo veiksmų, ES lygmeniu buvo nustatytos tam tikros priemonės, kuriomis būtų lengviau įgyvendinami veiksmingi taisomieji veiksmai: 2009 m. pradėjus taikyti ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrą (taikomą tarpvalstybiniuose ginčuose) supaprastėjo ir pagreitėjo bylinėjimasis, kai ieškinio suma neviršija 2 000 EUR, ir sumažėjo su juo susijusios sąnaudos; priėmus direktyvą dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų buvo sustiprintas ginčų taikinamasis tarpininkavimas[18]. 31. Komisija taip pat sudaro geresnes sąlygas vartotojams spręsti internetinius tarpvalstybinius ginčus nesikreipiant į teismą, o pasinaudojant Europos vartotojų centrų tinklu, jungiančiu 400 alternatyvių ES ginčų sprendimo institucijų[19]. Komisija toliau rems šias priemones, paskelbdama vartotojams skirtas ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūros gaires, sukurdama ES e. teisingumo portalą ir toliau skatindama Europos vartotojų centrų tinklo veiklą. Supaprastinti nuotolinės prekybos įmonių prievoles teikti informaciją apie PVM 32. Šiuo metu internetiniai prekiautojai privalo registruotis PVM mokėtojais kiekvienoje šalyje, kurioje jų metinis pardavimas viršija tam tikrą ribą, o tai jiems sukelia papildomų problemų, nes ribiniai dydžiai ir PVM tarifai įvairiose šalyse skiriasi. 33. Komisija pasiūlė nustatyti neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims vieno langelio sistemą, kad prekiautojai galėtų vykdyti tam tikras PVM prievoles, pavyzdžiui, registruoti ir pateikti PVM deklaracijas savo valstybėje narėje, ir būtų supaprastinta nuotolinės prekybos tvarka, visoje ES nustatant bendrą 150 000 EUR ribą[20]. 34. Be to, dabar nuotolinės prekybos įmonių reikalaujama visada pateikti išsamią PVM sąskaitą faktūrą net tuo atveju, kai to nereikalaujama iš tas pačias prekes tam pačiam klientui parduodančio šalies tiekėjo. Komisija pasiūlė nuotolinės prekybos įmonėms nustatyti supaprastintą sąskaitą faktūrą tam tikromis aplinkybėmis[21]. 35. Priėmus abu pasiūlymus, tarpvalstybinėms nuotolinės prekybos įmonėms būtų daug lengviau vykdyti PVM prievoles. Todėl Komisija ragina Tarybą deramai atsižvelgti į šių pasiūlymų svarbą. Mažinti internetinių įmonių administracinę naštą, susijusią su elektros ir elektroninės įrangos atliekomis 36. Tarpvalstybinei elektronikos prekių (viena iš prekių kategorijų, kurių paklausa internete didžiausia) prekybai taikomos papildomos norminės kliūtys. Kadangi skirtingose valstybėse taisyklės dėl elektros ir elektorinės įrangos atliekų (EEĮ atliekų direktyva) įgyvendinamos nevienodai, internetiniai mažmenininkams taikomi skirtingi mokesčiai už elektros ir elektroninę įrangą bei jos registravimo ir pranešimų apie ją ribiniai dydžiai, o tai gali būti pernelyg didelė kaina tarpvalstybiniams prekiautojams. 37. Naujame pasiūlyme Komisija, patikslindama tam tikras EEĮ atliekų direktyvos nuostatas, įskaitant jos taikymo sritį, siekia suderinti šių taisyklių įgyvendinimą. 16 straipsnyje siūloma suderinti ES gamintojų registraciją ir jų atskaitomybę, suderinant nacionalinius gamintojų registrus. Taip gamintojai, užuot registravęsi kiekvienoje valstybėje narėje atskirai, galėtų registruotis tik vienoje valstybėje narėje, tačiau apie jų veiklą būtų žinoma visoje ES[22]. 38. Įgyvendinus Komisijos pasiūlymą itin sumažėtų praktinių problemų, kylančių taikant dabartinę sistemą. Komisija ragina Europos Parlamentą ir Tarybą deramai atsižvelgti į šio pasiūlymo svarbą. Praktiškai spręsti autorių teisių mokesčių tvarkymo klausimus 39. Nuo 2006 m. nacionalinio ir Europos lygmens suinteresuotosios šalys derasi dėl to, kaip praktiškai spręsti tarpvalstybinio autorių teisių mokesčių, taikomų tuščioms laikmenoms ir įrašomiesiems įtaisams, tvarkymo klausimus. Šiuo metu tarpvalstybiniams prekiautojams gali tekti mokėti autorių teisių mokesčius už tas pačias prekes keliose valstybėse ir apie juos pranešti. 40. Dauguma suinteresuotųjų šalių sutaria, kad dabartinė mokesčių informacijos atskaitomybė, jų mokėjimo ir grąžinimo sistema yra kliūtis tarpvalstybinei e. prekybai. Iki šiol nesusitarta dėl praktinių sprendimų, kuriuos priėmus dabartinės nacionalinės mokesčių sistemos taptų veiksmingesnės. Suinteresuotosios šalys turėtų dėti dar daugiau pastangų, kad būtų greitai priimti sprendimai ir bendrovės galėtų supaprastinti savo tarpvalstybinę logistiką. Prisidėti mažinant internetinės prekybos kliūtis, susijusias su vertikaliaisiais apribojimais 41. Taikant konkurencijos taisykles dėl vertikaliųjų apribojimų itin prisidėta šalinant nederamus e. prekybos apribojimus platinimo susitarimuose – uždrausti konkurenciją pažeidžiantys tarpvalstybinės internetinės rinkodaros ir pardavimo apribojimai[23]. Dabartinis Bendrųjų išimčių reglamentas galios iki 2010 m. gegužės 31 d. Siekdama patikslinti ir supaprastinti minėtas taisykles, šiuo metu Komisija nagrinėja, kaip iki šiol buvo taikomas šis reglamentas. Komisija taip pat svarsto, kaip atliekant dabartinę peržiūrą būtų galima sumažinti pardavimo internetu apribojimus ir padidinti vartotojų gerovę[24]. 42. Kalbant apie išimtinį platinimą, atliekant dabartinę peržiūrą bus toliau tobulinami aktyvaus ir pasyvaus pardavimo skyrimo kriterijai, siekiant nustatyti dažniausiai naudojamą praktiką, kuria, kaip manoma, ribojamas pasyvus pardavimas ir kuria galima pažeisti konkurencijos taisykles. Pavyzdžiui, numanoma nelegali veikla galėtų būti laikoma tokia veikla, kai išimtinio platintojo reikalaujama, kad per jo svetainę vartotojai būtų automatiškai nukreipiami į gamintojo svetainę arba kitų išimtinių platintojų svetaines. Kitas pavyzdys būtų nutraukti vartotojo internetu atliekamą operaciją, kai tik įvedus jo kredito kortelės duomenis paaiškėja, kad adresas nėra teritorijoje, kurios gyventojams skirtos prekės. 43. Kalbant apie atrankinį platinimą, atliekant dabartinę peržiūrą bus tiriama, ar prekiautojų atrankos kriterijai (kaip antai reikalavimas, kad prekiautojas turėtų „fizinę“ parduotuvę) gali būti pateisinami, remiantis vartotojų gerove, ir ar juos taikant nederamai neribojami internetiniai tarpvalstybiniai sandoriai. Atliekant vertikaliąją peržiūrą taip pat bus nagrinėjama, ar gamintojai, naudodami atrankinio platinimo tinklus, atgraso paskirtuosius platintojus nuo interneto naudojimo. 44. Platinimas internetu bus viena iš svarbiausių vykdomos konkurencijos taisyklių dėl vertikaliųjų apribojimų peržiūros sričių. Todėl Komisija atidžiai išnagrinės, ar reikia keisti galiojančias taisykles, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos tarpvalstybinei e. prekybai. Gerinti mokėjimo sistemas ir logistiką bei šalinti technines kliūtis 45. Be to, ES ėmėsi veiksmų siekdama padidinti mokėjimo sistemų sąveiką ir sukurti vientisą tarpvalstybinę rinką, pasitelkiant teisės aktus (Direktyvą dėl mokėjimo paslaugų) ar remiant pramonės atstovų iniciatyvas (Bendrą mokėjimų eurais erdvę[25]. Tačiau vartotojams ir prekiautojams (visų pirma MVĮ) tarpvalstybinis mokėjimo atlikimas ir gavimas internetu visoje ES vis dar yra problema ir pagrindinė nuo tarpvalstybinės prekybos atgrasanti priemonė. 46. 2008 m. priėmus trečiąją Pašto direktyvą, kuria valstybės narės įpareigotos visiškai atverti savo pašto rinkas, suteikta nauja paskata pašto sektoriaus reformai. Visiškai atvėrus rinką, bus sukurta vidaus rinka, o pašto operatoriai galės įsteigti pavaldžiąsias bendroves kitose valstybėse narėse ir tiekti prekes per savo pačių tinklus arba turės daugiau galimybių pasirinkti kurio kitose valstybėse narėse veikiančio pašto operatoriaus Bendrijoje teikiamomis pašto paslaugomis naudotis. Pagerėjusi tarpvalstybinė logistika bus naudinga vartotojams ir prekiautojams[26]. 47. Komisija ir toliau užtikrins, kad būtų šalinamos nepagrįstos prekių prekybos kliūtys vidaus rinkoje ir neatsirastų naujų kliūčių. Papildomi veiksmai siekiant pašalinti su reguliavimu nesusijusias tarpvalstybinės prekybos kliūtis Bendradarbiauti su pramonės atstovais, siekiant skatinti europinę internetinę mažmeninę rinką 48. Vartotojų suvokimą apie internetines galimybes iš dalies lėmė verslo modeliai, pagal kuriuos internetinė vidaus rinka iki šiol gretinta su nacionalinėmis rinkomis. 49. Komisija ragina didžiausias paieškos sistemas ir interneto rinkos dalyvius didinti vartotojų informuotumą apie tarpvalstybinės prekybos galimybes. Internetinės įmonės turėtų rinktis domeno „eu.“, kuris yra vienintelis aukščiausio lygio Europos domenas, vardus, siekdamos panaikinti nacionalinę nuovoką, pagrįstą šalių domenų vardais. Be to, kadangi visos įmonės domeno „.eu“ vardu turi būti registruojamos laikantis Europos taisyklių, pasirinkus domeną „.eu“ tam tikru būdu būtų užtikrinta būtiniausia vartotojų apsauga, o aukšto standarto Europos įmonės, pasirinkdamos domeną „.eu“, galėtų išsiskirti iš kitų įmonių. Prekiautojai turėtų sukurti daugiašales ar ES masto svetaines. 50. Nors internete ir galima rasti tarpvalstybinių pasiūlymų, tam reikia daugiau laiko ir pastangų nei ieškant šalies pasiūlymų, skirtų tos šalies vartotojams. Didžiausiose paieškos sistemose ir kainų palyginimo svetainėse turėtų būti sistemiškiau ir daugiau nei viena kalba pateikiama paieškų klasifikacija arba tarpvalstybinių ir šalies pasiūlymų kainų palyginimas[27]. Aviacijos sektoriaus patirtis parodė, kad daugiakalbės skaidrios svetainės yra geriausias būdas reklamuoti tarpvalstybinius internetinius sandorius[28]. Komisija drauge su rinkos subjektais toliau svarstys, kaip jie galėtų palengvinti tarpvalstybinę e. prekybą. Informuoti vartotojus ir prekiautojus 51. Tarpvalstybinė prekyba internetu dažniau naudinga informuotiems vartotojams, kurie žino savo teises ir gali pastebėti pažeidimus bei apie juos pranešti. Todėl Komisija praplės ir atnaujins 2009 m. gegužės mėn. paskelbtą internetinę priemonę „eYouGuide to your Rights Online“[29] ir toliau rems Europos vartotojų centrų tinklą, teikiantį informaciją ir patarimus kitose valstybėse prekes perkantiems vartotojams. Prekiautojai apie jų pareigas ir galimybes bus informuojami per Europos įmonių tinklą. Stiprinti rinkos stebėseną 52. Be Komisijos siekio geriau stebėti vidaus rinkos mažmeninę prekybą, taip pat bus būtina nuolat stebėti tarpvalstybinę e. prekybą, siekiant užtikrinti, kad politikos formuotojai, už teisės aktų vykdymą atsakingos institucijos ir piliečiai žinotų apie rinkos pokyčius. Be „Eurostato“ tyrimų, Komisija, visapusiškai laikydamasi teisės aktų dėl privatumo ir duomenų apsaugos, toliau bendradarbiaus su Europos centriniu banku ir didžiausiomis kredito kortelių bendrovėmis, kad būtų parengti statistiniai tarpvalstybinės prekybos duomenys, pagrįsti kredito kortelių operacijomis. Išvada 53. Šiame komunikate pateikiamas strategijos, ką daryti, kad tarptautinė e. prekyba būtų vykdoma geriau, pagrindas. Šio tikslo įgyvendinimas būtų naudingas vartotojams, įmonėms ir ES ekonomikos konkurencingumui. Toliau bus atidžiai stebima, kaip įgyvendinami šie veiksmai, parengiant vartotojų rinkos rezultatų suvestinę. [1] Komisijos tarnybų darbo dokumentas „Ataskaita apie tarptautinę e. prekybą ES“, SEC(2009) 283, 2009 3 5 (http://ec.europa.eu/consumers/strategy/facts_en.htm#E-commerce). [2] Speciali „Eurobarometro“ apklausa Nr. 298 „Vartotojų apsauga vidaus rinkoje“ (2008 m.). [3] Speciali „Eurobarometro“ apklausa Nr. 254 „Vidaus rinka. 25 ES valstybių narių piliečių nuomonė ir patirtis“ (2006 m.). [4] Speciali „Eurobarometro“ apklausa Nr. 298 (2008 m.); Greitoji „Eurobarometro“ apklausa Nr. 224 „Įmonių požiūris į tarpvalstybinę prekybą ir vartotojų apsaugą“ (2008 m.). [5] Greitoji „Eurobarometro“ apklausa Nr. 224 (2008 m.). [6] „Anoniminių pirkėjų atliktas tarpvalstybinės e. prekybos ES vertinimas, „YouGovPsychonomics“, informacija surinkta Europos Komisijos užsakymu, 2009 m. [7] „YouGovPsychonomics“ (2009 m.). Reikėtų atsargiau vertinti Kipro ir Maltos rezultatus, nes šiose šalyse buvo labai mažai vidaus rinkos pasiūlymų, kad būtų galima atlikti palyginimą (žr. 1 diagramą). [8] „YouGovPsychonomics“ (2009 m.). [9] „YouGovPsychonomics“ (2009 m.). Tikrinta, ar galima atlikti užsakymą iki galutinio patvirtinimo. Iš tikrųjų nieko nebuvo nupirkta. [10] „YouGovPsychonomics“ (2009 m.). [11] Komisijos tarnybų darbo dokumentas „Ataskaita apie tarpvalstybinę e. prekybą ES“, SEC (2009) 283, 2009 3 5. [12] Direktyvos dėl vartotojų teisių pasiūlymas, COM (2008) 614. [13] 2006 m. gruodžio 12 d. Direktyva 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje. [14] 2004 m. spalio 27 d. Reglamentas (EB) Nr. 2006/2004 dėl nacionalinių institucijų, atsakingų už vartotojų apsaugos teisės aktų vykdymą, bendradarbiavimo. [15] Žr. http://ec.europa.eu/consumers/enforcement/sweep/electronic_goods/index_en.htm. [16] Komunikatas dėl vartotojų acquis vykdymo, COM(2009) 330, 2009 7 2. [17] 2005 m. gegužės 11 d. Direktyva 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje. [18] Reglamentas (EB) Nr. 861/2007, nustatantis Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrą; Direktyva 2008/52/EB dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų. [19] Žr. http://ec.europa.eu/consumers/redress_cons/index_en.htm. [20] Tarybos direktyvos, iš dalies keičiančios Direktyvą 77/388/EEB siekiant supaprastinti pridėtinės vertės mokesčio prievolės vykdymą, pasiūlymas, COM(2004) 728. [21] Direktyvos, iš dalies keičiančios Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos nuostatas dėl sąskaitų faktūrų išrašymo taisyklių, pasiūlymas, COM(2009) 21. [22] Pasiūlymas dėl naujos Direktyvos 2002/96/EB dėl elektros ir elektroninės įrangos atliekų (EEĮ atliekų direktyvos) redakcijos, COM(2008) 810. [23] 1999 m. gruodžio 22 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2790/1999 dėl Sutarties 81 straipsnio 3 dalies taikymo vertikaliųjų susitarimų ir suderintų veiksmų grupėms (Bendrųjų išimčių reglamentas); Komisijos pranešimas „Vertikaliųjų apribojimų gairės“ (2000/C 291/01). [24] Žr. „Apskritojo stalo diskusijos apie internetinę prekybą. Mažmeninės prekybos internetu galimybės ir kliūtys“ (http://ec.europa.eu/competition/consultations/2009_online_commerce/roundtable_report_en.pdf). [25] Direktyva 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje. [26] Direktyva 97/67/EB (iš dalies pakeista Direktyva 2002/39/EB ir Direktyva 2008/6/EB) – Pašto direktyva. [27] Kaip siūloma Komisijos komunikate „Daugiakalbystė – Europos turtas ir bendras rūpestis“, COM(2008)566. [28] Ypač nuo 2008 m. rugsėjo 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1008/2008 dėl oro susisiekimo paslaugų teikimo Bendrijoje bendrųjų taisyklių (nauja redakcija) priėmimo. [29] Žr. http://ec.europa.eu/information_society/eyouguide/navigation/index_en.htm.