KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI 2011 m. konkurencijos politikos ataskaita /* COM/2012/0253 final */





KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI 2011 m. konkurencijos politikos ataskaita Įvadas 2011-ieji buvo neramūs metai. Finansų krizė kai kuriose euro zonos dalyse virto valstybių skolų krize, kuri sukėlė grėsmę bankų sektoriui ir daugelio Europos vyriausybių fiskaliniam tvarumui. Dėl jos taip pat labai sumažėjo kredito srautai į realiąją ekonomiką. Tomis ekonominėmis aplinkybėmis sąžininga konkurencija tebėra viena esminių visiško vidaus rinkos sukūrimo sąlygų ir viena pagrindinių bendros strategijos, kuria siekiama prisidėti prie Europos ekonomikos gaivinimo ir klestėti pasaulyje, sudedamųjų dalių. Šiame komunikate supažindinama, kaip 2011 m. Komisija naudojo konkurencijos politiką kaip priemonę finansų ir valstybių skolų krizėms įveikti ir kaip konkurencijos politika ir jos įgyvendinimo veiksmai, kurių imtasi per visus metus, apskritai padėjo siekti platesnių strategijos „Europa 2020“ politikos tikslų ir parėmė augimą, darbo vietų kūrimą ir ES ekonomikos konkurencingumą. Šiame komunikate naudojant naują formatą pateikiama neišsami Komisijos 2011 m. veiklos konkurencijos politikos srityje apžvalga, ypatingą dėmesį skiriant finansinių paslaugų, maisto produktų ir oro transporto bendrovių sektoriams. Naująja struktūra siekiama geriau paaiškinti, kaip Komisija įgyvendina konkurencijos politiką ir kaip ši politika padeda stiprinti Europos ekonomiką ir didinti ES piliečių gerovę. Tarpinstituciniams santykiams skirtame skirsnyje kalbama apie nuolatinį dialogą su Europos Parlamentu ir apie tai, kaip Komisija atsako į jo prašymus. Papildomos informacijos galima rasti išsamesniame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente ir Konkurencijos generalinio direktorato interneto svetainėje. 1.1. Konkurencijos politika dabartinėmis ekonomikos sąlygomis Trapūs ekonomikos atsigavimo ženklai, matyti 2010 m. ir 2011 m. pradžioje, iki metų pabaigos neišsilaikė. Iš esmės paskutiniais mėnesiais padidėjo nestabilumas ir padaugėjo sunkumų viešajame sektoriuje. Valstybės narės toliau teikė pagalbą finansų įstaigoms, daugeliui jų prireikė centrinių bankų likvidumo užtikrinimo paramos. Dėl biudžeto deficito kilo rūpesčių, susijusių su valstybių skolos rizika, dėl to kilo neramumų finansų rinkose. Finansų krizė padarė didžiulį poveikį realiai ekonomikai; sumažėjo skolinimas namų ūkiams ir įmonėms, pasireiškė didelis netiesioginis poveikis investicijoms ir užimtumui. Keletui valstybių narių teko įgyvendinti griežtas taupymo priemones ir sumažinti valstybės išlaidas, užuot toliau investavus į priemones, kuriomis būtų siekiama atgaivinti ekonomiką. Vos kilus krizei, ES suderino Europos ekonomikos paskatų paketą ekonomikos atkūrimui paskatinti. Ji tvirtai, bet lanksčiai taikė valstybės pagalbos sistemą siekdama išvengti konkurencijos iškraipymų ir kartu reikalavo, kad bankai restruktūrizuotųsi ir šalintų savo verslo modelių trūkumus. Po tos pirmos neatidėliotinų priemonių bangos Komisija pradėjo įgyvendinti reformų programą, siekdama išspręsti labiau struktūrinio pobūdžio finansų sektoriaus problemas taikant aiškią, išsamią ir nuoseklią priemonių sistemą su nustatytu tvarkaraščiu ir galutiniu terminu[1]. Ta programa yra susieta su bendra Komisijos darbo vietų kūrimo ir ekonomikos augimo strategija, nes finansų sektoriaus stabilumas aiškiai yra vienas pagrindinių metinės augimo apžvalgos tikslų[2]. Be to, Komisija vėliau pradėjo įgyvendinti reguliavimo iniciatyvas, kuriomis siekiama pakeisti finansų sektoriaus reguliavimo sistemą. Tose iniciatyvose daugiausia dėmesio skiriama sektoriaus perorientavimui į jo pagrindinę funkciją – tenkinti įmonių ir namų ūkių finansavimo poreikius. Kaip valstybės pagalbos politika padeda siekti finansinio stabilumo ES valstybės pagalbos sistema tebėra unikali ES lygmens koordinavimo priemonė Valstybių skolų krizė vasarą paūmėjo ir tai paskatino valstybes nares ir Komisiją susitarti dėl priemonių paketo, kuriuo būtų stiprinamas bankų kapitalas ir teikiamos garantijos jų įsipareigojimams (bankininkystės paketas)[3]. Gruodžio 1 d. Komisija pratęsė finansų sektoriui skirtų kovos su krize valstybės pagalbos priemonių galiojimą ir išaiškino bei atnaujino kainodaros taisykles ir kitas sąlygas[4]. Kai padėtis stabilizuosis, bankams bus nustatytas pastovesnis valstybės pagalbos taisyklių rinkinys. Nuo krizės pradžios iki 2011 m. gruodžio 31 d. Europos bankams sanuoti ir restruktūrizuoti panaudota 1,6 trln. EUR vertės valstybės pagalba. Komisija priėmė 39 sprendimus dėl restruktūrizavimo ir Komisija stebi, ar tie restruktūrizavimo planai sėkmingai įgyvendinami. 24 bankai teberestruktūrizuojami. Komisija taip pat 20 valstybių narių patvirtino nacionalines schemas, kuriose naudojama daug įvairių kovos su krize sąlygomis taikomų priemonių. Tai, be kita ko, yra kapitalo injekcijos, parama sumažėjusios vertės turto pardavimui ir garantijos. Spalio mėn. ECOFIN taryba padarė išvadą, kad ES valstybės pagalbos sistema ir toliau turėtų būti taikoma kaip vienintelė ES lygmens koordinavimo priemonė ir kad trumpuoju (vidutinės trukmės) laikotarpiu nereikia jokių papildomų sistemų. Komisija valstybės pagalbos priemonę taikė taip, kad buvo skatinamas bankų restruktūrizavimas, o rinkoje išlaikomos vienodos sąlygos. Bankams skirtų kovos su krize valstybės pagalbos taisyklių sąlygos buvo nustatytos siekiant trejopo tikslo: užtikrinti finansinį stabilumą, išsaugoti vidaus rinką ir restruktūrizuoti pagalbos gavėjus užtikrinant jų ilgalaikį gyvybingumą. Iš bankų pareikalauta atsisakyti netvarių verslo modelių, pagrįstų pernelyg dideliu įsiskolinimu ir pernelyg dideliu kliovimusi trumpalaikiu didmeniniu finansavimu, ir jie paskatinti vėl sutelkti dėmesį į savo pagrindinį verslą. Komisija yra vienintelė institucija, kuri aiškiai nustato naštos pasidalijimo sąlygas gelbėjant bankus ir padeda apriboti moralinę žalą ateityje. Atsižvelgusi į Europos Parlamento raginimą[5], Komisija parengė tarnybų darbinį dokumentą, kuriame paaiškinama, kaip Komisijos valstybės pagalbos politikoje reaguota į finansų ir ekonomikos krizę[6]. 2011 m. Komisija toliau nekeitė požiūrio į įsipareigojimų nevykdančius bankus ir priėmė nemažai svarbių valstybės pagalbos sprendimų. Kaip gerą pavyzdį galima paminėti problemų turintį Airijos banką Anglo Irish Bank[7]. Komisija patvirtino Airijos institucijų pateiktą planą, kuriame numatoma per dešimties metų laikotarpį nutraukti Anglo Irish Bank ir kartu Irish Nationwide Building Society veiklą. Kitas ryškus pavyzdys – ilgą laiką sunkumų patiriantis Vokietijos žemės bankas WestLB[8]. WestLB galiausiai bus suskaidytas; likęs turtas ir įsipareigojimai bus perduoti blogajam bankui, kad šis jį likviduotų. Iki 2012 m. birželio 30 d. WestLB nutrauks savo bankininkystės veiklą ir nuo to laiko teiks tik turto valdymo paslaugas. Rinkoje liks tik nedidelė konservatyviausios WestLB verslo veiklos dalis – paslaugos, kurias jis teikia nedideliems vietos taupomiesiems bankams, bet jas perims Landesbank Hessen-Thüringen (Helaba). Bankams, kurie buvo labai priklausomi nuo skiriamos valstybės pagalbos, likti rinkoje gali būti leista tais atvejais, kai yra realių perspektyvų atkurti jų veiklos dalių gyvybingumą, jeigu jie gerokai sumažintų savo dydį, iš esmės pakeistų savo verslo modelį ir dėmesį skirtų tik gyvybingai veiklai. Tą požiūrį gerai atskleidžia Vokietijos banko Hypo Real Estate restruktūrizavimo patvirtinimas[9]. Bankas sumažins savo balansą iki 15 % prieš krizę buvusio lygio ir laipsniškai likviduos keletą verslo sričių. Panašiai Komisija patvirtino restruktūrizavimo pagalbos skyrimą kitam Vokietijos bankui HSH Nordbank[10], atsižvelgusi į įsipareigojimą pasitraukiant iš tam tikrų verslo linijų sumažinti balansą 61 %, palyginti su prieš krize buvusiu lygmeniu. Komisija tą požiūrį taikė ir mažesniems bankams. Pavyzdžiui, Danijos Eik bank[11] buvo suskaidytas į blogąjį banką, kuris yra likviduojamas, o geroji banko dalis buvo parduota surengus konkursą. Panašus požiūris taikytas ir Austrijos Kommunalkredit[12], kurį teko nacionalizuoti naudojant sanavimo priemones. Banko verslas buvo suskaidytas į nestrateginę veiklą (ji bus likviduota) ir strateginę veiklą (jai tenka apytikriai 40 % balanso), kuri bus pakartotinai privatizuota. Bankui ABN Amro Bank[13] valstybės pagalbos visų pirma prireikė dėl konkrečių atskyrimo aplinkybių: Nyderlandų banko veiklos atskyrimo nuo sunkumų patiriančios grupės Fortis ir nuo anksčiau egzistavusios ABN Amro Group. Du likę verslo subjektai turėjo nepakankamai kapitalo krizei atlaikyti ir savo susijungimui finansuoti. Komisija atsižvelgė į tai, kad bankui nereikėjo pagalbos visų pirma dėl netinkamo valdymo ar pernelyg didelės rizikos prisiėmimo jo lygmeniu, taigi ji pareikalavo imtis tik elgesio užtikrinimo priemonių (t. y. ji nereikalavo, kad bankas parduotų kokias nors savo verslo dalis). Ypatinga programos šalių padėtis Konkurencijos politika padeda siekti finansinio stabilumo ir įgyvendinti struktūrines reformas, susijusias su koregavimo programomis Dėl krizės daugumoje valstybių narių pasireiškė didelis ekonominis disbalansas ir nuo 2010 m. kai kurios iš jų neturėjo kitos išeities, kaip tik prašyti išorės pagalbos iš Europos Komisijos ir Tarptautinio valiutos fondo (TVF). Finansinis stabilumas Europos Sąjungai iš tikrųjų yra nepaprastai svarbus, nes trys iš tų valstybių narių (Graikija, Airija ir Portugalija) taip pat yra platesnės euro zonos narės. Toms vadinamosioms „programos šalims“ taikomos ekonomikos koregavimo programos. Tose programose nustatyta daug įvairių sąlygų, tarp kurių gali būti, pvz., finansų sektoriaus restruktūrizavimas ir būtinybė įdiegti kitiems ekonomikos sektoriams, administracijai ir teismų sistemai skirtas struktūrines reformas[14]. Kalbant apie ekonomikos struktūrinį aspektą, į programas, be kita ko, gali būti įtrauktas valstybės valdomų įmonių privatizavimas ir (arba) restruktūrizavimas. Tokios priemonės gali būti susijusios su valstybės pagalbos klausimais, kuriuos Komisijai reikės skubiai spręsti, kad programas būtų galima sėkmingai įgyvendinti. Privatizavimo tikslai ypač svarbūs Graikijai, Portugalijai ir Rumunijai. Toms valstybėms narėms skirtomis programomis taip pat siekiama užtikrinti kuo didesnį konkurencijos teisės aktų įgyvendinimo tvarkos efektyvumą ir veiksmingumą, o nacionalinės konkurencijos institucijos (NKI) prašo didinti jų įgaliojimus ir (žmogiškuosius) išteklius. Komisija kartu su TVF ir Europos Centriniu Banku (ECB) tiesiogiai dalyvauja restruktūrizuojant programos šalių finansų sektorių, siekdama užtikrinti, kad dėl didžiulės paramos, būtinos, kad tos įstaigos išgyventų sudėtingoje makroekonominėje aplinkoje, nebūtų netinkamai iškraipoma konkurencija. Komisija leido trims euro zonos šalims pratęsti galiojančių bankų garantijų ir kapitalo atkūrimo priemonių terminą. Komisija tikrina, kad valstybės pagalba būtų ribojama iki būtino minimumo ir būtų tinkamai sprendžiama moralinės žalos problema, ir visų pirma reikalauja, kad bankai ne tik atsilygintų už gautą pagalbą ir galiausiai ją grąžintų, bet ir dalytųsi restruktūrizavimo našta bei imtųsi priemonių dėl pagalbos atsiradusiems konkurencijos iškraipymams šalinti. Graikijoje padėtis labai sudėtinga. Bankų sektorių slegia ir didžiulė recesija, ir turimi dideli valstybės obligacijų portfeliai. Tomis labai sudėtingomis aplinkybėmis tęsiamas bankų, kurie nuo 2009 m. gavo valstybės pagalbą, restruktūrizavimas. Gegužės 23 d. buvo patvirtintas Graikijos žemės ūkio banko (gr. ATE) restruktūrizavimo planas. Rugsėjo mėn. atlikus nurašymus, susijusius su ATE dalyvavimu privačiojo sektoriaus dalyvavimo schemoje, dėl kurio buvo nuspręsta 2011 m. liepos mėn., ATE prireikė papildomos valstybės kapitalo injekcijos. Tai kapitalo atkūrimo operacijai atlikti Komisijai būtina pateikti atnaujintą restruktūrizavimo planą. Spalio 27 d. Europos Vadovų Tarybos priimtas sprendimas padidinti privačiojo sektoriaus indėlį į Graikijos gelbėjimą nurašomą Graikijos obligacijų dalį didinant nuo 21 iki 50 % Graikijos bankams turės didelę neigiamą įtaką, kuri bus proporcinga jų turimam valstybės obligacijų portfeliui. Siekiant patenkinti dėl to atsirasiančius kapitalo poreikius, antrojoje Graikijai skirtoje programoje, dėl kurios buvo nuspręsta tą pačią dieną, numatomas gerokai padidintas pagalbos bankams biudžetas, kurio naudojimą Komisija kruopščiai tikrins. Kitaip nei Graikijoje, Airijos skolų krizė kilo dėl didžiulių nuostolių, kuriuos bankai patyrė sprogus nekilnojamojo turto burbului. 2010 m. lapkričio 28 d. EK, TVF ir ECB programos biudžetas sudaro 85 mlrd. EUR, iš jų 35 mlrd. EUR skirti finansų sektoriui. Siekiant programoje nustatytų kapitalo atkūrimo, restruktūrizavimo ir finansinio įsiskolinimo mažinimo tikslų, padaryta didelė pažanga. Kalbant apie kapitalo atkūrimą, 2011 m. institucijos, atlikusios peržiūrą dėl riziką ribojančio kapitalo pakankamumo lygmens (angl. PCAR), išsamiai išanalizavo keturių likusių Airijos bankų (BOI, AIB/EBS ir IL&P) kapitalo poreikį. Ta peržiūra, be kita ko, apėmė numatomų paskolų nuostolių analizę, kurią atliko nepriklausomi išorės patarėjai. Ta analizė apima numatomus paskolų portfelio nuostolius ir finansinio įsiskolinimo mažinimo proceso, kuris būtinas siekiant sumažinti bankų dydį iki tvaraus lygio ir jų priklausomybę nuo centrinio banko finansavimo, sąnaudas. Airijos institucijos bankų kapitalą atkūrė iki programoje nustatyto liepos 31 d. termino. Jos išleido gerokai mažiau, negu buvo iš pradžių skirta šiam tikslui, ir tai užtikrino bankų įgyvendinti įsipareigojimų valdymo ciklai bei privačiojo sektoriaus dalyvavimas didinant BOI kapitalą. Liepos mėn. Airijos institucijos pateikė bankų restruktūrizavimo planus, kuriuose nustatyti jų finansinio įsiskolinimo mažinimo tikslai ir kiti veiksmai. BOI planas pagal valstybės pagalbos taisykles patvirtintas gruodžio 20 d.; kitų bankų planai šiuo metu vertinami. Gegužės mėn. ECOFIN taryba ir TVF vykdomoji valdyba susitarė dėl Portugalijai skirto 78 mlrd. EUR paramos paketo. Siekiant sustiprinti pasitikėjimą finansų sektoriumi, programoje reikalaujama, kad bankai metodiškai sumažintų finansinį įsiskolinimą ir pasiektų aukštą kapitalo lygį. Taigi buvo nustatyta nauja kapitalo atkūrimo schema, kurios biudžetas padidintas iki 12 mlrd. EUR (nuo 3 mlrd. EUR). Bankai, kurie naudojasi ta kapitalo parama, pagal valstybės pagalbos taisykles turės pateikti Europos Komisijai restruktūrizavimo planą. Dėl pagalbos, suteiktos (Banco Português de Negócios), kuris 2008 m. lapkričio mėn. buvo nacionalizuotas, pradėta oficiali valstybės pagalbos procedūra; oficialus sprendimas turėjo būti priimtas 2012 m. pavasarį. Kaip vykdant antimonopolinius teisės aktus skatinama sąžininga konkurencija ir finansų rinkų skaidrumas Europai būtinos skaidrios, atviros ir novatoriškos finansų rinkos Finansų rinkose, kaip ir bet kurioje kitoje rinkoje, teikiamos paslaugos yra veiksmingesnės, kai tos rinkos yra atviros ir konkurencingos. Būtent to siekia Komisija atlikdama antimonopolinius tyrimus, susijusius su ne biržos išvestinių finansinių priemonių rinka, mokėjimo paslaugų sektoriumi ir prekybos duomenų bei finansinės informacijos teikimu rinkai. Ne biržos išvestinės finansinės priemonės ir kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriai Per pastarąją finansų krizę paaiškėjo, kad prekyba ne biržos išvestinėmis finansinėmis priemonėmis ir finansinėmis priemonėmis yra nepakankamai skaidri. Atsižvelgęs į tos krizės pamokas, 2009 m. Pitsburge vykusiame aukščiausiojo lygio susitikime G 20 sutarė, kad reikia didinti mažiau reguliuojamų rinkų skaidrumą ir priežiūrą, ypatingą dėmesį skiriant ne biržos išvestinėms finansinėms priemonėms. Taigi 2010 m. Komisija pasiūlė patobulinti Kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių (angl. CDS[15]) reglamentą ir kitas ne biržos išvestinių finansinių priemonių direktyvas priimant Europos rinkos infrastruktūros reglamentą (angl. EMIR[16]). Be to, 2011 m. spalio mėn. Komisija taip pat pateikė pasiūlymus peržiūrėti Finansinių priemonių rinkų direktyvą (FPRD) ne biržos išvestinių finansinių priemonių rinkų skaidrumui didinti[17]. Vykstantys antimonopoliniai tyrimai, susiję su kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriais ir EURIBOR Konkurencijos politika yra remiamos šios teisėkūros iniciatyvos. Skaidrumo rinkoje stygius gali būti naudingas tam tikriems rinkos dalyviams, todėl jie turi paskatą jį išlaikyti naujų rinkos dalyvių ir galutinių vartotojų nenaudai. Apskritai kalbant, finansų rinkoms ypač svarbi finansinė informacija, kuriai gali grėsti slaptų susitarimų ar piktnaudžiavimo rizika, todėl ypatingas konkurencijos institucijų budrumas yra pagrįstas. 2011 m. Komisija pradėjo du antimonopolinius tyrimus dėl galimų investicijų bankų slaptų susitarimų ir (arba) piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių prekybos duomenų ir tų sandorių tarpuskaitos paslaugų rinkose[18]. Pirmoji antimonopolinė byla susijusi su 16 investicijų bankų ir Markit, pirmaujančia finansinės informacijos apie kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių rinką teikėja; šioje byloje Komisija tiria, ar šalys buvo sudariusios slaptų susitarimų ir (arba) galėjo būti piktnaudžiavusios dominuojančia padėtimi, kad kontroliuotų finansinę informaciją apie kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorius. Antroji byla susijusi su devyniais iš kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriais prekiaujančių bankų ir ICE Clear Europe, pirmaujančiais kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių tarpuskaitos namais. Komisija visų pirma ištirs, ar lengvatiniai tarifai, kuriuos ICE suteikė šiems devyniems bankams, verčia juos naudotis tik ICE sistema kitų konkuruojančių tarpuskaitos sistemų nenaudai. Be to, spalio mėn. Komisija, iš anksto neįspėjusi, keliose valstybėse narėse atliko patikrinimus kelių įmonių, veikiančių su euro tarpbankinio skolinimo palūkanų norma (EURIBOR) susietų finansinių išvestinių produktų sektoriuje, patalpose, nes ji nuogąstauja, kad šios įmonės galėjo pažeisti ES antimonopolines taisykles. Komisijos veiksmai, kurių ji imasi antimonopolinių teisės aktų vykdymo srityje, ir reguliavimo priemonės papildo vieni kitus, nes jais siekiama užtikrinti finansų rinkų saugumą, patikimumą ir veiksmingumą. Bendra mokėjimų eurais erdvė (SEPA) Gerai veikiančiai bendrajai rinkai ir ekonominei integracijai būtinos vientisos, veiksmingos ir novatoriškos mokėjimų rinkos. SEPA yra puikus pavyzdys, kaip galima ir reikėtų derinti savireguliaciją, reguliavimą ir konkurencijos teisės aktų įgyvendinimą atviroms, veiksmingoms ir naujoviškoms rinkos struktūroms kurti. 2010 m. priimant Komisijos pasiūlymą dėl reglamento, kuriuo būtų skatinamas perėjimas nuo dabartinių nacionalinių kredito pervedimo ir tiesioginio debeto schemų prie atitinkamų naujų visą Europą apimančių SEPA schemų, šis įvairiapusis požiūris buvo labai sėkmingas. Siūlomame reglamente taip pat sprendžiamas klausimas, susijęs su tarpbankiniais mokesčiais SEPA tiesioginiam debetui (angl. SDD) skirtam modeliui finansuoti, nes sektoriui reikia didesnio aiškumo ir prognozuojamumo dėl tokių kolektyvinių susitarimų teisėtumo. Komisijos pasiūlymu dėl tarpbankinių mokesčių, be kita ko, siekiama šių pagrindinių tikslų: užtikrinti mokėjimo paslaugų teikėjams vienodas sąlygas, sukurti bendrąją kredito pervedimo ir tiesioginio debeto mokėjimų rinką, skatinti perėjimą prie SEPA tiesioginio debeto ir užtikrinti tiesioginio debeto paslaugų veiksmingumą. 2012 m. vasario 14 d. reglamentą plenarinėje sesijoje priėmė Parlamentas (po to, kai buvo priimta Ekonomikos ir pinigų politikos (ECON) komiteto ataskaita[19]), o vasario 28 d. – Taryba. Reglamentas įsigalios jį paskelbus 2012 m. antrąjį ketvirtį. Elektroninių mokėjimų standartizavimas Be to, kad įgyvendina šias reguliavimo iniciatyvas, Komisija taip pat siekia šalinti kliūtis naujiems dalyviams patekti į rinką ir diegti inovacijas ir atlieka antimonopolinius tikrinimus, kad paremtų veiksmingas visą Europą apimančias mokėjimo sistemas, kurioms veikiant mažėtų mokėjimo sąnaudos, būtų kuriami naujoviški mokėjimo metodai ir galiausiai palengvinta prekyba Europos Sąjungoje. 2011 m. rugsėjo mėn. Komisija pradėjo antimonopolinį tyrimą dėl mokėjimo internetu (e. mokėjimų) standartizavimo proceso, kurį įgyvendina Europos mokėjimų taryba (EMT)[20]. Atliekant tyrimą visų pirma bus siekiama nustatyti, ar standartizavimo procesu yra ribojamas patekimas į rinką ar inovacijų diegimas, nes, pvz., į jį neįtraukiami nauji rinkos dalyviai ir mokėjimo paslaugų teikėjai, kurie nėra kontroliuojami banko. Finansinių paslaugų duomenų sektorius Geras finansų rinkų veikimas priklauso nuo galimybių gauti informaciją ir aukštos kokybės bei laiku teikiamų rinkos duomenų apie finansinių priemonių kainą ir struktūrą prieinamumo. Finansinės informacijos teikimo rinkos dažnai pasižymi didele koncentracija. Tai reiškia, kad pagrindinės pasaulinės finansų įstaigos ir informacijos paslaugų teikėjai turi didelę įtaką rinkoje. Dėl sektoriaus standartizavimo tokiose rinkose taip pat gali atsirasti de facto standartinių rinkos produktų, paslaugų, finansinių identifikatorių ir indeksų. Komisija šiuo metu šiame sektoriuje tiria keletą klausimų (įskaitant galimybes gauti informaciją ar paslaugas, standartų nustatymą, intelektinės nuosavybės teises ir įvairių produktų ar paslaugų sąveikumą). Teisiškai privalomi įsipareigojimai dėl ISIN Tarptautinių vertybinių popierių identifikavimo numerių (ISIN) kodai – tai 12 skaitmenų raidiniai skaitmeniniai kodai, skirti vertybiniam popieriui vienodai identifikuoti juo prekiaujant ir atliekant su juo susijusius atsiskaitymus; informacija, apibūdinanti finansines priemones, juose nepateikiama. Komisija tyrimą pradėjo dėl to, kad Standard & Poor's (S&P) ISIN įrašų naudojimui taikė mokestį, ir lapkričio 15 d. Komisija S&P pasiūlytus įsipareigojimus penkeriems metams paskelbė privalomais. Šie įsipareigojimai yra dvejopi: pirma, netiesioginiai galutiniai naudotojai nebeturės mokėti S&P mokesčių už ISIN įrašų naudojimą; antra, S&P taip pat pasiūlys naują paslaugą, kuri bus susijusi tik su ISIN įrašais ir kuri informacijos paslaugų teikėjams ir tiesioginiams galutiniams naudotojams bus teikiama 15 000 USD per metus kaina. Kredito reitingų agentūros Kredito reitingų agentūros – tai įmonės, nustatančios tam tikrų rūšių skolinių įsipareigojimų emitentų (kaip antai vyriausybių), taip pat pačių skolos priemonių (t. y. valstybių skolos) kredito reitingus. Tais reitingais po to naudojasi investuotojai, emitentai, investicijų bankai, finansų maklerio įmonės ir vyriausybės. Reitingai tapo svarbiais parametrais su finansinėmis investicijomis susijusiai rizikai vertinti. Per patį finansų krizės sąmyšį susirūpinta dėl kredito reitingų įmonių rinkos ir tam tikrų šioje srityje veikiančių įmonių modus operandi. Lapkričio mėn. Komisija pasiūlė priimti galiojančio kredito reitingų agentūrų reglamento[21] pakeitimus tam tikriems su pernelyg dideliu pasikliovimu reitingais, interesų konfliktais, rinkos struktūra ir kredito reitingų agentūrų atskaitomybe susijusiems klausimams išspręsti. Komisija taip pat toliau stebi konkurencinę padėtį kredito reitingų agentūrų rinkoje, kuriai būdinga oligopolinė struktūra ir didelės kliūtys patekti į rinką. Kol kas nerasta jokių antikonkurencinių veiksmų šioje rinkoje ženklų. Kaip taikant ES susijungimų taisykles padedama išsaugoti sąžiningą konkurenciją finansų rinkose Saugiai, veiksmingai ir konkurencingai veikiančios grynųjų pinigų ir išvestinių priemonių prekybinės ir poprekybinės infrastruktūros yra svarbūs modernių ir dinamiškų kapitalo rinkų, kurios galiausiai leidžia įmonėms ir investuotojams likti konkurencingiems Europos ir pasauliniu lygmeniu, komponentai. Vertybinių popierių biržos yra pagrindiniai kapitalo rinkų dalyviai, todėl jų tarpusavio konkurencija yra itin svarbi. Biržų konkurencija Europos finansinių išvestinių priemonių rinkoje Birželio 29 d. Deutsche Börse (be kita ko, Frankfurto vertybinių popierių biržos savininkė) ir NYSE Euronext (be kita ko, Niujorko, Paryžiaus, Briuselio, Amsterdamo ir Lisabonos vertybinių popierių biržų savininkė) pagal ES susijungimų reglamentą (angl. EUMR) oficialiai pranešė Komisijai apie numatomą susijungimą[22]. Įgyvendinus šį sandorį, būtų sujungtos dvi pirmaujančios Europos vertybinių popierių biržos, veikiančios visoje finansinių priemonių (ir pinigų rinkos priemonių, ir išvestinių finansinių priemonių) prekybos, tarpuskaitos ir su jais susijusių atsiskaitymų grandinėje. Atlikusi pradinį rinkos tyrimą, Komisija pradėjo išsamų tyrimą, ypatingą dėmesį skirdama prekybai išvestinėmis finansinėmis priemonėmis, nes įgyvendinus šį sandorį susijungtų dvi didžiausios finansinių išvestinių priemonių[23] biržos Europos finansinių išvestinių priemonių rinkoje. Komisija padarė išvadą, kad įgyvendinus susijungimą sukurtas subjektas Europos finansinių išvestinių priemonių, kuriomis prekiaujama biržoje, srityje būtų įgijęs beveik monopolinę padėtį, todėl sumažėtų galimybių laisvai konkuruoti ir būtų diegiama mažiau inovacijų. Nuo to, be kita ko, nukentėtų tokie vartotojai kaip pensijų fondai, savitarpio fondai ir mažmeniniai bankai, taip pat profesionalūs brokeriai ir investicijų bankai. Nesant galimybių naudotis padidėjusiomis susijungusiosios įmonės poprekybinėmis tarpuskaitos priemonėmis (t. y. esant uždaram vertikaliam funkciniam padaliniui), konkuruojančioms išvestinių finansinių priemonių platformoms būtų dar sunkiau patekti į rinką, į kurią patekti ir taip jau yra didelių kliūčių. Pranešančiosios šalys tvirtino, kad dėl susijungimo gerokai padidėtų veiksmingumas. Tačiau bet kokia tokia nauda būtų gerokai mažesnė, negu įrodinėjo pranešančiosios šalys, ir ją iš dalies būtų galima gauti be susijungimo. Šiaip ar taip, bet koks veiksmingumas nebūtų pakankamai didelis susijungimo sukeltai žalai vartotojams kompensuoti; be to, būtų sukurta beveik monopolinė struktūra, todėl taip pat būtų mažai tikėtina, kad vartotojai patirtų visą susijungimo naudą. Pranešančiosios šalys pasiūlė taisomųjų priemonių Komisijos rūpesčiams išsklaidyti, tačiau galiausiai nuspręsta, kad šios priemonės nepakankamos. 2.2. Konkurencijos politika plačiau Tomis aplinkybėmis didelė dalis veiksmų, kurių Komisija 2011 m. ėmėsi konkurencijos politikos ir jos įgyvendinimo srityje, buvo susijusi su krizės finansų rinkose poveikiu. Vis dėlto konkurencijos įgyvendinimas ir jos apsauga praverčia ir kitiems platesniems bei labiau ilgalaikiams tikslams, kaip antai vartotojų gerovei didinti, ES augimui remti, darbo vietų kūrimui ir konkurencingumui pagal pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategiją „Europa 2020“[24]. Strategijoje nustatyti konkretūs tikslai, kurie per ateinantį dešimtmetį turi būti įgyvendinti tokiose srityse kaip užimtumas, švietimas, migracija, energijos naudojimas ir inovacijos, taip pat išteklių naudojimo efektyvumo orientyrai, siekiant panaikinti finansų krizės poveikį ir sugrąžinti ES į ekonomikos augimo kelią. Užtikrinant, kad strategijos „Europa 2020“ tikslus būtų galima pasiekti, pagrindinį vaidmenį atlieka konkurencija ir Europos Komisijos ir valstybių narių Europos konkurencijos tinkle (EKT) kuriama ir įgyvendinama stipri konkurencijos politika, nes konkurencija daro tiesioginį poveikį pagrindinėms produktyvumo augimą skatinančioms varomosioms jėgoms. Patikima konkurencijos taisyklių įgyvendinimo sistema 2011 m. taip pat buvo svarbūs sprendžiant tinkamo teisinio proceso, susijusio su ES konkurencijos teisės aktų įgyvendinimo institucine sistema, klausimus. Ir Europos Žmogaus Teisių Teismas (EŽTT)[25], ir Teisingumo Teismas[26] patvirtino, kad konkurencijos teisės aktų įgyvendinimo institucinė sistema, kuria remdamasi tokia administracinė institucija kaip Komisija priima sprendimus, kuriems taikoma visiška teisminė peržiūra, užtikrina tinkamą su tais sprendimais susijusių asmenų pagrindinių teisių apsaugą. Komisija pasirengusi toliau tobulinti savo tyrimo procedūras ir didinti skaidrumą. Tai įrodo 2011 m. priimtas priemonių paketas[27], kurį sudaro pranešimas dėl bylų, susijusių su SESV 101 ir 102 straipsniais, nagrinėjimo geriausios patirties[28] (panaši geriausia patirtis jau parengta susijungimų kontrolės ir valstybės pagalbos srityse), persvarstyti bylas nagrinėjančio pareigūno įgaliojimai[29] (išplėstos bylas nagrinėjančio pareigūno funkcijos – į jas įtrauktas ir tyrimo etapas), taip pat tarnybų dokumentas dėl ekonominių įrodymų pateikimo[30]. Šio paketo tikslas – didinti skaidrumą ir atliekant antimonopolinius ir susijungimų tyrimus padėti šalims bendrauti su Komisija ir bylas nagrinėjančiais pareigūnais. Geresnės kompensavimo už viešųjų paslaugų įsipareigojimus taisyklės Naujuoju Visuotinės ekonominės svarbos paslaugų (VESP) paketu[31] valstybėms narėms pateikiama paprastesnė, aiškesnė ir lankstesnė sistema aukštos kokybės viešųjų paslaugų teikimui piliečiams remti. Kurios paslaugos yra visuotinės svarbos, valstybės narės daugiausia apibrėžia laisva nuožiūra, tačiau Komisija privalo užtikrinti, kad dėl viešojo finansavimo, kuris skiriamas tokioms paslaugoms teikti, bendrojoje rinkoje nebūtų netinkamai iškraipoma konkurencija. Anksčiau nuo pranešimo Komisijai įpareigojimo buvo atleidžiamos tik ligoninių ir socialinio būsto sritys, o pagal naująjį paketą nuo šio įpareigojimo atleidžiama kur kas daugiau socialinių paslaugų, neatsižvelgiant į gautos kompensacijos sumą. Paslaugos turi tenkinti socialinius poreikius (t. y. sveikatos ir ilgalaikė priežiūra, vaikų priežiūra, galimybės įsidarbinti ir (arba) reintegruotis darbo rinkoje, socialinis būstas, rūpinimasis pažeidžiamomis grupėmis ir jų socialinė įtrauktis). Ir, atvirkščiai, Komisija atliks nuodugnesnį kitų visuotinės ekonominės svarbos paslaugų, kurioms skiriama kompensacija viršija 15 mln. EUR per metus, tikrinimą. 2.1. Kaip konkurencija didina vartotojų gerovę Sunkiais laikais gali būti raginama imtis protekcionistinių apsaugos priemonių. Tačiau kaip patvirtino istorija, konkurencijos įgyvendinimo ir jos apsaugos masto ištikus ekonomikos krizei negalima mažinti, nes bent kiek susilpnėjus konkurencijos sistemai augimo vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu tendencijos taptų prastesnės. Vartotojų padėtis geresnė, kai jie turi galimybę pirkti prekes ir paslaugas atvirose ir konkurencingose rinkose Kova su slaptais susitarimais ir piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi yra vienas iš nuolatinių Komisijos prioritetų. 2011 m. Komisija priėmė keturis sprendimus dėl kartelio, įskaitant du sprendimus, susijusius su vartojimo prekėmis (vartotojams skirtais plovikliais ir egzotiniais vaisiais), ir 14 įmonių skyrė baudas, kurių bendra suma viršijo 614 mln. EUR[32]. Trys iš šių keturių sprendimų buvo susitarimai. Susitarimai yra svarbūs, nes suteikia Komisijai galimybę greičiau imtis veiksmų ir sutaupyti ir laiko, ir išteklių. Jie taip pat padeda didinti Komisijos kovos su karteliais atgrasomąjį poveikį. Vartotojams labai naudingas buvo ir birželio mėn. priimtas sprendimas dėl rinkoje įsitvirtinusios Lenkijos telekomunikacijų operatorės, kuri daugiau kaip ketverius metus varžė konkurencijos plėtrą Lenkijos plačiajuosčio ryšio rinkose[33]. Komisija šią bylą savo iniciatyva pradėjo 2009 m., pastebėjusi, kad plačiajuosčio ryšio skvarbos rodiklis Lenkijoje yra vienas prasčiausių Europoje, kad dėl mažesnės ryšio spartos nukenčia vartotojai ir kad mėnesinės kainos už siūlomą Mbit/s gerokai didesnės negu kitose valstybėse narėse (ir vienos didžiausių EBPO). Komisija taip pat gina konkurenciją ir didina vartotojų gerovę taikydama savo susijungimų politiką ir užtikrindama susijungimo ekonominės naudos ir kitų parametrų, kaip antai kainos, pasirinkimo, kokybės ar inovacijų, pusiausvyrą. Šis požiūris buvo veiksmingas IT sektoriuje, kuriame Komisija įvertino ir patvirtino konkurentų susijungimus jau koncentruotose rinkose, kaip antai standžiųjų diskų pramonėje[34], ir kai kurių įmonių planus pakeisti savo verslo modelį (kaip antai lustų gamintoja Intel įsigijo IT saugumo produktų ir paslaugų teikėją McAfee ir įsipareigojo užtikrinti sąveikumą)[35] ar paįvairinti savo veiklos portfelį (kaip antai operacinių sistemų gamintoja Microsoft įsigijo balso ir vaizdo pokalbių internetu paslaugų teikėją Skype)[36]. Vartotojams turėtų būti naudinga ir platesnis pasirinkimas bei geresnės kainos keliaujant geležinkeliu tam tikrais Europos maršrutais, nes patvirtinus bendrąsias įmones atvertas kelias pasiūlyti naujas greitųjų geležinkelių paslaugas Paryžiaus–Milano[37] ir Vienos–Zalcburgo maršrutuose[38] konkuruojant su esamomis geležinkelių paslaugomis, kurias teikia rinkoje įsitvirtinę operatoriai. Vartotojų gerovės didinimas. Praktinis maisto sektoriaus pavyzdys Kylančios ir svyruojančios maisto produktų kainos gali pakenkti Europos ekonomikai Tai, kaip veiksmingai konkurencijos įgyvendinimas ir jos apsauga gali padėti didinti vartotojų gerovę, gerai matyti maisto sektoriuje, kuriame piliečiai kasdien patiria, kas yra tikroji rinka. Maistui tenka didelė piliečių biudžeto dalis – 2011 m. Europos Sąjungoje jam teko vidutiniškai apie 14,1 % visų namų ūkių išlaidų[39]. Maisto tiekimo grandinė sujungia tris svarbius Europos ekonomikos sektorius: 1) žemės ūkio gamybos, 2) maisto perdirbimo ir 3) platinimo (didmeninio ir mažmeninio). Jie atlieka svarbų vaidmenį Europos ekonominiame, socialiniame ir politiniame gyvenime ir svariai prisideda prie ES pridėtinės vertės kūrimo, prekybos plėtojimo ir užimtumo didinimo, ypač kaimo vietovėse[40]. Nuo maždaug 2007 m. vidurio maisto produktų kainos gerokai didėjo visuose tiekimo grandinės lygmenyse ir maisto produktų vartotojų kainos ėmė daryti labai didelį poveikį bendrai infliacijai[41]. Kartu padidėjo ir kainų, ypač maisto prekių gamintojų, svyravimai. Komisija ėmėsi veiksmų keliose srityse Kylant ir svyruojant maisto produktų kainoms politikos formuotojai ir reguliavimo institucijos ėmė geriau suprasti galimas maisto tiekimo grandinės problemas ir buvo imtasi veiksmų joms spręsti. ES lygmeniu 2010 m. Komisija įkūrė veiksmingesnės maisto produktų tiekimo grandinės aukšto lygio forumą (angl. HLF), kuris turi įgaliojimus veikti iki 2012 m. pabaigos[42]. HLF derina daugelį Komisijos iniciatyvų įvairiose politikos srityse. Jis sukūrė keletą ekspertų platformų, siekdamas atkreipti dėmesį į įvairius maisto grandinės aspektus. Konkurencijos politikos požiūriu ypač svarbios trys iš šių platformų: i) įmonių tarpusavio (B2B) sutartinių santykių platforma, ii) ekspertų grupė, kurianti maisto produktų kainų stebėsenos priemonę, ir iii) konkurencingumo žemės ūkio ir maisto pramonėje platforma. Pavyzdžiui, B2B sutartinės praktikos platformoje nagrinėjami rūpestį keliantys nevienodos derybinės galios maisto tiekimo grandinėje klausimai – ši problema dažnai keliama kalbant apie konkurencijos teisės įgyvendinimą. Suinteresuotieji subjektai šioje platformoje susitarė dėl bendrų sąžiningumo principų, kuriais turi būti vadovaujamasi palaikant komercinius santykius maisto produktų sektoriuje, taip pat dėl sąžiningos ir nesąžiningos verslo praktikos pavyzdžių, kurie į ES konkurencijos teisę nėra įtraukti. Šios platformos darbas tęsiamas. Bendros žuvininkystės (BŽP) ir žemės ūkio politikos (BŽŪP) reformos, kurias Komisija pasiūlė įgyvendinti 2011 m., taip pat daro didelį poveikį konkurencijai šiuose sektoriuose[43]. Konkurencijai maisto tiekimo grandinės tiekėjų dalyje svarbios yra visų pirma BŽŪP taisyklės. Žemės ūkio produktams taikomi SESV 101 ir 102 straipsniai, tačiau BŽŪP pasiūlyme išlieka tam tikros nuo SESV 101 straipsnio nukrypti leidžiančios nuostatos, nors ir siekiama bendro tikslo labiau orientuoti BŽŪP į rinką. Diskutuojant apie BŽŪP reformą svarstytas ir nevienodos derybinės galios klausimas, nes daugelis suinteresuotųjų subjektų pabrėžė, kad pirminių maisto produktų gamintojams dėl didelio žemės ūkio sektoriaus susiskaidymo, palyginti su kitais maisto tiekimo grandinės lygmenimis, stinga derybinės galios. Ši nuomonė išreikšta ir naujausiose Europos Parlamento BŽŪP reformos ataskaitose[44]. Siekiant pašalinti šį derybinės galios trūkumą, BŽŪP pasiūlymu siekiama sustiprinti gamintojų organizacijų (GO) vaidmenį visuose žemės ūkio gamybos sektoriuose. Gamintojų organizacijų nariai yra nepriklausomi žemės ūkio produkcijos gamintojai ir jų gamyba į gamintojų organizacijas nevienodai integruota, tačiau būtina užtikrinti, kad gamintojų organizacijų veikla būtų skatinama konkurencija. Konkurencijos institucijos užtikrina, kad maisto produktų rinkos būtų tinkamos vartotojams… Dideles maisto produktų kainas lemia daugelis veiksnių, kurie nepatenka į konkurencijos politikos taikymo sritį. Dabartinį kainų padidėjimą iš esmės galima paaiškinti pagrindinių produktų kainų pakilimu, kuris daro poveikį visai maisto grandinei ir dėl kurio vartotojams padidėja kainos. Vis dėlto užtikrinant, kad maisto produktų rinkos būtų tinkamos vartotojams, svarbus vaidmuo tenka konkurencijos teisei. Taigi, daugelis ES nacionalinių konkurencijos institucijų pastaraisiais metais atliko maisto produktų sektoriaus tyrimus, siekdamos išsiaiškinti, kaip šios rinkos veikia, nustatyti galimas problemas ir pasiūlyti sprendimus. Mažmeniniu lygmeniu maisto produktų rinkos pagal savo apimtį dažnai yra nacionalinės arba regioninės. Pagrindinį vaidmenį šiame sektoriuje taikant konkurencijos teisę atlieka nacionalinės konkurencijos institucijos. Konkurencijos GD Europos konkurencijos tinkle glaudžiai bendradarbiauja su nacionalinėmis konkurencijos institucijomis, siekdamas toliau plėtoti nuoseklų ir bendrą požiūrį ir užtikrinti, kad maisto produktų rinkos tebebūtų konkurencingos ir veiksmingai veiktų. Plėtojant šį bendradarbiavimą, be kita ko, parengta EKT ataskaita apie svarbiausius įgyvendinimo, apsaugos ir stebėsenos veiksmus, kurių Europos konkurencijos institucijos ėmėsi per pastaruosius aštuonerius metus[45]. Iš ataskaitos projekto matyti, kad nacionalinės konkurencijos institucijos šioje srityje atliko įspūdingą darbą: maždaug 170 bylų, susijusių su antimonopolinių teisės aktų vykdymu, 1 300 su susijungimų kontrole susijusių bylų ir maždaug 100 rinkos stebėsenos veiksmų (įskaitant sektorių tyrimus, rinkos tyrimus ir nuomones dėl konkurencijos apsaugos). Bylos ir stebėsenos veiksmai aprėpia daugybę įvairių produktų ir sektorių visais tiekimo grandinės lygmenimis. Kaip pažymima ataskaitoje, antimonopolinėse bylose daugiausia tyrimų atliekama grūdų bei pieno sektoriuose ir mišrių produktų kategorijoje. Pagrindinės konkurencijos problemos buvo susijusios su kartelio veikla, bet būta ir vertikaliųjų apribojimų bei piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi. Imantis rinkos stebėsenos veiksmų siekta pagrindinio tikslo – geriau suprasti, kaip veikia maisto produktų rinkos, pvz., koks yra kainų pokyčių poveikis įvairiems tiekimo grandinės lygmenims. Atlikusios šiuos veiksmus, nacionalinės konkurencijos institucijos pateikė nemažai rekomendacijų, kaip atitinkamose rinkose pagerinti konkurenciją. Kai kurios iš jų taip pat nustatė mažmenininkų ir tiekėjų tarpusavio sutartinių santykių principus. Be nacionalinių konkurencijos institucijų, konkurencijos taisykles maisto produktų sektoriuje vertė vykdyti ir Komisija, visų pirma tirdama neteisėtų kartelių veiklą ir skirdama jiems baudas, taip pat taikydama susijungimų kontrolę. Pavyzdžiui, spalio mėn. Komisija priėmė sprendimą, kuriame nustatė, kad Chiquita ir Pacific Fruit grupės buvo sudariusios kainų kartelį dėl prekybos bananais Pietų Europoje[46]. Įmonės nustatydavo savaitines pardavimo kainas ir keisdavosi informacija apie savo prekės ženklų kainas. …ir kad konsolidacija nepakenktų konkurenciniam procesui Kaip matyti iš 2011 m. Komisijos nagrinėtų pranešimų apie susijungimą skaičiaus[47], maisto produktų sektoriuje tebevyksta globalizacijos ir konsolidacijos procesai. Konsolidaciją visų pirma galima pastebėti pieno sektoriuje, kuriame Komisija siūlytai koncentracijai pritarė trimis atvejais[48]. Byloje dėl Arla planuoto Allgäuland perėmimo Komisija pradėjo išsamų tyrimą, bet galiausiai nusprendė, kad pranešančiosios šalies pasiūlytas įsipareigojimas nebuvo būtinas, taigi siūlytas sandoris buvo besąlygiškai patvirtintas. 2011 m. susijungimų tyrimai taip pat atlikti apelsinų sulčių[49] ir cukraus pramonės sektoriuose. Cukraus sektoriuje tebevykstanti konsolidacija Cukraus sektorius yra koncentruota rinka, į kurią sunku patekti. Cukraus sektoriuje įgyvendinus reguliavimo reformą, rinka tapo dinamiškesnė ir sumažėjo dalyvių, veikiančių keliose valstybėse narėse, skaičius. Komisija nusprendė išsamiau išnagrinėti bylą, kurioje Südzucker įgyja cukraus prekybos įmonės ED&F MAN kontrolę[50], nes atlikus išankstinį tyrimą nustatyta galimų konkurencijos problemų baltojo cukraus rinkoje, visų pirma Pietų Europoje, žaliavinio cukranendrių cukraus importo perdirbimui visoje Europos ekonominėje erdvėje (EEE)[51] rinkoje ir melasos rinkoje, visų pirma Vidurio Europoje. Komisija sprendimą turėtų priimti 2012 m. balandžio mėn. 2.2. Kaip konkurencijos politika palaiko augimą, darbo vietų kūrimą ir konkurencingumą Išsivysčiusios ekonomikos šalyse pagrindinis augimo šaltinis yra bendras gamybos veiksnių produktyvumas. Pastaraisiais metais iš esmės pasiektas sutarimas dėl pagrindinių bendro gamybos veiksnių produktyvumo varomųjų jėgų – žiniomis pagrįstų inovacijų ir ekonomikos, kuri palengvina dinamišką gamybos veiksnių perskirstymą tarp įvairių sektorių ir pramonės šakų. Konkurencingos rinkos užtikrina geriausias galimybes steigti ilgalaikei sėkmei pasirengusias įmones. Stipri konkurencijos politika yra pagrindinė nuoseklios ir integruotos politikos, kuria skatinamas Europos pramonės šakų konkurencingumas, dalis. Moksliniai tyrimai, technologinė plėtra ir inovacijos Konkurencija yra pagrindinė inovacijų ir bendro gamybos veiksnių produktyvumo varomoji jėga Skatindama kurti technologijų ir gamybos metodų inovacijas, – laipsniškai ar proveržiais, – konkurencijos politika gali svariai prisidėti prie produktyvumo didinimo ir augimo. Karteliai trukdo įmonėms pačioms atsinaujinti ir savo veikloje dėmesį sutelkia į kuo didesnės rentos gavimą, o ne į inovacijas. Kaip vieną iš Komisijos šios srities veiksmų pavyzdžių galima paminėti Komisijos atliktą tariamos tam tikrų leidybos namų verslo praktikos bendrai kontroliuoti elektroninių knygų plėtrą galbūt pakenkiant konkurencingos skaitmeninės bendrosios rinkos vystymosi šioje srityje perspektyvoms tyrimą[52]. Inovacijoms labai palankioje aplinkoje įsitvirtinusios įmonės taip pat gali bandyti inovacijų procesą kontroliuoti savo naudai, pakenkdamos naujiems rinkos dalyviams. Vykdant antimonopolinius teisės aktus turi būti užtikrinta, kad dominuojančios įmonės negalėtų, pasinaudodamos savo dominuojančia padėtimi, sutrukdyti perspektyvių naujų idėjų turintiems smulkesniems varžovams patekti į rinką. Komisijos tęsiami Google veiklos internetinės paieškos, reklamos ir tarpininkavimo interneto reklamos srityse[53] tyrimai rodo, kad Komisija yra pasiryžusi priversti laikytis konkurencijos taisyklių sparčiai augančiuose skaitmeniniuose sektoriuose ir užtikrinti tinkamą jų veikimą siekiant platesnių Skaitmeninės darbotvarkės tikslų. Komisija visų pirma nagrinėja įtarimus, kad Google konkuruojančių paieškos paslaugų teikėjų nemokamos paieškos rezultatams bendrame paieškos rezultatų sąraše suteikia žemesnę vietą ir teikia pirmenybę savo pačios vertikalios paieškos paslaugų rezultatams, taip pat įtarimus, kad įmonė savo reklamos partneriams nustato išimtinius įpareigojimus ir riboja reklamos kampanijų internete duomenų perkeliamumą į konkuruojančias reklamos internete platformas. Panašiai farmacijos sektoriaus pažanga priklauso nuo mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros ir jis yra labai reguliuojamas. Kaip matyti iš Komisijos farmacijos sektoriaus tyrimo ataskaitos, kai kurios pagrindinės konkurencijos problemos šiame sektoriuje susijusios su galimu nederamu generinių vaistų pateikimo rinkai ir naujoviškų vaistų kūrimo ir pateikimo rinkai vilkinimu ir trukdymu[54]. Atsižvelgiant į farmacijos pramonės visuotinumą, sąžiningą konkurenciją šiame sektoriuje būtina išlaikyti ne tik dėl vidaus priežasčių, bet ir siekiant didinti įperkamų ir naujoviškų vaistų tiekimą jų stokojantiems besivystančių šalių gyventojams. Taigi 2011 m. dėmesys buvo sutelktas į susitarimus ir sutartinius įsipareigojimus, kuriais siekiama užvilkinti generinių produktų pateikimą rinkai, ir Komisija pradėjo nagrinėti dvi bylas[55] šiuo klausimu. Siekiant remti darbo vietų kūrimą ir didinti Europos konkurencingumą, atskirais atvejais ir atskirose sistemose skirta valstybės pagalbos suma išlaidoms mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų srityje remti padidėjo nuo 6,2 mln. EUR 2005 m. iki 10,9 mln. EUR 2010 m. (+75 %). 2011 m. Komisija pritarė valstybių narių paramai tokiems tikslams bent 33 atvejais, susijusiais su aplinkos apsauga, 43 atvejais, susijusiais su regionine plėtra, 20 atvejų, susijusių su moksliniais tyrimais ir technologine plėtra, ir bent 11 atvejų, susijusių su parama MVĮ[56]. Ekologiškesnis augimas Europai reikia konkurencingų energijos kainų, tiekimo saugumo, investicijų į infrastruktūrą ir energijos šaltinių, kurie atitinka aplinkos apsaugos tikslus Vadovaudamasi tikslu remti tvarų augimą, Komisija pradėjo rengti valstybės pagalbos, susijusios su šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo leidimų prekybos sistema (angl. ETS), vertinimo gaires. Jose bus siekiama suderinti tris tikslus: išvengti didelės anglies dioksido nutekėjimo rizikos dėl didėjančio su CO2 susijusių išlaidų poveikio elektros energijos kainoms; išsaugoti kainų signalus, sukurtus ES šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemos siekiant mažiausiomis išlaidomis mažinti anglies dioksido išmetimą; kuo labiau sumažinti konkurencijos iškraipymus vidaus rinkoje vengiant varžymosi dėl subsidijų ES ekonomikos nestabilumo laiku, kai turi būti laikomasi biudžetinės drausmės reikalavimų. Konkurencijos politika skatina veiksmingiausiai naudoti esamas technologijas ir išteklius Iš skaičių matyti, kad poreikis tenkinti energijos poreikius iš tvarių šaltinių didėja. Komisija leido steigti bendras įmones saulės (ir saulės šilumos energijos, ir fotovoltinės saulės energijos)[57] ir vėjo energijos[58] sektoriuose. Valstybės narės pagal horizontaliąsias pagalbos aplinkos apsaugai gaires[59] skyrė finansavimą priemonėms, kuriomis siekiama remti energijos gamybą iš atsinaujinančiųjų šaltinių, o kelios valstybės narės siekė skatinti aplinkos neteršiančių automobilių ir ekologiškų produktų gamybą. Tinklų pramonės šakos Dirbdama antimonopolinėje srityje, Komisija sutelkė dėmesį į pagrindinių ekonomikos sektorių, kaip antai tinklų pramonės šakų, rinkos veikimo gerinimą. Konkurencijos politika skatina teikti veiksmingas ir integruotas paslaugas ir padeda išvengti rinkos susiskaidymo Bendroji rinka negalės būti baigta kurti, jeigu įmonės sudarys susitarimus dėl rinkos pasidalijimo pagal valstybių teritorijas. Susitarimai, kuriuose numatytos nekonkuravimo sąlygos, kelia pavojų bendrosios rinkos integracijai. Todėl Komisija nusiuntė Telefónica ir Portugal Telecom prieštaravimo pareiškimą, nes įmonės buvo susitarusios nekonkuruoti savo atitinkamose telekomunikacijų rinkose Iberijos pusiasalyje[60]. Augimas yra valstybės pagalbos politikos pagrindas ir telekomunikacijų sektoriuje. 2011 m. Komisija ištyrė beveik 2 mlrd. EUR valstybės lėšų skyrimą plačiajuosčio ryšio ir naujos kartos tinklų diegimui įvairiose Europos šalyse finansuoti. Atlikus šiuos tyrimus, patvirtinta 18 pagalbos schemų dėl naujos telekomunikacijų infrastruktūros kūrimo nepakankamai aptarnaujamose Europos vietovėse. Jos padeda mažinti atotrūkį nuo šioje srityje labiau pažengusių pasaulio šalių, didinti rinkų konkurencingumą ir galiausiai pasiūlyti vartotojams naujas paslaugas. Konkurencijos politika padeda dinamiškai perskirstyti išteklius (patekti į rinką ir išeiti iš jos) Energijos sektoriuje konkurencijos įgyvendinimas gali padėti išspręsti tiekimo saugumo problemas, nes suteikiama galimybė lengviau patekti į rinką ir skatinamos investicijos. Įtarusi, kad elektros energijos tiekėja ČEZ galėjo būti piktnaudžiavusi dominuojančia padėtimi, trukdydama konkurentams patekti į Čekijos elektros energijos rinką, 2011 m. Komisija pradėjo oficialų šios įmonės veiklos tyrimą[61]. Be to, Komisija iš anksto neįspėjusi atliko patikrinimus Vidurio ir Rytų Europos dujų įmonių patalpose, siekdama nustatyti, ar jų elgesys gali neleisti konkurentams tiekti dujų iš alternatyvių šaltinių arba gali būti susijęs su piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi dujų tiekimo srityje, pavyzdžiui, taikant per dideles kainas. Oro transporto sektoriaus veikimo gerinimas. Konkurencijos politikos vaidmuo Keleivių vežimas oro transportu nuo finansų krizės nukentėjo mažiau nei prekių vežimas Kelionės oro transportu šiandien laikomos savaime suprantamu dalyku. Nuo 1980 iki 2000 m. oro transporto keleivių skaičius padidėjo tris kartus ir manoma, kad iki 2020 m. jis padidės dar du kartus. 2010 m. maršrutais, į kuriuos įtraukti ES oro uostai, oro transportu skraidinta 777 mln. keleivių – 3 % daugiau negu 2009 m. Maždaug du trečdaliai jų keliavo iš vieno ES oro uosto į kitą. Tas nuoseklus augimas parodo rinkos liberalizavimo, kuris remiamas įgyvendinant konkurencijos politiką, naudą. Iš prognozių matyti, kad per ateinantį dešimtmetį oro eismas ir toliau kasmet augs po maždaug 4 %[62]. Civilinės aviacijos indėlis į Europos ekonomiką yra svarus, nes šis sektorius apima daugiau kaip 150 reguliaraus keleivių vežimo paslaugas teikiančių oro vežėjų, daugiau kaip 450 oro uostų tinklą ir maždaug 4,5 mln. darbuotojų[63]. Jos veiklos indėlis į ES BVP sudaro 1,5 %. Tai, kad civilinės aviacijos sektorius nuo XX a. dešimtojo dešimtmečio pradžios gerokai padidėjo, daugiausia lėmė šio sektoriaus liberalizavimas, dėl kurio sumažėjo kainos ir į rinką žengė daug naujų įmonių. Nuo 1992 iki 2010 m. Sąjungos vidaus maršrutų skaičius padidėjo 140 %. 2010 m. oro transportu gabenta 13,1 mln. tonų krovinių, įskaitant 20 %, gabentų ES vidaus maršrutais. Palyginti su 2009 m., kai Europos krovinių vežimo oro transportu sektorius smarkiai nukentėjo dėl finansų krizės sukelto prekybos nuosmukio, šis krovinių srautas padidėjo 16 %. Liberalizacija paskatino konkurenciją ir padidino keleivių pasirinkimo galimybes, bet… Liberalizacijos procesas oro transporto sektoriuje yra palyginti gerokai pasistūmėjęs į priekį. 1997 m. baigus bendrosios oro transporto rinkos kūrimą, į rinką įžengė ir veiklą sparčiai išplėtojo nemažai naujų oro vežėjų, kurie padidino konkurenciją ir keleivių pasirinkimo galimybes. Tai rodo ir gana smarkiai padidėjęs regioninių oro uostų keleivių skaičius. Tačiau atrodo, kad per pastaruosius porą metų regioninių oro uostų konkurencingumas smuko: mažiau nei 5 mln. keleivių per metus aptarnaujančių oro uostų augimo rodikliai dabar panašūs į atitinkamus didesnių oro uostų rodiklius. …konsolidacija sukėlė rūpesčių dėl įvairių oro vežėjų bendradarbiavimo formų Tuo pat metu vyko didelė oro vežėjų konsolidacija, kurią visų pirma skatino tai, kad ankstesnė rinkos struktūra, pagrįsta tuo, kad buvo nacionalinių oro vežėjų, atviroje Europos rinkoje, kaip paaiškėjo, yra neveiksminga. Įvyko nemažai susijungimų, visų pirma kai kurių mažesnių ir (arba) mažiau veiksmingų nacionalinių oro vežėjų, kurių, kaip teisėtų monopolijų, veikla anksčiau buvo apsaugota. Taip pat atsirado laisvesnių ir įvairių bendradarbiavimo formų, įskaitant dvišalius bendrojo kodo susitarimus, aljansus (daug oro vežėjų Europoje ir kituose žemynuose priklauso trims dideliems aljansams: Oneworld, Star Alliance ir SkyTeam) ir bendras įmones. Tokių laisvesnių bendradarbiavimo formų populiarumą tarp tarptautinių oro vežėjų daugiausia lemia užsienio investicijoms įvairiose jurisdikcijose (kaip antai ES ir JAV) taikomi apribojimai. 2011 m. atlikdama susijungimų ir antimonopolinius tyrimus Komisija nagrinėjo ir padidėjusios pasiūlos koncentracijos tam tikruose maršrutuose, ir oro vežėjų koordinavimo poveikį konkurencijai] Komisija siūlo priimti naują laiko tarpsnių reglamentą, kuriuo siekiama didinti konkurenciją Kovo mėn. Komisija patvirtino išsamią strategiją, kurioje išdėstytas konkurencingos efektyviu išteklių naudojimu grindžiamos transporto sistemos kūrimo planas[64]. Plane pateikiama 40 konkrečių iniciatyvų, kuriomis siekiama didinti judumą ir iki 2050 m. 60 % sumažinti transporto sektoriuje išmetamą anglies dvideginio kiekį. 2011 m. gruodžio mėn. priimtame oro uostų darbo gerinimo pakete reikalaujama spręsti pajėgumo problemą. Oro uostai vis labiau perkraunami, o naujos pagrindinės oro uostų infrastruktūros plėtra yra nepakankama, tad dėl galimybių naudotis oro uostų laiko tarpsniais, kurie yra brangintini ištekliai, yra ribojama konkurencija. Viena iš šių iniciatyvų – gruodžio 1 d. priimtas naujo laiko tarpsnių reglamento pasiūlymas[65], kuriuo siekiama sudaryti galimybes lengviau patekti į rinką ir skatinama veiksmingiau išnaudoti oro uostų pajėgumą. Siūlomu reglamentu didinamas laiko tarpsnių koordinatorių nepriklausomumas, jame numatoma, kad bus daugiau reikalaujamų laiko tarpsnių panaudojimo rodiklių, ir aiškiai leidžiama antrinė prekyba laiko tarpsniais, kuri padėtų konkurentams patekti į rinką ir būtų nepalanki įsitvirtinusiems oro vežėjams. Tuo pat metu konkurencijos institucijoms reikės užtikrinti, kad, palengvinus antrinę prekybą, rinkoje įsitvirtinę oro vežėjai tuo nepasinaudotų savo pozicijoms dar labiau sustiprinti. Į oro uostų darbo gerinimo paketą taip pat įtrauktas naujas Antžeminių paslaugų reglamentas[66], kuriuo siekiama, užtikrinus didesnę konkurenciją šiame sektoriuje, didinti antžeminių paslaugų efektyvumą ir bendrą kokybę. Susijungimų ir antimonopolinėse bylose kaip taisomosios priemonės siūlyti įsipareigojimai dėl laiko tarpsnių Kai kuriose susijungimų ir antimonopolinėse bylose šalys pasiūlė skirti laiko tarpsnių, kad sudarytų konkurentams galimybę lengviau patekti į rinką, ir taip siekė išspręsti konkurencijos institucijų nurodytas problemas. Įsipareigojimai dėl laiko tarpsnių ypač veiksmingi perpildytuose oro uostuose, kuriuose galimybė naudotis laiko tarpsniais oro vežėjams ypač svarbi, kad jie galėtų konkuruoti. Įsipareigojimus dėl laiko tarpsnių įgyvendino transatlantinė oro vežėjų bendra įmonė, bet… 2010 m. British Airways, American Airlines ir Iberia, kurie yra Oneworld aljanso nariai, susitarė maršrutuose tarp Europos ir Šiaurės Amerikos koordinuoti skrydžių tvarkaraščius, bilietų kainas ir pajėgumą. Komisijai ištyrus šią bendrą įmonę, priimtas sprendimas, kuriuo šių trijų vežėjų įsipareigojimai padaryti privalomi[67]. Vėliau šios bendros įmonės partnerių siūlomų laiko tarpsnių ar kitų specialių priemonių paprašė keli konkurentai. Atlikusi peržiūrą, 2010 m. gruodžio 20 d. Komisija patvirtino Delta Airlines prašymą dėl laiko tarpsnių ir leido įmonei pradėti vykdyti skrydžius iš Londono Heathrow oro uosto į Bostoną ir Majamį. 2011 m. Komisija tęsė Star[68] ir SkyTeam[69] aljansų narių susitarimų tyrimą ir pradėjo du tyrimus[70], siekdama patikrinti įgyvendintų bendrojo kodo susitarimų – pirmuoju atveju tarp Lufthansa ir Turkish Airlines ir antruoju atveju tarp TAP Air Portugal ir Brussels Airlines – teisėtumą. …siūlyto Aegean Olympic susijungimo byloje nuspręsta, kad jie yra nepakankami Vartotojų pasirinkimo galimybės ir kainų konkurencijos Graikijos maršrutuose išsaugojimas Sausio 26 d. Komisija uždraudė įgyvendinti siūlytą dviejų didžiausių Graikijos oro vežėjų Aegean Airlines ir Olympic Air susijungimą, apie kurį buvo pranešta 2010 m. birželio mėn. Kaip ir ankstesnėse oro vežėjų susijungimų bylose, Komisija išnagrinėjo bendrą siūlomo susijungimo poveikį atskiriems maršrutams, kuriais veikia abi įmonės. Komisija nustatė, kad įgyvendinus siūlomą susijungimą susijungęs subjektas įgytų beveik monopolinę padėtį devyniuose maršrutuose, įskaitant maršrutus tarp Atėnų ir Salonikų, Herakliono bei Rodo, o tai pakenktų daugiau kaip 4 mln. keleivių, kurie kasmet keliauja tais maršrutais. Tarp taisomųjų priemonių Olympic ir Aegean, be kita ko, pasiūlė kiekvienam galimam naujam rinkos dalyviui skirti tam tikrus kilimo ir tūpimo laiko tarpsnius Atėnų ir kituose Graikijos oro uostuose. Tačiau Komisija laikėsi nuomonės, kad šios taisomosios priemonės yra nepakankamos, kadangi nei Atėnų, nei kuris nors kitas Graikijos oro uostas nėra perpildytas. Iš tikrųjų, kitaip negu ankstesnėse oro vežėjų bylose, problema nebuvo susijusi su laiko tarpsnių prieinamumu. Problema buvo ta, kad netgi esant prieinamų laiko tarpsnių nebuvo nė vienos įmonės, kuri, kaip buvo galima tikėtis, žengtų į šią rinką. Taigi, laiko tarpsnių skyrimas nepadidintų tikimybės, kad šiuose maršrutuose pradėtų veikti naujas rinkos dalyvis, ir nesudarytų jam galimybės lengviau pradėti veiklą šiuose maršrutuose. Nesant jokių tinkamų taisomųjų priemonių, Komisijai neliko nieko kito, kaip tik uždrausti siūlytą susijungimą[71]. Pigių skrydžių bendrovių atsiradimas ir jų patrauklumas regioniniams oro uostams… Oro transporto sektorius pastaraisiais metais smarkiai pasikeitė, visų pirma dėl įspūdingo pigių skrydžių bendrovių iškilimo nuo 2005 m. Tie oro vežėjai įgijo dideles rinkos dalis, taip pat gavo didelę valstybės paramą. Pavyzdžiui, tam tikrais atvejais valdžios institucijos pasiūlė pigių skrydžių bendrovėms taikyti nuolaidų sistemas už naudojimąsi regioniniais oro uostais, kurie taip pat gavo valstybės pinigų. Be to, kai kurie buvę nacionaliniai oro vežėjai gali neišgyventi dabartinės ekonomikos krizės ir paprašė valstybės paramos. Taigi tai, kad Komisija gavo konkurentų skundų, neturėtų stebinti. …duoda pagrindo apsvarstyti aviacijos gaires. Dabartinėje teisinėje sistemoje, kurią sudaro 1994[72] ir 2005 m.[73] aviacijos gairės, tokie rūpestį keliantys klausimai daugiausia sprendžiami taikant palyginimo kriterijus investicinei pagalbai oro uostų infrastruktūrai ir pagalbai, kuri skirta oro transporto bendrovių veiklai iš regioninių oro uostų pradėti, vertinti. 2011 m. Komisija surengė viešas konsultacijas dėl šių gairių taikymo ir galimos jų peržiūros. Komisija svarsto galimybę 2012 m. priimti naujas gaires, kuriose būtų atsižvelgta į teigiamą oro uostų ir oro transporto bendrovių poveikį regioninei plėtrai ir kuriomis būtų siekiama vengti konkurencijos sąlygų iškraipymo ir nepelningų oro uostų daugėjimo. Komisija ima kruopščiau nagrinėti regioniniams oro uostams ir pigių skrydžių bendrovėms skiriamą pagalbą ir… Šiuo metu Europoje dauguma regioninių oro uostų nėra pelningi ir išgyventi gali tik dėl subsidijų, gaunamų iš vietos valdžios institucijų. Dvidešimt septyniose ES valstybėse narėse privačiai valdomi tik 8 % oro uostų, 77 % yra valdomi valstybės, o likusių 14 % nuosavybė yra mišri. Tačiau neįmanoma uždaryti oro uostų, nes regioniniai oro uostai yra svarbūs vietos (regioninei) plėtrai. Vis dėlto kruopščiai nagrinėjant valstybės pagalbą būtina užtikrinti, kad kai kurie oro uostai ir oro transporto bendrovės dėl tokios valstybės nuosavybės negautų nesąžiningos naudos, dėl kurios nukentėtų kiti rinkos dalyviai; taigi taip būtų padedama užtikrinti tinkamą valstybės išteklių paskirstymą. Svarbu pažymėti, jog požiūrio, kad valstybės pagalbos vertinimo vaidmuo turi būti svaresnis, laikytasi ne viename šiame sektoriuje priimtame teismo sprendime. Neseniai priimtame sprendime Leipcigo-Halės oro uosto byloje Bendrasis Teismas patvirtino, kad oro uosto infrastruktūros statyba turi būti išsamiai nagrinėjama pagal valstybės pagalbos taisykles, nes tai neatsiejamai susiję su oro uosto valdymu kaip ekonomine veikla[74]. 2011 m. Komisija oficialias valstybės pagalbos tyrimo procedūras pradėjo šešiais oro transporto įmonėms ar regioniniams oro uostams skirtos investicinės pagalbos ir pagalbos veiklai pradėti atvejais[75]. Dauguma tų bylų susijusios su pigių skrydžių bendrovėms skirtomis oro uosto rinkliavų nuolaidų sistemomis, dažnai taikomomis kartu su rinkodaros susitarimais, kurių vertė oro uostams kelia abejonių. …toliau tiria restruktūrizavimo pagalbos skyrimo nacionaliniams oro vežėjams atvejus Tuo pat metu rinkoje įsitvirtinę vežėjai buvo konsoliduoti ir restruktūrizuoti; dėl to atsirado svarbių valstybės pagalbos bylų. Kaip du gerus pavyzdžius galima paminėti pradėtą oficialią tyrimo procedūrą dėl restruktūrizavimo pagalbos Čekijos ir Maltos nacionaliniams oro vežėjams (Czech Airlines (ČSA)[76] ir Air Malta[77]). 2.3.2.3. Kaip Komisija puoselėja konkurencijos kultūrą Konkurencijos įgyvendinimas ir jos apsauga – du veiksmingos konkurencijos politikos ginklai Apie konkurencijos naudą svarbu žinoti: piliečiams – kad galėtų išnaudoti savo, kaip vartotojų, galimybes, įmonėms – kad galėtų konkuruoti remdamosi pranašumais, o ES, nacionalinio, regioninio ir vietos lygmens politikams – kad galėtų kelti iniciatyvas, kuriomis būtų palaikomas tvarus augimas. Įmonės ir valstybės narės turi žinoti taisykles ir jų laikytis… Rinkos geriau veikia tada, kai vartotojai siūlomus produktus ir paslaugas renkasi naudodamiesi informacija, įmonės susilaiko nuo antikonkurencinių susitarimų ir veiksmų, o valstybės administracijos suvokia, kaip konkurencija gali padėti spręsti didesnes ekonomines problemas. Sulėtėjusio ekonomikos augimo laikais ypač svarbu, kad politikos formuotojai suprastų, kokį naudingą poveikį konkurencija daro augimui ir kokia žala galėtų būti padaryta sušvelninus taisykles. Siekdama geriau informuoti apie taisykles ir remti įmonių pastangas jų laikytis, Komisija išleido brošiūrą pavadinimu „Atitikties klausimai“ (angl. Compliance Matters) ir savo interneto svetainėje sukūrė skiltį, kurioje skaitytojams pateikiamos nuorodos į turimą medžiagą apie veiksmingas atitikties strategijas[78]. 2011 m. dar daugiau nuveikta siekiant užtikrinti, kad atitinkamos valstybės narės veiksmingai ir neatidėliotinai vykdytų Komisijos sprendimus dėl valstybės pagalbos susigrąžinimo. Susigrąžinimo tikslas – atkurti prieš suteikiant pagalbą rinkoje buvusią padėtį ir užtikrinti, kad sąlygos vidaus rinkoje liktų vienodos. Neteisėtos ir nederančios pagalbos, kuri vis dar turi būti susigrąžinta, procentinė dalis sumažėjo nuo 75 % 2004 m. pabaigoje iki maždaug 12,3 % 2011 m. gruodžio 31 d., o susigrąžintos neteisėtos ir nederančios pagalbos suma padidėjo nuo 2,3 mlrd. EUR 2004 m. gruodžio mėn. iki 12,3 mlrd. EUR. Pažeidimo ir teisminės procedūros, kurių imtasi prieš sprendimo dėl valstybės pagalbos susigrąžinimo nesilaikančias valstybes nares, buvo veiksmingos. 2011 m. pareiškus ieškinius Teisingumo Teismui užbaigtos penkios bylos; dėl 29 iš 45 nebaigtų nagrinėtų bylų dar bylinėjamasi. …kol konkurencijos institucijos stiprina savo bendradarbiavimą ES ir tarptautiniu mastu Puoselėjant konkurencijos kultūrą, svarbų vaidmenį atlieka ir Komisija, ir nacionalinės konkurencijos institucijos. Jos bendradarbiauja ne tik nagrinėjant bylas – dalyvaudamos įvairiuose EKT forumuose, jos bendradarbiauja ir kuriant politiką. 2011 m. dirbę pogrupiai apėmė tokius sektorius kaip maisto produktai, finansinės paslaugos ir farmacijos produktai. Pasaulio rinkoms reikalinga konkurencijos kultūra, kuri būtų puoselėjama tarptautiniu mastu, ir Komisija skatina esminių ir procedūrinių taisyklių konvergenciją. Sudaryti bendradarbiavimo susitarimai su JAV, Kanados, Japonijos ir Pietų Korėjos konkurencijos institucijomis. Siekiant didinti bendradarbiavimo nagrinėjant bylas veiksmingumą ir efektyvumą, šiuo metu su Šveicarijos ir Kanados institucijomis svarstomi dar platesnio užmojo susitarimai. 3.3. Dialogas su kitomis institucijomis konkurencijos klausimais 3.1.3.1. Dalykinis dialogas su Europos Parlamentu Nors Komisija turi visišką kompetenciją vykdyti ES konkurencijos įstatymus kontroliuojant Europos teismams, už konkurenciją atsakingas Komisijos narys ir jo tarnybos nuolat palaiko dalykinį dialogą konkurencijos klausimais su Europos Parlamentu, visų pirma jo Ekonomikos ir pinigų politikos komitetu (ECON). Dalykinis dialogas su ECON komitetu 2011 m. už konkurenciją atsakingas Komisijos narys tris kartus apsilankė ECON komitete, kad dalyvautų dalykiniame dialoge, pristatytų 2011 m. Komisijos darbo programą (kovo mėn.), metinę konkurencijos politikos ataskaitą (liepos mėn.) ir 2012 m. Komisijos darbo programą (lapkričio mėn.). Jis taip pat dalyvavo posėdyje dėl kolektyvinio žalos atlyginimo ir susitikime su konkurencijos darbo grupe. 3.2.3.2. Tolesnė veikla, susijusi su Parlamento rezoliucija dėl 2009 m. konkurencijos politikos ataskaitos 2011 m. sausio mėn. Parlamentas priėmė rezoliuciją dėl Komisijos 2009 m. konkurencijos politikos ataskaitos[79]. Toje rezoliucijoje Parlamentas pateikė Komisijai keletą prašymų. Be oficialaus atsakymo į šią rezoliuciją, už konkurenciją atsakingas Komisijos narys kovo mėn. pateikė raštą ECON komiteto pirmininkui; jo tarnybos taip pat pateikė išsamų atsakymą į visus klausimus, kuriuos Parlamentas išdėstė savo rezoliucijoje. Europos Parlamento rezoliucijoje nagrinėjami klausimai Parlamentą ypač domino Komisijos veikla, susijusi su finansų ir ekonomikos krize, ir Parlamentas paprašė Komisijos atlikti krizės metu nustatytų laikinųjų valstybės pagalbos priemonių įvertinimą. Atsižvelgęs į tai, Konkurencijos GD parengė išsamų Komisijos tarnybų darbinį dokumentą dėl laikinųjų valstybės pagalbos taisyklių, patvirtintų finansų ir ekonomikos krizės sąlygomis[80], kurį rugsėjo mėn. už konkurenciją atsakingas Komisijos narys pateikė ECON pirmininkui. Savo rezoliucijoje Parlamentas taip pat priminė savo ankstesnius prašymus Komisijai parengti teisės aktus, kuriais būtų palengvinti individualūs ir kolektyviniai veiksmai, kuriais siekiama gauti dėl antimonopolinės teisės pažeidimų padarytos žalos atlyginimą. Atsižvelgusi į Parlamento raginimą visuose sektoriuose taikyti nuoseklų požiūrį, kovo mėn. Komisija pradėjo viešas konsultacijas dėl kolektyvinio žalos atlyginimo. Į Komisijos 2012 m. darbo programą taip pat įtrauktas pasiūlymas dėl ieškinių atlyginti žalą dėl antimonopolinių taisyklių pažeidimo, kurį už konkurenciją atsakingas Komisijos narys 2012 m. ketina pristatyti kolegijai. 3.3.3.3. Konkurencijos GD ryšiai su Parlamento ECON komitetu 2011 m. Konkurencijos GD surengė du seminarus ECON komiteto narių padėjėjams ir politiniams patarėjams. Pirmajame (vasario mėn.) buvo nagrinėjamos pagrindinės 2011 m. konkurencijos darbo programos temos[81]. Antrasis (liepos mėn.) buvo specialiai surengtas kaip tik tuo metu, kai už konkurenciją atsakingas Komisijos narys pristatė 2010 m. metinę konkurencijos ataskaitą. Be to, Konkurencijos GD generalinis direktorius pasakė kalbą gegužės mėn. vykusiame atvirame ECON komiteto koordinatorių posėdyje. Viešos konsultacijos ir poveikio vertinimai Konkurencijos GD teikia informaciją apie pradedamas viešas konsultacijas ECON komiteto sekretoriatui ir apskritai džiaugiasi, kai Parlamentas laiku pateikia atsiliepimus. Konkurencijos GD tarnybos visada gali pateikti Europos Parlamento nariams trumpą informaciją juos ypač dominančiais klausimais. Atsakymai, gauti per viešas konsultacijas, užsakytų aplinkos tyrimų ataskaitos, Komisijos poveikio vertinimai ir visi susiję tarnybų darbiniai dokumentai skelbiami internete. Visą informaciją apie vykstančias ir ankstesnes viešas konsultacijas ir poveikio vertinimus taip pat galima rasti Konkurencijos GD interneto svetainėje[82]. Prieš pradedant viešas konsultacijas kovo mėn. už konkurenciją atsakingas Komisijos narys ir jo darbuotojai dalyvavo VESP skirtuose jungtinės grupės viešųjų paslaugų klausimais posėdžiuose. Kovo mėn. Komisijos narys supažindino ECON su pirmine Komisijos nuomone, o liepos mėn. ir po to lapkričio mėn. pateikė komitetui ataskaitą. Šiame procese Komisija, atsižvelgusi į kai kuriuos iš Parlamento pasiūlymų, pataisė savo pirminį pasiūlymą. ECON komiteto nariai taip pat išreiškė susirūpinimą dėl Komisijos baudų nustatymo politikos ir Konkurencijos GD tarnybos, atsižvelgusios į tai, seminaruose ir išsamiame atsakyme į vieno Europos Parlamento nario raštą išaiškino baudų nustatymo metodiką. Komisijos baudų nustatymo politika 2011 m. Konkurencijos GD paskelbė informacinį pranešimą apie baudas[83], kuriame siekiama paaiškinti baudų skyrimo priežastis ir išaiškinti, kaip jos apskaičiuojamos. Jis taip pat paskelbė įmonėms skirtą brošiūrą apie atitiktį, kurioje kalbama, kaip svarbu skatinti atitiktį ir taip pat užtikrinti veiksmingą atgrasymą. Spalio mėn. Komisija taip pat paskelbė savo atnaujintą geriausios praktikos paketą. Jame nurodomos priemonės, kuriomis siekiama didinti antimonopolinių tyrimų skaidrumą. Visų pirma visuose prieštaravimo pareiškimuose, kuriuose išdėstomi Komisijos argumentai ankstyvajame bylos etape ir į kuriuos šalys gali išsamiai atsakyti, dabar nurodomi galimų baudų dydžiai. Europos Parlamento nariai dažnai užduoda Komisijai klausimus apie atskiras nagrinėjamas konkurencijos bylas, į kuriuos Komisija dėl tyrimo procedūrų konfidencialumo reikalavimo negali atsakyti. Vykstantys tyrimai ir sektorių tyrimai Konkurencijos GD darbuotojai Europos Parlamento narių prašymu reguliariai susitinka su jais, kad paaiškintų tyrimo procedūrinius veiksmus ir bendrai aptartų su konkrečiu sektoriumi susijusius klausimus, kiek tai įmanoma atsižvelgiant į šalių konfidencialumo įsipareigojimų apribojimus. Parlamentas taip pat ne kartą paragino atlikti sektoriaus tyrimus tam tikrose srityse ir Komisija į tai atsižvelgė. Komisija turi įvairių priemonių ES konkurencijos įstatymams vykdyti, kaip antai tyrimai atskirose bylose, sektorių tyrimai ir reguliavimo priemonių rengimas kartu su kitais generaliniais direktoratais. Sektorių tyrimams reikia labai daug išteklių ir kartais tuos pačius tikslus galima lygiai taip pat veiksmingai pasiekti atliekant kitų rūšių tyrimą. 3.4.3.4. Konkurencijos GD ryšiai su EESRK Komisija taip pat nuolat informuoja Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetą (EESRK) apie pagrindines politikos iniciatyvas ir dalyvauja tyrimo grupių ir skyrių posėdžiuose. Be to, spalio 4 d. už konkurenciją atsakingas Komisijos narys apsilankė Bendrosios rinkos, gamybos ir vartojimo skyriuje ir pristatė tarnybų darbinį dokumentą dėl laikinųjų valstybės pagalbos taisyklių, parengtų reaguojant į finansų ir ekonomikos krizę. Gruodžio 7 d. EESRK priėmė nuomonę dėl 2010 m. konkurencijos politikos ataskaitos[84]. [1] Šios programos veiksmų planas pirmą kartą išdėstytas 2009 m. kovo 4 d. Komisijos komunikate „Europos ekonomikos atkūrimo skatinimas“; šie planai išsamiai apibūdinti 2010 m. birželio 2 d. Komisijos komunikate „Finansinių paslaugų reguliavimas siekiant užtikrinti tvarų augimą“. [2] 2011 m. lapkričio 23 d. Komisijos komunikatas „2012 m. metinė augimo apžvalga“. [3] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/125621.pdf. [4] Komisijos komunikatas dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo nuo 2012 m. sausio 1 d. bankų priemonėms finansų krizės sąlygomis paremti, OL C 356, 2011 12 6, p. 7–10, IP/11/1488. [5] Priimti tekstai, P7_TA(2011)0023. [6] Komisijos tarnybų darbinis dokumentas „Laikinųjų valstybės pagalbos taisyklių, parengtų reaguojant į finansų ir ekonomikos krizę, padariniai“. Galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/competition/publications/reports/temporary_stateaid_rules_en.html. [7] 2011 m. birželio 29 d. sprendimas byloje SA.32504 Bendras Anglo Irish Bank ir Irish Nationwide Building Society restruktūrizavimo planas, IP/11/801. [8] 2011 m. gruodžio 20 d. sprendimas byloje SA.29590, WestLB. [9] 2011 m. liepos 18 d. sprendimas byloje SA.28264 Restruktūrizavimo pagalba Hypo Real Estate, OL L 60, 2012, IP/11/898. [10] 2011 m. rugsėjo 20 d. sprendimas byloje SA.29338 HSH Nordbank AG restruktūrizavimas. [11] 2011 m. birželio 6 d. sprendimas byloje SA.31945 Pagalba Eik Banki P/F ir Eik Bank Denmark A/S likvidavimui, OL C 274, 2011 9 17, p. 3–6, IP/11/677. [12] 2011 m. birželio 23 d. sprendimas byloje SA.32745 Kommunalkredit Austria AG restruktūrizavimas, OL C 239, 2011 8 17, p. 1–3, IP/11/389. [13] 2011 m. balandžio 5 d. sprendimas byloje SA.26674 Restruktūrizavimo pagalba ABN AMRO, OL L 333, 2011 12 15, p. 1–46, IP/11/406. [14] Be šių euro zonos narių, tokios priemonės taip pat taikomos Rumunijai ir Latvijai. [15] Kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriais prekiaujama tarp finansų įstaigų ar investuotojų. Tai išvestinės finansinės priemonės, sukurtos investuotojų apsaugai užtikrinti tuo atveju, jei įmonė ar valstybė, į kurią jie investavo, neįvykdytų jiems mokėtinų mokėjimų. Šie sandoriai taip pat naudojami kaip spekuliacinės priemonės. [16] Komisijos pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl ne biržos išvestinių finansinių priemonių, pagrindinių sandorio šalių ir sandorių duomenų saugyklų, 2010 m. rugsėjo 15 d., COM/2010/0484 galutinis – COD 2010/0250*, IP/10/1125. [17] IP/11/1219, 2011 10 20. [18] Byla COMP/39730 Kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriai. Tarpuskaita ir byla COMP/39745 Kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriai. Informacijos rinka, IP/11/509. [19] Ataskaitos dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatomi kredito pervedimo ir tiesioginio debeto operacijų eurais techniniai reikalavimai ir iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 924/2009, pasiūlymo projektas (COM(2010)0775 – C7-0434/2010 – 2010/0373(COD)). Essayah ataskaita, http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=REPORT&reference=A7-2011-0292&language=EN. [20] Byla COMP/39876 EMT internetiniai mokėjimai, procedūros pradžia, 2011 m. spalio 5 d., IP/11/1076. [21] 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1060/2009 dėl kredito reitingų agentūrų, OL L 302, 2009 11 17, p. 1–31. [22] Byla COMP/M.6166 Deutsche Börse / NYSE Euronext, OL C 199, 2011 7 7, p. 9. [23] Išvestinės finansinės priemonės yra finansinės sutartys, kurių vertė išvedama iš pagrindinio turto ar kintamojo, kaip antai akcijų, palūkanų normų ar valiutų. Išvestinės finansinės priemonės paprastai naudojamos apsidraudimui, investavimo tikslais ir bendram rizikos valdymui finansų rinkose. Prekiaujant išvestinėmis finansinėmis priemonėmis, svarbų vaidmenį atlieka tarpuskaita. Tarpuskaitos tikslas – valdyti prekybos šalių riziką tarpiniu laikotarpiu tarp prekybos ir atsiskaitymo. [24] http://ec.europa.eu/europe2020/index_en.htm. [25] 2011 m. rugsėjo 27 d. EŽTT sprendimas byloje A. Menarini Diagnostics S.R.L. prieš Italiją (peticija Nr. 43509/08), 57–67 punktai. [26] 2011 m. gruodžio 8 d. sprendimai bylose KME Germany AG ir kiti prieš Komisiją, C-272/09 P, Chalkor AE Epexergasias Metallon prieš Komisiją, C-386/10 P, ir KME Germany AG ir kiti prieš Komisiją, C-389/10 P. [27] Pranešimą spaudai ir dažnai užduodamus klausimus galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html. [28] Best Practices in proceedings concerning articles 101 and 102 TFEU, OL C 308, 2011 10 20, p. 6–32, galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html. [29] Bylas nagrinėjančio pareigūno įgaliojimai, OL L 275, 2011 10 20, p. 29. [30] Dokumentas dėl geriausios ekonominių įrodymų pateikimo ir duomenų rinkimo bylose, susijusiose su SESV 101 ir 102 straipsniais, ir susijungimų bylose praktikos, galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html. [31] Komisijos komunikatas dėl Europos Sąjungos valstybės pagalbos taisyklių taikymo kompensacijai už visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimą, OL C 8, 2012 1 11, p. 4–14. 2011 m. gruodžio 20 d. Komisijos sprendimas dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 106 straipsnio 2 dalies taikymo valstybės pagalbai kompensacijos už viešąją paslaugą forma, teikiamai tam tikroms įmonėms, kurioms pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas (pranešta dokumentu C(2011) 9380), OL L 7, 2012 1 11, p. 3–10. Komisijos komunikatas „Europos Sąjungos bendrosios nuostatos dėl valstybės pagalbos kompensacijos už viešąją paslaugą forma“ (2011 m.), OL C 8, 2012 1 11, p. 15–22. Galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/sgei.html. [32] 2011 m. balandžio 13 d. sprendimas byloje COMP/39.579 Vartotojams skirti plovikliai, OL C 193, 2011 7 2, p. 14–16, 2011 m. spalio 12 d. sprendimas byloje COMP/39.482 Egzotiniai vaisiai, 2011 m. spalio 19 d. sprendimas byloje COMP/39.605 Katodinių spindulių vamzdžių (CRT) stiklas, IP/11/1214, ir 2011 m. gruodžio 7 d. sprendimas byloje COMP/39.600 Šaldytuvų kompresoriai. [33] 2011 m. birželio 22 d. sprendimas byloje COMP/39.525 Telekomunikacja Polska, OL C 324, 2011 11 9, p. 7–10, IP/11/771. [34] 2011 m. spalio 19 d. sprendimas byloje COMP/M.6214 Seagate Technology / the HDD Business of Samsung Electronics, IP/11/1213, ir 2011 m. lapkričio 23 d. sprendimas byloje COMP/M.6203 Western Digital Ireland / Viviti Technologies, IP/11/1395. [35] 2011 m. sausio 26 d. sprendimas byloje COMP/M.5984 Intel / McAfee, OL C 98, 2011 3 30, p. 1, IP/11/70. [36] 2011 m. spalio 7 d. sprendimas byloje COMP/M.6281 Microsoft / Skype, OL C 341, 2011 11 22, p. 2, IP/11/1164. [37] 2011 m. liepos 20 d. sprendimas byloje COMP/M.6150 Veolia Transport / Trenitalia / JV, OL C 249, 2011 8 26, p. 3, IP/11/917. [38] 2011 m. liepos 20 d. sprendimas byloje COMP/M.6269 SNCF / HFPS / Wehinger GmbH / Rail Holding, OL C 222, 2011 7 28, p. 1. [39] Žr. preliminarius Žemės ūkio ir kaimo plėtros GD rodiklius, 2011 m. birželio mėn. atnaujintą pranešimą apie naujausius žemės ūkio prekių ir maisto produktų kainų pokyčius ES, p. 6, 5 schema, galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/markets/foodprices/food06_2011_en.pdf. [40] Dėl apžvalgos žr. 2009 m. kovo 17 d. Europos žemės ūkio ir maisto pramonės konkurencingumo ataskaitą („Konkurencingumo ataskaita“), p. 59, galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/enterprise/ sectors/food/files/high_level_group_2008/documents_hlg/final_report_hlg_17_03_09_en.pdf. [41] Žvelgiant į bendrus ES rodiklius svarbu atminti, kad maisto produktų kainų pokyčiai dažnai labai skiriasi ne tik atskirose valstybėse narėse – dažnai labai skiriasi ir atskirų produktų kainų pokyčiai, žr., pvz., Žemės ūkio ir kaimo plėtros GD 2012 m. sausio mėn. atnaujintą pranešimą apie naujausius žemės ūkio prekių ir maisto produktų kainų pokyčius ES, p. 3, 4 lentelė, galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/markets/foodprices/food01_2012_en.pdf. [42] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/food/competitiveness/forum_food/index_en.htm. [43] http://ec.europa.eu/fisheries/reform/index_en.htm ir http://ec.europa.eu/agriculture/cap-post-2013/legal-proposals/index_en.htm. [44] Žr., pvz., 2010 m. rugsėjo 7 d. Europos Parlamento rezoliuciją dėl sąžiningų ūkininkų pajamų: veiksmingesnė Europos maisto produktų tiekimo grandinė (2009/2237(INI)), galima rasti interneto svetainėje http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P7-TA-2010-0302&language=EN&ring=A7-2010-0225; „BŽŪP artėjant 2020 m.: su aprūpinimu maistu, gamtos ištekliais ir teritorine pusiausvyra susijusių būsimų uždavinių sprendimas“ (2011/2051(INI)), galima rasti interneto svetainėje http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A7-2011-0202+0+DOC+XML+V0//EN&language=EN. [45] Bus paskelbta 2012 m. antrąjį ketvirtį. [46] 2011 m. spalio 12 d. sprendimas byloje COMP/39482 Egzotiniai vaisiai,. [47] 2011 m. Komisija gavo 16 pranešimų apie siūlomą koncentraciją žemės ūkio ir maisto sektoriuje. [48] 2011 m. balandžio 1 d. sprendimas byloje COMP/M.6119 Arla / Hansa, OL C 122, 2011 4 20, p. 6, IP/11/397, 2011 m. birželio 14 d. sprendimas byloje M.6242 Lactalis / Parmalat, OL C 209, 2011 7 15, p. 14, IP/11/701, ir 2011 m. lapkričio 7 d. sprendimas byloje M.6348 Arla Foods / Allgäuland, OL C 343, 2011 11 23, p. 14, IP/11/2011. [49] 2011 m. gegužės 4 d. sprendimas byloje COMP/M.5907 Votorantim / Fischer / JV, IP/11/531. [50] 2011 m. lapkričio 9 d. sprendimas byloje COMP/M.6286 Südzucker /ED&F Man, OL C 335, 2011 11 16, p. 2, IP/11/1327. [51] ES, Islandija, Lichtenšteinas ir Norvegija. [52] Byla COMP/39847 Ebooks, IP/11/1509. [53] Byla COMP/39740 Foundem / Google ir susijusios bylos, IP/10/1624. [54] Dėl išsamesnės informacijos tais klausimais žr. 2009 m. galutinę šio sektoriaus tyrimo ataskaitą, galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/competition/sectors/pharmaceuticals/inquiry/index.html, IP/09/1098, 2009 7 8. [55] Byla COMP/39686 Cephalon, IP/11/511, 2011 4 28; byla COMP/39685 Fentanyl, IP/11/1228, 2011 10 21. [56] Tie skaičiai susiję su atvejais, kai nurodytas tikslas buvo pagrindinis pagalbos tikslas. Į paramos MVĮ rodiklį taip pat įtraukta pagalba MVĮ skirtoms rizikos kapitalo injekcijoms. Skaičiai susiję su sprendimais, kuriuose pagalba pripažinta derančia su vidaus rinka, taip pat su šešiais sprendimais, kuriuose Komisija nustatė, kad susijusi valstybės parama pirmiausia nėra pagalba. [57] 2011 m. balandžio 13 d. sprendimas byloje COMP/M.6112 Good Energies / NEIF / Newco, OL C 122, 2011 4 20, p. 6, 2011 m. rugpjūčio 10 d. sprendimas byloje COMP/M.6238 RREEF / SMAG / OHL / Arenales, OL C 255, 2011 8 31, p. 1, 2011 m. rugpjūčio 22 d. sprendimas byloje COMP/M.6303 Antin / RREEF / Andasol 1&2, OL C 253, 2011 8 30, p. 1, ir 2011 m. rugpjūčio 3 d. sprendimas byloje COMP/M.6273 Samsung / Korea Development Bank / KNS Solar, OL C 236, 2011 8 12, p. 6. [58] 2011 m. liepos 27 d. sprendimas byloje COMP/M.6233 FOEW /Dong Energy / Novasion / Aalborg Universitet /Universal Foundation, OL C 228, 2011 8 3, p. 4, 2011 m. rugpjūčio 29 d. sprendimas byloje COMP/M.6176 Mitsubishi Corp / Barclays Bank / Walney Topco I&II / SheringhamsShoal Topco, OL C 261, 2011 9 3, p. 1, 2011 m. birželio 6 d. sprendimas byloje COMP/M.6155 GEM / DEME / Electrawinds Offshore / SRIWE / Z-Kracht / Power@sea / Rent a Port Energy, ir 2011 m. birželio 30 d. sprendimas byloje COMP/M.6206 Iberdrola /Caja Rural de Navarra / Renovables de la Ribera, OL C 198, 2011 7 6, p. 1. [59] Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairės, OL C 82, 2008 4 1, p. 1–33. [60] Byla COMP/39839 Telefónica ir Portugal Telecom, IP/11/1241, 2011 10 25. [61] Byla COMP/39727 CEZ, IP/11/891, 2011 17 5. [62] Oro transportas. Faktai ir pagrindiniai pokyčiai, Europos Komisija, Mobilumo ir transporto GD, galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/transport/air/doc/03_2009_facts_figures.pdf. [63] Flightpath 2050: Europe‘s vision for aviation. Aviacijos mokslinių tyrimų aukšto lygio darbo grupės ataskaita. [64] Bendros Europos transporto erdvės kūrimo planas. Konkurencingos efektyviu išteklių naudojimu grindžiamos transporto sistemos kūrimas, Europos Komisijos baltoji knyga, COM (2011) 144 galutinis, 2011 3 28. [65] Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl laiko tarpsnių paskirstymo Europos Sąjungos oro uostuose bendrųjų taisyklių pasiūlymas (nauja redakcija), Europos Komisija, COM (2011) 827 galutinis, 2011 12 1. [66] Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl antžeminių paslaugų Sąjungos oro uostuose, kuriuo panaikinama Tarybos direktyva 96/67/EB, pasiūlymas, Europos Komisija, COM (2011) 824 galutinis, 2011 12 1. [67] Byla COMP/39596 BA / AA / IB, 2010 m. liepos 14 d. sprendimas dėl įsipareigojimų, OL C 278, 2010 10 15, p. 14–15. [68] Byla COMP/39595 Continental / United / Lufthansa / Air Canada. Žr. MEMO/09/168, 2009 4 20. [69] Byla COMP/37984 SkyTeam. [70] Bylos COMP/39794 Lufthansa / Turkish Airlines ir COMP/39860 Brussels Airlines /TAP Air Portugal. IP/11/147, 2011 2 11. [71] Byla COMP/M.5830 Olympic / Aegean Airlines, IP/11/68, 2011 1 26. [72] EB sutarties 92 ir 93 straipsnių ir EEE susitarimo 61 straipsnio taikymas valstybės pagalbai aviacijos sektoriuje (OL C 350, 1994 12 10, p. 5). [73] Bendrijos gairės dėl oro uostų finansavimo ir valstybės pagalbos oro transporto bendrovių veiklai iš regioninių oro uostų pradėti, OL C 312, 2005 12 9, p. 1–14. [74] Sujungtos bylos T-443/08 ir T-455/08, Freistaat Sachsen ir kiti prieš Komisiją, 2011 m. kovo 24 d. Bendrojo Teismo sprendimas. [75] 2011 m. liepos 22 d. sprendimas byloje SA.31662 Tariama valstybės pagalba Timišoaros oro uostui, šiame oro uoste veikiančioms oro transporto įmonėms ir WIZZ AIR, OL C 270, 2011 9 13, p. 11–31, 2011 m. liepos 13 d. sprendimas byloje SA.29064 Neteisėta valstybės pagalba, kurią Airija suteikė Aer Lingus, Aer Arann ir Dublin Airport Authority, OL C 306, 2011 10 18, p. 10–16, IP/11/874, 2011 m. birželio 15 d. sprendimas byloje SA.30743 Leipcigo-Halės oro uostas. Papildomos infrastruktūros priemonės, OL C 284, 2011 9 28, p. 6–23, 2011 m. liepos 13 d. sprendimas byloje SA.32833 Frankfurto Hano oro uostas. Tariama valstybės pagalba oro uostui ir Ryanair, IP/11/874, 2011 m. liepos 13 d. sprendimas byloje SA.22932 Air France skundas dėl pagalbos, kurią Ryanair suteikė Marselis, OL C 334, 2011 11 15, p. 8–61, IP/11/874, ir 2011 m. birželio 23 d. sprendimas byloje SA.30931 Investicinės pagalbos Rumunijos oro uostams schema, OL C 207, 2011 7 13, p. 3–15. [76] 2011 m. vasario 23 d. sprendimas byloje SA.30908 CSA – Czech Airlines. Restruktūrizavimo planas, OL C 182, 2011 6 23, p. 13–28, IP/11/214. [77] Byla SA.33015 Air Malta Plc. [78] Žr. interneto svetainėje http://ec.europa.eu/competition/antitrust/compliance. [79] Priimti tekstai, P7_TA(2011)0023. [80] Komisijos tarnybų darbinis dokumentas dėl laikinųjų valstybės pagalbos taisyklių, parengtų reaguojant į finansų ir ekonomikos krizę, padarinių, SEC (2011) 1126 galutinis (2011 10 5). [81] Be kita ko, aptarti klausimai, susiję su visuotinės ekonominės svarbos paslaugomis, sanavimo ir restruktūrizavimo gairėmis, Komisijos viešomis konsultacijomis dėl kolektyvinio žalos atlyginimo ir baudomis. [82] http://ec.europa.eu/competition/index_en.html. [83] Galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/competition/antitrust/compliance/factsheet_fines_nov_2011_en.pdf. [84] Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Komisijos ataskaitos „2010 m. konkurencijos politikos ataskaita“, 2011 m. gruodžio 7 d., OL C 43, 2012 2 15, p. 25–29. Galima rasti interneto svetainėje http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.int-opinions.19680.