Europos Parlamento rezoliucija dėl legalios ir nelegalios migracijos santykio ir migrantų integracijos (2004/2137(INI))



Oficialusis leidinys 124 E , 15/05/2006 p. 0535 - 0542



P6_TA(2005)0235 Legalios ir nelegalios migracijos santykis ir migrantų integracija Europos Parlamento rezoliucija dėl legalios ir nelegalios migracijos santykio ir migrantų integracijos (2004/2137(INI)) Europos Parlamentas, - atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui "Ryšio tarp legalios ir nelegalios migracijos tyrimas" (KOM(2004)0412), - atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui "Pirmoji metų ataskaita apie migraciją ir integraciją" (KOM(2004)0508), - atsižvelgdamas į Komisijos išleistą Žaliąją knygą dėl ES pozicijos ekonominės migracijos valdymo klausimu (KOM(2004)0811), - atsižvelgdamas į 2004 m. gruodžio 15 d. Europos Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto ir į 2005 m. sausio 24 d. Regionų komiteto nuomones dėl Komisijos komunikato "Ryšio tarp legalios ir nelegalios migracijos tyrimas", - atsižvelgdamas į 2004 m. sausio 15 d. savo rezoliuciją dėl Komisijos komunikato dėl imigracijos, integracijos ir užimtumo [1], - atsižvelgdamas į Amsterdamo sutartį, kuri Bendrijai suteikia galią ir atsakomybę sprendžiant imigracijos ir prieglobsčio klausimus, ir į EB steigimo sutarties 63 straipsnį, - atsižvelgdamas į 1999 m. spalio 15 – 16 d. Tamperėje, 2001 m. gruodžio 14 – 15 d. Lakene, 2002 m. birželio 21 – 22 d. Sevilijoje ir 2003 m. birželio 19 – 20 d. Salonikuose vykusių Europos Vadovų Tarybos susitikimų išvadas, - atsižvelgdamas į savo 2004 m. spalio 14 d. rekomendaciją Tarybai ir europos Tarybai dėl Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės ateities ir dėl jos teisėtumo ir veiksmingumo stiprinimo sąlygų [2], - atsižvelgdamas į 2004 m. lapkričio 4 – 5 d. Briuselyje vykusio Europos Vadovų Tarybos susitikimo išvadas, įskaitant ir Hagos programą, - atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį, - atsižvelgdamas į Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto pranešimą ir į Vystymosi komiteto bei Moterų teisių ir lyčių lygybės komiteto nuomones (A6-0136/2005), A. kadangi Tamperės Europos Vadovų Tarybos numatytas laikotarpis nustatyti Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę yra pasibaigęs, B. atsižvelgdamas į tai, kad nėra tinkamai organizuotos ir koordinuojamos Europos migracijos politikos, ir į iš to kylančias imigracijos Sąjungoje pasekmes, taip pat į Sąjungos ir jos valstybių narių poreikį pereiti prie reguliuojamos imigracijos bendradarbiaujant su suinteresuotomis trečiosiomis šalimis, C. kadangi priimta Hagos programa, kuri bus greitai įgyvendinta Komisijos veiksmų plane, leis toliau naudotis Tamperės programos pasiektais rezultatais ir kelti naujus uždavinius, reikalingus Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvei įgyvendinti, D. kadangi Europos Sąjungos ir jos valstybių narių bendradarbiavimas su trečiosiomis kilmės ir tranzito šalimis yra labai svarbus, E. atsižvelgiant į poreikį išvengti bet kokio dviprasmiškumo dėl vystymosi bendradarbiavimo ir imigracijos santykio, F. kadangi išsiplėtusioje ir dėl to sustiprėjusioje Europos Sąjungoje, atsižvelgiant į Pagrindinių teisių chartijos ir sutarčių reikalavimus, reikia stiprinti išorės sienų kontrolę ir taikyti abipusio solidarumo principą, G. kadangi vidaus sienų neturinti Europos Sąjunga turi sukurti bendrus, darnius ir efektyvius būdus išorės sienų valdymui ir laikytis bendros vizų, prieglobsčio suteikimo ir imigracijos politikos, H. kadangi kova su nelegalia imigracija, prekyba žmonėmis, legalios imigracijos priemonių taikymas ir integracija turi tapti išsiplėtusios Europos Sąjungos prioritetais, o už imigrantų išnaudojimą nelegaliu darbu bei už nežmonišką elgesį turi būti griežtai baudžiama, I. kadangi ekonominė imigracija Europos Sąjungai yra nauja problema, dėl kurios kilusios diskusijos suaktyvėjo pasirodžius pirmiau minėtai Žaliajai knygai, o iki 2005 m. pabaigos bus pateiktas veiksmų planas, kuris, tikimasi, bus pagrįstas bendromis taisyklėmis ir neribos ekonominės imigracijos, J. atkreipia dėmesį į tai, kad, kaip pabrėžiama keliuose tyrimuose [3], legali ir kontroliuojama ekonominė migracija yra reikalinga Europai, kurioje 2005 – 2030 m. dėl spartaus aktyvių gyventojų mažėjimo 20-čia mln. sumažės darbuotojų, K. atkreipia dėmesį, kad viena iš pagrindinių ekonominės migracijos priežasčių yra teisėtas migrantų siekis patenkinti pagrindinius poreikius ir ištrūkti iš skurdo, ir ragina bendroje migracijos politikoje atsižvelgti į Bendrijos plėtros politiką (kurios svarbiausias tikslas yra kova su skurdu), siekiant remti ne Europos Sąjungos šalių plėtrą, kai kalbama apie mokslo ir sveikatos priežiūros pasiekiamumą, ir laikytis kitų Tūkstantmečio plėtros tikslų, L. kadangi legalios imigracijos politikos sėkmė priklauso nuo to, ar bus įgyvendintos strategijos, kuriomis siekiama visiškos integracijos remiantis kitų patirtimi ir atsižvelgiant į ne pelno organizacijų patirtį ir jų indėlį, ir kurios yra pagrįstos pagarba teisėms ir pareigų dalijimusi išeivių iš ne ES šalių, legaliai atvažiavusių į šalį ir juos priėmusios šalies vietinių gyventojų atžvilgiu bei pasitikėjimu ir abipuse pagarba pagrįstu nuolatiniu dialogu, valdžios įstaigų sugebėjimu organizuoti informacijos kampanijas ir kurti visuomenę, sudarytą iš įvairių kultūrų, taip pat veiksmais kovoje su įvairiomis rasinės, kultūrinės ir ekonominės diskriminacijos formomis, M. kadangi migracijos politikos pokyčiai vienoje valstybėje narėje turi įtakos migracijos srautams ir kitų valstybių narių migracijos politikos raidai, N. kadangi kova su žmonių prekyba ir moterų bei vaikų seksualiniu išnaudojimu turi būti pagrindinė imigracijos politikos dalis, O. kadangi ES imigracijos ir prieglobsčio plėtroje turėtų būti vadovaujamasi Sutarties dėl Konstitucijos Europai III-268 straipsnyje numatytu solidarumo ir teisingo atsakomybės pasidalijimo principu, P. kadangi turimi Bendrijos finansiniai ištekliai yra riboti ir jie turi būti tinkamai paskirstyti įvairiaems Europos imigracijos politikos aspektams, 1. mano, kad Sąjungos imigracijos politika turi būti grindžiama bendru požiūriu, besiremiančiu pozityvaus svetingumo ir integracijos principais, o ne tik siaurais valstybės narės darbo rinkos interesais, taip pat saugaus šių asmenų statuso ir pilietybės nustatymu ir socialinių bei politinių teisių užtikrinimu visoje Europos Sąjungoje; 2. apgailestauja, kad Taryba, praėjus penkeriems metams po Tamperės Europos Vadovų Tarybos susitikimo ir nepaisant daugelio Parlamente vykusių diskusijų, nesukūrė bendros imigracijos politikos, ir visais legalios imigracijos klausimais ir toliau sprendžia vienbalsiai bei taiko konsultavimosi procedūrą; 3. pabrėžia, kad būtina skubos tvarka priimti visuotinį ir aiškų sprendimą dėl imigracijos, pagrįstą glaudžiu skirtingų politikos sričių bendradarbiavimu, ir apgailestauja, kad Europos požiūris dažnai yra per daug susiskaidęs; todėl džiaugiasi Komisijos iniciatyva ir dabartiniu pirmininkavimu Tarybai, kuriais valstybėse narėse už migraciją ir prieglobsčio suteikimą atsakingose institucijose skatinama įdiegti abipusės informacijos ir išankstinio įspėjimo sistemą, ir siūlo į šį projektą įtraukti ir Europos Parlamentą; 4. pabrėžia, kad bendros prieglobsčio ir imigracijos politikos plėtojimas, atliekamas gerbiant pagrindines teises, yra prioritetinis projektas kuriant Europos integraciją, kaip konstatuojama Sutartyje dėl Konstitucijos Europai; 5. ragina Europos Komisiją, bendradarbiaujant su Europos Parlamentu, apmąstyti, kaip geriau koordinuoti įvairias migracijos srautų valdymo struktūras ir agentūras, ir pasirūpinti, kad šiai sričiai skiriamas finansavimas būtų teisingai panaudojamas ir paskirstomas; 6. apgailestauja, kad Tarybos ir valstybių narių iki šiol priimtos migracijos srautų kontrolės priemonės yra daugiau represinės negu teigiamo ir aktyvaus pobūdžio; atkreipia dėmesį, kad strategijos, kuriomis siekiama mažinti skurdą, gerinti gyvenimo ir darbo sąlygas, kurti darbo vietas ir plėtoti mokymą migrantų kilmės šalyse, per ilgą laiką padeda normalizuoti migracijos srautus; 7. ragina Komisiją, valstybes nares ir kilmės šalis savo gyventojams organizuoti kampanijas, kurios padidintų visuomenės supratimą ir suteiktų daugiau informacijos apie migracijos politiką, integraciją ir kovą su rasizmu bei ksenofobija, nes žmonių prekybą organizuojančios mafijos pasinaudoja informacijos dėl legalios imigracijos galimybių trūkumu; laikosi nuomonės, kad didžiausią svarbą turi bendradarbiavimas, keičiantis informacija su kilmės šalimis, ir žmonių išnaudojimo prevencija, suteikiant pirmenybę integracijos, socialinės integracijos ir kultūrinių mainų politikos klausimams; 8. mano, kad pirmiausia reikia geriau atsižvelgti į imigracijos potencialą, kaip bendros Europos bendro vystymosi politikos dalį, įtraukiant priimančiasvisuomenes, kilmės šalių visuomes ir diasporos tinklus; 9. pabrėžia, kad siekiant optimizuoti imigracijos potencialą, Sąjunga turi pasiūlyti konkrečius sprendimus, kaip spręsti protų nutekėjimo problemą, ir paraginti valstybes nares skatinti imigrantus siųsti lėšas į jų kilmės šalis; 10. primena bendrą valstybių narių atsakomybę, valdant šiaurės pietų migracijos srautą, ypač pietuose, ir kovojant su nelegalia imigracija bei prekyba žmonėmis, ypač šiaurėje, taip pat sudarant ekonomines sąlygas trečiųjų šalių socialinei plėtrai ir pasitinkant imigrantus taip, kad nebūtų pažeistas jų žmogiškasis orumas; 11. skatina migracijos klausimą įtraukti į ES išorės politikos sritis; ragina valstybes nares kovoti su esminėmis imigracijos priežastimis, kuriant nuoširdžiais partnerystės ryšiais grindžiamus santykius su besivystančiomis šalimis; pabrėžia, kad nepakanka remti vystymąsi ir palaikyti ekonominę partnerystę, kad būtų galima kovoti su esminėmis imigracijos priežastimis; 12. pataria Tarybai imtis tinkamų iniciatyvų, kad būtų užtikrinta, jog atsakingi už imigraciją asmenys kiekvienoje valstybėje turėtų tą patį rangą ir priklausytų tam pačiam atitinkamos ministerijos departamentui; 13. pabrėžia, kad jis turėtų turėti politinį vaidmenį, inter alia nurodydamas Komisijai tas su migracija susijusias priemones, kurias turėtų reglamentuoti bendros taisyklės, kadangi tai yra svarbūs etapai kuriant veiksmingą bendrą migracijos politiką; 14. pabrėžia būtinybę, kad visose ES pasirašomose asociacijos ir bendradarbiavimo sutartyse būtų straipsniai apie bendrą migracijos srautų valdymą ir privalomą readmisiją nelegalios imigracijos atveju; 15. tačiau mano, kad nors vystymosi bendradarbiavimas yra esminė priemonė migracijos klausimu, jis turi tik papildyti, o ne pakeisti ES integracijos ir legalios imigracijos politiką; 16. ragina valstybes nares stiprinti trečiųjų šalių konsulatų personalo žmogiškuosius ir finansinius išteklius, kad ketinantiems emigruoti žmonėms būtų suteikta informacija apie legalaus įsidarbinimo, studijų arba mokslinio darbo galimybes ES valstybėje; ragina Komisiją stiprinti vienoje valstybėje esančių valstybių narių diplomatinių ir konsulinių tarnybų veiksmų koordinavimą, siekiant nustatyti, kuri šalis domisi imigranto profesiniais sugebėjimais, ir palengvinti jų išvykimą į šalis, norinčias juos priimti; siūlo, be kitų programų, naudoti ARGO ir AENEAS; 17. mano, kad patikrinimas pasienyje ir kovos su nelegalia imigracija veiksmai gali būti tik vienas Europos Sąjungos politikos, vykdomos ne Europos Sąjungos šalių atžvilgiu, aspektas, o šioms šalims turi būti taikoma aktyvi kilmės šalies plėtros politika siekiant iki minimumo sumažinti žalingas emigracijos pasekmes; mano, kad Europos Sąjunga negali imigracijos politikos nagrinėti tik ekonominės svarbos sau požiūriu, tačiau taip pat turi atsižvelgti į priežastis, kurios verčia migrantus emigruoti; 18. mano, kad norint įgyvendinti integruotą išorės sienų valdymo sistemą, reikia suderinti vizų sistemą, įtraukti Europos Sąjungos sienų apsaugos agentūrą (kartu sukuriant Bendrijos fondą) ir stiprinti konsulinių atstovybių bendradarbiavimą su perspektyva sukurti jungtinius postus; 19. mano, kad stiprinant išorinių sienų priežiūrą ir kovą su nelegalia imigracija, ypač svarbu iš esmės stiprinti solidarumą su naujosiomis valstybėmis narėmis; 20. pabrėžia, kad priemonės kovoti su nelegalia imigracija ir stiprinti išorės sienų kontrolę visais atvejais, net ir tada, kai bendradarbiaujama su trečiosiomis šalimis, neturi prieštarauti pagrindinėms asmens teisėms, numatytoms Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje ir Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijoje (EŽTK), ypač teisei į prieglobstį ir teisei nebūti išsiųstam iš šalies; 21. dar kartą patvirtina, kad teisiškai legali imigracija negali visiškai pakeisti nelegalios imigracijos ir kad priežastys atvykti į Europos Sąjungą gali būti įvairios; todėl yra įsitikinęs, kad išskirtinis dėmesys turi būti skiriamas kovai su nelegalia prekyba žmonėmis ir imigrantams, tapusiems tokios prekybos aukomis, ypač pažeidžiamoms žmonių grupėms kaip moterys ir vaikai, kovai su žmonių prekeiviais ES tampant prioritetu; ir tikisi iš Komisijos tolesnio šios srities veiksmų plano, kuriame bus atsižvelgta į bendradarbiavimo poreikį su kilmės ir tranzito šalimis; 22. pripažįsta, kad didelė dalis moterų, kurios yra prekybos žmonėmis aukos, gyvena Europos Sąjungos teritorijoje kaip nelegalios imigrantės, o dauguma jų neturi galimybės gauti teisinę ar socialinę apsaugą; ragina valstybes nares pripažinti tokių moterų padėtį ir pagal savo teisės aktus apsvarstyti, ar teisė nuolat gyventi šalyje būtų tinkama kovos su prekyba žmonėmis priemonė; 23. pažymi, kad tinkamas kilmės valstybių vežėjų ir valdžios institucijų informavimas apie jų atsakomybę, teisinės sistemos, kurioje galima imtis baudžiamųjų veiksmų prieš prekeivių žmonėmis tinklus, stiprinimas, kova su nelegaliu darbu ir prekyba žmonėmis ir administracinės korupcijos nustatymas yra neatskiriamos kovos su nelegalia imigracija dalys, kurios turi būti pagrįstos aktyviu policijos ir teisėsaugos institucijų bendradarbiavimu; dėl to prašo Sąjungos ir jos valstybių narių imtis energingų veiksmų kovoje su nelegaliu imigrantų darbu, taikant griežtas sankcijas su tuo susijusioms įmonėms, didinant priežiūrai ir nukentėjusiųjų apsaugai skirtus žmogiškuosius išteklius; 24. tačiau iškelia sąlygą, kad tokios priemonės turi būti taikomos, laikantis pagrindinių teisių, įskaitant ir teisę į prieglobstį; 25. laikosi požiūrio, kad valstybės narės deda pakankamai pastangų išaiškinant nelegalaus darbo, ypač namų darbininko darbų ir vaikų priežiūros srityse, atvejus, kur dirba daug migrančių moterų; laikosi požiūrio, kad turi būti suformuluotos naujos teisės normos, pagal kurias šeimos turėtų padengti jose dirbančių darbuotojų socialinio draudimo išlaidas; 26. ragina Tarybą ir Komisiją apsvarstyti klausimą dėl nelegalių imigrantų readmisijos, taikant jau galiojančius ir dar būsimus susitarimus; primena kilmės ir tranzito šalių atsakomybę dėl readmisijos ir skatina apibrėžti ES imigrantų grąžinimo politiką, išsaugant pagarbą asmens orumui ir fizinei neliečiamybei, kaip tai numatyta EŽTK ir Ženevos konvencijoje; 27. dar kartą aiškiai atmeta galimybę, kad stovyklos, kuriose imigrantai, neturintys dokumentų arba ieškantys prieglobsčio būtų apgyvendinami ar sulaikomi, galėtų būti įkurtos už Europos Sąjungos ribų, imigrantų kilmės regionuose; 28. pabrėžia, kad Europos Sąjungos viduje bei išorėje veikiančių laikinų pabėgėlių centrų valdymas taip pat turi atitikti Ženevos konvenciją ; 29. pritaria Komisijos minčiai, kad masinis nelegalių imigrantų įteisinimas nėra tinkamas nelegalios imigracijos problemos sprendimas, ir, kol nėra bendros imigracijos ir prieglobsčio teikimo sistemos, turėtų būti išimtinis atvejis, kadangi tokios priemonės neišsprendžia tikrųjų esminių problemų, bei ragina Komisiją analizuoti valstybių narių taikomą pasiteisinusią praktiką šioje srityje ir panaudoti ją kuriant keitimosi informacija ir išankstinio įspėjimo sistemą; 30. mano, kad bet kokiu masiniu nelegalių migrantų įteisinimu turi būti atsižvelgiama į atitinkamus kriterijus ir įvertinamos ekonominės, demografinės ir kultūrinės pasekmės; 31. mano, kad legali migracija vaidina svarbų vaidmenį stiprinant žiniomis grįstą ekonomiką ir spartinant ekonomikos plėtrą Europoje; 32. laikosi nuomonės, kad bendroje Europos ekonominės migracijos strategijoje prioritetas turėtų būti teikiamas organizuotoms migracijos formoms ir ypač dvišalių susitarimų su kilmės šalimis valdant migracijos srautus stiprinimui; pabrėžia, kad tokių priemonių įteisinimas vaidina svarbų vaidmenį kovoje su šešėlinės ekonomikos darbais, pabrėžia nelegalių migrantų integravimą į visuomenę ir jų išnaudojimo prevenciją; 33. mano, kad dėl demografinių ir ekonominių priežasčių ir norint prisidėti prie nelegalios imigracijos mažinimo, būtina valstybėse narėse, atsižvelgiant į jų galimybes priimti imigrantus, kurti legalius imigracijos kanalus; 34. sveikina veiksmus, kurių Komisija pažadėjo imtis, atsižvelgdama į konkretų nelegalios imigracijos poveikį atokiausiems regionams [4], nes jie dėl savo geografinės padėties, mažo ploto ir atokumo yra ypač jautrūs nelegalios migracijos srautams; 35. ragina valstybes nares dalyvauti Komisijos Žaliojoje knygoje pradėtuose svarstymuose dėl to, kiek reikalingas valstybių narių koordinavimas ir kokios naudos atneštų Europos Sąjungos teisės aktai, atsižvelgiant į tai, kad valstybės narės yra kompetentingos nuspręsti, kiek imigrantų jos gali priimti; 36. nerimauja dėl to, kad kai kurių valstybių prašymu Viduržemio jūros valstybėse įkurti "preliminarūs priėmimo centrai" imigrantams, vykstantiems į Sąjungos teritoriją, kur nėra užtikrinamos pagrindinės minimalios teisės; primena, kad migracijos srautai turi būti valdomi, remiantis ne tik saugumo, bet ir tvarios socialinės plėtros reikalavimais; 37. žino, kad valstybės narės yra atsakingos nuspręsti jose gyvenančių trečiųjų šalių piliečių skaičių, tačiau remia idėją parengti bendrus paskaičiavimus, įskaitant ir tuos asmenis, kuriems leista gyventi ne dėl ekonominių priežasčių, pvz., pabėgėliams, papildoma apsaugos sistema besinaudojantiems asmenims ir su jais susijungusių šeimų nariams, įskaitant darbingo amžiaus nepilnamečius, kuriems turi būti užtikrinta teisė dalyvauti darbo rinkoje; 38. apgailestauja, kad nesėkmingo pasiūlymo dėl direktyvos dėl imigracijos įdarbinimo tikslais ir palaiko Komisijos Žaliosios knygos pasiūlymą sukurti bendrus minimalius reikalavimus, jei imigrantai iš trečiųjų šalių nori būti įdarbinti arba dirbti savarankiškai; 39. pritaria lankstesnei ir veiksmingesnei imigracijos procedūrai, pvz., naudojant darbo leidimų sistemą; remia Bendrijos projektus pagal EURES modelį, įgalinant valstybes nares keistis informacija dėl įdarbinimo galimybių Sąjungoje gyvenantiems trečiųjų šalių piliečiams; 40. ragina Komisiją rengti trumpo ir vidutinio laikotarpio prognozes dėl papildomo darbo jėgos poreikio atskirose valstybėse narėse; ragina valstybes nares pateikti Komisijai statistinius duomenis, kad pastaroji galėtų tinkamai prognozuoti Sąjungos darbo jėgos poreikį; 41. ragina Komisiją ir valstybes nares nenutraukti dialogo su imigracijos srityje dirbančiomis NVO, konsultuojantis su jomis imigraciją liečiančiais klausimais, ir remti jų veiklą, skirtą pagalbai imigrantams ir tyrimams; 42. mano, kad reikia skubiai sukurti tokią imigracijos politiką, kuri būtų pritaikyta prie darbo rinkų, siekiant apsaugoti darbo rinką nuo pigios nelegalios darbo jėgos, dėl kurios mažėja rinkos reglamentavimas, siekiant išvengti dirbančių ir nedirbančių gyventojų skirtumo, ragina valstybes nares, svarstant, kiek darbininkų užsieniečių priimti, tartis su regioninėmis ir vietos administracijomis, regioninėmis įdarbinimo agentūromis ir abejomis praamonės šalimis, profesinėmis organizacijomis, savanoriškais gyventojų susivienijimais ir priėmusios šalies bendruomenėmis; 43. ragina valstybes nares kurti specialius bendrus darbo ir gyvenimo šalyje leidimus, kad būtų lengviau įdarbinti sezoninius darbuotojus ir darbuotojus, siunčiamus vykdyti tam tikrą laiką trunkančių užduočių; 44. ypač pabrėžia, atsižvelgiant į Tūkstantmečio tikslus, kad Europos Sąjungai reikia padvigubinti pastangas kovai su skurdu migracijos srautų kilmės šalyse, remiant – inter alia – tinkamos ir atviros visiems švietimo sistemos sukūrimą ir vietos ekonomikos plėtrą; 45. ragina valstybes nares, vykdant savo imigracijos politiką, pasirašyti dvišalius susitarimus su pagrindinėmis emigracijos kilmės šalimis, taip bandant spręsti Europos darbo jėgos poreikio klausimą ir kuriant naujus legalios migracijos kanalus, kad migracijos procesas taptų geriau organizuotas ir skaidresnis, taip pat siekiant glaudžios partnerystės stiprinti ryšius su trečiosiomis šalimis; papildomai atkreipia dėmesį, kad dvišalių migracijos srautų valdymo susitarimų sudarymas su kilmės šalimis leis sukurti tikrą partnerystę bendromis pastangomis kovojant su nelegalia imigracija ir prekyba žmonėmis (ypač tokiomis labiau pažeidžiamomis grupėmis, kaip moterys ir vaikai); 46. ragina valstybes nares diskutuoti dėl pirmiau minėtos Komisijos Žaliosios knygos ir reguliariai pateikti pranešimus Komisijai apie savo imigracijos politikos įgyvendinimą; 47. pabrėžia, kad imigrantų integracija yra ypač svarbi, ir ragina imtis visapusiškų priemonių užtikrinti dalyvavimą darbo rinkoje, taip pat kitas socialines, ekonomines ir politines teises, kurios, siekiant Lisabonos tikslų dėl augimo ir konkurencingumo stiprinimo, yra vienodai svarbios; 48. primena, kad imigrantų integracija priskiriama valstybių narių kompetencijai ir kad taip nustatomos priimančios valstybės ir imigrantų teisės ir pareigos; ragina valstybes nares savo politiką derinti pagal neseniai Tarybos priimtą atvirąjį koordinavimo metodą, pagrįstą bendrais pagrindiniais principais; 49. pabrėžia, kad valstybių narių politikų koordinavimas negali pakeisti Europos integracijos politikos; ragina valstybes nares, kuriant tokias politikas, apibrėžti minimalius kriterijus; 50. pabrėžia, kad yra svarbu skatinti atvykėlius mokytis juos priėmusios šalies kalbą ir jiems organizuoti pilietinio ugdymo paskaitas bei mokymo programas apie moterų ir vyrų lygias galimybes, taip pat jų integraciją skatinti per darbą, imantis priemonių kovoje su geto kultūra ir sudarant sąlygas imigrantams dalyvauti vietos rinkimuose; pritaria jau kai kuriose valstybėse narėse naudojamoms įžanginėms programoms, kurios įpareigoja imigrantus priimančias valstybes ir (ypač) pirmąją imigrantų bangą; norėtų paskatinti imigrantus gerbti pagrindines Sąjungos vertybes, prisiimant bent simbolinius įsipareigojimus; ragina valstybes nares skatinti legalius imigrantus aktyviau dalyvauti integracijos politikoje ir stiprinti imigrantų ir vietos gyventojų dialogą. 51. laikosi požiūrio, kad aktyvi legaliai Sąjungoje gyvenančių trečiųjų šalių gyventojų integracijos politika, inter alia, turėtų apimti aiškias taisykles dėl teisinio gyventojų statuso ir teisę į tinkamos administracinės praktikos užtikrinimą; užtikrintų galimybę legaliai dalyvauti darbo rinkoje; keltų reikalavimą trečiųjų šalių piliečiams dalyvauti priimančios valstybės narės organizuojamuose valstybinės kalbos(-ų) kursuose; užtikrintų jų teisę į išsilavinimą ir kvalifikacijų pripažinimą; garantuotų prieigą prie socialinės ir sveikatos apsaugos paslaugų; pasiūlytų imigrantams tinkamas gyvenimo sąlygas miesto ir kitose vietovėse; sudarytų sąlygas dalyvauti socialiniame, kultūriniame ir politiniame gyvenime; 52. ragina valstybes nares ir ES institucijas skatinti legaliai gyvenančių balsavimo teisės neturinčių ne ES piliečių dalyvavimą viešajame ir politiniame gyvenime, ypač užtikrinant atitinkamus jų konsultavimo ir atstovavimo mechanizmus; ragina valstybes nares ratifikuoti Europos konvenciją dėl svetimšalių dalyvavimo viešajame vietos gyvenime; 53. primygtinai ragina visas Europos Sąjungos valstybes nares ratifikuoti JT konvenciją dėl migruojančių darbininkų ir jų šeimų teisių apsaugos; 54. mano, kad kova su diskriminacija, rasizmu ir ksenofobija yra pagrindinė integracijos politikos dalis; ragina valstybes nares skleisti tarp Europos piliečių pozityvaus imigrantų priėmimo, integracijos ir įtraukimo kultūrą siekiant kurti daugiakultūrę visuomenę ir vengiant visų politinių ir institucinių priemonių, kurios galėtų pažeisti priėmimo principą kuo greičiau į savo teisę inkorporuoti dvi susijusias direktyvas ir džiaugiasi pirmininkaujančių Tarybai iniciatyva iš naujo svarstyti pasiūlymą dėl pagrindų sprendimo dėl kovos su rasizmu ir ksenofobija; ragina konsultuotis su Europos Parlamentu dėl šio pagrindų sprendimo, pasibaigus diskusijoms Taryboje; 55. reiškia nerimą dėl padaugėjusių žmogžudysčių dėl garbės, persekiojimo ir imigrančių moterų rimtų teisių pažeidimų religinio fanatizmo pagrindu bei nežmoniškų tradicijų ir ragina Komisiją ir Tarybą griežčiau spręsti šiuos klausimus ir garantuoti grėsmę patiriančių moterų teises; 56. ragina valstybes nares sudaryti susitarimus su imigrantų kilmės šalimis, siekiant perkelti įgytas teises į socialines garantijas; 57. mano, kad tarptautinė bendruomenė dar nepanaudojo imigrantų piniginių perlaidų į savo kilmės šalį, kaip priemonės remti tos šalies plėtros politiką, ir ragina Komisiją pasiūlyti praktinius sprendimus, kaip sudaryti sąlygas savanoriškam imigranto uždarbio dalies pervedimui į jo ar jos kilmės šalį minimaliomis išlaidomis, kaip pasiūlyta pirmiau minėtoje Žaliojoje knygoje; 58. ragina Tarybą užimti aktyvesnę poziciją, siekiant šių pasiūlymų pagrindu sukurti veiksmingą Europos imigracijos politiką, kuri atitiktų naujus Sąjungos iššūkius; 59. įpareigoja Pirmininką perduoti šią rezoliuciją Tarybai ir Komisijai, taip pat valstybių narių vyriausybėms bei parlamentams. [1] OL C 92 E, 2004 4 16, p. 390. [2] Priimti tekstai, P6_TA(2004)0022. [3] 2004 m. ekonominė ir socialinė pasaulio apžvalga. [4] KOM(2004)0343, 2.3.1 dalis ir KOM(2004)0628. --------------------------------------------------