Komisijos komunikatas Tarybai pagal Tarybos direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnio 1 dalį (išvežiojamosios prekybos įmonės) /* KOM/2006/0794 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 12.12.2006 KOM(2006) 794 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI pagal Tarybos direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnio 1 dalį (išvežiojamosios prekybos įmonės) 1. Įvadas Pagal Tarybos direktyvos 2003/96/EB[1], pakeičiančios Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą (toliau – energijos mokesčių direktyva arba direktyva), 19 straipsnio 1 dalį, taip pat kitas direktyvos nuostatas (ypač 5, 15 ir 17 straipsnių) Taryba, Komisijai pasiūlius, bet kuriai valstybei narei (kuri to prašo) gali vieningai leisti toliau atleisti nuo mokesčių arba juos sumažinti remiantis ypatingais politiniais sumetimais. Prašymą nagrinėja Komisija. Po to ji pateikia pasiūlymą Tarybai arba praneša Tarybai priežastis, dėl kurių nepateikė pasiūlymo leisti šią priemonę. Atsižvelgdama į tai, kad atliekamas visų nuo energijos mokesčių direktyvos leidžiančių nukrypti nuostatų, kurių galiojimas baigiasi 2006 m. pabaigoje, persvarstymas, Prancūzija pateikė prašymą leisti nuo 2007 m. nukrypti nuo energijos mokesčių direktyvos nuostatų ir neapmokestinti (nustatant metinę kvotą) degalų, kuriuos naudoja išvežiojamosios prekybos įmonės, įsikūrusios pernelyg retai apgyvendintuose regionuose. Prašymas užregistruotas Mokesčių ir muitų sąjungos generaliniame direktorate[2]. Šiuo komunikatu siekiama pranešti Tarybai priežastis, dėl kurių Komisija nesiūlo suteikti prašomo leidimo. 2. Trumpa informacija apie prašymus Prancūzija norėtų, nustatydama metinę individualią 1500 litrų ribą, neapmokestinti variklių degalų, kuriuos naudoja mažiau kaip 3000 gyventojų turinčiose savivaldybėse įsikūrusios mažmeninės prekybos įmonės, kurios dalį prekių parduoda organizuodamos išvežiojamąją prekybą. Priemone siekiama remti mažmeninės prekybos įmones, kurios verčiasi išvežiojamąja prekyba ir taip atitinkamiems gyventojams teikia pirmo būtinumo paslaugas. Prancūzijos teigimu, šia priemone būtų prisidėta prie kaimo vietovių vystymosi. Priemonė yra nacionalinės teritorijų planavimo ir kovos su menkai apgyvendintų regionų, t. y. kalnuotų vietovių, tuštėjimu politikos dalis. Prašyme numatyta priemonės galiojimo pabaigos data – 2012 m. gruodžio 31 d. 3. Prašymo aplinkybės Šis leidžiančios nukrypti nuostatos prašymas pateiktas atsižvelgiant į tai, kad baigiasi anksčiau Prancūzijai Tarybos direktyvos 92/81/EEB[3] 8 straipsnio 4 dalyje, kuri perkelta į energijos mokesčių direktyvos II priedą, nurodyta tvarka suteikto leidimo galiojimas. Šio leidimo galiojimas baigiasi 2006 m. pabaigoje. 2006 m. birželio mėn. komunikate Tarybos direktyvos 2003/96/EB II ir III prieduose nustatytų leidžiančių nukrypti nuostatų, kurios baigia galioti 2006 m . pabaigoje, apžvalga“ (toliau – 2006 m. komunikatas) [4] Komisija apžvelgė direktyvos nuostatas, užtikrinančias didelį lankstumą, ir priėjo prie išvados, kad tais atvejais, kai Bendrijos teisės aktų leidėjas priimdamas direktyvą tinkamai atsižvelgė į tikslus, kuriais grindžiamos tam tikros leidžiančios nukrypti nuostatos, tolesni veiksmai nereikalingi. Dėl leidžiančių nukrypti nuostatų, atitinkančių tikslus, į kuriuos neatsižvelgta bendrosiose direktyvos nuostatose, komunikate pateikiama išvada, kad jeigu kuri nors valstybė narė mano, jog dėl ypatingų politinių sumetimų leidžianti nukrypti nuo direktyvos nuostata vis dėlto yra būtina ir atitinka direktyvos tikslus, t. y. 19 straipsnio 1 dalies trečiojoje įtraukoje išdėstytus interesus ir politiką, ta valstybė narė minėtame straipsnyje nustatyta tvarka turėtų Komisijai pateikti prašymą. 4. Komisijos vertinimas Vertindama ypatingus politinius sumetimus, kuriuos nurodė suinteresuotoji valstybė narė, Komisija norėtų atkreipti dėmesį į tai, kad tokie argumentai yra susiję su daugiausia regioninio pobūdžio nacionalinės politikos klausimais, kuriais galima, valstybės narės nuomone, pateisinti atitinkamą valstybės paramą. Tačiau leidžianti nukrypti nuostata niekada nebuvo laikoma tokios politikos priemone. Be to, Komisija mano, kad esama neatitikimo tarp, viena vertus, padėties, kurią ketinama ištaisyti, specifikos bei nurodomų politinių sumetimų ir, antra vertus, bendro numatomos mokestinės lengvatos pobūdžio. Iš tiesų, lengvatą ketinama sieti ne su paslaugomis, teikiamomis vietovėse, kuriose jos būtinos, – ji suteikiama visoms išvežiojamosios prekybos įmonėms, turinčioms nuolatinę buveinę mažoje savivaldybėje, dėl degalų naudojimo, susijusio su išvežiojamosios prekybos veikla. Dar svarbesnis ir bendresnis dalykas yra tas, kad su minėta padėtimi susijusius klausimus labiau tiktų spręsti priemonėmis, atitinkančiomis Bendrijos teisę ir geriau atspindinčiomis specifines paslaugas, kurias teikia aptariamieji ūkio subjektai, o ne neapmokestinimu, kuris siejamas tik su naudojimu. Čia reikia pabrėžti, kad papildomos išlaidos, kurias patiria šia specifine veikla besiverčiantys asmenys, nėra susijusios vien tik su degalų naudojimu, todėl Prancūzijos nurodytais tikslais tinkamesnė atrodytų kryptingesnė priemonė. Schemos struktūra (visiškas neapmokestinimas laikantis metinės kvotos) neleidžia tinkamai atsižvelgti į energijos mokesčių direktyvos tikslus, t. y. taikyti paskatas, kuriomis siekiama didinti energijos efektyvumą ir saugoti aplinką. Todėl Komisija mano, kad tokio leidimo suteikimas prieštarautų 19 straipsnio 1 dalies trečiojoje pastraipoje išdėstytiems tikslams. 5. Išvada Argumentai, kuriuos Prancūzija pateikė siekdama pateisinti leidžiančią nukrypti nuostatą, yra susiję su daugiausia regioninio pobūdžio nacionalinės politikos klausimais, kuriais, valstybės narės manymu, galima pateisinti atitinkamą valstybės paramą. Tačiau tokiems tikslams siekti esama daug tinkamesnių priemonių (tiek pobūdžio, tiek aprėpties prasme), kuriomis nebūtų daromas poveikis pirmiau išvardytiems Bendrijos interesams, kai netinkamai neapmokestinama suderintais mokesčiais. Todėl Komisija nesiūlo suteikti prašomo leidimo . Tačiau ši išvada neužkerta kelio Prancūzijai priimti priemones, kurios nebūtų susijusios su suderintų akcizų sritimi, visais atžvilgiais atitiktų Bendrijos teisę[5] ir geriau bei kryptingiau nei numatoma leidžiančia nukrypti nuostata leistų siekti tų pačių tikslų. [1] 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyva 2003/96/EB, pakeičianti Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą (OL L 283, 2003 10 31, p. 51); direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais direktyvomis 2004/74/EB ir 2004/75/EB (OL L 157, 2004 4 30, p. 87 ir 100). [2] 2006 m. spalio 16 d. [3] 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyva 92/81/EEB dėl akcizo už mineralines alyvas struktūrų derinimo (OL L 316, 1992 10 31). Direktyva, panaikinta Tarybos direktyva 2003/96/EB nuo 2003 m. gruodžio 31 d. kartu su 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyva 92/82/EEB dėl mineralinėms alyvoms taikomų akcizo tarifų suderinimo. [4] 2006 m. birželio 30 d. COM(2006) 342 Tarybos direktyvos 2003/96/EB II ir III prieduose nustatytų leidžiančių nukrypti nuostatų, kurios baigia galioti 2006 m. pabaigoje, apžvalga. [5] Įskaitant valstybės pagalbą reglamentuojančias taisykles.