Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl pozicijos, kuri Europos Sąjungos vardu turi būti priimta Tarptautinės darbo konferencijos 103-iojoje sesijoje dėl rekomendacijos papildyti 1930 m. Tarptautinės darbo organizacijos konvenciją Nr. 29 dėl priverstinio darbo /* COM/2014/0239 final - 2014/0131 (NLE) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS Nustačius tikslą tęsti ir stiprinti Sąjungos ir valstybių narių plėtojamą sėkmingą bendradarbiavimą ir laikantis Sutartyse nustatytų taisyklių, šiuo pasiūlymu siekiama Tarptautinės darbo konferencijos 103-iojoje sesijoje nustatyti Sąjungos poziciją, susijusią su rekomendacija papildyti 1930 m. Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) konvenciją Nr. 29 dėl priverstinio darbo. 1930 m. Konvencija Nr. 29 dėl priverstinio darbo (toliau – Konvencija) yra viena iš aštuonių pagrindinių TDO konvencijų – svarbiausių tarptautinių darbo standartų, ji laikoma žmogaus teisių rėmimo priemone. Tarptautinėje darbo konferencijoje 1930 m. priėmus Konvenciją valstybės narės buvo paragintos per kuo trumpesnį laikotarpį uždrausti naudotis priverstiniu darbu ir jį kriminalizuoti. Tačiau praėjus daugiau kaip 80 metų ir nepaisant beveik visuotinai ratifikuotos Konvencijos tokia praktika vis dar egzistuoja, nors ji pasireiškia kitais būdais nei tie, kurie kėlė susirūpinimą XX a. pradžioje. TDO skaičiavimais, pasaulyje mažiausiai 20,9 mln. žmonių yra nukentėję nuo priverstinio darbo. TDO rekomendacija, kuri bus svarstoma per Tarptautinės darbo konferencijos (toliau – Konferencija) 103-iąją sesiją, siekiama pašalinti įgyvendinimo spragas, kad būtų stiprinama prekybos žmonėmis išnaudojimo darbe tikslais prevencija, nukentėjusių nuo priverstinio darbo asmenų apsauga ir gerinamas kompensacijų jiems mokėjimas. Į šios Konferencijos darbotvarkę taip pat įtrauktas tai pačiai temai skirto protokolo priėmimas ir jam yra skirta atskira rekomendacija dėl Tarybos sprendimo, kuriuo įgaliojama pradėti derybas. 1.1. Rekomendacijos papildyti 1930 m. TDO konvenciją Nr. 29 dėl priverstinio darbo svarstymas ir galimas priėmimas per 2014 m. gegužės 28 d. – birželio 12 d. vyksiančią Tarptautinės darbo konferencijos 103-iąją sesiją Į 2014 m. Tarptautinės darbo konferencijos darbotvarkę įtrauktas standartui nustatyti skirtas punktas dėl 1930 m. Konvencijos Nr. 29 dėl priverstinio darbo papildymo, siekiant priimti protokolą ir (arba) rekomendaciją. Per TDO valdybos 317-tąją sesiją (2013 m. kovo mėn.) šis darbotvarkės punktas buvo atrinktas kaip standartui nustatyti skirtas punktas, dėl kurio numatytas vienkartinis pasitarimas Konferencijos 103-joje sesijoje[1]. Šis sprendimas priimtas atsižvelgiant į 2013 m. vasario mėn. ekspertų susitikimo rekomendacijas dėl priverstinio darbo ir prekybos žmonėmis išnaudojimo darbe tikslais, susitikimą surengė TDO valdyba „siekdama nustatyti dabartinės TDO standartų aprėpties spragas, kad būtų galima išsiaiškinti, ar būtina nustatyti naują standartą ir taip: i) papildyti TDO konvencijas dėl priverstinio darbo, kad būtų sprendžiamas prevencijos ir nukentėjusių asmenų apsaugos klausimas, įskaitant kompensacijas, ir ii) spręsti prekybos žmonėmis išnaudojimo darbe tikslais klausimą“[2]. Šis procesas priklauso TDO vykdomų veiksmų programai, kuria siekiama 2012–2016 m. visuotinai užtikrinti, kad būtų veiksmingai gerbiami pagrindiniai darbo principai ir teisės, kad jie būtų propaguojami ir įgyvendinami[3]. Pačioje Konferencijoje turi būti priimtas sprendimas dėl pateiktino (-ų) teisės akto (-ų) formos (protokolo ir (arba) rekomendacijos) remiantis pasiūlymais, kuriuos Tarptautinis darbo biuras pateikė Konferencijai 2014 m. kovo mėn. ataskaitoje, po TDO narių trišalių konsultacijų 2013 m. pabaigoje[4]. Kai kurie nariai pasisako už rekomendaciją, kuri būtų pridėta prie protokolo, kiti siūlo tik rekomendaciją, tad nėra aišku, koks bus Konferencijos sprendimo rezultatas[5]. Rekomendacija papildys Konvenciją ir galimai protokolą – joje bus pateiktos išsamesnės gairės dėl to, kaip turėtų būti taikomi pagrindiniai Konvencijos, o galimai ir protokolo principai. Abiem atvejais šiame pasiūlyme daugiausia dėmesio skiriama tokios rekomendacijos turiniui ir remiamasi Konferencijai pateikta ataskaita. 1.2. Siūlomos rekomendacijos turinys Svarstomo (-ų) standarto (-ų) tikslas – „pašalinti įgyvendinimo spragas, kad būtų stiprinama prevencija, nukentėjusių nuo priverstinio darbo asmenų apsauga ir gerinamas kompensacijų jiems mokėjimas, kad būtų faktiškai panaikintas priverstinis darbas“. Rekomendacijos, kurią sudaro per Tarptautinės darbo konferencijos 103-ąją sesiją pateikta IV (2B) ataskaita[6], pasiūlyme nagrinėjami šie aspektai: · nacionalinė politika: įskaitant veiksmų planus, koordinavimo ir stebėsenos įstaigas, duomenų rinkimą; · prevencija: strategijos, kuriomis sprendžiamas pagrindinių priverstinio darbo priežasčių klausimas, įskaitant didesnių teisių suteikimą asmenims, kurie priklauso konkrečioms rizikos grupėms, darbo teisės aprėptį ir vykdymą, informuotumo didinimą, mokymo programas ir migrantų orientavimą prieš išvykimą, kalbų vartojimą / vertimo naudojimą, nuoseklią migracijos politiką ir tarptautinį bendradarbiavimą migracijos srityje, minimalios socialinės apsaugos lygius, prekybos prekėmis ir paslaugomis, susijusiomis su priverstiniu darbu, ir tokių prekių ir paslaugų paklausos mažinimą; · nukentėjusių asmenų apsauga, suteikiama gavus informuotumu grindžiamą jų sutikimą ir nepriklausanti nuo jų noro bendradarbiauti baudžiamojo proceso metu: visiems nukentėjusiems asmenims teikiama skubi pagalba, sudaromos ilgalaikiam atsigavimui ir reabilitacijai reikalingos sąlygos, sveikatos priežiūra, būstas, materialinė, socialinė ir ekonominė pagalba, švietimas ir mokymas, apsauga nuo bauginimo, keršto ir nuo bausmės už nusikaltimus, kuriuos jie buvo priversti įvykdyti, speciali apsauga vaikams, kai daroma prielaida, kad jie yra nepilnamečiai, ir darbuotojams migrantams, jiems numatant apmąstymų ir atsigavimo laikotarpį, pagal situaciją suteikiamas laikinas arba nuolatinis leidimas gyventi ir užtikrinama saugi ir, pageidautina, savanoriška repatriacija; priemonė kovojant su nesąžiningai teikiamomis įdarbinimo tarnybų paslaugomis; · kompensacija ir galimybė naudotis teise kreiptis į teismą: visų nukentėjusių asmenų galimybė pasinaudoti tinkamomis teisių gynimo priemonėmis, teisė gauti kompensaciją ir žalos atlyginimą, informacija ir rekomendacijos, galimas atstovavimas nukentėjusiems asmenims, galimybė pasinaudoti teisinėmis teisių gynimo priemonėmis, nepriklausomai nuo nukentėjusių asmenų pilietybės ir konkrečioje teritorijoje turimo teisinio statuso, nukentėjusiems asmenims skirtų kompensacijų fondai; · vykdymo užtikrinimas: darbo inspektavimas, priverstinio darbo pelno konfiskavimas, juridinių asmenų atsakomybė, nusikaltimo vykdytojų nubaudimas, nukentėjusių asmenų identifikavimo rodikliai; · tarptautinis bendradarbiavimas: techninis bendradarbiavimas, savitarpio teisinė pagalba, dalijimasis informacija ir gerąja patirtimi. Rekomendacijos pasiūlymu bus grindžiamos derybos dėl rekomendacijos, kuri turės būti priimta per Tarptautinės darbo konferencijos 103-čiąją sesiją. 1.3. Su konvencija ir siūloma rekomendacija susijusių kompetencijų padalijimas Siūlomos rekomendacijos nuostatos iš dalies aprėpia kompetencijas, kurios Sąjungai buvo suteiktos pagal Sutartis. Be to, daugelis jų susijusios su tomis Sąjungos teisės sritimis, kuriose ES lygmeniu jau buvo pasiektas didelis reguliavimo laipsnis. Į rekomendaciją įtraukti klausimai yra susiję su kova su prekyba žmonėmis ir nukentėjusių asmenų apsauga, o tai yra klausimai, kurie pirmiausia susiję su teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose sritimi[7], kurią reguliuojančios taisyklės nustatytos Direktyvoje 2011/36/ES dėl prekybos žmonėmis prevencijos, kovos su ja ir aukų apsaugos (kova su prekyba žmonėmis) ir Direktyvoje 2012/29/ES, kuria nustatomi būtiniausi nusikaltimų aukų teisių, paramos joms ir jų apsaugos standartai (nukentėjusių asmenų teisės). Šie aspektai taip pat įtraukti į 2000 m. JT protokolą dėl prekybos žmonėmis, ypač moterimis ir vaikais, prevencijos, sustabdymo bei baudimo už vertimąsi ja, papildantį Jungtinių Tautų Organizacijos konvenciją prieš tarptautinį organizuotą nusikalstamumą (toliau – JT protokolas dėl prekybos žmonėmis), ES yra šio protokolo šalis. Į rekomendaciją turi būti įtraukti aspektai, susiję su socialinės politikos sritimi[8], dėl kurios reikalavimai daugiausia nustatyti Direktyva 91/533/EEB dėl darbdavio pareigos informuoti darbuotojus apie galiojančias sutarties arba darbo santykių sąlygas (rašytinė pažyma), Direktyva 2008/104/EB dėl darbo per laikinojo įdarbinimo įmones ir direktyvomis dėl darbuotojų sveikatos ir saugos, darbo laiko, dirbančio jaunimo apsaugos ar motinystės apsaugos[9]. Į rekomendaciją turi būti įtraukti aspektai, susiję su prieglobsčio ir migracijos sritimi[10], dėl kurios reikalavimai daugiausia nustatyti Direktyva 2004/81/EB dėl leidimo gyventi šalyje išdavimo trečiųjų šalių piliečiams, kurie yra prekybos žmonėmis aukos arba kurie dalyvavo vykdant nelegalios imigracijos padėjimo veiksmus, bendradarbiaujantiems su kompetentingomis institucijomis, ir Direktyva 2009/52/EB dėl sankcijų, nukreiptų prieš darbdavius, kurie sąmoningai samdo neteisėtai esančius trečiųjų šalių piliečius (darbdaviams taikomos sankcijos), joje nustatytos sankcijos, įskaitant baudžiamąsias, taikomos darbdaviams, kurie išnaudoja neteisėtus migrantus, ir jose numatytos kompensacinės priemonės, skirtos nuo tokio išnaudojimo nukentėjusiems asmenims. Darbuotojų migrantų apsaugos tikslais rekomendacija gali turėti poveikio darbuotojų judėjimo laisvei, įtvirtintai SESV 45 straipsnyje ir Reglamente (ES) Nr. 492/2011 dėl laisvo darbuotojų judėjimo Sąjungoje. Rekomendacija taip pat turės poveikio ES tarptautiniams susitarimams, vystomajam bendradarbiavimui ir prekybos priemonėms, joje nurodyti pagrindiniai darbo standartai ir trečiųjų šalių, plėtros šalių bei Europos Sąjungoje vykdomas TDO konvencijų ratifikavimas ir veiksmingas įgyvendinimas. Taip pat į rekomendaciją įtraukti klausimai, kurių neaprėpia pagal Sutartis ES suteiktos kompetencijos. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI Netaikoma. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI Tarptautinės darbo konferencijos 103-iojoje sesijoje numatyta apsvarstyti ir priimti minėtą rekomendacijos papildyti 1930 m. TDO konvenciją Nr. 29 dėl priverstinio darbo pasiūlymą. Pati rekomendacija nėra privaloma ir TDO narės neturi jos ratifikuoti. Tačiau rekomendacija naudojasi TDO standartų priežiūros institucijos siekdamos įvertinti susijusių darbo standartų taikymą, rekomendacijoje pateikiamos gairės dėl nacionalinės politikos, teisės aktų ir praktikos. Remiantis TDO konstitucijos 19 straipsnio 6 dalies b ir c punktais, priėmus rekomendaciją šalims sukuriamos tam tikros prievolės. Šiuo atžvilgiu kiekviena šalis per tam tikrą fiksuotą laikotarpį turi pradėti teisėkūros arba administracines procedūras, kad apsvarstytų jos įgyvendinimą nacionalinėje teisės sistemoje, kiekviena šalis privalo pranešti TDO apie priemones, kurių buvo imtasi siekiant suderinti teisinę sistemą su rekomendacija, o nusprendusi rekomendacijos netaikyti privalo tinkamai reguliariai teikti Tarptautinei darbo organizacijai ataskaitas dėl nacionalinės teisės esamos būklės ir praktikos, susijusios su klausimais, kurie įtraukti į šią rekomendaciją. Iš to išplaukia, kad numatoma rekomendacija bus pagal tarptautinį susitarimą įsteigto organo aktas, turintis teisinę galią, kaip apibrėžta SESV 218 straipsnio 9 dalyje. Tik TDO narėmis esančios valstybės gali siūlyti pakeitimus ir balsuoti dėl rekomendacijos priėmimo Tarptautinėje darbo konferencijoje. Sąjunga kviečiama į Konferenciją stebėtojos teisėmis. Tačiau rekomendacija bus susijusi su klausimais, priklausančiais tiek kompetencijoms, kurios buvo suteiktos Sąjungai pagal Sutartis, tiek išimtinėms nacionalinėms kompetencijoms, todėl Sąjunga ir valstybės narės privalo veikti kartu vadovaudamosi lojalaus bendradarbiavimo principu, kaip nustatyta ES sutarties 4 straipsnio 3 dalyje. Šiuo tikslu valstybės narės, veikdamos Tarptautinėje darbo organizacijoje, taip pat turėtų veikti kartu Sąjungos interesų labui. Atrodo, kad šiuo etapu siūloma rekomendacija atitinka šios srities Sąjungos teisės ir politikos gaires. Nėra prieštaravimų tarp siūlomoje rekomendacijoje puoselėjamų bendrųjų principų ir Sąjungos teisės bei politikos, ir nėra prima facie neatitikimų tarp siūlomos rekomendacijos ir Sąjungos acquis. Tačiau per Konferenciją siūlomo teksto pakeitimai turėtų būti siūlomi arba patvirtinami tik jeigu jie dera su esamais Sąjungos teisės aktais. 4. PRAKTINIAI ASPEKTAI Valstybės narės Tarptautinės darbo organizacijos organuose turėtų nuosekliai veikti kartu Sąjungos interesų labui. Atsižvelgiant į TDO teisinę sistemą, tik valstybės narės gali siūlyti pakeitimus ir balsuoti derybų proceso metu. Todėl valstybės narės, imdamosi veiksmų pagal nacionalines kompetencijas ir veikdamos kartu Sąjungos interesų labui, ir Komisija turėtų veikti kartu, vadovaudamosi lojalaus bendradarbiavimo principu. Šiuo tikslu valstybės narės ir Komisija turėtų padėti vienos kitai atlikti šią užduotį siekdamos užtikrinti geriausią įmanomą Sąjungos ir jos valstybių narių interesų apsaugą, ir joms turėtų padėti patys geriausi valstybių narių ir Komisijos ekspertai. Dėl sąryšio tarp protokolo ir rekomendacijos, dėl kurių Konferencijos metu tame pačiame komitete vyks diskusijos ir derybos, išsami Sąjungos pozicija turėtų būti priimta tik atsižvelgus į protokole nustatytą derybinę poziciją. 2014/0131 (NLE) Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl pozicijos, kuri Europos Sąjungos vardu turi būti priimta Tarptautinės darbo konferencijos 103-iojoje sesijoje dėl rekomendacijos papildyti 1930 m. Tarptautinės darbo organizacijos konvenciją Nr. 29 dėl priverstinio darbo EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 82 straipsnio 2 dalį, 83 straipsnio 1 dalį, 153 straipsnį ir 218 straipsnio 9 dalį, atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą, kadangi: (1) pagal 1930 m. Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) konvenciją Nr. 29 dėl priverstinio darbo (toliau – Konvencija) reikalaujama, kad jos šalys per kuo trumpesnį laikotarpį uždraustų naudotis priverstiniu darbu ir jį kriminalizuotų; (2) Tarptautinės darbo konferencijos (toliau – Konferencija) 103-čiosios sesijos (2014 m. gegužės 28 d. – birželio 12 d.) darbotvarkėje numatyta apsvarstyti ir priimti rekomendacijos papildyti Konvenciją pasiūlymus (toliau – rekomendacijos projektas); (3) rekomendacijos projekto tikslas yra pašalinti įgyvendinimo spragas, kad būtų stiprinama prekybos žmonėmis išnaudojimo darbe tikslais prevencija, nukentėjusių nuo priverstinio darbo apsauga ir gerinamas kompensacijų jiems mokėjimas; (4) Konvencijos taisyklės ir rekomendacijos projekto nuostatos iš dalies aprėpia kompetencijas, kurios Sąjungai buvo suteiktos pagal Sutartis. Be to, rekomendacijos projektas turės sąryšio su esamu acquis socialinės politikos[11], prieglobsčio ir imigracijos[12], darbuotojų judėjimo laisvės[13] ir pagrindinių teisių srityse[14]. Visų pirma, daugelis rekomendacijos projekto nuostatų buvo įtrauktos (tinkamais atvejais) į Direktyvą 2011/36/ES dėl prekybos žmonėmis prevencijos, kovos su ja ir aukų apsaugos (kova su prekyba žmonėmis) ir Direktyvą 2012/29/ES, kuria nustatomi būtiniausi nusikaltimų aukų teisių, paramos joms ir jų apsaugos standartai (nukentėjusių asmenų teisės). Šie aspektai taip pat įtraukti į 2000 m. JT protokolą dėl prekybos žmonėmis, ypač moterimis ir vaikais, prevencijos, sustabdymo bei baudimo už vertimąsi ja, papildantį Jungtinių Tautų konvenciją prieš tarptautinį organizuotą nusikalstamumą (toliau – JT protokolas dėl prekybos žmonėmis), ES yra šio protokolo šalis. Rekomendacijos projektas taip pat turės sąryšio su tarptautiniais susitarimais, vystomuoju bendradarbiavimu ir prekybos priemonėmis, jame nurodyti pagrindiniai darbo standartai ir trečiųjų šalių, šalių kandidačių bei Europos Sąjungoje vykdomas svarbiausių TDO konvencijų ratifikavimas ir veiksmingas įgyvendinimas; (5) remiantis TDO konstitucijos 19 straipsnio 6 dalies b ir c punktais, priėmus rekomendaciją šalims sukuriamos tam tikros prievolės. Be to, rekomendacijoje pateiktos gairės dėl nacionalinės politikos, teisės aktų ir praktikos ir ja naudojasi TDO standartų priežiūros institucijos siekdamos įvertinti susijusių darbo standartų taikymą. Iš to išplaukia, kad rekomendacijos projektas bus pagal tarptautinį susitarimą įsteigto organo aktas, turintis teisinę galią; (6) atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir į SESV 218 straipsnio 9 dalį, Tarybai būtina priimti sprendimą, kuriuo būtų nustatyta pozicija, kuri turi būti priimta Sąjungos vardu dėl Sąjungos kompetencijai priklausančių klausimų. Valstybės narės veiks kartu Sąjungos, kuri nėra TDO narė, interesų labui[15]; (7) kadangi tam tikri rekomendacijos projekto pakeitimai gali būti padaryti prieš jos priėmimą Tarptautinėje darbo konferencijoje, būtina numatyti, kad valstybės narės, veikdamos kartu Sąjungos interesų labui, Konferencijos metu galėtų siūlyti pakeitimus arba pritarti pakeitimams, susijusiems su Sąjungos kompetencijai priklausančiais klausimais, su sąlyga, kad jie atitinka esamus ES teisės aktus, PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: Vienintelis straipsnis 1. Tarptautinės darbo konferencijos 103-ojoje sesijoje Sąjungos pozicija yra remti, kad būtų patvirtintas numatytas rekomendacijos projektas. Rekomendacijos projekto tekstą sudaro Tarptautinės darbo konferencijos 103-iajai sesijai pateikta IV (2B) ataskaita[16]. 2. Valstybės narės, kartu veikdamos Sąjungos interesų labui, laikosi Sąjungos pozicijos, kaip nustatyta 1 dalyje, priimant rekomendacijos nuostatas per Tarptautinės darbo konferencijos 103-iąją sesiją. 3. Valstybės narės, kartu veikdamos Sąjungos interesų labui, TDO organuose gali be tolesnio Tarybos sprendimo pritarti neesminiams šios pozicijos pakeitimams. Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas [1] GB.317/INS/2 (REV.) ir Sprendimų registras, 2013 m. kovo 25 d. [2] Trišalis ekspertų susitikimas dėl priverstinio darbo ir prekybos žmonėmis išnaudojimo darbe tikslais (Ženeva, 2013 m. vasario 11–15 d.), ataskaita, skirta aptarimui trišaliame ekspertų susitikime dėl galimo TDO priemonės, papildančios 1930 m. Konvenciją dėl priverstinio darbo (Nr. 29) (TMELE/2013), priėmimo; susitikime patvirtintos išvados (TMELE/2013/6). [3] ILO: Resolution concerning the recurrent discussion on fundamental principles and rights at work, International Labour Conference, 101-oji sesija, Ženeva, 2012 m., 8–31 pastraipos. [4] http://www.ilo.org/ilc/ILCSessions/103/reports/reports-to-the-conference/lang--en/index.htm [5] Žr. per konsultacijas gautus atsiliepimus, pateiktus Konferencijos IV (2A) ataskaitoje: http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---relconf/documents/meetingdocument/wcms_239813.pdf. [6] Viešai prieinama TDO svetainėje adresu: http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---relconf/documents/meetingdocument/wcms_239814.pdf. [7] SESV 82 straipsnio 2 dalis ir 83 straipsnio 1 dalis. [8] SESV 153 straipsnis. [9] Direktyva 89/391/EEB, Direktyva 94/33/EEB, Direktyva 2003/88/EB, Direktyva 92/85/EEB. [10] SESV 79 straipsnis. [11] Įskaitant Direktyvą 91/533/EEB dėl darbdavio pareigos informuoti darbuotojus apie galiojančias sutarties arba darbo santykių sąlygas (rašytinė pažyma), Direktyvą 2008/104/EB dėl darbo per laikinojo įdarbinimo įmones, taip pat direktyvas dėl darbuotojų sveikatos ir saugos, įskaitant Pagrindų direktyvą 89/391/EEB, Darbo laiko direktyvą 2003/88/EB, Dirbančio jaunimo apsaugos direktyvą 94/33/EEB ir Motinystės apsaugos direktyvą 92/85/EEB. [12] Visų pirma, Direktyva 2004/81/EB dėl leidimo gyventi šalyje išdavimo trečiųjų šalių piliečiams, kurie yra prekybos žmonėmis aukos arba kurie dalyvavo vykdant nelegalios imigracijos padėjimo veiksmus, bendradarbiaujantiems su kompetentingomis institucijomis, ir Direktyva 2009/52/EB dėl sankcijų, nukreiptų prieš darbdavius. [13] SESV 45 straipsnis ir Reglamentas (ES) Nr. 492/2011 dėl laisvo darbuotojų judėjimo Sąjungoje. [14] ES pagrindinių teisių chartija: 4 straipsnis (kankinimo ir nežmoniško ar žeminančio elgesio arba baudimo uždraudimas), 5 straipsnis (vergijos ir priverčiamojo darbo uždraudimas), 15 straipsnis (laisvė pasirinkti profesiją ir teisė dirbti), 24 straipsnis (vaiko teisės), 31 straipsnis (tinkamos ir teisingos darbo sąlygos) ir 32 straipsnis (vaikų darbo uždraudimas ir jaunų žmonių apsauga darbe). [15] 1993 m. kovo 19 d. Europos Teisingumo Teismo nuomonė 2/91, Rink. 1993-I, p. 1061, 26 punktas. [16] Viešai prieinama TDO svetainėje adresu: http//www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---relconf/documents/meetingdocuments/wcms_239814.pdf