Komisijos komunikatas 2006 m. birželio mėn. Europos Vadovų Tarybai - Europa pasaulyje – praktiniai patarimai siekiant didesnės darnos, veiksmingumo ir matomumo /* KOM/2006/0278 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 8.6.2006 KOM(2006) 278 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS 2006 m. birželio mėn. Europos Vadovų Tarybai Europa pasaulyje – praktiniai patarimai siekiant didesnės darnos, veiksmingumo ir matomumo 1. Nauji uždaviniai Pasibaigus šaltajam karui pasaulis keitėsi labai greitai. Europa susiduria su didele ekonomikos konkurencija ir naujomis saugumo grėsmėmis. Nors subrendusi Europos ekonomika turi daug privalumų, ją stabdo vangus augimas ir senėjanti visuomenė. Ekonominė pusiausvyra pasikeitė. Tokių šalių kaip antai Kinija ir Indija ekonomika greitai auga, konkurencija dėl galimybės naudotis žaliavomis, energijos ištekliais ir dalyvauti rinkoje stiprėja. Terorizmas, masinio naikinimo ginklų platinimas, regioniniai konfliktai, sužlugusios valstybės ir organizuotas nusikalstamumas išlieka aktualios problemos. Europa turi potencialą spręsti šiuos uždavinius ir pasidalinti naujomis galimybėmis, atsiradusiomis formuojantis naujoms rinkoms ir vykstant globalizacijai. Atvira Europos visuomenė gali priimti žmones, idėjas ir naujas technologijas. Nuosekli pastarųjų trijų su puse dešimtmečių plėtra parodė ES gebėjimą skatinti stabilumą, gerovę ir šio regioninės integracijos modelio sėkmę. ES, turėdama 470 mln. gyventojų ir ketvirtadalį pasaulio pajamų, vykdo daugiau nei penktadalį pasaulio prekybos. Mes teikiame daugiau nei pusę vystymosi ir humanitarinės pagalbos pasaulio mastu. Europos šalių indėlis į visas svarbias pasaulio institucijas yra esminis. ES bendradarbiavimo ir integracijos modelis yra pavyzdys kaimyninėms ir tolimesnėms šalims. Per pastaruosius penkiasdešimt metų ES buvo sukurta daug politinio, ekonominio, prekybinio ir finansinio pobūdžio išorės politikos priemonių, dėl kurių yra lengviau ginti ir plėtoti savo interesus ir vertybes. Neseniai šių priemonių atsirado srityse, kuriose valstybės narės jautė poreikį glaudžiau bendradarbiauti; siekiant didesnės ES išorės veiksmų apimties ir veiksmingumo buvo paskirtas vyriausiasis įgaliotinis bendrai užsienio ir saugumo politikai. Siekiant sustiprinti krizių valdymo civilines priemones, buvo sukurta karinių priemonių. ES vidaus politikos sritys, pavyzdžiui, aplinka, energetika, konkurencijos politika, žemės ūkis ir žuvininkystė, transportas, kova su terorizmu, nelegalia migracija ir pandemijomis tampa vis svarbesnės tarptautiniams ryšiams ir yra ypač svarbios ES išorės įtakai. Ir atvirkščiai, dauguma Europos vidaus politikos tikslų priklauso nuo to, kiek veiksmingai yra naudojamos išorės politikos priemonės. Šiuo dokumentu siekiama atsakyti į klausimą, kaip esant dabartinei Sutarčiai galima nuosekliau ir veiksmingiau spręsti išorės politikos uždavinius, su kuriais susiduria Europa, taikant turimas vidaus ir išorės politikos priemones. Dokumentu nesiekiama vėl pradėti diskusijų dėl Konstitucinės sutarties ateities arba iš naujo apibrėžti skirtingų institucinių subjektų įsipareigojimų. Siekiama pateikti pragmatiškų patarimų, kaip Sąjunga galėtų aiškiai apibrėžti išorės veiksmų bendrą tikslą ir užtikrinti, kad jis būtų pagrįstas būtinomis politikos priemonėmis. Atsižvelgiant į tai, šiame dokumente siūloma, kad valstybės narės ir ES institucijos kartu spręstų šiuos klausimus: - Kaip formuoti ir įgyvendinti Europos Sąjungos išorės politiką, kad būtų numatomos būsimos grėsmės ir galimybės? - Kaip padidinti ES politikos sričių ir veiksmų veiksmingumą ir poveikį nuosekliau taikant turimas priemones – išorės ir vidaus politikos kryptis – ir naudojant ypatingą valstybių narių ir institucijų kompetenciją ir privalumus? - Kaip stiprinti ES politikos ir veiksmų demokratinę atskaitomybę ir matomumą ir didinti visuomenės pritarimą? 2. ES išorės politikos privalumai Europos piliečiai tikisi, kad Sąjunga naudos savo didelę tarptautinę įtaką jų interesams ginti ir remti, o iš savo tarptautinių partnerių sulaukiame pageidavimų, kad Europa imtųsi iniciatyvos pasaulyje. Siekiant įgyvendinti šiuos lūkesčius reikia, kad ES veiksmingiau naudotųsi savo išorės politikos privalumais. Kaip nustatyta 2003 m. Europos saugumo strategijoje, ES gali daryti didesnę įtaką veikdama kaip viena jėga, o ne kaip sudėtinių dalių visuma. Daugumoje ES išorės politikos sričių toks principas jau įtvirtintas. Plėtra. Iš pradžių ES sudarė šešios valstybės narės, o dabar – dvidešimt penkios. Vesdama nuoseklias stojimo derybas ES prisidėjo prie taikos ir stabilumo, ekonominės gerovės, demokratijos, žmogaus teisių ir teisinės valstybės Europoje įtvirtinimo. Griežti stojimo kriterijai, suderinti su tikėtina įstojimo į ES perspektyva, padėjo šalims kandidatėms stabilizuotis ir vykdyti reformas. Europos kaimynystės politika yra prioritetinė ES išorės santykių sritis, kuria siekiama didinti Europos patrauklumą ir įtaką, didžiausią dėmesį skiriant institucinei plėtrai ir reformoms. Jos sėkmė priklauso nuo įvairių išorės ir vidaus politikos sričių aktyvumo; ji taip pat teikia galimybę dalyvauti ES vidaus rinkoje susijusioms šalims. Prekyba ir konkurencingumas. Nuo pat pradžių ES siekė laipsniškai atverti pasaulio rinkas ir siekė taisyklėmis pagrįstos tarptautinės prekybos sistemos, kuriai esant būtų lengviau numatyti investicijas ir atsirastų daugiau pasirinkimo galimybių. Dėl tokių veiksmų bėgant laikui atsirado nauja dinamika, dėl kurios stiprėja Sąjungos išorės konkurencingumas, mažėja kainos ir daugėja vartotojams siūlomų pasirinkimo galimybių. Produktams iš besivystančių šalių lengviau patenkant į rinką, tose šalyse atsirado daugiau darbo vietų, auga ekonomika ir daugėja investicijų. Vystymasis. Naujoji vystymosi strategija ir visapusiška politika Afrikos, Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno šalių atžvilgiu rodo svarbų ES vaidmenį siekiant tūkstantmečio vystymosi tikslų ir veiksmingo daugiašališkumo vykstant globalizacijai. Naujos finansinės perspektyvos ir 10-asis Europos plėtros fondas siūlo finansinių priemonių, būtent konkrečių nuostatų dėl valdymo, žmogaus teisių, rinkimų stebėjimo misijų, taikos palaikymo, investicinės aplinkos ir regioninės integracijos. Visa tai papildo nauji bendro programavimo susitarimai ir koordinuoti veiksmai valstybėse narėse. Strateginiai santykiai, politinis dialogas ir BUSP . ES palaiko sutartinius santykius ir politinį dialogą su strateginiais partneriais ir regioninėmis grupėmis visame pasaulyje. Čia įeina ir bendradarbiavimas su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis siekiant vidaus saugumo ir kovojant su terorizmu, dialogas su Rusija energetikos srityje, partnerystė su kitais svarbiais gamintojais ir organizacijomis, dialogas dėl žmogaus teisių su daugeliu šalių, taip pat pasaulinės tvariosios plėtros diskusijos su Kinija ir Indija. Per valstybių narių atstovybes ir Bendriją mes užtikrintai remiame daugiašališkumą ir atliekame svarbų vaidmenį pagrindinėse tarptautinėse institucijose ir forumuose. Dėl BUSP plėtros ES tapo lengviau užimti poziciją svarbiais išorės politikos klausimais, o visapusis Komisijos dalyvavimas padidino suderinamumą su Bendrijos politika. Veiksmai nelaimių atveju, krizių valdymas ir Europos saugumo ir gynybos politika (ESGP). Taikydama įvairias politikos priemones ES didele dalimi prisideda prie krizių valdymo. Humanitarinė pagalba, civilinė sauga ir rekonstrukcija buvo labai svarbios vykstant pastarosioms krizėms Afganistane, Irake ir nuo cunamio nukentėjusiose šalyse; kuriant valstybines struktūras ir pasibaigus krizėms Ačehe; taip pat sprendžiant konfliktus ir užkertant jiems kelią Buvusioje Jugoslavijos Respublikoje Makedonijoje. Šios priemonės susijusios su augančiu ES Europos saugumo ir gynybos politikos pajėgumu sprendžiant krizes. Karinės ir policijos misijos, pavyzdžiui, Bosnijoje ir Hercegovinoje, Buvusioje Jugoslavijos Respublikoje Makedonijoje ir Kongo Demokratinėje Respublikoje, taip pat atsakas į padėtį Kosove iliustruoja ryškią Europos saugumo ir gynybos politikos pažangą bei visų svarbių politikos priemonių veiksmingos sąveikos svarbą. Krizių valdymo operacijos yra aiškiai matoma Sąjungos išorės veiksmų dalis. 3. ES vidaus politikos išorinis poveikis ES vidaus politika neatsiejama nuo išorės politikos. Nuo pat pradžių Sutartyje pripažįstama, kad negali būti vidaus rinkos nesant bendrojo muitų režimo ir bendrosios prekybos politikos. Eurui sukurti reikėjo bendrosios pinigų politikos, turinčios tiesioginių išorinių pasekmių. Panaši padėtis ir kitose politikos srityse, kaip antai žemės ūkis ir žuvininkystė, regioninė politika, užimtumas ir socialinė politika, aplinka, migracija ir pasienio kontrolė, kova su terorizmu ir transportas (ypač aviacija), kuriose vidaus politikos plėtra natūraliai suaktyvino ES vaidmenį išorės politikoje. Daugelyje šių sričių valstybės narės ir Bendrija yra bendrai atsakingos už ES interesų apsaugą ir atstovavimą jiems, todėl darnos siekimas yra ypač svarbus uždavinys. Randasi vis daugiau politikos sričių ir priemonių, darančių poveikį Europos išorės santykiams ir todėl į jas reikia atsižvelgti nustatant ES užsienio politikos tikslus: Atsižvelgiant į Lisabonos darbotvarkę – augimo ir užimtumo partnerystę – atvirų rinkų, laisvo kapitalo judėjimo, globalių finansų rinkų pasaulyje vidaus politika ir išorės politika priklauso viena nuo kitos. Dėl ekonominės ir pinigų sąjungos euras tapo antra pagal svarbą tarptautine rezervų ir prekybos valiuta – todėl ES daro didelę įtaką pasauliui. Vis dėlto dar turime išspręsti ES atstovavimo tarptautinėms ekonomikos ir pinigų institucijoms klausimą. Sukūrus vidaus rinką visame pasaulyje buvo priimti pagrindinių technologijų ES standartai. Tai yra, pavyzdžiui, Europos normos ir reglamentai, taikomi Kinijos automobilių pramonei, maisto saugai, mobiliojo ryšio GSM standartams, belaidžiams telefonams ir technologijoms, kuriomis teikiamos plačiajuosčio ryšio paslaugos milijonams vartotojų visame pasaulyje. Konkurencijos politika yra svarbi reguliavimo priemonė, skirta spręsti tokius klausimus kaip tarptautiniai karteliai arba dominuojančių įmonių piktnaudžiavimas. ES konkurencijos politika siekiama ginti vidaus rinką, o pasaulio ekonomikoje dauguma bendrovių, kurioms skirti antimonopoliniai ir susijungimo sprendimai, yra tarptautinės. Bendrai šiose politikos srityse siekiama stiprinti ES išorės konkurencingumą sukuriant vienodas sąlygas, kad laisvai vyktų tarptautinė prekyba. ES vaidmuo itin svarbus sprendžiant svarbius tarptautinius klausimus, kaip antai klimato kaita, pandemijos ir atsakingi veiksmai plėtojant ir prekiaujant genetiškai modifikuotais produktais. Dėl Tvariosios plėtros strategijos turinti kompetencijos ir patirties tokiose srityse kaip klimato kaita, oro ir vandens tarša bei kitokia tarptautinė grėsmė aplinkai, ES suvaidino esminį vaidmenį tarptautinėse derybose dėl reguliavimo standartų šiose srityse kūrimo ir buvo pavyzdys daugeliui šalių ir regionų, susiduriančių su tokiomis pačiomis problemomis. Dėl ES įtakos tarptautiniams aplinkos standartams buvo sudarytos vienodos sąlygos ES verslui ir padidintos galimybės eksportuoti mūsų švarias technologijas. Taip pat trečiosios šalys pageidauja dalyvauti ES programose, pavyzdžiui, mokslinių tyrimų, švietimo ir transporto srityje (GALILEO). Greita ES politikos plėtra energetikos, teisingumo ir vidaus reikalų srityse atsispindi šių klausimų išorės matmenyse. Vykstant debatams dėl energetikos politikos , kurios svarbą pripažino Europos Vadovų Taryba, parėmusi Komisijos naują Žaliąją knygą, paaiškėjo pagrindinis ES tikslas – siekti nustatyti minimalią ES energijos šaltinių dalį, kurią sudarytų saugūs ir mažai anglies dvideginio išskiriantys energijos šaltiniai. Mūsų sėkmė siekiant šio tikslo labiausia priklauso nuo veiksmingos vidaus politikos, įskaitant tokias sritis, kaip antai efektyvaus energijos vartojimo technologijų vystymasis, konkurencijos politika, energijos šaltinių įvairinimas, energetikos vidaus rinkos užbaigimas ir jos išplėtimas iki atitinkamų Europos kaimynystės ir partnerystės politikos (EKP) ir EEE šalių, išplečiant Energijos bendrijos steigimo sutartį ir nuo mūsų santykių su pagrindiniais tiekėjais, tranzito šalimis ir kitais pagrindiniais vartotojais. Europos laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės užbaigimas , taip pat kova su terorizmu yra gyvybiškai svarbūs mūsų vidaus saugumui ir pelnytai užima svarbią vietą politinėje darbotvarkėje. Siekiant užtikrinti gerus ir stabilius santykius su kaimynais, patenkinti darbo rinkos poreikius ir geriau apsaugoti mūsų išorės sienas, vis svarbesnis tampa visapusis ir subalansuotas migracijos valdymas. Šios priemonės yra esminės, jei norime susidoroti su organizuoto nusikalstamumo grėsme, ypač su prekyba žmonėmis ir draudžiamais narkotikais. Kovojant su pasaulinio masto terorizmu taip pat reikia koordinuotų vidaus ir išorės politikos veiksmų. 4. Didesnio sutarimo ir darnos siekimas Valstybių narių vyriausybės, formuodamos nuoseklią ir veiksmingą išorės politiką ir būdamos už ją atsakingos, turi apsvarstyti, ką būtina, o ką būtų naudingiau spręsti ES lygiu pagal sutarčių nuostatas. Komisijos indėlis yra analizės ir pasiūlymai, atspindintys bendrus ES interesus. ES išorės veiksmų sėkmę lemia trys pagrindiniai veiksniai: * pirma ir svarbiausia, politinis valstybių narių susitarimas dėl tikslų, kuriuos reikia pasiekti ES lygiu. Todėl ES institucijoms reikia glaudžiai bendradarbiauti ir aiškiai nustatyti ribotą strateginių prioritetų skaičių, kad Europa, užuot skirsčiusi pastangas visoms sritims, veiktų tik tam tikrose. Tai yra condition sine qua non; * antra, ar turimos politikos priemonės yra pritaikytos spręsti esamus uždavinius, ar joms skiriamos būtinos lėšos ir ar jos turi aiškių privalumų; * trečia, ES institucijų vaidmuo ir atsakomybė bei teisinė aplinka. Kaip ir nacionalinėse administracijose, net jei užtenka politinės valios, ES įtakos nepakanka atsiradus įtampai arba trūkstant darnos tarp skirtingų politikos sričių. Būtina nuolat stengtis stiprinti skirtingų politikos priemonių sąveiką ir derinti skirtingus tikslus (pavyzdžiui, prekybos, žemės ūkio, plėtros, aplinkos arba migracijos srityse). ES turi papildomą uždavinį – užtikrinti ES ir nacionalinių veiksmų darną. Dėl nepakankamo skirtingų dalyvių ir politikos sričių koordinavimo ES praranda galimybę daryti tarptautinę įtaką: tiek politinę, tiek ekonominę. Nors koordinavimas pagerėjo, vis dar yra svarbi užduotis suvienyti skirtingas priemones ir jų privalumus, ar tai vykdytų Komisija, ar Taryba ir Komisija, ar ES institucijos ir valstybės narės. ES politikos įtaką silpnina ir tai, kad jos išorės atstovavimui trūksta sutelkimo ir nuoseklumo. Remiantis esamomis sutartimis, reikia derinti Bendrijos ir tarpvalstybinius metodus, didžiausią dėmesį skiriant ne institucinėms teorijoms ar dogmoms, o klausimui, kaip geriausia pasiekti norimą rezultatą. Konstitucinėje sutartyje yra nustatyta svarbių institucinių pokyčių, skirtų didinti išorės veiksmų darną. Čia įeina Užsienio reikalų ministro – Komisijos Pirmininko pavaduotojo skyrimas; Europos Vadovų Tarybos Pirmininko skyrimas dvejiems su puse metų atstovauti Sąjungai BUSP klausimais; Europos išorės veiksmų tarnybos kūrimas; juridinio asmens statuso suteikimas ES; pirmininkavimo pagal rotacijos principą taikymo nutraukimas ir kitos išorės politikos nuostatos. Šie Konstitucinės sutarties tikslai galioja ir jie padidintų galimybes spręsti ES išorės politikos uždavinius. Vis dėlto net pagal dabartines sutartis galima apsvarstyti tam tikrus veiksmus. 5. Kelias pirmyn – praktiniai veiksmai Išspręsti šiame dokumente išdėstytus uždavinius yra bendra atsakomybė. Kad Europa galėtų įrodyti savo įtaką, turime kuo geriau išnaudoti mūsų bendrus išteklius Europos ir nacionaliniu lygiu. Pasinaudodami atitinkamomis savo stiprybėmis, visi dalyviai turėtų glaudžiau bendradarbiauti, kad taip būtų pasiektas didžiausias bendras Sąjungos poveikis. Reikėtų skirti daugiau dėmesio vidaus politikos svarbai išorės santykiams, pavyzdžiui, aplinkos, teisingumo ir saugumo, transporto arba energetikos srityse, kuriose ES turi neprilygstamos patirties ir įtakos, taip pat Komisijos vykdomam Bendrijos politikos valdymui. 5.1. Geresnis strateginis planavimas Didžiąja dalimi sutariama dėl sutartyse nustatytų ES išorės tikslų bendros sistemos. Kartu su 2003 m. Europos saugumo strategija, šiuos pagrindinius tekstus papildys išsamesnių Tarybos išvadų, strategijos dokumentų, finansinės paramos programavimo dokumentų ir kitų dokumentų rinkinys. ES išorės santykių strateginį planavimą papildo Europos Parlamento rezoliucijos ir ataskaitos. Vis dėlto strateginiai tikslai ir politiniai prioritetai geografiniu ir teminiu lygiu galėtų būti nustatomi sistemiškiau, kad politikos priemonės būtų parenkamos pagal politinį tikslą, o ne atvirkščiai. - Komisija siekia veiksmingesnio ir darnesnio vidaus indėlio į ES išorės politiką visose savo kompetencijos srityse. Reikia toliau vykdyti priemones, skirtas gerinti strateginį planavimą ir geriau nustatyti prioritetus, siekiant išorės politikos srityje tiek geografiniu, tiek teminiu lygiu užtikrinti tinkamą politikos priemonių derinį. Pirmiausia tai apima šias sritis: - Siekdama nustatyti strateginius prioritetus, Komisija stiprins Pirmininkui pavaldžios Komisijos narių išorės santykių grupės vaidmenį. Minėta grupė bus išplėsta įtraukiant į ją kitų sričių Komisijos narius, konkretūs geografiniai ir teminiai klausimai bus nagrinėjami ad hoc grupėse. Tokios diskusijos turėtų vykti nuolat, pavyzdžiui, dėl to, kad būtų laiku pasirengta vidaus politikos klausimams, iškeltiems vykstant dvišaliams aukščiausiojo lygio susitikimams arba tarptautinėms deryboms. Siekiant užtikrinti kolegijos darnesnius veiksmus ir aiškesnius prioritetus, kitos Komisijos narių grupės taip pat įneš savo indėlį spręsdamos teminius klausimus. Kolegija kaip visuma dažniau diskutuos svarbiais geografiniais arba teminiais klausimais. Komisija kvies vyriausiąjį įgaliotinį dalyvauti išorės santykių darbo grupės, ypač strateginio planavimo, darbe. - Komisija gerins pranešimų ir analizės pajėgumus Briuselyje ir delegacijose, rūpinsis, kad panaudojant išteklius ir patirtį būtų lanksčiau reaguojama į kintančius poreikius bei būtų plėtojamas mokymas. Taip turėtų padidėti Komisijos indėlis į Nuolatinių atstovų komiteto (COREPER), Politinio ir saugumo komiteto ir susijusių Tarybos darbo grupių ir Europos Parlamento komitetų darbą. Reikalui esant delegacijų vadovai galėtų būti pakviesti dalyvauti Tarybos grupių darbe. - Komisija įsipareigojo palaikyti nuolatinį dialogą su Europos Parlamentu dėl strateginių šalies, regiono ir teminių dokumentų projektų turinio ir atsižvelgti į Europos Parlamento poziciją įgyvendindama šias strategijas. Geresnį pagrindą bendradarbiauti Komisijai, vyriausiajam įgaliotiniui ir Tarybai kuriant strateginius planus ir ypač formuojant bendrus vertinimus, bendras strategijas ir bendrus veiksmus užtikrintų tokios priemonės: - Kas šešis mėnesius naujasis Europos Vadovų Tarybos Pirmininkas ir Užsienio reikalų ministras, Komisijos Pirmininkas, už išorės santykius atsakingas Komisijos narys ir vyriausiasis įgaliotinis turi neoficialiai susitikti ir aptarti Sąjungos išorės veiksmus. Šiuose susitikimuose galėtų dalyvauti ir kiti Komisijos nariai. - Komisijos tarnyboms ir Tarybos politikos skyriui glaudžiau bendradarbiaujant ir palaikant glaudesnius ryšius, Taryboje ir jos darbo grupėse politinės diskusijos turėtų vykti remiantis bendrais dokumentais. - Siekiant nustatyti pagrindines vidaus politikos temas, aukščiausiojo lygio susitikimams su svarbiais partneriais reikėtų pradėti rengtis anksčiau. Aktualius klausimus reikėtų laiku aptarti Nuolatinių atstovų komitete, taip užtikrinant darnų pasirengimą išorės ir vidaus politikos temoms. - Taryba ir Komisija, įskaitant Komisijos delegacijas ir ES specialiuosius atstovus, turėtų ieškoti būdų gerinti pasikeitimą ataskaitomis ir kita informacija. Inter alia , Tarybos sekretoriato situacijų centras ir Komisijos krizių centras galėtų bendrai naudotis ataskaitų ir analitiniais pajėgumais. - Dėl glaudesnio Tarybos sekretoriato ir Komisijos darbuotojų bendradarbiavimo šiose srityse valstybėms narėms turėtų būti sukurtas tvirtesnis pagrindas apibrėžti strategiją Tarybos, o reikalui esant ir Europos Vadovų Tarybos lygiu. - Taryba galėtų pagerinti koordinavimą, kad palengvintų sutarimą svarbiais ES klausimais, kuriais diskutuojama daugiašalėse organizacijose (JT, tarptautinėse finansų institucijose), neoficialiose organizacijose (G7/G8, G20), kituose pasaulinio valdymo forumuose ir regioninėse organizacijose. Kadangi Bendrija jau yra JT institucijų, daugiašalių ir regioninių organizacijų narė, Taryboje valstybės narės, pirmininkaujanti valstybė narė ir Komisija jau būna sutarusios dėl ES pozicijos. Tokią atstovavimo Bendrijai patirtį, jei įmanoma, reikėtų taikyti ir kituose forumuose, taip pat reikėtų kartu nustatyti būsimos darbotvarkės klausimus, iš anksto padalinti analizes ir politikos dokumentus visiems valstybių narių atstovams, Komisija ir pirmininkaujanti valstybė narė turėtų bendrai pristatyti ES poziciją šalims partnerėms svarbių trečiųjų šalių sostinėse ir turėtų būti daugiau Komisijos ekspertų, siekiant pirmininkaujančiai valstybei narei palengvinti koordinavimą. Valstybės narės galėtų aktyviai siekti susitarimo su ES nepriklausančiomis šalimis, siekdamos užtikrinti visapusį Komisijos dalyvavimą, pavyzdžiui, atstovaujant euro zonai G7, G20 arba Finansinio stabilumo forume. 5.2. Didesnis veiksmingumas ir geresnio įgyvendinimo poveikis Net jei ES turi aiškius tikslus ir jos veiksmai suderinti, dažnai tokių veiksmų poveikį ir veiksmingumą mažina nesuderinti pasisakymai ir lėtos bei sudėtingos įgyvendinimo procedūros. Todėl ES reikia apsvarstyti veiksmus šiose srityse: - užtikrinti, kad ES priėmus politinį sprendimą, visi dalyviai įtrauktų jį į savo diplomatinius ir viešuosius pareiškimus ir politikos formavimą. Tai reiškia, kad reikia stipresnio Briuselio koordinavimo ir geresnio Komisijos delegacijų, ES specialiųjų atstovų ir valstybių narių ambasadų tinklo naudojimo, siekiant perduoti mūsų partneriams aiškią suderintą žinią. - Plėtoti Komisijoje naujus darbo metodus ir procedūras, kad sprendimais būtų galima realiu laiku reaguoti į naujausius pokyčius, tuo pačiu išlaikant kolektyvinės atsakomybės (kolegialumo) principą. - Krizių atveju tai galėtų apimti esamų vidaus koordinavimo mechanizmų taikymą ir veiksmingesnį jų panaudojimą išorėje. - Finansinės procedūros ir viešųjų pirkimų sistemos turėtų būti greičiau įgyvendinamos ir lankstesnės, tuo pačiu metu laikantis skaidrumo, atskaitingumo ir patikimo finansų valdymo principų (įskaitant BUSP biudžeto valdymą ir krizių valdymo priemones). Komisija, padedama Tarybos ir Europos Parlamento, racionalizuoja išorės finansavimo priemonių struktūrą, siekdama sustiprinti ir supaprastinti paramos įgyvendinimą pagal naująsias finansines perspektyvas. Be to, Komisija neseniai pateikė daugiau pasiūlymų, kaip siekiant šių tikslų supaprastinti Finansinį reglamentą. - Komisija pateiks pasiūlymų glaudžiau bendradarbiauti su valstybėmis narėmis ir Europos Parlamentu atliekant politiškai jautrius veiksmus ir vykdant projektus, kurie finansuojami iš Bendrijos biudžeto (ypač tuos, kurie yra susiję su valstybių narių darbuotojų ir išteklių naudojimu). 5.3. Glaudesnis ES institucijų ir valstybių narių bendradarbiavimas Siekiant paremti šias politikos priemones, galima žymiai pagerinti abipusį supratimą glaudžiau bendradarbiaujant ir plėtojant bendrą skirtingų ES išorės politikos dalyvių diplomatinę kultūrą. - Komisija rengia sustiprintą asmenų mainų su valstybių narių diplomatinėmis tarnybomis ir Tarybos sekretoriato darbuotojais programą, kurioje taip pat dalyvaus delegacijų ir centrinės būstinės darbuotojai. - Valstybės narės galėtų leisti dalyvauti nacionalinėse diplomatų mokymo programose taip pat ir ES institucijų išorės santykių srities darbuotojams. Komisija ir Taryba galėtų įtraukti valstybių narių diplomatus į mokymus ES lygiu. Valstybės narės galėtų rengti nacionaliniam personalui daugiau mokymų ES klausimais. - Taryba ir Komisija turėtų pasiūlyti, kad, laikantis Sutartyje nustatytų įsipareigojimų ir institucinės pusiausvyros, reikalui esant, pavyzdžiui, Vakarų Balkanuose, delegacijos vadovo ir ES specialiojo atstovo pareigas eitų tas pats asmuo. Čia reikėtų prisiminti teigiamą tokią patirtį Skopjėje, siekiant kuo labiau suvienyti atstovavimą ES Sarajeve ir Prištinoje. Kitur Komisija tęs bendradarbiavimą su ES specialiaisiais atstovais ir rems jų veiklą. - Valstybių narių atstovai daugiašalių institucijų valdymo tarybose turėtų veikti koordinuotai su ES institucijomis, kad sprendžiant bendros svarbos klausimus būtų pateikiama bendra pozicija. - Komisijos delegacijos visiškai rems vyriausiąjį įgaliotinį. Panašiai ES specialieji atstovai galėtų būti labiau įtraukti į Komisijos veiklą ir dažniau vykti vizitų. Delegacijos taip pat teiks paramą, skirtą apsilankyti Europos Parlamento komitetuose ir delegacijose. ES turėtų iš naujo apsvarstyti valstybių narių atstovybių ir ES išorės atstovybių trečiosiose šalyse bendrą naudojimąsi patalpomis ir pagalbinėmis tarnybomis. - Plėtoti valstybių narių bendradarbiavimą konsulinės pagalbos srityje, ypač krizių atveju. Nustatyti, kokią pagalbinę arba papildomąją funkciją atlieka Komisijos delegacijos. 5.4. Didesnė atskaitomybė ir matomumas Yra poreikis didinti ES išorės veiksmų atskaitomybę. Europos Parlamentui ir nacionaliniams parlamentams tenka lemiamas vaidmuo. Tokios priemonės turi apimti: - Dažnesnius reguliarius kompetentingų Europos Parlamento komitetų ir vyriausiojo įgaliotinio (Generalinio sekretoriaus), Komisijos narių mainus. Reikėtų priimti atitinkamus susitarimus, kad ES specialieji atstovai ir delegacijų vadovai galėtų įnešti indėlį į Europos Parlamento darbą. Taip pat yra poreikis visuomenei geriau paaiškinti ES išorės politiką ir gauti jos pritarimą: - stiprinti „viešąją diplomatiją“: trečiosiose šalyse skatinti ES politiką ir modelius, didinti ES išorės veiksmų, pagalbos vystymuisi ir pagalbos nelaimių atveju matomumą (konkrečiais pavyzdžiais, ne tik skaičiais); - Skleisti informaciją apie ES, pavyzdžiui, vykdant ES lankytojų programą ir skiriant stipendijas trečiųjų šalių gyventojams; - Pačioje Europos Sąjungoje skatinti piliečių dalyvavimą viešose diskusijose apie valstybių narių ir institucijų vykdomą ES išorės politiką. - Teikti bendrus pareiškimus visuomenei ir spaudai Komisijos ir Tarybos bendros atsakomybės klausimais. Plėtoti valstybių narių ir ES institucijų bendradarbiavimą tokioje srityje, kaip antai informacijos politika išorės santykių klausimais tiek ES, tiek trečiosiose šalyse. 6. Išvada Šiame dokumente teigiama, kad glaudesni ir abipuse parama grįsti visų dalyvių ES ir nacionaliniu lygiu santykiai būtų naudingi ES išorės veiksmams. Trumpu laikotarpiu atskiriems dalyviams ir institucijoms gali būti naudinga išlaikyti veiksmų laisvę, kuri atsiranda jiems autonomiškai vykdant savo įsipareigojimus. Vidutinės trukmės ir ilgu laikotarpiu ES įrodė savo sugebėjimus padėti valstybėms narėms įgyvendinti išorės politikos tikslus. Bendras veiksmingumas ir su juo susijusi pasaulinė ES įtaka priklauso nuo visų turimų priemonių siekti išorės politikos tikslų optimalaus panaudojimo. Šiame dokumente pasiūlyti praktiniai veiksmai grindžiami įsitikinimu, kad mūsų darbotvarkėje svarbiausia vieta turėtų tekti lankstumui, papildomos naudos siekimui išorės politikoje bei valstybių narių ir institucijų bendrų darbo metodų kūrimui.