Pieno perdirbimas į sūrį – ovčí salašnícky údený syr gamyba — Primelžtas šviežias pienas perdirbamas nedelsiant po melžimo, tik pervežtas į gamybos vietą piemens trobelėje. Čia jis iš bidono perpilamas į putera, sūriui gaminti skirtą indą. Perpilant jis dar kartą košiamas per vatos filtrą. Sūriui gaminti naudojamas medinis indas (putera) arba nerūdijančio plieno indas dvigubu dugnu. — Pieno temperatūra padidinama iki 30–32 °C tiesiai į pieną pripilant karšto (50 °C) geriamo vandens (2–3 litrai vandens 50-čiai litrų pieno) arba šildant pieną karštu geriamu vandeniu dvigubame inde (putera) arba virintomis rauginto avies pieno išrūgomis. — Pašildžius pieną iki 30–32 °C temperatūros, nuolat maišant į jį pridedama mikrobinės kilmės skysto šliužo fermento (gauto iš druska stabilizuoto grybo Rhizomucor miehei) – 40 ml šliužo fermento 100-ui litrų pieno. Šliužo fermento kiekis priklauso ir nuo melžimo laiko (t. y. nuo pieno kokybės, kuri kinta per melžimo laikotarpį). Pienas sukrekėja praėjus maždaug 30–45 min. po to, kai pridedama šliužo fermento (šliužo fermento kiekį nustato gamintojas). — Gauta varškė maišoma ir pjaustoma specialiu įrankiu, kol jos granulės tampa 0,5–1 cm skersmens. — Į susmulkintą varškę pilama užvirinto geriamo vandens, atvėsinto iki 65 °C Taip varškė pašildoma iki 32–35 °C ir iš granulių geriau išsiskiria išrūgos. Varškė gerai išmaišoma ir paliekama nusistovėti. Gaminant avies pieno sūrio galvas pieno ir išrūgų temperatūra negali nukristi žemiau 29 °C. — Tradicinis sūrio formavimo būdas yra maždaug 10 min. pastovėjusią varškę suspausti rankomis į rutulį, kuris iš išrūgų išimamas marle, pakabinti ant kablio, suformuoti galvą. Arba suspaustą varškę rankomis sudėti į formas, kurios jai suteikia atitinkamą pavidalą. Perdirbant rankomis sūrio galvai suteikiamas būdingas elastingumas. — Sūrio formavimas formose. Nuo paruoštos sūrio galvos atpjaunami nedideli gabalai (dydis priklauso nuo formos dydžio). Šie gabalai suspaudžiami ranka ir sudedami į formas (širdies, gaidžio arba kitokio gyvūno, pusrutulio formos) ir lengvai įspaudžiami, kad įgautų konkretų pavidalą. Jei naudojamos dvipusės formos, procedūra taikoma ta pati – sūris suspaudžiamas rankomis ir įspaudžiamas į abi formos puses. Tuomet forma uždaroma. — Sūrio galvos arba suformuotas sūris paliekamas kelias valandas nuvarvėti. Sūrio galvos nuvarvėti pakabinamos ant kablių, o sūris formose padedamas ant lentynų. — Nuvarvėjęs sūris perkeliamas į šiltą laikymo vietą – brandinimo patalpą, kur vyksta fermentacijos procesas. Marle suformuotas sūris pakabinamas ant kablio, o mažesni įvairių pavidalų sūriai išimami iš formų ir paliekami bręsti ant medinių lentynų, padarytų taip, kad galėtų nuvarvėti išrūgos. — Per fermentaciją patalpos temperatūra negali nukristi žemiau 18–22 °C. Tokiomis sąlygomis sūris fermentuojasi dvi tris dienas. Nuolat stebima temperatūra. — Vėliau sūrio galvos supjaustomos gabalais, kurie įmerkiami į šaltą sūrymą ir paliekami 1–10 valandų (priklausomai nuo svorio). Pasūdytas sūris tampa stangrios ir kietos konsistencijos. Sūrymas (10–15 % druskos koncentratas) paruošiamas virinant geriamą vandenį su druska. Formose suformuotas sūris sūdomas tokiu pat būdu. — Pabuvęs sūryme sūris išimamas ir padedamas ant medinių lentynų išdžiūti ir kad nuvarvėtų likęs sūrymas. — Tuomet sūris rūkomas. Jis padedamas ant medinių arba nerūdijančio plieno grotelių (arba pakabinamas ant karnienos laikiklių) ir šaltai rūkomas kietmedžio dūmais, kurie turi būti be pelenų ir dulkių. Sūris rūkomas, kol tampa blyškiai rudas su šviesiu kaštoniniu atspalviu, tai trunka 12, 16 arba net 24 valandas. — Išrūkytas sūris padedamas ant medinių lentynų šaltoje laikymo patalpoje, kur temperatūra yra 13–15 °C. — Supakuotas jis jau paruoštas išvežti ir parduoti.