KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir norveginių omarų išteklių atkūrimo plano taikymas KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir norveginių omarų išteklių atkūrimo plano taikymas /* KOM/2011/0260 galutinis */





KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir norveginių omarų išteklių atkūrimo plano taikymas SANTRAUKA Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2166/2005 nustatytos europinių paprastųjų jūrinių lydekų (Zelandijos merlūzų) ir norveginių omarų išteklių Kantabrijos jūroje ir prie vakarinės Pirėnų pusiasalio dalies atkūrimo priemonės. Šiuo išteklių atkūrimo planu siekiama, kad per 10 metų neršiančių europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių biomasė padidėtų iki daugiau kaip 35 000 tonų ir kad jų mirtingumo dėl žvejybos koeficientas F sumažėtų iki 0,27. Šiuo planu siekiama, kad per 10 metų norveginių omarų ištekliai būtų atkurti iki saugių biologinių ribų lygio. Pagrindiniai aptariamojo plano siekiai – kasmet 10 % mažinti F ir taikyti 15 % kasmečių BLSK svyravimų apribojimą. Pastaraisiais metais daugiausia dėl išskirtinių aplinkos ir biologinių veiksnių neršiančių europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių biomasė didėjo. Mokslininkų skaičiavimais, mirtingumas dėl žvejybos išlieka per didelis ir BLSK (bendras leidžiamas sužvejoti kiekis) yra viršijamas, o tai reiškia, kad planas įgyvendinamas neveiksmingai. 1. ĮžANGA Europinės paprastosios jūrinės lydekos ( Merluccius merluccius ) – vieni iš svarbiausių tikslinių rūšių žuvų išteklių laivynams, kurių laivai žvejoja Atlanto vandenyne palei Pirėnų pusiasalį. Šių išteklių paplitimo rajonas apima Atlanto vandenyną palei Pirėnų pusiasalį ir atitinka Tarptautinės jūrų tyrinėjimo tarybos (angl. ICES) VIIIc ir IXa kvadratus. Nuo XX a. aštuntojo dešimtmečio pradžios iki 2002 m. sužvejojamas kiekis sumažėjo nuo 30 000 iki 6 700 tonų, o 2008 m. padidėjo iki 16 000 tonų. 2003 m. ICES šiuos išteklius priskyrė saugių biologinių ribų nesiekiančių išteklių kategorijai ir patarė jiems taikyti biomasės atkūrimo planą. 2006 m. Europos Sąjunga parengė atitinkamą išteklių atkūrimo planą. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2166/2005, nustatantis Zelandijos merlūzų ir norveginių omarų (Nephrops norvegicus) išteklių Kantabrijos jūroje ir prie vakarinės Pirėnų pusiasalio dalies atkūrimo priemones ir iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 850/98 dėl žuvininkystės išteklių apsaugos, taikant technines priemones jūrų gyvūnų jaunikliams apsaugoti, įsigaliojo 2006 m. sausio mėn. Minėtuoju išteklių atkūrimo planu siekiama, kad per 10 metų neršiančių europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių biomasė padidėtų iki daugiau kaip 35 000 tonų ir kad jų mirtingumo dėl žvejybos koeficientas F[1] sumažėtų iki 0,27. Šiuo planu siekiama, kad per 10 metų norveginių omarų ištekliai būtų atkurti iki saugių biologinių ribų lygio. Pagrindiniai aptariamojo plano siekiai, nustatyti atsižvelgiant į atitinkamas mokslines Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komiteto (angl. STECF) ir ICES rekomendacijas, – kasmet 10 % mažinti F ir taikyti 15 % kasmečių BLSK svyravimų apribojimą. Europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir norveginių omarų žvejybą vykdančių laivų veiklai taikomi žvejybos pastangų apribojimai[2], nurodomi kasmečių Tarybos reglamentų, kuriais nustatomos metinės tam tikrų žuvų išteklių žvejybos galimybės, IIB priede. Pagal šias žvejybos pastangoms taikytinas nuostatas 10 metrų arba ilgesniems ES laivams, kuriuose yra kokių nors reglamentuojamų žvejybos įrankių (tralų, daniškų velkamųjų tinklų ir panašių įrankių, kurių tinklo akių dydis yra 32 mm arba didesnis, statomų žiauninių tinklų, kurių akių dydis yra 60 mm arba didesnis, arba dugninių ūdų) ir kurių bendras užregistruotas iškrautas kiekis yra 5 tonos arba daugiau europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir (arba) 2,5 tonos arba daugiau norveginių omarų, taikomi veiklos apribojimai, t. y. jiems nustatytas didžiausias leidžiamas dienų jūroje skaičius. Didžiausias dienų jūroje skaičius kasmet koreguojamas pagal ICES ir STECF apskaičiuotą proporciją, kuri atitinka kasmetę mirtingumo dėl žvejybos koeficiento korekciją ir kuri dera su išteklių atkūrimo planu. Nuo 2005 m. taikant žvejybos pastangų režimą privaloma kasmet 10 % mažinti didžiausią žvejybos dienų skaičių. 2. Šios ataskaitos pagrindas Ši ataskaita parengta laikantis reikalavimų, nustatytų Tarybos reglamento (EB) Nr. 2166/2005 16 straipsnyje, pagal kurį iki 2010 m. sausio 17 d. Komisija turėtų Europos Parlamentui ir Tarybai pateikti ataskaitą, kurioje būtų išdėstytos išvados dėl atkūrimo plano taikymo atitinkamiems ištekliams ir atitinkamam žvejybos sektoriui, įskaitant turimus su tuo planu susijusius socialinius ir ekonominius duomenis. Ši ataskaita daugiausia grindžiama vertinamuoju tyrimu, kurį 2010 m. spalio mėn. atliko STECF valdymo tikslų ir strategijų darbo grupė (SGMOS 10-06) ir kuriam pritarta 2010 m. lapkričio mėn. vykusiame 35-ajame STECF plenariniame posėdyje. Atsižvelgta ir į kitus elementus, tokius kaip naujausia šios srities mokslinė ir (arba) techninė informacija iš ICES ir STECF, ir žvejybos pastangų režimo administravimo ES valstybėse narėse tyrimo išvadas. 2010 m. spalio mėn. STECF atliktas europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir norveginių omarų išteklių atkūrimo plano vertinimas grindžiamas šios srities mokslinių posėdžių išvadomis, konkrečiai, i) 2010 m. vasario mėn. ICES atliktu kriterijų vertinimu, kuriuo patvirtinta nauja europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių biologinės būklės nustatymo metodika, ii) 2010 m. birželio mėn. STECF bendro pobūdžio susitikimo, kuriame nustatyti įvairūs su pasirengimu plano vertinimui susiję veiksmai, rezultatais, iii) STECF atlikta žvejybos pastangų režimo peržiūra (2010 m. rugsėjo mėn.) ir iv) 2010 m. ICES atliktu žvejybos kontrolės taisyklių vertinimo darbu. Kantabrijos jūroje ir prie vakarinės Pirėnų pusiasalio dalies europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir norveginių omarų išteklius žvejoja trys valstybės narės: Ispanija, Portugalija ir, gerokai mažiau, Prancūzija[3]. Tokiomis aplinkybėmis STECF ir ICES mokslininkai, siekdami padaryti išvadas ir pateikti rekomendacijų, susijusių su įvairiais numatytais atlikti vertinimais, negalėjo apsieiti be Ispanijos ir Portugalijos duomenų. 2009 ir 2010 m. Komisija paprašė atitinkamų valstybių narių pateikti išsamią informaciją apie sužvejotus kiekius ir žvejybos pastangas, taip pat socialinius ir ekonominius duomenis, kuriuos būtų galima panaudoti moksliniais tikslais. Tačiau pakankamos kokybės duomenys Komisijai ir STECF pateikti tik 2010 m. antroje pusėje. Biologiniai aspektai 3. EUROPINėS PAPRASTOSIOS JūRINėS LYDEKOS 4. Europinės paprastosios jūrinės lydekos Europinės paprastosios jūrinės lydekos – pagrindinės šiaurės rytinės Atlanto vandenyno dalies priedugnio bendruomenės plėšrūnės, daugiausia medžiojančios šiaurinius žydruosius merlangus ( Micromesistius poutassou ), paprastąsias staurides ( Trachurus spp.) ir įvairias silkinių ( Clupeidae ) šeimos žuvis. Europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių paplitimo rajonas apima Atlanto vandenyną palei Pirėnų pusiasalį ir atitinka ICES VIIIc ir IXa kvadratus. Nors Atlanto vandenyne ir Viduržemio jūroje žvejojami europinių paprastųjų jūrinių lydekų ištekliai dėl skirtingų biologinių savybių paprastai laikomi skirtingais ištekliais, nėra duomenų, kad šiaurės rytinėje Atlanto vandenyno dalyje gyventų įvairios šių žuvų populiacijos. Tikimybė, kad tam tikri europinių paprastųjų jūrinių lydekų pietinių ir šiaurinių išteklių mainai vyksta, neatmetama. 2010 m. ICES atliktų europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių vertinimų duomenimis, mirtingumo dėl žvejybos koeficiento (F) sumažinti pagal išteklių atkūrimo planą nepavyko ir jis išlieka per didelis – šiuo metu ICES duomenimis jis yra maždaug 0,74 (1 diagrama). 2006–2010 m. laikotarpiu neršiančių išteklių biomasė išaugo nuo 12 700 iki 21 500 tonų – tai daugiausia siejama su tuo, kad 2007 m. išteklius papildė reikšmingos amžiaus grupės individai (išteklių pagausėjo apytikriai 61 % daugiau negu vidutiniškai per 1982–2010 m.) (1 diagrama). 1 diagrama. Europinių paprastųjų jūrinių lydekų sužvejoto kiekio, iškrauto kiekio, išteklių pasipildymo, mirtingumo dėl žvejybos ir neršiančių išteklių biomasės pokyčiai nuo 1982 iki 2010 m. [pic] Šaltinis – 2010 m. ICES rekomendacijos, 7 knyga, 7.4.1 punktas. Europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių pasipildymo[4] rodikliai susiję ir su aplinkos, ir su biologiniais veiksniais. Ištekliai gausiai pasipildo švelniomis okeanografinėmis sąlygomis, o jų mažėja, kai sąlygos itin nepalankios. Kalbant biologiniais terminais, išteklių struktūros pokytis lemia kompensavimo tam tikro amžiaus ir (arba) dydžio brandos laikotarpiu reakciją, nes didelių individų kiekio sumažėjimą gali kompensuoti didesnis pasipildymo rodiklis. Tokiomis aplinkybėmis aukštas pasipildymo rodiklis nepaisant žemo neršiančių išteklių biomasės rodiklio ir yra kompensacinio poveikio, kurį lemia ilgas išteklių pereikvojimo laikotarpis, pavyzdys. Šį reiškinį mokslininkai laiko neįprastu ir netikėtu. Pagal planą siekiama, kad iki 2015 m. neršiančių išteklių biomasė pasiektų 35 000 tonų (tai atitiktų prevencinį biomasės lygį) ir kad mirtingumo dėl žvejybos koeficientas F būtų 0,27 – tai atitiktų 2004 m. mokslininkų vertinimus. Tačiau atlikus biologinį modeliavimą nustatyta, kad tikslinis rodiklis F = 0,27 nebus pasiektas iki 2018 m., net jei nuo 2011 m. planas būtų visiškai įgyvendintas. Norint iki 2015 m. pasiekti tikslinį F rodiklį, būtina dar labiau mažinti F ir didinti BLSK svyravimų apribojimus. ES tikslas – iki 2015 m. užtikrinti, kad kiekvienos rūšies ištekliai pasiektų didžiausią tausią žvejybą užtikrinantį sužvejotų žuvų kiekį, kaip sutarta 2002 m. Johanesburge vykusiame pasauliniame aukščiausiojo lygio susitikime tvaraus vystymosi klausimais. STECF pranešė, kad jei ir toliau plano įgyvendinti nesiseks, tikslinis F rodiklis gali būti nepasiektas net ir tada, jei bus atlikta plano peržiūra ir (arba) pradėtas taikyti naujas žvejybos pastangų režimas. Dėl tikslinio biomasės lygio, remiantis tuo, kaip šiuo metu aiškinami išteklių kiekio ir jų pasipildymo duomenys, saugioms biologinėms riboms užtikrinti galbūt pakaktų gerokai žemesnio biomasės lygio, negu manyta anksčiau. Tačiau dėl netikrumo, susijusio su naudojamu biologiniu matematiniu modeliu, biomasės lygiai turi būti vertinami atsargiai. 5. Norveginiai omarai Norveginiai omarai – gyvūnų, įsirausiančių drumzliname jūros šelfo ir viršutinio šlaito dugne, rūšis. Norveginių omarų paplitimas labiau priklauso nuo grunto rūšies ir jūros vandens temperatūros negu nuo gylio. Šios rūšies paplitimo konfigūracija yra nevienoda, ją lemia substrato tinkamumas – mokslininkai šią konfigūraciją apibrėžia funkciniais vienetais. Šiems funkciniams vienetams priklausantys norveginių omarų ištekliai dažnai yra skirtingos biologinės būklės, todėl jiems taikytinos skirtingos valdymo priemonės. Kantabrijos jūros 25 ir 31 funkciniams vienetams ir vakarinės Pirėnų pusiasalio dalies 26 ir 27 funkciniams vienetams priskiriami norveginių omarų ištekliai pradedant įgyvendinti planą jau buvo išeikvoti ir vėliau jų būklė nepagerėjo. ICES rekomendacijoje visu plano įgyvendinimo laikotarpiu šiuose keturiuose funkciniuose vienetuose nustatytas nulinis leidžiamas sužvejoti šių išteklių kiekis. Todėl tai, kad žvejyba vis tik buvo vykdoma, neigiamai paveikė šių išteklių būklę. Pietvakarinės Pirėnų pusiasalio dalies 28 ir 29 funkciniuose vienetuose ir Kadiso įlankos 30 funkciniame vienete žvejybos pastangų sumažėjo daugiausia dėl to, kad pasikeitė šios rūšies išteklius žvejojančių laivynų (Portugalijos vėžiagyvių žvejybos laivyno ir Kadiso mišraus priedugnio žvejybos laivyno) tikslai – tai susiję su pagausėjusiais rožinių krevečių ( Parapenaeus longirostris ) ištekliais, o ne dėl plane nustatyto žvejybos pastangų mažinimo reikalavimo. Manoma, kad 28 ir 29 funkciniuose vienetuose biomasė turėjo padidėti, o 30 funkciniame vienete tebėra žemo lygio. Pakitus šios rūšies išteklius žvejojančių laivynų tikslams, 28 ir 29 funkciniuose vienetuose sužvejojamas kiekis sumažėjo nuo daugiau kaip 400 tonų plano įgyvendinimo pradžioje iki 120 tonų 2009 m. 6. ŽVEJYBOS APIBūDINIMAS 7. Europinės paprastosios jūrinės lydekos Kantabrijos jūroje ir vakarinėje Pirėnų pusiasalio dalyje europines paprastąsias jūrines lydekas mišriame žvejybos rajone žvejoja daugiausia Ispanijos ir Portugalijos laivai (tralais, statomais žiauniniais tinklais ir ūdomis žvejojantys laivai, taip pat tradicinės smulkiosios žvejybos laivai). Palyginti vienalytis Ispanijos tralerių laivynas naudoja daugiausia dviejų tipų žvejybos įrankius – porinius tralus ir dugninius tralus. Europinės paprastosios jūrinės lydekos sudaro palyginti mažą šio laivyno iškraunamų žuvų procentinę dalį, nes žvejojami ir kitų tikslinių rūšių ištekliai – velniažuvinės ( Lophiidae ), megrimai ( Lepidorhombus spp.), norveginiai omarai, šiauriniai žydrieji merlangai, paprastosios stauridės ir atlantinės skumbrės ( Scomber scombrus ). Tradicinės smulkiosios žvejybos laivynas, atvirkščiai – labai nevienalytis. Naudojami įvairūs žvejybos įrankiai – gaudyklės, dideli ir maži statomi žiauniniai tinklai, ūdos ir kiti. Šis laivynas, priklausomai nuo pasirenkamų įrankių, žvejoja įvairius išteklių komponentus. Daugiausia dėl to, kad Pirėnų rinkose europines paprastąsias jūrines lydekas galima parduoti už santykinai didelę kainą, šių žuvų ištekliai – svarbus tokių laivynų žvejybos komponentas. Europines paprastąsias jūrines lydekas Portugalijos tralerių arba mišrus tradicinės smulkiosios žvejybos laivynas žvejoja kartu su kitų rūšių žuvimis ir vėžiagyviais: paprastosiomis stauridėmis, velniažuvinėmis, megrimais, atlantinėmis skumbrėmis, afrikinėmis skumbrėmis ( Scomber japonicus ), šiauriniais žydraisiais merlangais, raudonosiomis krevetėmis ( Aristeus antennatus ), rožinėmis krevetėmis ir norveginiais omarais. Tralerių laivynas dvejopas – priedugnio žuvis žvejojantis tralerių laivynas (tinklo akių dydis 70 mm) ir vėžiagyvius žvejojantis tralerių laivynas (tinklo akių dydis 55 mm). 8. Norveginiai omarai Biskajos įlankoje ir vakariniuose Pirėnų vandenyse norveginius omarus žvejoja mišrus dugninių tralų laivynas. Žvejyba vykdoma visus metus, daugiausia omarų iškraunama pavasarį ir vasarą. Norveginiai omarai žvejojami kartu su europinėmis paprastosiomis jūrinėmis lydekomis, velniažuvinėmis, paprastosiomis stauridėmis, atlantinėmis skumbrėmis ir šiauriniais žydraisiais merlangais. Kadangi šiame rajone vykdoma mišri priedugnio žvejyba, pelekinių žuvų išteklių valdymo priemonės daro įtaką ir norveginių omarų žvejybai. Į pietvakarius ir pietus nuo Portugalijos (28 ir 29 funkciniuose vienetuose) žvejojant daugiausia priedugnio žuvis omarų priegauda yra maža, tačiau vertinga. 28 ir 29 funkciniuose vienetuose veikia vėžiagyvių žvejybos tralerių laivynas, žvejojantis daugiausia giliavandenius vėžiagyvius. Šio laivyno laivams išduotos norveginių omarų ir krevečių žvejybos licencijos žvejoti įrankiais, kurių tinklo akių dydis atitinkamai 70 mm ir 55 mm. Šių dviejų rūšių išteklių rinkos vertė skiriasi. Priklausomai nuo išteklių gausos, žvejybos pastangos skiriamos arba vienų, arba kitų išteklių žvejybai. Pagrindiniai tiksliniai ištekliai yra rožinės krevetės, o norveginiai omarai – alternatyva. 28 ir 29 funkciniuose vienetuose norveginiams omarams skirtos žvejybos pastangos, kaip apskaičiavo ICES, sumažėjo daugiausia dėl to, kad dalis jų skirta rožinių krevečių – kitų vėžiagyvių laivyno tikslinių išteklių – žvejybai. ICES praneša, kad toks pokytis lėmė šių norveginių omarų išteklių F sumažėjimą. Nuo 2006 iki 2009 m. 44 % sumažėjo (nuo 0,23 iki 0,10 %) norveginių omarų kiekis bendrame iškrautame kiekyje. 9. žVEJYBOS PASTANGų REžIMAS Europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir norveginių omarų žvejybą vykdančių laivų veiklai taikomi dienų jūroje skaičiumi išreikšti žvejybos pastangų apribojimai, nurodomi kasmečių Tarybos reglamentų, kuriais nustatomos metinės tam tikrų žuvų išteklių žvejybos galimybės, IIB priede, kaip nurodyta 1 punkte. Referenciniai žvejybos pastangų kiekiai nustatyti 2003 m. pagal žvejybos įrankius, remiantis laivyno vykdyta veikla, ir apskaičiuojami kilovatdienėmis jūroje. Šie nominaliųjų[5] žvejybos pastangų skaičiai panaudoti kasmet apskaičiuojant pastangų korekcijas. 10. Žvejybos pastangų ir mirtingumo dėl žvejybos pokyčiai Atsižvelgiant į tai, kad europinės paprastosios jūrinės lydekos žvejojamos vykdant mišrią žvejybą ir kad tam tikrų laivyno segmentų (pvz., tralerių) sužvejotas šių išteklių kiekis gali sudaryti tik mažą bendro sužvejoto kiekio procentinę dalį, šių laivų veiklos apribojimai gali trukdyti maksimaliai išnaudoti laivyno žvejybos potencialą. Vis dėlto, veikiausiai dėl per kelis pastaruosius metus pagausėjusių europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių, nuo 2006 iki 2009 m. šių išteklių kiekis bendrame iškrautame kiekyje padidėjo 46 % (nuo 7,5 iki 11 %). Kadangi pagal planą taikomi žvejybos pastangų apribojimai, bendros nominaliosios žvejybos pastangos per kelis metus šiek tiek sumažėjo. Nepaisant kasmečio nominaliųjų žvejybos pastangų mažinimo 10 %, europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių mirtingumo dėl žvejybos koeficiento F veiksmingai sumažinti nepavyko ir jis išlieka per didelis – naujausiais ICES duomenimis, F = 0,74 arba 2,7 karto viršija tikslinį rodiklį (1 diagrama). Kita vertus, remiantis moksline informacija, yra požymių, kad kelis plano įgyvendinimo metus BLSK galėjo būti viršijamas, ir į jūrą išmetamas didelis žuvų kiekis. 2009 m. iškrauta 19 200, o sužvejota 22 400 tonų žuvų – tai, kaip apskaičiavo ICES, atitinkamai 2,4 ir 2,8 karto viršija 8 104 tonų BLSK. Šiuos duomenis Europos Komisija ir susijusios valstybės narės turi nagrinėti toliau. Minėtą nenumatytai aukštą europinių paprastųjų jūrinių lydekų mirtingumo dėl žvejybos rodiklį galima aiškinti taip: 11. Yra požymių, kad išteklių atkūrimo planas nebuvo veiksmingai įgyvendinamas. Remiantis moksliniais duomenimis, BLSK gerokai viršytas. Tai visų pirma gali būti siejama su nacionalinių kontrolės sistemų trūkumais. Nuo 2006 m. Komisija atliko įvairių tiek Ispanijos, tiek Portugalijos kontrolės sistemų patikrų. Šiuo metu Komisija atlieka Ispanijos kontrolės sistemos tyrimą ir auditą. 12. Neveiksmingas ir (arba) neteisingas žvejybos pastangų valdymas nacionaliniu lygmeniu. Pavyzdžiui, Kontrolės reglamento Nr. 1224/2009 26 straipsnio 6 dalyje nustatyta, kad „Diena, kurią žvejybos laivas buvo rajone, yra nenutrūkstamas 24 valandų laikotarpis, kurį žvejybos laivas buvo tame geografiniame rajone ir nebuvo uoste …“. Tai reiškia, kad bet kokia dienos dalis turi būti skaičiuojama kaip visa diena. Šiuo pagrindu 2003 m. nustatyti referenciniai žvejybos pastangų kiekiai kilovatdienėmis. Kadangi naujasis Kontrolės reglamentas įsigaliojo tik 2010 m. sausio mėn., taisyklės, taikytos dienų dalims iki 2010 m., laikomos taikytinomis savo nuožiūra. 13. Žvejybos pastangos perduotos laivams, kurių sužvejoto kiekio rodikliai aukštesni. Dalis žvejybos aktyviosios žvejybos įrankiais pastangų skirta žvejybai pasyviosios žvejybos įrankiais. Žvejybos pastangos kilovatdienėmis perduotos santykiu 1:1; tačiau tai netinkamas matas apskaičiuojant žvejybos pasyviosios žvejybos įrankiais pastangas. Kalbant apie nejudamuosius žvejybos įrankius, tokius kaip statomi žiauniniai tinklai, nepaisant santykinai nedidelės jų įtakos bendram žvejybos pastangų kiekiui kilovatdienėmis, šiais vieno žvejybos pastangų vieneto žvejybos įrankiais sužvejojama daugiau europinių paprastųjų jūrinių lydekų, palyginti su, pavyzdžiui, priedugnio žvejybos laivynu, iš kurio žvejybos pastangos perkeltos. Dėl nuolat vandenyje laikomų tinklų dengiamo didelio ploto žvejybos intensyvumas yra visada didelis. Kai pastangos perduodamos tų pačių žvejybos įrankių grupėje, pavyzdžiui, grindžiant žvejybos veiklos nutraukimu visam laikui vieniems tralams skirtos pastangos perduodamos kitiems tralams, produktyvesni laivyne liekantys laivai perima mažiau produktyvių į metalo laužą atiduodamų laivų pastangas. 14. Tai atvejais, kai tinklais žvejojančių laivų žvejybos pastangos (kilovatdienėmis) buvo perduotos traleriams už tam tikrą europinių paprastųjų jūrinių lydekų kvotą (tonomis), didelio žvejybos pajėgumo traleriai, žvejojantys daugiausia kitų rūšių žuvis, o ne europines paprastąsias jūrines lydekas, gavo daugiau pastangų, skirtų kitų rūšių išteklių žvejybai (europines paprastąsias jūrines lydekas išmetant atgal į jūrą), o tinklais žvejojantys laivai gavo didesnę tolesnės europinių paprastųjų jūrinių lydekų žvejybos kvotą naudojant mažiau žvejybos pastangų, išreikštų kilovatdienėmis. 15. Dideli žuvų kiekiai išmetami atgal į jūrą dėl i) biologinių priežasčių (t. y. gausesnių europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių), ii) teisinių apribojimų (t. y. kvotų), iii) paklausos rinkoje (t. y. europinių paprastųjų jūrinių lydekų kainos) arba iv) naudojamų žvejybos įrankių ir laivų charakteristikų. 16. Žvejybos pastangos sumažintos ir pakoreguotos pagal nominaliąją vertę (kilovatdienėmis), neatsižvelgiant į faktines[6] žvejybos pastangas, kurios priklauso nuo laivo charakteristikų, žvejybos įrankių, technologinių patobulinimų ir žvejybos taktikos. Tai apima galimus žvejybos elgsenos pokyčius – pageidautina, kad žvejyba būtų vykdoma europinių paprastųjų jūrinių lydekų gausos rajonuose, kai prieinami šių išteklių kiekiai padidėja, arba kad būtų daugiau naudojami tokie žvejybos įrankiai, kuriais sužvejojama daugiau europinių paprastųjų jūrinių lydekų. 17. Žvejybos pastangų apribojimai taikomi ne visiems laivams. Laivams, kuriems taikomi žvejybos pastangų apribojimai (t. y. 10 metrų arba ilgesniems laivams, kuriuose yra kokių nors reglamentuojamų žvejybos įrankių ir kurie sužvejoja 5 tonas arba daugiau europinių paprastųjų jūrinių lydekų), priskiriama 71 % bendro sužvejoto europinių paprastųjų jūrinių lydekų kiekio. Likę laivai, sužvejojantys 29 % europinių paprastųjų jūrinių lydekų BLSK, gali didinti savo žvejybos pastangas be jokių apribojimų. Kita vertus, žvejybos pastangų režimo netaikymas laivams, kurių bendras ilgis mažesnis kaip 10 metrų, galbūt turėjo teigiamos įtakos pritraukiant investicijas į šiuos laivus – tokių laivų padaugėjo, padidėjo jų žvejybos pajėgumas. Tačiau nėra tokio pastangų paskirstymo mažesniems laivams skaičiavimų. Pirminiam Komisijos pasiūlymui riboti laivų, kurių bendras ilgis mažesnis kaip 10 metrų, veiklą Taryba nepritarė. 18. Galima oficialiai užregistruotos ir tikrosios, galbūt padidintos laivų variklių galios neatitiktis. Variklio galios registravimas grindžiamas gamintojų deklaracijomis ir tikrinamas (nebūtinai matuojamas) organizacijų, atsakingų už saugią laivybą ir sertifikavimą. 19. 2003 m. nustatytas pradinis referencinis žvejybos pastangų kiekis (kilovatdienėmis) apskaičiuotas remiantis ankstesne laivo vykdyta veikla. Kadangi laikui bėgant duomenys gerėjo, gali būti, kad buvo nustatytas gerokai per didelis pradinis referencinis kiekis. Tokiomis aplinkybėmis žvejybos pastangų ribojimas pirmaisiais išteklių atkūrimo plano taikymo metais galėjo neturėti reikšmės. 20. PLANO POVEIKIS EKOSISTEMAI, VISUOMENEI IR EKONOMIKAI Mokslininkai mano, kad dėl minėtų įgyvendinimo spragų planas nepadarė jokio poveikio ekosistemai. Plano socialinis ir ekonominis poveikis 21. Plano socialinis ir ekonominis poveikis STECF mokslininkai naudojo oficialius prieinamus duomenis, surinktus per žuvininkystės duomenų rinkimo sistemą, kad įvertintų kiekvieno laivyno priklausomybę nuo europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių, taip pat įgulą, kurą ir kintamąsias sąnaudas kaip bendros vertės ir metinės bendro iškrauto europinių paprastųjų jūrinių lydekų kiekio dalies proporciją. Jei nuo 2006 m. išteklių atkūrimo planas būtų įgyvendinamas puikiai, palyginti su esama situacija, 2010 m. mirtingumo dėl žvejybos koeficientas būtų mažesnis už tikslinį (F = 0,27), neršiančių išteklių biomasė būtų 3 kartus didesnė, o žvejybos pajamų ir veiklos pelno rodikliai būtų taip pat didesni (2 diagrama). Tai reiškia, kad jei nuo 2006 m. išteklių atkūrimo planas būtų veiksmingai įgyvendinamas, grynasis einamasis pelnas būtų didesnis visu laikotarpiu. Be to, po 2011 m. bendras visų segmentų grynasis pelnas būtų visada didesnis, jei planas būtų įgyvendinamas nuo 2006 m. 2 diagrama. Lyginamosios mirtingumo dėl žvejybos, neršiančių išteklių biomasės, pelnu išreikštos produkcijos ir veiklos pelno prognozės. Pusjuodė vientisa linija žymi puikų plano įgyvendinimą nuo 2006 m.; linija su taškučiais žymi plano įgyvendinimą po 2011 m.; vientisa taškuota linija pažymėtos kreivės, siejamos su tokiais koeficientais F, kuriems esant didėja grynasis einamasis pelnas nuo 2006 m. (optimalus / radikalus įgyvendinimas). [pic] Šaltinis – STECF SGMOS 10-06 ataskaita „Daugiamečio europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir omarų išteklių atkūrimo VIIIc ir IXa rajonuose plano vertinimas“ (angl. Evaluation of the Multiannual plan for Hake and Nephrops in Areas VIIIc and IXa), 2010 m. spalio mėn. Praėjus ketveriems metams po plano įsigaliojimo, neužfiksuota jokių reikšmingų laivynų pajėgumo[7] pokyčių. Nors laivynų pelnui įtakos turėjo dideli europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir kuro kainų svyravimai, neužfiksuota jokio reikšmingo laivynų[8] mažėjimo. 22. IšVADOS Yra požymių, kad europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir norveginių omarų išteklių atkūrimo planas nebuvo veiksmingas daugiausia dėl įgyvendinimo spragų. ICES praneša, kad 2010 m., praėjus ketveriems metams po plano įgyvendinimo pradžios 2006 m., europinių paprastųjų jūrinių lydekų mirtingumo dėl žvejybos (F) rodiklis yra beveik triskart didesnis už tikslinį (Fmax = 0,27). Taigi nebuvo griežtai laikomasi europinių paprastųjų jūrinių lydekų BLSK. ICES mokslininkų skaičiavimu, 2010 m. iškrautas kiekis BLSK viršijo 2,2 karto. 2007 m. europinių paprastųjų jūrinių lydekų išteklių pasipildymo rodikliai buvo neįprastai aukšti, taigi nebuvo pasinaudota galimybe numatytu laikotarpiu šiuos išteklius atkurti iki tvaraus lygio. Jei išteklių pasipildymo rodiklis ir vėl sumažės iki ankstesnio lygio, kad būtų galima iki 2015 m. pasiekti tokį žvejybos intensyvumą, kuris užtikrintų didžiausią tausią žvejybą užtikrinantį sužvejotų žuvų kiekį (Fmsy), prireiks ilginti pereinamąjį laikotarpį arba dar labiau mažinti sužvejojamą kiekį. Žvejybos pastangų režimas nebuvo veiksmingas mažinant abiejų aptariamų išteklių žvejybos intensyvumą. Pagal planą nominaliųjų žvejybos galimybių skaičius reglamentuojamiems žvejybos įrankiams sumažėjo, tačiau faktinių pastangų skaičius padidėjo – daugiausia dėl pastangų perdavimo žvejybos įrankiams, kuriais sužvejojama daugiau europinių paprastųjų jūrinių lydekų, tenkančių vienam žvejybos pastangų vienetui, ir dėl to, kad reikšmingam skaičiui laivų netaikomi žvejybos pastangų apribojimai. Norveginių omarų išteklių žvejybai skirtų žvejybos pastangų iš dalies sumažėjo dėl to, kad dalis jų skirta krevečių žvejybai, o ne dėl to, kad toks pastangų mažinimas privalomas pagal planą. 2006–2010 m. laikotarpiu planas buvo įgyvendinamas neveiksmingai, todėl buvo gautas 20 % mažesnis grynasis einamasis pelnas, palyginti su lygiu, kuris būtų pasiektas, jei nuo 2006 m. planas būtų įgyvendinamas tinkamai. Kad būtų galima geriau suprasti ekonominį plano poveikį, reikėtų tą planą analizuoti platesnėmis aplinkybėmis, visų pirma atsižvelgiant į kitų rūšių žuvų žvejybą, kurią tuose pačiuose arba kituose žvejybos rajonuose vykdo atitinkami laivynai. Rengiantis galimai plano peržiūrai, numatomai[9] 2011 m., būtina atkreipti dėmesį į tai, kad iki šiol nepavyksta pasiekti mirtingumo dėl žvejybos mažinimo tikslo. Reikia ne tik kuo greičiau spręsti plano įgyvendinimo problemas, bet ir tobulinti žvejybos pastangų režimą. Tikslinga pradėti taikyti tokį pastangų režimą, kuriuo būtų atsižvelgiama į žvejybos veikloje dalyvaujančius tiek aktyviosios, tiek pasyviosios žvejybos įrankius naudojančius laivyno segmentus, ir galbūt pastangų režimą pritaikyti ir Kadiso įlankoje, taip pat mažesniems laivams. Siekiant sužinoti sužvejotų žuvų išmetimo atgal į jūrą kiekybinę įtaką mirtingumo dėl žvejybos rodikliui, būtina išsamiai įvertinti žuvų išmetimo atgal į jūrą praktiką. Sezoninio ir tikralaikio žvejybos draudimo taikymas taip pat būtų veiksminga žvejybos intensyvumo kontrolės priemonė, visų pirma nerštavietėse. Norveginių omarų išteklių valdymas pagal funkcinius vienetus labiau atitinka išsaugojimo priemones, taikytinas kiekvienam išteklių vienetui. Kitų rūšių, pavyzdžiui, velniažuvinių, įtraukimas į planą būtų tikslingas siekiant kuo labiau sumažinti šios mišrios žvejybos poveikį tam tikriems kitiems ištekliams. Tikslas, kurio siekiama įgyvendinant planą, gali būti peržiūrimas atsižvelgiant į naujausias mokslines rekomendacijas. [1] Mirtingumas dėl žvejybos (F) – gyvūnų pašalinimo iš išteklių žvejojant intensyvumo rodiklis, kuris rodo, kiek apytiksliai procentų gyvūnų pašalinama kasmet. [2] ICES VIIIc ir IXa kvadratuose, išskyrus Kadiso įlanką. [3] Ispanijai priklauso 64 % europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir 41 % norveginių omarų BLSK. Portugalijai priklauso 30 % europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir 58 % norveginių omarų BLSK. Prancūzijai priklauso 6 % europinių paprastųjų jūrinių lydekų ir 1 % norveginių omarų BLSK. [4] Pasipildymas – naujų žuvų, kuriomis pasipildo eksploatuojama išteklių dalis, skaičius, kurį lemia mažesnių žuvų augimas arba migracija. [5] Nominaliosios žvejybos pastangos – potencialios žvejybos vieneto žvejybos pastangos, apibrėžtos pagal laivo tipą ir naudojamus žvejybos įrankius. Jos priklauso nuo registruoto laivo charakteristikų (kilovatais) ir jūroje praleisto laiko. [6] Faktinės žvejybos pastangos priklauso nuo žvejybos laivo parametrų ir technologijos, įskaitant ne tik variklio galią (kilovatais), bet ir korpuso priedus, denio įrangą, elektroniką, laivo kontrolę, sužvejotų išteklių tvarkymo priemones, laivo ir variklio amžių, žvejybos įrankius ir žvejybos veiklą (įskaitant žvejybos taktiką), kuri laikoma svarbiausiu mirtingumo dėl žvejybos veiksniu. [7] Žvejybos pajėgumas – didžiausi žvejybos subjekto turimi technologiniai, žinių ir kapitalo ištekliai (arba žvejybos galia), kurie yra visiškai išnaudojami didžiausiu techniniu pajėgumu tam tikru laikotarpiu, atsižvelgiant į išteklių būklę ir rinkos sąlygas. [8] Kaip viso laivyno proporcijos (laivų skaičiumi). [9] http://ec.europa.eu/governance/impact/planned_ia/docs/123_mare_southern_hake_en.pdf.