LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 54/72

Europos regionų komiteto nuomonė – ES nuosavų išteklių reforma kitos DFP po 2020 m. laikotarpiu

(2018/C 054/13)

Pranešėja: Isabelle Boudineau (FR/PES), Naujosios Akvitanijos regiono tarybos pirmininko pavaduotoja

POLITINĖS REKOMENDACIJOS

EUROPOS REGIONŲ KOMITETAS

Istorinė galimybė reformuoti nuosavų išteklių sistemą

1. primena, kad pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 311 straipsnį „Sąjunga pasirūpina savo tikslams pasiekti ir savo politikai įgyvendinti reikalingomis priemonėmis. Neatmetant kitų įplaukų, visas biudžetas finansuojamas nuosavais ištekliais“;

2. pabrėžia iššūkius, su kuriais po 2020 m. susidurs ES biudžetas sprendžiant nuolat kintančius uždavinius tose srityse, kuriose sukuriama Europos pridėtinė vertė, ypač atsižvelgiant į poreikį stiprinti gynybos ir kovos su terorizmu, migrantų ir pabėgėlių valdymo bei kovos su klimato kaita politiką ir spręsti demografines problemas, taip pat imtis kitų prioritetų, kurie jau yra remiami pagal daugiametę finansinę programą (DFP);

3. atkreipia dėmesį į tai, kad Jungtinės Karalystės išstojimas iš ES turės įtakos būsimam biudžetui po 2020 m. – visų pirma, jis sumažės maždaug 10 mlrd. EUR per metus (1), taip pat vėluos derybų dėl kitos daugiametės finansinės programos tvarkaraštis – derybų pradžia jau nukelta į 2018 m. vasarą;

4. primena, kad RK jau priėmė esminei nuosavų išteklių sistemos reformai palankią poziciją (2);

5. teigiamai vertina aukšto lygio grupės nuosavų išteklių klausimais paskelbtą galutinę ataskaitą (M. Monti ataskaita), visų pirma rekomendacijas dėl Europos pridėtinės vertės ir subsidiarumo principų, tačiau apgailestauja, kad šioje ataskaitoje nenagrinėjamas ES biudžeto dydžio atsižvelgiant į ES nustatytus prioritetus klausimas;

6. mano, kad konkrečios aplinkybės, susijusios su krizėmis, Jungtinės Karalystės išstojimu iš ES ir svarstymais apie Europos ateitį, taip pat M. Monti ataskaitoje pateiktos rekomendacijos suteikia galimybę sukurti Europos viziją, įskaitant iš ES biudžeto finansuotinus prioritetus vidutinės ir ilgalaikės trukmės laikotarpiu, ir pertvarkyti dabartinę ES biudžeto finansavimo sistemą;

7. palankiai vertina paskelbtą Komisijos diskusijoms skirtą dokumentą dėl ES finansų ateities, visų pirma jo dalį „Pajamos ES politikai remti“. Teigiamai vertina tai, kad 2017 m. rugsėjo 13 d. Komisijos ketinimų laiške Europos Parlamentui ir Tarybai nurodoma, kad numatoma reformuoti nuosavus išteklius. Vis dėlto RK prašo pateikti konkrečius pasiūlymus kartu su pasiūlymu dėl daugiametės finansinės programos (iki 2018 m. gegužės mėn.) arba pačiame pasiūlyme. Be to, RK ragina ir Tarybą, ir valstybes nares dalyvauti iš esmės reformuojant dabartinę nuosavų išteklių sistemą, kad ji taptų paprastesnė, teisingesnė ir skaidresnė;

ES biudžetą kausto „tinkamos grąžos“ logika

8. primena, kad per pastaruosius kelis dešimtmečius pagrindiniu ES biudžeto ištekliumi tapo nacionaliniai įnašai, apskaičiuojami pagal bendrąsias nacionalines pajamas (BNP) (3);

9. mano, kad dabartinė sistema yra neoptimali, visų pirma todėl, kad yra pernelyg priklausoma nuo nacionalinių įnašų, ir ragina vyriausybes pritarti tik tokiems išlaidų deriniams, kurie valstybės iždo požiūriu tariamai maksimaliai padidina jų grynąją naudą. Taikant šį metodą neatsižvelgiama į bendrosios rinkos naudą arba tam tikras Europos politikos sritis, o dėmesys sutelkiamas tik į grąžos normą. Šis metodas taip pat skatina valstybių narių skirstymą į „didžiausių grynųjų įnašų mokėtojas“ ir „didžiausios grynosios naudos gavėjas“, kuris yra dirbtinis, nes apskaičiuojant įnašus atsižvelgiama tik į viešojo sektoriaus finansus, o ne į teigiamą išorinį poveikį realiajai valstybių narių ekonomikai. Taikant šį metodą taip pat neatsižvelgiama į Europos masto veiksmų nebuvimo kainą;

10. konstatuoja, kad per metinio biudžeto priėmimo procedūrą dėl institucijų pasiekto kompromiso biudžetas dažnai sumažėja, palyginti su DFP nustatytais plataus užmojo tikslais. Dėl to didėja atotrūkis tarp įsipareigojimų ir mokėjimų, o tai lemia mokėjimų krizę;

Reformos tikslas – daugiau skaidrumo, paprastesnė procedūra ir glaudesni ryšiai su piliečiais

11. nurodo, kad sudėtinga ES biudžeto struktūra ir jo finansavimo sistema, visų pirma sudėtingi permokų grąžinimo ir koregavimo mechanizmai, apsunkina ES veiksmų supratimą ir didina piliečių nepasitikėjimą ES; todėl ragina panaikinti šiuos permokų grąžinimo ir koregavimo mechanizmus;

12. mano, kad pernelyg sudėtingą Europos struktūrinių ir investicijų fondų valdymo pobūdį iš dalies lemia nepakankamas piliečių, valstybių narių ir Europos institucijų tarpusavio pasitikėjimas. Kad piliečiai galėtų geriau suprasti ES, būtina supaprastinti Europos politiką, visų pirma sanglaudos politiką, po 2020 m.;

13. primena, kad nėra suderintų ir skaidrių valstybių narių įnašų mokėjimo į ES biudžetą mechanizmų. Šiuo metu tik keturios valstybės narės savo nacionalinėse sąskaitose deklaruoja savo įnašus į ES biudžetą, tačiau jie nurodomi kaip išlaidos, o ne kaip investicija;

Siekiant didinti tikrus nuosavus išteklius, reikia labiau numatomo ir subalansuoto biudžeto

14. mano, kad šia reforma turėtų būti siekiama aiškesnio, labiau nuspėjamo ir subalansuoto biudžeto, atitinkančio Europai kylančius uždavinius, kartu grindžiamo didesne naujų nuosavų išteklių dalimi ir mažesniais nacionaliniais įnašais siekiant sumažinti mokesčių mokėtojams tenkančią papildomą naštą. Pagrindinis tikslas – pasiūlyti skaidresnę ir geriau piliečiams suprantamą nuosavų išteklių paskirstymo sistemą ir labiau nepriklausomą ir demokratiškesnį biudžetą, kurį rengiant aktyviau dalyvautų Europos Parlamentas, visų pirma kiek tai susiję su ES biudžeto pajamomis. Be to, rengiant šią reformą turėtų būti kviečiamas ir RK, o diskusijose dėl ES biudžeto turėtų būti atsižvelgiama į teritorinį aspektą;

15. mano, kad vykdant šią reformą reikėtų apsvarstyti DFP dydžio klausimą. Šia reforma reikia užtikrinti, kad ES nustatyti prioritetai derėtų tarpusavyje ir kad būtų priimta šiuos tikslus atitinkanti DFP;

16. pabrėžia, kad daugiametė finansinė programa po 2020 m. turėtų būti orientuota į ateities uždavinius, o biudžete numatytos nuostatos dėl rizikos. Svarbu, kad būtų galima išlaikyti jos strateginį tikslingumą ir planavimo tikrumą regionų ir vietos valdžios institucijoms, taip pat reaguoti į kylančias krizes ir išvengti ad hoc fondų steigimo ne pagal DFP;

17. mano, kad susiejus surinktus mokesčius ir tam tikras prioritetines Europos politikos sritis būtų galima sukurti šviečiamąją vertę, kuri paskatintų palankesnę visuomenės nuomonę. RK ragina išlaikyti ES biudžeto universalumo principą (4). Tačiau būtų galima apsvarstyti lankstesnį požiūrį į nepriskyrimo taisyklę;

18. mano, kad bet koks pasiūlymas dėl biudžeto po 2020 m. turi apimti reformas išlaidų srityje (siekiant atsižvelgti į naujus ES prioritetus, užtikrinti veiksmingesnį ES fondų panaudojimą, tačiau taip pat padidinti lėšų įsisavinimą) ir pajamų srityje (siekiant didinti naujus nuosavus išteklius). Bet kuriuo atveju šiomis reformomis reikia užtikrinti, kad būtų skiriama pakankamai lėšų tęsti politikos kryptims, kuriomis daugiausiai prisidėta prie Europos projekto kūrimo, visų pirma, bendrai žemės ūkio ir maisto politikai, sanglaudos ir kaimo plėtros politikai ir kokybišku ES piliečių užimtumu pagrįstai socialinei darbotvarkei;

19. pabrėžia, kad reformoje reikia atsižvelgti į subsidiarumo principą ir Europos pridėtinės vertės sąvoką. RK prašo išnagrinėti M. Monti ataskaitoje pasiūlytas atitikties subsidiarumo principui patikras. Tačiau reikės užtikrinti, kad subsidiarumo principu nebūtų naudojamasi siekiant renacionalizuoti Europos politiką ir kad valstybėms narėms nebūtų pervedama daugiau lėšų, kadangi tai gali susilpninti politikos sritis, kurios labiausiai prisidėjo prie Europos kūrimo, t. y. bendra žemės ūkio politika, sanglaudos ir kaimo plėtros politika ir socialinė darbotvarkė, pagrįsta kokybiškų darbo vietų kūrimu ES piliečiams;

20. pabrėžia, kad tradicinių nuosavų išteklių, pavyzdžiui, muitai arba pajamos, gautos kovojant su sukčiavimu, kuris kenkia Europos Sąjungos finansiniams interesams, surinkimas labai priklauso nuo sąžiningo valstybių narių bendradarbiavimo;

21. pabrėžia, kad nuosavų išteklių reforma turi būti apsvarstyta kartu su galimybe nustatyti euro zonos valstybių narių fiskalinį pajėgumą;

22. tačiau mano, kad atsižvelgiant į griežtus valstybėms narėms taikomus reikalavimus, susijusius su šešių dokumentų rinkiniu, dviejų dokumentų rinkiniu ir fiskaliniu susitarimu (struktūrinio biudžeto balanso išlaikymas, išlaidų „stabdymas“, skolos ir BVP santykio mažinimas), valstybėms narėms labai svarbu ir ateityje turėti pakankamai veiksmų laisvės savarankiškai apibrėžti savo mokesčių teisės sistemą, kad būtų galima užsitikrinti būtinas (nacionalines) pajamas, kurios reikalingos, pavyzdžiui, socialinėje, sveikatos apsaugos arba socialinės rūpybos srityse, iš dalies neproporcingai augančioms išlaidoms padengti;

Nuomonė dėl M. Monti ataskaitoje nurodytų naujų nuosavų išteklių

23. rekomenduoja išnagrinėti ir pasiūlyti naujų nuosavų išteklių rinkinį, apimantį įvairius mokesčius, siekiant subalansuoti naujų nuosavų išteklių poveikį visiems valdžios lygmenims, įmonėms ir piliečiams;

24. palankiai vertina galimybę įvesti ES įmonių pelno mokestį nustatant bendrą konsoliduotąją pelno mokesčio bazę (BKPMB). Savo ankstesnėje nuomonėje RK įvertino teigiamą poveikį, kurį BKPMB daro ekonomikos augimui, užimtumui ir teisingumui mokesčių srityje, taip pat viešiesiems finansams, įskaitant vietos ir regionų valdžios institucijų finansus. RK ragina institucijas nustatyti ne tik šį mokestį, bet ir apsvarstyti galimybę įvesti tarptautinėms įmonėms skirtą mokestį. Pritaria Komisijos sprendimui, pratęsiant 2017 m. rugsėjo 21 d. komunikatą dėl teisingo skaitmeninės ekonomikos apmokestinimo, iki 2018 m. pavasario pateikti pasiūlymą dėl direktyvos, kuria ES lygmeniu būtų apibrėžtos skaitmeninės ekonomikos pelno apmokestinimo taisyklės. Vis dėlto primena, kad mokesčių derinimo ES lygmeniu aprėptis yra ribojama SESV 113 straipsnio nuostatomis: derinami tik vidaus rinkos veikimui ir sąžiningos konkurencijos sąlygoms užtikrinti būtini elementai, o įgaliojimai nustatyti ir rinkti mokesčius toliau lieka vienu esminių valstybių narių suverenumo aspektų;

25. mano, kad PVM reforma galėtų padėti padidinti nuosavus išteklius. Dabartinis PVM yra pernelyg sudėtingas ir turėtų būti pertvarkytas pagal aukšto lygio darbo grupės siūlomą sistemą, taikant vieną bendrą europinį tarifą suderintai platesnei bazei. Tačiau ši reforma neturi turėti neigiamo poveikio piliečiams ir mažiau išsivysčiusioms valstybėms narėms;

26. palankiai vertina finansinių sandorių mokestį (FSM). Šis mokestis suteiktų valstybėms narėms galimybę sumažinti savo nacionalinį įnašą (5). Tačiau FSM potencialą riboja tai, kad jį taiko tik kelios valstybės narės ir neįmanoma prognozuoti pajamų;

27. mano, kad būtų galima numatyti senjoražu pagrįstus tikrus nuosavus išteklius, nepaisant su nepastovumu susijusios rizikos ir to, kad šie ištekliai būtų susiję tik su euro zonos valstybėmis narėmis;

28. mano, kad nacionalinio lygmens anglies dioksido mokestis, kurį būtų galima nustatyti Europos lygmeniu, ir iš teršalų išmetimo leidimų prekybos sistemos gaunamos pajamos ES lygmeniu yra labai naudingi, visų pirma skatinant mažinti išmetamo CO2 kiekį, padedant įgyvendinti Paryžiaus susitarimą ir stiprinant sąsają su Europos darnaus vystymosi tikslais klimato ir aplinkos apsaugos srityje. Tačiau tai turėtų poveikio pramonės ir transporto sektoriams. Dėl tokių mokesčių taip pat galėtų atsirasti naujas atotrūkis tarp mažiau ekonomiškai išsivysčiusių valstybių narių, kurių ekonomikoje išskiriama daugiau anglies dioksido, ir labiau išsivysčiusių valstybių narių, kurių ekonomika geba apsirūpinti švaresniais energijos gaminimo būdais. Be to, įvedant šiuos anglies dioksido mokesčius reikėtų numatyti kompensavimo mechanizmus saloms ir atokiausiems regionams, kurie yra visiškai priklausomi nuo oro ir jūrų transporto ir vis dėlto įsipareigoję mažinti išmetamųjų teršalų kiekį;

29. mano, kad mokesčio už elektros energiją privalumas būtų jo aiškumas ir atitiktis ES tikslams energijos vartojimo efektyvumo srityje, tačiau tikėtina, kad nepasiturintiems namų ūkiams jis gali pasirodyti nepopuliarus ir taikomas kaip baudžiamoji priemonė. Todėl namų ūkiams šis mokestis neturėtų būti taikomas;

30. siūlo atsisakyti kuro mokesčio. Jis ne tik nepriimtinas piliečiams, bet ir turėtų neigiamą poveikį vietos lygmeniu. Iš tiesų šis mokestis yra tam tikrų vietos ir regionų valdžios institucijų pajamų šaltinis;

31. mano, kad būtų galima peržiūrėti 2011 m. Komisijos pasiūlytą skrydžiams taikomą mokestį (6), ir rekomenduoja jį taikyti skrydžiams Europoje;

32. ragina Komisiją atlikti išsamų naujų nuosavų išteklių poveikio vertinimą ir nustatyti jų poveikį nacionaliniams ir subnacionaliniams biudžetams bei piliečiams;

Reforma pagal DFP po 2020 m. tvarkaraštį

33. ragina Komisiją pateikti pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto dėl DFP po 2020 m., kuriame būtų numatyta plataus užmojo nuosavų išteklių reforma. Ši reforma turės būti įgyvendinama laipsniškai, atsižvelgiant į ES Sutartis ir išlaikant, kiek mažesniu mastu, nacionalinius įnašus;

34. atkreipia dėmesį į tai, kad dėl Jungtinės Karalystės išstojimo iš ES ir naujos Europos Parlamento ir Komisijos kadencijos terminų gali šiek tiek vėluoti pasiūlymų, susijusių su ES biudžetu po 2020 m., įgyvendinimo tvarkaraštis. Jei būtų labai vėluojama įgyvendinti šiuos pasiūlymus, ragina Komisiją pasiūlyti pratęsti DFP pagal SESV 312 straipsnio 4 dalį, kad nebūtų pakenkta ES viešosios politikos, visų pirma sanglaudos politikos, veikimui.

Briuselis, 2017 m. spalio 11 d. Europos regionų komiteto pirmininkas Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) Brexit and the EU Budget: Threat or Opportunity? („Jungtinės Karalystės išstojimas ir ES biudžetas. Grėsmė ar galimybė?“). http://www.delorsinstitute.eu/media/brexiteubudget-haasrubio-jdi-jan17.pdf.

(2) Nuomonė CdR 2016/0009 „Daugiametės finansinės programos (DFP) laikotarpio vidurio peržiūra“.

(3) 2017 m. 69,63 proc. biudžeto pajamų gaunama iš nacionalinių įnašų.

(4) http://ec.europa.eu/budget/financialreport/2011/overview/budget_management/index_fr.html.

(5) RK nuomonė CdR 332/2011 „Bendra finansinių sandorių mokesčio sistema“.

(6) „ES biudžeto finansavimas. Nuosavų išteklių sistemos veikimo ataskaita“, SEC(2011) 876 final.