KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Sanglaudos politika. 2013 m. strateginė ataskaita dėl programų įgyvendinimo 2007–2013 m. /* COM/2013/0210 final */





KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Sanglaudos politika. 2013 m. strateginė ataskaita dėl programų įgyvendinimo 2007–2013 m. 1. Įvadas Šioje ataskaitoje pateikiama antroji 2007–2013 m. sanglaudos politikos programų, kurias numatyta užbaigti 2015 m., strateginė apžvalga. Pirmoji ataskaita pateikta 2010 m. kovo mėn. Šioje ataskaitoje apibendrinamos 2012 m. pabaigoje valstybių narių pateiktos 27 strateginės ataskaitos[1]. Sanglaudos politikos investicijomis siekiama modernizuoti nacionalinę ir regioninę ekonomiką – remiamos inovacijos ir darbo vietų MVĮ kūrimas, MTTP, darbo rinkos ir žmogiškasis kapitalas, kuriamos pagrindinės tinklo infrastruktūros dalys, saugoma aplinka, gerinama socialinė įtrauktis ir stiprinami administraciniai pajėgumai. Nuo 2008 m. dėl ekonomikos krizės tapo dar svarbiau veiksmingai įgyvendinti šią politiką, nes ja užtikrinamas viešųjų investicijų tęstinumas laikotarpiu, kai daugelyje valstybių narių vyksta fiskalinis konsolidavimas. Ataskaitose apžvelgiamos valstybių narių patiriamos socialinės bei ekonominės problemos ir ES finansuojamų programų įgyvendinimas šiuo kaip niekad sunkiu laikotarpiu. Todėl jos padeda užtikrinti, kad sanglaudos politikos tikslų būtų siekiama kuo skaidriau ir atsakingiau. Pridedamame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente[2] paaiškinama, kaip Komisija vertina pažangą, ir pateikiamos 13 teminės apžvalgos, kuriose apibendrinami įgyvendinimo duomenys. Iš šios ataskaitos matyti, kad nuo 2010 m. ataskaitos įgyvendinimas vyko sparčiau – pasiekta rezultatų daugelyje sričių, svarbių ilgalaikiam augimui ir darbo vietų kūrimui užtikrinti. Be to, turimi duomenys rodo, kad padaryta nemenka pažanga siekiant laikotarpio pradžioje nustatytų tikslų. Pasitvirtino, kad sanglaudos politikos priemones lengva pritaikyti prie kintančių aplinkybių ir taip veiksmingai reaguoti į krizę. Vis dėlto tikimasi, kad iki 2015 m. pabaigos šiose programose dar bus pasiekta reikšmingų naujų rezultatų, todėl svarbu tęsti pradėtą darbą ir netgi sustiprinti pastangas. Galiausiai, 2014–2020 m. laikotarpiui Komisija pasiūlė rimtų pokyčių, susijusių su šioje ataskaitoje aptariamais klausimais, tokiais kaip išteklių sutelkimas, orientavimasis į rezultatus, patikimų ataskaitų rengimas pagal bendrus rodiklius, veiklos rezultatų planavimas ir vertinimas. Šioje ataskaitoje ir prie jos pridedamuose dokumentuose pagrindžiama siūlomų pokyčių svarba. 2. Socialiniai ir ekonominiai pokyčiai bei tendencijos 2008 m. prasidėjusi finansų ir ekonomikos krizė iš esmės pakeitė aplinkybes, kuriomis vykdomos sanglaudos politikos programos. Jau 2008 m. BVP ES augo labai nedaug (0,3 proc.), o 2009 m. augimas sumažėjo daugiau kaip 4 proc. 2010 ir 2011 m. augimo rodikliai ES tapo teigiami, tačiau 2012 m. jie vėl ėmė prastėti[3]. Ypač didelis ekonomikos nuosmukis buvo Airijoje, Baltijos valstybėse, Graikijoje, Ispanijoje ir Portugalijoje. Baltijos valstybėms ir Airijai pavyko užtikrinti augimą ir prognozuojama, kad padėtis toliau gerės. Portugalija ir Ispanija 2012 ir 2013 m. dar išgyvens ekonomikos nuosmukį, tačiau 2014 m. jų ekonomika turėtų vėl pradėti augti. Tačiau Kipro ir Graikijos BVP nuolat mažėja[4]. Nuo tada, kai prasidėjo krizė, labai smuktelėjo ES užimtumo rodikliai. Per penkerius metus iki paskutinio 2012 m. ketvirčio prarasta šeši milijonai darbo vietų. 2010 m. pradžioje situacija kiek pasitaisė, tačiau nuo 2011 m. vidurio ji vis dar prastėja. 2012 m. ketvirtąjį ketvirtį, palyginti su 2011 m. ketvirtuoju ketvirčiu, užimtumas sumažėjo 0,4 proc. 2013 m. sausio mėn. nedarbas siekė 10,8 proc., palyginti su 8,1 proc. 2009 m. sausio mėn. Iš naujausių duomenų aiškiai matyti dideli skirtumai tarp valstybių narių, ypač tarp šiaurinių ir pietinių euro zonos šalių. 2000 m. nedarbo lygio skirtumas šiuose regionuose srityse buvo 3,5 procentinio punkto, 2007 m. jis visiškai išnyko, o 2012 m. gruodžio mėn. vėl pasiekė 10,5 procentinio punkto. Atotrūkis tarp didžiausio ir mažiausio nedarbo rodiklio – 4,9 proc. (Austrija, 2013 m. sausis) ir 27,0 proc. (Graikija, 2012 m. lapkritis) – rekordiškai didelis. Vangi ekonominė veikla ir toliau neigiamai veiks darbo rinkas. Prognozuojama, kad 2013 ir 2014 m. nedarbas ES padidės iki 11 proc. Dėl ekonomikos nuosmukio taip pat gerokai pablogėjo verslo sąlygos ir sumažėjo vartotojų pasitikėjimas. Investicijų (bendrojo pagrindinio kapitalo formavimo) apimtis sumažėjo nuo 21 proc. BVP 2008 m. iki 18 proc. 2012 m. 2009 m. labai sumažėjo prekių ir paslaugų eksportas bei tiesioginės užsienio investicijos, tačiau dabar situacija vėl pagerėjo. Yra pagrindo[5] teigti, kad dėl ekonomikos krizės ir kovos su ja priemonių didėja skirtumai tarp atskirų regionų, pvz., tarp sostinių ar pramonės regionų ir mažiau išsivysčiusių ar atokesnių regionų. 3. krizės sukeltos problemos ir jų sprendimai Įvairios valstybės narės, regionai ir miestai nevienodu mastu ir skirtingu laiku buvo paveiktos krizės. Daugelis nacionalinių ataskaitų atitinka bendrąsias tendencijas, nors laiko ir intensyvumo požiūriu krizė pasireiškė skirtingai. Pagal kai kurias programas sumažėjo ilgalaikės paramos inovacijoms poreikis, mažėjo tam tikrų projektų apimtis ir ilgėjo įgyvendinimo laikotarpis. Kartu daugėjo prašymų taikyti (arba buvo dažniau taikomos) tokios priemonės kaip intervencijos darbo rinkoje, bendra parama verslui ir MVĮ skirtas finansavimas. Įgyvendinant daugelį programų iškilo problemų dėl bendro nacionalinio ar regioninio finansavimo[6] ir dėl valiutos kurso svyravimų[7], tačiau, kita vertus, poveikis buvo teigiamas dėl sumažėjusių statybos darbų sąnaudų[8]. Fiskalinis konsolidavimas ypač pakenkė valstybinėms investicijoms: per dvejus metus, nuo 2009 m. iki 2011 m., ES jos realiai sumažėjo 12 proc., o Bulgarijoje, Rumunijoje, Ispanijoje, Graikijoje ir Portugalijoje šis rodiklis buvo toks pat ar net didesnis. Daugelyje ES–12 šalių ERPF ir Sanglaudos fondo parama programos vykdymo laikotarpiu atitinka daugiau kaip trečdalį metinių valstybinių kapitalo išlaidų. Tačiau kadangi didžioji dalis turimų lėšų valstybėms narėms dar tik bus sumokėtos, suma, kurios galima prašyti iki programos laikotarpio pabaigos, aštuoniose iš ES–12 šalių atitinka maždaug pusę arba daugiau metinių kapitalo išlaidų, o Graikijoje ir Portugalijoje – beveik trečdalį. Panaši suma susidariusi ir Ispanijos bei Italijos konvergencijos regionuose. Šie skaičiai aiškiai parodo, kad daugelyje ES regionų vystymosi išlaidos labai priklauso nuo sanglaudos politikos finansavimo[9]. Spręsdamos šias problemas, ES institucijos reagavo greitai – pasitelkė visas turimas priemones ir prireikus jas koregavo. 3.1. Programos lankstumas Beveik 36 mlrd. EUR – 11 proc. visų lėšų – iki 2012 m. pabaigos iš vienų sričių buvo perskirtos į kitas, taip patenkinant pačius svarbiausius poreikius ir sustiprinant tam tikras intervencijas. Daugiau kaip 30 mlrd. EUR šių lėšų buvo ERPF bei Sanglaudos fondo lėšos, o beveik 5,5 mlrd. EUR – ESF lėšos. Pagrindinės permainos lėmė tai, kad padidėjo išlaidos inovacijoms ir MTTP, bendrai paramai verslui, tvariai energetikai, kultūrinei ir socialinei infrastruktūrai, keliams ir darbo rinkai. Sumažintos išlaidos IRT paslaugoms, aplinkos priemonėms, geležinkeliams ir kitam transportui, mokymui ir švietimui bei pajėgumų stiprinimo priemonėms – tai sritys, kuriose paramos poreikis dėl krizės sumažėjo arba paaiškėjo, kad suplanuotos išlaidos nepagrįstai didelės. Komisija padėjo valstybėms narėms perskirstyti šias lėšas. Pirma, 2011 m. liepos mėn. ji įsteigė darbo grupę, kurios užduotis – padėti Graikijai įgyvendinti ES ir TVF koregavimo programą ir sparčiau įsisavinti ES lėšas. Be to, Europos Vadovų Taryba 2012 m. pritarė, kad pasirinktose valstybėse narėse būtų sukurtos darbo grupės jaunimo užimtumo ir MVĮ finansavimo problemoms spręsti (žr. 4.1). 3.2. Kitos kovos su krize priemonės Reaguodamos į finansų krizę, ES institucijos, be kita ko, susitarė dėl priemonių, kuriomis skatinama paprastinti ir gerinti ES finansavimo procedūras[10]. 2012 m. nacionalinėse ataskaitose dažnai minimos šios keturios priemonės: · Pinigų srauto gerinimas už programas atsakingose institucijose: 2009 m. atlikti 6,25 mlrd. EUR vertės papildomi išankstiniai ES mokėjimai pirmiausia panaudoti išankstiniam viešųjų paramos gavėjų (pvz., savivaldybių) finansavimui. · Didelių dar nepatvirtintų projektų išlaidų deklaravimas: priemonė taikyta dideliems infrastruktūros projektams beveik visose valstybėse narėse. · Nacionalinių arba regioninių procedūrų supaprastinimas ar racionalizavimas: išankstiniai mokėjimai viešosioms institucijoms ir didesnės išankstinės išmokos įmonėms pagal valstybės pagalbos schemas užtikrino spartesnį įgyvendinimą[11]. · Bendro nacionalinio finansavimo dalies mažinimas: atsižvelgdama į teisės aktais nustatytas ribas, Komisija leido sušvelninti bendro nacionalinio finansavimo reikalavimus tam tikroms valstybėms narėms (Ispanijai, Graikijai, Airijai, Italijai, Lietuvai, Portugalijai ir, kiek mažiau, Belgijai, Prancūzijai ir Jungtinei Karalystei). Be to, daugiausia biudžeto sunkumų patiriančioms valstybėms narėms (Graikijai, Vengrijai, Airijai, Latvijai, Portugalijai ir Rumunijai) ES institucijos leido dar sumažinti bendro nacionalinio finansavimo dalį ir padidino bendro finansavimo dalį iki 95 proc. Dėl mažesnės bendro nacionalinio viešojo finansavimo dalies bendra programų investicijų apimtis turėtų sumažėti maždaug 15,5 mlrd. EUR – tai yra apie 3,1 proc. visų numatytų investicijų arba beveik 11 proc. bendro nacionalinio viešojo finansavimo. Bendro viešojo finansavimo apimtis labiausiai sumažėjo Airijoje, Portugalijoje, Latvijoje, Graikijoje ir Ispanijoje – nuo 26 proc. (Ispanijoje) iki 47 proc. (Airijoje). Šiomis priemonėmis siekta sumažinti spaudimą nacionaliniams biudžetams krizės laikotarpiu ir kartu užtikrinti, kad nenutrūktų investicijos į projektus, galinčius paskatinti ekonomikos augimą ir darbo vietų kūrimą. 3.3. Kiti įgyvendinimo sunkumai Dažniausiai ataskaitose nurodoma, kad pagrindinė sunkumų priežastis yra krizė, tačiau kai kuriose jų[12] įvardijami ir kiti veiksniai. Be kita ko, minimas vėlavimas pradėti programas dėl ankstesnio laikotarpio pratęsimo, nepakankami (ar net prastėjantys) administraciniai pajėgumai, problemos rengiant didelius infrastruktūros projektus ir gaunant Komisijos patvirtinimą, teisės aktų pakeitimai, nenuosekli politinių institucijų parama (permainos valstybės ar regiono vyriausybėse, permainos institucijose) ir nacionalinių sektorių reformų pasekmės. 4. Poveikis konkurencingumui ir darbo vietų kūrimui Sanglaudos politikos programos buvo sumanytos siekiant padėti įgyvendinti Lisabonos ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją. 2010 m. Lisabonos strategiją pakeitė strategija „Europa 2020“. Vėlesniuose Europos Vadovų Tarybos susitikimuose buvo patvirtinti strategijos „Europa 2020“ tikslai, o 2012 m. birželio mėn. Europos Vadovų Tarybos išvadose dėl Susitarimo dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo pabrėžta, kad šių tikslų padės siekti struktūriniai ir Sanglaudos fondai. Dauguma valstybių narių nurodo, kad, nepaisant staigių krizės sukeltų socialinių ir ekonominių permainų, pirminės jų investicijų strategijos ir tikslai nepakito. Daugelyje ataskaitų išreiškiama optimistinė prognozė, kad dauguma programų tikslų bus pasiekti. Keliose ataskaitose pabrėžiama, kad sanglaudos politika padėjo išsaugoti viešąsias investicijas tokiose svarbiose ekonomikos srityse kaip moksliniai tyrimai ir plėtra, parama MVĮ, tvari energetika, reindustrializacija, socialinė įtrauktis, švietimo ir mokymo sistemų reformos bei darbo rinkos. Beveik visos valstybės narės taikė finansines priemones, kad finansinio įsiskolinimo mažinimo laikotarpiu finansų sektoriuje paremtų investicijas ir darbo vietų kūrimą MVĮ. 2011 m. pabaigoje pagal sanglaudos programas įmonėms skirtoms finansinėms priemonėms išleista daugiau kaip 8,9 mlrd. EUR (4,4 proc. visų ERPF lėšų), iš jų – daugiau kaip 3,6 mlrd. EUR (40 proc.) išmokėta įmonėms. ESF svarba švelninant krizės padarinius priklauso nuo jo vaidmens remiant darbo rinką. Valstybėms narėms, smarkiai nukentėjusioms nuo krizės, bet dar turinčioms pajėgumų švelninti jos padarinius, ESF yra pagrindinis aktyvios darbo rinkos politikos rėmimo šaltinis. Jis padėjo stiprinti tokią politiką valstybėse narėse, kurios susiduria su biudžeto apribojimais ir kurios tradiciškai daugiausia linkusios taikyti pasyviąsias priemones. Šiose šalyse programų pakeitimai buvo tiesiogiai susiję su darbo rinkos politikos permainomis. Kelios valstybės narės pabrėžia svarbų ERPF ir ESF vaidmenį skatinant nacionalines reformas, ypač geresnio reglamentavimo, švietimo sistemų reformos, darbo rinkos, viešojo administravimo ir struktūrinių vandens sektoriaus reformų srityse. Be to, ESF skatino stiprinti socialinių partnerių pajėgumus. Valstybės narės taip pat aprašo priemones, kurių ėmėsi atsižvelgdamos į konkrečioms šalims skirtas ES Tarybos rekomendacijas. Pavyzdžiui, Lenkija praneša apie taisomuosius veiksmus, kaip antai geležinkelio planavimas, aukštojo mokslo reforma bei mokslo ir verslo sričių susiejimas taikant turimų žinių panaudojimo principą. Lietuva praneša apie kovos su dideliu nedarbu, taip pat pastatų energijos efektyvumo gerinimo priemones. Jungtinė Karalystė pabrėžia, kad sanglaudos politika atlieka svarbų vaidmenį skatinant regionų produktyvumą, ekonomikos augimą ir užimtumą. 4.1. Jaunimas ir MVĮ 2012 m. sausio mėn. Europos Vadovų Taryba patvirtino aštuonioms valstybėms narėms, kuriose jaunimo nedarbas didžiausias, skirtą iniciatyvą, pagal kurią sukuriamos darbo grupės jaunimo užimtumo ir MVĮ finansavimo problemoms spręsti. Iš Komisijos pareigūnų ir nacionalinių atstovų sudarytų darbo grupių veiklos rezultatas[13] – dalyvauti jaunimo užimtumo ir mokymo programose, kurioms perskirstytos ESF lėšos, galės 780 000 daugiau jaunuolių nei iki šiol. ERPF priemonėmis pagal šią iniciatyvą būtų galima skirti paramą dar 54 800 MVĮ, palyginti su pirminiais planais. Šie rezultatai rodo, kad kelios valstybės narės ėmėsi plačių užmojų veiksmų, siekdamos spręsti didelio jaunimo nedarbo problemą. 4.2. Pažangos siekiant politikos tikslų kiekybinė išraiška Ataskaitose pateikiama įvairiausios informacijos ir duomenų. Tai pirmasis programos laikotarpis, per kurį Komisija gali apibendrinti ir analizuoti duomenis, susijusius su metinėse įgyvendinimo ataskaitose ir nacionalinėse strateginėse ataskaitose nurodytais bendrais rezultatų rodikliais. Šie duomenys rodo, kad sanglaudos politika jau davė konkrečių rezultatų vietos lygmeniu ir kad 2011 m., palyginti su ankstesniais metais, įgyvendinimas buvo daug spartesnis ir greičiau pasiekta rezultatų. Toliau pateikti konkretūs įgyvendintų programų rezultatai gali būti apibendrinti Europos lygmeniu[14]. · Iki šiol sukurta beveik 400 000 darbo vietų, iš jų – 190 000 nuo 2010 m. Šis skaičius apima: – daugiau kaip 15 600 su moksliniais tyrimais susijusių darbo vietų (9 500 nuo 2010 m.) – daugiau kaip 167 000 darbo vietų MVĮ (69 100 nuo 2010 m.) Nurodyta, kad daugiausia naujų darbo vietų sukurta Jungtinėje Karalystėje, Italijoje, Vokietijoje, Ispanijoje, Lenkijoje ir Vengrijoje. Tai rodo, kad įgyvendinant sanglaudos politiką teikiama parama daro teigiamą ir kai kuriais atvejais didelį anticiklinį poveikį užimtumui. · Parama suteikta 53 240 MTTP projektų ir 16 000 projektų, kuriais skatinamas įmonių ir mokslinių tyrimų institucijų bendradarbiavimas. · Teikta parama 53 160 naujai įsteigtų įmonių (28 000 nuo 2010 m.), daugiausia ES–15 šalyse, bet nemažai Vengrijoje ir Lenkijoje. · Beveik 1,9 mln. žmonių suteikta plačiajuostė prieiga (daugiausia Ispanijoje, Prancūzijoje, Airijoje ir Italijoje). · Nuo 2007 m. daugiausia ES–15 šalyse sukurta papildomų (1 222 megavatų) elektros energijos gamybos iš atsinaujinančių išteklių pajėgumų[15]. · Įgyvendinus projektus, 2,6 mln. žmonių aprūpinti vandeniu ir 5,7 mln. žmonių suteikta galimybė naudotis nuotekų valymo įrenginiais. · Pradėta įgyvendinti per 5 000 transporto projektų, kurie duoda apčiuopiamos naudos vietos lygmeniu: nutiesta 460 km TEN-T kelių ir 334 km TEN-T geležinkelių[16]. · Beveik 3,4 mln. žmonių gali naudotis patogesniu miesto transportu. · Parama skirta per 19 000 švietimo infrastruktūros projektų, kurie bus naudingi 3,4 mln. studentų, daugiausia Italijoje, tačiau taip pat Bulgarijoje, Ispanijoje ir Graikijoje. 2009–2010 m. labai išaugo ESF programų dalyvių skaičius (nuo 10 iki 15 mln. dalyvių per metus) ir šis aukštas lygis buvo išlaikytas. Programų dalyviai – patys įvairiausi, nes labai skiriasi nacionalinės sąlygos ir ESF paramos prioritetai. Valstybės narės pranešė apie tokius nuo 2007 m. iki 2011 m. pabaigos pasiektus rezultatus: · 12,5 mln. asmenų dalyvavo ESF veiksmuose, pagal kuriuos didinamos galimybės įsidarbinti naudojantis mokymo ar kita forma teikiama parama. Du trečdaliai dalyvių buvo neaktyvūs arba bedarbiai. 2,4 mln. asmenų susirado darbą per 6 mėnesius nuo intervencijos įgyvendinimo pabaigos – tai svarbus laimėjimas, atsižvelgiant į ekonomikos nuosmukį. · 15 mln. dalyvių buvo jaunimas (jaunesni kaip 24 metų) ir šis skaičius dėl krizės labai išaugo 2010 m. ir 2011 m. Vokietijoje, Prancūzijoje ir Vengrijoje 40 proc. ar daugiau visų dalyvių yra jaunimas. · Beveik pusė (46 proc.) dalyvių yra baigę tik pagrindinę mokyklą. Vokietijoje, Graikijoje ir Maltoje tokie asmenys sudaro per 60 proc. visų dalyvių, o Suomijoje, Švedijoje, Slovėnijoje ir Kipre – mažiau kaip 20 proc. Kipre, Estijoje, Lietuvoje ir Slovėnijoje 40 proc. ar daugiau dalyvių turi aukštąjį išsilavinimą. · Pagal mokymosi visą gyvenimą programas ESF lėšomis teikta parama maždaug 5 mln. jaunuolių. 5,5 mln. dalyvių buvo žemos kvalifikacijos[17]. · Iki šiol programose dalyvavo daugiau nei 14,5 mln. galutinių paramos gavėjų; socialinės įtraukties srityje įgyvendintos įvairioms tikslinėms grupėms skirtos priemonės. 18 proc. dalyvių priklausė grupėms, kurios yra ypač pažeidžiamos darbo rinkoje. Nors padėtis skiriasi, panašu, kad Jungtinė Karalystė ir Austrija itin sėkmingai įgyvendina neįgaliesiems skirtas priemones. Kitos valstybės narės, visų pirma Austrija, Kipras, Nyderlandai ir Latvija, sėkmingai įgyvendina ESF priemones, kuriomis remiami mažumoms priklausantys arba migrantų kilmės asmenys. · Apie 700 000 dalyvių, visų pirma valstybės tarnautojų, pasinaudojo ESF teikiama parama įgūdžiams tobulinti. Keturios valstybės narės (Bulgarija, Graikija, Vengrija ir Rumunija) įgyvendina specialią institucijų pajėgumų stiprinimo programą. · Daugiau kaip pusė ESF dalyvių (52 proc.) yra moterys, o tai atitinka bendrą ESF tikslą skatinti lygias galimybes ir didinti vidutinį moterų dalyvavimo darbo rinkoje lygį. Kipre, Estijoje, Lietuvoje ir Latvijoje daugiau kaip 60 proc. dalyvių yra moterys. Ši informacija atskleidžia svarbių įgyvendinimo faktų, kurie anksčiau nebuvo žinomi, nors dar trūksta išsamios informacijos apie visapusį politikos poveikį, nes daug rodiklių neįmanoma apibendrinti. Nors Komisija pabrėžia, kad pastaraisiais metais labai pagerėjo atskaitų kokybė, daug už programas atsakingų institucijų galėtų geriau naudotis pagrindiniais ERPF ir sanglaudos fondų rodikliais ir teikti tikslesnes ataskaitas. Taip pat turėtų būti plačiau naudojami ESF bendri rezultatų rodikliai. Laikotarpio iki 2012 m. pabaigos duomenys bus gauti 2013 m. viduryje. Komisija ir toliau skelbs jai pateiktus duomenis iki programų užbaigimo 2017 m. 4.3. Vertinimo duomenys Vertinimas atskleidžia, kaip pagal programas vykdoma veikla siekiama politikos tikslų, ir politikos diskusijose jam tenka svarbus vaidmuo. Valstybėms narėms šiuo programavimo laikotarpiu nustatytuose vertinimo reikalavimuose nenurodyta, kad būtina atlikti poveikio vertinimą. Gauti duomenys susiję su konkrečiais vadovaujančių institucijų poreikiais. Kai kurios valstybės narės, t. y. Lenkija ir Italija, iki šiol atliko daug nedidelio masto vertinimų ir keletą strateginio pobūdžio tyrimų. Prancūzija ir Švedija jau parengė visas savo vertinimo išvadas. Programavimo laikotarpio pradžioje vertinimai buvo daugiausia susiję su procesais ir jais siekta užtikrinti sklandesnį programų įgyvendinimą ir pagrįsti jų pakeitimus. Nemažai valstybių narių atliko vidurio laikotarpio vertinimus (tokios praktikos nuolat laikėsi Vokietija, Prancūzija, Nyderlandai ir Jungtinė Karalystė). Vertinimuose patvirtintas pirminės strategijos aktualumas, tačiau keliuose vertinimuose rekomenduojama atlikti keletą pakeitimų, susijusių su finansavimo skyrimu ir įgyvendinimo procedūromis. Ekonomikos krizės poveikis dažnai buvo pagrindinė pakeitimų priežastis. Nuo 2011 m. atlikta daugiau programų poveikio vertinimų. Nors neįmanoma apibendrinti įvairių valstybių narių rezultatų, Regioninės ir miestų politikos generalinio direktorato atliktuose vertinimuose[18] nustatyta, kad atliekama vis daugiau MTTP ir inovacijų vertinimų ir įmonių paramos priemonių vertinimų ir mažiau infrastruktūros projektų vertinimų (normalu, nes šių intervencijų įgyvendinimas ilgiau užtrunka). Vertinimuose nustatyta, kad gerų rezultatų pasiekta MTTP ir inovacijų srityje. Daugeliu atvejų įgyvendinant intervencijas sukurta kritinė masė, o tai leido žengti didelį žingsnį į priekį įgyvendinant nacionalinius arba regioninius mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros veiksmus. Daugumoje įmonių paramos priemonių vertinimų taip pat nustatyta teigiamų rezultatų. Nuo 2010 m. smarkiai išaugo ESF programų vertinimų skaičius. Tai rodo, kad nuo programavimo laikotarpio pradžios ESF tapo labai svarbus, tačiau krizė neigiamai paveikė ESF veiksmingumą. Komisija nagrinėjo dabartines programas pasitelkdama du ekspertų vertinimo tinklus ir tęsia šį darbą. Dabartinio laikotarpio ex post vertinimas turi būti atliktas iki 2015 m. pabaigos. Komisijos darbas priklauso nuo to, ar valstybėse narėse ir regionuose įdiegtos stebėjimo ir vertinimo sistemos. Akivaizdu, kad reikia daugiau aukštos kokybės intervencijų poveikio vertinimų tiek dabartiniu laikotarpiu, tiek ateityje. 2014–2020 m. programavimo laikotarpiu vadovaujančių institucijų bus reikalaujama parengti vertinimo planą ir įvertinti sanglaudos politikos intervencijų poveikį siekiant programų tikslų. 4.4. Lėšų įsisavinimas 4.2 dalyje pateikti skaičiai tik iš dalies atskleidžia tikrąją padėtį, nes tikslų ir rezultatų įgyvendinimas užtrunka, be to, ne visi rodikliai gali būti apibendrinti ES lygmeniu. Pastaruosius galėtų papildyti finansinė informacija apie projektų atrankos normas ir išlaidas, apie kurias buvo pranešta Komisijai. Projektų atrankos tendencijos Praėjus penkeriems metams nuo programavimo laikotarpio pradžios ir likus ketveriems metams iki šio laikotarpio pabaigos, atrinktų projektų, apie kuriuos pranešta, finansinė vertė yra 246 mlrd. EUR, t. y. 71 proc. turimų ES išteklių. 1 paveiksle pateikti pagal sritis suskirstyti projektai; kai kuriose srityse (pvz., kelių, kitų paramos verslui priemonių, socialinės infrastruktūros, kultūros paveldo ir turizmo) vidutinis projektų skaičius yra gerokai didesnis, palyginti su kitų sričių projektais (pvz., inovacijų, mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros, geležinkelių, IT paslaugų ir plačiajuosčio ryšio, energetikos ir pajėgumų stiprinimo srityse). Pastarajai grupei priklauso sritys, kuriose institucijos turi mažiau priemonių įgyvendinimo patirties (inovacijų, IRT, pajėgumų stiprinimo srityse), taip pat tokia sritis kaip geležinkeliai, kurioje tradiciškai sudėtingiau įgyvendinti projektus, palyginti su kitų sričių infrastruktūros projektais. Nepaisant vidutinių duomenų, tarp valstybių narių yra didžiuliai skirtumai. 1 pav. Pagal pagrindines sritis suskirstytų atrinktų projektų norma, 2007–2011 m. Nors išsamūs 2012 m. duomenys bus oficialiai pateikti tik iki 2013 m. vidurio[19], remiantis naujausia preliminaria informacija, iki 2012 m. pabaigos iš viso atrinkta 88 proc. projektų ir jiems skirta apie 304 mlrd. EUR. Mokėjimų tendencijos Projektų atrankos ir mokėjimų pažanga valstybėse narėse skiriasi, kaip matyti iš 2 paveikslo. 2012 m. šioje srityje padaryta didelė pažanga. Kadangi Komisijai gerokai vėliau pranešama apie vietos lygmeniu patirtas išlaidas, pažanga įvertinama nepakankamai gerai. Tačiau kyla pavojus, kad tos valstybės narės, kurių išlaidos yra mažesnės už išlaidų vidurkį, nespės įgyvendinti projektų per programavimo laikotarpį, nebent imtųsi skubių priemonių. Padėtis įvairiose valstybėse narėse labai skiriasi. Lėšos gerai įsisavinamos Austrijoje, Belgijoje, Vokietijoje, Estijoje, Airijoje, Lietuvoje, Portugalijoje ir Švedijoje. Išlaidų lygis žemas Bulgarijoje, Čekijoje, Vengrijoje, Italijoje, Maltoje, Slovakijoje ir itin žemas Rumunijoje. Kyla didelis pavojus, kad jei šios šalys skubiai nepasinaudos ES lėšomis, didelė jų dalis bus prarasta ir nustatytų tikslų nebus pasiekta. Skirtingų fondų išlaidų lygis iš esmės yra panašus. Tačiau ESF išlaidos viršija ERPF ir Sanglaudos fondo išlaidas Austrijoje, Italijoje, Latvijoje ir Portugalijoje, o ERPF ir Sanglaudos fondo išlaidos viršija ESF išlaidas Bulgarijoje, Graikijoje, Vengrijoje, Nyderlanduose ir Švedijoje. 2 pav. Projektų atrankos normų suvestiniai duomenys (2007–2011 m.) ir mokėjimai, apie kuriuos pranešė valstybės narės (2007 m. – 2013 m. sausio mėn.) 5. Išvados Vis daugėja aiškių įrodymų, kad vykdant programas valstybėse narėse sėkmingai įgyvendinami įvairių politikos sričių prioritetai. Suvestiniai ERPF ir Sanglaudos fondo programų pagrindinių rodiklių duomenys rodo, kad šių programų poveikis svarbus daugelyje sričių, kur investicijos būtinos siekiant modernizuoti ekonomiką ir stiprinti konkurencingumą. 2011 m., palyginti su ankstesniais metais, labai padaugėjo pranešimų apie rezultatus. ESF programose, pagal kurias didinamos galimybės įsidarbinti, naudotis švietimo ir mokymo paslaugomis, užtikrinama socialinė įtrauktis, stiprinami administraciniai pajėgumai, dalyvauja labai daug žmonių. Įgyvendinant sanglaudos politikos programas lanksčiai reaguojama į krizę... Sanglaudos politikai būdingas lankstumas padeda atsižvelgti į regionų ir šalių poreikius krizės laikotarpiu. Nuo laikotarpio pradžios daugiau kaip 11 proc. skirto biudžeto buvo perprogramuota. Perprogramavus lėšas 2011 ir 2012 m. užtikrinta, kad įgyvendinant programas būtų atsižvelgta į kintančius poreikius. …. …tačiau darbas dar neužbaigtas ir turi būti šalinama rizika tam tikrose strateginėse srityse. Per ateinančius 33 mėnesius įgyvendinant programas tikimasi labai gerų rezultatų kuriant darbo vietas ir skatinant pažangų, tvarų ir integracinį augimą. Valstybės narės ir regionai turi dėti daug daugiau pastangų ir iki 2015 m. pabaigos įgyvendinti atrinktus projektus. Tokios pastangos taip pat labai padėtų siekti 2012 m. birželio mėn. Europos Vadovų Tarybos priimtame Susitarime dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo nustatytų tikslų. Tai bus sudėtinga dėl dviejų priežasčių. Kadangi politikos diskusijose vis dažniau aptariamos būsimos programos, daugiausia dėmesio gali būti skiriama naujam programavimo laikotarpiui. Be to, dėl spaudimo šalių viešiesiems finansams kai kuriems regionams gali būti sunku rasti lėšų bendrai finansuojamoms programoms įgyvendinti. Kai kurios valstybės narės smarkiai vėluoja įgyvendinti projektus inovacijų, mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros, geležinkelių, IT paslaugų ir plačiajuosčio ryšio, energetikos ir pajėgumų stiprinimo srityse. Kai kurios valstybės narės gali siekti 2014–2015 m. perskirstyti lėšas sritims, kuriose jas lengviau išleisti (pavyzdžiui, tiesti vietos kelius). Bet koks tolesnis perprogramavimas turėtų būti aiškiai orientuotas į investicijas, kuriomis daromas kuo didesnis poveikis augimui ir darbo vietų kūrimui, ir jis turėtų būti nuodugniai įvertintas, siekiant maksimaliai padidinti galimybes veiksmingai įgyvendinti projektus šiuo vėlyvu programavimo laikotarpio etapu. Komisija ketina apsvarstyti galimybę sumažinti nacionalinio bendro finansavimo dalį. Sumažinti bendro finansavimo dalį vis dėlto turėtų būti leidžiama su sąlyga, kad a) būtų užtikrinta, kad tai padeda įgyvendinti tikslus prioritetinėse politikos srityse, pvz., inovacijų diegimo MVĮ, energijos vartojimo efektyvumo ir atsinaujinančių energijos išteklių, geležinkelių, švietimo, socialinės įtraukties ir pajėgumų stiprinimo srityse ir b) tokie laisvi nacionaliniai ištekliai būtų naudojami investicijoms, kuriomis siekiama nacionalinės ekonomikos augimo, ypač trumpalaikį ir anticiklinį poveikį turinčioms investicijoms arba investicijoms, kurios teikiamos ilgesniu nei dabartiniu programavimo laikotarpiu. Įgyvendinant ankstesnes ir dabartines programas įgyta vertingos patirties... Atsižvelgdama į vėlai pradėtas 2007–2013 m. programas, Komisija ir toliau ragins priimti visus reikalingus teisės aktus, kad būtų išvengta vėlavimo pradedant naujas programas. Ji taip pat glaudžiai bendradarbiaus su valstybėmis narėmis priimdama naujas programas: su visomis valstybėmis narėmis jau pradėti pasirengimo darbai. Komisija primena, kad pagal dabartinį laikotarpį išlaidos laikomos tinkamomis finansuoti iki 2015 m. gruodžio mėn.[20] ir kad valstybės narės turi valdyti esamas ir būsimas programas, kurių įgyvendinimo laikotarpis sutampa, kad būtų išvengta vėlavimo investuoti pagal naujas programas. … tačiau būtina tobulinti vertinimus ir plačiau naudoti rodiklius... Svarbu, kad valstybės narės ir vadovaujančios institucijos toliau vertintų remiamų intervencijų poveikį likusiu programavimo laikotarpiu. Tai leis geriau nustatyti kokybiškas investicijas, veiksmingiausias priemones ir tai lėmusias priežastis. Taip pat svarbu plačiau naudoti ir stebėti rodiklius, visų pirma bendrus rodiklius. Tai svarbiausias kito programavimo laikotarpio elementas. … taip pat ateityje tobulinti programavimą. 2007–2013 m. programoms būdingi tvirti mechanizmai, padedantys atsekti pinigų srautus ir stebėti, kaip įsisavinimo lėšos, tačiau trūksta tikslų nustatymo, stebėjimo ir vertinimo priemonių. Todėl ataskaitose pateikiama daug informacijos apie lėšų įsisavinimą, tačiau trūksta patikimos kiekybinės informacijos apie pažangą siekiant tikslų. Ši ataskaita ir prie jos pridedamas tarnybų darbinis dokumentas yra pirmas žingsnis siekiant analizuoti sąnaudas ir rezultatus, apie kuriuos pranešė valstybės narės. Komisija mano, kad viešos diskusijos, kuriose būtų aptarti šie faktai ir skaičiai, paskatins valstybes nares ir regionus gerinti teikiamų ataskaitų kokybę. Galiausiai ši grįžtamoji informacija padės veiksmingiau siekti strateginių politikos tikslų. Rengiant šią ataskaitą atlikta analizė rodo, kad Komisijos pateikti su būsimu programavimo laikotarpiu susiję pasiūlymai yra svarbūs siekiant užtikrinti geresnius rezultatus ir labiau į veiklos rezultatus orientuotą politiką: būtina sutelkti finansavimą keliose teminėse srityse, laikytis ex ante sąlygų, kuriomis užtikrinama investicijų kokybė ir jų vykdymas laiku, ir teikti reguliarias ir patikimas ataskaitas ankstyvesniu programavimo etapu. Valstybės narės ir Europos Parlamentas padarė nemažą pažangą siekdami susitarti dėl šio esminio politikos krypties pokyčio. Taip ateityje bus įtvirtinta didesnė atskaitomybė už pasiektus rezultatus ir panaudotus išteklius. [1] Tarybos reglamento (EB) Nr. 1083/2006 29 ir 30 straipsniai. Ataskaitos viešai paskelbtos adresu http://ec.europa.eu/regional_policy/how/policy/strategic_report_en.cfm. [2] SWD(2013) 129 final, 2013 4 18. [3] 2013 m. metinė augimo apžvalga, 2012 m. lapkričio mėn.: http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/ags2013_lt.pdf. [4] http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2013/pdf/ee1_en.pdf. [5] Aštuntoji pažangos ataskaita, dar rengiama. Taip pat žr. REGIO GD ekspertų vertinimo tinklo 2012 m. apibendrinamosios ataskaitos „Sanglaudos politikos laimėjimai“ (ERPF / Sanglaudos fondas) 2 skirsnį, http://ec.europa.eu/regional_policy/information/evaluations/index_en.cfm . [6] Čekijoje, Graikijoje, Italijoje, Lenkijoje, Portugalijoje, Rumunijoje ir Slovakijoje. [7] Lenkijoje ir Jungtinėje Karalystėje. [8] Bulgarijoje ir Lenkijoje. [9] Ekspertų tinklas 2007–2013 m. sanglaudos politikos rezultatams įvertinti. 2012 m. nacionalinių ataskaitų apibendrinimas: http://ec.europa.eu/regional_policy/information/evaluations/index_en.cfm#1. [10] http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docoffic/2007/working/economic_crisis_sec20101291.pdf. [11] Bulgarijoje, Kipre, Ispanijoje, Vengrijoje, Airijoje, Italijoje, Lietuvoje, Latvijoje, Slovėnijoje ir Jungtinėje Karalystėje. [12] Bulgarijoje, Italijoje, Lietuvoje, Latvijoje, Lenkijoje, Rumunijoje, Slovėnijoje ir Slovakijoje. [13] http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/barroso/report_lt.pdf. [14] Išsamesnė informacija, suskirstyta pagal valstybes nares, pateikiama teminėse apžvalgose, kurios pridedamos prie šios ataskaitos. [15] Šis skaičius yra gerokai didesnis, kadangi regionų ir valstybių narių, naudojančių kitus matavimo vienetus, duomenys nebuvo įtraukti į bendrus duomenis. [16] Šie skaičiai turėtų gerokai padidėti per ateinančius mėnesius, kadangi didelių infrastruktūros projektų įgyvendinimas užtrunka, o daugelis rezultatų bus gauti tik pačioje programavimo laikotarpio pabaigoje. [17] Su mokymusi visą gyvenimą susiję nurodyti duomenys apima laikotarpį nuo 2007 m. iki 2010 m. pabaigos. [18] http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docgener/evaluation/pdf/eval2007/expert_innovation/2011_synthesis_national_reports.pdf. [19] Ši pagal sritis suskirstyta informacija bus pateikta tik gavus 2012 m. metines įgyvendinimo ataskaitas (2013 m. birželio mėn. pabaigoje). [20] Tarybos reglamento (EB) Nr. 1083/2006 56 straipsnio 1 dalis.