EUROPOS KOMISIJA 
Briuselis, 2011.6.7 
SEK(2011) 810 galutinis 
  
Rekomendacija 
TARYBOS REKOMENDACIJA 
Dėl Italijos 2011 m. nacionalin ės reformų programos 
  
su Tarybos nuomone 
 
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Ita lijos stabilumo programos 
{SEK(2011) 720 galutinis} 
 
 
LT 2   LT Rekomendacija 
TARYBOS REKOMENDACIJA 
Dėl Italijos 2011 m. nacionalin ės reformų programos 
  
su Tarybos nuomone 
 
dėl atnaujintos 2011–2014 m. Italijos stabilumo programos 
EUROPOS S ĄJUNGOS TARYBA, 
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos S ąjungos veikimo, ypa č į jos 121 straipsnio 2 dal į ir 
148 straipsnio 4 dal į, 
atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglament ą (EB) Nr. 1466/97 d ėl biudžeto b ūklės 
priežiūros stiprinimo ir ekonomin ės politikos prieži ūros bei koordinavimo
1, ypač į jo 
5 straipsnio 3 dal į, 
atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendacij ą2, 
atsižvelgdama į Europos Vadov ų Tarybos išvadas, 
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomon ę, 
pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finans ų komitetu, 
kadangi: (1) 2010 m. kovo 26 d. Europos Vadov ų Taryba pritar ė Europos Komisijos pasi ūlymui 
įgyvendinti nauj ą darbo viet ų kūrimo ir augimo strategij ą „Europa 2020“, grindžiam ą 
geresniu ekonomikos politikos ko ordinavimu, ir daugiausia d ėmesio skirti toms 
svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksm ų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus 
augimo ir konkurencingumo potencialas. 
(2) 2010 m. liepos 13 d. Taryba pri ėmė rekomendacij ą dėl valstybi ų narių ir Sąjungos 
bendrųjų ekonomin ės politikos gairi ų (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – 
sprendimą dėl valstybi ų narių užimtumo politikos gairi ų
3, kurios kartu sudaro 
integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybi ų narių paprašyta atsižvelgti 
formuojant nacionalin ę ekonomikos ir užimtumo politik ą. 
                                                 
1 OL L 209, 1997 8 2, p. 1. 
2 OL C …, …, p. ... 
3 2011 m. geguž ės 19 d. Tarybos sprendimu 2011/308/ES taikytina 2011 m. 
 
LT 3   LT (3) 2011 m. sausio 12 d. Komisija patvirtino pirm ąją metinę augimo apžvalg ą, kuria 
pradedamas naujas ekonomikos valdymo ES ciklas ir pirmas ex ante  bei integruoto 
politikos koordinavimo Europos semestra s, numatytas strategijoje „Europa 2020“. 
(4) 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadov ų Taryba patvirtino fisk alinio konsolidavimo ir 
struktūrinių reformų prioritetus (atsižvelgdama į 2011 m. vasario 15 d. ir kovo 7 d. 
Tarybos išvadas ir Komisijos metin ę augimo apžvalg ą). Ji pabr ėžė, kad pirmenyb ę 
reikia teikti patikim ų biudžetų ir fiskalinio tvarumo atk ūrimui, nedarbo mažinimui 
reformuojant darbo rink ą ir naujoms ekonomikos augimo skatinimo priemon ėms. Ji 
paprašė, kad valstyb ės narės šiuos prioritetus įgyvendint ų konkrečiomis priemon ėmis 
ir jas įtrauktų į savo stabilumo ar konvergencijos programas ir į nacionalines reform ų 
programas. 
(5) 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadov ų Taryba taip pat para gino valstybes nares, 
prisijungusias prie pakto „Euro pl ius“, laiku pranešti apie savo įsipareigojimus, kad 
juos būtų galima įtraukti į stabilumo arba konvergencijo s programas ir nacionalines 
reformų programas. 
(6) 2011 m. geguž ės 6 d. Italija pateik ė 2011 m. atnaujint ą 2011–2014 m. stabilumo 
programą ir 2011 m. nacionalin ę reformų program ą. Siekiant atsižvelgti į abiejų 
programų sąsają, jos vertintos vienu metu.  
(7) Struktūriniai trūkumai Italijos ekonomik ą paveikė dar gerokai prieš dabartin ę 
pasaulinę ekonomikos ir finans ų krizę. Daugiausiai d ėl vangaus produktyvumo 
augimo 2001–2007 m. vidutinis realiojo BVP augimas buvo apytiksliai 1 %, t. y. tik 
pusė euro zonos vidurkio. Kadangi visi šie poky čiai darė poveikį visai šaliai, dideli 
ekonominiai region ų skirtumai nesumaž ėjo. Nors ekonomika išveng ė didelio 
privačiojo sektoriaus vidinio disbalanso, pasaulin ė krizė ją stipriai paveik ė. Dėl didelio 
eksporto ir v ėlesnio investicij ų nuosmukio labai sumaž ėjo realusis BVP: nuo 2008 m. 
antrojo ketvir čio iki 2009 m. antrojo ketvir čio jis susitrauk ė beveik 7 %. Bendroji 
valdžios sektoriaus skola per ankstesn į dešimtmet į nuolat maž ėjo, o 2010 m. pabaigoje 
padidėjo iki 119 % – tai ta ip pat rodo staig ų BVP sumaž ėjimą. Užimtumas smuko kiek 
mažiau, nes buvo įgyvendinama vyriausyb ės remiama darbo valand ų skaičiaus 
mažinimo sistema, taigi, 2008–2009 m. nedarbo lygis tik šiek tiek padid ėjo. Atsigavus 
eksportui, 2009 m. antr ąjį pusmetį ėmė atsigauti ir ekonomika, ta čiau labai l ėtu tempu. 
Darbo rinkos pad ėtis 2010 m. išliko trapi – met ų pabaigoje nedarbo lygis stabilizavosi 
ties maždaug 8,5 % riba. Atsižvelgdama į labai didel į valdžios sektoriaus skolos 
santykį, Italija per kriz ę laikėsi atsargios fiskalin ės politikos ir nesi ėmė plataus užmojo 
fiskalinių paskatų, taigi 2009–2010 m. valdžios sektor iaus deficitas išliko mažesnis 
negu euro zonos vidurkis.  
(8) Remdamasi atnaujintos stabilumo program os vertinimu pagal Tarybos reglament ą 
(EB) Nr. 1466/97, Taryba mano, kad makroekono minis scenarijus, kuriuo grindžiama 
programa, yra tik ėtinas. Programoje planuojama iki 2012 m. valdžios sektoriaus 
deficitą sumažinti tiek, kad jis neviršyt ų 3 % BVP pamatin ės vertės, papildomai 
ribojant išlaidas ir  surenkant papildom ų pajamų dėl geresnio mokestini ų prievolių 
vykdymo. Panaikinus perviršin į deficitą, programoje planuojama pasiekti vidutin ės 
trukmės tikslą – biudžeto b ūklę struktūriškai subalansuoti iki programos laikotarpio 
pabaigos (2014 m.), vykdant įsipareigojim ą toliau riboti pirmines išlaidas. Programoje 
prognozuojama, kad valdžios sektoriaus skol os santykis 2011 m. bus didžiausias ir, 
padidėjus pirminiam pertekliui, vis didesniu tempu maž ės. 2010–2012 m. numatoma 
 
LT 4   LT vidutinė metinė fiskalinių priemoni ų vertė yra didesn ė negu Tarybos pagal perviršinio 
deficito proced ūrą rekomenduota 0,5 % BVP vert ė, o numatytas koregavimo tempas 
po 2012 m. – daug didesnis, negu numatyta Stabilumo ir augimo pakto nuostatose. 
Norint pasiekti min ėtus deficito ir skolos tikslus, reik ės griežtai vykdyti biudžet ą, taip 
pat reikės išsamesn ės informacijos apie planuojamas konsolidavimo priemones, kad 
padidėtų pasitikėjimas programa.  
(9) Atsižvelgiant į labai didel ę valdžios sektoriaus skol ą – maždaug 120 % BVP 2011 m. 
– Italija pagrindiniu prioritetu turi laikyti tvar ų ir patikim ą konsolidavim ą bei 
struktūrinių priemoni ų augimui skatinti pri ėmimą. Ar bus pasiekti stabilumo 
programoje nustatyti valdžios sektoriaus de ficito tikslai iki 2012 m., taip pat iki 
2012 m. panaikintas perviršinis deficitas,  priklauso nuo to, ar bus visiškai 
įgyvendinamos jau patvirtintos priemon ės. Reikės imtis papildom ų veiksmų, jeigu, 
pavyzdžiui, pajamos d ėl geresnio mokestini ų prievolių vykdymo bus mažesn ės, negu 
numatyta biudžete, arba jeigu iškils sunkum ų, kaip planuota, apriboti kapitalo išlaidas. 
Naujoje trimet ėje biudžeto sistemoje 2013–2014 m. nu matyta, kad iki 2011 m. spalio 
mėn. bus priimtos konkre čios priemon ės, kuriomis grindžiamos konsolidavimo 
priemonės. Nors biudžeto sistema pastaraisiais metais itin sustipr ėjo, privalom ų 
viršutinių išlaidų ribų nustatymas ir tolesnis biudžeto vykdymo steb ėsenos gerinimas 
visuose valdžios subsektoriuose skatint ų biudžetin ę drausmę ir didint ų vidutinės 
trukmės biudžeto strategijos patikimum ą. 
(10) Nepaisant santykinai didelio darbo viet ų kūrimo prieš kriz ę, ryškėja kai kurie Italijos 
darbo rinkos strukt ūriniai trūkumai. Darbuotojai su neterminuotomis darbo sutartimis 
yra labiau apsaugoti negu trumpalaiki ų darbinių įsipareigojim ų turintys ar pagal 
terminuotas darbo sutartis dirbantys darbuotojai, ypa č kai jie oficialiai registruojami 
kaip dirbantys savarank iškai, bet faktiškai j ų darbo santykiai pagr įsti darbdavio ir 
pavaldinio santykiais. Pirmiau min ėtų darbuotoj ų atveju pagal darbo teis ę tik keliais 
atvejais leidžiamas kolektyvinis atleidimas iš darbo ir atleidimas iš darbo d ėl 
ekonomini ų priežasčių. Tačiau ne vis ų darbą praradusi ų darbuotoj ų pajamos 
atitinkamai remiamos, nes suskaidyta ne tik darbo rinka, bet ir bedarbio pašalp ų 
sistema. Jaunesni ų negu 25 m. amžiaus darbuotoj ų nedarbas 2010 m. pasiek ė 27,8 %, 
nors nebuvo vienodai pasiskirst ęs visoje šalyje: jaunimo nedarbas pietiniuose 
regionuose dvigubai didesnis negu ši auriniuose. Nepakankamai pabr ėžiamas 
gamybinės praktikos ir profesinio mokymo vaidmuo. Nors b ūtų labai naudinga ir 
reikalinga, dabar visoje šalyje n ėra vienos įgūdžių sertifikavimo ir profesinio bei kito 
mokymo standart ų pripažinimo sistemos, tod ėl visoje Italijoje yra darbo judumo ir 
įdarbinimo kli ūčių. Vis dar reik ėtų stiprinti įdarbinimo tarnyb ų veiksmingum ą, ypač 
regionuose, kuriuose didelis nedarbas. Galiaus iai svarbiu reiškini u Italijoje išlieka 
nelegalus darbas. 
(11) Atsižvelgiant į tai, kad nuo dešimtojo dešimtme čio pabaigos Italijos 
konkurencingumas nuolat maž ėjo, svarbu suderinti darbo užmokes čio pokyčius su 
produktyvumo poky čiais; čia svarbų vaidmen į gali atlikti įmonių lygmens derybos, 
nes jos gali pad ėti spręsti regionini ų darbo rinkos skirtum ų problemą. 2009 m. deryb ų 
dėl darbo užmokes čio sistemos reforma, be kita ko, numat ė išimčių galimybę (t. y. 
nukrypim ą nuo nacionaliniu lygmeniu sutarto sektoriaus darbo užmokes čio), bet jomis 
dar nėra plačiai naudojamasi. 
(12) Moterų užimtumas nuo vyr ų užimtumo visoje šalies teritorijoje atsilieka 
20 procentini ų punktų. 2009 m. tiek d ėl santykinai žemo užimtumo, tiek d ėl didesnio 
 
LT 5   LT nedarbo pietiniuose regionuos e dirbo vos vienas tre čdalis 20–64 m. amžiaus moter ų. 
Italijos santykinai didelis darbo j ėgos apmokestinimas mažina (ypa č išlaikom ų 
sutuoktini ų) paskatas didinti darbo pasi ūlą, tai neigiamai veikia įmonių darbo 
paklausą. Siekiant padidinti moter ų užimtum ą, nacionalin ėje reform ų programoje 
prisimenamas 2010 m. priimtas planas, kuriuo koordinuojamos vis ų valdžios lygi ų 
pastangos pad ėti suderinti profesin ę veiklą ir šeimin į gyvenim ą. Vyriausyb ė neseniai 
patvirtino mokes čių paskatą įmonėms, kurios įdarbina palanki ų sąlygų neturinčius 
darbuotojus, taip pat tuos, kurie dirba sekt oriuje arba yra tokios profesijos, kur ly čių 
pusiausvyra ypa č maža, ir regionuose, kuriuose dideli s nedarbas. Programoje taip pat 
skelbiama mokes čių sistemos reforma, siekiant laipsniškai mokes čių naštą perkelti nuo 
darbo į vartojimą – tai galėtų padėti padidinti užimtum ą. 
(13) Palyginti su ES standartais, verslo s ąnaudos Italijoje, ypa č pietiniuose regionuose, 
išlieka aukštos, nepaisant neseniai priimt ų priemoni ų, kuriomis gerinama verslo 
aplinka, o viešojo administravimo  sistema labiau orientuojama į veiklos rezultatus ir 
didesnę atskaitomyb ę. Vis dar daug šalintin ų reguliavimo ir administracini ų kliūčių 
produktų ir paslaug ų, ypač laisvųjų profesijų, rinkose. 2009 m. kaip teis ėkūros 
priemonė parengtas metinis konkurencijos įstatymas, kuriuo stiprinama konkurencin ė 
aplinka ir vartotoj ų apsauga, ta čiau jis dar nepriimtas. Dar vienas Italijos verslo 
aplinkos tr ūkumas – ilgos sutar čių vykdymo užtikrinimo proced ūros. Italijoje palyginti 
vis dar mažai galimybi ų iš nebankini ų šaltinių finansuoti įmonių, ypač MVĮ, augimą. 
Ypač nedidelis vaidmuo tenka nuosavo kapitalo  finansavimui ir rizikos kapitalui, 
nepaisant j ų teikiamų galimybi ų remti įmonių augimą, plėtrą į naujas pasaulines rinkas 
ir tobulinti įmonių valdymą. 
(14) Per pastar ąjį dešimtmet į išlaidos moksliniams tyrimams ir pl ėtrai (MTP) padid ėjo tik 
nežymiai. D ėl to MTP intensyvumas išlieka žemas, maždaug 1,27 % BVP – t. y. daug 
mažesnis negu ES vidurkis (1,90 %). Šis atotr ūkis susidaro daugiausia d ėl žemo 
pramonės mokslini ų tyrimų lygio, kadangi įmonių MTP intensyvumas yra 0,64 % 
BVP, palyginti su ES-27 vidurkiu – 1,23 %. Rizikos kapitalo intensyvumas taip pat 
išlieka labai žemas. Nacionalin ėje reform ų programoje pateiktos kelios priemon ės, 
įskaitant terminuotas mokes čių lengvatas įmonėms, investuojan čioms į universitet ų 
arba viešojo sektoriaus įmonių vykdomus mokslini ų tyrimų projektus, bet MTP 
intensyvumo tikslas – 1,53 % BVP – ne k ą didesnis nei dabartinis lygis.  
(15) Italija yra tre čia didžiausia ES sanglaudos politikos l ėšų gavėja – 2007–2013 m. ji 
gavo beveik 8 % viso ES sanglaudos politikos biudžeto l ėšų. Įpusėjus programavimo 
laikotarpiui, faktiškai panaudota tik 16,8 % ES l ėšų – daug mažiau nei pietiniuose 
konvergencijos regionuose. 
(16) Italija prisi ėmė tam tikr ų įsipareigojim ų pagal pakt ą „Euro plius“4. Nacionalin ėje 
reformų programoje minimos kelios neseniai priimtos priemon ės ir plačiai išdėstomi 
kai kurie b ūsimų reformų planai, kuriais ketinama spr ęsti viešųjų finansų tvarumo ir 
finansinio stabilumo klausimus, skatinti konkurencingum ą ir didinti užimtum ą pagal 
pakto „Euro plius“ principus. Naujas didelis įsipareigojimas, specialiai prisiimtas 
atsižvelgiant į paktą, yra vyriausyb ės ketinimas pakeisti konstitucij ą, kad būtų 
                                                 
4 Daugiau informacijos apie įsipareigojimus, prisiimtus pagal pakt ą „Euro plius“, galima rasti dokumente 
SEC(2011) 720. 
 
LT 6   LT sustiprinta biudžetin ė drausmė. Šie aspektai buvo įvertinti ir į juos atsižvelgta rengiant 
rekomendacijas. 
(17) Komisija įvertino Italijos stabilumo program ą ir nacionalin ę reformų program ą, taip 
pat įsipareigojimus pagal pakt ą „Euro plius“5. Komisija įvertino ne tik j ų svarbą tvariai 
fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Italijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES 
taisyklių ir gairių, nes būtina stiprinti bendr ą Europos S ąjungos ekonomikos valdym ą 
ES priemon ėmis prisidedant prie b ūsimų nacionalini ų sprendim ų. Į tai atsižvelgdama, 
Komisija mano, kad Italijos 2011–2014 m. konsolidavimo planas yra patikimas iki 2012 m., ta čiau jį reikėtų pagrįsti konkre čiomis priemon ėmis 2013–2014 m., kad labai 
didelė valdžios sektoriaus skola nuolat maž ėtų. Nacionalin ėje reform ų programoje 
apibūdinamos įvairios iniciatyvos pagal visus st rategijos „Europa 2020“ aspektus, 
tačiau reikia papildom ų priemoni ų dėl krizės padidėjusiems ilgalaikiams 
struktūriniams tr ūkumams šalinti. Stiprinant Italijos augimo ir darbo viet ų kūrimo 
potencialą ir remiant pastangas, ka d pietiniai regionai prisivyt ų kitus, 2011–2012 m. 
reikia imtis papildom ų priemoni ų: pagerinti darbo rinkos veikim ą
, atverti paslaug ų ir 
produktų rinkas, užtikrinti didesn ę konkurencij ą, pagerinti verslo aplink ą, stiprinti 
mokslinių tyrimų ir inovacij ų politiką ir remti greitesn į bei geresn į ES sanglaudos l ėšų 
naudojim ą. 
(18) Atsižvelgdama į šį vertinimą, taip pat į 2010 m. birželio 2 d. Tarybos rekomendacij ą 
pagal Sutarties d ėl Europos S ąjungos veikimo 126 straipsnio 7 dal į, Taryba išnagrin ėjo 
2011 m. atnaujint ą Italijos stabilumo program ą ir nuomon ę6 pateikė visų pirma 
rekomendacijos 1 punkte. Atsižvelgdama į 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadov ų 
Tarybos išvadas, Taryba išnagrin ėjo Italijos nacionalin ę reformų programą, 
REKOMENDUOJA Italijai 2011–2012 m. imtis ši ų veiksmų: 
(1) Vykdyti planuojam ą fiskalinį konsolidavim ą 2011 ir 2012 m., siekiant užtikrinti, kad 
perviršinis deficitas b ūtų panaikintas. Visapusiškai pa naudoti bet kokius geresnius, 
nei tikėtasi, biudžeto vykdymo rezultatus greitesn iam skolos ir deficito mažinimui ir 
būti pasirengus užkirsti keli ą biudžeto vykdymo nuokrypiams. Iki 2011 m. spalio 
mėn. pagrįsti 2013–2014 m. tikslus konkre čiomis priemon ėmis, kaip numatyta 
naujoje daugiamet ėje biudžeto sistemoje. Sistem ą stiprinti nustatant privalomas 
viršutines išlaid ų ribas ir tobulinant steb ėseną visuose valdžios subsektoriuose. 
(2) Imtis kovos su darbo rinkos  segmentacija priemoni ų, peržiūrint atrinktus užimtumo 
apsaugos teis ės aktų aspektus ir iš esm ės reformuojant esam ą suskaidyt ą bedarbio 
pašalpų sistemą. Paspartinti kov ą su nelegaliu darbu. Be to, imtis priemoni ų, 
kuriomis b ūtų skatinamas aktyvesnis moter ų dalyvavimas darbo rinkoje: didinti 
galimybes pasinaudoti prieži ūros įstaigomis visoje šalies teritorijoje ir, nedarant 
poveikio biudžetui, teikti finansines paskatas papildomas šeimos pajamas uždirbančiam asmeniui imtis darbo. 
(3) Remiantis 2009 m. įstatymu, kuriuo reformuojama kolektyvini ų derybų dėl darbo 
užmokesčio sistema, ir konsultacijomis su so cialiniais partneriais pagal nacionalin ę 
                                                
 
5 SEC(2011) 720. 
6 Numatyta Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 3 dalyje. 
 
LT 7   LT tvarką, imtis priemoni ų, kad darbo užmokes čio didėjimas būtų labiau suderintas su 
produktyvumo poky čiais bei vietos ir įmonių lygmens s ąlygomis.  
(4) Imtis priemoni ų, kad paslaug ų, visų pirma laisv ųjų profesijų, sektorius b ūtų atvertas 
didesnei konkurencijai.  2011 m. priimti metin į konkurencijos įstatymą, atsižvelgiant 
į antimonopolin ės institucijos pateiktas rekomendacijas. Sumažinti sutar čių vykdymo 
užtikrinimo proced ūrų trukmę. Imtis priemoni ų, kuriomis b ūtų remiamos galimyb ės 
MVĮ pasinaudoti kapitalo rinkomis  – šalinti reguliavimo kli ūtis ir mažinti s ąnaudas. 
(5) Gerinti priva čiojo sektoriaus investicij ų į mokslinius tyrimus ir inovacijas sistem ą, 
išplečiant esamas fiskalines paskatas, gerinat rizikos kapitalo s ąlygas ir remiant 
novatorišk ų viešųjų pirkimų sistemas.  
(6) Gerinant administracinius geb ėjimus ir politin į valdymą, imtis priemoni ų, siekiant 
sparčiau panaudoti augim ą skatinan čias lėšas, kurioms naudojamos bendro 
finansavimo sanglaudos politikos l ėšos, kad sumaž ėtų tebesantys region ų skirtumai. 
Laikytis nacionaliniame strategini ų krypčių plane prisiimt ų įsipareigojim ų dėl 
išteklių sumų ir išlaidų kokybės. 
Priimta Briuselyje 
 Tarybos vardu 
 Pirmininkas