LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 69/1

Belgijos Karalystės, Vokietijos Federacinės Respublikos, Estijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos, Italijos Respublikos, Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės, Vengrijos Respublikos, Austrijos Respublikos, Portugalijos Respublikos, Rumunijos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės iniciatyva siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl teisių į vertimo žodžiu ir raštu paslaugas baudžiamajame procese

(2010/C 69/01)

EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 82 straipsnio 2 dalies b punktą,

atsižvelgdami į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos rezoliuciją dėl veiksmų plano, skirto įtariamųjų ar kaltinamųjų baudžiamuosiuose procesuose procesinėms teisėms stiprinti (1), ypač į jos priedo A priemonę,

atsižvelgdami į Belgijos Karalystės, Vokietijos Federacinės Respublikos, Estijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos, Italijos Respublikos, Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės, Vengrijos Respublikos, Austrijos Respublikos, Portugalijos Respublikos, Rumunijos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės iniciatyvą,

taikydami įprastą teisėkūros procedūrą (2),

kadangi:

(1) Europos Sąjunga užsibrėžė tikslą puoselėti ir plėtoti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę. Pagal 1999 m. spalio 15–16 d. Tamperės Europos Vadovų Tarybos išvadas, ypač jų 33 punktą, abipusio pripažinimo principas turėtų tapti teisminio bendradarbiavimo Europos Sąjungoje tiek civilinėse, tiek baudžiamosiose bylose kertiniu akmeniu.

(2) 2000 m. lapkričio 29 d. Taryba, vadovaudamasi Tamperės Europos Vadovų Tarybos išvadomis, priėmė sprendimų baudžiamosiose bylose abipusio pripažinimo principo įgyvendinimo priemonių programą (3). Priemonių programos įžangoje nurodoma, kad abipusio pripažinimo principas „skirtas ne tik valstybių narių bendradarbiavimui stiprinti, bet ir asmens teisių apsaugai didinti“.

(3) Kad būtų galima įgyvendinti sprendimų baudžiamosiose bylose abipusio pripažinimo principą, valstybės narės turi pasitikėti viena kitos baudžiamojo teisingumo sistemomis. Abipusio pripažinimo principo įgyvendinimo laipsnis labai priklauso nuo įvairių kriterijų, be kita ko, įtariamųjų teisių apsaugos mechanizmų ir bendrų būtiniausių standartų, reikalingų sudaryti palankesnes sąlygas taikyti abipusio pripažinimo principą.

(4) Abipusio pripažinimo principas gali būti taikomas veiksmingai tik esant pasitikėjimui, kai ne tik teisminės institucijos, bet ir visi baudžiamojo proceso dalyviai pripažįsta kitų valstybių narių teisminių institucijų sprendimus lygiaverčiais jų valstybių narių atitinkamiems sprendimams, ir tai reiškia pasitikėjimą ne tik vieno iš partnerių teisės normų tinkamumu, bet ir teisingu tų teisės normų taikymu.

(5) Nors visos valstybės narės yra Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (EŽTK) šalys, patirtis rodo, kad tai ne visada savaime suteikia pakankamai pasitikėjimo kitų valstybių narių baudžiamojo teisingumo sistemomis.

(6) Sutarties 82 straipsnio 2 dalyje numatytas tokių valstybėse narėse taikomų minimalių taisyklių, kokių reikia nuosprendžių ir teismo sprendimų abipusiam pripažinimui bei policijos ir teisminiam bendradarbiavimui peržengiančio sienas pobūdžio baudžiamosiose bylose palengvinti, nustatymas. 82 straipsnio 2 dalies b punkte kalbama apie „asmenų teises baudžiamajame procese“ kaip apie vieną iš sričių, kurioje gali būti nustatytos minimalios taisyklės.

(7) Bendros minimalios taisyklės turėtų padidinti pasitikėjimą visų valstybių narių baudžiamojo teisingumo sistemomis, o tai savo ruožtu turėtų sudaryti sąlygas veiksmingesniam teisminiam bendradarbiavimui esant tarpusavio pasitikėjimui. Tokios bendros minimalios taisyklės turėtų būti taikomos vertimui žodžiu ir raštu baudžiamajame procese.

(8) Asmenų, kurie nesupranta procese vartojamos kalbos, teisės gauti vertimo žodžiu ir raštu paslaugas yra nustatytos EŽTK 6 straipsnyje, kaip išsamiai išaiškinta Europos žmogaus teisių teismo praktikoje. Šios direktyvos nuostatomis sudaromos palankesnės sąlygos taikyti tas teises praktikoje. Šiuo tikslu šia direktyva siekiama užtikrinti įtariamojo ar kaltinamojo teises į vertimo žodžiu ir raštu paslaugas baudžiamajame procese, kad būtų apsaugotos to asmens teisės į teisingą bylos nagrinėjimą.

(9) Šioje direktyvoje numatytos teisės taip pat turėtų būti taikomos Europos arešto orderio vykdymo procese, neviršijant šioje direktyvoje numatytų ribų. Vykdančiosios valstybės narės turėtų užtikrinti vertimo žodžiu ir raštu paslaugas prašomam perduoti asmeniui, kuris nesupranta procese vartojamos kalbos arba ja nekalba, ir padengti tokio vertimo išlaidas.

(10) Šios direktyvos nuostatomis turėtų būti užtikrinta, kad įtariamojo ar kaltinamojo, kuris nekalba procese vartojama kalba ar jos nesupranta, teisės suprasti jam pareikštus įtarimus ar kaltinimus ir procesą tam, kad jis galėtų naudotis savo teisėmis, būtų apsaugotos suteikiant nemokamą ir tinkamą kalbinę pagalbą. Įtariamasis ar kaltinamasis turėtų turėti galimybę, inter alia, savo advokatui paaiškinti savo įvykių versiją, nurodyti pareiškimus, su kuriais jis nesutinka, ir supažindinti savo advokatą su visais faktais, kurie turėtų būti panaudoti jo gynybai. Primenama, kad šios direktyvos nuostatomis nustatomos minimalios taisyklės. Valstybės narės gali suteikti daugiau teisių, nei nustatyta šioje direktyvoje, siekdamos užtikrinti aukštesnio lygio apsaugą ir tais atvejais, kurie nėra konkrečiai numatyti šioje direktyvoje. Apsaugos lygis niekada neturėtų būti žemesnis nei numatyta pagal EŽTK nustatytus standartus, kaip išaiškinta Europos žmogaus teisių teismo praktikoje.

(11) Valstybės narės neturėtų būti įpareigotos užtikrinti vertimą žodžiu įtariamajam ar kaltinamajam palaikant ryšius su savo advokatu, jeigu jie gali veiksmingai bendrauti ta pačia kalba. Valstybės narės taip pat neturėtų būti įpareigotos užtikrinti vertimą žodžiu palaikant tokius ryšius, kai teisė į vertimo žodžiu paslaugas aiškiai naudojama kitiems tikslams nei teisių į teisingą bylos nagrinėjimą užtikrinimui atitinkamame procese.

(12) Turėtų būti numatyta galimybė laikantis nacionalinės teisės peržiūrėti išvadą, kad nereikia teikti vertimo žodžiu ar raštu paslaugų. Tokia peržiūra galėtų būti vykdoma, pavyzdžiui, taikant specialią skundų procedūrą arba taikant įprastą apeliacinę procedūrą dėl sprendimų dėl bylos esmės.

(13) Tinkama pagalba taip pat turėtų būti suteikiama įtariamiesiems ar kaltinamiesiems, turintiems klausos arba kalbos sutrikimų.

(14) Pareiga rūpintis įtariamaisiais ar kaltinamaisiais, kurių padėtis yra potencialiai nepalanki, ypač dėl to, kad jie turi fizinių sutrikimų, turinčių įtakos jų gebėjimui veiksmingai bendrauti, prisideda prie tinkamo teisingumo vykdymo. Todėl prokuratūra, teisėsaugos bei teisminės institucijos turėtų užtikrinti, kad šie asmenys galėtų veiksmingai pasinaudoti šioje direktyvoje numatytomis teisėmis, pavyzdžiui, skirdamos dėmesį galimam pažeidžiamumui, turinčiam įtakos jų gebėjimui suprasti procesą bei susikalbėti, ir imdamosi tinkamų veiksmų šioms teisėms užtikrinti.

(15) Būtina sąlyga siekiant užtikrinti proceso teisingumą – esminiai dokumentai ar bent svarbios tokių dokumentų dalys turėtų būti išversti įtariamojo ar kaltinamojo naudai. Valstybių narių institucijos, laikydamosi nacionalinės teisės, turi pačios nuspręsti, kurie dokumentai turėtų būti išversti. Kai kurie dokumentai visada turėtų būti laikomi esminiais dokumentais, kurie turėtų būti išversti, pavyzdžiui, sprendimas, kuriuo asmeniui atimama laisvė, kaltinimas arba kaltinamasis aktas ir teismo sprendimai.

(16) Teisės į dokumentų vertimą raštu atsisakymas turėtų būti nedviprasmiškas, jam turėtų būti taikomos būtiniausios apsaugos priemonės ir jis turėtų nepažeisti svarbių visuomenės interesų.

(17) Šioje direktyvoje gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, pripažintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje. Šia direktyva visų pirma siekiama puoselėti teisę į laisvę, teisę į teisingą bylos nagrinėjimą ir teises į gynybą.

(18) Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad šios direktyvos nuostatos, kai jos atitinka EŽTK garantuojamas teises, būtų įgyvendinamos derinant jas su EŽTK nuostatomis, išsamiai išaiškintomis atitinkamoje Europos žmogaus teisių teismo praktikoje.

(19) Kadangi šios direktyvos tikslo, t.y. nustatyti bendrus būtiniausius standartus, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi to tikslo, dėl siūlomo veiksmo apimties ir poveikio, būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nurodyto ir apibrėžto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti,

PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

1 straipsnis

Taikymo sritis

1. Šioje direktyvoje nustatomos taisyklės, susijusios su teisėmis į vertimo žodžiu ir raštu paslaugas baudžiamajame procese ir Europos arešto orderio vykdymo procese.

2. Šios teisės taikomos visiems asmenims nuo tada, kai valstybės narės kompetentingos institucijos praneša tam asmeniui, kad jis įtariamas arba kaltinamas padaręs nusikalstamą veiką, iki proceso pabaigos, tai yra iki galutinio sprendimo dėl klausimo, ar įtariamasis arba kaltinamasis padarė nusikalstamą veiką.

3. Ši direktyva netaikoma procesui, kurio rezultatas gali būti institucijos, kuri nėra baudžiamasis teismas, paskirtos sankcijos, jeigu toks procesas nėra vykdomas teisme, turinčiame jurisdikciją baudžiamosiose bylose.

2 straipsnis

Teisė į vertimo žodžiu paslaugas

1. Valstybės narės užtikrina, kad įtariamajam ar kaltinamajam, kuris nesupranta atitinkamame baudžiamajame procese vartojamos kalbos arba ja nekalba, būtų verčiama žodžiu į jo gimtąją arba kitą jam suprantamą kalbą, siekiant apsaugoti jo teisę į teisingą bylos nagrinėjimą. Vertimo žodžiu paslaugos, be kita ko, įtariamajam ar kaltinamajam palaikant ryšius su savo advokatu, teikiamos baudžiamojo proceso metu ikiteisminio tyrimo ir teisminėse institucijose, įskaitant per policijos apklausą, per visus teismo posėdžius ir per visus būtinus tarpinius posėdžius, ir gali būti teikiamos kitais atvejais. Ši nuostata nedaro poveikio nacionalinės teisės taisyklėms, susijusioms su advokato dalyvavimu bet kuriame baudžiamojo proceso etape.

2. Valstybės narės užtikrina, kad klausos sutrikimų turinčiam asmeniui būtų suteikta pagalba atliekant vertimą žodžiu, jeigu tai tinka tam asmeniui.

3. Valstybės narės užtikrina, kad bet kuriuo tinkamu būdu, be kita ko, konsultuojantis su įtariamuoju ar kaltinamuoju, būtų patikrinta, ar jis supranta baudžiamajame procese vartojamą kalbą ir ja kalba, ir ar jam reikalinga vertėjo žodžiu pagalba.

4. Valstybės narės užtikrina, kad kuriame nors proceso etape, vadovaujantis nacionaline teise, būtų sudaryta galimybė peržiūrėti išvadą, kad nereikia teikti vertimo žodžiu paslaugų. Tokia peržiūra nereiškia, kad valstybės narės įpareigojamos numatyti atskirą mechanizmą, pagal kurį vienintelė priežastis atlikti peržiūrą būtų tokios išvados užginčijimas.

5. Europos arešto orderio vykdymo procese vykdančioji valstybė narė užtikrina, kad visiems asmenims, kurių atžvilgiu vykdomas toks procesas ir kurie nesupranta procese vartojamos kalbos ar ja nekalba, jos kompetentingos institucijos teiktų vertimo žodžiu paslaugas pagal šį straipsnį.

3 straipsnis

Teisė gauti esminių dokumentų vertimą raštu

1. Valstybės narės užtikrina, kad įtariamajam arba kaltinamajam, kuris nesupranta atitinkamame baudžiamajame procese vartojamos kalbos, į jo gimtąją kalbą arba kitą jam suprantamą kalbą būtų raštu išversti visi dokumentai, kurie yra esminiai siekiant apsaugoti jo teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, arba bent svarbios tokių dokumentų dalys, jeigu atitinkamas asmuo pagal nacionalinę teisę turi teisę susipažinti su atitinkamais dokumentais.

2. Kompetentingos institucijos sprendžia, kurie dokumentai yra esminiai ir turi būti išversti pagal 1 dalį. Esminiams dokumentams, kurie arba kurių svarbios dalys turi būti išversti, priskiriamos bent nutartys dėl sulaikymo ar lygiaverčiai sprendimai, kuriais asmeniui atimama laisvė, kaltinimas arba kaltinamasis aktas ir teismo sprendimai, kai tokie dokumentai yra.

3. Įtariamasis arba kaltinamasis, arba jo advokatas gali pateikti pagrįstą prašymą raštu išversti papildomus dokumentus, kurie yra reikalingi siekiant veiksmingai užtikrinti teisę į gynybą.

4. Valstybės narės užtikrina, kad kuriame nors proceso etape, vadovaujantis nacionaline teise, būtų sudaryta galimybė atlikti peržiūrą, jeigu nepateikiamas 2 ir 3 dalyse nurodyto dokumento vertimas raštu. Tokia peržiūra nereiškia, kad valstybės narės įpareigojamos numatyti atskirą mechanizmą, pagal kurį vienintelė priežastis atlikti peržiūrą būtų tokios išvados užginčijimas.

5. Europos arešto orderio vykdymo procese vykdančioji valstybė narė užtikrina, kad visiems asmenims, kurių atžvilgiu vykdomas toks procesas ir kurie nesupranta kalbos, kuria parengtas Europos arešto orderis arba į kurią jį išvertė išduodančioji valstybė narė, jos kompetentingos institucijos pateiktų to dokumento vertimą raštu.

6. Vietoj vertimo raštu atitinkamais atvejais galima žodžiu išversti arba žodžiu apibendrinti šiame straipsnyje nurodytus dokumentus, jeigu tai nedaro poveikio proceso teisingumui.

7. Asmuo, pagal šį straipsnį turintis teisę į dokumentų vertimą raštu, gali bet kuriuo metu šios teisės atsisakyti.

4 straipsnis

Vertimo žodžiu ir raštu išlaidos

Valstybės narės padengia vertimo žodžiu ir raštu išlaidas, patirtas taikant 2 ir 3 straipsnius, neatsižvelgiant į proceso rezultatus.

5 straipsnis

Vertimo žodžiu ir raštu kokybė

Valstybės narės imasi konkrečių priemonių užtikrinti, kad teikiamos vertimo žodžiu ir raštu paslaugos būtų tinkamos kokybės ir įtariamasis arba kaltinamasis, taip pat asmuo, kurio atžvilgiu vykdomas Europos arešto orderis, galėtų visapusiškai pasinaudoti savo teisėmis.

6 straipsnis

Regreso nebuvimo sąlyga

Jokia šios direktyvos nuostata negali būti aiškinama kaip ribojanti teises ir procesines garantijas, kurios gali būti užtikrinamos pagal Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvenciją, kitas susijusias tarptautinės teisės nuostatas arba valstybių narių įstatymus ir kuriomis numatoma aukštesnio lygio apsauga, arba kaip nukrypstanti nuo jų.

7 straipsnis

Įgyvendinimas

Valstybės narės imasi priemonių, būtinų šios direktyvos nuostatoms įgyvendinti, ne vėliau kaip iki … (4).

Iki tos pačios datos valstybės narės pateikia Tarybai ir Komisijai nuostatų, kuriomis pagal šią direktyvą joms nustatytos pareigos perkeliamos į nacionalinę teisę, tekstus.

8 straipsnis

Ataskaita

Komisija iki … (5) pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą, kurioje įvertinama, kokiu mastu valstybės narės ėmėsi priemonių, būtinų šiai direktyvai įgyvendinti, prireikus kartu pateikdama pasiūlymus dėl teisės aktų.

9 straipsnis

Įsigaliojimas

Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

Priimta Briuselyje, … Europos Parlamento vardu Pirmininkas … Tarybos vardu Pirmininkas …

(1) OL C 295, 2009 12 4, p. 1.

(2) … m. … … d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

(3) OL C 12, 2001 1 15, p. 10.

(4) OL: įrašyti datą – 30 mėnesių nuo šios direktyvos paskelbimo Oficialiajame leidinyje.

(5) OL: įrašyti datą – 42 mėnesiai nuo šios direktyvos paskelbimo Oficialiajame leidinyje.