EUROPOS KOMISIJA 
Briuselis, 2011 12 15  
SEK(2011) 1488 final 
  
KOMISIJOS TARNYB Ų DARBINIS DOKUMENTAS 
Nediskriminacin ės paveldimo turto mokes čio sistemos. ES teism ų praktika grindžiami 
principai 
pridedamas prie dokumento 
KOMISIJOS REKOMENDACIJOS 
dėl paveldimo turto dvigubo apmokestinimo mažinimo 
{C(2011) 8819 final} 
{SEC(2011) 1489 final} {SEC(2011) 1490 final} 
 
 
LT  LT 
 
 Šis dokumentas – tai Europos Komisijos tarnyb ų darbinis dokumentas, pateikiamas tik 
susipažinti. Tai n ėra oficialios esamos arba b ūsimos Komisijos pozicijos pareiškimas 
dokumente nagrin ėjamu klausimu. 
1. ĮŽANGA IR APLINKYB ĖS 
 
Aštuoniolikoje ES valstybi ų narių asmens mirties at veju taikomi mokes čiai, devyniose 
valstybėse narėse (Austrijoje, Kipre, Estijoje, Latvijoje, Maltoje, Portugalijoje, Rumunijoje, 
Slovakijoje ir Švedijoje) netaikomas nei pa likimo, nei paveldimo turto mokestis, nors kai 
kuriose jų paveldimas turtas apmokestinamas pagal kitus mokes čių įstatymus. 
 Kai kurios valstyb ės narės paveldimo turto mokes čiu apmokestina paveld ėtojus, tod ėl 
apmokestinimo momentu laikomas turto gav ėjo praturt ėjimas, kitos valstyb ės narės 
apmokestina palikim ą – šiuo atveju apmokestinimo moment as yra turto perleidimas. Šiame 
dokumente vartojamas terminas „paveldimo tu rto mokestis“ reiškia tiek palikimo, tiek turto 
gavėjų apmokestinim ą asmens mirties atveju. 
  Paprastumo sumetimais terminas „paveldimo turto mokestis“ šiame dokumente apima ir dovanojamo turto mokes čius. Turtas neretai dovanojamas siekiant pagreitinti jo paveld ėjimą, 
o tokios dovanos daugelyje valstybi ų narių apmokestinamos vadovauj antis paveldimo turto 
apmokestinimo nuostatomis. Be to, Europos S ąjungos Teisingumo Teismo (toliau – Teismas) 
jurisprudencijoje paveldimo turto ir dovanojimo turto mokes čiai nagrin ėjami pagal tuos 
pačius kriterijus. 
 Iš Komisijos atlikto poveikio vertinimo, susiju sio su kitoje šalyje paveldimo turto mokes čio 
problemų sprendimais
1, matyti, kad vis daugiau ES pilie čių persikelia iš vienos Europos 
Sąjungos šalies į kitą gyventi, dirbti arba gyventi iš ėję į pensiją, taip pat įsigyja turto ir 
investuoja į jį ne savo gimtojoje šalyje. 
 Komisijos atliktame poveikio vertinime taip pat nurodoma, kad kitoje šalyje paveld ėję turtą 
piliečiai ir įmonės gali susidurti su dvejopomis tokio turto apmokestinimo problemomis – 
diskriminaciniu valstyb ės narės paveldimo turto mokes čio taisykli ų taikymu ir nesumažinta 
dvigubo ar net keleriopo to paties paveldimo turto apmokestinimo našta. D ėl šių problemų ES 
piliečiams gali kilti kli ūčių visiškai pasinaudoti teise jud ėti ir laisvai veikti visoje Europos 
Sąjungoje, d ėl jų taip pat gali kilti sunkum ų po savinink ų mirties perleisti smulk ųjį verslą. 
 Šiame dokumente nagrin ėjama diskriminacijos problema. Dvigubo apmokestinimo problema 
nagrinėjama rekomendacijoje, kuri ą Komisija patvirtino t ą pačią dieną, kai paskelbtas šis 
dokumentas2. 
 
                                                 
1  Poveikio vertinimas, susij ęs su kitoje šalyje paveldimo turto problem ų sprendimais – kai bus žinoma, 
įrašyti nuorod ą. 
2  Žr. Komisijos rekomendacij ą dėl dvigubo paveldimo turto apmokestinimo mažinimo – kai bus žinoma, 
įrašyti nuorod ą. 
 
 
LT  LT 
 
 Pagal šiuo metu galiojan čią ES teisę valstybės narės ir jų politiniai vienetai savo mokes čių 
sistemas kuria ir apmokestinimo kompetencij ą tarpusavyje paskirsto savo nuoži ūra.  
 Tačiau naudodamosi šia kompetencija  jos privalo laikytis ES teis ės. Vadinasi, valstybi ų narių 
mokesčių sistemose turi b ūti paisoma pagrindini ų laisvių, ypač taisyklių, susijusių su laisvu 
asmenų, darbuotoj ų, paslaugų bei kapitalo jud ėjimu ir įsisteigimo laisve (atitinkamai Sutarties 
dėl Europos S ąjungos veikimo (toliau – SESV) 21, 45, 56, 63 ir 49 straipsniai), taip pat 
bendrojo principo, pagal kur į draudžiama diskriminacija d ėl pilietybės (SESV 18 straipsnis)3.  
 
Remiantis SESV 21 straipsniu, ES pilie čiai turi teis ę laisvai jud ėti ir apsigyventi valstybi ų 
narių teritorijoje. Apskritai naudodamiesi šia laisve vienos valstyb ės narės piliečiai 
(nepriklausomai nuo to, ar jie yra ekonomiškai aktyv ūs) gali keliauti į kitą valstybę narę ir 
joje nuolat arba laikinai ap sigyventi. SESV 18 straipsniu  užtikrinama, kad šia teise 
besinaudojantys pilie čiai nebūtų diskriminuojami vien d ėl jų pilietybės.  
 
Įsisteigimo teis ės principas grindžiamas SESV 49–55 st raipsniais. Remdamasis šiomis 
nuostatomis ūkinės veiklos subjektas (fiz inis asmuo arba bendrov ė) gali stabiliai t ęsti 
ekonomin ę veiklą vienoje arba keliose valstyb ėse narėse. Šios nuostatos taip pat taikomos tuo 
atveju, kai asmuo valdo daug akcij ų ir dėl to turi teis ę kontroliuoti bendrov ės veiklą. 
 
Laisvas kapitalo jud ėjimas, įtvirtintas SESV 63 straipsnyje, yr a svarbiausia su paveldimo turto 
apmokestinimu susijusi laisv ė, nes ja dažniausiai buvo grindžiami paveldimo turto mokes čio 
srities Teismo sprendimai. Teismas kelet ą kartų patvirtino, kad toks paveld ėjimas, kai 
palikėjo turtas perleidžiamas vienam arba  keliems asmenims, yra kapitalo jud ėjimas, kaip 
apibrėžta SESV 63 straipsnyje, išskyrus atvejus, kai paveldimo turto sud ėtiniai elementai yra 
vienoje valstyb ėje narėje. 
 
Vidaus rinkai itin svarbu, kad valstyb ės narės nesudaryt ų kliūčių naudotis pagrindin ėmis 
laisvėmis diskriminuodamos kitoje šalyje paveldimo turto atvejais, palygi nti su šalies viduje 
paveldimo turto atvejais. Nediskrimina vimo principas yra svarbus Sutartyje įtvirtintų laisvių 
elementas. Remiantis tvirtai nusistov ėjusia teism ų praktika, diskriminacija gali atsirasti d ėl to, 
kad panaš ūs atvejai vertinami skirtingai, arba d ėl to, kad skirtingi atvejai vertinami vienodai. 
Siekiant, kad nacionalin ė sistema, pagal kuri ą numatytas skirtingas vertinimas, b ūtų 
suderinama su Sutartyje įtvirtintomis laisv ėmis, skirtingai vertinami turi b ūti tik objektyviai 
nepanašūs atvejai arba toks skirtumas privalo b ūti pateisinamas viršes ne bendro intereso 
priežastimi. Be to, tokia nacionalin ė sistema jokiu b ūdu negali b ūti griežtesn ė, nei būtina 
siekiant nustatyto tikslo – kitaip tariant, ji turi b ūti proporcinga.  
 Pastaraisiais metais mokes čių srityje akivaizdžiai padaug ėjo diskriminacijos problem ų, 
susijusių su kitoje šalyje paveldimu turt u. Remdamasi gautais skundais ir pa čios atliktais 
tyrimais Komisija tur ėjo pradėti pažeidimo tyrimo proced ūrą prieš kelias valstybes nares d ėl 
jų teisės aktų aspektų.  
 
Be to, nuo 2003 m. Teismas išnagrin ėjo valstybi ų narių paveldimo turto mokes čio taisykles  
dešimtyje nacionalini ų teismų pateiktų bylų. Aštuoniose iš dešimties byl ų Teisingumo 
                                                 
3  Be to, bet koks atrankinis pranašumas d ėl skirtingo verslui naudojamo turto, kuris yra paveldimo turto 
dalis, apmokestinimo tur ėtų atitikti ES konkurencijos taisykles. 
 
LT  LT 
 
 Teismas nusprend ė, kad atitinkam ų valstybių narių nacionalin ėmis paveldimo turto mokes čio 
ir dovanojamo turto mokes čio taisyklėmis pažeistos ES taisykl ės dėl laisvo kapitalo jud ėjimo 
ir (arba) įsisteigimo laisv ės. 
 Paveldimo turto mokes čio taisykles Teismas taip pat nagrin ėjo ir kitoje byloje, kuri buvo 
susijusi su didesniais  paveldimo turto mokes čiais palikimams, kurie paaukoti labdaros 
organizacijoms kitose valstyb ėse narėse.  
 Minėtais Teismo sprendimais suteikta tam tikro aiškumo ir tikrumo šiuo klausimu. Ta čiau 
daugeliu atveju gali b ūti nevisiškai aišku, kokias pasekmes sprendimas d ėl vienos valstyb ės 
narės teisės aktų turėtų turėti kitos valstyb ės narės teisės aktams. Be to, net kai valstyb ės narės 
remdamosi sprendimu nustato naujas mokes čių taisykles, jos tai gali padaryti labai skirtingai. 
 Taip pat gali b ūti, kad dėl atskirose bylose priimt ų Teismo sprendim ų ES piliečiams netaps 
aiškiau, koki ų principų
 privalo laikytis valstyb ės narės, apmokestindamos kitoje šalyje 
paveldimą turtą.  
 Todėl būtų tinkama nustatyti nediskriminacinius teism ų praktika grindžiamus principus, į 
kuriuos tur ėtų būti atsižvelgiama paveldimo turto apmokestinimo sistemose. D ėl to galėtų 
pagerėti pagrindini ų laisvių veikimas, nes ES pilie čiai būtų geriau informuoti apie taisykles, 
kurių privalo laikytis valstyb ės narės, apmokestindamos kitoje šalyje paveldim ą turtą. Šie 
principai taip pat gal ėtų padėti valstyb ėms narėms suderinti savo paveldimo turto mokes čio 
nuostatas su ES teise.   Tolesniuose skyriuose pateikta pagrindini ų paveldimo turto ir dovanojamo turto 
apmokestinimo poži ūriu svarbi ų sprendim ų apžvalga ir šia teism ų praktika grindžiami 
principai. 
 Pradedant apžvalg ą galima pasteb ėti, kad nors paprastai rezidentai  ir nerezidentai tiesiogini ų 
mokesčių požiūriu gali b ū
ti vertinami skirtingai, kai tai pateisinama skirtingomis 
aplinkybėmis, Teismas daugumoje savo sprendim ų, priimtų paveldimo turto mokes čio bylose, 
nustatė, kad rezidentai ir  nerezidentai tur ėtų būti vertinami vienodai.  
 
2. BENDRA SUSIJUSIOS TEISM Ų PRAKTIKOS ANALIZ Ė  
 
2.1.  Bylos, kuriose Teismas nustat ė, kad valstybi ų narių paveldimo turto ir 
dovanojamo turto įstatymai nesuderinami su ES teise  
 
 
2.1.1. Barbier byla (C-364/01) 
 
Šioje byloje Teismas pri ėmė sprendim ą, kad valstyb ė narė negali taikyti paveldimo turto 
mokesčio taisykli ų, pagal kurias nuo palikimo vert ės būtų galima atlikti mokes čių atskaitą, 
jeigu palik ėjas toje valstyb ėje narėje gyveno mirties metu, ta čiau tokios atskaitos neb ūtų 
galima atlikti, jeigu prieš mirt į palikėjas gyveno kitoje valstyb ėje narėje. 
 
LT  LT 
 
  
Šioje byloje Teismas nusprend ė, kad paveldimas turtas patenka į laisvo kapitalo jud ėjimo 
nuostatų taikymo srit į, jeigu tokio turto sud ėtiniai elementai yra susij ę su kita šalimi. Reik ėtų 
pažymėti, kad, siekiant paveldimam turt ui taikyti laisvo kapitalo jud ėjimo nuostatas, neb ūtina 
atsižvelgti, ar asmenys patys faktiškai už siima ekonomine veikla kitoje šalyje.  
 Šioje byloje Teismas nusprend ė, kad jeigu, siekiant nustatyti atitinkamoje valstyb ėje narėje 
esančio nekilnojamojo turto vert ę, buvo taikoma skirtinga apmoke stinimo tvarka atsižvelgiant 
į tai, ar mirties metu palik ėjas buvo tos valstyb ės narės rezidentas, tai prieštarauja ES teisei. 
Šioje byloje su turtu susijusios prievol ės vertė mokesčių tikslais tur ėtų būti vertinama 
neatsižvelgiant į palikėjo gyvenamosios vietos valstyb ę narę.  
 Be to, Teismas nustat ė esminę taisyklę, pagal kuri ą nagrinėjama, ar nacionalin ės nuostatos 
gali lemti laisvo kapitalo jud ėjimo apribojimus paveldimo turto mokes čių srityje. Šiuo 
požiūriu valstyb
ėms narėms draudžiama taikyti priemon ę, dėl kurios kitos valstyb ės narės 
rezidentui priklausan čio palikimo vert ė būtų sumažinama daugiau, nei tos pa čios valstyb ės 
narės rezidentui priklausan čio palikimo vert ė. Šiuo pagrindimu Teismas vadovavosi 
priimdamas visus kitus sprendimus, susijusius  su paveldimo turto ir dovanojamo turto 
mokesčių sritimi. 
 Teismas taip pat išaiškino, kad vertinant paveldimo turto mokes čio nacionalin ės teisės aktų 
suderinamum ą su ES teise nesvarbu, ar esama mokestin ės naudos, kuri ą vienašališkai suteik ė 
kita valstyb ė narė (ne gyvenamosios vietos valstyb ė). Šiuo pagrindimu taip pat buvo 
vadovaujamasi priimant tolesnius sprendimus.  Teismas atskirai nenagrin ėjo bylos Sutartyje įtvirtintos laisvo asmen ų judėjimo teisės aspektu. 
Tačiau jis nurod ė, kad paveldimo turto mokes čiai yra vienas iš veiksni ų, į kuriuos valstyb ės 
narės pilietis pagr įstai atsižvelgt ų priimdamas sprendim ą pasinaudoti arba nepasinaudoti 
Sutartyje numatyta jud ėjimo laisve.  
 
 
2.1.2. Maria Geurts byla C-464/05 
  
Šioje byloje Teismas nustat ė, kad skirtingas šeimos įmonės savininko ir, po jo mirties, jo 
paveldėtojų apmokestinimas atsižvelgiant į tai, ar ta įmonė darbuotojus įdarbino 
apmokestinan čiojoje, ar kitoje valstyb ėje narėje, yra diskriminacija.  
 
Pagal nagrin ėjamus vidaus teis ės aktus numatyta, kad glaudžiai susijusi ų šeimos įmonių 
akcijų galima neapmokestinti paveldimo turto mokes čiu, jeigu tokia įmonė toje valstyb ėje 
narėje įdarbino tam tikr ą mažiausi ą darbuotoj ų skaičių.  
 Šioje byloje atitinkamus teis ės aktus Teismas nagrin ėjo tik atsižvelgdamas į įsisteigimo 
laisvės principą. Taip nuspr ęsta todėl, kad teis ės aktas buvo taikomas tik tuo atveju, jeigu bent 
50 % atitinkamos bendrov ės akcinio kapitalo trejus metus iki mirties atskirai arba drauge su 
artimais šeimos nariais vald ė palikėjas. Teismas nustat ė, kad tokio dydžio akcij ų paketas 
tiems asmenis suteik ė teisę įtakoti atitinkamos įmonės sprendimus ir galimyb ę priimti 
 
LT  LT 
 
 sprendimus d ėl įmonės veiklos. Teismas taip pat nusprend ė, kad bet koks min ėto teisės akto 
ribojamasis poveikis laisvam kapitalo jud ėjimui negal ėtų būti laikoma neišvengiama to 
poveikio pasekme kitoje šalyje įsteigtai bendrovei.  
 Teismas nustat ė, kad valstyb ė narė negalėjo atsisakyti atleisti nuo paveldimo turto mokes čio 
šeimos įmonę, kuri įdarbino bent penkis darbuotojus kitoje valstyb ėje narėje, jeigu ji toki ą 
įmonę atleistų nuo paveldimo turto mokes čio tada, kai penki darbuotojai b ūtų buvę įdarbinti 
toje pačioje valstyb ėje narėje. 
 
 
2.1.3.  Jäger  byla (C-256/06)  
 
Šioje byloje Teismas nusprend ė, kad užsienyje esantis palikimas netur ėtų būti vertinamas 
nepalankiau, nei šalyje esantis palikimas. 
 
Jäger  byla susijusi su tuo, kad gyvenamosios vietos valstyb ė narė kitoje valstyb ėje narėje 
esančiam turtui taik ė nepalankesn ę apmokestinimo tvark ą. 
  Teismas nusprend ė, kad remiantis laisvo kapitalo jud ėjimo nuostatomis valstyb ėms narėms 
draudžiama taikyti teis ės aktus, pagal kuriuos toje valstyb ėje narėje esančiam turtui b ūtų 
taikoma speciali palanki vertinimo sist ema ir iš dalies atleidžiama nuo mokes čio, kitaip nei 
kitose valstyb ėse narėse esančio turto, kuris vert inamas vadovaujantis įprastomis tikrosios 
rinkos vert ės taisyklėmis, atveju. Kadangi mokes čio apskaičiavimas buvo tiesiogiai susij ęs su 
turto verte, nebuvo objektyvaus pad ėties skirtumo, kuriuo b ūtų galima pagr įsti nevienod ą 
apmokestinimo tvark ą.  
 
 
2.1.4. Eckelkamp byla (C-11/07)  ir Arens-Sikken byla (C-43/07) 
 
Šiose bylose Teismas nustat ė su ES teise nesuderinam ą skirtingų paveldimo turto vertinimo 
taisyklių ir turto perleidimo mokes čių taikymą atsižvelgiant į tai, ar asmuo mirties momentu 
gyveno valstyb ėje narėje, ar užsienyje.  
 
Eckelkamp byloje Teismas nusprend ė, kad valstyb ė narė elgiasi neteis ėtai neleisdama iš turto 
vertės išskaičiuoti su turto įkeitimu susijusi ų mokesčių vien dėl to, kad palik ėjas mirties 
momentu gyveno kitoje valstyb ėje narėje. 
 
Arens-Sikken  byloje Teismas nusprend ė, kad tai, jog su paveld ėtu turtu susijusias skolas 
paveldėtojui leidžiama išskai čiuoti tik tuo atveju, jei palik ėjas mirties momentu gyveno toje 
valstybėje narėje, kurioje yra tas turtas, prieštarauja ES teisei.  
 
Šiose bylose buvo nagrin ėjamas paveldimo turto mokes čių apskaičiavimo metodas ir abi jos 
buvo susijusios su atvejais, panašiais į nagrinėtuosius Barbier byloje.  
 Eckelkamp  byloje Teismas nusprend ė, kad, neleidus išskai čiuoti skol ų ir įsipareigojim ų, 
pažeistos laisvo kapitalo jud ėjimo nuostatos. Atitinkama valstyb ė narė atsisakė atsižvelgti į su 
paveldimu turtu sus ijusias skolas ir įsipareigojimus paveldimo turto mokes čio apskaičiavimo 
 
LT  LT 
 
 tikslais, jei palik ėjas mirties momentu toje valstyb ėje narėje negyveno. Ta čiau ji būtų leidusi 
išskaičiuoti tas skolas ir įsipareigojimus, jeigu palik ėjas mirties momentu joje b ūtų gyvenęs. 
Teismas nustat ė, kad paveldimo turto mokes čio ir turto perleidimo mokes čio apskaičiavimas, 
remiantis nagrin ėjamu teisės aktu, buvo tiesiogiai susij ęs su nekilnojamojo turto verte, tod ėl 
nebuvo jokio pad ėties skirtumo, kuriuo b ūtų galima pagr įsti nevienod ą toje valstyb ėje narėje 
esančio nekilnojamojo turto apmokestinim ą atsižvelgiant į palikėjo gyvenam ąją vietą mirties 
momentu.   Arens-Sikken byloje turtas buvo palik tas likusiam gyvam sutuoktiniui, kuris d ėl to, kad 
testamentu palikt ą turtą paskirsto aukštutin ės linijos giminai čiai, prival ėjo kiekvienam vaikui 
išmokėti jų palikimo dalies vert ę atitinkan či
ą sumą grynaisiais. Į tokias likusio gyvo 
sutuoktinio su palikimo pervirši u susijusias skolas savo vaikams nebuvo atsižvelgta nustatant 
jo turto perleidimo mokes čio dydį. Jeigu palik ėjas mirties momentu b ūtų gyvenęs 
atitinkamoje valstyb ėje narėje, toks skol ų išskaičiavimas b ūtų buvęs leistinas. Teismas 
nusprendė, kad toks nevienodas vertinimas ne suderinamas su laisvu kapitalo jud ėjimu. 
 
2.1.5. Mattner  byla (C-510/08)  
 
Teismas paskelb ė nesuderinama su laisvu kapitalo jud ėjimu dovanojamo (ir paveldimo) turto 
mokesčio nuostat ą, pagal kuri ą dovanotojo vaikams neapmokestinamoji suma yra mažesn ė, 
jeigu jie visi yra nerezidentai, ne gu tuo atveju, jeigu vienas iš j ų yra rezidentas. 
 Šioje byloje Teismas sa vo paveldimo turto mokes čių srities jurisprudencij ą pritaikė ir 
dovanojamo turto mokes čio nacionalin ės teisės aktui.  
 Nagrinėjamas atvejis buvo susij ęs su žem ės sklypo, esan čio apmokestinan čioje valstyb ėje 
narėje, dovanojimu. Ir dovanotojas, ir apdova notasis (dovanotojo vaikas) gyveno kitoje 
valstybėje narėje. 
 Susijusiame nacionalin ės teisės akte buvo išskiriami atvejai, kai mokes čių mokėtojas buvo 
laikomas ribotai  apmokestinamuoju asmeniu, t. y., kai dovanotojas ir apdovanotasis 
dovanojimo metu gyveno kitoje valstyb ėje narėje, ir atvejai, kai mokes čių mokėtojas buvo 
laikomas neribotai  apmokestinamuoju asmeniu, t. y., kai bent vienas iš pirma min ėtų asmenų 
gyveno apmokestinan čioje valstyb ė
je narėje. Pastaruoju atveju teis ės akte numatyta gana 
didelė neapmokestinamoji suma, je igu vieni kitiems dovanoja t ėvai ir vaikai, o pirmuoju 
minėtu atveju tokia suma žymiai mažesn ė.  
 Teismas nenustat ė objektyvaus dviej ų atvejų skirtumo, kuriuo b ūtų galima pagr įsti nevienod ą 
vertinimą. Be to, Teismas išnagrin ėjo nemažai pateikt ų pagrindim ų, visų pirma b ūtinybę 
užkirsti keli ą galimybei tam pa čiam mokes čių mokėtojui ta pa čia mokes čio lengvata 
pasinaudoti du kartus ir galimybei išvengti apribojim ų turtą dovanojant per kelis kartus, taip 
pat nacionalin ės mokesčio sistemos nuoseklumo b ūtinybę. Tačiau Teismas atmet ė visus 
minėtus pagrindimus. 
  
2.1.6. Halley byla (C-132/01) 
 
 
LT  LT 
 
 Šioje byloje Teismas nustat ė, kad skirting ų vardinių akcijų įvertinimo paveldimo turto 
mokesčio išieškojimo tikslais senaties termin ų atsižvelgiant į tai, ar akcijas išleidusios 
bendrovės, kurios akcininkas buvo palik ėjas, faktinis valdymo centras buvo 
apmokestinan čioje valstyb ėje narėje, ar kitoje valstyb ėje, nustatymas yra diskriminacija. 
 
Šiuo atveju palikimui priklaus ė bendrov ės, kurios faktinis valdymo centras buvo ne 
apmokestinan čioje valstyb ėje narėje, vardin ės akcijos, kurios kaip palikimas buvo perleistos 
paveldėtojui apmokestinan čioje valstyb ėje.  
 Apmokestinan čiosios valstyb ės narės nacionalin ės teisės akte numatyta, kad jos mokes čių 
administratorius gali pareikalauti atlikti tam tikro toje valstyb ėje narėje esančio turto 
ekspertizę, kad nustatyt ų, ar šis turtas paveldimo turto deklaracijoje nebuvo nuvertintas. 
Senaties terminas, iki kurio mokes čių administratorius gali pateikti reikalavimus atlikti min ėtą 
ekspertizę ir vėliau galimai padidinti atitinkam ą paveldimo turto mokest į – 2 metai nuo tokio 
paveldimo turto mokes čio deklaracijos dienos.   
 Tačiau tuo atveju, jeigu turimos bendrov ės, kurios faktinio valdymo centras yra ne 
apmokestinan čioje valstyb ėje narėje, akcijos, ekspertiz ės galimyb ė nebuvo numatyta, o 
mokesčių administratorius gal ėjo pateikti reikalavim ą dėl nuvertinimo nustatymo ir v ėliau 
atitinkamai padidinti paveldimo turto mokest į, palūkanas bei baudas per daug ilgesn į 
laikotarpį – iki 10 met ų. 
 Teismas nustat ė, kad toks teis ės aktas prieštarauja laisvo kapitalo jud ėjimo nuostatoms, nes 
paveldėtojams, kurie turi bendrov ės, kurios faktinis valdymo cen tras yra užsienyje, akcij ų, 
taikomas ilgesnis senaties terminas gali tur ėti tokių pasekmi ų, kad apmokestinan čiosios 
valstybės narės piliečiai vengs nauj ų investicij ų arba atsisakys esam ų investicij ų į turtą, esantį 
už tos valstyb ės narės ribų. Tokių rezidentų paveldėtojai ilgesn į laikotarp į negalės būti tikri, ar 
jiems priklausantis mokestis nebus patikslintas.   Teismas nenustat ė jokio pagrindimo, kuriuo gal ėtų būti pateisinamas toks laisvo kapitalo 
judėjimo apribojimas, vis ų pirma dėl to, kad 10 met ų trukmės laikotarpis nebuvo grindžiamas 
laiku, būtinu veiksmingai pasinaudoti mokes čių administracij ų savitarpio pagalbos 
mechanizmais arba kitomis alternatyviomis susijusi ų akcijų vertės nustatymo priemon ėmis. 
  
2.2.  Bylos, kuriose Teismas nustat ė, kad valstybi ų narių paveldimo turto ir 
dovanojamo turto įstatymai suderinami su ES teise  
 
 
2.2.1. Van Hilten-van Der Heijden byla (C-513/03 ) 
 
 
Šioje byloje Teismas nusprend ė, kad laisvo kapitalo jud ėjimo nuostatomis nedraudžiama 
taikyti taisykl ę, pagal kuri ą valstybės narės pilietis, kuris mir ė nepraėjus 10 met ų po to, kai 
nustojo gyventi toje valstyb ėje narėje, turi būti apmokestinamas taip pat, kaip tuo atveju, jei 
jis būtų toliau joje gyven ęs. Svarbus veiksnys buvo tas, kad pagal ši ą taisyklę piliečiai nebuvo 
skirstomi į rezidentus ir  nerezidentus. 
 
LT  LT 
 
  
Remiantis dviej ų susijusių valstybių sudaryta dvigubo apmokestinimo išvengimo sutartimi, 
valstybės narės piliečio, kuris miršta nepra ėjus 10 met ų po to, kai nustoja gyventi toje 
valstybėje narėje, palikimas tur ėjo būti apmokestinamas taip pat, kaip tuo atveju, jeigu jis ir 
toliau būtų gyvenęs toje valstyb ėje narėje. Dvigubo apmokestinimo išvengimo sutartyje taip 
pat nustatyta, kad apmokestinan čioji valstyb ė sumažint ų mokėtiną mokestį kitoje valstyb ėje 
mokėtino mokes čio suma, jeigu pilietis gyvent ų pastarojoje.  
 Šios nuostatos nebuvo laikomos diskriminacin ėmis, nes, priešingai nei Barbier  byloje, 
mokesčių mokėtojai nebuvo skirstomi pagal j ų gyvenam ąją vietą. Šiose nuostatose buvo 
numatyta pilie čių, kurie persik ėlė gyventi į užsienį, ir piliečių, kurie liko gyventi toje pa čioje 
susijusioje valstyb ėje narėje, palikim ą vertinti vienodai.  
 Remiantis Teismu, tokiu teis ė
s aktu pilietis, kuris persik ėlė gyventi į užsienį, nėra atgrasomas 
nuo investavimo apmokestinan čioje valstyb ėje narėje, o pilietis, kuri s liko apmokestinan čioje 
valstybėje, nėra atgrasomas nuo investicij ų kitoje valstyb ėje narėje. Tokiu teis ės aktu taip pat 
nesumažinama pilie čio, kuris persik ėlė gyventi į užsienį, palikimo vert ė. Kaip nurod ė 
Teismas, kol šioje srityje nevykdomas derinimas, valstyb ės narės savo apmokestinimo 
kompetencijos paskirstymo kr iterijus gali nustatyti savo nuoži ūra.  Atsižvelgiant į tai, panašiu 
į nagrinėjamąjį atveju jos kaip kovos su piktnaudžiavimu priemon ę gali numatyti platesn ę 
gyvenamosios vietos s ąvoką.  
  
 
2.2.2. Block  byla (C-67/08)  
 
Šioje byloje Teismas pri ėjo prie išvados, kad valstyb ė narė neprivalo vengti dvigubo 
paveldimo turto apmokestinimo, kuris gali atsirasti d ėl to, kad valstyb ės narės vienu metu 
įgyvendina savo apmokestinimo kompetencij ą, pvz., į savo taikom ą paveldimo turto mokes čio 
įskaityti užsienyje sumok ėtą paveldimo turto mokest į. 
 
Block  byloje Teismas sprendim ą priėmė remdamasis nacionalin ės teisės akto, kuriame 
nenumatyta, kad kitoje valstyb ėje narėje sumokėtas paveldimo turto mokestis b ūtų įskaitytas į 
paveldimo turto mokest į, kurį paveldėtojas turi sumok ėti savo gyvenamosios vietos valstyb ėje 
narėje, suderinamumu su laisvo kapitalo jud ėjimo nuostatomis.  
 Ši byla nuo pirmiau nagrin ėtų bylų skiriasi tuo, kad yra susiju si ne su atskiros valstyb ės narės 
paveldimo turto mokes čio sistema, o su dviej ų valstybių narių vienu metu įgyvendinama 
apmokestinimo kompetencija.   Paveldėtojas ir palik ėjas buvo vienos valstyb ės narės rezidentai, ta čiau palikimui priklausantis 
kilnojamasis turtas buvo kitoje valstyb ėje narėje ir buvo apmokestinamas tiek joje, tiek 
paveldėtojo gyvenamosios vietos šalyje. 
 Teismas nusprend ė, kad skirting ų ryšio kriterij ų taikymas apmokes tinant piniginius 
reikalavimus paveldimo turto mokes čiu neprieštarauja ES teisei, nes pagal šiuo metu 
galiojančią
 ES teisę nėra nustatyta jokio bendro ES lygio kriterijaus, pagal kur į valstybėms 
 
LT  LT 
 
 narėms būtų priskiriama kompetencija, susijusi su dvigubo apmokestinimo šalinimu Europos 
Sąjungoje.  
 
Todėl valstybės narės gali savo nuoži ūra nustatyti tiesioginio apmokestinimo taisykles, be kita 
ko, ryšio veiksnius, pagal kuriuos j ų teritorijoje apmokestinam as asmuo ar pajamos.  
 Be to, jos neprivalo pritaikyti savo mokes čių sistemų prie skirting ų kitų valstybių narių 
mokesčių sistemų, kad būtų išvengiama dvigubo apmokestinimo, atsirandan čio dėl to, kad tos 
valstybės narės vienu metu įgyvendina savo apmokestinimo kompetencij ą. Visų pirma, joms 
nereikia į savo paveldimo turto mokest į įskaityti užsienyje sumok ėto paveldimo turto 
mokesčio.  
 
 
2.3.  Kitos susijusios bylos. Užsienio labdaros organizacij ų apmokestinimo tvarka  
  
Missionswerk Werner Heukelbach (C-25/10) byloje Teismas nusprend ė, kad valstyb ė narė, 
suteikianti tam tikr ą paveldimo turto mokestin ę naudą nacionalin ėms labdaros 
organizacijoms, turi j ą suteikti ir užsienio labdaros organi zacijoms, jeigu past arosios atitinka 
tos valstyb ės narės nustatytas mokestin ės naudos taikymo s ąlygas. 
 
Teismas jau anks čiau nagrin ėjo valstyb ėse narėse taikom ą kitose valstyb ėse narėse įsteigtų 
labdaros organizacij ų ir tokiems subjektams paliekamo turto apmokestinimo tvark ą. Stauffer 
byloje (C-386/04) buvo nagrin ėjama pirmoji hipotez ė, Persche  byloje (C-318/07) – antroji 
hipotezė. Abiem atvejais Teismas nusprend ė, kad šalies mokes čių nuostatos, kuriomis 
diskriminuojamos užsienio labd aros organizacijos,  nesuderinamos su laisvo kapitalo jud ėjimo 
nuostatomis.  
 Missionswerk Werner Heukelbach byloje Teismas ankstesniuose sprendimuose nustatytus 
nediskriminacinius principus pritaik ė valstybių narių paveldimo turto mokes čių teisės aktams. 
Byla susijusi su sumažinto paveldimo turto mokes čio tarifo taikymu pelno nesiekian čiai 
asociacijai paliekamam palikimui. Nagrin ėjamame nacionalin ės teisės akte numatyta, kad 
sumažintas mokes čio tarifas taikomas tik tuo atveju, jeigu asociacijos veiklos buvein ė yra 
apmokestinan čiojoje valstyb ėje narėje arba valstyb ėje narėje, kurioje palik ėjas mirties metu 
faktiškai gyveno arba tur ėjo darbo viet ą, arba valstyb ėje narėje, kurioje jis faktiškai gyveno 
arba turėjo darbo viet ą prieš tai.  
 
Teismas nusprend ė, kad SESV 63 straipsniu draudžiami tokie teis ės aktai, pagal kuriuos savo 
valstybėje narėje pelno nesiekian čia organizacija pripažinta organi zacija taip pat turi atitikti 
apmokestinan čiosios valstyb ės narės tokioms organizacijoms keliamus reikalavimus. Faktas, 
kad užsienio labdaros organizaci ja neturi savo  veiklos buvein ės toje valstyb ėje narėje arba 
valstybėje narėje, kurioje gyveno arba darbo viet ą turėjo palikėjas, laikytas nesvarbiu. 
3. TEISMŲ PRAKTIKA GRINDŽIAMI PRINCIPAI  
 
Remiantis susijusia teism ų praktika nustatytus principus galima suskirstyti į tokias grupes: 
 
LT  LT 
 
  
Geografiniai turto, kuris yra kitoje šalyje paveldimo turto dalis, ryšiai  
 
1. Valstybių narių paveldimo turto mokes čio nuostatos laisvo kapitalo jud ėjimo nuostatas 
pažeidžia tuo atveju, jeigu tose nuostato se numatyta skirti nga turto, kuris yra 
paveldimo turto dalis, apmokes tinimo tvarka atsižvelgiant į tai, ar tas turtas turi ryš į su 
nacionaline teritorija, b ūtent, ar jis yra joje. Be kita ko, tai reiškia, kad: 
 
a. Užsienyje esantis turtas negali b ūti vertinamas taikant nepalankesnius metodus.  
 
b. Neturėtų būti taikomi jokie apribojimai išskaityti su užsienyje esan čiu turtu 
susijusias skolas ar įsipareigojimus, jeigu tokie ap ribojimai netaikomi šalyje 
esančiam turtui. 
 c. Valstybių narių paveldimo turto mokes čio nuostatose negalima numatyti 
užsienyje paveld ėtam turtui taikyti didesn į paveldimo turto mokes čio tarifą. 
 d. Valstybės narės negali nustatyti skirting ų vardinių akcijų pakartotinio 
įvertinimo, atliekamo paveldimo turto mokes čio tikslais, senaties termin ų 
atsižvelgdamos į akcijas išleidusios bendrov ės faktinio valdymo centro viet ą.  
 
2. Pagrindiniais principais taip pat gal ėtų būti draudžiama, be ki ta ko, tokia paveldimo 
turto apmokestinimo tvarka, kuri:  
a. Yra nepalankesn ė tuo atveju, kai paveld ėtos akcijos įregistruotos užsienio akcij ų 
biržose arba kai paveldimos užsienyje esan čios bendrov ės akcijos, nei tuo 
atveju, kai akcijos įregistruotos šalies akcij ų biržose arba kai paveldimos šalies 
bendrovių akcijos;  
 
b. Privilegijuoja mok ėjimus, kuriuos kaip palikimo dal į atliko šalies pensij ų 
draudimo fondai, palyginti su mok ėjimais, kuriuos tokiu pa čiu atveju atliko 
užsienio draudimo fondai;  
 
c. Yra nepalankesn ė kitų valstybių narių valstybės skolos vertybini ų popierių 
atžvilgiu, palyginti su tokiais pa čiais apmokestinan čiosios valstyb ės narės 
vertybiniais popieriais.  
  
Su kitoje šalyje paveldimu turtu susijusi ų asmenų gyvenamoji vieta
 
 
 
2. Valstybių narių paveldimo turto mokes čių nuostatos prieštarauja ES teisei, jei jose 
rezidentams numatyta didesn ė su dovanomis ar pave ldimu turtu susijusi 
neapmokestinamoji suma nei nerezidentams, kai rezident ų ir nerezident ų padėtis yra 
panaši.   
 
 
LT  LT 
 
 Priklausomai nuo konkretaus atve jo, tai, be kita ko, gal ėtų reikšti, kad valstyb ės narės 
negali numatyti mažesni ų paveldimo turto mokes čio lengvat ų remdamosi vien tuo, kad 
palikėjas ir paveld ėtojas nebuvo (n ėra) tokią mokesčio lengvat ą suteikian čios 
valstybės narės rezidentai. 
 
3. Kalbant apie paveldimo turto vert ės nustatym ą, ES teisei prieštarauja leidimas atlikti 
išskaitymus tik tuo atveju, jeigu palik ėjas gyveno apmokestinan čiojoje valstyb ėje 
narėje. 
 
Tai taip pat gal ėtų reikšti, be kita ko, kad valstybi ų narių paveldimo turto mokes čio 
nuostatos neatitinka ES teis ės, jeigu jomis ribojamas su nerezidento paveldimu turtu 
susijusių skolų ir įsipareigojim ų išskaitymas, ta čiau jokie panaš ūs apribojimai 
netaikomi rezident ų paveldimam turtui.  
 
4. Vertinant platesne prasme ir nesant objektyvi ų pagrindim ų, valstybi ų narių nuostatos 
nesuderinamos su laisvu kapitalo jud ėjimu, jeigu pagal jas numatyta paveld ėtojams 
arba palik ėjams, kurie n ėra rezidentai, ta ikyti nepalankesn ę paveldimo turto 
apmokestinimo tvark ą. 
 
 
Įmonių, pvz., MV Į, apmokestinimo pave ldimo turto mokes čiu tvarka  
 
5. Valstybės narės negali numatyti lengvatin ės paveldimos įmonės apmokestinimo 
tvarkos, kurios taikymas grindžiamas s ąlyga, kad įmonė veiklą būtų vykdžiusi 
(vykdytų) šalies viduje. 
 
6. Valstybės narės negali numatyti nepalankesn ės paveldimos įmonės apmokestinimo 
tvarkos, kurios taikymas grin džiamas tik tuo, kad tos įmonės darbuotojai yra iš 
užsienio. 
 7. Paveldimo turto mokes čio lengvatos įmonėms, kaip antai atleidimas nuo mokes čio 
arba speciali lengvata, mirties atveju taikomi šeimos bendrovi ų arba artimai susijusi ų 
bendrovių perleidimui, toki ų įmonių paveldėtojams, kurie n ėra susijusios valstyb ės 
narės rezidentai, tur ėtų būti taikomos tokia pa čia tvarka kaip paveld ėtojams, kurie yra 
tos valstyb ės narė
s rezidentai.   
 
 
Labdaros organizacijos apmokest inimo paveldimo turto mokes čiu tvarka  
 
8. Pagal valstybi ų narių paveldimo turto mokes čio nuostatas negali b ūti nustatyta tokia 
apmokestinimo paveldimo turto mokes čiu tvarka, kuria labdaros  organizacijai paliktas 
turtas būtų nepalankiau apmokestinamas vien d ėl to, kad ta labdaros organizacija 
įsteigta kitoje nei apmokestinan čioji valstyb ėje narėje. 
  
 
LT  LT 
 
 4. IŠVADOS  
Jurisprudencijoje jau nustatyta nemažai su pa veldimo turto apmokestinimo tvarka susijusi ų 
nediskriminacini ų principų. Ateityje Teismui gali prireikti nagrin ėti ir kitokius atvejus, su 
kuriais anks čiau nebuvo susidurta,  kai pagal taikom ą teisę išskiriami vien nacionaliniai atvejai 
ir atvejai su tarpvalstybiniu aspektu. Ta čiau jau dabar aišku, kad skirstymas į vien 
nacionalinius atvejus ir į atvejus su tarpvalstybiniu aspektu nesuderinamas su ES teise, jeigu 
nesama jokio objektyvaus atitinkamo t ų atvejų skirtumo arba pagrindimo, kuris b ūtų susijęs 
su viršesn ėmis bendro intereso priežastimis. 
 ES piliečiai turi teis ę siekti žalos atlyginimo, jei jie aptinka kok į nors valstyb ės narės 
paveldimo turto mokes čio taisykli ų ir ES teis ės neatitikim ą.   
 Komisija, b ūdama ES sutar čių sergėtoja, savo ruožtu turi teis ę imtis atitinkam ų veiksmų, jei 
nustato ES teis ės pažeidim ų paveldimo turto ir dovanojamo turto mokes čių srityje.