7. ragina Komisiją nedelsiant parengti vertinimą, kaip įgyvendinama Direktyva 75/129/EEB ir pateikti
pasiūlymus dėl priemonių, skirtų užtikrinti, kad būtų laikomasi šios direktyvos;
8. džiaugiasi būsimu Globalizacijos fondu, kuris rems darbuotojus ir pagerins socialinę beišvietimo
infrastruktūrą atsižvelgiant įkolektyvinius atleidimus iš darbo, ir ragina Tarybą priimti bendrąją pozicij ąkaip
galima greičiau iš karto po Parlamento pirmojo svarstymo ir užtikrinti, kad ji galėtų būti taikoma atgaline
data, kai įmonių uždarymo rezultatai perkeliami į2007 m.;
9. išreiškia savo solidarumą su visais darbuotojais, jų šeimomis ir bendruomenėmis, nukent ėjusiomis dėl
atleidimų išdarbo;
10. paveda Pirmininkui perduoti šiąrezoliuciją Tarybai, Komisijai, valstybių narių vyriausybėms ir parla-
mentams, Europos profsąjungų konfederacijai bei Europos pramonės ir darbdavi ųkonfederacijų sąjungai.
P6_TA(2006)0316
Tariamas CŽV vykdytas kalinių gabenimas ir neteisėtas kalinimas Europos šalyse
Europos Parlamento rezoliucija dėl tariamo CŽV vykdyto Europos šalių panaudojimo gabenti kali-
nius ir juos neteisėtai kalinti, priimta įpusėjus laikinojo komiteto darbui (2006/2027(INI))
Europos Parlamentas,
—atsižvelgdamas įsavo 2005 m. gruodžio 15 d. rezoliuciją dėl numanomo Europos valstybių panaudo-
jimo CŽV neteisėtai gabenant ir laikant kalinius (1),
—atsižvelgdamas įsavo 2006 m. sausio 18 d. sprendimą sudaryti laikinąjį komitetą tariamam CŽV
vykdytam kalinių gabenimui ir neteisėtam kalinimui Europos šalyse tirti (2),
—atsižvelgdamas įDarbo tvarkos taisyklių 175 straipsnį,
—atsižvelgdamas įlaikinojo komiteto tariamam CŽV vykdytam kalinių gabenimui ir neteisėtam kalinimui
Europos šalyse tirti tarpinį pranešimą (A6-0213/2006),
A. kadangi laikinojo komiteto pagrindinis tikslas —nustatyti, ar atsižvelgiant įpaaiškėjusius faktus, Europos
Sąjungos (ES) ir jos valstybių narių veiksmai atitiko pagrindinius principus, nustatytus ES sutarties
6 straipsnyje, ir ypač ar buvo užtikrinta pagrindinių teisių, apibrėžtų 1950 m. lapkričio 4 d. Europos
Tarybos priimtoje Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijoje (toliau —EŽTK), apsauga,2006 12 13 C 303 E/833 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2006 m. liepos 6 d., ketvirtadienisLT
(1) Priimti tekstai, P6_TA(2005)0529.
(2) Priimti tekstai, P6_TA(2006)0012.
B. kadangi Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija (1), kurią Parlamentas, Taryba ir Komisija paskelbė
Europos Vadovų Tarybos 2000 m. gruodžio 7 d. susitikimo Nicoje metu ir kuri buvo įtraukta įSutarties
dėl Konstitucijos Europai II dalį, Europoje yra vienas iš pagrindinių dokumentų, kuriais vadovaujasi ne
tik Europos Bendrijų Teisingumo Teismas, bet ir valstybių narių konstituciniai ir kiti teismai,
C. kadangi kovos su terorizmu negalima laimėti atsisakant principų, kuriuos terorizmas siekia sunaikinti,
ypač jokiu būdu negalima eiti įkompromisą dėl pagrindinių teisių apsaugos; kadangi su terorizmu reikia
kovoti teisėtomis priemonėmis, ir jis turi būti sunaikintas laikantis tarptautines ir nacionalinės teisėsnuostatų, vyriausybėms ir plačiajai visuomenei laikantis atsakingo požiūrio,
D. kadangi žmogaus orumo neliečiamumo principas įtvirtintas Pagrindinių teisių chartijos pirmame straips-
nyje ir juo grindžiamos visos kitos pagrindinės teisės, ypač teisė į gyvybę (2 straipsnis), kankinimo ir
nežmoniško ar žeminančio elgesio arba baudimo uždraudimas (4 straipsnis), teisė į apsaugą perkėlimo,
išsiuntimo ar išdavimo atveju (19 straipsnis), teisė į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinė-
jimą (47 straipsnis), ir kadangi šio principo negalima ribotai taikyti nei saugumo sumetimais, nei taikos
ar karo metu,
E. kadangi pagal tarptautinius žmogaus teisių standartus, pavyzdžiui, išdėstytus Jungtinių Tautų (JT) Visuoti-
nėje žmogaus teisių deklaracijoje, Tarptautiniame pilietinių ir politinių teisių pakte ir su juo susijusiose
priemonėse, ypač pagal EŽTK, Europos Sąjungos valstybės narės privalo užtikrinti, kad bet kuris jų juris-
dikcijoje esantis asmuo galėtų naudotis tarptautiniu lygiu pripažintomis pagrindinėmis teisėmis, įskaitant
draudimą perkelti žmones ten, kur jie gali būti kankinami arba kur jiems gresia kitoks žiaurus, nežmo-
niškas arba žeminantis elgesys ar baudimas,
F. kadangi pagal Europos ir tarptautinius žmogaus teisių apsaugą reglamentuojančius teisės aktus privers-
tinis dingimas, įskaitant slaptus kalinimus —kai asmuo laikomas visiškai izoliuotas, nepranešant apie jo
ar jos likimą arba buvimo vietą jošeimai ar visuomenei, ir kai jam netaikomi jokie procesiniai veiksmai
—draudžiamas,
G. kadangi greta EŽTK nuostatų, pasitvirtinus šiems įtarimams valstybėms narėms gali kilti atsakomybė
pagal šiuos dokumentus, kurių šalys jos yra:
—Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 1984 m. gruodžio 10 d. patvirtintą konvenciją prieš kanki-
nimą ir kitokį žiaurų, nežmonišką aržeminantį elgesį ir baudimą,
—Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 1966 m. gruodžio 16 d. patvirtintą Tarptautinį pilietinių ir
politinių teisių paktą,
—1944 m. gruodžio 7 d. Čikagos konvenciją dėl tarptautinės civilinės aviacijos (ypač jos 3, 4 ir
6 straipsnius),
H. kadangi norint įveikti terorizmą, kuris kelia didžiulį pavojų pagrindinėms laisvėms ir teisėms, reikia, kad
Europos, JAV ir visų kitų šalių vyriausybės kuo artimiau bendradarbiautų,
I. kadangi būtina, kad laikinasis komitetas ir Europos Taryba, Jungtinių Tautų vyriausiasis žmogaus teisių
komisaras bei valstybių narių valdžios institucijos, ypač parlamentai, kuo glaudžiau bendradarbiautų ir
būtų užtikrinta jų partnerystė,2006 12 13 C 303 E/834 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2006 m. liepos 6 d., ketvirtadienisLT
(1) OL C 364, 2000 12 18, p. 1.
J. kadangi užtikrinant tokį bendradarbiavimą ir partnerystę reikia atsižvelgti įjauįvykdytus veiksmus ir
atliktus tyrimus, ypač:
—Švedijos ombudsmeno (1),Švedijos parlamento Konstitucinių reikalų komiteto (2) ir Jungtinių Tautų
komiteto prieš kankinimą (3) ataskaitas, kurios dar turi būti pateiktos ir kurios susijusios, inter alia, su
Muhammed Al Zery ir Ahmed Agiza grąžinimu įEgiptą,
—Europos Tarybos parlamentinės asamblėjos Teisės reikalų iržmogaus teisių komiteto pirmininko ir
pranešėjo senatoriaus Dick Marty 2005 m. lapkričio 22 d. ir 2006 m. sausio 22 d. informaciniusmemorandumus dėl kaltinimų dėl slapto sulaikymo Europos Tarybos valstybėse narėse,
—įvairiose valstybėse narėse atliekamus ikiteisminius tyrimus, ypač Milano prokuroro pavaduotojo
tyrimo išvadas (
4) dėl Egipto piliečio Abu Omar neteisėto pagrobimo ir grąžinimo įEgiptą, ir
Vokietijoje Miuncheno prokuratūroje tebevykdomą tyrimą dėl Vokietijos piliečio Khaled El-Masri
tariamo pagrobimo ir sulaikymo,
—vykdomus arba jau baigtus vykdyti kelių valstybių narių ir stojančiųjų šalių parlamentinius tyrimus,
—daugelio valstybių narių, ypač Vokietijos, Jungtinės Karalystės, Ispanijos ir Airijos, valdžios institucijų
padarytus pareiškimus dėl Centrinės žvalgybos valdybos (CŽV) civilinių lėktuvų nusileidimo jų vals-
tybės teritorijoje,
K. kadangi, atsižvelgiant įtai, ypatingą dėmesį reikia skirti Europos Tarybos Generalinio Sekretoriaus tarpi-
niam pranešimui (5), parengtam remiantis tyrimu, numatytu EŽTK 52 straipsnyje, taip pat Generalinio
Sekretoriaus pareiškimams, padarytiems per 2006 m. balandžio 12 d. spaudos konferenciją, po to, kaiEuropos Tarybos valstybės narės, įskaitant Europos Sąjungos valstybes nares, pateikė išsamius atsa-
kymus (
6); kadangi Generalinis Sekretorius pareiškė, kad perduodami asmenys tikrai buvo skraidinami ir
kad„faktiškai nė viena iš mūsų valstybių narių neturi tinkamų teisinių ir administracinių priemonių
veiksmingai apsaugoti asmenis, kad šios valstybės teritorijoje veikiantys draugiškų užsienio valstybių
saugumo tarnybų pareigūnai nepažeistų jų žmogaus teisių“, taip pat kad jis „gavo oficialų patvirtinimą,
jog užsienio tarnybų pareigūnams buvo perduodami asmenys taikant procedūras, kurios neatitinka
Europos žmogaus teisių konvencijos nuostatų ir kitų pagal Europos Tarybos teisines priemones reikalau-
jamų standartų ir apsaugos priemonių“ (7),
L. kadangi pirmuoju laikinojo komiteto veiklos etapu buvo galima surinkti išsamų gautos informacijos
dosjė, ypač:
—per 2006 m. vasario 13 d. ir 23 d., kovo 6 d., 13 d., 21 d. ir 23 d., balandžio 20 d. ir 25 d. ir
gegužės 2 d. surengtus posėdžius, kuriuose dalyvavo advokatų, žurnalistų, nevyriausybinių organiza-
cijų(NVO) atstovų, tariamų nukent ėjusiųjų nuo ypatingųjų perdavimų, valstybių narių valstybės
įstaigų atstovų ir Europos institucijų atstovų,2006 12 13 C 303 E/835 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2006 m. liepos 6 d., ketvirtadienisLT
(1) Parlamento ombudsmeno dokumentas Nr. 2169-2004 (2005 m. gegužės 22 d.) („Saugumo policijos veiksmų vykdant
Vyriausybės sprendimą išsiųsti du Egipto piliečius įvertinimas“).
(2)Švedijos parlamento ataskaita („Švedijos vyriausybės veiksmai, susiję su išsiuntimu įEgiptą“, Tyrimo ataskaita
2005/06.KU2),
http://www.riksdagen.se/templates/R_PageExtended_7639.aspx.
(3) Komiteto prieš kankinimą sprendimas Nr. 233/2003, Ahmed Hussein Kamil Agiza (Švedija) (2005 m. gegužės 20 d.),
http://www.unhchr.ch/tbs/doc.nsf/MasterFrameView/3ef42bcd48fe9d9bc1257020005533ca?Opendocument.
(4) Milano teismas, Sezione Giudice per le indagini preliminari, registro nr. 10838/05 R.G.N.R ir 1966/05 R.G.GIP.
(5) Generalinio sekretoriaus pranešimas, parengtas remiantis Europos žmogaus teisių konvencijos 52 straipsnio nuosta-
tomis, dėl slapto užsienio saugumo tarnybų ar jų pavedimu vykdyto įtariamųjų dėl teroro aktų kalinimo ir gabenimo,
https://wcd.coe.int/ViewDoc.jsp?Ref=SG/Inf%282006%295&Sector=secPrivateOffice&Language=lanEnglish&Ver=origi-nal&BackColorInternet=9999CC&BackColorIntranet=FFBB55&BackColorLogged=FFAC75.
(
6) http://www.coe.int/T/E/Com/Files/Events/2006-cia/annexes.asp.
(7) Europos Tarybos Generalinio Sekretoriaus Terry Daviso pareiškimo 2006 m. balandžio 12 d. spaudos konferencijoje
pastabos;
http://www.coe.int/T/E/Com/Files/PA-Sessions/April-2006/20060412_Speaking-notes_sg.asp.
—iškviestų asmenų pateiktų rašytinių dokumentų ir kitų oficialių dokumentų, su kuriais laikinasis
komitetas galėjo susipažinti,
—išJungtinių Amerikos Valstijų vyriausybės pareiškimų, kuriuose pripažįstami jų vykdomi perdavimai,
tačiau paneigiamas faktas, kad buvo atliekami ar užsakomi kankinimai,
M. kadangi, nors laikinasis komitetas ir neturi jokių įgaliojimų vykdyti kvaziteisminio pobūdžio tyrimų, o
nacionalinės valdžios institucijos neatskleidžia tariamos žvalgybos tarnybų veiklos, jis surinko patvir-
tintos informacijos, kad Europos teritorijoje buvo vykdomi kai kurie neteisėti Europos piliečiams ir
gyventojams poveikio turintys veiksmai, taigi jis perkėlė Europos vyriausybėms pareigą įrodyti, kad jose
buvo laikomasi ES sutarties 6 straipsnyje apibrėžtų ir Europos žmogaus teisių konvencijoje nustatytų
pareigų žmogaus teisių srityje,
N. kadangi laikinojo komiteto iki šiol atliktas darbas sustiprina Parlamento 2006 m. sausio 18 d. sprendimo
sudaryti laikinąjį komitetą pagrįstumą, tačiau taip pat iškelia būtinybę atlikti tolesnius tyrimus ir rinkti
papildomos informacijos, ir kadangi komitetui būtina tęsti savo veiklą taip, kad galėtų visiškai išnaudoti
jam suteiktus įgaliojimus,
O. kadangi 2006 m. sausio 18 d. Parlamento sprendimo 3 dalyje numatyta, kad laikinasis komitetas pateikia
Parlamentui tarpinę ataskaitą su išsamiais pasiūlymais dėl jo tolesnio darbo organizavimo,
P. kadangi šioje rezoliucijoje „Europos šalys“ reiškia valstybes nares ir stojančiąsias šalis, šalis kandidates ir
asocijuotąsias šalis, kaip apibrėžta 2006 m. sausio 18 d. priimtuose laikinojo komiteto įgaliojimuose,
Q. kadangi ši rezoliucija apima trejopo pobūdžio tvarką, taikomą JAV:
—ypatingąjį perdavimą, kuomet asmenys perduodami tardyti kitai vyriausybei;
—slaptą kalinimą, kuomet asmenys perduodami įJAV kontroliuojamas vietas; ir
—kalinimas įgaliotoje šalyje, kuomet asmenys vykdant JAV užduotį perduodami kalinti trečiosioms
šalims; nors nėra jokio viešo pobūdžio dokumento, kuriame būtų nurodyta, kad kurioje nors
Europos valstybėje vykdant JAV užduotį laikomas koks nors asmuo, labai tikėtina, kad gabenami į
tokią įgaliotą šalį tokie asmenys galėjo vykti per Europos šalis.
Dėl laikinojo komiteto surinktos informacijos
1. pritaria Europos Tarybos Generalinio Sekretoriaus išvadoms, padarytoms atlikus tyrimą pagal EŽTK
52 straipsnį;
2. atsižvelgdamas į šias aplinkybes taip pat, atkreipia dėmesį į Europos komisijos už demokratiją pagrįsta
teise (Venecijos komisija) nuomonę Nr. 363/2005 (1), priimtą Europos Tarybos parlamentinės asamblėjos
metu, ir ypač į toliau pateikiamus aspektus:
—Europos Tarybos valstybei narei kyla atsakomybė pagal EŽTK, jei ji aktyviai ar pasyviai bendradarbiauja,
nurodydama asmenis slaptai įkalinti ar juos slaptai įkalindama,2006 12 13 C 303 E/836 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2006 m. liepos 6 d., ketvirtadienisLT
(1) http://www.venice.coe.int/docs/2006/CDL-AD%282006%29009-e.asp#_Toc130704767.
—Europos Tarybos valstybei narei atsakomybė kyla, kai jos atstovai (policija, saugumo pajė gos ir t. t.), veik-
dami ultra vires bendradarbiauja su užsienio pareigūnais ar netrukdo jiems sulaikyti ar slaptai įkalinti
atitinkamus asmenis;
3. apgailestauja, kad taisyklės, reguliuojančios slaptų tarnybų darbą kai kuriose Europos Sąjungos valsty-
bėse narėse, atrodo, yra nepakankamos, todėl būtina nustatyti geresnės kontrolės režimą, ypač kai tai susiję
su užsienio valstybių slaptųjų tarnybų veikla valstybės teritorijoje ir užsienio valstybių karinėse bazėse, ir
mano, kad būtina nustatyti bendradarbiavimo taisykles ES lygiu;
4. apgailestauja, kad Šiaurės Atlanto sutarties organizacija (NATO) iki šiol neleido laikinajam komitetui
susipažinti su visu NATO Tarybos 2001 m. spalio 4 d. sprendimu dėl Vašingtono sutarties 5 straipsnio
įgyvendinimo; primygtinai ragina NATO leisti susipažinti su visu sprendimo tekstu, kad būtų galima išsiaiš-
kinti šiuos klausimus;
5. supranta glaudaus ES valstybių narių ir sąjungininkų žvalgybos tarnybų bendradarbiavimo svarbą, tačiau
pabrėžia, kad šio bendradarbiavimo negalima painioti su Europos teritorijos ir oro erdvės suverenumo atsisa-
kymu, leidžiančiu užsienio tarnyboms nebaudžiamoms vykdyti slaptas operacijas, netaikant joms jokios poli-tinės ir teisminės kontrolės;
6. pažymi ES kovos su terorizmo koordinatoriaus G. De Vrieso ir vyriausiojo įgaliotinio bendrai užsienio
ir saugumo politikai J. Solanos pareiškimus, kad jiems abiem nėra žinoma apie kokius nors su CŽV bendra-
darbiaujančių valstybių narių padarytus nacionalinės, Europos ar tarptautinės teisės pažeidimus ir kad pagal
ES teisę jie neturi įgaliojimų reikalauti atitinkamos informacijos iš valstybių narių.
Dėl CŽV, kitų JAV agentūrų arba tarnybų ar kitų trečiųjų šalių saugumo tarnybų vykdomų nelegalių
suėmimų, išsiuntimų, areštų, pagrobimų, ypatingųjų perdavimų ir slapto kalinimo
7. yra susirūpinęs, kad pagal iki šiol gautą informaciją išvalstybių narių, Europos Tarybos ir laikinojo
komiteto veiklos, nuo 2001 m. rugsėjo 11 d., pradėjus būtiną kovą su terorizmu, buvo ne kartą šiurkščiai ir
neleistinai pažeistos pagrindinės žmogaus teisės, ypač susijusios su EŽTK, Jungtinių Tautų konvencija prieš
kankinimą, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija ir Tarptautiniu pilietinių ir politinių teisių paktu;
8. dėl laikinajam komitetui pateiktų įrodymų yra priverstas manyti, kad CŽV ar kitos JAV tarnybos kai
kuriais atvejais buvo neabejotinai atsakingos dėl įtariamų teroristų neteisėto pagrobimo ir įkalinimo valstybių
narių teritorijoje ir dėl ypatingųjų perdavimų, kurie tam tikrais atvejais buvo susiję su Europos Sąjungos
piliečiais; primena, kad šie veiksmai nedera su pripažintomis tarptautinės teisės normomis ir prieštarauja
pagrindiniams žmogaus teisių apsaugą reglamentuojantiems teisės aktams;
9. apgailestauja, kad laikinajam komitetui nebuvo suteikta galimybė susipažinti su JAV ir Europos šalių
susitarimais dėl tarpusavio supratimo;
10. smerkia ypatinguosius perdavimus, kuriais siekiama, kad įtariamieji ne stotų prieš teismą, bet būtų
perduoti trečiųjų valstybių vyriausybėms siekiant juos tardyti (kur jie gali būti kankinami) ar kalinti galbūt
Jungtinių Valstijų kontroliuojamuose vietose; mano, kad nepriimtini kai kurių vyriausybių veiksmai, kuriais
siekiama apriboti savo atsakomybę prašant tam tikrų šalių, kurių atžvilgiu esama rimto pagrindo manyti, esą
jos vykdo kankinimus, diplomatinių garantijų, kaip teigiama ir specialaus pranešėjo kankinimo prevencijos
klausimu Manfred Nowak parengtose išvadose; mano, kad ypatingaisiais perdavimais į šalis, kuriose paplitęs
kankinimas, pažeidžiamas negrąžinimo principas, išdėstytas JT konvencijos prieš kankinimą 3 straipsnyje;2006 12 13 C 303 E/837 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2006 m. liepos 6 d., ketvirtadienisLT
11. mano, kad diplomatinės garantijos, jei jomis prašoma leisti nukrypti nuo normų, yra tylus trečiosiose
šalyse vykstančių kankinimų pripažinimas ir todėl prieštarauja ES atsakomybei, nustatytai ES politikos dėl
kankinimo ir kitokio žiauraus, nežmoniško ar žeminančio elgesio arba baudimo, susijusios su trečiosiomis
šalimis, gairėse, kurias Taryba patvirtino 2001 m. balandžio 9 d.;
12. yra sukrėstas parodymų, kuriuos laikinajam komitetui davė Kanados pilietis Maher Arar, kuris, nors ir
nekaltas, buvo JAV pareigūnų suimtas, CŽV pervežtas pasinaudojant vienu Europos oro uostu ir dvylika
mėnesių kalintas Sirijoje, kur jis buvo kankinamas; taip pat pažymi JAV teisininko Johno Bellingerio pareiš-
kimą laikinojo komiteto delegacijos vizito įJAV metu, kad Araro byla buvo nagrinėjama pagal JAV imigra-
cijos ir muitinės įstatymus ir neturi nieko bendra su tariamais perdavimo atvejais;
13. yra labai susirūpinęs tuo, jog visi iki šiol laikinojo komiteto atlikti darbai lyg ir rodo, kad CŽV fiktyvios
bendrovės naudojosi Europos oro erdve ir oro uostais, siekdamos apeiti Čikagos konvencijoje nustatytus su
valstybiniais orlaiviais susijusius teisinius įsipareigojimus, taip sudarydamos sąlygas neteisėtai perduoti tero-
rizmu įtariamus asmenis CŽV ar JAV kariuomenės žinion arba kitoms šalims (pavyzdžiui, Egiptui, Jordanijai,
Sirijai ir Afganistanui), kuriose, kaip yra pripažinusi pati JAV vyriausybė, tardymo metu dažnai imasikankinimų (
1);
14. pažymi, kad kol kas laikinasis komitetas nerado jokių įkalčių arįrodymų, kad ES egzistavo slaptieji
kalėjimai; tačiau mano, kad ateinančiais mėnesiais laikinasis komitetas šiam klausimui skirs daugiau dėmesio;
15. džiaugiasi greita ir veiksminga JAV Kongreso reakcija priimant McCain pataisą, skirtą užtikrinti geresnę
įtariamų teroristų apsaugą nuo neteisėtų valstybės įstaigų veiksmų .
Apie galimybę, kad valstybės narės savo veikimu ar neveikimu prisidėjo prie sulaikymų, pagrobimų,
ypatingųjų perdavimų ir slaptųjų įkalinim ųvykdymo ar bendrininkavo tai vykdant
16. mano, kad remiantis liudininkų parodymais ir iki šiol surinktais dokumentais neįmanoma tvirtinti, jog
tam tikros Europos valstybių vyriausybės nežinojo apie veiklą, susijusią su ypatingaisiais perdavimais, kurie
vyko jų teritorijoje; konkrečiai mano, kad neįmanoma tvirtinti, jog šimtai skrydžių per keleto valstybių narių
oro erdvę ir panašus pervežimų į ir iš Europos oro uostų skaičius galėjo vykti be saugumo arba žvalgybos
tarnybų žinios ir be to, kad aukšti minėtųjų tarnybų pareigūnai būtų bent apklausti apie šiųskrydžių ryšįsu
ypatingojo perdavimo veikla; pažymi, kad šiąprielaidą patvirtina tai, jog aukšti JAV valdžios pareigūnai
visada tvirtino veikę nepažeisdami Europos valstybių suvereniteto;
17. mano, kad remiantis liudininkų parodymais ir iki šiol surinktais dokumentais neįmanoma tvirtinti, jog
operacija, per kurią CŽV agentai 2003 m. vasario 17 d. Milane pagrobė Egipto pilietį Abu Omar, po to
pervežė jį įAvianą, o vėliau —įRamšteiną, galėjo būti organizuota ir įvykdyta iš anksto apie ją nepranešus
Italijos valdžios institucijoms arba saugumo tarnyboms;
18. ragina Italijos vyriausybę, tariant, kad sąlygos, kurios paskatino ankstesnio sprendimo priėmimą,
daugiau nebetaikomos, siekti 22 CŽV agentų, kaltinamų Abu Omaro pagrobimu, ekstradicijos, stengiantis
padėti nagrinėti vykstančią bylą ir išsiaiškinti tiesą;2006 12 13 C 303 E/838 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2006 m. liepos 6 d., ketvirtadienisLT
(1)Žr. JAV Valstybės departamento pranešimus apie šalių praktiką žmogaus teisių srityje (2003).
19. smerkia tai, kad CŽV pagrobė Vokietijos pilietį Khaled el Masri, kuris vėliau buvo laikomas Afganistane
nuo 2004 m. sausio iki gegužės ir su juo buvo žeminamai ir nežmoniškai elgiamasi; atkreipia dėmesį į
įtarimą —kol kas dar nepaneigtą —kad Khaled el Masri prieš tai nuo 2003 m. gruodžio 31 d. iki 2004 m.
sausio 23 d. nelegaliai buvo laikomas Buvusiojoje Jugoslavijos Respublikoje Makedonijoje ir iš ten 2004 m.
sausio 23-24 d. perkeltas įAfganistaną; mano, kad priemonės, kurių, kaip teigiama, ėmėsi Buvusioji
Jugoslavijos Respublika Makedonija, yra nepakankamos;
20. džiaugiasi parlamentinio tyrimo Vokietijos Bundestage pradžia, ir laukia galutinių parlamentinio
tyrimo komiteto rezultatų;
21. pabrėžia, kad būtina vykdyti demokratiškesnę ir teisiniu požiūriu griežtesnę ES kovos su terorizmu
priemonių priežiūrą; mano, kad Tarybos darbo grupė kovos su terorizmu klausimais savo posėdžiuos turėtų
sistemingai spręsti žmogaus teisių apsaugos problemas bei kasmet skelbti pranešimą šia tema;
22. ragina būsimą Pagrindinių teisių agentūrą ypatingą dėmesį atkreipti įatvejus, susijusius su įtariamų
terorizmu asmenų išdavimu iš valstybių narių į trečiąsias šalis;
23. apgailestauja dėl to, kad Švedijos valstybė atsisakė vykdyti įstatymo priežiūros kontrolę Brömma oro
uoste 2001 m. gruodžio 18 d., kai vykdant vyriausybės sprendimą buvo deportuoti du Egipto piliečiai —
Mohammed Al Zary ir Ahmed Agiz, ir JAV slaptosioms tarnyboms buvo leista atlikti valstybės institucijų
funkcijas Švedijos teritorijoje, kas, vadovaujantis Švedijos parlamento vyriausiojo ombudsmeno nuomone,
nesuderinama su Švedijos teise;
24. apgailestauja, kad Švedijos valstybės 2001 m. gruodį įvykdytas Egipto piliečių Mohammed Al Zary ir
Ahmed Agiz perdavimas buvo paremtas tik diplomatiniu Egipto vyriausybės užtikrinimu, kuri nesuteikėefektyvios apsaugos nuo kankinimų;
25. ragina tęsti tyrimus siekiant išsiaiškinti, kokį vaidmenį atliko JAV kareiviai, priklausantys NATO vado-
vaujamoms Stabilizavimo pajėgoms (SFOR), pagrobiant ir perduodant įGvantanamo įlankos bazę šešis
Bosnijos piliečius ir (arba) iš Alžyro atvykusius gyventojus, kadangi tai prieštarauja laikinųjų Bosnijos ir
Hercegovinos žmogaus teisių rūmų sprendimui ir Bosnijos Aukščiausiojo teismo sprendimui paleisti įtaria-
muosius, kaip paliudijo Manfred Nowak, kuris tuo metu buvo Bosnijos ir Hercegovinos žmogaus teisių rūmų
narys; ragina išsamiau ištirti galimus Bosnijos vyriausybės veiksmus šiuo atveju; pabrėžia, kad reikia daugiau
informacijos apie galimą NATO ir Jungtinių Tautų tarptautinės policijos pajėg ų(IPTF) dalyvavimą šiuo atveju;
26. primygtinai reikalauja, kad būtų tęsiami tyrimai aiškinantis įtarimus dėl Kosove esančios slaptos kali-
nimo įstaigos, bei galimo taikdarių pajėgų Kosove (KFOR) dalyvavimo nelegaliai sulaikant įtariamuosius
terorizmu;
27. siūlo pakviesti NATO generalinį sekretori ų įlaikinojo komiteto klausymus, siekiant inter alia išsiaiškinti
galimą SFOR ir KFOR pajėgų dalyvavimą neteisėtai sulaikant, perduodant ir kalinant įtariamuosius
terorizmu;
28. primena valstybėms narėms, kad vadovaujantis Europos žmogaus teisių teismo praktika, valstybės
narės turi materialias ir procesines pozityvias pareigas žmogaus teisių srityje, ir iš jųreikalaujama imtis
teisinių priemonių užkirsti kelią žmogaus teisių pažeidinėjimams jų teritorijoje, bei privalo tirti įtarimus dėl
pažeidimų ir bausti už tai atsakingus asmenis, jeigu tokių pažeidimų buvo; taip pat pažymi, kad jei pažei-
džiama Europos žmogaus teisių konvencija, šioms valstybėms gali kilti atsakomybė dėl nesugebėjimo įvyk-
dyti šiuos aktyvius įsipareigojimus; pabrėžia, kad valstybės narės privalo vykdyti tyrimus siekdamos užtik-
rinti, kad jų teritorija arba oro erdvė nebuvo naudojama joms pačioms arba trečiosioms šalims vykdant
žmogaus teisių pažeidimus, tiesiogiai ar netiesiogiai neišvengiamai joms bendradarbiaujant, bei privalo imtis
visų įmanomų teisinių priemonių, kad užkirstų kelią tokių pažeidimų pasikartojimui.2006 12 13 C 303 E/839 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2006 m. liepos 6 d., ketvirtadienisLT
Dėl kankinimų
29. pabrėžia, kad kankinimų iržiauraus, nežmoniško arba žeminančio elgesio, kurių apibrėžimas pateiktas
Jungtinių Tautų konvencijos prieš kankinimą 1 straipsnyje, draudimas yra absoliutus ir be jokių išlygų, net
jei kalbama apie karo padėtį ar karo grėsmę, vidaus politikos nestabilumą ar bet kokią kitą nepaprastąją
padėtį; primena, kad kalinimo visiškai izoliuojant, pagrobimo ir ypatingojo perdavimo atvejais pažeidžiamos
pagrindinės teisės pagal tarptautinę teisę, ypač —pagal EŽTK 3 ir 5 straipsnius, kadangi šie veiksmai atitinka
kankinimą, nežmonišką arba žeminantį elgesį ;
30. primena, kad informacija arba prisipažinimai gauti kankinant, žiauriai, nežmoniškai arba žeminančiai
elgiantis jokiu būdu negali būti laikomi galiojančiais įrodymais, kaip nustatyta Jungtinių Tautų konvencijoje
prieš kankinimą, bei negali būti naudojami jokiu kitu būdu; pritaria paplitusiai skeptiškai nuomonei dėl
kankinimo metu gautų prisipažinimų patikimumo ir jų naudos saugantis terorizmo ir kovojant prieš jį, kaip
laikinojo komiteto posėdžiuose paliudijo buvęs Didžiosios Britanijos ambasadorius Uzbekistane Craig
Murray;
31. ragina valstybes nares, stojančiąsias šalis ir šalis kandidates griežtai laikytis Jungtinių Tautų konvencijos
prieš kankinimą 3 straipsnio, ypač negrąžinimo principo, pagal kurį „jokia valstybė, esanti konvencijos
šalimi, neišsiųs, negrąžins, neperduos pagal ekstradicijos sutartį asmens kitai valstybei, jei galima pagrįstai
tikėtis, kad tas asmuo gali būti kankinamas“; ragina Jungtines Amerikos Valstijas iš naujo apsvarstyti savo
negrąžinimo principo aiškinimą, atsižvelgiant įminėto 3 straipsnio nuostatas;
32. ragina valstybes nepasitikėti diplomatiniais patikinimais, kad asmenys nebus kankinami, kaip tai reko-
mendavo padaryti JT specialusis pranešėjas kankinimų klausimais Manfred Nowak;
33. ragina Tarybą patvirtinti bendrą poziciją dėl to, kad valstybės narės nesiimtų veiksmų , remdamosi
trečiųjų šalių diplomatiniais patikinimais, kai yra pagrįstos priežastys manyti, kad asmenims gresia kanki-
nimų arba netinkamo elgesio pavojus.
Dėl CŽV naudojimosi Europos Sąjungos oro erdve ir oro uostais
34. mano, kad Čikagos konvencija buvo pažeista daugelį kartų, vykdant skrydžius CŽV priklausančiais
arba išnuomotais lėktuvais ir panaudojant valstybių narių, stojančiųjų šalių iršalių kandidačių oro erdvę bei
jųoro uostus, nesilaikant pareigos gauti leidimą, kaip nustatyta šios konvencijos 3 straipsnyje dėl valstybių
skrydžių;
35. apgailestauja dėl to, kad nė viena valstybė narė, stojančioji šalis ar šalis kandidatė nesiėmė veiksmų,
siekdamos patikrinti, ar civiliniai lėktuvai nenaudojami tikslais, kurie yra nesuderinami su nustatytais tarptau-tiniais standartais žmogaus teisių srityje;
36. mano, kad nepakanka Europos Sąjungos teisės aktų dėl bendro Europos dangaus, valstybių narių oro
erdvės ir jų oro uostų naudojimo, valdymo ir kontrolės bei Europos oro krovinių vežėjų; pabrėžia, kad
būtina nustatyti naujas nacionalines, Europos ir tarptautines normas; ragina Komisiją nedelsiant imtis
veiksmų siekiant pagerinti reglamentavimą ir pateikti pasiūlymą dėl direktyvos, kuria būtų siekiama suderinti
valstybių narių teisės normas dėl nekomercinės civilinės aviacijos priežiūros;
37. ragina Komisiją pateikti valstybėms narėms rekomendacijas dėl to, kaip pagerinti ES oro uostais ir oro
erdve besinaudojančių privačiai užsakytų lėktuvų skrydžių stebėsenos standartus;
38. mano, kad būtina paviešinti tikrąjį 2003 m. sausio 22 d. Atėnuose parafuoto susitarimo dėl naujos
transatlantinės darbotvarkės, kuriame kalbama apie „intensyvesnį Europos tranzito infrastruktūros naudojimą
siekiant grąžinti nusikaltimus padariusius ar įnepageidaujamus užsieniečius“, turinį;
39. mano, kad būtina nustatyti, kaip JAV slaptosios tarnybos iš tikrųjų naudojosi oro erdve, civiliniais ir
kariniais oro uostais bei NATO ir JAV bazėmis;2006 12 13 C 303 E/840 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2006 m. liepos 6 d., ketvirtadienisLT
40. mano, kad būtina išsiaiškinti, kad esama kokių nors įrodymų, patvirtinančių, kad slapti kalėjimai veikė
kai kuriose Europos šalyse, kaip buvo tvirtinama keliuose žurnalistų ir autoritetingų NVO atliktuose
tyrimuose.
Dėl laikinojo komiteto siųstų oficialių delegacijų
41. mano, kad dvi įBuvusiąją Jugoslavijos Respubliką Makedoniją irįJungtines Amerikos Valstijas siųstos
oficialios delegacijos buvo esminis laikinojo komiteto darbui reikalingos informacijos šaltinis ir sudarė
sąlygas tiesiogiai įvertinti politinių institucijų pateiktą šių įvykių versiją ir pilietinės visuomenės požiūrį;
42. smerkia tai, kad Vokietijos pilietis Khalid El-Masri 2004 m. daugiau kaip keturis mėnesius buvo netei-
sėtai sulaikytas Afganistane; apgailestauja dėl to, kad Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijosvaldžios institucijos vengė patvirtinti, jog El-Masri buvo Skopjėje ir tikriausiai buvo laikomas ten tol, kol
CŽV agentai jį perdavė į Afganistaną;
43. apgailestauja dėl to, kad JAV valdžia itin ribotai interpretuoja Jungtinių Tautų Konvenciją prieš kanki-
nimą, ypač nuostatas dėl bet kokių perdavimų, dėl kurių kaliniai gali patirti kankinimą, žiaurų, nežmonišką
aržeminantį, elgesį , draudimo.
Dėl būsimų laikinojo komiteto darbų
44. konstatuoja, kad laikinajam komitetui būtina tęsti darbus ir išsamiau įvertinti aptariamus įvykius,
siekiant patikrinti, ar viena, ar kelios valstybės narės pažeidė Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnį; taip pat
pabrėžia, kad tyrimą galima išplėsti ir susieti su tokiais įvykiais bei šalimis, kurie nebuvo aiškiai paminėti
šioje rezoliucijoje;
45. todėl nusprendžia, kad laikinasis komitetas tęs savo darbus iki dvylikos mėnesių laikotarpio pabaigos,
kaip nustatyta jo įgaliojimuose, napanaikindamas galimybės taikyti Darbo tvarkos taisyklių 175 straipsnio
nuostatų, kuriomis numatoma galimybė pratęsti terminą;
46. mano, kad parengiamieji Europos Sąjungos ir Europos Tarybos teisėkūros darbai turi būti pradėti kuo
greičiau, siekiant užtikrinti tinkamą teisinę apsaugą tųasmenų, kurie yra valstybių narių jurisdikcijoje, ir
siekiant užtikrinti veiksmingą žvalgybos tarnybų veiklos parlamentinę kontrolę nacionaliniu ir europiniu
lygiais; atsižvelgdamas į šįtikslą mano, kad būtina įsteigti Europos Sąjungos pagrindinių žmogaus teisių
agentūrą ir kad ji pradėtų vykdyti savo veiklą;
47. apgailestauja dėl akivaizdžių Amerikos ir Europos teisinių modelių skirtumų dėl klausimų, priklau-
sančių laikinojo komiteto kompetencijai; tačiau pripažįsta, kad tarptautinis terorizmas yra viena pagrindinių
grėsmių ES ir visos tarptautinės visuomenės saugumui bei stabilumui ir kad šiągrėsmę galima įveikti tik
teisėtomis priemonėmis glaudžiai bendradarbiaujant su JAV; pabrėžia būtinybę pagal tarptautinę teisę aiškiai
uždrausti nepaprastuosius perdavimus ir būtinybę Europos institucijoms priimti bendrąją poziciją šiuo klau-
simu bei spręsti šiąproblemą su suinteresuotomis trečiosiomis šalimis;
48. mano, kad laikinasis komitetas savo veiklos pabaigoje turėtų pasiūlyti priimti tam tikrus principus,
ypač:
—dėl būtinybės nustatyti vidinę ES stebėsenos tvarką siekiant užtikrinti, kad valstybės narės laikytųsi savo
žmogaus teisių įsipareigojimų;
—dėl naujų taisyklių, susijusių sužvalgybų tarnybų pasikeitimu informacija;
—dėl susitarimų kovos su terorizmu klausimais su trečiosiomis valstybėmis ir tarptautinėmis
organizacijomis;2006 12 13 C 303 E/841 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2006 m. liepos 6 d., ketvirtadienisLT
—dėl Europos kaimynyst ės politikos srityje su trečiosiomis šalimis sudaromų susitarimų, kurių svarbiausias
pagrindžiamasis principas turėtų būti pagarba žmogaus teisėms;
49. prašo savo Biuro imtis reikiamų priemonių, kad laikinajam komitetui, atsižvelgiant įypatingą jam
suteiktų įgaliojimų pobūdį, būtų leista visiškai įgyvendinti jam skirtus įgaliojimus ir iki veiklos pabaigos
atitinkamais atvejais nukrypti nuo Parlamento Darbo tvarkos taisyklių nuostatų, ypač susijusių su:
—įlaikinojo komiteto posėdžius pakviestų specialistų skaičiumi ir jų galimybe gauti patirtų išlaidų
apmokėjimą;
—vizitų ir juose dalyvauti įgaliotų Parlamento narių skaičiumi, vykdant oficialias laikinojo komiteto
delegacijas,
—laikinojo komiteto vykdomų posėdžių stenogramų rengimu bei jų vertimu įsusijusių su tyrimais ES vals-
tybių kalbas;
50. palankiai vertina Europos Tarybos, ypač jos Teisės reikalų iržmogaus teisių komiteto pranešėjo, veiklą
bei Europos Tarybos ir laikinojo komiteto bendradarbiavimą;
51. ragina Tarybą ir visas jo nares, ypač pirmininkaujančią valstybę narę, visiškai ir besąlygiškai paremti
laikinojo komiteto darbą remiantis glaudaus bendradarbiavimo principu kaip apibrėžta Sutartyse ir Europos
Bendrij ųTeisingumo Teismo sprendimuose;
52. ragina valstybes nares laikytis ryžtingesnės pozicijos dėl Gvantanamo įlankos kalinimo centro užda-
rymo ir imtis aktyvaus vaidmens ieškant sulaikytųjų, prieš kuriuos nebus pradėtas teismo procesas ir kurie
negali grįžti įsavo kilmės šalįaršalį, kurioje gyveno, kadangi jie neteko pilietybės, arba kuriems susiduria su
kankinimais ar kitokiu žiauriu, nežmonišku ar žeminančiu elgesiu, problemos sprendimo;
53. primygtinai ragina valstybes nares suteikti visą būtiną paramą ir pagalbą, ypač teisinę pagalbą, visiems
Europos piliečiams ir ES gyvenusiems asmenims, kurie šiuo metu laikomi Gvantaname;
54. skatina Europos Tarybos Kankinimo prevencijos komitetą (CPT) siekti, kad būtų užtikrinta, jog kiek-
viena Europos Tarybos valstybė narė laikytųsi pareigos (1) informuoti CPT apie bet kokias kalinimo įstaigas
jųteritorijoje ir suteikti galimybę apsilankyti šiose įstaigose;
55. ragina Komisiją remti tolimesnius laikinojo komiteto veiksmus, kurių jis manys esant būtina imtis;
56. primena, kad ypač svarbu glaudžiai bendradarbiauti su valstybių narių, stojančių šalių, šalių kandidačių,
asocijuotų šalių parlamentais, ypač su tais, kurie ėmėsi veiksmų tais pačiais klausimais;
*
* *
57. paveda Pirmininkui perduoti šiąrezoliucij ąTarybai, Komisijai, valstybių narių, stojančių šalių, šalių
kandidačių ir asocijuotų šalių vyriausybėms ir parlamentams, Europos Tarybai, Jungtinių Amerikos Valstijų
Vyriausybei ir abiems Kongreso Rūmams.
(1) Europos konvencija prieš kankinimą ir nežmonišką aržeminantį elgesį ir baudimą. CPT/Inf/C (2002) 1 [EN] (1 dalis)
—Strasbūras, 26.XI.1987, 8 straipsnis.2006 12 13 C 303 E/842 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2006 m. liepos 6 d., ketvirtadienisLT