LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 100/114

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl pasiūlymo priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl tam tikrų viešojo gynybos ir saugumo srities darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo

COM(2007) 766 galutinis – 2007/0280 (COD)

2009/C 100/18

Europos Sąjungos Taryba, vadovaudamasi Europos bendrijos steigimo sutarties 47 straipsnio 2 dalimi ir 55 ir 95 straipsniais, 2008 m. sausio 24 d. nusprendė pasikonsultuoti su Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu dėl

Pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl tam tikrų viešojo gynybos ir saugumo srities darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo

Bendrosios rinkos, gamybos ir vartojimo skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2008 m. spalio 1 d. priėmė savo nuomonę. Pranešėjas Marius Eugen Opran.

448-oje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2008 m. spalio 21, 22 ir 23 d. (2008 m. spalio 23 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 46 nariams balsavus už, 5 – prieš ir 2 susilaikius.

1. Išvados

1.1. Platus socialinių partnerių dialogas

1.1.1. Komitetas labai džiaugiasi, kad rengiant pasiūlymą dėl šios direktyvos aktyviai dalyvavo ekspertai iš valstybių narių ir gynybos pramonės atstovai, įskaitant suinteresuotus subjektus ir, pirmą kartą, socialinių partnerių vadovus, taip pat, kad jie glaudžiai bendradarbiavo rengiant 2007 m. gruodžio 5 d. Komisijos priimtą dokumentą. Daugiašalėse ir dvišalėse konsultacijose su Europos Sąjungos organizuotos pilietinės visuomenės atstovais buvo aptarti visi viešųjų pirkimų gynybos srityje aspektai (paklausa, pasiūla, reguliavimo pagrindas ir prekės).

1.2. Ribotas 296 straipsnio taikymas

1.2.1. Komitetas yra tvirtai įsitikinęs (1), kad Komisijos sprendimu visiškai atsižvelgiama į valstybių narių išimtines teises gynybos srityje ir novatorišku būdu užtikrinama, kad, viena vertus, būtų laikomasi Sutarties 296 straipsnio (gynybos sritis) ir dabartinės Viešųjų pirkimų direktyvos 14 straipsnio (saugumo sritis) valstybėms narėms suteikiant teisę, jei būtina, šiose srityse taikyti išimtis ginant gyvybinius savo saugumo interesus ir, kita vertus, atsižvelgiama į Teisingumo Teismo teisminę praktiką ir aiškų jo reikalavimą pirkimams gynybos srityje Bendrijos taisyklių netaikyti tik išimtiniais atvejais (2).

1.2.2. Siūloma direktyva dėl viešųjų pirkimų gynybos srityje siekiama, kad atvejų, kai valstybės narės remiasi 296 straipsniu, būtų mažiau, nes manoma, kad galiojančios Europos Bendrijos viešųjų pirkimų taisyklės nėra pritaikytos ginklų, amunicijos ir karinės paskirties medžiagų specifikai.

1.2.3. 296 straipsnis galios ir toliau, taigi, valstybės narės ir toliau turės galimybę juo pasinaudoti, jeigu bus manoma, kad sutartys yra tiek strategiškai svarbios (slaptos), kad net naujosios direktyvos nuostatų nepakanka valstybių narių saugumo interesams apginti. Todėl naujoji direktyva ir 296 straipsnis yra glaudžiai susiję.

1.2.4. Kad ES pirminės teisės aktai (Sutartis) ir antrinės teisės aktai (direktyva) nuosekliai derėtų tarpusavyje, jų taikymo sritis turėtų būti vienoda. Kitu atveju atsirastų teisinis neapibrėžtumas.

1.3. Dabartinę painiavą, kuri atsirado todėl, kad vienu metu galioja du karinės įrangos sąrašai ir valstybių narių perkančiosios organizacijos ir pramonės atstovai gali savo nuožiūra pasirinkti, kurį iš tų sąrašų naudoti, reikėtų kuo greičiau pašalinti sudarant bendrą sąrašą, taikomą visoms pirkimų ir prekybos procedūroms. Geriausia būtų priimti ir naudoti bendrą karinės įrangos sąrašą visais abiejų naujųjų Komisijos pasiūlytų direktyvų taikymo atvejais. Šiuo metu turime dvi pagrindines galimybes:

1.3.1. pirmoji galimybė: šiai veiklai, pirmiausia tęstinumo sumetimais, toliau naudoti 1958 m. karinės įrangos sąrašą, su kuriuo yra gerai susipažinę ir lengvai naudojasi ankstesnės patirties turintys vartotojai. Tačiau taip pat gerai žinoma, kad dabartinė šio sąrašo versija yra pernelyg bendro pobūdžio ir per plati, be to – nė karto neatnaujinta per 50 metų nuo to sąrašo patvirtinimo. Šiame sąraše taip pat nėra naujų technologijų, kurias reikėtų taikyti reaguojant į labai tikrovišką ir komplikuotą grėsmę;

1.3.2. antroji galimybė: imti naudoti Europos Sąjungos bendrąjį karinės įrangos sąrašą, kurį 2007 m. kovo 19 d. patvirtino ir 2008 m. kovo 10 d. atnaujino Taryba. Šiame sąraše turi būti įranga, kuri nurodyta Europos Sąjungos elgesio kodekse ginklų eksporto srityje, Tarybos priimtame 2000 m. liepos 7 d.; tas kodeksas taip pat bus taikomas su naująja Direktyva dėl su gynyba susijusių produktų siuntimo Bendrijoje.

1.4. 296 straipsnis vis dar galios ypatingais atvejais (3)

1.4.1. Komitetas nėra įsitikinęs, ar tinkamai pasielgė Komisija, naujojoje direktyvoje nepakartojusi dabartinės Viešųjų pirkimų direktyvos 18/2004 14 straipsnio (dėl slaptų sutarčių), o vietoje to tiesiogiai nurodžiusi atitinkamus Sutarties straipsnius dėl viešojo saugumo (pirmiausia 30 ir 296 straipsnius). Taip perkančiosioms organizacijoms gali būti nebeaišku, kas tinkama, o kas – ne.

1.4.2. Kadangi daugelyje strateginės gynybos ir saugumo įrangos viešųjų pirkimų sutarčių yra bent šiek tiek slaptos arba konfidencialios informacijos, Komisija į naująją direktyvą nusprendė įtraukti konkrečias nuostatas dėl informacijos apsaugos. Aiškiai išskyrus visas „slaptas sutartis“ ir visas sutartis su „specialiomis saugumo priemonėmis“, bet jų neapibrėžus, gali pastebimai susiaurėti naujosios direktyvos taikymo sritis. Gali atsitikti taip, kad susiaurėjus taikymo sričiai iš esmės pasikeistų pasiūlymo pobūdis.

1.4.3. Viena, Komitetas pritaria Komisijos siūlomam šio svarbaus klausimo sprendimui dviem etapais:

— slaptos sutartys neturėtų savaime būti pašalintos iš naujosios direktyvos taikymo srities, bet

— joms valstybės narės, jeigu būtina, galėtų taikyti išimtis,

ir mano, kad Komisijos siūloma tvarka nėra neracionalus sprendimas visiems suinteresuotiems subjektams, tačiau, kita, taip pat rekomenduoja įtraukti atitinkamas Viešųjų pirkimų direktyvos 14 straipsnio dalis į Viešųjų pirkimų gynybos ir saugumo srityje direktyvą. Tai, Komiteto, nuomone, būtų tinkamas sprendimas.

1.5. Viešųjų pirkimų sutarčių sudarymo teisinis pagrindas

1.5.1. Komiteto vertinimu, naujoji direktyva gerai pritaikyta viešųjų pirkimų (darbo, prekių ir paslaugų) gynybos ir saugumo srityje (4) sutarčių sudarymo ypatumams, nes:

1.5.1.1. su ginklais, amunicija ir karinės paskirties medžiagomis susijusios viešųjų pirkimų sutartys nepatenka į Pasaulio prekybos organizacijoje (PPO) sudarytos Sutarties dėl viešųjų pirkimų taikymo sritį;

1.5.1.2. kiekvienoje valstybėje narėje yra vienas užsakovas. Tai – Vyriausybė (5);

1.5.1.3. reikalaujama užtikrinti ilgalaikį prekių tiekimą (6);

1.5.1.4. reikia užtikrinti, kad pirkimo procese valstybės narės turėtų daug laisvės.

1.5.2. Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros klausimu Komitetas pritardamas sutinka, kad rinkos mechanizmus ir viešuosius konkursus ne visada realu įgyvendinti praktiškai, nes valstybės narės pačios vykdo dalį šios veiklos ir, siekdamos sukurti ginkluotosioms pajėgoms reikalingas sistemas, dažnai užmezga ilgalaikius santykius su mokslinių tyrimų ir technologijų organizacijomis ir pramone.

— Šie santykiai gali vystytis laipsniško kilimo ar kitokiu principu siekiant užtikrinti sistemų kūrimo proceso tęstinumą ir augimą.

— Komitetas nėra įsitikinęs, ar dabartiniame direktyvos projekto tekste pakankamai atsižvelgiama į šią padėtį, ir baiminasi, kad dirbtinai atskirus mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros ir gamybos procesus gali nukentėti valstybės narės ir pramonė.

1.6. Pirkti tik Europoje pagamintas prekes – atskirų valstybių narių apsisprendimas

1.6.1. Dėl pasiūlymo vengti pirkti tik Europoje pagamintas prekes (teikti joms pirmenybę) arba nesilaikyti abipusiškumo išlygos Komitetas mano, kad, atsižvelgiant į toliau pateikiamus aspektus, Komisijos pasiūlymas yra priimtinas valstybėms narėms, nes:

1.6.1.1. direktyva nustatys gynybos įrangos pirkimo taisykles, tačiau joje nebus nurodyta, kurią įrangą reikėtų pirkti. Šį sprendimą turės priimti pirkėjai, t. y. valstybės narės;

1.6.1.2. taigi valstybės narės pačios spręs, ar įsileisti į konkursą tiekėjus iš ES nepriklausančių šalių pagal Sutarties dėl viešųjų pirkimų nuostatas;

1.6.1.3. perkančiosios organizacijos ir toliau galės konkursus skelbti išimtinai ES bendrovėms arba į konkursą įsileisti įmones iš ES nepriklausančių šalių.

1.6.2. Apibendrinant, Komitetas mano, kad nurodymas teikti pirmenybę Europoje pagamintoms prekėms nėra tolygus protekcionizmui. Greičiau tai – būtinas žingsnis užtikrinant tarptautinio bendradarbiavimo gynybos pramonės ir technologijų srityje pusiausvyrą, pirmiausia, JAV atžvilgiu.

1.7. Prekyba su ES nepriklausančiomis šalimis

1.7.1. Dėl prekybos gynybos prekėmis su trečiosiomis šalimis Komitetas mano, kad naujoji direktyva nepakeis dabartinės padėties ir bus teisingas sprendimas.

1.7.2. Šiam sektoriui ir toliau bus taikomos PPO taisyklės, pirmiausia Sutartis dėl viešųjų pirkimų.

1.8. Europos gynybos įrangos rinkos kūrimas

1.8.1. Komitetas mano, kad naujoji direktyva – svarbus žingsnis kuriant paklausią Europos gynybos įrangos rinką, nes:

1.8.1.1. atvėrus vidaus rinką gynybos prekėms, padidėtų Europos gynybos įrangos rinkos konkurencingumas;

1.8.1.2. Komitetas mano, kad norint sėkmingai sukurti Europos gynybos įrangos rinką tiesiog būtina nustatyti visoje ES taikomas skaidraus ir konkurencingo pirkimo taisykles. Jas nustačius, valstybės narės galėtų atverti savo gynybos rinkas viena kitai. Tai būtų naudinga visiems: ginkluotosioms pajėgoms, mokesčių mokėtojams ir pramonei.

1.9. Kompensuojamųjų sandorių politika (7)

1.9.1. Komisija nepateikė konkrečių ir tiesioginių pasiūlymų, susijusių su kompensuojamaisiais sandoriais, nes ji mano, jog ši politika būtų neprasminga ir trikdytų rinkos mechanizmus. Tačiau Komisija pripažįsta, kad šiuo klausimu yra įvairių nuomonių.

1.9.2. Iš tiesų, valstybės narės ir pramonė turi įvairios su šia priemone susijusios patirties ir ją vertina nevienodai. Pastaruoju metu Europos gynybos agentūra (EGA) svarsto, kaip šią priemonę, tol kol ji naudojama, būtų galima naudingai pasitelkti vystant Europos gynybos pramoninę ir technologinę bazę, ir kartu pripažįsta, kad jei Europos gynybos įrangos rinka veiks gerai, ši priemonė nebebus reikalinga.

2. Pasiūlymai

2.1. Komitetas primygtinai rekomenduoja visų ES iniciatyvų gynybos ir saugumo srityse imtis aukščiausiu politiniu lygmeniu: sprendimus turėtų priimti Europos Vadovų Taryba, vyriausiasis įgaliotinis bendrai užsienio ir saugumo politikai ir EGA valdančioji taryba (ministrų lygmeniu).

2.2. Komitetas mano, kad teikdamos paramą Europos institucijos pirmiausia turėtų siekti šių svarbiausių gynybos pramonės tikslų:

2.2.1. siekti, kad Europos gynybos pramoninė ir technologinė bazė duotų gerų rezultatų ir būtų konkurencinga pasaulyje užtikrinant, kad labai anksti būtų galima nustatyti tikruosius pramonės ir karinius tikslus, kurie nepaprastai svarbūs ir didelėms bendrovėms, ir mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ);

2.2.2. tarptautiniu lygmeniu informuoti apie pagrindines šio svarbaus pramonės sektoriaus programas;

2.2.3. skatinti dabartines ir ateities investicijas į novatoriškų technologijų vystymą;

2.2.4. ES lygmeniu užtikrinti darbo vietas gynybos pramonėje, nes siekiant tvaraus ekonominio sektoriaus augimo ir moderniausių technologijų vystymo ir diegimo labai svarbu išlaikyti žmogiškuosius išteklius, t. y. profesionalius kvalifikuotus sektoriaus darbuotojus;

2.2.5. skatinti sektoriaus vystymąsi sudarant vienodas sąlygas visiems dalyviams, taip pat ir mažinant valstybių kišimąsi į įmonių veiklą;

2.2.6. skatinti EGA iniciatyvas, nes ji privalo būti pajėgi veikti kaip vienos ar keleto valstybių narių įgyvendinamų iniciatyvų katalizatorius. EGA gali užtikrinti, kad įvairiose programose, pavyzdžiui, būsimoje Europos sunkiojo transporto sraigtasparnių, nepilotuojamų orlaivių, skaitmeninės taktinės radijo sistemos ir kt. programose, dalyvautų daugiau valstybių narių.

2.3. Komitetas rekomenduoja Europos Vadovų Tarybai, vyriausiajam įgaliotiniui bendrai užsienio ir saugumo politikai ir EGA valdančiajai tarybai įvertinti, pasirinkti ir viešai paskelbti galutinį sprendimą dėl gynybos įrangos ir prekių sąrašo, kurį turėtų naudoti visi Europos gynybos įrangos rinkos ir Europos gynybos pramoninės ir technologinės bazės dalyviai. Šiuo atveju galima rinktis kurią nors iš šių galimybių:

2.3.1. toliau naudoti 1958 m. sąrašą, pirmiausia stengiantis užtikrinti tęstinumą, net jeigu šis sąrašas yra pernelyg bendro pobūdžio ir per platus, be to – nė karto neatnaujintas per 50 metų nuo jo patvirtinimo;

2.3.2. pakeisti dabartinį senąjį sąrašą Europos Sąjungos bendruoju karinės įrangos sąrašu, kurį Taryba priėmė 2007 m. kovo 19 d. ir atnaujino 2008 m. kovo 10 d., įtraukiant į jį įrangą, kuriai taikomas Europos Sąjungos elgesio kodeksas ginklų eksporto srityje, kurį Taryba priėmė 2000 m. liepos 7 d. Tą sąrašą būtų galima pavadinti ES bendruoju karinės įrangos sąrašu. Tas pats ES kodeksas jau buvo pritaikytas naudoti su naująja direktyva dėl su gynyba susijusių produktų siuntimo Bendrijoje.

2.3.2.1. Komitetas mano, kad galimas sprendimas būtų sujungti atnaujintą 1958 m. sąrašą nurodant įrangą ir technologijas, kurioms būtų taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos, ir Europos Sąjungos bendrąjį karinės įrangos sąrašą, apibrėžtą Europos Sąjungos elgesio kodekse ginklų eksporto srityje.

2.3.3. Komitetas mano, kad EGA turėtų būti svarbi sektoriaus varomoji jėga ir forumas, kuriame galėtų vykti vyriausybių diskusijos dėl gynybos pramonės ateities, gynybai skirtų mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros ir Europos gynybos pramoninės ir technologinės bazės plėtros.

2.3.4. Tuo pat metu Komitetas pripažįsta Europos Komisijos kompetenciją ir jos svarbų vaidmenį, atliekamą viešųjų pirkimų srityje ir sudarant ir stiprinant Europos gynybos pramoninę ir technologinę bazę, ir mano, kad Europos Komisijos patirtis bus naudinga jai siekiant restruktūrizuoti ir vystyti valstybių narių gynybos pramonę.

2.3.5. Komitetas pripažįsta, jog kuriant Europos gynybos įrangos politiką svarbu atsižvelgti į pačios gynybos pramonės interesus ir pasiūlymus. Vis dėlto Komitetas mano, kad EGA veikla žymiai pagerėtų, jeigu EGA direktoratų darbe imtų oficialiai ir aktyviau dalyvauti gynybos pramonės atstovai ir nevyriausybiniai profesionalūs ekspertai. Tie atstovai ir ekspertai (organizuotos pilietinės visuomenės nariai) turėtų dalyvauti EGA priežiūros valdybos veikloje laikantis kol kas dar neparengtų nuostatų dėl jų statuso, teisės kalbėti, balsuoti ir pan.

2.3.6. Dėl Europos Sąjungos elgesio kodekso ginklų eksporto srityje taikymo Komitetas sutinka, kad visos ES valstybės narės ir Europos valstybės, kurios yra NATO narės, turi turėti galimybę dalyvauti bendradarbiavimo programose tiek, kiek joms tai leidžia jų finansinės galimybės ir pramoniniai ir technologiniai pajėgumai. Taip pat reikia pakankamai atsižvelgti į mažų ir vidutinio dydžio valstybių interesus.

2.4. Komitetas mano, kad, norint atlikti statistinį vertinimą ir teisingą palyginamąją analizę, Komisija turėtų periodiškai pateikti pažangos ataskaitą, kurioje būtų įvertinta direktyvos įgyvendinimo pažanga atskirose valstybėse ir Bendrijos lygmeniu.

2.5. Komitetas mano, kad siūlomą direktyvą reikėtų taikyti visoje Europos ekonominėje erdvėje.

3. Bendroji informacija

3.1. Dabartinė padėtis

3.1.1. Daug valstybių narių iki šiol plačiai taikė EB sutarties 296 straipsnį (8) ir Viešųjų pirkimų direktyvos (2004/18) 14 straipsnį beveik automatiškai pritaikydamos EB taisyklių išimtį karinės ir saugumo įrangos pirkimams. Kitaip tariant, „tai, kas turėtų būti išimtis, iš tiesų dažnai buvo taisyklė“.

3.1.2. Viešųjų pirkimų srityje trūksta europinių teisės aktų, kurie tikrai tiktų strateginėms viešųjų pirkimų sutartims gynybos ir saugumo srityje sudaryti.

3.1.3. Kadangi naudojami nesuderinti standartai, sunku bendradarbiauti įgyvendinant mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros, pirkimų ir gamybos programas.

3.1.4. Paklausos požiūriu pirkėjams 27 valstybėse labai sudėtinga suderinti savo karinius poreikius ir sutelkti savo perkamąją galią bendriems pirkimų projektams.

3.1.5. Kadangi ES lygmeniu visų aptariamų sričių (eksporto, siuntimo, pirkimų ir pan.) reglamentavimo sistemą sudaro 27 skirtingi nacionalinių taisyklių ir procedūrų rinkiniai, labai sunku konkuruoti ir bendradarbiauti ir atsiranda daug papildomų išlaidų (9).

3.1.6. Europos gynybos įrangos rinkos kūrimas yra svarbiausias Europos saugumo ir gynybos politikos tikslus palaikantis veiksnys.

3.2. Gynybos ir saugumo konvergencija

3.2.1. Komitetas palankiai vertina Komisijos iniciatyvą į naujosios direktyvos taikymo sritį įtraukti strateginį nekarinių saugumo reikmėms skirtų prekių pirkimą, kadangi:

3.2.1.1. šiandienos strateginėje aplinkoje iškylanti grėsmė įgauna tarptautinį ir asimetrinį pobūdį (10); vis labiau nyksta karinio saugumo ir civilinės saugos, išorės ir vidaus saugumo sričių ribos, todėl reikia bendrų priemonių;

3.2.1.2. ginkluotosios ir saugumo pajėgos dažnai glaudžiai bendradarbiauja ir naudoja panašią vienodų technologijų pagrindu sukurtą ir tų pačių įmonių pagamintą įrangą;

3.2.1.3. nekarinės paskirties pirkimai tam tikrose srityse, pavyzdžiui, kovos su terorizmu srityje, gali būti ne mažesnės strateginės svarbos kaip ir karinės paskirties pirkimai, todėl jiems reikėtų taikyti tokius pačius ar net griežtesnius saugumo reikalavimus;

3.2.1.4. tais atvejais, kai pirkimui saugumo ir gynybos srityje naudojamos vienodos specifikacijos, logiškiausia taikyti vienodas pirkimo taisykles;

3.2.2. Komitetas taip pat mano, kad geriausia būtų visoms už gynybą, nacionalinį saugumą ir žvalgybą atsakingoms Europos institucijoms taikyti vienodas sąlygas.

3.3. Novatoriškų sprendimų įgyvendinimas

3.3.1. Siekiant patenkinti išskirtinius sektoriaus poreikius, naujojoje direktyvoje siūlomos trys konkurencingos procedūros ir pragmatiški sprendimai:

— derybų procedūrą iš anksto skelbiant apie pirkimą (11) leidžiama taikyti nepateikiant specialaus pagrindimo,

— taip pat galima taikyti riboto konkurso procedūrą (12) ir konkurencinį dialogą (13),

— tačiau atvirasis konkursas, kurį organizuojant specifikacijas reikia pateikti visiems pageidaujantiems ekonominės veiklos vykdytojams, laikomas netinkamu konfidencialumo ir informacijos apsaugos reikalavimų, keliamų tokio pobūdžio pirkimams, požiūriu.

3.3.1.1. Į procedūras įtrauktos konkrečios nuostatos dėl informacijos apsaugos (14) siekiant užtikrinti, kad strateginės svarbos informacija būtų neprieinama asmenims, kuriems nesuteiktas atitinkamas leidimas.

3.3.1.2. Konkurse taikant specialias sąlygas dėl tiekimo patikimumo bus užtikrinta, kad ginkluotosios pajėgos bus aprūpintos laiku, ypač kilus krizei ar ginkluotam konfliktui:

a) procedūra nustatoma bendra tinkamų garantijų sistema, kuri paremta aiškiu lyginamosios analizės metodu;

b) Komitetas palankiai vertina Komisijos sprendimą, kad naujoji direktyva būtų taikoma sudarant tik tas saugumo ir gynybos srities pirkimų sutartis, kurioms negalima taikyti dabartinės Viešųjų pirkimų direktyvos;

c) šios sutartys susijusios su karinių prekių (ginklų, amunicijos ir karinės paskirties įrangos) ir saugumo įrangos, kuri yra strateginė ir savo pobūdžiu panaši į gynybos įrangą, pirkimais;

d) nestrateginės ir nekarinės įrangos pirkimams ir toliau taikoma dabartinė Viešųjų pirkimų direktyva (2004/18), net jei juos vykdo gynybos ir saugumo srities perkančiosios organizacijos.

3.4. Direktyvos projekto teisinis pagrindas:

3.4.1. papildymo principas: poreikis nutraukti pažeidinėjimo praktiką, kuri atsiranda dėl to, kad trūksta galiojančių Bendrijos nuostatų dėl viešųjų pirkimų tvarkos derinimo;

3.4.2. proporcingumo principas: tol, kol bus taikomos visos direktyvos nuostatos, perkėlus jas į nacionalinę teisę kiekviena valstybė narė galės atsižvelgti į strateginių pirkimų, kuriuos jos atlieka gynybos ir saugumo srityje, ypatumus ir savybes.

3.5. Priemonių pasirinkimas

3.5.1. Perkeldamos šią direktyvą į nacionalinę teisę valstybės narės, jei jos to pageidaus, gali parengti teisės aktus, kurie būtų taikomi visiems jų viešiesiems pirkimams, taip pat ir strateginės svarbos pirkimo sutartims gynybos ir saugumo srityse.

3.5.2. Taikant naująją priemonę turėtų atsirasti galimybė užtikrinti didelį lankstumą, pakankamą skaidrumą ir sudaryti geresnes sąlygas patekti į rinką tiekėjams iš kitų valstybių, ypač MVĮ.

3.5.3. Kad direktyva būtų visapusiškai veiksminga, ją reikia paremti standartizavimu ir taikyti tinkamą prekių judėjimo ES viduje režimą.

3.6. MVĮ ir Europos gynybos pramonė

3.6.1. Dėl Europos Sąjungos elgesio kodekso ginklų eksporto srityje praktinio įgyvendinimo Komitetas pabrėžia, jog svarbų vaidmenį atlieka mažieji ir vidutiniai gynybos įrangos ir technologijų tiekėjai, prisidedantys prie mokslinių tyrimų ir užtikrinantys darbo vietas vystant nacionalinius ir Europos karinius pajėgumus.

3.7. Baigiamasis klausimas

3.7.1. Kaip visada vykdant reformas gali atsitikti taip, kad visi iš esmės sutiks, jog „kažką“ daryti reikia, tačiau niekas nesiims praktinių sektoriaus pažangą skatinančių priemonių arba nepasirašys jokių dokumentų ar susitarimų.

3.7.2. Svarbiausias klausimas: kiek dar gyvuos Europos gynybos pramoninė ir technologinė bazė, jeigu Europa ir toliau atidėlios reformas, kurios yra neišvengiamai reikalingos?

Briuselis, 2008 m. spalio 23 d. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Mario SEPI

(1) Nuomonėje Komitetas išdėsto savo poziciją ir pastebi, kad: 1) šalys, kurios sudaro Europos gynybinių, ekonominių, pramoninių ir technologinių pajėgumų branduolį, norėtų išsaugoti valstybėms narėms nukrypti leidžiančią nuostatą pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 296 straipsnį; 2) Sutarties 296 straipsnio taikymą riboja Europos Teisingumo Teismo teisminė praktika.

(2) Gynybos ir saugumo srityse sudaromos viešųjų pirkimų sutartys šiuo metu priklauso Direktyvos 2004/18/EB taikymo sričiai, išskyrus Sutarties 30, 45, 46, 55 ir 296 straipsniuose numatytus atvejus. Teisingumo Teismas savo teisminėje praktikoje nuosekliai teigė, kad nukrypti nuo Bendrijos teisės leidžiančias nuostatas, taip pat ir Sutarties 296 straipsnio nuostatas, reikėtų taikyti tik išimtiniais ir aiškiai apibrėžtais atvejais.

(3) Teisingumo Teismo teigimu, ši išimtis taikoma tik išskirtiniais ir aiškiai apibrėžtais atvejais ir negali būti plačiai interpretuojama.

(4) Sutartis laikytina viešojo darbų pirkimų sutartimi tik tuomet, kai jos dalykas yra veiklos rūšių, išvardytų Bendrojo viešųjų pirkimų žodyno 45 skyriuje, vykdymas.

(5) Išskyrus tuos atvejus, kai nedideliais kiekiais perka privačios apsaugos bendrovės ir vietos valdžios institucijos.

(6) Tiekimo patikimumas: dėl valstybių narių specialių tiekimo patikimumo poreikių viešųjų pirkimų strateginėje gynybos ir saugumo srityje, specialiųjų nuostatų dėl sutarčių sudarymo ir kandidatų atrankos kriterijų, nustatymas yra pagrįstas.

(7) Procedūra (angl. offset), kai gynybos įrangos pardavėjas iš užsienio, jam pristatant prekes, kurių numatoma vertė yra didesnė už perkančiosios organizacijos šalies vyriausybės nustatytą sumą, privalo prisiimti bendrą naudos pramonei įsipareigojimą, kurio išraiška – minimalus perkančiosios šalies pridėtinės vertės procentinis dydis, ir proporcingai visai sutarties sumai. Kompensaciniai užsakymai, kuriuos perkančiosios šalies pramonei pateikia pirkėjas (kompensuojantysis, angl. offsetor), turi atitikti aukštus technologinius standartus ir turi sukurti naujus arba papildomus verslo srautus vietos bendrovėms, kurioms naudingi kompensaciniai sandoriai (kompensacijos gavėjams, angl. offsetee). Pardavėjas įvykdo šį ekonominį įsipareigojimą per aiškiai nustatytą ir pagrįstą laikotarpį ir privalės mokėti baudą už ekonominius įsipareigojimus, kurie nebuvo įvykdyti per minėtą laikotarpį. Nauda pramonei bus laikoma gauta, kai kompensaciją gaunančios bendrovės per šį laikotarpį pateiks užsakymų sąskaitas.

(8) Europos bendrijos steigimo sutarties 296 straipsnis: „1. Šios Sutarties nuostatos nekliudo taikyti šias taisykles: a) jokia valstybė narė neprivalo teikti informacijos, kurios atskleidimą ji laiko prieštaraujančiu gyvybiniams savo saugumo interesams; b) kiekviena valstybė narė gali imtis priemonių, kurias mano esant būtinas apsaugoti gyvybiniams savo saugumo interesams, susijusiems su ginklų, amunicijos ir karinės paskirties medžiagų gamyba ar prekyba; šios priemonės neturi kenkti prekių, kurios nėra specialiai skirtos karo tikslams, konkurencijos bendrojoje rinkoje sąlygoms. 2. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, gali vieningai pakeisti 1958 m. balandžio 15 d. jos pačios sudarytą prekių, kurioms taikomos šio straipsnio 1 dalies b punkto nuostatos, sąrašą.“

(9) Pavyzdžiui, buvo manoma, kad 2003 m. vien tik dėl su siuntimu Bendrijoje susijusių kliūčių susidarė 3,16 mlrd. EUR papildomų išlaidų. „Unisys“, Gynybos produktų siuntimas Bendrijoje, Europos Komisija, Briuselis, 2005 m., p. 6.

(10) Europos Sąjungos komunikatas „ES gynybos įrangos politikos kūrimo link“, COM(2003) 113 galutinis, 2003 3 11; EESRK nuomonė OL C 10, p. 1, 2004 1 10, pranešėjas Clive Wilkinson.

(11) Tai procedūra, pagal kurią perkančioji organizacija derėtis pakviečia jos pačios atsirinktus ekonominės veiklos vykdytojus.

(12) Tai procedūra, pagal kurią bet kuris ekonominės veiklos vykdytojas gali prašyti leisti jam dalyvauti, o pasiūlymus gali teikti tik perkančiosios organizacijos pakviestieji ekonominės veiklos vykdytojai.

(13) Perkančioji organizacija gali riboti kandidatų, dalyvaujančių ribotuose konkursuose, derybose skelbiant apie pirkimą ar konkurenciniame dialoge, skaičių. Toks kandidatų skaičiaus ribojimas turėtų remtis objektyviais skelbime apie pirkimą nurodomais kriterijais.

(14) Informacijos apsauga: kadangi su viešaisiais gynybos ir saugumo pirkimais susijusi informacija dažnai būna konfidenciali, būtinos: 1) apsaugos priemonės, taikytinos pirkimo organizavimo procedūroms; 2) kandidatų atrankos kriterijai; 3) perkančiųjų organizacijų įvesti sutartiniai reikalavimai.