BENDROJI POZICIJA (EB) Nr. 24/2008

Tarybos priimta 2008 m. rugsėjo 15 d.

siekiant priimti … Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/…/EB dėl darbo per laikino įdarbinimo įmones

(2008/C 254 E/04)

EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 137 straipsnio 2 dalį,

atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,

atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),

pasikonsultavę su Regionų komitetu,

laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),

kadangi:

Vadovaudamasi Komisijos komunikatu dėl socialinės darbotvarkės laikotarpiui iki 2010 m., kurią 2005 m. kovo mėn. Europos Vadovų Taryba palankiai įvertino, teigdama, kad ji padės pasiekti Lisabonos strategijos tikslus sustiprindama Europos socialinį modelį; Europos Vadovų Taryba pareiškė, kad naujos darbo organizavimo formos ir darbuotojams bei įmonėms skirtos įvairesnės sutartinės priemonės, labiau derinančios lankstumą su užimtumo garantijomis, padės jiems prisitaikyti. Be to, 2007 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Taryba patvirtino sutartus bendrus darbo rinkos lankstumo ir užimtumo garantijų principus, kurie nustato lankstumo ir užimtumo garantijų pusiausvyrą darbo rinkoje ir padeda darbuotojams bei darbdaviams pasinaudoti globalizacijos teikiamomis galimybėmis.

Be to, tam tikrais ribotais atvejais valstybės narės turėtų turėti galimybę, remiantis socialinių partnerių nacionaliniu lygiu sudarytu susitarimu ir neperžengiant ribų, nukrypti nuo vienodo požiūrio principo taikymo, jeigu užtikrinama tinkamo lygio apsauga.

Kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. nustatyti suderintą Bendrijos lygio laikinųjų darbuotojų apsaugos sistemą, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl veiksmo masto arba poveikio to tikslo būtų geriau siekti Bendrijos lygiu, nustatant būtiniausius reikalavimus, taikomus visoje Bendrijoje, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti,

PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

I SKYRIUS

Bendrosios nuostatos

1 straipsnis

Taikymo sritis

1. Ši direktyva taikoma darbuotojams, pasirašiusiems darbo sutartį ar turintiems darbo santykių su laikino įdarbinimo įmone, kurie paskirti laikinai dirbti įmonėse laikino darbo naudotojose joms prižiūrint ir vadovaujant.

2. Ši direktyva taikoma valstybinėms ir privačioms įmonėms, kurios yra laikino įdarbinimo įmonės ar įmonės laikino darbo naudotojos, vykdančios ekonominę veiklą, neatsižvelgiant į tai, ar jos veikia siekdamos pelno.

3. Valstybės narės, pasikonsultavusios su socialiniais partneriais, gali numatyti, kad ši direktyva netaikoma darbo sutartims ar santykiams, atsiradusiems pagal konkrečią viešą ar viešai remiamą profesinio mokymo, integracijos ar perkvalifikavimo programą.

2 straipsnis

Tikslas

Šios direktyvos tikslas — užtikrinti laikinųjų darbuotojų apsaugą ir pagerinti darbo per laikino įdarbinimo įmones kokybę užtikrinant, kad laikiniesiems darbuotojams būtų taikomas 5 straipsnyje nustatytas vienodo požiūrio principas ir kad laikino įdarbinimo įmonės būtų pripažintos darbdaviais, tuo pat metu atsižvelgiant į poreikį nustatyti tinkamą darbo per laikino įdarbinimo įmones naudojimo sistemą, siekiant veiksmingai prisidėti prie darbo vietų kūrimo ir lanksčių darbo formų plėtojimo.

3 straipsnis

Sąvokų apibrėžtys

1. Šioje direktyvoje:

2. Ši direktyva nepažeidžia nacionalinės teisės aktuose pateikto darbo užmokesčio, darbo sutarties, darbo santykių ar darbuotojo apibrėžimo.

Valstybės narės nenustato, kad darbuotojai, darbo sutartys ar darbo santykiai nepriskiriami šios direktyvos taikymo sričiai vien dėl to, kad jie susiję su ne visą darbo dieną dirbančiais darbuotojais, pagal terminuotą darbo sutartį dirbančiais darbuotojais ar asmenimis, sudariusiais darbo sutartį ar turinčiais darbo santykių su laikino įdarbinimo įmone.

4 straipsnis

Apribojimų ar draudimų peržiūra

1. Naudojimosi darbu per laikino įdarbinimo įmones draudimai ar apribojimai yra pateisinami tik dėl bendrojo intereso priežasčių, susijusių visų pirma su laikinųjų darbuotojų apsauga, darbuotojų sveikatos ir saugos darbe reikalavimais arba poreikiu užtikrinti tinkamą darbo rinkos veikimą ir užkirsti kelią pažeidimams.

2. Ne vėliau kaip … (7) valstybės narės, pagal nacionalinės teisės aktus, kolektyvines sutartis ir praktiką pasikonsultavusios su socialiniais partneriais, peržiūri naudojimosi darbu per laikino įdarbinimo įmones apribojimus ar draudimus, kad patikrintų, ar jie yra pateisinami dėl 1 dalyje minėtų priežasčių.

3. Jei tokie apribojimai ar draudimai yra nustatyti kolektyvinėmis sutartimis, 2 dalyje nurodytą peržiūrą gali atlikti atitinkamą sutartį sudarę socialiniai partneriai.

4. 1, 2 ir 3 dalys nepažeidžia nacionalinių reikalavimų dėl laikino įdarbinimo įmonių registravimo, licencijavimo, sertifikavimo, finansinių garantijų ar stebėsenos.

5. Valstybės narės ne vėliau kaip … (7) informuoja Komisiją apie 2 ir 3 dalyse nurodytos peržiūros rezultatus.

II SKYRIUS

Įdarbinimo ir darbo sąlygos

5 straipsnis

Vienodo požiūrio principas

1. Laikinųjų darbuotojų pagrindinės darbo ir įdarbinimo sąlygos jų paskyrimo į įmonę laikino darbo naudotoją laikotarpiu yra bent tokios, kokios būtų taikomos, jei ta įmonė būtų juos tiesiogiai įdarbinusi tai pačiai darbo vietai užimti.

Taikant pirmą pastraipą turi būti laikomasi įmonėje laikino darbo naudotojoje galiojančių taisyklių dėl:

kurios yra nustatytos įstatymais ir kitais teisės aktais, kolektyvinėmis sutartimis ir (arba) kitomis bendromis nuostatomis.

2. Dėl darbo užmokesčio valstybės narės, pasikonsultavusios su socialiniais partneriais, gali numatyti, kad būtų taikoma 1 dalyje nustatyto principo išimtis, kai laikiniesiems darbuotojams, pasirašiusiems neterminuotą darbo sutartį su laikino įdarbinimo įmone, tarp paskyrimų mokamas darbo užmokestis.

3. Valstybės narės, pasikonsultavusios su socialiniais partneriais, gali atitinkamu lygiu ir laikantis valstybių narių nustatytų sąlygų jiems suteikti galimybę toliau taikyti ar sudaryti kolektyvines sutartis, kuriose, laikantis bendros laikinųjų darbuotojų apsaugos sąlygų, gali būti nustatytos priemonės, susijusios su laikinųjų darbuotojų darbo ir įdarbinimo sąlygomis, kurios gali skirtis nuo nurodytųjų 1 dalyje.

4. Jei laikiniesiems darbuotojams užtikrinama tinkamo lygio apsauga, valstybės narės, kuriose nėra teisinės sistemos, pagal kurią kolektyvinės sutartys galėtų būti pripažįstamos visuotinai taikytinomis, arba nėra tokios teisinės sistemos ar praktikos, pagal kurią tokių sutarčių nuostatos galėtų būti taikomos visoms panašioms įmonėms tam tikrame sektoriuje ar geografinėje vietovėje, pasikonsultavusios su socialiniais partneriais nacionaliniu lygiu ir remdamosi jų sudarytu susitarimu, gali nustatyti priemones, susijusias su pagrindinėmis darbo ir įdarbinimo sąlygomis, kurios nukrypsta nuo 1 dalyje nustatyto principo. Tokiose priemonėse gali būti numatytas laikotarpis, per kurį įgyjama teisė į vienodą požiūrį.

Šioje dalyje nurodytos priemonės turi atitikti Bendrijos teisės aktus ir būti pakankamai tikslios bei suprantamos, kad atitinkami sektoriai bei įmonės galėtų nustatyti savo pareigas bei jas vykdyti. Visų pirma valstybės narės, taikydamos 3 straipsnio 2 dalį, nustato, ar į 1 dalyje nurodytas pagrindines darbo ir įdarbinimo sąlygas įtrauktos profesinės socialinės apsaugos sistemos, įskaitant pensijų, išmokų ligos atveju arba finansinio dalyvavimo sistemas. Tokios priemonės taip pat nepažeidžia nacionaliniu, regionų, vietos ar sektorių lygiu sudarytų susitarimų, kurie yra ne mažiau palankesni darbuotojams.

5. Vadovaudamosi nacionaline teise ir (arba) praktika, valstybės narės imasi tinkamų priemonių, kad taikant šį straipsnį būtų išvengta piktnaudžiavimo ir, visų pirma, kad būtų užkirstas kelias vėlesniems paskyrimams, kuriais būtų siekiama nesilaikyti šios direktyvos nuostatų. Apie tokias priemones jos informuoja Komisiją.

6 straipsnis

Galimybės įsidarbinti, kolektyvinė infrastruktūra ir profesinis mokymas

1. Laikinieji darbuotojai informuojami apie įmonėje laikino darbo naudotojoje esančias laisvas darbo vietas, kad jiems būtų suteiktos tokios pačios galimybės susirasti nuolatinį darbą kaip ir kitiems tos įmonės darbuotojams. Tokia informacija gali būti teikiama bendru skelbimu, esančiu tinkamoje vietoje įmonėje, kurioje ir kuriai prižiūrint dirba laikinieji darbuotojai.

2. Valstybės narės imasi visų reikiamų veiksmų, kad užtikrintų, jog visos sąlygos, draudžiančios arba kliudančios įmonei laikino darbo naudotojai ir laikinajam darbuotojui sudaryti darbo sutartį ar turėti darbo santykių po to, kai baigiasi jo paskyrimas, būtų niekinės ar jas būtų galima paskelbti niekinėmis.

Ši dalis nepažeidžia nuostatų, pagal kurias laikino įdarbinimo įmonės gauna pagrįstą atlygį už įmonėms laikino darbo naudotojoms suteiktas paslaugas, susijusias su laikinųjų darbuotojų paskyrimu, įdarbinimu ir mokymu.

3. Laikino įdarbinimo įmonės neima iš darbuotojų jokių mokesčių už jų įdarbinimą įmonėje laikino darbo naudotojoje arba už darbo sutarties ar darbo santykių su įmone laikino darbo naudotoja sudarymą pasibaigus paskyrimui toje įmonėje.

4. Nepažeidžiant 5 straipsnio 1 dalies, laikiniesiems darbuotojams suteikiama galimybė naudotis įmonėje laikino darbo naudotojoje esančiais patogumais ar kolektyvine infrastruktūra, ypač valgykla, vaikų priežiūros ir transporto paslaugomis, tomis pačiomis sąlygomis, kuriomis jais naudojasi tiesiogiai įmonės įdarbinti darbuotojai, išskyrus atvejus, kai skirtingų sąlygų taikymas yra pateisinamas dėl objektyvių priežasčių.

5. Valstybės narės pagal savo nacionalines tradicijas ir praktiką imasi tinkamų priemonių arba skatina socialinių partnerių dialogą, kad:

7 straipsnis

Atstovavimas laikiniesiems darbuotojams

1. Valstybių narių nustatytomis sąlygomis laikinieji darbuotojai įskaičiuojami apskaičiuojant ribą, kurią viršijus laikino įdarbinimo įmonėje turi būti suformuojami Bendrijos bei nacionalinėje teisėje ir kolektyvinėse sutartyse numatyti darbuotojams atstovaujantys organai.

2. Valstybės narės gali numatyti, kad jų nustatytomis sąlygomis laikinieji darbuotojai būtų įskaičiuojami apskaičiuojant ribą, kurią viršijus įmonėje laikino darbo naudotojoje turi būti suformuojami Bendrijos bei nacionalinėje teisėje ir kolektyvinėse sutartyse numatyti darbuotojams atstovaujantys organai, tarsi tai būtų darbuotojai, įmonės laikino darbo naudotojos tiesiogiai įdarbinti tam pačiam laikotarpiui.

3. Valstybės narės, pasinaudojančios 2 dalyje numatyta galimybe, neprivalo įgyvendinti 1 dalies nuostatų.

8 straipsnis

Darbuotojų atstovų informavimas

Nepažeidžiant griežtesnių ir (arba) konkretesnių nacionalinių ir Bendrijos nuostatų dėl informavimo ir konsultavimosi, visų pirma 2002 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/14/EB dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo Europos bendrijoje (8), įmonė laikino darbo naudotoja, teikdama pagal nacionalinės ir Bendrijos teisės aktus įsteigtiems darbuotojams atstovaujantiems organams informaciją apie užimtumo padėtį toje įmonėje, turi pateikti tinkamą informaciją apie naudojimąsi laikinųjų darbuotojų paslaugomis.

III SKYRIUS

Baigiamosios nuostatos

9 straipsnis

Būtiniausi reikalavimai

1. Ši direktyva nepažeidžia valstybių narių teisės taikyti arba priimti darbuotojams palankesnius įstatymus ir kitus teisės aktus arba skatinti ar leisti sudaryti darbuotojams palankesnes socialinių partnerių kolektyvines sutartis.

2. Šios direktyvos įgyvendinimas jokiu būdu nėra pagrįsta priežastis sumažinti bendrą darbuotojų apsaugos lygį šios direktyvos taikymo srityse. Tai nepažeidžia valstybių narių ir (arba) administracijos ir darbuotojų teisės keičiantis aplinkybėms nustatyti kitokias nei šios direktyvos priėmimo metu galiojusias teisines, normines ar sutartines priemones, jei visais atvejais laikomasi šioje direktyvoje nustatytų būtiniausių reikalavimų.

10 straipsnis

Sankcijos

1. Valstybės narės numato atitinkamas priemones, jeigu laikino įdarbinimo įmonė arba įmonė laikino darbo naudotoja nesilaikytų šios direktyvos. Visų pirma jos užtikrina, kad būtų numatytos atitinkamos administracinės ar teisminės procedūros, kurios sudarytų sąlygas užtikrinti su šia direktyva susijusių pareigų vykdymą.

2. Valstybės narės nustato taisykles dėl sankcijų, taikomų pažeidus šią direktyvą įgyvendinančias nacionalines nuostatas, ir imasi visų būtinų priemonių, kad užtikrintų šių sankcijų taikymą. Numatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasomosios. Valstybės narės ne vėliau kaip … (7) praneša Komisijai apie šias nuostatas. Valstybės narės kuo greičiau praneša Komisijai apie visus vėlesnius tų nuostatų pakeitimus. Visų pirma jos užtikrina, kad darbuotojai ir (arba) jų atstovai turėtų tinkamų priemonių užtikrinti šioje direktyvoje numatytų pareigų vykdymą.

11 straipsnis

Įgyvendinimas

1. Valstybės narės priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus šiai direktyvai įgyvendinti iki ne vėliau kaip … (7), arba užtikrina, kad socialiniai partneriai susitarimo būdu nustatytų būtinas nuostatas, o valstybės narės turi imtis visų būtinų priemonių, kurios sudarytų joms sąlygas bet kuriuo metu užtikrinti, kad yra pasiekiami šios direktyvos tikslai. Jos nedelsdamos praneša apie tai Komisijai.

2. Tvirtindamos tas priemones valstybės narės daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.

12 straipsnis

Komisijos atliekama peržiūra

Ne vėliau kaip … (9) Komisija, konsultuodamasi su valstybėmis narėmis ir socialiniais partneriais Bendrijos lygiu, peržiūri šios direktyvos taikymą, kad prireikus galėtų pasiūlyti būtinus pakeitimus.

13 straipsnis

Įsigaliojimas

Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.

14 straipsnis

Adresatai

Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

(1) OL C 61, 2003 3 14, p. 124.

(2) 2002 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 25 E, 2004 1 29, p. 368), 2008 m. rugsėjo 15 d. Tarybos bendroji pozicija ir … Tarybos sprendimo (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

(3) OL C 303, 2007 12 14, p. 1.

(4) 2007 m. sausio mėn. UNICE pavadinimas buvo pakeistas į BUSINESSEUROPE.

(5) OL L 206, 1991 7 29, p. 19.

(6) OL L 18, 1997 1 21, p. 1.

(7) Esančią po trejų metų nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos.

(8) OL L 80, 2002 3 23, p. 29.

(9) Esančią po penkerių metų nuo šios direktyvos priėmimo dienos.

TARYBOS MOTYVŲ PAREIŠKIMAS

I. ĮVADAS

2002 m. kovo 20 d. Komisija, įgyvendindama Lisabonos strategiją, priėmė pasiūlymą dėl Direktyvos dėl „laikinųjų darbuotojų darbo sąlygų“, siekdama geriau suderinti darbo rinkų lankstumą ir užimtumo garantijas bei sukurti daugiau ir geresnių darbo vietų.

2002 m. lapkričio 21 d. vadovaudamasis Sutarties 251 straipsniu Europos Parlamentas pateikė pirmuoju svarstymu priimtą nuomonę.

2002 m. rugsėjo 19 d. Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė nuomonę dėl Komisijos pasiūlymo.

2002 m. gegužės 23 d. Regionų komitetas laišku pareiškė, kad nepateiks nuomonės dėl siūlomos direktyvos.

2002 m. lapkričio 28 d. Komisija priėmė iš dalies pakeistą pasiūlymą, atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę.

2008 m. birželio 9–10 d. įvykusio posėdžio metu Taryba kvalifikuota balsų dauguma pasiekė politinį susitarimą dėl bendrosios pozicijos, tuo pat metu taip pat kvalifikuota balsų dauguma priimdama bendrąją poziciją dėl Darbo laiko direktyvos.

2008 m. rugsėjo 15 d. vadovaudamasi EB sutarties 251 straipsnio 2 dalimi Taryba kvalifikuota balsų dauguma oficialiai priėmė bendrąją poziciją.

II. TIKSLAS

Direktyvos projekto tikslas — užtikrinti laikinųjų darbuotojų apsaugą ir pagerinti darbo per laikino įdarbinimo įmones kokybę užtikrinant, kad laikiniesiems darbuotojams būtų taikomas vienodo požiūrio principas, o laikino įdarbinimo įmonės būtų pripažintos darbdaviais. Direktyvos projektu taip pat siekiama nustatyti tinkamą darbo per laikino įdarbinimo įmones naudojimo sistemą, siekiant veiksmingai prisidėti prie darbo vietų kūrimo ir lanksčių darbo formų plėtojimo.

III. BENDROSIOS POZICIJOS ANALIZĖ

1. BENDRIEJI PASTEBĖJIMAI

Pagal Sutarties 137 straipsnio 1 dalį, „Bendrija remia ir papildo valstybių narių veiklą“ keliose srityse, įskaitant „darbo sąlygas“.

Sutarties 137 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad Taryba, „atsižvelgdama į kiekvienoje valstybėje narėje esamas sąlygas ir technines taisykles, gali direktyvomis nustatyti būtiniausius laipsniško įgyvendinimo reikalavimus“.

Ši Tarybos bendroji pozicija atitinka Sutarties 137 straipsnio 2 dalyje nurodytus reguliuojamos srities tikslus, nes jos tikslas — užtikrinti laikinųjų darbuotojų apsaugą ir pagerinti darbo per laikino įdarbinimo įmones kokybę. Be to, bendrojoje pozicijoje taip pat atsižvelgiama į poreikį nustatyti tinkamą darbo per laikino įdarbinimo įmones naudojimo sistemą, siekiant prisidėti prie darbo vietų kūrimo ir lanksčių darbo formų plėtojimo.

Bendrojoje pozicijoje laikomasi Komisijos pasiūlytų ir Parlamento remiamų tikslų, visų pirma siekiant, kad vienodo požiūrio principas nuo pat pradžių taptų įprastu dalyku. Apskritai į ją įtraukta dauguma Komisijos pasiūlymo pakeitimų, padarytų atsižvelgiant į Komisijos pasiūlymo pirmąjį svarstymą Parlamente.

2. STRUKTŪRA IR SVARBIAUSI ASPEKTAI

2.1. Bendra struktūra ir direktyvos pavadinimas

Bendrosios pozicijos bendra struktūra atitinka iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo bendrą struktūrą. Spręsdama direktyvos pavadinimo klausimą Taryba laikėsi iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo ir pasirinko bendresnį pavadinimą: Direktyva dėl darbo per laikino įdarbinimo įmones. Pažymėtina, kad keliais atvejais Tarybos bendrojoje pozicijoje patikslinamos pagrindinės sąvokos ir frazės, visų pirma nuosekliai vartojant terminus anglų kalba „temporary agency worker“ ir „temporary work agency“.

2.2. Pagrindiniai skirtumai, palyginti su iš dalies pakeistu Komisijos pasiūlymu

4 straipsnyje dėl naudojimosi darbu per laikino įdarbinimo įmones draudimų ir apribojimų peržiūros iš esmės išsaugodama Parlamento 34 pakeitimo esmę Taryba įrašė naują 3 dalį dėl socialinių partnerių sudarytų susitarimų peržiūros. Tarybos nuomone, siekiant gerbti socialinių partnerių autonomiją jie turėtų patys peržiūrėti, ar jų sudarytose sutartyse nustatyti apribojimai ir draudimai buvo pagrįsti 4 straipsnio pirmoje dalyje nurodytais pagrindais. Taryba nemano, kad būtina palikti konkrečią nuorodą į nepagrįstų apribojimų ir draudimų nutraukimą.

Iš esmės laikydamasi iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo Taryba iš dalies pakeitė 5 straipsnio 3 dalį ir žymiai pakeitė 5 straipsnio 4 ir 5 dalių formuluotes. Taryba taip pat laikėsi nuomonės, kad vienodo požiūrio principo taikymas nuo pat pradžių turėtų būti įprastu dalyku. To principo neatitinkantis požiūris į laikinuosius darbuotojus turėtų būti suderintas su socialiniais partneriais arba kolektyviai derantis, arba nacionaliniu lygiu sudarant susitarimus su socialiniais partneriais. Atsižvelgiant į 5 straipsnio 3–5 dalių pakeitimus, buvo laikoma, kad trumpalaikėms (šešių savaičių ir trumpesnėms) sutartims iš dalies pakeistame Komisijos pasiūlyme numatyta speciali išimtis nebelaikoma būtina arba tinkama.

5 straipsnio 3 ir 4 dalyse, kaip ir keliais kitais atvejais bendrojoje pozicijoje atspindėti tie Parlamento pakeitimai, kuriuose pabrėžiamas socialinių partnerių vaidmuo derantis dėl susitarimų dėl darbo ir įdarbinimo sąlygų. 5 straipsnio 5 dalyje bendrojoje pozicijoje atsižvelgiama į Parlamento susirūpinimą, susijusį su piktnaudžiavimo prevencija.

Tarybos bendrosios pozicijos 10 straipsnyje įtraukta nauja 1 dalis dėl priemonių, kurias tikimasi, jog valstybės narės priims siekdamos užtikrinti, kad laikino įdarbinimo įmonės ir įmonės darbo per laikino įdarbinimo įmones naudotojos laikytųsi direktyvos.

Tarybos nuomone, valstybėms narėms reikėtų trejų metų direktyvai įgyvendinti, o Komisija buvo pasiūliusi dvejų metų įgyvendinimo laikotarpį (11 straipsnis).

Be to, kelios konstatuojamosios dalys buvo atnaujintos ir iš dalies pakeistos siekiant paaiškinti iš dalies pakeistame Komisijos pasiūlyme Tarybos padarytus pakeitimus ir aprašyti pokyčius, kurie įvyko nuo iš dalies pakeisto pasiūlymo paskelbimo 2002 m. Pavyzdžiui, nuorodos į Lisabonos strategijos naują įgyvendinimo pradžią 2005 m. ir į bendrus sutartus darbo rinkos lankstumo ir užimtumo garantijų pusiausvyros principus, 2007 m. gruodžio mėn. patvirtintus Europos Vadovų Taryboje, buvo įrašytos 8 ir 9 konstatuojamosiose dalyse.

3. EUROPOS PARLAMENTO PIRMUOJU SVARSTYMU PADARYTI PAKEITIMAI

3.1. Europos Parlamento pakeitimai, kuriuos priėmė Taryba

Iš viso 26 pakeitimai (1, 15, 19, 20, 23, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 40, 42, 43, 46, 47, 48, 49, 51, 85 ir 86) į bendrąją poziciją perkelti visi, jei ne pažodžiui, tai bent išsaugojant esmę.

Konkrečiai vardijant, Taryba priėmė pavadinimo pakeitimą (1 pakeitimas), tris konstatuojamųjų dalių pakeitimus (15, 19 ir 20 pakeitimai), taip pat keletą šių straipsnių pakeitimų: 1 straipsnio dėl taikymo srities (23 pakeitimas), 2 straipsnio dėl direktyvos tikslo (26), 3 straipsnio dėl sąvokų apibrėžčių (27–33 ir 85), 4 straipsnio dėl apribojimų Ir draudimų peržiūros (34–36), 5 straipsnio dėl vienodo požiūrio principo (40, 42, 43 ir 86), 6 straipsnio dėl galimybių įsidarbinti, kolektyvinės infrastruktūros ir profesinio mokymo (46–49) bei 7 straipsnio dėl atstovavimo laikiniesiems darbuotojams (51).

Pažymėtina, kad kai kurie pakeitimai buvo įtraukti į kitą bendrosios pozicijos teksto dalį, negu siūlė Parlamentas. Pavyzdžiui, 32 pakeitimo dalis atsispindi 5 straipsnio 1 dalyje, o ne 3 straipsnio 1 dalies d punkte. Kitas pavyzdys yra 36 pakeitimas, kuris bendresne forma atsispindi ne 4 straipsnyje, bet 20 konstatuojamojoje dalyje.

3.2. Europos Parlamento pakeitimai, kuriuos Taryba iš dalies priėmė

4 pakeitimas dėl „naujų reguliuojamo lankstumo formų“ atsispindi išsaugojant esmę 9 konstatuojamosios dalies tekste. Vis dėlto, Tarybos nuomone, tikslinga atnaujinti konstatuojamosios dalies tekstą ir nurodyti bendrus 2007 m. sutartus darbo rinkos lankstumo ir užimtumo garantijų pusiausvyros principus, o ne naudoti Parlamento pirmuoju svarstymu pasiūlytą formuluotę.

6 pakeitimas priimtas išsaugant esmę, nes 5 konstatuojamojoje dalyje nurodomas šios Direktyvos ir 1999 m. birželio 28 d. Direktyvos 1999/70/EB dėl darbo pagal terminuotas sutartis ryšys. Dėl šio pakeitimo bendrojoje pozicijoje laikomasi iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo.

12 pakeitimo esmė dėl neterminuotų darbo sutarčių kaip bendros darbo santykių formos išdėstyta 15 konstatuojamojoje dalyje.

18 pakeitimo pagrindiniai tikslai — leisti socialiniams partneriams derėtis ir nustatyti laikinųjų darbuotojų pagrindines darbo bei įdarbinimo sąlygas, kai jos skiriasi nuo vienodo požiūrio principo — yra įtraukti į bendrąją poziciją (žr. 16 ir 17 konstatuojamąsias dalis ir 5 straipsnio 3 ir 4 dalis).

24 pakeitimas yra priimtas iš dalies, kadangi tikslinga paaiškinti laikantis iš dalies pakeisto pasiūlymo, kad direktyva taikoma laikino įdarbinimo įmonėms ir įmonėms darbo per laikino įdarbinimo įmones naudotojoms. Vis dėlto būtų netikslinga leisti valstybėms narėms netaikyti vienodo požiūrio principo tam tikroms įmonėms (paskutinė pakeitimo dalis).

54 pakeitimas (dėl darbo vietų kūrimo, dėl darbo per laikino įdarbinimo įmones patrauklumo didinimo ir dėl skirtingų nacionalinių aplinkybių pripažinimo) priimtas išsaugant esmę 2 straipsnyje (direktyvos tikslas), kuriame įtrauka formuluotė „tuo pat metu atsižvelgiant į poreikį nustatyti tinkamą darbo per laikino įdarbinimo įmones naudojimo sistemą, siekiant veiksmingai prisidėti prie darbo vietų kūrimo ir lanksčių darbo formų plėtojimo“. Poreikis atsižvelgti į skirtingas nacionalines aplinkybes aiškiai nurodomas 12, 16, 17 ir 19 konstatuojamosiose dalyse.

87 pakeitimas iš dalies perkeltas į 5 straipsnio 1 dalį; nors pirmoji pakeitimo dalis (dėl vienodo požiūrio principo) buvo įtraukta į iš dalies pakeistą Komisijos pasiūlymą ir Tarybos palikta bendrojoje pozicijoje, antroji dalis tapo nereikalinga, kadangi „panašaus darbuotojo“ sąvoka buvo išbraukta iš teksto (plg. 28 pakeitimas, priimtas Komisijos ir Tarybos).

Laikantis iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo 92 pakeitimas yra iš dalies perkeltas į 5 straipsnio 3 dalį. Tačiau manoma, kad tikslinga konkrečiai nurodyti, jog socialinių partnerių susitarimuose turėtų būti laikomasi „bendros laikinųjų darbuotojų apsaugos“ nustatant susitarimus dėl darbo ir įdarbinimo sąlygų, kurios skiriasi nuo vienodo požiūrio principo.

3.3. Europos Parlamento pakeitimai, kurių Taryba nepriėmė

Taryba nemanė esant tikslinga į bendrąją poziciją įtraukti 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12 (pirmos dalies), 13, 16, 21, 22, 25, 44, 45, 52, 53, 71, 84, 88, 91, 93, 94 ir 95 pakeitimų dėl šių priežasčių:

i) Konstatuojamosios dalys

nebuvo konkretaus poreikio konstatuojamųjų dalių tekste paaiškinti tam tikrą istorinę raidą, susijusią su darbu per laikino įdarbinimo įmones arba direktyvos projektu; todėl Taryba laikėsi iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo atmesdama 3, 5, 7 ir 11 pakeitimus, taip pat 12 pakeitimo pirmą dalį.

Laikydamasi iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo Taryba 8, 9, 10, 13 ir 84 pakeitimų nepriėmė. Pakeitimuose buvo pateikti konkretūs pavyzdžiai, kaip darbas per laikino įdarbinimo įmones gali padėti arba pakenkti patiems laikiniesiems darbuotojams (moterims, darbuotojams su darbo stažo pertraukomis ir t. t.) arba įmonėms darbo per laikino įdarbinimo įmones naudotojoms (ypač mažosioms ir vidutinėms įmonėms) arba paveikti sistemas ar darbo santykių tradicijas.

16 ir 94 pakeitimai tapo nereikalingi, nes iš dalies pakeistame Komisijos pasiūlyme nebebuvo ankstesnės 16 konstatuojamosios dalies dėl taikomų skirtingų požiūrių priimtinumo.

Ryšium su 7 straipsniu paaiškintos priežastys (žr. toliau v punktą) yra taip pat taikytinos 21 pakeitimui dėl darbdavių informavimo, konsultavimosi su jais ir jų dalyvavimo.

22 pakeitimas dėl tarpvalstybinio darbo judumo (priimtas Komisijos), kuris galėtų būti svarstomas kaip pavyzdys, nėra įtrauktas į bendrąją poziciją, kadangi tekstas jokiu konkrečiu būdu neapsiriboja tarpvalstybinio darbo judumu.

Taryba pakeitė 12 konstatuojamosios dalies formuluotę gerokai ją sutrumpindama. Tačiau kai kurie 93 pakeitimo aspektai (pavyzdžiui, raginimas siekti aiškumo laikinųjų darbuotojų teisių srityje ir laikino įdarbinimo įmonių kaip darbdavių statuso srityje) buvo įtraukti į iš naujo parengtą konstatuojamosios dalies tekstą.

Nors Taryba sustiprino 15 konstatuojamąją dalį dėl laikinųjų darbuotojų, sudariusių neterminuotą sutartį su laikino įdarbinimo įmone, įrašydama sakinį, kurio pažymima, kad neterminuotos darbo sutartys yra įprasta darbo santykių forma, bendrojoje sutartyje nėra išsamesnės 88 pakeitimo formuluotės dėl to, kas tokiose neterminuotose sutartyse turėtų būti siūloma laikinajam darbuotojui.

ii) 1 straipsnis — Taikymo sritis

Laikydamasi iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo Taryba nepriėmė 25 pakeitimo, kuriuo būtų išplečiama galimybė netaikyti direktyvos pagal specialias mokymo programas be valstybės paramos sudarytoms darbo sutartims arba santykiams.

iii) 4 straipsnis — Apribojimų ir draudimų peržiūra

Parlamentas 91 pakeitimu ragino imtis išsamios nacionalinių teisės aktų laikinųjų darbuotojų srityje peržiūros. Taryba kaip ir Komisija iš dalies pakeistame pasiūlyme laikėsi nuomonės, kad šiam klausimui direktyva netaikoma.

iv) 5 straipsnis — Vienodo požiūrio principas

Laikantis iš dalies pakeisto pasiūlymo 39 pakeitimas (dėl nediskriminavimo) buvo laikomas nereikalingu, atsižvelgiant į tai, kad atitinkami 32 pakeitimo elementai buvo įtraukti į 5 straipsnio 1 dalies tekstą.

Nors 44 pakeitimas tapo nereikalingu, nes iš dalies pakeisto pasiūlymo 5 straipsnio 5 dalis nebuvo įtraukta į bendrąją poziciją, pažymėtina, kad pakeitimo esmė buvo išsaugota bendroje teksto, kuriuo raginama gerbti skirtingą nacionalinę praktiką, prasmėje.

45 pakeitimas dėl darbuotojų saugos ir sveikatos ir dėl saugos mokymo buvo laikomas nereikalingu, nes atitinkami Bendrijos teisės aktai dėl darbuotojų saugos ir sveikatos, ir ypač Direktyva 91/383/EEB pateikianti papildomas priemones, skatinančias gerinti terminuotuose arba laikinuose darbo santykiuose esančių darbuotojų saugą ir sveikatą darbe, bet kuriuo atveju būtų taikoma. Todėl Taryba laikėsi iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo atmesdama šį pakeitimą.

v) 7 straipsnis — Atstovavimas laikiniesiems darbuotojams

95 pakeitimas ir kartu su juo pateiktas 21 konstatuojamosios dalies 21 pakeitimas nebuvo priimtas, nes jis neatitinka straipsnio dėl atstovavimo laikiniesiems darbuotojams taikymo srities.

Pažymėtina, kad bendrosios pozicijos 8 straipsnyje pateikiama nuoroda į Direktyvą 2002/14/EB dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo Europos bendrijoje.

vi) 10 straipsnis — Sankcijos

Tarybos nuomone, 10 straipsnio 2 dalies formuluote „darbuotojai ir (arba) jų atstovai“ teisingai atsižvelgiama į įvairias skirtingas padėtis valstybių narių darbo rinkose. Todėl bendrojoje pozicijoje palikta ta formuluotė atmetant 52 pakeitimą.

vii) 11 straipsnis — Įgyvendinimas

Buvo laikoma, kad 11 straipsnio dėl įgyvendinimo tekstas yra pakankamai aiškus ir be siūlomo 53 pakeitimo: „jei taikoma pagal jų nacionalinės teisės aktus ir praktiką“.

71 pakeitimas (dėl penkerių metų laikotarpio, kurio metu tam tikrais atvejais direktyva netaikoma) tapo nereikalingu, nes bendrosios pozicijos 5 straipsnyje vienodo požiūrio principas nustatomas kaip įprastas dalykas nuo pat pradžių ir nenumatyta galimybės šio principo netaikyti trumpesniems nei šešių savaičių paskyrimams. Tačiau pažymėtina, kad paskutinės pakeitimo dalies, skirtos piktnaudžiavimo prevencijai, esmė išdėstyta bendrosios pozicijos 5 straipsnio 5 dalyje.

IV. IŠVADA

Tarybos manymu, bendroji pozicija iš esmės atitinka iš dalies pakeisto Komisijos pasiūlymo pagrindinius tikslus. Taryba taip pat mano, kad ji atsižvelgė į Europos Parlamento pagrindinius tikslus, kurių jis siekė pradinio Komisijos pasiūlymo pakeitimais.