LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 48/38

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl laikotarpio po krizės. Nauja vidaus rinkos finansų sistema (nuomonė savo iniciatyva)

2011/C 48/08

Pranešėjas Edgardo Maria IOZIA

Bendrapranešėjas Umberto BURANI

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas, vadovaudamasis Darbo tvarkos taisyklių 29 straipsnio 2 dalimi, 2010 m. vasario 18 d. nusprendė parengti nuomonę savo iniciatyva dėl

Laikotarpio po krizės. Nauja vidaus rinkos finansų sistema.

Bendrosios rinkos, gamybos ir vartojimo skyrius, kuris buvo atsakingas už komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2010 m. liepos 8 d. priėmė savo nuomonę.

465-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2010 m. rugsėjo 15–16 d. (rugsėjo 16 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 160 narių balsavus už, 8 – prieš ir 2 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 Šia nuomone savo iniciatyva Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas (EESRK) siekia pasiūlyti galimas Europos finansų sistemos reformas, visų pirma išsiaiškinti, kaip ši sistema turėtų būti reguliuojama ir kaip gerinti jos veikimą, kad būtų sumažinta sisteminė rizika. Jei ir toliau nebus užkirstas kelias nevaldomoms spekuliacijoms ir vyriausybės nepriims jau senai laukiamų sprendimų, finansų krizė gali vėl įsigalėti ir sustiprėti.

1.2 Kokios finansų sistemos reikės vidaus rinkai pasibaigus krizei? Europos centrinis bankas (ECB) ir (arba) Europos centrinių bankų sistema (ECBS), komerciniai ir investiciniai bankai, savitarpio pagalbos ir kooperatinės finansinės institucijos ir etiški bankai, draudimo įmonės, pensijų fondai, investiciniai fondai, privataus kapitalo fondai (private equity funds), rizikos draudimo fondai (hedge funds), reitingų agentūros; finansų produktų ir vertybinių popierių kūrėjai, platintojai ir pardavėjai; vertybinių popierių biržos, nereguliuojamos rinkos; reguliuotojai, priežiūros institucijos ir kredito reitingo agentūros – tai yra pagrindiniai finansų sistemos dalyviai, kurie bus raginami keisti savo veiklą, prisitaikyti prie griežtesnių taisyklių ir pritaikyti savo struktūras prie naujų užduočių, kurios joms bus pavestos.

1.3 Nereikia visų rinkos dalyvių laikyti vienodai atsakingais dėl kilusios krizės. Laimei, kai kurie svarbūs sektoriai, pavyzdžiui tam tikros didelės tarptautinės grupės, tiesiogiai nesusiję su krize, kadangi jų veikla buvo visiškai atsieta nuo finansų „lošimo namų“. Draudimo įmonėms, kooperatyvams, įprastiems ir taupomiesiems bankams, taip pat pagrindiniams Europos ir pasaulio komerciniams bankams nereikėjo atlikti finansinių korekcijų dėl patirtų nuostolių ar prašyti vyriausybės pagalbos.

1.4 EESRK pritaria 1932 m. Tomáš Bat'a išsakytai minčiai „Krizės priežastis – moralinis skurdas“ ir apgailestauja turėdamas konstatuoti, kad niekas nepasikeitė! Pensininkams, darbuotojams, įmonėms, piliečiams, pilietinės visuomenės organizacijoms, vartotojams ir naudotojams labai svarbu galėti pasitikėti veiksminga, saugia ir prieinama finansų sistema, kuriai jie galėtų be baimės patikėti savo santaupas, kreiptis paramos ekonominėms iniciatyvoms ir kurią galėtų laikyti būtina ekonomikos augimo ir svarbias socialines funkcijas (pensijų, sveikatos, nelaimingų atsitikimų ir patirtos žalos draudimas) atliekančia priemone. Dėl visuotinio pasitikėjimo praradimo visiems šiems dalykams iškilo finansų krizės grėsmė.

1.5 Reikia atkurti pasitikėjimą ne tik finansų institucijomis, bet ir politinėmis, reguliavimo ir priežiūros institucijomis, nesugebėjusiomis užkirsti kelio šiai katastrofai, kuri, naujausiais TVF skaičiavimais, iki šiol jau kainavo 2,3 trilijono eurų.

1.6 Giliai sukrėsta visuomenė. Finansų krizės sukelta likvidumo krizė smarkiai paveikė realiąją ekonomiką – nedarbas viršijo 10 proc. ribą (Latvijoje jis pasiekė 22 proc., Ispanijoje – 19 proc.), o gruodžio mėn. bedarbių skaičius viršijo 23 mln. Numatoma, kad šis skaičius dar didės. Visose šalyse užfiksuotas didelis biudžeto deficitas, kurį teks mažinti taikant korekcines priemones, kurios tikrai neskatins augimo, o veikiau tik slopins ir taip lėtą atsigavimą, vadinasi nedarys teigiamo poveikio užimtumui.

1.7 Per keletą pastarųjų metų Komitetas parengė nemažai nuomonių, kuriose išdėstė savo svarstymus, į kuriuos neretai nebuvo atsižvelgiama. Jei į juos būtų buvę atsižvelgta, neabejotinai būtų pavykę išvengti žlugdančių krizės padarinių arba bent jau juos sušvelninti.

1.8 Komitetas ragina ES institucijas paspartinti reformų procesą. Nuo tada, kai buvo pateiktos J. de Larosière komisijos išvados, praėjo jau pusantrų metų, tačiau ES sprendimų priėmimo procesas dar nepasiekė galutinio etapo. Deja, vyriausybės gerokai sušvelnino reformų planą ir, pavyzdžiui, atmetė galimybę Europos priežiūros institucijai kontroliuoti tarptautines finansų įstaigas.

1.8.1 EESRK palankiai vertina Komisijos komunikatą dėl teisėkūros iniciatyvų, skirtų stiprinti finansų rinkos reglamentavimą ir užtikrinti didesnį jos skaidrumą. Pasiūlymai, kurie pateikti tuo metu, kai ši nuomonė dar tik buvo rengiama, yra tinkami. Gerinti kreditingumo vertinimo įstaigų priežiūrą ir pradėti diskusiją dėl įmonių valdymo yra svarbiausi šių pasiūlymų aspektai. Priemonių paketą papildo ataskaitos apie vadybininkų atlyginimus ir darbo užmokesčio politiką. Komisija įsipareigojo per šešių–devynerių mėnesių laikotarpį pateikti naujų pasiūlymų siekiant užtikrinti geresnį išvestinių finansinių priemonių rinkos, skolintų vertybinių popierių pardavimo ir kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių veikimą, taip pat patobulinti direktyvą dėl finansinių priemonių rinkų.

1.8.2 EESRK nekantriai laukia kitų žadėtų su atsakomybe susijusių iniciatyvų, visų pirma direktyvų dėl indėlių garantijų sistemų ir investuotojų kompensavimo schemų persvarstymo. Bus persvarstyta direktyva dėl Piktnaudžiavimo rinka ir Kapitalo poreikių direktyva (KPD IV), taip pat rengiami nauji pasiūlymai dėl mažmeninių investicinių produktų. Be to, siekdama sumažinti reguliuojamąjį arbitražą Komisija pateiks komunikatą dėl sankcijų finansų sektoriuje.

1.9 Komitetas mano, kad turėtų būti sparčiau kuriama pokrizinė finansų sistema, kuri turėtų būti skaidri, socialiai ir etiškai atsakinga, geriau kontroliuojama ir naujoviškesnė; jos plėtojimas turėtų būti subalansuotas, suderintas su likusia ekonomikos sistemos dalimi, ja turėtų būti siekiama vidutinės ir ilgalaikės vertės bei tvaraus augimo.

1.10 Finansų srityje dirba keli milijonai žmonių. Dauguma jų yra sąžiningi profesionalai, verti visų pagarbos. Tačiau mažuma neatsakingų žmonių be skrupulų pakenkė visos šios darbuotojų kategorijos reputacijai.

1.11 Komitetas rekomenduoja užtikrinti daugiau skaidrumo, visų pirma nustatant riziką. Ne biržos išvestinių finansinių priemonių rinkoje turėtų būti vykdomi ne dvišaliai sandoriai, o sandoriai tarp pagrindinių šalių, kuriais, kontroliuojant bendrą rizikos lygį, galima apriboti pervertintų šalių dalyvavimo sandoriuose galimybę. Tokie sandoriai turėtų vykti arba vienoje platformoje, arba konkrečiai apibrėžtose platformose, taip užtikrinant didesnį rinkos skaidrumą.

1.12 Įmonių socialinė atsakomybė finansų sektoriuje turėtų būti bet kokios veiklos ir veiksmų pagrindas. Pirmenybė buvo teikiama pardavimo apimčiai, o ne tinkamiems investavimo patarimams. Būtina sugrįžti prie aukšto lygio profesinės etikos. Sektoriaus asociacijos privalo aiškiai pasmerkti netinkamą ir skatinti deramą elgesį bei taikyti prevencijos priemones ir sankcijas įmonėms, pripažintoms kaltomis dėl nesąžiningo elgesio, komercinio sukčiavimo ar kitos veiklos, už kurią numatyta baudžiamoji atsakomybė.

1.13 Valstybių narių ir ES institucijos turėtų siekti atviresnio ir demokratiškesnio valdymo, kuris įtrauktų suinteresuotuosius subjektus į reguliavimo ir priežiūros veiklą. Darbuotojai, įmonės, vartotojai ir naudotojai turėtų atlikti svarbų vaidmenį įmonių valdymo procese. EESRK ragina aktyviau įtraukti pilietinę visuomenę į konsultacijas ir poveikio vertinimus. Neseniai priimtuose Komisijos sprendimuose dėl ekspertų grupių atrankos ir toliau dėmesys sutelktas tik į pramonės sritį tinkamai neužtikrinant vartotojų ir dirbančiųjų dalyvavimo. EESRK ir toliau primygtinai ragina užtikrinti tolygų pilietinės visuomenės atstovavimą Komisijos sukurtose ekspertų grupėse ir komitetuose.

1.14 Įmonių valdymas, pagal kurį sąžiningumo ir skaidrumo reikalavimai taikomi ne tik valdytojams, bet ir akcininkams, o jų kapitalas iki šiol laikytas teisėtu, visgi kontroversiški atvejai parodė, kad taip būna ne visada.

1.15 Valdytojų vaidmuo tapo pernelyg didelis, kaip ir kai kurių iš jų astronominio dydžio atlyginimai, kurie išliko nepakitę net ir nacionalizavimo priemonėmis išgelbėjus institucijas nuo bankroto. Būtina griežta premijų ribojimo politika, premijos galėtų būti skiriamos tik vidutinės trukmės laikotarpiu pasiekus stabilių ir vidurkį viršijančių rezultatų; darbuotojų paskatos turėtų būti siejamos su atsakingu pardavimu tinkamai atsižvelgiant į žmogiškojo kapitalo kokybės gerinimą profesinio indėlio, klientų aptarnavimo ir didesnio profesionalumo požiūriu.

1.16 Komitetas rekomenduoja nacionalinėms priežiūros institucijoms nustatyti griežtas ir veiksmingas priemones, nes jos iš tikrųjų atrodo nelabai įsitikinusios, kad reikia ne tik griežtinti etikos standartus, bet ir ateityje nustatyti atviros ir paslėptos rizikos profilį. Buvo galima išvengti daugelio itin rizikingų operacijų, kurios vykdytos siekiant didesnio pelno ir premijų.

1.17 Komitetas ragina Europos teisės aktuose panaikinti nuorodas į reitingus, susijusius su investicijų klasifikavimu ir apsidraudimu rizikos fonduose laikantis Bazelio II principų, ir ragina nacionalines institucijas persvarstyti investavimo politiką.

1.18 Valstybių narių valstybės skolą turėtų vertinti tik nauja nepriklausoma Europos agentūra. Pranešimai apie valstybės skolos rodiklių sumažinimą – kaip neseniai nutiko Graikijoje ir kitose sunkumų patyrusiose ES valstybėse – rinkoje sukėlė didelių problemų, paskatino su emisija susijusias masines spekuliacijas ir dar labiau sustiprino rimtos krizės pojūtį.

1.19 Graikijai suteikta pagalba padės apsaugoti tarptautinę finansų sistemą, kuri garantavo Graikijos skolą šimtais milijardų eurų ir pasitikėjo didžiausiu pasaulio komerciniu banku, nuslėpusiu didelius įsiskolinimus, apie kuriuos neužsimenama Graikijos viešosiose ataskaitose. Vien Prancūzijos ir Vokietijos bankai (atitinkamai 76,45 mlrd. EUR ir 38,57 mlrd. EUR) suteikė paskolų už 115 mlrd. ir vėl Europos mokesčių mokėtojams teks mokėti už neteisėtus veiksmus. Graikijos žmonėms teks sumokėti didžiulę ekonominę ir socialinę kainą.

1.20 Komitetas mano, kad verta išsamiau apsvarstyti tam tikros finansinės veiklos apmokestinimo klausimą, visų pirma tos veiklos, kuri yra iš esmės spekuliatyvaus pobūdžio. Šiuo klausimu neseniai priimta atskira nuomonė.

1.21 Komitetas ragina sukurti integruotas krizių valdymo sistemas, kuriose būtų numatyti veiksmingi ankstyvo įspėjimo, prevencijos ir krizės įveikimo kriterijai. Valstybių narių institucijos tarpusavyje turi nustatyti patikimus atskaitomybės mechanizmus, tai visų pirma pasakytina apie didžiausias Europos grupes: pavyzdžiui, Vidurio ir Rytų Europos finansų rinkos sutelktos beveik vien Vakarų draudimo įmonių ir bankų rankose.

2. Įžanga

2.1 „Krizės priežastis – moralinis skurdas

Prasidės ekonomikos krizės persilaužimo etapas? Netikiu savaiminiais pokyčiais. Tai, ką iki šiol vadinome ekonomikos krize, yra tik dar vienas etinio skurdo pavadinimas.

Priežastis – moralinis skurdas, ekonomikos krizė tik padarinys. Mūsų šalyje daug žmonių mano, kad pinigai gali mus apsaugoti nuo ekonominio nuosmukio. Baiminuosi tokio klaidingo supratimo pasekmių. Dabartinėje padėtyje nereikia jokių išradingų veiksmų ar schemų.

Turime laikytis moralaus požiūrio į žmones, darbą ir viešąją nuosavybę.

Daugiau jokios paramos bankrutuojantiems, jokių skolų, jokio vertybių išmetimo į balą, jokio darbuotojų išnaudojimo; geriau darykime tai, kas mums padėjo atsitiesti po pokario skurdo – dirbkime ir taupykime, siekime, kad darbas ir taupymas būtų pelningesni, būtų vertinami ir gerbiami, o ne išlaidaukime ir švaistykime. Esi teisus, reikia įveikti pasitikėjimo krizę, tačiau jos nepavyks įveikti techninėmis, finansinėmis ar kredito priemonėmis. Pasitikėjimas yra asmeniškas dalykas ir gali būti atgautas tik laikantis moraliai tinkamai elgiantis ir rodant asmeninį pavyzdį.“ Tomáš Bat'a, 1932 m.

2.2 Niekas nepasikeitė.

2.2.1 Citata, kas yra neįprastas dalykas Komiteto nuomonėse, norima gerokai plačiau, nei būtų galima tai padaryti mokslinėje ir ne kartą girdėtoje analizėje, panagrinėti politikos klaidas, priežiūros institucijų, reitingų agentūrų ir finansų institucijų veiklą, taip pat investuotojų ir akcininkų klausimą. Apie tai jau daug rašyta ir pakanka pasakyti, kad įgyvendintos, svarstomos ir numatomos makro ir mikrolygio rizikos ribojimo priežiūros priemonės iš esmės yra tinkamos ir tikslingos, tačiau vis dar trūksta organinio ir struktūrinio ryšio tarp rinkos priežiūros (bankų, draudimo bendrovių, finansų rinkos) ir mokėjimo sistemų kontrolės; pastarosios gali duoti vertingų signalų (jei jie bus suprantami tinkamai) apie atskirų grandžių problemas arba sisteminės rizikos pavojų. Reikia, kad institucijos išnagrinėtų galimybę sukurti kryžminės patikros sistemą.

2.2.2 Skirtingai nei anksčiau pilietinė visuomenė neketina palikti nagrinėti finansų sistemos ateities klausimą specialistams, technikams ar politikams – ji nori aktyviai dalyvauti kuriant patikimą finansų sistemą, kadangi jų pasirinkimas neišvengiamai turės įtakos dirbantiesiems, įmonėms ir piliečiams. Viešosios lėšos visų pirma panaudotos gelbėti sudėtingiausioje padėtyje atsidūrusius bankus, o vėliau siekiant suteikti deguonies gūsį precedento neturinčios likvidumo krizės nualintai ekonomikai, todėl išaugo deficitas ir valstybės skolos, kurias reikės sanuoti naujomis korekcinėmis priemonėmis, kurių taikymas mokesčių ir muitų forma atsilieps piliečiams, ko, žinoma, visai nereikėtų.

2.2.3 Finansų sistema, kuri bus taikoma krizei pasibaigus, neturi ir negali būti tokia kaip pastarųjų dvidešimties metų laikotarpiu. Reikia atsisakyti augimo, kurį skatino greito rezultato siekianti politika.

2.2.4 Iš tiesų, didelis pelningumas paskatino atkakliausias įmones imtis susijungimų, kurie dar prieš keletą metų laikyti būtinais.

2.2.5 Daugelyje šalių vykusi liberalizacija ir privatizacija sudarė palankias sąlygas tokiems susijungimams, tačiau visų pirma postūmį jiems suteikė bendrosios rinkos direktyvos, kuriomis panaikintos ne tik teritorinės sienos, bet ir sienos, skiriančios įvairias specializuotos veiklos kategorijas: komerciniai bankai, investicijų bankai, finansų įmonės, vertybinių popierių bendrovės, vertybinių popierių depozitoriumai, mokėjimo sistemų valdytojai, draudimo bendrovės ir pan.

2.2.6 Susidariusiems finansiniams konglomeratai yra labai nevienalyčiai, jiems būdinga struktūrų kompleksiškumas, bendra akcijų nuosavybė, „auksinės akcijos“ (angl. golden skares, visų pirma anksčiau valstybei priklausiusiems bankams), o tai ypač apsunkina bendrą struktūrų priežiūrą arba netgi ją padaro visiškai neįmanomą. Tik dabar, po „audros“, tampa akivaizdu, kad būtina apibrėžti tarptautinio pobūdžio kontrolės nuostatas. Deja, sprendimų priėmimo procesas labai lėtas. Galingos finansų organizacijos siekia apriboti reguliuojamojo pobūdžio institucijų veiksmus ir joms pavyksta savo argumentais įtikinti kai kurių Europos valstybių vyriausybes. J. de Larosière ataskaitos, susijusių direktyvų, Bazelio II susitarimų persvarstymo ir Tarptautinės apskaitos standartų valdybos (TAST) standartų pažanga vyksta labai vangiai ir net susidaro įspūdis, kad daug su pokyčiais susijusių pažadų palikti nuošalyje.

2.3 Pelningumas

2.3.1 Pelningumas ir augimas

2.3.1.1 Aukštas pelningumas visada buvo laikomas geros įmonės padėties rodikliu. Taikant pelno reinvestavimą tai taip pat yra kiekybinio augimo veiksnys. Įmonė, kurios nuosavo kapitalo pelningumas siekia 10 proc., reinvestuodamos visą savo pelną per metus gali užtikrinti 10 proc. plėtrą ir tuo pat metu išsaugoti pastovų skolų ir nuosavų lėšų santykį. Jei įmonė plečiasi sparčiau, vadinasi ji arba didina savo įsiskolinimą, arba vykdo papildomas nuosavo kapitalo injekcijas.

2.3.1.2 Taigi, pelningiausios įmonės turi daugiau plėtros ir vystymosi galimybių.

2.3.2 Pelningumas ir rizika

2.3.2.1 Dažnai norint padidinti pelningumą reikia labiau rizikuoti: šiuo požiūriu manoma, jog svarbiausia, kad pelningumas būtų proporcingas rizikai. Tik rizikai proporcingo pelningumo padidėjimas sukuria realią vertę (visų pirma akcininkams; ne visuomet tai yra naudinga kitoms suinteresuotosioms šalis).

2.3.2.2 Kas įvertins, ar pelningumas proporcingas rizikai? Žinoma, finansų rinka.

2.3.2.3 Ko pasimokėme iš šios krizės? O gi tai, kad, nors pagerėjo gebėjimas geriau suprasti ir įvertinti daugelį rizikos faktorių, rinka vis dar nesugeba teisingai kiekybiškai jų įvertinti.

2.3.2.4 Todėl kai kurie tiek įmonių, tiek ir apskritai ekonomikos pelningumo ir vystymosi modeliai, atrodė sėkmingi tik todėl, kad nebuvo tinkamai įvertinta jiems kylanti rizika.

2.3.2.5 Svarbiausias dalykas, kurio mus išmokė krizė yra tai, kad me mes niekada nesugebėsim tinkamai įvertinti visų rizikos faktorių.

2.3.3 Pelningumą skatinantys veiksniai

2.3.3.1 Du svarbiausi (ir ne tik finansinių įstaigų) pelningumą skatinantys veiksniai yra šie:

— didinti veiksmingumą: tai leidžia užtikrinti masto ekonomija (kiekybinė plėtra) ir įvairovės ekonomija (prekių ir paslaugų pasiūlos išplėtimas);

— inovacijos: naujų produktų ir paslaugų pasiūla: dėl mažesnės konkurencijos jų pelno maržos yra didesnės.

2.3.3.2 Dėl šių priežasčių nemažai finansų rinkos dalyvių gana ilgai skandavo šūkius „kas didelis – gražus“ arba „finansinė inovacija – turtas“. Tačiau iš esmės nebuvo tinkamai įvertinta su šiais aspektais susijusi rizika. Priminsime, kad:

2.3.3.3 Apimtis – masto ekonomija: didžiausias pavojus –„per didelės kad žlugtų“ (angl. „too big to fail“) sisteminė rizika.

2.3.3.4 Pasiūlos mastas – įvairovės ekonomija: didžiausias pavojus yra sisteminio pobūdžio, tačiau jį būtų galima apibūdinti taip: „pernelyg susijusios, kad žlugtų“ ( angl. „too interconnected to fail“).

2.3.3.5 Finansinės inovacijos: jų tikslas – pasiūlyti naujus produktus ir paslaugas naujai rizikai valdyti ir ją naujoviškai valdyti jau nustatytą riziką. Jei tai būtų paprasta, šis darbas jau būtų buvęs padarytas. Rizikos įvertinimas dažnai siejamas su labai apytiksliais skaičiavimais.

2.4 Finansų krizę pirmiausia lėmė prastas finansinių naujovių rizikos įvertinimas. Kartu naujovės yra esminis dalykas siekiant didelio pelningumo, kuris yra pernelyg didelis, atsižvelgiant į išsivysčiusios ekonomikos augimo lygį. Pagrindinį dėmesį reikėtų sutelkti į krizės priežastis, o ne į padarinius. Turime susitaikyti su mažesniu pelningumo ir augimo lygiu ir atsisakyti dviženklių skaičių, kurie buvo laikomi ne tik teisėtu, bet netgi būtinu lūkesčiu. Taip yra todėl, kad apskritai labai tikėtina, jog itin didelis pelningumas, kai ekonomika nebegali augti taip, kaip prieš 50 metų, yra susijęs su rizika, į kurią negalima neatsižvelgti. Jeigu aiškiai ir garsiai nepasakysime, kad išsivysčiusios ekonomikos atveju nepagrįsta, iš tikrųjų netgi neprotinga tikėtis dviženklės investicijų grąžos, ir toliau pjausime tai, ką pasėjome, ir kas vos nesukėlė sistemos žlugimo.

2.5 Bankų ir finansinių tarpininkų veikla

Finansų sistema veikia kaip pinigų ir finansinės veiklos ir rizikos tarpininkas. Tarpininkavimas rizikos srityje visų pirma vykdomas išvestinės priemonės sutarčių pagrindu, dažniausiai pasitelkiant ne biržos išvestines finansines priemones. Pinigų politika gali turėti tiesioginio poveikio pinigų ir finansų srities tarpininkavimui, tačiau ji yra bejėgė prieš išvestines priemones. Tačiau išvestinės priemonės iš esmės susijusios tik su maža pinigų dalimi.

2.6 Su išvestinėmis priemonėmis susijusi rizika: rizikos valdymo pavojai

Išvestinės priemonės tapo pagrindine finansinių inovacijų priemone. Ne biržos išvestinių finansinių priemonių rinka sudarė galimybes pasidalyti anksčiau vienam dalyviui tekusią riziką, kuri perkelta ir paskirstyta nesuskaičiuojamiems sandoriams. Teoriškai tai turėtų sukelti susiskaldymą ir taip neutralizuoti pradinius destabilizuojančius rizikos veiksnius. Tačiau neatsižvelgta į tai, kad daugybinės su šiais sandoriais susijusios tarpusavio sąsajos kelia sunkiai kontroliuojamą riziką ir iš esmės neleidžia įvertinti bendros rizikos masto, taip pat leidžia atsirasti nuostatai „pernelyg susijusios, kad žlugtų“.

2.7 Stabilesnės finansų sistemos kūrimas

Būtų klaidinga laikytis neigiamo požiūrio į finansines naujoves, remiantis tuo, kad jos padėjo sudaryti sąlygas kilti krizei. Tačiau negalima manyti, kad tai, kas įvyko yra tik paprastas nesklandumas. Priešingai, tai rodo, kad tokia sistema, kokia ji yra dabar, yra netinkama.

Integruotos rizikos priežiūros struktūros pagrindą turi sudaryti trys ramsčiai: priemonės, rinkos ir institucijos.

2.7.1 Priemonės

Reikėtų ne drausti kurti naujas priemones, o veikiau taikyti tam tikrą registravimo mechanizmą, pagal kurį būtų nustatoma, kam jas galima siūlyti. Neregistruotas priemones galėtų naudoti tik kvalifikuoti subjektai. Turėtų būti taikomas toks pat principas kaip vaistų srityje – vienos priemonės galėtų būti parduodamos beveik be apribojimų, kitoms reikėtų „recepto“, o dar kitos galėtų būti parduodamos tik konkrečiose vietose.

2.7.2 Institucijos

Tradicinės mikrolygio rizikos ribojimo priežiūros, kurią atliekant turėtų būti stebimas tarpininko stabilumas, nepakanka. Siekiant sukurti makrorizikos ribojimo priežiūros sistemą, būtina atsižvelgti į du svarbiausius išorės veiksnius:

— tarpusavio sąsajas. Finansų įstaigos patiria panašią riziką, kuri didina neigiamą rizikos poveikį. Šiuo požiūriu dar kartą paminėsime dvi problemas, susijusias su nuostata „per didelis, kad žlugtų“ ir „pernelyg susiję, kad žlugtų“;

— procikliškumas. Finansų sistema turėtų valdyti realiai sistemai kylančią riziką. Praktiškai dažnai nutinka, kad dėl vienos grėsmės dinamikos sustiprėja kitos grėsmės dinamika, ir todėl sprogimo bei žlugimo efektas sustiprinamas, o ne sušvelninamas.

2.7.2.1 Šešėlinės bankininkystės sistema padėjo ne tik siekti teisėtų didesnio lankstumo tikslų, bet ir išvengti rizikos ribojimo taisyklių taikymo. Reguliuojamieji subjektai, kaip antai bankai, pasinaudojo reglamentavimo skirtumais šia sistema „rizikos ribojimo savivalės“ tikslais, t. y. siekė didinti finansinius svertus nepaisydami veiklos taisyklių reikalavimų. Ši sistema turėtų būti griežtai sureguliuota. Bankams neturėtų būti leidžiama taikyti šią sistemą tam, kad išsisuktų nuo jiems keliamų kapitalo reikalavimų.

2.7.3 Rinkos

Krizė akivaizdžiai parodė, kad finansų rinkos nesugeba pačios susireguliuoti ir nustatyti naujas sąlygas užtikrinti pusiausvyrą visais atvejais. Todėl dabar yra reali galimybė gana skubiai atsisakyti perteklinių sandorių ir pereiti prie nelikvidumo.

2.7.3.1 Dvišalių sandorių, pavyzdžiui, ne biržos išvestinių finansinių priemonių, atveju dėl vienos institucijos bankroto greitai gali nukentėti kitos, ir kilti sisteminė rizika. Siekiant riboti sisteminę rinkos grėsmes, dvišalius sandorius turi pakeisti pagrindinių šalių sandoriai; be to, šie sandoriai turi būti sudarinėjami arba vienoje platformoje, arba apibrėžtose platformose siekiant užtikrinti didesnį rinkos skaidrumą. Labai tikėtina, kad dėl šių sąlygų sandoriai, kuriais prekiaujama biržoje, bus labiau standartizuojami: tai nėra nepageidaujamas šalutinis poveikis, o veikiau teigiama pasekmė, padėsianti pasiekti didesnio rinkų skaidrumo.

3. Valdymas

3.1 Sunku kontroliuoti rinkas, tačiau dar sunkiau užtikrinti valdymo kontrolę. Nors susidaro įspūdis, kad kontrolę vykdo turintys daugumą (realūs turėtojai arba su kuriais sudarytos sutartys) praktikoje įvairūs teisės aktai (vieni suteikia daugiau, kiti mažiau laisvės) sudaro sąlygas kurti neaiškios kilmės finansines struktūras. Be didžiausios, t. y. skaidrumo trūkumo problemos, yra dar vienas sudėtingas aspektas: į finansų sritį skverbiasi neaiškios arba su finansiniais nusikaltimais susijusios jėgos. Tai susiję su nepriklausomais ir valstybės kontroliuojamais turto fondas, mokestiniu sukčiavimu, mokesčių rojais kitaip tariant su neaiškaus pobūdžio interesų buvimu (nebūtinai dominuojančiu). Problema liečia ne tik dideles grupes: ji galbūt net labiau susijusi su daugybe finansų įmonių ir investicijų fondų, kurie nebūtinai didelės apimties. Direktyvose numatyta asmenų priėmimo į valdymo organus ir sandorių biržoje tvarka, tačiau nėra jokios nuorodos apie kapitalo pobūdį ar kilmę, taip netiesiogiai jį pripažįstant kaip įstatymu nedraudžiamą. Šiuo požiūriu reikėtų ne įvesti naujas taisykles, o užtikrinti tyrimus vykdančių ir priežiūros institucijų bendradarbiavimą.

3.2 Didžiųjų grupių „Achilo kulnas“ – dažnai prasta vadyba, pritaikyta vadybininkams, tapusiems tikrais įmonės šeimininkais. Kapitalo išsiskaidymas, kurio priežastis – laipsniška rinkos dalyvių integracija, lėmė laipsnišką pavyzdinių akcininkų silpnėjimą, o tai tam tikrais atvejais privertė atsisakyti nepalankių siūlymų įsigyti kontrolinį paketą. Dideles tarptautines grupes pirmiausia įsigijo, o vėliau nualino konkurentai ir tai turėjo labai neigiamų pasekmių realiajai ekonomikai ir dirbantiesiems.

3.3 „… gana netolimoje ateityje visuomenė bus organizuota remiantis visiškai kitokia svarbiausių ekonomikos, socialinių ir politinių institucijų sistema, kuri bus grindžiama netgi kitokiomis socialinėmis nuostatomis ir ideologijoms. Šioje naujoje socialinėje struktūroje kitokia grupė arba klasė – vadybininkai – bus dominuojanti arba vadovaujanti klasė“. James Burnham, The Managerial Revolution: What is Happening in the World. New York: John Day Co., 1941 m).

3.4 Politinės jėgos, kurios veikiau priklausomos nuo bankų magnatų, rėmė šiuo pokyčius. Netgi neseniai kai kurioms valstybėms priverstinai įsigijus bankus nepavyko nors kiek sureguliuoti vadybininkų ir akcininkų santykius. Triuškinantis prezidento Obamos pralaimėjimas prieš AIG vadovus, kurie pasisavino 165 milijonus dolerių tiesiogiai juos atskaitydami nuo 170 JAV iždo skirtų milijardų dolerių, rodo nežabotos – o šiuo atveju arogantiškos ir neatsargios– vadybininkų galios mastą. Jungtinėse Amerikos Valstijose didieji bankai sugebėjo „atsistoti ant kojų“ ir tai padaryti jiems padėjo 787 milijardai dolerių, kuriuos sumokėjo mokesčių mokėtojai. Vėliau jie „apipylė“ savo vadybininkus premijomis (46,5 milijardo vien Goldman Sachs, JpMorganChase ir Morgan Stanley). Ir šiandien šios „stebuklingos“ premijos leidžia mokėti mažiau mokesčių: kadangi šie mokėjimai išskaitomi iš mokesčių, visa sistema (remiantis Robert Willens LLC skaičiavimais) sutaupys apie 80 milijardų. Europoje sumos yra kuklesnės, nors Škotijos karališkasis bankas išdalijo 1,3 milijardų svarų sterlingų. Niekas nepasikeitė!

3.5 Reikėtų iš esmės pervarstyti valdymo mechanizmus perskirstant valdžią tarp akcininkų ir valdytojų įmonėse ir kiekvieną sugrąžinant dirbti savo darbą.

3.6 Suinteresuotųjų subjektų dalyvavimas valdyme ir pažangesnė ekonomikos demokratija galėtų padėti atstatyti galių pusiausvyrą ir trumpalaikę įmonių strategiją pakeisti ilgalaike, kuri duotų akivaizdžios naudos visai ekonomikai.

3.7 Po beprotiško laikotarpio, kai augimą buvo galima išreikšti dviženkliais skaičiais, nauja finansų sistema turėtų būti siekiama tvaraus ir stabilaus pelno, taip pat atsakingo požiūrio į rizikos valdymą ir investavimo politiką.

4. Kreditai. Plėtros veiksnys ir socialinė funkcija

4.1 Nepakeičiamas finansų sistemos gebėjimas nukreipti išteklius produktyviai veiklai turi akivaizdaus teigiamo socialinio poveikio. Dėl bankų paramos darbo ir įmonių sukauptų materialinių išteklių gerovė ir paslaugos perskirstomos bendruomenei. Tai, kad draudikai dalijasi riziką, užtikrina ekonominės veiklos vykdymą stabilioje, ramioje aplinkoje.

4.2 Vis dėlto, šios socialinės funkcijos negalima painioti su rizikos vertinimu socialiniu požiūriu. Bankas yra įmonė kaip ir daugelis kitų, todėl turi prisiimti atsakomybę už jiems patikėtas lėšas: žlungančią įmonę finansuojantis bankas turi būti patrauktas baudžiamojon atsakomybėn, o jeigu tai susiję su privačiais asmenimis, bankai turėtų būti apkaltinti skatinimu įsiskolinti.

4.3 Vienintelis pagrįstas kredito suteikimo kriterijus – griežtas, objektyvus ir atsakingas rizikos įvertinimas, žinoma, įvertinant suteiktinų lėšų socialinę paskirtį: yra skirtumas, ar pasirinkti skirti kreditą prašantiems lėšų gamybai skatinti ar darbuotojų atleidimams išvengti, ar planuojantiems perkelti verslą į užsienį. Tai yra universalūs kriterijai, galiojantys visiems bankams, dideliems ir mažiems, ribotos atsakomybės bendrovėms, kooperatyvams ar taupomiesiems bankams, netgi atliekantiems taip vadinamas socialines funkcijas, pvz., teikiantiems mikrokreditus, arba etiškus ar socialiai atsakingus kreditus.

5. Kokios finansų sistemos reikės krizei pasibaigus?

5.1 Beveik prieš 80 metų Tomášo Bat'a nurodė kelią: ryžtingas sugrįžimas prie profesinės etikos, grįžimas prie vertybių ir principų, kurie ilgainiui gerokai susilpnėjo, investuotojų susitaikymas su ne tokiomis didelėmis, tačiau stabilesnėmis grąžos normomis vykdant ilgalaikę politiką, visiškai spekuliatyvios veiklos atskyrimas nuo kitų finansinės veiklos rūšių ir geresnis jos reglamentavimas.

5.2 Skaidri finansų sistema, kuri leidžia užtikrinti pakankamai informacijos, kad būtų aiški su siūlomais sandoriais susijusi rizika pradedant periodiškai atnaujinamomis kredito kortelėmis (kai kuriems labai dideliems subjektams neseniai uždrausta pardavinėti jų produktus, kuriais pažeidžiami kovos su pinigų plovimu ir lupikavimu įstatymai) ir baigiant paprasčiausiais arba sudėtingesniais finansiniais produktais.

5.3 Socialiai atsakinga finansų sistema. Trumpalaikio pelno siekis paskatino daug finansinių įmonių teikti pirmenybę pardavimo mastui, o ne klientų aptarnavimo kokybei. Nemažai asmenų susigundė finansinių produktų pasiūlymais, kurie pasirodė neatitinkantys jų kaip taupytojo poreikio. Tokiais atvejais susiduriama veikiau su sveikam protui ir elementariai profesinei etikai prieštaraujančiu pardavimu nesilaikant rekomendacijų, o ne pardavimu atsižvelgiant į protingas rekomendacijas. Siekiant geresnių rezultatų, pardavimas buvo skatinamas naudojant didelį nuolatinį komercinį spaudimą, o kaip atlygį taikant premijas ir apdovanojimus, tačiau darbuotojų, kuriems nepavykdavo pasiekti vis geresnių rezultatų, atžvilgiu taip pat būdavo taikomi įbauginimui prilygstantys veiksmai. Finansų sistemai taip pat turėtų būti taikomi komercinio sukčiavimo ir paslėptų trūkumų srityje galiojantys teisės principai.

5.4 Etiškai atsakinga finansų sistema. Sektoriaus asociacijos turėtų įgyvendinti iniciatyvas, kurios padėtų užkirsti kelią neleistiniems reiškiniams, ir prisiimti atsakomybę ir visų prima skirti sankcijas įmonėms, pripažintoms kaltomis dėl nesąžiningų veiksmų, komercinio sukčiavimo ar kitų baudžiamosios teisės reguliuojamų veikų. Tokių ryžtingų veiksmų iki šiol trūksta.

5.5 Geriau reguliuojama ir prižiūrima finansų sistema. Nuolat daugėja finansų sistemos dalyvių, tačiau kartu mažėja priežiūros institucijų gebėjimas kruopščiai sekti rinkos pokyčius ir teisės aktų leidėjų gebėjimas įvesti rinkoj tvarką, pašalinti netinkamus dalyvius arba net nusikalstamas organizacijas. Sektorių reikia racionalizuoti, išvalyti ir sutvarkyti. Nors finansų srityje taip pat turėtų būti taikomi pažangiausi valdymo modeliai, ji ne visai panaši į kitas pramonės šakas. Šis sektorius valdo išskirtinį kapitalą, t. y. taupančiųjų ir klientų pasitikėjimą, kuris yra būtinas vykdant šios srities veiklą. Pakanka vertybiniams popieriams suteikti AAA įvertinimą, kad taupantysis pasijustų visiškai saugus. Faktai parodė, kad nustatyti mechanizmai toli gražu neužtikrina garantijų.

5.6 Naujoviška finansų sistema. Siekis turėti naujų finansinių priemonių, kurios geriau atitiktų rinkos poreikius, turi ir toliau būti ekonomikos variklis. Mažinti finansinius svertus, užtikrinti didesnes galimybes apsisaugoti nuo rizikos pasitenkinant tinkama grąža – toks galėtų būti teisingas kelias: sugrįžimas į ateitį. Dėl didelio neatsargumo žengę du žingsnius atgal, turėtume žengti tris į priekį ir siekti tvaraus vystymosi ateityje.