[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 25.1.2006 KOM(2006) 23 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo visame pasaulyje teminė programa pagal būsimąją finansinę perspektyvą (2007–2013) TURINYS 1. Įžanga 3 2. Kontekstas 3 2.1. Temos analizė 3 2.2. Dabartinis politikos ir bendradarbiavimo pagrindas 4 2.3. EIDHR patirtis 5 2.4. Teminės programos pagrindimas 6 3. Demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo visame pasaulyje teminės programos pagrindinės ypatybės 6 3.1. Taikymo sritis ir uždaviniai 6 3.2. Gairės ir prioritetai 7 3.2.1. Didinti pagarbą žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms ten, kur joms kyla didžiausias pavojus, teikti paramą ir solidarizuotis su represijų arba prievartos aukoms 7 3.2.2. Stiprinti pilietinės visuomenės vaidmenį remiant žmogaus teises ir demokratines reformas, teikiant paramą konfliktų prevencijai ir plėtojant politinį dalyvavimą bei atstovavimą 8 3.2.3. Stiprinti tarptautinę žmogaus teisių apsaugos, teisinės valstybės ir demokratijos rėmimo sistemą 10 3.2.4. Toliau plėtojant rinkimų stebėjimą kurti pasitikėjimą demokratiniais rinkimų procesais 10 3.3. Programavimo principai 11 KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo visame pasaulyje teminė programa pagal būsimąją finansinę perspektyvą (2007–2013) 1. ĮžANGA Siekdama racionalizuoti ir supaprastinti dabartinį Bendrijos išorės veiksmus reglamentuojantį teisinį pagrindą, Europos Komisija pasiūlė šešių naujų priemonių sistemą pagal 2007–2013 metų finansinę perspektyvą. Trys iš šių priemonių (humanitarinės pagalbos, stabilumo ir makrofinansinės paramos) yra horizontalaus pobūdžio, derinamos prie konkrečių poreikių ir aplinkybių. Likusios trys priemonės (pasirengimo narystei pagalbos, paramos Europos kaimynystės ir partnerystės politikai, taip pat vystymąsi remiančio bendradarbiavimo ir ekonominio bendradarbiavimo) yra skirtos konkrečioms politikos kryptims įgyvendinti ir turi nustatytas geografines taikymo sritis. Ateityje šios priemonės taps pagrindiniais teisės aktais, reglamentuojančiais išorės bendradarbiavimo programoms, įskaitant atitinkamas temines programas, skirtas Bendrijos išlaidas, ir pakeis šiuo metu galiojančius teminius reglamentus. Kaip teigiama šiuose pasiūlymuose, teminės programos teikia išskirtinės pridėtinės vertės, o pagal jas numatoma veikla papildo geografines programas, kurios tebėra išskirtinis Bendrijos bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis pagrindas[i]. Komisija įsipareigojo su Europos Parlamentu ir Taryba aptarti kiekvienos teminės programos taikymo sritį, uždavinius ir prioritetus, remdamasi abiem institucijoms teikiamais oficialiais komunikatais. Remiantis šio proceso rezultatais, bus nustatytos politikos kryptys vėlesniais programavimo etapais, ypač rengiant teminius strateginius dokumentus pagal pirmiau minėtų priemonių nuostatas. Šis komunikatas yra skirtas demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo visame pasaulyje teminei programai. Jame atsižvelgiama į per Komisijos organizuotas viešas konsultacijas gautas pastabas[ii]. Konsultacijos bus tęsiamos ir vėlesniuose programavimo etapuose. Bendradarbiaudama su Europos Parlamentu, šioje teminėje programoje dalyvaujančiomis valstybėmis narėmis ir institucijomis partnerėmis, Komisija taip pat sieks skatinti daugiau mąstyti ir diskutuoti apie Europos vaidmenį remiant demokratiją ir žmogaus teises[iii]. 2. KONTEKSTAS 2.1. Temos analizė Demokratija ir žmogaus teisių apsauga – visuotinės vertybės, kurių turi būti siekiama dėl jų pačių; kartu jos laikomos neatsiejama veiksmingos veiklos skurdui mažinti ir Tūkstantmečio plėtros tikslams siekti dalimi kaip pagrindinės konfliktų prevencijos bei sprendimo priemonės ir kaip nepakeičiama kovos su terorizmu sistema[iv]. Demokratiniai atskaitomybės procesai taip pat yra svarbūs vyriausybių skaidrumui užtikrinti ir kovai su korupcija. Demokratija ir žmogaus teisių apsauga yra neatsiejamai susijusios: pagrindinės minčių bei įsitikinimų reiškimo ir asociacijų laisvės yra būtinos politinio pliuralizmo ir demokratinio proceso sąlygos, kadangi demokratinė kontrolė ir valdžių atskyrimas yra būtini nepriklausomiems teismams bei teisinei valstybei stiprinti, kurių savo ruožtu reikia veiksmingai žmogaus teisių apsaugai. Žmogaus teisės gali būti svarstomos atsižvelgiant į visuotinai pripažintas tarptautines normas, tačiau demokratija turi būti laikoma viduje vykstančiu procesu, apimančiu visus visuomenės sluoksnius ir įvairias institucijas, kurios turėtų užtikrinti dalyvavimą, atstovavimą, reagavimą ir atskaitomybę. Nors užduotis kurti bei palaikyti žmogaus teisių kultūrą ir siekis, kad demokratija veiktų piliečių labui, yra ypač aktualūs ir sunkūs besiformuojančios demokratijos valstybėse, iš tiesų tai yra nuolatinis iššūkis, visų pirma konkrečios šalies žmonėms. Pastaraisiais metais padidėjo lūkesčiai, padaugėjo įsipareigojimų ir atvirų diskusijų apie demokratijos ir žmogaus teisių rėmimą visuose lygiuose. Padaryta pažanga, visų pirma dėl vietos pilietinės visuomenės susitelkimo ir dėl tarptautinio spaudimo: daugelyje šalių visuomenė tapo atviresnė, o rinkimų procesai – sąžiningesni; daugiau dėmesio skiriama įvairiausiems žmogaus teisių klausimams bei visuomenės informavimui apie juos ir priimama daugiau jiems skirtų teisės aktų, kurie yra geriau vykdomi; vystymo strategijose daugiau galimybių reikšti savo nuomonę suteikiama vietos bendruomenėms taip padedant suteikti galių silpniesiems ir atskirtiesiems, . Tačiau tebėra daug iššūkių: politinis elitas pernelyg dažnai neatsiskaito piliečiams ir lieka abejingas jų lūkesčiams, kartais imasi slopinti skirtingas ir prieštaraujančias nuomones. Be demokratiškų diskusijų apie etninį, religinį arba klasinį visuomenės susiskaldymą, jis gali dar labiau pagilėti taip brandinant konfliktą ir kenkiant pliuralizmui bei pagarbai žmogaus teisėms. Įvykus politiniams dialogams ir nustačius sąlygas, demokratijos ir žmogaus teisių klausimai tapo sistemine ES užsienio politikos ir išorės veiksmų dalimi, integruojant šiuos klausimus į bendradarbiavimo programas ir rengiant konkrečius projektus . Vis labiau plinta kompleksinis žmogaus teisėmis grindžiamas požiūris į vystymąsi[v], kaip ir parama valstybės kūrimui, „gero valdymo“ ir pilietinės visuomenės plėtojimui. Tai vystymo politika, skirta užtikrinti, kad šalis partnerė jaustųsi plėtros ir demokratizacijos proceso „savininke“, įtraukiant vyriausybes ir visas svarbiausias vietos suinteresuotas grupes, įskaitant parlamentus. Pastebėta tendencija, kad tarptautinėse darbotvarkėse dominuoja susirūpinimas dėl saugumo ir kovos su terorizmu, tačiau tai taip pat pradėjo išryškinti pagrindines smurto priežastis ir žmogaus teisių, teisinės valstybės bei visa apimančios demokratijos užtikrinimo svarbą, kad nesusvetimėtų bendruomenės ir nebūtų sukurtos nesaugumo sąlygos. Taigi konfliktų prevencija vystymo strategijas ir darbą su pilietine visuomene papildė nauju aspektu. 2.2. Dabartinis politikos ir bendradarbiavimo pagrindas ES politika, kuria siekiama remti demokratiją ir žmogaus teises trečiosiose šalyse, per daugelį metų buvo aiškiai suformuluota ir išplėtota Komisijos komunikatuose, Europos Parlamento rezoliucijose ir Tarybos išvadose. Kaip nurodyta Sutarties įgaliojimuose[vi], tikslas plėtoti bei stiprinti demokratiją ir teisinę valstybę, pagarbą žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms dabar yra būdingas visų formų bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis bruožas. Žmogaus teisėms skiriama daug dėmesio: metinis ES pranešimas apie žmogaus teises, konkretūs Komisijos komunikatai, Parlamento rezoliucijos bei ataskaitos ir Tarybos pozicijos yra skiriami konkretiems žmogaus teisių klausimams[vii]. Taryba taip pat pabrėžė žmogaus teisių ir demokratizacijos aspektų integravimą į išorinės politikos kryptis bei veiksmus ir dialogo su pilietine visuomene svarbą. Vykdant ES plėtros procesą, Kopenhagos politiniuose kriterijuose dėl stabilių demokratiją užtikrinančių institucijų, įstatymo viršenybės, žmogaus teisių ir pagarbos mažumoms bei jų apsaugos konkrečiai dėmesys skiriamas pasirengimo narystei strategijai. Šie uždaviniai įvairiais būdais atsispindi Stabilizacijos ir asociacijos procese[viii] ir Europos kaimynystės politikoje[ix]. Kotonu susitarimu ir ES valdymo ir bendradarbiavimo politika[x] apsaugomos ir remiamos žmogaus teisės ir demokratija , nes tai klausimai, kurie turi būti integruoti į šalių strategijas, dialogus ir visas atitinkamas priemones. Naujausi šiuos klausimus atspindintys dokumentai yra Europos sutarimas dėl vystymosi[xi] ES strategijoje Afrikai[xii] ir naujausias Komisijos pasiūlymas dėl ES santykių su Lotynų Amerika[xiii]. ES politikos demokratijos ir žmogaus teisių srityse įgyvendinimo priemonės yra įvairios: tai ir politinis dialogas bei diplomatiniai demaršai, ir visokios finansinio ir techninio bendradarbiavimo priemonės. Europos iniciatyva demokratijai ir žmogaus teisėms remti (EIDHR)buvo siekiama konkretaus tikslo – padėti tarptautiniu ir nacionaliniu lygiu įgyvendinti žmogaus teisių ir demokratijos uždavinius, papildant veiksmus pagal įvairias Bendrijos nacionalinio ir regioninio bendradarbiavimo programas. Šiuo metu ji yra grindžiama dviem reglamentais[xiv]: pagrindinė jos politikos sistema yra nustatyta 2001 m. Komisijos komunikatu[xv] ir su juo susijusiose Tarybos ir Europos Parlamento pozicijose[xvi] (žr. 2.3 punktą toliau). Pastaraisiais metais keičiantis EB vaidmeniui valdant krizes, žmogaus teisių ir demokratijos aspektai taip pat pabrėžiami konfliktų prevencijos, taikos kūrimo ir atkūrimo po konfliktų veikloje. Greitojo reagavimo mechanizmas[xvii], taip pat darbas su pilietine visuomene ir kitais vietos veikėjais žmogaus teisių ir demokratijos kūrimo srityje papildo EIDHR bei padeda imtis skubių veiksmų reaguojant į tikro arba galimo konflikto situacijas. 2.3. EIDHR patirtis EIDHR nuo jos sukūrimo buvo labai išplėtota ir daug kartų patvirtinta dokumentais bei vertinta[xviii]. Remiantis pagrindiniu jos privalumu, t. y. galimybe veikti nebūtinai gavus priimančiosios šalies vyriausybės sutikimą, pagrindinė EIDHR paskirtis yra skatinti pilietinės visuomenės veiklą remiant žmogaus teises ir demokratiją. EIDHR partnerės visų pirma yra tarptautinės ir vietos pilietinės visuomenės organizacijos (PVO)[xix], taip pat tarptautinės specializuotos kompetencijos tarpvyriausybinės institucijos. EIDHR siekiama apimti įvairias temas, atitinkančias ES gaires žmogaus teisių klausimais[xx], taip pat kitus konkrečius Tarybos ir Parlamento uždavinius, įgaliojimus ir pasiūlymus, ypač susijusius su žmogaus teisėmis[xxi]. Reikšmingais laikyti „vieno klausimo“ projektai, vertinti pagal kiekvieno jų teikiamą naudą. Nors bendras projektų poveikis arba sąveika nacionaliniu mastu nebuvo labai akivaizdūs, atskirai paėmus dauguma EIDHR projektų buvo aukštos kokybės, jais pasiekta teigiamų rezultatų, neretai sunkiomis aplinkybėmis. Visai skirtingai nei darbe su pilietine visuomene, EIDHR nuopelnai remiant tarptautines žmogaus teisių priemones bei mechanizmus ir tarptautinę baudžiamojo teisingumo sistemą, įskaitant Tarptautinį baudžiamąjį teismą (TBT) ir kitus ad hoc tarptautinius baudžiamuosius tribunolus, yra dideli. Tai atitinka ES politikos uždavinius[xxii] ir atspindi tvirtą ES daugiašališkumo siekį. Be to, EIDHR padėjo Komisijai didinti savo vaidmenį kaip vienos iš svarbiausių rinkimų stebėjimo, pagrįsto 2000 m. Komunikate dėl ES pagalbos rinkimų metu ir jų stebėjimo, kuriam Taryba pritarė 2001 m.[xxiii], nubrėžtais principais ir procedūromis, dalyvių. Dabartinėje 2005–2006 m. programoje šios skirtingos veiklos rūšys yra suskirstytos į keturias visuotines „kampanijas“: remti teisingumą ir teisinę valstybę; puoselėti žmogaus teisių kultūrą; skatinti demokratinį procesą; remti lygybę, toleranciją ir taiką[xxiv]. Ji apima 68 šalių, 54-iose iš jų yra vykdoma mikroprojektų priemonė (kai pirmenybė teikiama vietos pilietinės visuomenės organizacijų dalyvavimui). Dėl daugialypių įgaliojimų ir didelių lūkesčių dar labiau padaugėjo EIDHR uždavinių, klausimų ir tinkamų finansuoti šalių, nes atsiradus pernelyg daug norinčiųjų dalyvauti[xxv] reikėjo griežčiau nustatyti prioritetus ir siekti, kad EIDHR ir nacionalinės programos labiau papildytų vienos kitas. Kuriant naująją teminę programą yra galimybė iš naujo išnagrinėti ir patikslinti uždavinius bei prioritetų nustatymo metodus. 2.4. Teminės programos pagrindimas Atskira teminė programa, bendra visoms keturioms naujoms priemonėms, grindžiama tuo, kad demokratijos ir žmogaus teisių rėmimas yra tarp visų trijų geografinių priemonių (Europos kaimynystės ir partnerystės priemonė (ENPI), Vystymąsi remiančio bendradarbiavimo ir ekonominio bendradarbiavimo priemonė (DCECI) ir Pasirengimo narystei priemonė (IPA)) bei Stabilumo priemonės siūlomų uždavinių ir tinkamų finansuoti priemonių. Konkrečių intervencinių priemonių galimybių atsiras vykdant geografines programas. Tačiau demokratija ir žmogaus teisės yra par excellence visuotinį susirūpinimą keliantys ir pasaulinės svarbos klausimai. Todėl reikia, kad EB galėtų tarptautiniu lygiu formuluoti ir remti konkrečius uždavinius bei priemones, kurios nebūtų susietos geografiškai ar susijusios su krizėmis[xxvi]. Be to, visuotinėms su žmogaus teisėmis ir demokratija susijusioms kampanijoms reikalingas tarptautinis požiūris, jos gali apimti veiksmus ES ir įvairiausiose šalyse partnerėse[xxvii]. Tokiems veiksmams, kaip ES rinkimų stebėjimas, reikia vienos bendros teminės programos, kad būtų užtikrinta politikos darna, vienoda valdymo sistema ir bendri veiklos standartai. Be to, teminėje programoje siūloma nepriklausoma veikla yra esminė bendradarbiavimo su pilietinės visuomenės organizacijomis nacionaliniu lygiu ypatybė, ypač demokratijos ir žmogaus teisių klausimais. Teminė programa taip pat turėtų būti lanksti, gebėti keistis pagal kintančias aplinkybes arba remti naujoves, skirtingai nuo ilgalaikio geografinių programų planavimo metodo. Būdama bendra visoms keturioms priemonėms, bet kartu tarpžemyninio masto, ji taip pat gali suteikti papildomo patikimumo organizacijoms partnerėms, o ES – papildomo matomumo. 3. DEMOKRATIJOS IR žMOGAUS TEISIų RėMIMO VISAME PASAULYJE TEMINėS PROGRAMOS PAGRINDINėS YPATYBėS 3.1. Taikymo sritis ir uždaviniai Bendrasis naujos teminės programos, suteikiančios EIDHR tęstinumo ir pagrįstos jos patirtimi, tikslas būtų prisidėti prie demokratijos ir pagarbos žmogaus teisėms trečiosiose šalyse plėtojimo bei stiprinimo remiantis ES politikos kryptimis ir gairėmis. Pagal taikymo sritį ji būtų visuotinė, skirta panašiems klausimams ir šalims, kaip ir EIDHR, tačiau labiau strategiška ir lankstesnė savo požiūriu. Ji toliau papildytų geografines programas, visų pirma remtų integruotą požiūrį į demokratijos kūrimą ir žmogaus teisių apsaugą, kartu kurdama sąsają su saugumu ir plėtra. Joje būtų akcentuojama parama pilietinei visuomenei, kad ši taptų veiksminga dialogo ir reformų jėga. Todėl pagal programą visų pirma būtų dirbama kartu su ir per pilietinę visuomenę . Dėl to jos, kaip ir EIDHR, svarba būtų esminė. Du pagrindiniai strateginiai programos uždaviniai būtų: - didinti pagarbą žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms ten, kur joms kyla didžiausias pavojus, teikti paramą ir solidarizuotis su represijų arba prievartos aukoms - stiprinti pilietinės visuomenės vaidmenį remiant žmogaus teises ir demokratines reformas, teikiant paramą konfliktų prevencijai ir plėtojant politinį dalyvavimą bei atstovavimą Programai nereikėtų atitinkamų šalių vyriausybių sutikimo, ji turėtų teikti konkrečią finansinę ir techninę pagalbą veiklai, kurios negalima tinkamai arba veiksmingai vykdyti integravus į kitas EB programas[xxviii]. Ja turėtų būti galima remti veiklą tarptautiniu, regioniniu, nacionaliniu ir vietos lygiu. ES viduje ji taip pat turėtų remti veiklą, tiesiogiai susijusią su trečiųjų šalių piktnaudžiavimu žmogaus teisėmis, pavyzdžiui, teikti pagalbą kankinimo aukų iš trečiųjų šalių reabilitavimui. Programa turėtų konfliktų prevencijos ir sprendimo aspektą, prireikus sąveikaudama su reagavimo į krizes intervencinėmis priemonėmis, numatytomis naujojoje Stabilumo priemonėje. Ji papildytų geografines bei kitas temines programas, ypač skirtas nevalstybiniams veikėjams, žmogaus ir socialinei raidai, migracijai bei prieglobsčiui, kurių neatsiejama dalis yra žmogaus teisių apsauga ir kuriomis įvairiais būdais remiami demokratiniai procesai[xxix]. Programa turėtų ir papildomą uždavinį – atspindėti tvirtą ES įsipareigojimą toliau siekti daugiašalio bendradarbiavimo demokratijos ir žmogaus teisių srityje: - Stiprinti tarptautinę žmogaus teisių apsaugos, teisinės valstybės ir demokratijos rėmimo sistemą Pagaliau programa, kaip ir EIDHR, apims darbą rinkimų stebėjimo srityje, kuri ir toliau bus pagrindinė ES veiklos sritis remiant demokratiją ir žmogaus teises. Teminė programa bus vienos bendros politikos ir vadovavimo ES rinkimų stebėjimo misijoms visame pasaulyje sistema, kurios tikslas yra: - Toliau plėtojant rinkimų stebėjimą kurti pasitikėjimą demokratiniais rinkimų procesais 3.2. Gairės ir prioritetai 3.2.1. Didinti pagarbą žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms ten, kur joms kyla didžiausias pavojus, teikti paramą ir solidarizuotis su represijų arba prievartos aukoms Šio strateginio uždavinio bendrasis tikslas būtų plėtoti politinę erdvę, kurioje galėtų vystytis pilietinė visuomenė, prisidėti prie pliuralizmo visuomenėje ir remti žmogaus teises ir demokratiją. Daugiausia dėmesio būtų skiriama situacijoms, kuriose yra per mažai pagrindinių laisvių, kuriose pilietinei visuomenei sunku veikti ir kuriose mažai politinio pliuralizmo galimybių. Vienos šalys kenčia nuo valstybės represijų, kitose dėl valstybės silpnumo, žlugimo arba smurtinių konfliktų kyla grėsmė pagrindinėms laisvėms ir žmogaus teisėms. Tokios situacijos gali kilti šalyse, su kuriomis ES dar negalėjo užmegzti sutartinių santykių, arba šalyse partnerėse, su kuriomis bendrasis bendradarbiavimas galėjo būti iš dalies arba visiškai sustabdytas, ir kitose silpnose valstybėse bei sudėtingose partnerystėse[xxx]. Daugiausia dėmesio būtų skiriama pagrindinėms minčių ir įsitikinimų reiškimo bei asociacijų laisvėms ir žmogaus teisių apsaugos gynėjams remti, nes tai – būtinos sąlygos normaliai pilietinės visuomenės veiklai ir bet kokiai pažangai demokratijos link[xxxi]. Kur įmanoma, veiksmai turėtų būti grindžiami visuminiu požiūriu, teigiančiu ryšį tarp įvairių laisvių, kuriomis grindžiama atvira visuomenė, ir pagrindinio principo, kad „visos žmogaus teisės yra visuotinės, nedalijamos, abipusiškai priklausomos ir tarpusavyje susijusios“[xxxii]. Visa veikla turėtų būti orientuota į konfliktų prevenciją ir, atsižvelgiant į kiekvienos šalies ypatumus, gali taip pat apimti tam tikrus žmogaus teisių klausimus[xxxiii]. Nacionaliniu lygiu pilietinės visuomenės veikla pagal šį uždavinį galėtų būti įvairi: nuo informavimo arba švietimo ir mokymo iki dialogo su pagrindinėmis suinteresuotomis grupėmis atitinkamoje šalyje arba konkretesnio žmogaus teisių gynėjų rėmimo. Konkretus tikslas gali būti tarptautinių konvencijų ratifikavimas ir teisės aktų pakeitimai, jų vykdymo ir teismo proceso, rinkimų sąžiningumo arba kur kas platesni teisėtvarkos klausimai. Tokiems klausimams galėtų būti skirtas sutartinis ES reagavimas į krizių situaciją (kaip numatyta siūlomoje Stabilumo priemonėje), o teminė programa galėtų remti tvaresnes pilietinės visuomenės intervencines priemones konfliktų prevencijos ir sprendimo srityje. Regioniniai projektai galėtų būti svarstomi, jei yra veiksmingo kolegų spaudimo, daromo įtakingų suinteresuotų grupių iš kaimyninių šalių arba per regionines institucijas, galimybė. Konkrečios aplinkybės kiekvienu atveju lems, kokios veiklos rūšys yra galimos ir kiek tikslinga įtraukti vietos pilietinės visuomenės organizacijas, kad nebūtų keliama pavojaus partneriams ir nekiltų didesnio pasipriešinimo demokratinėms reformoms. Nevyriausybinės organizacijos tarptautiniu ar regioniniu lygiu arba kai kuriais atvejais tarpvyriausybinės institucijos kartais gali būti tarpininkės bendraujant su vietos pilietinės visuomenės veikėjais ir žmogaus teisių gynėjais. Programa turės būti lanksti, kad galėtų keistis atsižvelgiant į kintančias aplinkybes ir pasinaudoti naujomis veiklos galimybėmis. Atskiras šio bendrojo strateginio uždavinio tikslas yra solidarumas su represijų aukomis , visų pirma parama kankinimo ir žiauraus elgesio aukų reabilitacijai. Programa kaip ir daugelį metų ir toliau teiktų tokią pat paramą ES ir už jos ribų esantiems reabilitacijos centrams, . Tai praktiškai rodo ES solidarumą ir papildo bendrąjį propagavimą bei politinius demaršus prieš kankinimą nacionaliniu ir tarptautiniu lygiais. Neseniai, 2005 m. kovo mėn. ir 2003 m. lapkričio mėn., atliktuose vertinimuose[xxxiv] yra pasiūlytos kelios priemonės reabilitacijos procesų veiksmingumui didinti. 3.2.2. Stiprinti pilietinės visuomenės vaidmenį remiant žmogaus teises ir demokratines reformas, teikiant paramą konfliktų prevencijai ir plėtojant politinį dalyvavimą bei atstovavimą Bendrasis šio strateginio uždavinio tikslas – kartu su pilietine visuomene dirbti tose šalyse, kuriose yra pakankamai laisvės ir erdvės veiksmams, siekiant padėti jai plėtoti sanglaudą ir tapti veiksminga jėga, siekiant demokratizacijos, konfliktų prevencijos ir žmogaus teisių apsaugos. Šiuo požiūriu taip pat siekiama skatinti pilietinės visuomenės organizacijų (PVO) bendradarbiavimą, peržengti vieno klausimo kampanijų ribas (kurios dažnai suskaldo pilietinės visuomenės pastangas). Papildoma parama mažo masto vietos PVO iniciatyvoms taip pat priklausytų šiam uždaviniui. Pagal šį uždavinį būtų numatomi trys veiklos lygmenys: Nacionaliniu lygiu būtų pabrėžiamas pilietinės visuomenės dialogo ir bendradarbiavimo rėmimas, pavyzdžiui: - PVO bendradarbiavimas, kad būtų dirbama remiant vienai kitą, kuriami platūs įvairių regionų, bendruomenių ir grupių susivienijimai ir socialiniai-ekonominiai veikėjai būtų įtraukti į bendros žmogaus teisių ir demokratinių reformų darbotvarkės rėmimą. Tai gali apimti bendras kampanijas arba švietimo veiklą, bendradarbiavimą stebint žmogaus teises ir politines reformas ir t. t. Temų nebūtina iš anksto nustatyti, nes jos būtų nustatomos pagal vietos prioritetus, tačiau turėtų būti siekiama į jas įtraukti tokius persipynusius klausimus kaip lyčių lygybė, svarbiausios darbo normos, vietos gyventojų, vaikų ir kitų pažeidžiamų grupių teisės; - pilietinės visuomenės dialogas labai susiskaldžiusiose visuomenėse, suburiant įvairiausias suinteresuotas grupes[xxxv] analizuoti, diskutuoti ir siekti bendro sutarimo prieštaringose politikos srityse (pvz., mažumos, amnestija ir taikinimas, religija ir politika) . Šiame kontekste labai svarbūs būtų konfliktų prevencijos ir lyčių aspektai; - pilietinės visuomenės iniciatyvos dialogui su politinėmis partijomis, išrinktais atstovais ir institucijomis plėtoti, pvz., siekiant didinti politinį atstovavimą ir dalyvavimą (įskaitant galių suteikimą moterims ir kitoms per mažai atstovaujamoms grupėms), reagavimą ir atskaitomybę. Daugiapartinis metodas, kai įtraukiamos visos pagrindinės partijos, atvirai pareiškusios demokratinius siekius, turėtų būti įprastas dalykas. Tiesioginė parama partijų plėtrai nebūtų numatyta. Regioniniu arba tarptautiniu lygiu būtų pabrėžiamas bendradarbiavimas, kuriuo siekiama padidinti nacionalinės veiklos vertę ir jos veiksmingumą. Čia dėmesio centre galėtų būti tokie klausimai: - konkrečių dėl tarptautinės reikšmės konfliktų kenčiančių regionų PVO bendradarbiavimas (pvz., Didieji ežerai, Manu upės regionas, Vakarų Balkanai); - bendradarbiavimas ir dialogas didelę nesantaiką sukeliančiais politiniais klausimais, kuriais geriausia pradėti diskutuoti tarptautiniu lygiu (pvz., religinės mažumos ir sekuliarizmas, taikinimas ir teisingumas); - parama gebėjimų stiprinimui, galinti suteikti aiškios papildomos vertės ir veiksmingumo tarptautiniams PVO tinklams (pvz., dirbant kartu, siekiant parengti medžiagą bendromis regioninėmis kalbomis). Vietos lygiu būtų numatoma vietos PVO smulkaus masto iniciatyvoms skirta subsidijų priemonė, kaip ir šiuo metu numatyta mikroprojektams skirta priemonė, bet lengviau prieinama smulkiosioms PVO[xxxvi]. Tai galėtų prisidėti prie pilietinės visuomenės atstovavimo stiprinimo, pavyzdžiui, remiant naujų iki šiol per mažai atstovaujamų grupių įsteigtų PVO, veiklą arba prisidedant prie galių suteikimo tokioms grupėms (iš atokių teritorijų, mažumų arba socialiai nuskriaustų grupių ir t. t.). Konkretūs pilietinės visuomenės dialogo poreikiai ir prioritetai tiksliau galėtų būti nustatyti vietoje tariantis su pilietinės visuomenės atstovais. Tai taip pat padėtų papildyti geografinių programų planavimą ir sustiprinti vietos demokratizacijos proceso nuosavybės jausmą[xxxvii]. Šio strateginio uždavinio geografinių prioritetų požiūriu aišku, kad numatytos intervencinės priemonės galėtų duoti naudos daugeliui šalių. Tačiau užuot plačiau negu dabar paskirsčius išteklius, pirmajame veiklos etape pagrindinį dėmesį reikėtų skirti toms šalims, kurios jau turi sėkmingos EIDHR mikroprojektų priemonės patirties, kuriose yra gana atvira visuomenė ir kuriose EB parama pilietinei visuomenei gali būti veiksminga. Tam tikrose šalyse turėtų būti tikslinga nustatyti 5–7 metų laikotarpį kai kuriems vietos pilietinės visuomenės veiklos tvarumo ir stiprinimo tikslams pasiekti. Tai būtų galima įgyvendinti diskutuojant ir rengiantis su svarbiausiomis atitinkamos šalies suinteresuotomis grupėmis. 3.2.3. Stiprinti tarptautinę žmogaus teisių apsaugos, teisinės valstybės ir demokratijos rėmimo sistemą Bendrasis šio uždavinio tikslas, kaip ir įgyvendinant EIDHR, – toliau prisidėti prie tarptautinių priemonių veiksmingumo , laikantis ES politikos prioritetų. Jei nėra numatyta kitų finansinių priemonių ir programų, ši naujoji programa gali padėti veikti: - pagrindinėms žmogaus teisių priemonėms per tinkamas JT agentūras, institucijas ir mechanizmus, tokius kaip OHCHR, CEDAW, TDO ir t. t.; - tarptautiniams baudžiamojo teisingumo mechanizmams, tokiems kaip Tarptautinis baudžiamasis teismas[xxxviii]; - regioninėms žmogaus teisių priemonėms; - regioniniams tinklams, skirtiems specialistams iš besivystančių šalių mokyti taikyti tarptautines žmogaus teisių priemones; - konkrečioms tarptautinėms priemonėms, skirtoms demokratijos kūrimo iniciatyvoms remti[xxxix]. Tai gali apimti bendras iniciatyvas su regioninėmis organizacijomis, tokiomis kaip Europos Taryba; - pilietinės visuomenės kampanijoms konkrečiais žmogaus teisių klausimais, ypač jei jos yra susijusios su JT iniciatyvomis (pvz., Pasaulio konferencija prieš rasizmą, rasinę diskriminaciją, ksenofobiją ir su jais susijusią netoleranciją). Šio skyriaus prioritetai būtų nustatyti atsižvelgiant į ES uždavinius ir dialogu su atitinkamomis organizacijomis. Šiame kontekste pilietinės visuomenės organizacijos ir tinklai taip pat gali būti įgyvendinantieji partneriai. 3.2.4. Toliau plėtojant rinkimų stebėjimą kurti pasitikėjimą demokratiniais rinkimų procesais Rinkimų stebėjimas yra labai jautri sritis, kurioje ES įgijo svarbų vaidmenį ir kompetencijos, sustiprino savo poziciją politiniame dialoge ir prisidėjo prie žmogaus teisių ir demokratijos rėmimo. Tai padėjo skatinti rinkimų organizavimo profesionalumą ir skaidrumą, užkirsti kelią pažeidimams bei piktnaudžiavimui ir įkvėpti pasitikėjimą rinkimų procesu. Europos Komisijos koordinavimo ir valdymo veikla užtikrino, kad taikant vienodą metodologiją ir programų planavimą būtų gerai suderinta įvairių ES rinkimų stebėjimo misijų (ES RSM) veikla , taip pat jų politinė nepriklausomybė ir matomumas. Pagrindinis šio uždavinio tikslas – toliau, kaip ir EIDHR, remtis temine programa kaip paramos ES rinkimų stebėjimo gebėjimui stiprinti priemone. Ji taip pat gali padėti stiprinti rinkimų stebėjimo gebėjimus regioniniame ir nacionaliniame lygiuose. Numatyta, kad ES RSM galima toliau stiprinti programavimo ir įgyvendinimo požiūriu. Komisija pritarė naujiems suderintiems visuotiniams tarptautinio rinkimų stebėjimo principams[xl] ir toliau bendradarbiaus su kitomis rinkimų stebėjimo patirties turinčiomis institucijomis, tokiomis kaip ESBO. Pagal naująją programą daugiausia dėmesio ir toliau turėtų būti skiriama tam tikram skaičiui balsavimo punktų, atitinkančių naudingumo, protingumo ir perspektyvumo kriterijus, kartu gerinant kokybę ir laipsniškai didinant jų kiekį. Rinkimų stebėjimo misijų prioritetai ir toliau bus nustatomi atsižvelgiant į rinkimų datas, politinius pokyčius ir aplinkybes, išdėstytas Komunikate dėl ES pagalbos rinkimams ir stebėjimo, kuriam Taryba pritarė 2001 m.[xli]. Gali būti plėtojama ikirinkiminių klausimų (pvz., rinkėjų ir kandidatų registravimas) stebėjimas ir žiniasklaidos stebėsena, gali būti rengiamos tikslesnės ataskaitos, o pagalba vykdant tolesnius veiksmus gali būti sistemingesnė, siekiant toliau teikti paramą su demokratizacija ir žmogaus teisėmis susijusiais klausimais. Toliau taip pat turi būti plėtojamos stebėjimo misijos, pritaikytos konfliktų situacijoms ir rinkimams po konfliktų. Jei nėra taikomos kitų geografinių programų, ši teminė programa taip pat prisidėtų prie rinkimų stebėjimo gebėjimų stiprinimo regioninių lygiu, kaip dabar daroma per regionines organizacijas, tokias kaip Afrikos Sąjunga (AS), arba bus daroma ateityje su kitais regionais, pvz., Arabų pasaulio. Programa panašiai prisidėtų prie vietos stebėtojų ir stebėsenos gebėjimų rėmimo bei platesnių iniciatyvų siekiant didinti dalyvavimą ir pasitikėjimą rinkimų procesu[xlii]. 3.3. Programavimo principai Komisija, laikydamasi komitologijos procedūrų, priims sprendimus dėl Teminių strateginių dokumentų (programavimo dokumentų) ketveriems metams (2007–2010 m.), vėliau – trejiems metams (2011–2013 m.). Remdamasi šiomis daugiametėmis programomis, Komisija priima metines veiksmų programas, kuriose nustatomi remtini prioritetiniai veiksmai, tikėtini rezultatai ir orientacinės sumos, atsižvelgiant į atitinkamas iniciatyvas, finansuojamas pagal kitas programas. Programai vadovauja Komisija, naudodamasi visomis turimomis priemonėmis, laikydamasi Finansinio reglamento ir jį įgyvendinančių taisyklių[xliii]. Programos vidurio peržiūra – išorinis pirmųjų 3 metų (2007–2009 m.) veiklos vertinimas – bus atliekamas norint gauti duomenis antrajam Teminiam strateginiam dokumentui (2011–2013 m.) parengti. Ataskaitos bus pateiktos valstybėms narėms bei Europos Parlamentui ir su jais aptartos. PRIEDAS: išnašos [i] Žr. 2005 m. rugpjūčio 3 d. Komisijos komunikatą Tarybai ir Europos Parlamentui „Išorės veiksmai vykdant temines programas pagal 2007–2013 m. būsimą finansinę perspektyvą“ - KOM(2005) 324. [ii] Atsiliepimus žr. http://europa.eu.int/comm/external_relations/consultations/er.htm [iii] Metinis NVO žmogaus teisių forumas šiuo požiūriu gali būti toliau plėtojamas ir gali būti svarstomos kitos papildomos iniciatyvos. [iv] Žr., pvz., labai iškalbingą dėstymą 2005 m. JT ataskaitoje „Didesnėje laisvėje“. [v] Žr. JT 1997 m. reformos programą ir 2003 m. gegužės mėn. tarpagentūrinį „tarpusavio susitarimą“ dėl žmogaus teisėmis grindžiamo požiūrio į bendradarbiavimą plėtojimo. [vi] ESS 11 straipsnio 1 dalis; 177 straipsnio 2 dalis, EBS 181a straipsnio 1 dalis. [vii] 1998 m. birželio mėn. ES politikos dėl mirties bausmės, susijusios su trečiosiomis šalimis, gairės; 2001 m. balandžio mėn. ES politikos dėl kankinimo ir kitokio žiauraus, nežmoniško ar žeminančio elgesio arba baudimo, susijusios su trečiosiomis šalimis, gairės; 2003 m. gruodžio mėn. ES gairės dėl vaikų ir ginkluoto konflikto; 2004 m. birželio mėn. ES gairės dėl žmogaus teisių gynėjų. [viii] Plg. su 2000 m. lapkričio mėn. Zagrebo aukščiausiojo lygio susitikimu - http://europa.eu.int/comm/enlargement/intro/sap/summit_zagreb.htm [ix] Plg. su Strategijos dokumentu KOM(2004) 373, 2004 5 12, Tarybos išvadomis, 2004 7 14. [x] Plg. su Komisijos komunikatu KOM(2003) 615, 2003 10 20, Tarybos išvadomis, 2003 11 17. [xi] Plg. su Komunikatu dėl Europos vystymosi politikos „Europos sutarimas“ - KOM(2005) 311, 2005 7 13; Bendru Tarybos ir valstybių narių vyriausybių atstovų pareiškimu „Bendras Europos sutarimas dėl vystymosi“, priimtu 2005 m. lapkričio 22 d. Tarybos, Europos Parlamento ir Komisijos susitikime. [xii] „ES ir Afrika: strateginės partnerystės link“, priimta Europos Vadovų Tarybos, 2005 m. gruodžio 15–16 d. [xiii] Komisijos komunikatas Europos Parlamentui ir Tarybai „Tvirtesnė ES ir Lotynų Amerikos partnerystė“ - KOM(2005) 636, 2005 12 8. [xiv] Tarybos reglamentas (EB) Nr. 975/1999 su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 ir Reglamentu (EB) Nr. 2240/2004; Tarybos reglamentas (EB) Nr. 976/1999 su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 907/2003 ir Reglamentu (EB) Nr. 2242/2004. [xv] ES vaidmuo skatinant žmogaus teises ir demokratizaciją trečiosiose šalyse - KOM(2001) 252, 2001 5 8; Komisijos tarnybų darbinis dokumentas SEK(2004) 1041, 2004 7 30. [xvi] Plg. su 2001 m. birželio 25 d. Tarybos išvadomis dėl Europos Sąjungos vaidmens skatinant žmogaus teises ir demokratizaciją trečiosiose šalyse, 2002 m. balandžio 25 d. Europos Parlamento rezoliucija, 2004 m. vasario 23 d. Tarybos išvadomis. [xvii] 2001 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 381/2001, sukuriantis greitojo reagavimo mechanizmą. [xviii] Plg. su naujausiu EIDHR paramos kovos su rasizmu bei ksenofobija ir mažumų projektams teminiu vertinimu, http://europa.eu.int/comm/europeaid/projects/eidhr/documents_en.htm#eidhr; plg. taip pat su naujausiu bendruoju EIDHR vertinimu „Ilgalaikė taika ir klestėjimas neįmanomi be demokratijos ir žmogaus teisių“ (2005 m. liepos mėn.), užsakytu Europos Parlamento Užsienio reikalų komiteto Žmogaus teisių pakomitečio ir atliktu globojant Nyderlandų daugiapartinės demokratijos institutui (NIMD), http://www.nimd.org/upload/publications/2005/epfinal.doc [xix] Sąvoka „pilietinės visuomenės organizacija“ siekiama apimti platų pilietinės visuomenės partnerių ratą, įskaitant profesines sąjungas, darbdavių asociacijas, tikinčiųjų grupes, mokslinius institutus ir t. t. [xx] Žr. 9 išnašą. [xxi] EIDHR daugelį metų didelę svarbą teikė ir daug dėmesio skyrė mirties bausmės panaikinimui, kovai su kankinimu ir kovos su rasizmu ir mažumų diskriminacija kampanijoms. Jos dėmesio centre taip pat buvo moterų, vaikų ir vietos gyventojų teisės. Ja remiama saviraiškos ir asociacijų laisvė, žiniasklaidos pliuralizmas ir žmogaus teisių gynėjų teisės. Jai yra suteikti specialūs įgaliojimai remti kankinimo aukų apsaugą ir reabilitaciją, teikiant pagalbą projektams ES ir už jos ribų. Ji taip pat buvo pagrindinis paramos specializuotam aukštajam žmogaus teisių mokslui pradėti šaltinis. Be to, EIDHR tam tikru mastu taip pat rėmė pilietinės visuomenės plėtrą, demokratinę kultūrą, pliuralizmą ir demokratinių institucijų kūrimą. [xxii] Plg. su Patikslintu veiksmų planu, numatančiu tolesnius veiksmus, remiantis bendrąja pozicija dėl Tarptautinio baudžiamojo teismo: 2003 m. birželio 16 d. Tarybos bendroji pozicija dėl Tarptautinio baudžiamojo teismo, 2002 m. spalio 24 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl Bendrųjų reikalų tarybos pozicijos dėl Tarptautinio baudžiamojo teismo. [xxiii] Komisijos komunikatas „ES pagalba rinkimų metu ir stebėjimas“ KOM(2000) 191, 2000 4 11; 2001 m. gegužės 31 d. Tarybos išvados; 2001 m. kovo 15 d. Europos Parlamento rezoliucija. [xxiv] Europos iniciatyvos dėl demokratijos ir žmogaus teisių 2005 ir 2006 metų programų planavimas C(2004) 4475, 2004 12 6. Keturių kampanijų išskaidymas į 17 veiklos rūšių, išskiriant 3 papildomas persipynusias temas (vaikai ir moterys, vietos gyventojai, konfliktų prevencija). [xxv] 2004 metų kvietimų teikti paraiškas paraiškų dėl projektų ir sėkmingų projektų santykis buvo 10:1. [xxvi] Pavyzdžiui, tai apimtų paramą JT iniciatyvoms, demokratijos ir žmogaus teisių rėmimą visame pasaulyje ir pasauliniu požiūriu grindžiamą daugiašalį bendradarbiavimą šioje srityje. Pavyzdžiai iš dabartinės EIDHR patirties taip pat apimtų paramą tarptautinių žmogaus teisių ir baudžiamojo teisingumo priemonių kūrimui bei veikimui. [xxvii] Taip, pvz., yra žiauraus elgesio ir kankinimo aukų apsaugos ir reabilitacijos atveju. Kitų priemonių, skirtų tebesančiam paramos šioje srityje poreikiui tenkinti, yra nedaug. [xxviii] Mokymų ir techninė pagalba nacionalinių viešųjų institucijų, pvz., teismų, rinkimų organizavimo institucijų arba parlamentų, gebėjimams stiprinti yra svarbūs bendradarbiavimo demokratijos ir žmogaus teisių srityje aspektai, tačiau paprastai jie būtų didesnių geografinių programų, dėl kurių susitariama su atitinkamomis vyriausybėmis, dalis. Paprastai taip pat būtų ir pagalbos regioninėms tarpvyriausybinėms institucijoms atveju. [xxix] Taip šiose teminėse programose numatyta veikla, pvz., nevalstybinių veikėjų dalyvavimas vystomo strategijose, socialinių teisių rėmimas, migrantų apsauga nuo išnaudojimo ir atskirties, liktų teminės programos demokratijos ir žmogaus teisių srityje nuošalyje. [xxx] Šalys, kurioms tai taikoma, laikui bėgant, be abejo, keisis, jose pasikeitus valdančiajam režimui, joms darant pažangą demokratizacijos kelyje arba šalims, kurios anksčiau buvo laisvesnės, grįžus prie didesnės žmogaus teisių ir laisvių slopinimo ir ribojimo arba kilus visuomenės neramumams. [xxxi] Veiksmai pasinaudojant pilietine visuomene papildytų kitas ES priemones, tokias kaip politinį dialogą, demaršus, sankcijas ir kt., kuriomis vyriausybėms daromas spaudimas imtis veiksmų pagrindinėms savo minčių ir įsitikinimų reiškimo ir asociacijų laisvėms plėsti ir teisinei valstybei kurti arba atkurti. [xxxii] Vienos deklaracija ir veiksmų programa, priimta 1993 m. birželio 25 d. Pasaulinės žmogaus teisių konferencijos (Vienos sutarimas), JT GA dokumentas A/CONF.157/23, 1993 m. liepos 12 d., ypač jo 5 ir 8 punktai. [xxxiii] Konkretūs klausimai gali apimti ES gairėse numatytus žmogaus teisių klausimus, tokius kaip kankinimas, mirties bausmė, vaikai ir ginkluotas konfliktas, žmogaus teisių gynėjai, kitos pažeidžiamos grupės. Jie taip pat gali apimti žiniasklaidos laisvę, profesinių sąjungų laisves, priverstinį darbą, moterų teises ir lyčių lygybę, prekyba žmonėmis, stigmatizavimą ir diskriminaciją (dėl rasės, religijos, etninės ir luominės kilmės, lytinės orientacijos, ligos, negalios ir kt.). [xxxiv] Plg. su europa.eu.int/comm/europeaid/projects/eidhr/documents_en.htm#evaluations [xxxv] Socialinis dialogas šiame kontekste gali būti ypatingai svarbus. [xxxvi] Čia daroma prielaida, kad, remiantis Komisijos pasiūlymu iš dalies pakeisti Finansinį reglamentą įgyvendinančio reglamento 164 straipsnį, bus susitarta dėl supaprastintų iki 25 000 € dydžio subsidijų skyrimo procedūrų, kad kvietimuose teikti paraiškas mikroprojektams finansuoti galėtų dalyvauti smulkios PVO - SEK(2005) 1240, 2005 10 12. [xxxvii] Situacijų būna įvairių, todėl tokias konsultacijas būtų galima išbandyti ir laipsniškai plėtoti, siejant su nauju 2007–2010 ir 2011–2013 metų programų planavimo ciklu. [xxxviii] Tai gali apimti tarptautinius ir nacionalinius tribunolus, įsteigtus derybose pasiektu tarptautiniu taikos susitarimu, jei neremiama Stabilumo priemone. [xxxix] Pavyzdžiui, naujasis JT demokratijos fondas. [xl] Tarptautinio rinkimų stebėjimo principų ir tarptautinių stebėtojų elgesio kodekso deklaracija, patvirtinta globojant JT 2005 10 27. [xli] KOM(2000) 191, 2000 4 11, Tarybos išvados, 2001 m. gegužės 31 d. [xlii] Vienu metu vykdomos pagalbos rinkimams iniciatyvos vietos gebėjimams stiprinti, siekiant tvaraus ir profesionalaus rinkimų valdymo ir infrastruktūros, paprastai turėtų būti laiku remiamos per geografines programas. [xliii] Finansinio reglamento ir jį įgyvendinančių taisyklių pakeitimai, pasiūlyti KOM(2005) 181, 2005 5 3, ir SEK(2005) 1240, 2005 10 12, galėtų padidinti teminės programos efektyvumą.