C 440/107

Europos regionų komiteto nuomonė. Naujas žiedinės ekonomikos veiksmų planas

(2020/C 440/18)

Pranešėjas: Tjisse STELPSTRA (NL/ECR), Drentės provincijos vykdomosios tarybos narys Pamatinis dokumentas: Europos Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Naujas žiedinės ekonomikos veiksmų planas, kuriuo siekiama švaresnės ir konkurencingesnės Europos“ COM(2020) 98 final

POLITINĖS REKOMENDACIJOS

EUROPOS REGIONŲ KOMITETAS

A. Bendrosios pastabos

Mūsų atsakomybė

1. reiškia susirūpinimą dėl dabartinio Žemės išteklių naudojimo tempo ir pabrėžia, kad žmogaus elgesys yra šios nelaimės, už kurią yra atsakingas kiekvienas iš mūsų, priežastis; sutinka su nauju žiedinės ekonomikos veiksmų planu, kad pereinant prie neutralaus anglies dioksido poveikio ir žiedinės ekonomikos reikės visų suinteresuotųjų subjektų visais valdymo lygmenimis ir visuomenės bendradarbiavimo;

2. pabrėžia, kad reikia paspartinti perėjimą prie atkuriamojo augimo modelio užtikrinant, kad išteklių sunaudojimas neviršytų planetos galimybių, ir mažinant mūsų pėdsaką;

3. palankiai vertina Europos Komisijos naują žiedinės ekonomikos veiksmų planą, kuriuo strategiškai išdėstoma Europos žaliojo kurso koncepcija ir konstruktyviai tęsiamas 2015 m. veiksmų planas;

4. apgailestauja, kad naujame žiedinės ekonomikos veiksmų plane vietos ir regionų valdžios institucijų vaidmeniui skirtas labai trumpas skyrius, nors vietos ir regionų valdžios institucijos, kaip itin svarbūs veikėjai, atlieka esminį vaidmenį pereinant prie žiedinės ekonomikos, inicijuodamos ir didindamos labai reikalingų inovacijų mastą. Regionai užtikrina, kad žmonės, bendruomenės ir regionai pritaikytų savo kasdienę veiklą prie žiedinės ekonomikos principų; pabrėžia žiediškumo potencialo svarbą darbo vietų kūrimui ir būtinybę remti investicijas į naują veiksmingą antrinių žaliavų srautų surinkimo, perdirbimo ir naudojimo infrastruktūrą;

5. džiaugiasi, kad tiek daug suinteresuotųjų subjektų pateikė savo įžvalgas, ir ragina Europos Komisiją naudotis esamomis platformomis, pavyzdžiui, Miestų darbotvarkės partnerystėmis, Europos žiedinės ekonomikos suinteresuotųjų subjektų platforma ir vietos ir regionų valdžios institucijų tinklais, siekiant paskatinti tarpusavio mokymąsi ir gebėjimų stiprinimą;

6. palankiai vertina Žiedinės ekonomikos miestų ir regionų iniciatyvą, kuri padės suinteresuotiesiems subjektams kurti ir įgyvendinti teritorinius žiedinės ekonomikos sprendimus. Tačiau RK taip pat pabrėžia, kad žiedinė veikla neturi būti atskirta nuo kitos veiklos, skirtos planetai apsaugoti. Žiedinės ekonomikos metodai turi būti integruoti į miestų ir miestelių tinklų veiklą klimato, aplinkos ir darnaus vystymosi srityse;

7. pabrėžia, kad šiuo metu vykstanti diskusija dėl žiedinės ekonomikos principų gali suteikti galimybę ryžtingai spręsti pasikartojantį ne tik pagal tradicinius BVP rodiklius atliekamo vertinimo klausimą ( 1 ) , t. y. įtraukiant ne tik su ekonominiais rezultatais susijusius, bet ir naujus elementus, pavyzdžiui, solidarumu paremtų įtraukios visuomenės sistemų kūrimą, gyvenimą pagal mūsų planetos išgales ir teisingą išteklių paskirstymą;

COVID-19 aplinkybės

8. atkreipia dėmesį į tai, kad naujas žiedinės ekonomikos veiksmų planas paskelbtas per COVID-19 pandemiją, kuri parodė mūsų priklausomybę nuo pirminių išteklių, ir mano, kad ši krizė yra įspėjamasis signalas įvairiais aspektais;

9. ragina Europos Komisiją ir valstybes nares mažinti priklausomybę nuo trečiųjų šalių ir pirminių išteklių ir stiprinti tiekimo saugumą labiau derinant (visų pirma ribotų ir itin svarbių) išteklių valdymą ir rekomenduoja sukurti ES išteklių politikos platformą;

10. palankiai vertina Europos Komisijos dėmesį perdirbtų žaliavų rinkos plėtrai, visų pirma investuojant į perdirbimą;

11. yra maloniai nustebęs dėl teigiamo karantino šalutinio poveikio aplinkai (t. y. švaresnio oro, mažesnės vandens taršos, sumažėjusio išmetamo žalingų teršalų kiekio). Nuo pat krizės pradžios piliečių, viešųjų subjektų, įmonių ir ekonominės veiklos vykdytojų rodomą atsparumą, kūrybiškumą ir novatoriškumą reikėtų panaudoti esminei ekologinei gamybos procesų transformacijai paremti ir vengti tokios padėties, kai pasibaigus krizei reikia atitaisyti pablogėjusią aplinkos būklę;

12. ragina Europos Komisiją, valstybes nares ir vietos ir regionų valdžios institucijas investicijas pagal ES ekonomikos gaivinimo planą nukreipti taip, kad būtų užtikrinama ilgalaikė ekonominė, socialinė ir aplinkosaugos pažanga, kartu mažinant išteklių naudojimą, vengiant pavojingųjų medžiagų ir jas šalinant, taip pat gerinant medžiagų ir sistemų žiediškumą. Prie šio tikslo turi būti prisidedama reikiamu finansavimu pagal priemonę „Next Generation ES“ ir jis turėtų būti papildytas nuosavais ištekliais, dėl kurių jokia ES valstybė narė neturėtų atsidurti nepalankesnėje padėtyje palyginti su kitomis šalimis;

Klimato srities užmojai, žaliasis kursas ir DVT

13. ragina Europos Komisiją, valstybes nares ir vietos ir regionų valdžios institucijas užtikrinti savalaikį Europos žaliojo kurso įgyvendinimą, kad jis būtų naudojamas kaip tvirtas pagrindas ES ekonomikai atnaujinti tokiu būdu, kuris atitiktų ES energetikos, klimato ir aplinkos tikslus;

14. tvirtina, kad žiedinės ekonomikos principams tenka svarbus vaidmuo įgyvendinant darnaus vystymosi tikslus (DVT), visų pirma 12 DVT dėl „atsakingos gamybos ir vartojimo“; mano, kad taikant žiedinės ekonomikos principus bus lengviau pasiekti, kad platūs tikslai taptų veiksmais, ir paskatinti realią visuomenės transformaciją;

15. pabrėžia, kad pereinant prie žiedinės ekonomikos bus tvirtai remiamos ES pastangos švelninti klimato kaitą, ir ragina Europos Komisiją kurti papildomas sąsajas su visais žaliojo kurso planais, siekiant suteikti labai reikalingą bendrą perspektyvą ir per mokslinius tyrimus ir rodiklius, taip pat politikos formavimo procese, pavyzdžiui, Klimato teisės akte, užtikrinti sinergiją; pabrėžia, kad ne mažiau svarbu sujungti žiedinės ekonomikos politiką su kitiems aplinkos klausimams skirta politika, kaip antai biologinės įvairovės apsaugos ar oro ir vandens kokybės politika. Žiedinės ekonomikos principų taikymas turės tapti bendru atskaitos tašku visuose sektoriuose, tokiuose kaip žemės ūkio ir maisto sektorius, pradedant žemės ūkio ir maisto sektoriumi, baigiant statyba ir aukštųjų technologijų sprendimais ir kt.;

16. teigia, kad žiediškumas ir klimato apsauga yra kompleksiškai tarpusavyje priklausomi. Kompleksinė žiedinės ekonomikos strategija, apimanti projektavimą ir surinkimo sistemas, gali labai prisidėti prie tiesioginio išmetamo ŠESD kiekio mažinimo;

Tikslai ir stebėsena

17. pabrėžia, kad norint neviršyti planetos galimybių, labai svarbu augimą atsieti nuo išteklių naudojimo, ir apgailestauja, kad naujame žiedinės ekonomikos veiksmų plane nenumatytas bendras tikslas mažinti išteklių sunaudojimą. Kaip paaiškėjo, ankstesnių ES lygmens priemonių nepakako bendram Europos gamtos išteklių ir žaliavų sunaudojimui sumažinti. Pokyčiams apskaičiuosi būtų tikslinga parengti kitus nei BVP rodiklius – tokius, kurie labiau atitinka žiedinės ekonomikos principus;

18. mano, kad vienas iš tikslų turėtų būti CO 2 mažinimas visu produkto gyvavimo ciklo laikotarpiu, nes tai leidžia pažvelgti į investicijas ir laukiamus rezultatus, todėl remia prioritetinius veiksmus;

19. nurodo, kad konkrečios priemonės duoda apčiuopiamų rezultatų, ir ragina Europos Komisiją kiekvienam pagrindiniam veiksmui nustatyti laukiamą rezultatą ir plataus užmojo tvarkaraštį;

20. pabrėžia, kad siekiant paskatinti inovacijas, tikslus reikia nustatyti su užmoju ir palaipsniui; todėl būtina sistema, pagal kurią kas penkeri metai tuo metu geriausias sprendimas ar geriausia praktika taptų artimiausių penkerių metų tikslu;

21. pabrėžia, kad reikia vietos ir regionų lygmeniu parengti ir taikyti rodiklius, kurie leistų įvertinti pažangą ir įveiktinus iššūkius ir padėtų vietos ir regionų valdžios institucijoms įgyvendinti žiedinės ekonomikos strategijas;

Ekonominė sistema

22. daro išvadą, kad būtų teisinga į gaminių, kurie gaminami nesilaikant žiedinės ekonomikos principų, kainą įtraukti su tarša, atliekomis ir išmetamaisiais teršalais susijusias išlaidas. Tokiu atveju tvari gamyba taptų palyginama su gamybos būdais, kai nesilaikoma žiedinės ekonomikos principų, ir galėtų su jais konkuruoti;

23. pažymi, kad teisiniai ir ekonominiai mechanizmai, kuriais siekiama sudaryti geresnes sąlygas žiediškumą skatinančiai veiklai ir sustabdyti žiediškumui kliudančią veiklą, yra naudingos priemonės, ir ragina Komisija nustatyti geriausią praktiką, kuria pasinaudojusios valstybės narės galėtų pereiti prie žiediškumo ir rasti bendrus tarpvalstybinius sprendimus; mano, kad mokesčių mažinimas žiediškumą skatinančiai veiklai ir didinimas – žiediškumui kliudančiai, yra naudinga priemonė, ir palankiai vertina pripažinimą, kad pridėtinės vertės mokestis (PVM) yra veiksminga priemonė šiam klausimui spręsti. Ateityje dirbant šioje srityje reikėtų atsižvelgti į bendrą sutarimą dėl atsakomybės, susijusios su mokesčių politika, paskirstymo;

24. šiomis aplinkybėmis apgailestauja, kad vyraujanti vieningo balsavimo nuostata apmokestinimo srityje neleidžia valstybėms narėms pasiekti didesnio lankstumo taikant PVM ir mokesčių tarifus, siekiant paremti realią gamybos ir vartojimo įpročių transformaciją (neapsiribojant tik remonto veikla);

B. Vietos ir regionų valdžios institucijos

Kompetencija

25. pabrėžia, kad daug vietos ir regionų valdžios institucijų kompetencijos sričių yra susijusios su išteklių valdymu ir žiedine ekonomika, todėl vietos ir regionų valdžios institucijos turi daug galimybių skatinti perėjimą prie žiedinės ekonomikos. Kartu šiam perėjimui reikės labai daug praktinės patirties ir finansinių investicijų. Taigi, skiriant būtiną finansavimą pagal priemonę „Next Generation ES“ ir iš kitų fondų turi būti prisidedama prie šio tikslo;

26. atkreipia dėmesį į tai, kad dėl vandens, kuris yra vienas svarbiausių išteklių, naudojimo namų ūkiuose ir pramonėje susidaro didelis nuotekų kiekis, todėl tose vietose, kuriose tai tikslinga, daugiau vandens reikėtų naudoti pakartotinai. Nuotekose taip pat yra daug vertingų maisto medžiagų, kurias galima regeneruoti; todėl pažymi, kad reikia ne tik mokslinių tyrimų, inovacijų ir finansavimo, bet ir aiškių maisto medžiagų regeneravimo tikslų;

27. pabrėžia, kad nustatant atliekų tikslus, ypač jei atliekų surinkimas ir rūšiavimas taps labiau specializuoti, reikia atsižvelgti į vietos ir regionų valdžios institucijų žinias ir interesus;

28. ragina Europos Komisiją parengti novatorišką strategiją, skirtą įvairiai atliekų surinkimo praktikai plėtoti. Šiuo atveju regionai ir miestai, užuot teikę pirmenybę atskirų atliekų rinkimo sistemų derinimui pagal principą „iš viršaus į apačią“, turėtų šiuo klausimu bendradarbiauti;

29. mano, kad viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės yra būtinos siekiant išplėsti žiedinę ekonomiką, kad joje dalyvautų ekonominės veiklos subjektai, ir kad vietos ir regionų valdžios institucijos yra teisingas pasirinkimas jas kuriant; ragina Europos Komisiją savo programose skatinti tokį bendradarbiavimą;

30. pabrėžia, kad vietos ir regionų gairės ir geriausios praktikos skatinimas padeda spartinti perėjimą prie žiedinės ekonomikos, pavyzdžiui, teritorijų planavimo ir statybų bei pastatų srityse;

31. ragina Europos Komisiją pradėti įgyvendinti programą, pagal kurią būtų kaupiama tiksli informacija apie medžiagų srautus ir kuria galėtų pasinaudoti vietos ir regionų lygmens suinteresuotieji subjektai, norėdami sužinoti apie kitų regionų padėtį ir veiklą. Ši programa turi būti skaidri skaitmeninė sistema, kuri leistų analizuoti padėtį regioniniu, nacionaliniu ir Europos lygmenimis. Be to, programoje turėtų būti siūlomi ištekliai tokiai veiklai visais lygmenimis plėtoti;

32. pabrėžia, kad itin svarbu turėti informacijos apie regionų veiklą inovacijų srityje, turimus pajėgumus (infrastruktūrą, kompetenciją) ir žiedinės ekonomikos potencialą, ir apgailestauja, kad šie duomenys dažnai yra padriki ir fragmentiški, o tai sumažina jų naudą regionams; todėl ragina Europos Komisiją pradėti tikrą faktų rinkimo procesą atsižvelgiant į vietos ir regionų požiūrį į ES pramonės strategiją;

Viešieji pirkimai

33. pabrėžia, kad viešieji pirkimai yra veiksminga priemonė, kuria naudodamosi vietos ir regionų valdžios institucijos gali nustatyti standartus ir skatinti rinkos dalyvius kurti tvaresnius gaminius ir paslaugas, tačiau pabrėžia, kad taisyklės yra tokios sudėtingos, kad dažnai verčia vietos ir regionų valdžios institucijas vengti rizikos. Tai sudaro galimybę organizuoti pirkimus atsižvelgiant į bendras eksploatavimo sąnaudas (kurios apima visas gyvavimo ciklo sąnaudas, įskaitant socialines ir aplinkos apsaugos sąnaudas) ir gali daryti teigiamą poveikį regionui;

34. ragina dar labiau plėtoti žaliųjų viešųjų pirkimų kriterijus ir tikslus remiantis dabartinėse ES viešųjų pirkimų direktyvose ( 2 ) pateiktų minimalių aplinkosaugos kriterijų peržiūra; rekomenduoja parengti aiškius inovacinius tikslus ir ragina Europos Komisiją juos išplėsti, kad viešieji pirkimai iš tikrųjų taptų žiediniais. Patikimi ir skaidrūs ES sertifikatai ir ženklai, visų pirma patvirtinantys aplinkos tvarumą, yra labai svarbūs siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir sumažinti su viešaisiais pirkimais susijusią naštą vietos ir regionų valdžios institucijoms. Viešųjų pirkimų srityje gamintojams turėtų būti suteikta galimybė nurodyti savo pastangas produktų gamyboje pirmenybę teikti antrinėms medžiagoms, taip pat priežastis, dėl kurių jie negalėjo tokių medžiagų naudoti šiems naujiems produktams. Atitinkamos gairės padėtų patikrinti perdirbtų ir (arba) pakartotinai naudojamų ir (arba) šalutinių produktų dalį gaminiuose, kuriems taikomi minimalūs aplinkosaugos kriterijai. Tam reikės skaidrių vertinimo sistemų ir rangovų žinių plėtojimo;

C. Ištekliai ir atliekos

Atliekos ir principas „atliekos neegzistuoja“

35. pažymi, kad Europa turi daug itin svarbių išteklių, kurie įvardijami kaip atliekos, ir pabrėžia, kad pereinant prie tikros žiedinės ekonomikos, reikia pereiti prie nulinių atliekų mąstysenos; pabrėžia, kad svarbu registruoti žaliavas, kad jas būtų galima pakartotinai panaudoti ir suteikti joms tapatybę;

36. mano, kad svarbus principas yra tai, kad žiedinėje ekonomikoje visos medžiagos bus sukurtos taip, kad taptų maisto medžiagomis biosferai arba naujomis medžiagomis kitam naudojimo ciklui;

37. pabrėžia Europos Komisijos pasiūlymą dėl ES atliekų teisės aktų atnaujinimo ir tam skirtas lėšas. Svarbu, kad šis modernizavimas, kurį reikia paspartinti, sukurtų naują, operatyvesnį ir paprastesnį teisinį pagrindą galutiniams nelaikymo atliekomis ir šalutinių produktų kriterijams;

38. ragina Europos Komisiją pasiūlyti vienam asmeniui tenkančio bendro susidarančių atliekų kiekio tikslą ir atliekų prevencijos tikslus įmonėms ir pramonei, šiuo požiūriu pabrėžia pakuočių ir kompostuojamo plastiko srityse paskelbtų veiksmų programų svarbą (ir poveikį);

39. pabrėžia, kad laikotarpiu pereinant „nuo atliekų prie medžiagų“ labai svarbų vaidmenį gali atlikti tarpvalstybiniai susitarimai, siekiant išvengti trumpalaikių sprendimų ir jų neigiamo poveikio aplinkai;

40. mano, kad regionai arba miestai pereinamuoju laikotarpiu, kol bus atsisakyta sąvartynų, atliekoms šalinti turėtų Europos lygmeniu iš pradžių remtis vieni kitų infrastruktūra (pvz., naudotis esamais atliekų deginimo įrenginiais užuot stačius naujus), ir pabrėžia, kad šį perėjimą reikia finansuoti ir koordinuoti. Tais atvejais, kai atliekos negali būti perdirbamos dėl užterštumo, medžiagų nusidėvėjimo ir sudėtingo sudėtinių medžiagų atskyrimo, reikėtų skatinti energijos iš atliekų naudojimą regeneruojant metalus ir druskas;

41. atkreipia dėmesį į faktą, kad atliekų tvarkymas atokiausiuose regionuose yra ypač problemiškas dėl ribotos esamos atliekų apdorojimo infrastruktūros ir masto ekonomijos surenkant, apdorojant ir perdirbant atliekas trūkumo. Todėl spartesnis perėjimas prie žiedinės ekonomikos (Europoje) šiuo atveju turėtų padaryti tiesioginį išmatuojamą poveikį. Dabartinė atliekų tvarkymo ir valymo sistema šiuos regionuose gali būti panaudota kaip praktinis spartinimo testas. Be to, ji galėtų padėti įvertinti esamas priemones ir panaudoti naujas;

42. tvirtina, kad siekiant įteisinti principą „atliekos neegzistuoja“ ir užkirsti kelią pirminių išteklių naudojimui, svarbu nustatyti prievolę naudoti perdirbtas medžiagas; primygtinai ragina Europos Komisiją nustatyti kriterijus, pagal kuriuos didelę naujų gaminių dalį turėtų sudaryti perdirbtos medžiagos, ir rekomenduoja, kad tai taptų vienu iš požiūrio į pagrindines gaminių vertės grandines aspektų;

Išlaidų vengimas, saugios medžiagos ir didesnė gamintojo atsakomybė

43. apgailestauja, kad vietos ir regionų valdžios institucijoms tenka prisiimti neigiamas pasekmes dėl gaminių, kurių naudojimosi laikas baigėsi ir kurių gamintojas neprivalo priimti atgal, nes šie gaminiai (arba jų dalys) paprastai teršia dirvožemį arba orą, o vietos ir regionų valdžios institucijoms tenka padengti jų šalinimo išlaidas;

44. pabrėžia, kad itin svarbu išvengti šių išlaidų arba jų klausimą tiesiogiai spręsti gamintojo lygmeniu, todėl palankiai vertina naujo žiedinės ekonomikos veiksmų plano tvarios gaminių politikos programą;

45. pabrėžia, kad gamintojams tenka svarbus vaidmuo pereinant prie žiedinės ekonomikos. Jie turi kurti kuo labiau mūsų planetą tausojančius produktus, kurių gamybos procesuose reikia kuo mažiau pirminių iškastinių medžiagų. Tačiau valdžios institucijoms taip pat tenka atsakomybė, visų pirma susijusi su paskatomis, sąlygomis ir reguliavimu;

46. pabrėžia, kad dirvožemio tarša kelia vis didesnį susirūpinimą ES; todėl palankiai vertina Komisijos pasiūlymą skatinti iniciatyvas, kuriomis siekiama sumažinti dirvožemio sandarinimą, atkurti apleistas ar užterštas pramonines dykras ir padidinti saugų, tvarų ir žiedinį iškastos žemės naudojimą; ragina Komisiją į šią iniciatyvą įtraukti privalomą iškastos žemės diagnostiką ir atsekamumą;

47. palankiai vertina Europos Komisijos iniciatyvą pereiti prie cheminių medžiagų, kurių sauga būtų užtikrinta jau kūrimo etape, nes toksinių medžiagų prevencija arba naudojimo kontrolė yra lengviausias būdas išvengti, kad tokios cheminės medžiagos nepasklistų, ir vietos ir regionų valdžios institucijoms būtų lengviau išvengti didelių išlaidų užterštam dirvožemiui (pvz., PFAS) išvalyti ar jam išvežti; taip pat pažymi, kad toksinių medžiagų kontrolės nepakanka, o veikiau reikia visiško komponentų skaidrumo, nes tik tokiu atveju bus įmanoma tinkamai perdirbti arba kūrybiškai perdirbti medžiagas;

48. ragina imtis priemonių, kuriomis būtų propaguojama didesnės gamintojo atsakomybės svarba ir įgyvendinimas, kartu atsižvelgiant į įvairius žiedinės ekonomikos elementus. Pavyzdžiui, atsakomybės už atliekas suskaidymas kenkia viso atliekų tvarkymo proceso plėtojimui. Tikslas – užtikrinti verslo scenarijus, pagal kuriuos gamintojai dar kūrimo etape atsižvelgia į saugos ir žiediškumo svarbą;

49. mano, kad ne visi gamintojai turėtų sukurti savo logistikos sistemą dėl grąžinimo, nes tai gali sukurti didžiulį logistinį pėdsaką. Todėl reikia apibrėžti pažangiosios medžiagos ar sudedamosios dalies specifikaciją, taip pat būtinos gerai parengtos susigrąžinimo logistikos strategijos;

50. ragina žiedinės ekonomikos plane atsižvelgti į ypatingą jūrą teršiančių šiukšlių problemą. Kadangi šis atliekų klausimas yra tarpvalstybinio pobūdžio, reikėtų skatinti visų jūrų regionų Vyriausybių tarpusavio bendradarbiavimą siekiant užtikrinti bendrų išteklių tvarumą, taip pat regionų ir tarptautinį bendradarbiavimą ieškant bendrų sprendimų;

D. Žiedinės ekonomikos veikimo užtikrinimas

Informuotumas ir veiksmai

51. pabrėžia, kad žiedinei ekonomikai užtikrinti būtinas naujas vartojimo būdas ir labai svarbus yra informuotumo didinimas. Vietos ir regionų valdžios institucijos yra arti piliečių, taigi, jos atlieka svarbų vaidmenį skatindamos keisti mąstyseną pereinant prie kitokios įprastos praktikos; todėl ragina Europos Komisiją remti vietos ir regionų lygmens projektus, kuriais siekiama apčiuopiamų rezultatų;

Įgūdžiai ir švietimas

52. pabrėžia, kad, siekiant padidinti informuotumą, švietimas yra svarbus nuo ikimokyklinio ugdymo įstaigų iki universiteto ir, žinoma, darbo vietoje. Todėl sanglaudos politikos lėšomis reikėtų padėti, kad gyvenimo būdas pagal žiediškumo principus būtų įtrauktas į visų rūšių švietimo programas, įskaitant skaitmeninio ugdymo priemones;

53. pabrėžia, jog tam, kad vartotojai būtų gerai informuoti priimdami sprendimą įsigyti tam tikrą produktą, jiems reikia skaidrios informacijos apie gaminyje esančių perdirbtų medžiagų procentinę dalį;

54. pabrėžia naujo žiedinės ekonomikos veiksmų plano teiginius dėl įgūdžių ir darbo vietų kūrimo, tačiau atkreipia dėmesį į tai, jog kyla pavojus, kad trumpuoju laikotarpiu darbo vietoms žiedinėje ekonomikoje užimti reikės palyginti žemos kvalifikacijos darbuotojų, o vidutinės ir ilgos trukmės laikotarpiu šios darbo vietos bus automatizuotos ir darbuotojus pakeis robotai. Kita vertus, atsiveria galimybių ir aukštos kvalifikacijos darbui, todėl atnaujinant Įgūdžių darbotvarkę reikėtų tinkamai atsižvelgti į abu aspektus;

55. mano, kad regionai, greitai pereinantys prie palyginti žemos kvalifikacijos užimtumo (iš dalies dėl nedidelių darbo sąnaudų), turėtų pirmieji pasinaudoti parama švietimui ir įgūdžių ugdymui, kad taip būtų galima paspartinti perėjimą prie aukštos kvalifikacijos darbo; tai paskatins technines ir socialines inovacijas ir padės vietos ir regionų valdžios institucijoms pereiti prie įvairiapusiškos ir atsparios ekonomikos. Be to, atnaujinant Įgūdžių darbotvarkę reikėtų akcentuoti regioninius skirtumus, visų pirma tai, kad yra mažiau išsivysčiusių regionų, kiek tai susiję su švietimo ir įgūdžių strategijų ir programų, skirtų darbo jėgos kvalifikacijos kėlimui arba perkvalifikavimui, kūrimu;

56. kadangi žiedinei ekonomikai reikia kompleksinio, tarpsektorinio ir ilgalaikio mąstymo ir veikimo, vietos ir regionų valdžios institucijos raginamos tvarkyti savo administracines ir pritaikyti organizacines struktūras žiedinei ekonomikai remti, pavyzdžiui, sukuriant valdžios institucijose naujas pareigybes, tokias kaip pažangiųjų miestų ir žiedinės ekonomikos valdytojų pareigybės;

57. ragina Europos Komisiją parengti tiesioginio finansavimo programas vietos ir regionų valdžios institucijoms ir MVĮ, paremiant jų pastangas perėjimo prie žiedinės ekonomikos srityje, naudojant švietimo, darbo jėgos kvalifikacijos kėlimo ir perkvalifikavimo priemones, taip pat investicijomis ir atsparumo didinimu;

58. pažymi, kad reikia tolesnių mokslinių tyrimų ir reglamentavimo tvarių ir perdirbamų medžiagų srityje. Ypač tuo atveju, jeigu perdirbimas nereiškia perėjimo prie mažesnės vertės gaminių, medžiagų atskyrimo ir pakartotinio panaudojimo reikalavimai tampa platesnio užmojo, kad būtų galima leisti naudoti medžiagas kiek galima didesniam ciklų skaičiui. Todėl principas „nuo lopšio iki lopšio“ leidžia suprasti, kaip gali būti įgyvendinamas šis perdirbimo principas prieš perdirbimą į žemesnės kokybės gaminius ir kaip jis priklauso nuo kruopštaus gaminio projektavimo;

Į žiedinę ekonomiką orientuota visuomenė

59. primygtinai ragina žiedinės ekonomikos tikslus kaip privalomą sritį integruoti į sanglaudos politiką po 2020 m. ir atitinkamą fondą, nes tai yra būtina siekiant suteikti postūmį perėjimui prie žiedinės ekonomikos pradedant nuo vietos ir regionų lygmens;

60. pritaria naujo žiedinės ekonomikos veiksmų plano išvadai ir ją pabrėžia, kad perėjimas prie žiedinės ekonomikos bus sisteminis ir gilus ir atneš didelių permainų. Europos reindustrializacija privalo remtis žiedine ekonomika, ją skatinti ir propaguoti, realiai taikant jos principus ir priemones;

61. pabrėžia, kad perėjimas turi būti teisingas, nes svarbi yra ne tik ekonomika – už ją svarbesnė yra visuomenė, su kuria vietos ir regionų atstovai yra glaudžiai susiję; todėl daro išvadą, kad regionai ir miestai yra svarbiausias lygmuo siekiant į žiedinę ekonomiką orientuotos visuomenės;

62. galiausiai norėtų pažymėti, kad Komisija turi ne tik sukurti ES žiedinės ekonomikos platformą ir reguliavimo sistemą, bet ir nustatyti griežtus reikalavimus importui ir eksportui į ES ir iš jos, kad žiedinės ekonomikos principai būtų taikomi ir trečiosioms šalims.

2020 m. spalio 14 d., Briuselis Europos regionų komiteto pirmininkas Apostolos TZITZIKOSTAS

(1) The European System of National and Regional Accounts (ESA 2010) https://ec.europa.eu/eurostat/documents/3859598/5925693/KS-02-13-269-EN.PDF/44cd9d01-bc64-40e5-bd40-d17df0c69334.

(2) Europos Parlamenti ir Tarybos direktyvos 2014/23/ES (OL L 94, 2014 3 28, p. 1), 2014/24/ES (OL L 94, 2014 3 28, p. 65), 2014/25/ES (OL L 94, 2014 3 28, p. 243).