Santrauka

I. Cukrų ES gamintojai daugiausia gamina iš augintojų kultivuojamų cukrinių runkelių. Prieš rinkos reformą ES buvo viena iš didžiausių cukraus gamintojų pasaulyje ir yra antra pagal dydį vartotoja. 2006 m. buvo patvirtinta cukraus rinkos reforma, siekiant šią rinką suderinti su pagrindiniais naujos bendros žemės ūkio politikos principais, pagrįstais didesne orientacija į rinką, ir vykdant Sąjungos tarptautinius įsipareigojimus.

II. Pagrindiniai tikslai, kurių buvo siekiama vykdant reformą, buvo šie:

- užtikrinti ES cukraus pramonės konkurencingumą;

- stabilizuoti rinkas ir užtikrinti pakankamą cukraus tiekimą;

- žemės ūkio bendruomenei padėti išlaikyti deramą gyvenimo lygį pasitelkiant priemones, skirtas sumažinti reikšmingą tiesioginį ir netiesioginį socialinį ir ekonominį poveikį žemės ūkio bendruomenei paveiktuose regionuose.

III. Pagrindinės reformos ypatybės buvo šios:

- gamybos kvotų sumažinimas 6 milijonais tonų, apie 30 % visos gamybos pagal kvotas, iki 2010 m. rugsėjo mėn., kad būtų pasiektas gamybos lygis, kuris, Komisijos vertinimu, turėjo padėti išlaikyti rinkos pusiausvyrą;

- laipsniškas cukraus ir cukrinių runkelių kainos už toną sumažinimas, cukrinių runkelių atveju šį sumažinimą iš dalies kompensuojant tiesioginėmis išmokomis augintojams;

- laikinas restruktūrizavimo fondas, kuris yra finansuojamas iš įnašo, gamintojų mokamo pagal savo kvotą, kuris sudarė 6,2 milijardo eurų ir kurio lėšos daugiausia buvo skirtos restruktūrizavimo pagalbai (4,7 milijardo eurų), įvairinimo pagalbai (0,7 milijardo eurų) ir pereinamojo laikotarpio pagalbai nuolatinėms rafinavimo įmonėms (0,2 milijardo eurų).

IV. Audito Rūmai audito metu įvertino, kaip iki šiol buvo vykdomi reformos tikslai.

V. Dėl ES cukraus pramonės konkurencingumo Audito Rūmai daro išvadą, kad apskritai reformos metu selektyviai sumažinant nepelningos gamybos apimtį nebuvo visiškai užtikrintas ES cukraus pramonės konkurencingumas ateityje. Per pirmuosius dvejus reformos metus nebuvo pasiektas laukiamas savanoriško kvotos atsisakymo lygis. Nuo trečiųjų reformos metų įvykdžius esminius pakeitimus buvo visiškai pasiektas bendras 6 milijonų tonų tikslas, nors reikšmingos kvotos dalies taip pat atsisakė gamintojai, kurie nebuvo mažiausiai konkurencinguose regionuose. Audito Rūmai taip pat pažymi, kad vykdant reformą buvo ne tik skatinama mažinti kvotų lygį, bet ir tuo pat metu buvo skirtos papildomos kvotos tariamiems efektyviausiems gamintojams, tačiau kai kurių šių papildomų kvotų vėliau buvo atsisakyta. Be to, taikytos priemonės atskirų augintojų konkurencingumo didėjimui darė ribotą poveikį ir dabartinėje kvotų sistemoje išlieka buvusios kliūtys ir apribojimai. Atsižvelgiant į tai, tikėtina, kad vyraujančios išorės jėgos ir toliau darys reikšmingą poveikį ES cukraus sektoriui.

VI. Dėl rinkos stabilizavimo ir pakankamo cukraus tiekimo užtikrinimo tikslo Audito Rūmai nustatė, kad nors iki šiol buvo užtikrintas santykinis rinkos stabilumas ir kainos ES cukraus rinkoje labai nesiskyrė nuo referencinių kainų, tai buvo pasiekta taikant gamybos kvotas, pagal kurias maksimalus leistinas vidaus gamybos lygis yra gerokai mažesnis nei vidaus rinkos poreikiai – 85 % ES vartojimo. Todėl Europos Sąjungoje tiekimas ima vis labiau priklausyti nuo importo, nežiūrint į tai, kad atsiradus naujiems cukraus panaudojimo būdams padidėjo jo paklausa. Audito Rūmai taip pat pažymi, kad rinką atvėrus importui iš EBA šalių naudos gavėjų yra didelė gamyklų perkėlimo rizika. Be to, Audito Rūmai atkreipia dėmesį į riziką, kad mažėjanti cukraus kaina gali būti nepaskleista vartotojams. Perdirbtų produktų atveju didžiąją sutaupytų lėšų dalį išlaikys gamintojai, o mažmeninėje cukraus rinkoje kainų sklaidą veikia paskirstymo tinklų koncentracija.

VII. Atsakydami į klausimą, ar taikant konkrečius instrumentus ir (arba) priemones pavyko išnagrinėti ir palengvinti su reforma susijusias adaptacijos problemas, Audito Rūmai pažymi, kad apskritai vis dar negalima daryti išvados apie tai, kiek taikomos priemonės sumažino reikšmingą tiesioginį ir netiesioginį socialinį ir ekonominį poveikį žemės ūkio bendruomenei paveiktuose regionuose. Dėl reformos buvo uždaryta apie 80 fabrikų. Komisija ir valstybės narės neskyrė deramo dėmesio stebėti tiesioginiam socialiniam poveikiui išmontavus gamyklas. Audito Rūmai kai kuriose valstybėse narėse nustatė vėlavimų įgyvendinti įvairinimo priemones, skirtas plėtoti alternatyvas cukraus gamybai bei užtikrinti aplinkosaugos įsipareigojimų laikymąsi. Be to, nebuvo įrodymų, kad teikiant pereinamojo laikotarpio pagalbos išmokas, sudariusias 150 milijonų eurų, kurios buvo sumokėtos tradiciniams cukranendrių cukraus perdirbėjams, buvo atsižvelgiama į objektyvius, su cukraus reformos padariniais susijusius kriterijus, o ne į "tam tikrų privilegijų", kuriomis anksčiau naudojosi paveikti perdirbėjai, praradimą.

VIII. Audito Rūmai pažymi, kad nors ir tikėtina, jog restruktūrizavimo fonde bus apie 640 milijonų eurų suma, kurią bus galima priskirti EŽŪGF, pažymėtina ir tai, kad yra reikšmingų papildomų susijusių sąnaudų, kurios nėra tiesiogiai priskiriamos žemės ūkio biudžeto skirsniui, skirtų tradiciniams AKR šalių eksportuotojams kompensuoti negautas pajamas. Dėl jų bendra reformos kaina buvo 1,2 milijardo eurų didesnė nei vidutinė biudžeto parama prieš reformą.

IX. Atsižvelgdami į šiuos veiksnius, Audito Rūmai rekomenduoja:

- atliekant bet kokius tolesnius vidaus gamybos koregavimus, jei manoma, kad jie yra reikalingi, parengti tokius instrumentus ir priemones, kurie galėtų užtikrinti bendrą nuoseklumą ir būtų pagrįsti techniniu poreikių vertinimu ir objektyviais kriterijais;

- Komisijai pasiūlyti priemones, skirtas panaikinti dabartinės kvotų sistemos kliūtis ir apribojimus, neigiamai veikiančius augintojų ir gamintojų konkurencingumą;

- ateityje priimant bet kokius sprendimus, darančius poveikį ES cukraus gamybai, atsižvelgti į cukraus vidaus gamybos lygį, kuris yra būtinas siekiant Sutartyje nustatyto tikslo užtikrinti pakankamą tiekimą;

- Komisijai vykdyti reguliarią kainų nustatymo priežiūrą bei Komisijai ir valstybėms narėms užtikrinti, kad sektoriuje būtų teisingai vykdomi konkurencijos įstatymai, siekiant Sutartyje nustatyto tikslo, kad tiekiama produkcija vartotojus pasiektų priimtinomis kainomis;

- Komisijai ir valstybėms narėms imtis skubių priemonių, siekiant užtikrinti, kad būtų nedelsiant pradėtos taikyti įvairinimo priemonės ir būtų pasiektas jų numatytas poveikis;

- Komisijai ir valstybėms narėms aktyviau rūpintis, kad uždaryti fabrikai visiškai laikytųsi prisiimtų aplinkosaugos įsipareigojimų.

Įvadas

Kontekstas ir padėtis priešreformą

1. Cukrų ES gamintojai gamina iš augintojų kultivuojamų cukrinių runkelių [1] arba perdirba naudodami importuotą žaliavinį cukrų, pagamintą iš cukranendrių. Palankiausia vieta auginti cukrinius runkelius yra netoli fabrikų esanti žemė, siekiant išlaikyti priimtiną transporto sąnaudų lygį ir atsižvelgiant į tai, kad cukrinių runkelių cukringumas juos nuėmus ima greitai mažėti. Dauguma cukrinių runkelių augintojų naudoja žemės ūkio įrangos tiekėjų paslaugas, kurie vykdo tokią veiklą kaip cukrinių runkelių sodinimas ir nuėmimas. Tuomet cukriniai runkeliai vežami į gamintojų fabrikus perdirbti. Galiausiai cukraus gamintojai cukrų dideliais kiekiais parduoda maisto ar ne maisto pramonės vartotojams arba supakavus parduoda mažmenininkams.

2. Bendras cukraus rinkos organizavimas (BRO) buvo pradėtas taikyti 1967 m. [2], siekiant užtikrinti deramas pajamas Bendrijos gamintojams ir stabilizuoti rinką. ES gamintojai cukrų galėjo pardavinėti garantuojamomis kainomis, t. y. intervencinėmis kainomis, kurios 1996–2006 m. buvo žymiai didesnės nei pasaulinė rinkos kaina (žr. 1 grafiką).

1 grafikas

Baltojo cukraus kainos nuo 1996 i ki 2006 m.

+++++ TIFF +++++

1 Baltojo cukraus, FOB sąlygomis pakrauto nustatytuose Europos uostuose į naujus maišus, neatidėliotino atsiskaitymo kainų aritmetinis vidurkis.

Šaltinis: Komisija (DG AGRI) – "Žemės ūkis Europos Sąjungoje – STATISTINĖ IR EKONOMINĖ INFORMACIJA (2000–2008 m.)".

3. Taikant gamybos kvotas, paskirstytas valstybėms narėms, bendras gamybos lygis neviršijo tam tikrų ribų. Išorės produkcijai buvo taikomi importo mokesčiai, o cukraus perviršis buvo eksportuojamas. Cukrus, kuris buvo gaminamas pagal nustatytas kvotas, bet viršijo rinkos poreikius, buvo eksportuojamas taikant eksporto grąžinamąsias išmokas [3]. Eksporto grąžinamosios išmokos nebuvo garantuojamos eksportuojamam cukrui, kuris buvo pagamintas viršijant kvotas.

4. Prieš reformą ES buvo trečia pagal dydį cukraus gamintoja pasaulyje, kurios produkcija viršijo 20 milijonų tonų per metus, ir buvo antra pagal dydį vartotoja [4]. Europos Sąjungoje taip pat buvo gaminamas nedidelis kiekis izogliukozės, kuri išsiskiria perdirbant krakmolą, paprastai išgaunamą iš kukurūzų arba iš kviečių ar bulvių. Izogliukozė yra plačiai naudojama maisto pramonėje ir dažnai, pavyzdžiui, gaiviuosiuose gėrimuose, gali būti cukraus pakaitalas. ES izogliukozės gamyba buvo apribota nustatant ribinę kvotą [5]. Taip pat taikomos nedidelės svarbos gamybos kvotos inulino sirupui – saldikliui, gaminamam iš pluošto, kuris yra išgaunamas iš cikorijos šaknų. 1 lentelėje parodyti pagrindiniai skaičiai, susiję su cukraus sektoriumi prieš reformą ir po jos.

5. Prieš reformą ES kurį laiką susidūrė su didėjančiu spaudimu atsisakyti perviršinio cukraus kiekio eksporto į pasaulinę rinką taikant subsidijomis palaikomus tarifus. Šis spaudimas galiausiai baigėsi 2005 m. priimtu PPO sprendimu, pagal kurį apskaičiuodama savo cukraus eksporto apribojimą ES turėjo įtraukti kvotą viršijančio cukraus eksportą ir reeksportuojamą AKR šalių importą. Taigi nuo 2006 m. ES negali eksportuoti daugiau kaip 1,37 milijono tonų subsidijuojamo baltojo cukraus vietoj ankstesnio vidutinio metinio eksporto, sudariusio 6,5 milijono tonų [6]. 1 langelyje pateikta daugiau informacijos apie šį PPO sprendimą.

1 lentelė

Cukraus sektorius prieš reformą ir po jos

ES 25 duomenys prieš reformą | ES 27 duomenys po reformos [1001] |

Cukraus produkcija – daugiau kaip 20 milijonų tonų per metus (neįskaitant suvartojimo bioetanoliui). | Cukraus produkcija – 14–15,5 milijono tonų per metus (neįskaitant suvartojimo bioetanoliui). |

285000 cukrinių runkelių augintojų, kultivuojančių 2,1 milijono ha cukrui skirtų runkelių ir naudojančių žemės ūkio įrangos tiekėjų paslaugas; daugiau kaip 8000 cukranendrių augintojų, kultivuojančių 43000 ha cukranendrių daugiausia ES užjūrio teritorijose. | 164000 cukrinių runkelių augintojų, kultivuojančių 1,4 milijono ha cukrui skirtų runkelių ir naudojančių žemės ūkio įrangos tiekėjų paslaugas; mažiau kaip 8000 cukranendrių augintojų. |

189 cukraus fabrikai, kuriuose įdarbinta 50000 darbuotojų. | 114 cukraus fabrikų, kuriuose įdarbinta 30000 darbuotojų (įskaitant keturis fabrikus dviejose naujose ES valstybėse narėse). |

16 izogliukozės ir keturi inulino sirupo gamintojai, pagaminantys 820000 tonų produkcijos. | 10 izogliukozės gamintojų, pagaminančių 690000 tonų produkcijos (ir nė vieno inulino sirupo gamintojo). |

Septynios nuolatinės rafinavimo įmonės, per metus importuojančios ir perdirbančios 2 milijonus tonų žaliavinio cukraus, gaunamo iš cukranendrių. | 26 nuolatinės rafinavimo įmonės (iš kurių 15 naujose valstybėse narėse Bulgarijoje ir Rumunijoje), per metus importuojančios ir perdirbančios 2,7 milijono tonų žaliavinio cukraus, gaunamo iš cukranendrių. |

Eksportas – 7,5 milijono tonų, iš kurių 2,5 milijono tonų su eksporto grąžinamosiomis išmokomis. | Eksportas – ne daugiau kaip 1,37 milijono tonų pagal kvotą pagaminto cukraus be eksporto grąžinamųjų išmokų. |

Vartojimas Europos Sąjungoje – daugiau kaip 15 milijonų tonų (neįskaitant suvartojimo bioetanoliui). | Vartojimas Europos Sąjungoje – daugiau kaip 17 milijonų tonų (neįskaitant suvartojimo bioetanoliui). |

6. Be to, 2001 m. ES buvo patvirtinusi vadinamąją "Viskas, išskyrus ginklus" (EBA) iniciatyvą, pagal kurią buvo laikinai panaikinti visi importo tarifai produktams iš 49 besivystančių šalių. Ši iniciatyva turėjo tiesioginį poveikį cukraus sektoriui, nes EBA iniciatyvos naudos gavėjai apėmė šešias [7] Afrikos, Karibų baseino ir Ramiojo vandenyno (AKR) cukraus protokolą pasirašiusias šalis. Vienas iš apsaugos mechanizmo apribojimų, nustatytų EPS (ekonominės partnerystės susitarimo) reglamente, yra eksporto iš EBA ir AKR šalių į ES ribojimas 3,5 milijono tonų. Laikinas muitų panaikinimas šių šalių cukrui buvo pradėtas taikyti 2001 m., jį nustačius ribotam kiekiui, skirtam naudoti rafinavimo pramonėje. Vėliau kiekiai palaipsniui buvo didinami iki tol, kol nuo 2009 m. spalio 1 d. buvo suteikta laisvos ir nevaržomos prieigos teisė.

1 langelis

PPO sprendimas

1994 m. Bendro muitų tarifų ir prekybos susitarimo (GATT) Marakešo protokolo pasirašiusios šalys be kita ko susitarė, kad per šešerius metus 36 % sumažins eksporto subsidijas ir 21 % sumažins subsidijuojamą kiekį. Kiekviena pasirašiusi šalis pateikė išsamią informaciją apie savo įsipareigojimus atskirame nuolaidų tvarkaraštyje, pateiktame Marakešo protokolo priede, kuris tapo 1994 m. GATT tvarkaraščiu.

Savo nuolaidų tvarkaraštyje Europos Bendrija laikėsi nuomonės, kad jos kvotą viršijantis (C cukraus) eksportas nebuvo subsidijuojamas, kadangi jam nebuvo taikomos eksporto grąžinamosios išmokos; be to, būdama didžiausia importuotoja ir eksportuotoja, ji nusprendė į savo nuolaidų tvarkaraštį įtraukti tik eksporto gražinamąsias išmokas, apskaičiuotas remiantis eksporto ir importo skirtumu. Tokiu būdu ji nustatė 1,612 milijono tonų referencinį subsidijuojamą kiekį, kuris turėjo būti sumažintas 21 % iki 1,273 milijono tonų ribos, po naujų valstybių narių priėmimo į ES pasiekusios 1,37 milijono tonų. Taigi priklausomai nuo C cukraus produkcijos lygio visas eksportas galėjo svyruoti 4–7 milijonų tonų intervale. Šių apribojimų laikymasis buvo užtikrintas administruojant eksporto licencijas.

2002 m. Brazilijai, Tailandui ir Australijai pateikus "konsultacijos prašymą", PPO ginčų sprendimo taryba (Dispute Settlement Body, DSB) peržiūrėjo EB įsipareigojimus ir eksporto politiką ir 2005 m. balandžio 28 d. galutinėje ataskaitoje nustatė, kad remiantis EB nuolaidų tvarkaraščio nuostatomis negalėjo būti eksportuojamas AKR importą atitinkantis kiekis virš nustatytų apribojimų, ir C cukraus (viršijančio kvotą) eksportas turėjo būti laikomas subsidijuojamu, todėl taip pat negalėjo būti vykdomas virš šių apribojimų.

Iš tikrųjų tai lėmė tolesnį Europos eksporto sumažėjimą apytiksliai 5 milijonais tonų. 2006–2007 prekybos metai buvo pirmieji metai, kuriais buvo visiškai taikomi eksporto apribojimai.

Cukraus reforma ir jos tikslai

7. Todėl buvo manoma, kad yra būtina reformuoti cukraus rinką, siekiant BRO suderinti su pagrindiniais naujos bendros žemės ūkio politikos principais labiau orientuotis į rinką ir išlaikyti rinkos pusiausvyrą nepažeidžiant Sąjungos tarptautinių įsipareigojimų, visų pirma PPO sprendimo, pagal kurį visas subsidijuojamas ES eksportas neturi viršyti 1,3 milijono tonų (žr. 5 dalį), ir EBA iniciatyvos, pagal kurią mažiausiai išsivysčiusioms šalims nuo 2009 m. yra suteikiamos neriboto patekimo į ES rinką nemokant muitų teisės (žr. 6 dalį).

8. Komisijai pateikus pasiūlymą Taryba patvirtino cukraus rinkos reformą ir ji prasidėjo 2006 m. liepos mėn [8]. Prieš jos vykdymą buvo daug konsultuojamasi su pagrindinėmis suinteresuotosiomis šalimis ir buvo parengti keli poveikio vertinimo dokumentai, kurie sudarė 2005 m. Komisijos pasiūlymo pagrindą.

9. Reforma buvo siekiama įvairių tikslų, kurie buvo iš dalies prieštaringi, ir todėl juos visus kartu buvo sudėtinga įvykdyti. Pagrindiniai nustatyti tikslai buvo šie:

- užtikrinti ES cukraus pramonės konkurencingumą ateityje, mažinant nepelningos gamybos apimtį;

- stabilizuoti rinkas ir garantuoti pakankamą cukraus tiekimą;

- žemės ūkio bendruomenei padėti išlaikyti deramą gyvenimo lygį pasitelkiant priemones, skirtas sumažinti reikšmingą tiesioginį ir netiesioginį socialinį ir ekonominį poveikį žemės ūkio bendruomenei paveiktuose regionuose.

Pagrindinės reformos ypatybės

10. Pagrindinės reformos ypatybės yra šios:

a) tolesnis gamybos kvotų taikymas, jų dydį sumažinant 6 milijonais tonų (apie 30 % visos gamybos pagal kvotas) [9] iki 2010 m. rugsėjo mėn. Tai Komisijos vertinimu turi padėti išlaikyti rinkos pusiausvyrą. Tačiau šiek tiek lankstumo buvo parodyta gamintojams suteikiant galimybę įsigyti papildomą kvotą – apie 1,5 milijono tonų, kurią daugiausia gali nusipirkti gamintojai, save laikantys konkurencingais naujomis rinkos sąlygomis;

b) laipsniškas baltojo cukraus kainos už toną sumažinimas nuo 631,9 euro intervencinės kainos [10] prieš 2006–2007 prekybos metus iki 404,4 euro referecinės kainos [11] nuo 2009–2010 prekybos metų;

c) laipsniškas augintojams už cukrinių runkelių toną mokamos minimalios kainos sumažinimas nuo 44,01 eurų prieš 2006–2007 prekybos metus [12] iki 26,29 eurų nuo 2009–2010 prekybos metų;

d) nenaikinama eksporto grąžinamųjų išmokų priemonė pagal kvotas gaminamo cukraus eksportui, tačiau nustatyta, kad nuo 2007–2008 prekybos metų ji nebebus naudojama. Vis dėlto, dėl tais prekybos metais susidariusio rinkos disbalanso Komisija sutiko eksporto subsidijas išlaikyti dar vienu 2007–2008 m. laikotarpiu, o laikinai panaikinti cukraus eksporto grąžinamąsias išmokas nusprendė tik 2008 m. rugsėjo 26 d [13];

e) dalinė [14] kompensacija cukrinių runkelių augintojams dėl cukrinių runkelių kainos sumažinimo paskyrus teises į išmokas pagal bendrosios išmokos schemą (BIS) arba atlikus atskirus, su cukrumi susijusius mokėjimus naujose valstybėse narėse, netaikančiose BIS. Esant tam tikroms sąlygoms augintojams taip pat galėjo būti skirta papildoma išmoka, kuri buvo mokama kaip susieta pagalba penkerių metų pereinamuoju laikotarpiu. Kita vertus, kompensacija nebuvo skirta javų augintojams, aprūpinantiems izogliukozės gamintojus, darant prielaidą, kad reforma nesukels reikšmingų javų kainų pokyčių;

f) įsteigtas laikinas restruktūrizavimo fondas, finansuojamas iš gamintojų pagal kvotą mokamo įnašo, kuris sudarė 6,2 milijardo eurų. Laikinas restruktūrizavimo fondas buvo įsteigtas visų pirma siekiant finansuoti kompensacijų išmokas už savanorišką gamybos kvotų atsisakymą. Restruktūrizavimo fondą valdo Komisija pagal ES biudžeto nuostatas [15] ir yra numatyta, kad bet kuri suma, likusi 2012 m. rugsėjo mėn. uždarius fondą, bus priskirta EŽŪGF [16]. Iš fondo buvo numatyta finansuoti:

i) restruktūrizavimo pagalbą (4 750 milijonų eurų) gamintojams, kurie nutraukė pagal kvotą vykdomą gamybą ir atsisakė susijusių kvotų. 10 % [17] restruktūrizavimo pagalbos turėjo būti rezervuota cukrinių runkelių augintojams, kuriuos paveikė atsisakymai, ir įrangos tiekėjams, kurie jiems teikė specializuotas paslaugas (žr. 2 grafiką);

ii) įvairinimo pagalbą (675 milijonai eurų), skirta skatinti cukrinių runkelių ir cukranendrių auginimo bei cukraus gamybos alternatyvų plėtojimą regionuose, kuriuos paveikė cukraus pramonės restruktūrizavimas.

iii) pereinamojo laikotarpio pagalbą nuolatinėms rafinavimo įmonėms (150 milijonų eurų) siekiant joms padėti prisitaikyti prie cukraus pramonės restruktūrizavimo [18].

11. Restruktūrizavimo fondo pajamų ir išlaidų pasiskirstymas yra parodytas I priede.

2 grafikas

Restruktūrizavimo fondo apžvalga

Pajamos | Skiriama pagalba ir jos naudos gavėjai [1002] |

+++++ TIFF +++++

|

Valdymo sistemų apžvalga

12. Procedūros, kuriomis turėjo vadovautis gamintojai, teikiantys paraiškas dėl restruktūrizavimo pagalbos, yra išsamiai aptartos 2 langelyje.

2 langelis

Paraiškų restruktūrizavimo pagalbai gauti teikimo procesas

Norėdamas dalyvauti restruktūrizavimo procese, gamintojas turėjo atsisakyti visos ar dalies savo kvotos ir valstybei narei pateikti paraišką restruktūrizavimo pagalbai gauti. Paraiškoje turėjo būti pateiktas restruktūrizavimo planas, apimantis šiuos elementus:

- socialinį planą, kuriame išsamiai nurodyti planuojami veiksmai, pirmiausia susiję su atitinkamų darbuotojų perkvalifikavimu, perkėlimu į kitą darbą ir ankstyvu išėjimu į pensiją;

- aplinkosaugos planą, kuriame išsamiai aprašomi planuojami veiksmai, siekiant įvykdyti aplinkosaugos įsipareigojimus;

- verslo planą, kuriame išsamiai aprašomos su fabriko arba fabrikų uždarymu bei visišku arba daliniu gamyklų išmontavimu susijusios sąlygos, tvarkaraštis ir sąnaudos;

- finansinį planą, kuriame išsamiai pateikiamos sąnaudos, susijusios su restruktūrizavimo planu.

Valstybių narių valdžios institucijos turėjo peržiūrėti paraišką, siekiant užtikrinti, kad ji atitiktų ES ir nacionalinius reikalavimus. Po patvirtinimo gamintojas galėjo pradėti vykdyti restruktūrizavimo plane numatytus veiksmus ir turėjo pateikti metinę pažangos ataskaitą. Gamintojas restruktūrizavimo pagalbą gaudavo dviem dalimis, pateikęs 120 % gaunamos pagalbos sumos garantiją. Garantija pasibaigia baigus vykdyti restruktūrizavimo plane nustatytus veiksmus ir nacionalinėms institucijoms atlikus susijusias patikras.

13. Valstybės narės yra atsakingos už nacionalinių restruktūrizavimo programų įsteigimą, o restruktūrizavimo fondo atveju už:

a) gamintojo paraiškų tinkamumo restruktūrizavimo pagalbai gauti tikrinimą;

b) socialinių ir aplinkosaugos reikalavimų gamintojams nustatymą, jei tai netrukdo restruktūrizavimo procesui;

c) sprendimų dėl pagalbos skyrimo naudos gavėjams priėmimą, kai tai yra numatyta reglamentuose;

d) restruktūrizavimo ir įvairinimo pagalbos naudos gavėjams mokėjimą;

e) priežiūrą, tikrinimą ir ataskaitų apie restruktūrizavimo ir įvairinimo pagalbą teikimą.

14. Komisija yra atsakinga už reformos vykdymo priežiūrą, prireikus pasiūlant taisomuosius veiksmus, ir restruktūrizavimo fondo administravimą. Komisija iš valstybių narių gauna paraiškų pagalbai gauti sąrašus (ir jų kopijas), nacionalines restruktūrizavimo programas ir ataskaitas dėl restruktūrizavimo pagalbos veiksmų vykdymo.

Audito apimtis ir metodas

15. Audito Rūmai audito metu įvertino, kaip iki šiol buvo vykdomi cukraus rinkos reformos tikslai, siekdami atsakyti į šiuos konkrečius klausimus:

a) Ar vykdant cukraus rinkos reformą buvo užtikrintas ES cukraus pramonės konkurencingumas ateityje?

b) Ar vykdant cukraus rinkos reformą buvo stabilizuotos rinkos ir užtikrintas pakankamas cukraus tiekimas?

c) Ar taikant konkrečius instrumentus ir (arba) priemones pavyko išnagrinėti ir palengvinti adaptacijos problemas, susijusias su reforma?

16. Be to, audito metu buvo nagrinėjama, ar buvo laikomasi aplinkosaugos įsipareigojimų, susijusių su fabrikų išmontavimu, ir koks galėjo būti cukraus kainų sumažinimo poveikis vartotojams. Be to, audito metu buvo nagrinėjama reformos kaina.

17. Audito įrodymai buvo renkami ir nagrinėjami atliekant interviu ir analizuojant sistemas, dokumentus ir duomenis Komisijoje ir imtį sudarančiose aštuoniose valstybėse narėse: Čekijos Respublikoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Graikijoje, Airijoje, Italijoje, Lenkijoje ir Ispanijoje [19]. Darbas vietoje buvo atliekamas nuo 2008 m. pabaigos iki 2009 m. vidurio ir apėmė restruktūrizavimo fondo veiksmus per pirmuosius trejus reformos prekybos metus (nuo 2006–2007 m. iki 2008–2009 m.). Buvo surengti susitikimai su Europos cukraus gamintojų komiteto, Tarptautinės Europos runkelių augintojų konfederacijos ir Pramoninių cukraus vartotojų komiteto atstovais, siekiant išgirsti jų nuomonę apie cukraus reformą.

18. Aplankytose valstybėse narėse auditas apėmė mokėjimo agentūrų sistemų, skirtų reformos įgyvendinimui, peržiūrą ir restruktūrizavimo pagalbos mokėjimų imties tikrinimą, įskaitant patikras vietoje. Be to, buvo atliekami interviu su cukraus sektoriaus suinteresuotųjų šalių atstovais (gamintojais, augintojais, įrangos tiekėjais ir cukraus fabrikų darbuotojais).

Ankstesnė audito ataskaita

19. Apie cukraus BRO Audito Rūmai anksčiau skelbė 2001 m. Specialiojoje ataskaitoje [20], kurioje buvo apžvelgtas bendrų BŽŪP tikslų vykdymas. Ataskaitoje buvo pabrėžiamos didelės kainos, kurias turi mokėti ES cukraus vartotojai, pernelyg didelis gamybos kvotų sistemos nelankstumas dėl jos koncentracijos siauro gamintojų rato rankose ir buvo rekomenduojama imtis veiksmų, siekiant padidinti pramonės konkurencingumą.

Pastabos

Ar vykdant cukraus rinkos reformą buvo užtikrintas es cukraus pramonės konkurencingumas ateityje?

20. Reforma buvo siekiama "pradėti visapusišką restruktūrizavimo procesą, padėsiantį ženkliai sumažinti nepelningos gamybos pajėgumus Bendrijoje" [21] suteikiant ekonominių paskatų gamintojams, turintiems žemiausią našumo lygį, savanoriškai nutraukti savo gamybą pagal kvotas, atsižvelgiant į socialinius ir aplinkosaugos įsipareigojimus, susijusius su gamybos nutraukimu [22].

21. Komisija tikėjosi, kad pasiūlytos ekonominės paskatos palenks įmones, turinčias mažiausią našumą, t. y. fabrikus, kurie nebus konkurencingi po reformoje numatyto kainų sumažinimo, atsisakyti savo kvotų ir sutikti priimti kompensaciją iš restruktūrizavimo fondo, netaikant specialių priemonių konkretiems fabrikams arba regionams.

22. Taigi reforma buvo grindžiama tuo, kad 6 milijonų tonų, pagaminamų mažo našumo gamyklose, atsisakymas padidins vidutinį našumą ir užtikrins ES pramonės konkurencingumą ateityje. Tačiau šiek tiek lankstumo buvo parodyta gamintojams suteikiant galimybę įsigyti papildomą kvotą – apie 1,5 milijono tonų, kurią daugiausia galėjo nusipirkti gamintojai, save laikantys konkurencingais naujomis rinkos sąlygomis.

23. ES cukraus pramonės konkurencingumas priklauso ir nuo gamintojų efektyvumo gaminant cukrų, ir nuo runkelių augintojų galimybių gamintojams tiekti cukrinius runkelius konkurencingomis kainomis. Nepaisant bendro reformos tikslo, kad įmonės, turinčios mažiausią našumą, atsisakytų savo gamybos kvotų, audito metu buvo nustatyta, kad Komisija arba valstybių narių valdymo institucijos neturėjo atskirų gamintojų arba fabrikų našumo palyginimo. Be to, Komisija nereikalavo, kad valstybės narės ir (arba) pramoninkai pateiktų duomenis, būtinus reformos vykdymo įvertinimui, atsižvelgiant į atskirų gamintojų ar fabrikų našumą.

24. Šiuo atžvilgiu poveikio vertinime tebuvo pateiktos nuorodos į studijas [23], kuriose cukrų gaminantys regionai buvo klasifikuojami remiantis bendru augintojų ir gamintojų pelningumu, juos priskiriant mažo, vidutinio ir didelio bendro pelningumo kategorijoms. 2 lentelėje pateikta išsamesnė informacija apie klasifikaciją ir pradines baltojo cukraus kvotas. Klasifikacija buvo pagrįsta 2001 m. ES cukraus pramonės duomenimis. Tačiau 2005 m. Komisijai teikiant savo pasiūlymą duomenys nebuvo atnaujinti, nepaisant to, kad įvyko kai kurių reikšmingų pokyčių, kaip antai cukrinių runkelių derlių padidėjimas Ispanijoje ir Jungtinėje Karalystėje bei gamintojų konsolidacija ir (arba) racionalizacija Airijoje.

25. Remiantis pelningumo klasifikacija, pateikta poveikio vertinime, ir atsižvelgiant į tai, kad nėra tikslesnių Komisijos duomenų apie atskirų gamintojų ar cukraus fabrikų konkurencingumą, gamintojų baltojo cukraus kvotų atsisakymas mažo ir vidutinio našumo regionuose yra naudojamas kaip reformos tikslų pasiekimo rodiklis. Tačiau tai yra vidurkiai, neparodantys, kad mažo pelningumo regionuose yra atskirų didelio pelningumo gamintojų ir (arba) augintojų, ar atvirkščiai.

Per pirmuosius dvejus metus laukiamas savanoriško kvotos atsisakymo lygis nebuvo pasiektas

26. Per pirmuosius dvejus metus gamintojai savanoriškai atsisakė tik 2,2 milijono tonų, palyginti su planuojamais 6 milijonais tonų, dėl lėto proceso antraisiais metais. Tai buvo aiškus požymis, kad pasiūlytų paskatų pramonė nelaikė pakankamai patraukliomis, kad jos paskatintų atsisakyti kvotos.

27. Pagrindinis veiksnys, kuris labiausiai paveikė cukraus gamintojų sprendimą, ar priimti siūlymą atsisakyti kvotų, buvo neaiškumai, susiję su pasiūlytu finansiniu kompensavimu. Iš tikrųjų valstybės narės galėjo nuspręsti, kokio dydžio restruktūrizavimo pagalbą suteikti gamintojams, skiriant mažiausiai 10 % dalį augintojams ir įrangos tiekėjams. Todėl teikdami paraiškas restruktūrizavimo pagalbai gauti gamintojai nežinojo, kokią jie gaus kompensaciją.

2 lentelė

Valstybių narių pasiskirstymas pagal jų bendrą pelningumą

Šaltinis: Komisija (DG AGRI padalinys C.5).

Valstybė narė | Bendro pelningumo lygis [1003] | Pradinė kvota [1004] (baltojo cukraus tonų) |

Airija | Mažas | 2143923 |

Graikija |

Italija |

Portugalija (žemyninė dalis) |

Čekijos Respublika | Vidutinis | 2923655 |

Danija |

Ispanija |

Latvija |

Lietuva |

Vengrija |

Slovėnija |

Slovakija |

Suomija |

Belgija | Didelis | 12895381 |

Vokietija |

Prancūzija (metropolija) |

Nyderlandai |

Austrija |

Lenkija |

Švedija |

Jungtinė Karalystė |

Kitos valstybės narės [1005] | Neįtraukta | 604114 |

Iš viso | | 18567073 |

28. Kitas veiksnys, galėjęs paveikti augintojų sprendimą toliau auginti cukrinius runkelius, buvo tai, kad ir toliau buvo galima gauti tam tikrą pagalbos lygį. Teisės aktuose nustatyta, kad valstybėse narėse, atsisakiusiose mažiausiai 50 % kvotos, likusiems augintojams bus skiriama papildoma išmoka, kuri penkerių metų pereinamuoju laikotarpiu bus išmokama kaip susieta pagalba. Ši pagalba buvo skirta keturioms mažo arba vidutinio bendro pelningumo kategorijoms priskirtoms valstybėms narėms, kurios atsisakė šio kvotų lygio [24], ir ji paskatino likusius augintojus per ateinančius penkerius metus ir toliau auginti cukrinius runkelius.

29. Be analizės atskirų ūkio subjektų lygmeniu taip pat turėtų būti nagrinėjamas planuojamų ir faktinių atsisakymų skirtumas atsižvelgiant į bendrą planuojamų atsisakymų dydį. Nebuvo rimto pagrindo tikėtis, kad didelę kvotos atsisakymų dalį – apie 30 % visų atsisakymų, pavyks pasiekti savanoriškais mažiausią našumą turinčių gamintojų sprendimais. Iš tikrųjų bendra gamintojų kvota valstybėse narėse, kurias Komisija priskyrė "mažo" arba "vidutinio" našumo kategorijoms, sudarė 5,1 milijono tonų, t. y. mažiau nei planuojamas sumažinimas. Be to, visiems šiems gamintojams atsisakius kvotų, cukraus gamyba būtų visiškai sustojusi visose 13 valstybių narių.

30. Audito metu buvo nustatyta, kad vienoje valstybėje narėje vienintelis gamintojas, kuris prieš cukraus reformą atliko savo gamyklų konsolidaciją ir (arba) racionalizaciją ir save laikė vienu iš efektyviausių Europos gamintojų, uždarė savo didelį, naujovišką ir potencialiai efektyvų cukraus fabriką, savo sprendimą pagrįsdamas rizika, kad mažesnės kainos cukrinių runkelių pasiūlą sumažins iki neekonomiško lygio.

Nuo trečiųjų reformos metų buvo įvykdyti esminiai pakeitimai ...

31. Kaip nurodyta pirmiau, savanoriškų atsisakymų lygis per pirmuosius dvejus 2006–2007 ir 2007–2008 prekybos metus buvo mažesnis nei tikėtasi.

32. Siekiant įvykdyti bendrą 6 milijonų tonų tikslą, 2007 m. buvo atlikti šie esminiai restruktūrizavimo fondo pakeitimai [25]:

a) restruktūrizavimo pagalba cukraus gamintojams buvo padidinta iki nustatytos 90 % restruktūrizavimo pagalbos dalies, ir kad būtų taip pat kompensuota paveiktiems augintojams, jiems buvo skirta vienkartinė 237,50 euro už atsisakytą toną išmoka;

b) įmonės, atsisakiusios mažiausiai 13,5 % savo 2008–2009 m. kvotos, buvo atleistos nuo 2007–2008 m. laikino restruktūrizavimo mokesčio, sudariusio 173,80 euro už toną ir taikomo 13,5 % kvotos daliai;

c) buvo paskelbtas privalomas nekompensuojamas kvotos sumažinimas 2010 m., jei savarankiški atsisakymai bus nepakankami tikslui pasiekti. Gamintojus, neatsisakiusius nė dalies savo kvotos, ši priemonė būtų paveikusi labiausiai. Todėl šie gamintojai taip pat turėjo numatyti, kad reikės savanoriškai atsisakyti gamybos.

... ir 6 milijonų tonų tikslas, įskaitant 0,5 milijono tonų izogliukozės ir inulino sirupo, buvo visiškai pasiektas ...

33. Šių pakeitimų tikslas buvo pasiekti norimą ES cukraus rinkos pusiausvyrą, 6 milijonais tonų sumažinant cukraus, izogliukozės ir inulino sirupo gamybą. Įvykdžius šiuos pakeitimus, 2008 ir 2009 m. gamintojai atsisakė apie 3,6 milijono tonų kvotų. Iki 2009 m. apie 80 fabrikų buvo uždaryti ir visas atsisakymų skaičius pasiekė 5,77 milijono tonų, iš kurių 5,23 milijono tonų yra susijusios su cukraus kvota. Izogliukozės gamintojai atsisakė 0,22 milijono tonų, o inulino sirupo gamintojai atsisakė visų turimų kvotų, kurios atitiko 0,32 milijono tonų produkciją (II priede pateikta išsamesnė informacija). Taigi, neprireikė reikšmingai sumažinti galutinės produkcijos.

... tačiau kvotų taip pat atsisakė gamintojai, kurie nebuvo mažiausiai konkurencingi

34. Komisijos tarnybos patvirtino, kad po antrų restruktūrizavimo laikotarpio metų tapo aišku, kad būtino kvotos sumažinimo pasiekti nepavyks cukraus gamybą nutraukus tik mažiausiai konkurencinguose fabrikuose, esančiuose mažiausiai runkelių auginimui tinkamuose regionuose. Todėl buvo sudarytos stiprios paskatos visiems gamintojams atsisakyti bent tam tikros savo kvotos procentinės dalies, kad būtų pasiektas reikalingas sumažinimo lygis ir sektoriuje galėtų nusistovėti nauja rinkos pusiausvyra.

35. Audito metu nustatyta atvejų, kai įmonės, kurios save laikė vienomis iš produktyviausių, nusipirko papildomas cukraus kvotas ir vėliau šių kvotų atsisakė, pirmiausia siekdamos išvengti rizikos, kad kvotos bus sumažintos nekompensuojant. Prancūzijoje, Vokietijoje ir Lenkijoje audito metu apklausti gamintojų atstovai pareiškė, kad pagrindinė priežastis, kodėl buvo atsisakyta dalies kvotos, buvo siekis sumažinti riziką, kad bus atliktas galutinis nekompensuojamas sumažinimas.

36. Be to, atsisakymų profilis pagal prekybos metus ir valstybes nares rodo, kad gamybos pagal kvotą atsisakymas vyko visose našumo kategorijose, tačiau pradinis tikslas buvo paskatinti kvotų atsisakyti mažiausiai konkurencingus gamintojus.

37. Apskritai buvo atsisakyta beveik 6 milijonų tonų kvotų, iš kurių 5,2 milijono tonų sudarė baltasis cukrus. Nors turimos cukraus gamybos kvotos atsisakymo dalis buvo daug didesnė regionuose, kurie buvo laikomi mažai arba vidutiniškai produktyviais, 2,4 milijono tonų (apie 47 %), sudariusių 19 % jų pradinės kvotos, atsisakė gamintojai, kurių fabrikai buvo regionuose, Komisijos laikomuose labiausiai konkurencingais (žr. III priedą).

38. Ši situacija verčia suabejoti priemonių, skirtų užtikrinti cukraus pramonės konkurencingumą ateityje, vertinant jį iš gamintojų perspektyvos, veiksmingumu. Visų pirma priemonės, taikytos nuo trečiųjų reformos metų, nebuvo pakankamai kryptingos, kad būtų pasiektas norimas tikslas.

Vykdant reformą buvo skatinama mažinti kvotų lygį, tačiau tuo pat metu buvo paskirtos papildomos kvotos

39. Vykdant cukraus reformą buvo naudojami įvairūs mechanizmai, kurie kartais buvo prieštaringi. Vienas iš jų yra norimo gamybos pagal kvotas lygio nustatymas.

40. Vykdant reformą buvo teikiama restruktūrizavimo pagalba, siekiant cukraus įmones paskatinti atsisakyti savo gamybos pagal kvotas, kad būtų išlaikytas rinkos stabilumas [26], tačiau tuo pat metu, siekiant užtikrinti tolygų perėjimą, atsižvelgiant į PPO sprendimą (žr. 5 dalį), toms pačioms įmonėms buvo suteiktos papildomos gamybos kvotos, kurios iš viso sudarė 1,5 milijono tonų [27] ir buvo paskirstytos šiomis dalimis:

- papildoma cukraus kvota: cukraus įmonės galėjo prašyti skirti papildomą cukraus kvotą iki bendro 1,1 milijono tonų kiekio, sumokėdamos vienkartinę įmoką, kuri sudarė 730 eurų už papildomai skirtos kvotos toną. Iš tikrųjų buvo nusipirkta apie 1 milijoną tonų kvotų;

- papildoma izogliukozės kvota: 300000 tonų papildoma izogliukozės kvota buvo skirta įmonėms proporcingai jau turimoms izogliukozės kvotoms. Šios papildomos kvotos buvo skirtos nemokamai;

- papildomai įsigyjama izogliukozės kvota: įmonės Italijoje, Lietuvoje ir Švedijoje galėjo prašyti skirti papildomą izogliukozės kvotą iki bendro 103000 tonų kiekio, sumokėdamos vienkartinę įmoką, kuri sudarė 730 eurų už papildomai skirtos kvotos toną. Iki audito joks gamintojas nepasinaudojo galimybe nusipirkti papildomą kvotą.

41. Nors papildomų kvotų suteikimas galėtų būti pateisinamas konkurencingumo siekiu, kadangi jos buvo skiriamos efektyvesniems gamintojams, dėl jų neišvengiamai padidėjo bendros kvotos sumažinimo poreikis, kad būtų pasiekta norima rinkos pusiausvyra.

42. Iš tikrųjų apie 1 milijoną tonų papildomos cukraus kvotos buvo skirta įmonėms, kurios sumokėjo vienkartinį mokestį, sudariusį 730 eurų už skirtos kvotos toną. Audito metu nustatyta atvejų, kai už to paties dydžio kompensaciją įmonės atsisakė šių papildomų, neseniai nusipirktų cukraus kvotų, dažniausia antrame reformos etape siekdamos išvengti rizikos, kad kvotos bus sumažintos nekompensuojant, kaip buvo paskelbta 2007 m. (žr. 32 dalies c punktą). Suma, kurią įmonės sumokėjo pirkdamos papildomas kvotas apytiksliai atitinka jų vėliau gautą sumą už kvotų atsisakymą, todėl apskritai finansinis poveikis gali būti laikomas neutraliu. Tačiau nėra logiška pirmiau kvotas didinti, o vėliau siekti jas sumažinti. Be to, kaip paaiškinta toliau, ši politika taip pat turėjo neigiamų finansinių pasekmių ES biudžetui.

43. Šiuo atžvilgiu, nors 300000 tonų papildoma izogliukozės kvota įmonėms buvo skirta nemokamai, toms pačioms įmonės vėliau už kvotos atsisakymą buvo pasiūlytos skatinamosios išmokos. Iki 2009 m. izogliukozės gamintojai atsisakė 222316 tonų produkcijos ir kaip kompensaciją gavo restruktūrizavimo pagalbą, kuri apytiksliu vertinimu sudarė 97 milijonus eurų [28]. Todėl galima daryti išvadą, kad vykdant reformą įmonėms buvo sumokėta už tai, kad jos atsisakė joms nemokamai skirtų kvotų. Kodėl šios papildomos nemokamos kvotos buvo įtrauktos į vėlesnius kvotų mažinimus, nėra aišku. Taip pat negali būti pateisintos dėl šių sprendimų atsiradusios papildomos išlaidos.

Panaudotos priemonės turėjo ribotą poveikį atskirų augintojų konkurencingumui

44. Cukrinių runkelių augintojų konkurencingumas, t. y. jų pajėgumas tiekti cukrinius runkelius gamintojams konkurencingomis kainomis, priklauso nuo to, ar jie gali sumažinti savo cukrinių runkelių auginimo sąnaudas vienai tonai, kad pajėgtų konkuruoti esant mažesnėms cukraus kainoms, nustatytoms vykdant reformą. Tačiau nors reformų metu runkelių augintojams, pasitelkiant bendrosios išmokos schemą, buvo iš dalies kompensuotos negautos pajamos dėl reikšmingo minimalių kainų, kurios turi būti mokamos už cukrinius runkelius, sumažėjimo, panaudotos priemonės turėjo ribotą poveikį atskirų augintojų konkurencingumui.

45. Atrinktų valstybių narių atveju Komisijos poveikio vertinime iš tiesų buvo nagrinėjama nenuostolinga kaina, t. y. lygis, kurio nepasiekę augintojai paprastai nusprendžia cukrinius runkelius pakeisti kitais pakaitiniais pasėliais, ir buvo pabrėžta, kad daugumoje tų valstybių narių gamintojų runkelių augintojų nenuostolingumo lygis buvo žymiai didesnis (žr. 3 lentelę) nei minimali apie 26 eurų už toną kaina, nustatyta cukriniams runkeliams 2009 m. spalio mėn.

3 lentelė

Atrinktų valstybių narių pasiskirstymas pagal įvertintą vidutinę cukrinių runkelių nenuostolingą kainą ūkių lygmeniu

Šaltinis: Pagal Komisijos dokumento SEC(2005) 808 p. 11.

Žymiai daugiau nei 25 eurai už toną | Netoli 25 eurų už toną |

Valstybės narės | Nenuostolinga kaina eurais už toną | Valstybės narės | Nenuostolinga kaina eurais už toną |

Suomija | 44 | Belgija–Nyderlandai | 30 |

Italija | 42 | Danija | 25 |

Jungtinė Karalystė | 40 | Prancūzija | 26 |

Austrija | 40 | Vokietija | 30 |

Ispanija | 36 | |

Švedija | 34 |

Graikija | 34 |

46. Kadangi cukriniai runkeliai turi būti auginami netoli fabrikų (žr. 1 dalį), augintojui sudėtinga juos tiekti į kitą fabriką, jei yra uždaromas vietinis. Todėl neretai net jei augintojai norėjo arba galėjo padidinti efektyvumą, pavyzdžiui, padidindami derlių iš hektaro, jie tokios galimybės neturėjo, jei vietos gamintojas buvo nusprendęs uždaryti fabriką. Audito metu nustatyta atvejų, kai gamintojai uždarė cukraus fabrikus dėl palyginti mažo pajėgumo ir pasenusios technologijos, nors augintojai buvo pasiekę didžiausią cukrinių runkelių derlių vienam hektarui.

47. Dėl šių aplinkybių reformos pasiūlymuose nebuvo siūlomos paskatos padidinti augintojų, ketinančių pasilikti sektoriuje, konkurencingumą.

Dabartinėje kvotų sistemoje išlieka ankstesnės kliūtys ir apribojimai

48. Audito Rūmų ankstesnėje specialiojoje ataskaitoje dėl cukraus BRO (žr. 18 dalį) buvo atkreiptas dėmesys į nelankstumą, susijusį su kvotų sistema, ir buvo padaryta išvada, kad "nacionalinės kvotos neleido gamybos perkelti į efektyviausius regionus" [29], "normalios konkurencinės jėgos neveikia ir keliais atvejais cukraus įmonės buvo nubaustos už konkurencijos pažeidimus" [30] bei buvo pažymėta, kad Komisija turėtų atkreipti dėmesį į patekimo į rinką kliūtis naujiems cukraus runkelių augintojams [31].

49. Atsižvelgiant į tai, 2004 m. Komisijos komunikate [32] iš pradžių buvo pasiūlyta cukraus sektoriaus reforma, paremta vienodo dydžio kvotų sumažinimu ir skirta Europos Sąjungoje paskatinti kvotų perkeliamumą iš vienų gamintojų kitiems. Tačiau šis pasiūlymas nebuvo priimtas, nes dauguma valstybių narių kvotų perkėlimams Bendrijos lygmeniu priešinosi.

50. Atsižvelgiant į cukraus pramonės gamybinį efektyvumą, nelankstumo ir apribojimų, būdingų dabartinei kvotų sistemai, išlaikymas, t. y. kiekybinių kvotų atskiriems augintojams nustatymas kai kuriose valstybėse narėse, negalėjimas prekiauti kvotomis ir ribotos galimybės jas perkelti, lemia pernelyg didelį gamybos pajėgumų nelankstumą ir mažina augintojų ir gamintojų galimybes didinti efektyvumą. Audito metu pasitvirtino, kad kai kuriose tikrintose valstybėse narėse kvotų apribojimai trukdo galimiems naujiems augintojams patekti į rinką ir esamų augintojų tiekimo teisės negali būti pakeistos be jų sutikimo. Tai sukelia reikšmingų apribojimų cukraus gamybos rinkoje.

51. Nors kai kurie gamintojai siekė sušvelninti šį apribojimą savo iniciatyva, apskritai šie apribojimai yra ribojantis veiksnys taikant ekonominio tvarumo principą, kurį poveikio vertinime buvo siūloma pagerinti "atsisakant gamybos pajėgumų paskirstymo, kuris yra šiuo metu taikomas cukraus kvotų sistemoje, ir kuriant konkurencingesnį, labiau į rinką orientuotą sektorių".

Ar vykdant cukraus rinkos reformą buvo stabilizuotos rinkos ir užtikrintas pakankamas cukraus tiekimas?

52. Vienas iš cukraus rinkos reformos tikslų buvo stabilizuoti rinkas ir užtikrinti pakankamą cukraus tiekimą [33]. Audito Rūmai nagrinėjo, ar buvo pasiektas šis tikslas.

Iki šiol kainos es cukraus rinkoje buvo stabilios ir svyravo apie referencines kainas

53. Audito metu buvo įvertinta, ar buvo pasiekta cukraus rinkos pusiausvyra, atsižvelgiant į tai, ar vartojimas atitiko gamybą bei importo ir eksporto skirtumą ir ar rinkos kainos atitiko referencines kainas.

54. Audito metu padaryta išvada, kad per pirmuosius trejus metus ES cukraus rinka buvo stabili; kaip parodyta 3 grafike, kainų duomenys rodo, kad rinkos buvo stabilios ir svyravo apie referencinę kainą nuo reformos pradžios.

Pakankamo cukraus tiekimo užtikrinimas: gamybos kvotų lygis yra mažesnis nei es vartojimas ir es dabar yra grynasis importuotojas

55. Cukraus rinką veikė du vienas kitą papildantys veiksniai: padidėjęs importas ir sumažėjusios galimybės subsidijuoti eksportą. Iš tiesų nuo 2009 m. spalio 1 d. mažiausiai išsivysčiusių šalių (MIŠ), kuriose įgyvendinama iniciatyva "Viskas, išskyrus ginklus" (EBA), importui nebėra taikomi jokie kiekybiniai apribojimai.

3 grafikas

Baltojo cukraus kainos reformos metu

+++++ TIFF +++++

Pastabos:

1 Baltojo cukraus vidutinė kaina Bendrijoje, ES cukraus gamintojų ir rafinavimo įmonių pateiktais duomenimis (EXW kainos homogeniškiems susmulkintiems kristalams, standartinės kokybės, suverstiniu pavidalu arba dideliuose maišuose).

2 Referencinė kaina, nustatyta Reglamente (EB) Nr. 318/2006.

3 Išankstinių sandorių kainos, skelbiamos Londono Liffe rinkoje (standartinės kokybės baltasis cukrus, FOB sąlygomis pakrautas į laivą).

Šaltiniai:

(1-2) Komisija (DG AGRI padalinys C.5).

(3) L’économie sucrière 2010 ir mėnesinė statistika – France Agrimer.

56. Todėl vidaus gamybos lygis, kuris yra būtinas ES poreikiams patenkinti, tapo pagrindiniu rinką stabilizuojančiu veiksniu. Vykdant reformą buvo siekiama reikiamo vidaus gamybos sumažinimo skatinant kvotų atsisakymą ir jis iš esmės buvo pasiektas, tačiau dėl to ES rinkos pasiūla, nuo vidaus vartojimą žymiai viršijusio gamybos lygio pasikeitė į gamybos lygį, kuris buvo gerokai mažesnis nei vartojimas, ir todėl ES tapo grynąja importuotoja, kurios gamyba sudarė 85 % jos vartojimo (žr. 4 grafiką).

57. Importo padidėjimas ateityje turėtų neigiamą poveikį ES cukraus rinkos pusiausvyrai ir Komisijai galėtų prireikti pasinaudoti savo panaikinimo mechanizmu, kad vėl sumažintų ES gamintojų kvotas, tokiu būdu toliau sumažindama ES cukraus gamybos pajėgumus ir galbūt paskatindama kitų fabrikų uždarymą. Svarbu pažymėti, kad pradinis laikotarpis, kuris yra būtinas prieš pradedant naudoti gamybos pajėgumus, yra palyginti ilgas ir, atsižvelgiant į dideles kapitalo sąnaudas, mažai tikėtina, kad sumažinus pajėgumus jie bus atstatyti per trumpą laikotarpį.

4 grafikas

ES cukraus gamyba ir vartojimas nuo 2001–2002 iki 2008–2009 prekybos metų

+++++ TIFF +++++

Pastaba: 2006–2007 prekybos metai (ES 25/27) turi 15 mėnesių.

Šaltinis: Komisija (DG AGRI padalinys C.5).

58. Taigi ES tapo labiau priklausoma nuo importo, nors cukrus yra strateginis produktas žemės ūkio maisto produktų bei chemijos pramonėje ir nauji cukraus panaudojimo būdai, pavyzdžiui, bioetanolis, didina jo paklausą. Be to, pasaulio rinkoje pasireiškia vis didesni svyravimai, kadangi tiekimą kontroliuoja nedidelis šalių eksportuotojų skaičius.

59. Remiantis turimais duomenimis galima teigti, kad tiekimo užtikrinimas ateityje ir ES rinkos stabilumas priklausys nuo šių veiksnių:

a) ar gamintojai galės augintojams sumokėti pakankamą kainą, už kurią jie sutiktų toliau tiekti cukrinius runkelius;

b) ar trečiosios šalys, su kuriomis ES yra sudariusi dvišales prekybos sutartis, bus suinteresuotos eksportuoti cukrų į ES. Tai priklauso nuo daugelio veiksnių, kaip antai pasaulinių cukraus kainų, transporto sąnaudų, kitų rūšių pasėlių auginimo sąnaudų ir t. t., ir lemia didesnį cukraus tiekimo į ES rinką neaiškumą.

Gamybos perkėlimo rizika

60. Didesnės trečiųjų šalių patekimo į rinką teisės taip pat skatina gamintojus investuoti į trečiąsias šalis. Todėl didėja rizika, kad kai kurios ES gamyklos bus perkeltos į kitas šalis ir tuo pačiu padidės ES priklausomybė nuo importo bei galbūt bus padarytas neigiamas poveikis susijusių ES regionų socialinei struktūrai.

61. Audito Rūmai pažymi, kad mažiausiai trys ES gamintojų grupės, kurios gavo pagalbą atsisakydamos kvotų ir uždarydamos fabrikus ES, investavo į cukraus gamyklas trečiosiose šalyse, kurioms ES suteikė prekybos koncesijas, arba su jomis pasirašė komercines sutartis. Taigi kai kurie gamintojai į kvotų sumažinimą Europos Sąjungoje reagavo importuodami cukrų iš ES nepriklausančių šalių.

Nauda iš cukraus kainų sumažinimų

62. Reforma buvo siekiama sumažinti cukraus kainas iki 36 % [34] ir cukraus kaina Europos Sąjungoje iš tikrųjų priklausė nuo referencinės kainos sumažinimų. 3 grafike parodyta cukraus kainų mažėjimo tendencija nuo reformos pradžios.

63. Vienas iš bendros žemės ūkio politikos [35] tikslų yra užtikrinti, kad produkciją vartotojai galėtų įsigyti priimtinomis kainomis. Vartotojų kainos formavimasis yra sudėtingas procesas, kurio metu kainoms daro poveikį ne tik žaliavų sąnaudos, bet ir kiti elementai, kaip antai energijos ir darbo jėgos sąnaudos. Todėl labai sudėtinga nustatyti, kaip gamintojų parduodamo didmenos cukraus referencinės kainos sumažinimas paveiks galutiniams vartotojams taikomą kainą. Komisija pabrėžė, kad yra būtina "užtikrinti, kad vartotojai iš karto pajustų prekių kainų mažėjimą" [36]. Nepaisant to, Komisijos užsakymu atlikti tyrimai [37] rodo, kad didmenos cukraus kainos sumažinimų paskleidimas galutiniams vartotojams yra mažai tikėtinas. Perdirbtos produkcijos atveju, kuri sudaro daugiau kaip du trečdalius suvartojamo cukraus, didžioji dalis dėl kainų sumažinimų sutaupytų lėšų padidins pramoninių gamintojų pelną [38]; mažmeninės cukraus kainos atveju, kuri taikoma likusiai suvartojamo cukraus daliai, kainų sklaidą veikia paskirstymo tinklų koncentracija [39].

64. Be to, po reformos gamyba tapo dar labiau sukoncentruota: 75 % ES vidaus gamybos dabar vykdo tik šešios pramoninių įmonių grupės.

Ar taikant konkrečius instrumentus ir (arba) priemones pavyko išnagrinėti ir palengvinti adaptacijos problemas, susijusias su reforma?

65. Teisiniame pagrinde be kitų tikslų yra nustatytas tikslas užtikrinti deramą žemės ūkio bendruomenės gyvenimo lygį [40].

66. Buvo numatyta, kad cukrinių runkelių gamybos nutraukimas ir fabrikų uždarymas, susijęs su restruktūrizavimo priemonėmis, turės reikšmingą tiesioginį ir netiesioginį socialinį poveikį žemės ūkio bendruomenei ir susijusiems regionams. Poveikio vertinime buvo prognozuojama, kad susijusiuose regionuose bus panaikintas reikšmingas skaičius darbo vietų, t. y. manoma, ne mažiau kaip 4500 darbo vietų žemės ūkio srityje, 24500 darbo vietų pramonėje ir 49000 netiesioginių darbo vietų [41].

67. Todėl teisės aktuose buvo nustatyta, kad iš restruktūrizavimo fondo būtų finansuojami konkretūs instrumentai ir (arba) priemonės, t. y. restruktūrizavimo pagalba, įvairinimo pagalba ir pereinamojo laikotarpio pagalba, siekiant išnagrinėti ir palengvinti adaptacijos problemas ir tokiu būdu padėti žemės ūkio bendruomenei, susijusiai su cukraus sektoriumi, išlaikyti deramą gyvenimo lygį.

68. Kaip aprašyta tolesniuose skirsniuose, šie instrumentai ir (arba) priemonės buvo nagrinėjami audito metu.

Restruktūrizavimo pagalba gamintojams ir jų socialiniai ir aplinkosaugos įsipareigojimai

69. Gamintojai, kurie nutraukė gamybą pagal kvotą ir atsisakė susijusių kvotų, turėjo teisę gauti restruktūrizavimo pagalbą, apskaičiuojamą kaip nustatyto dydžio suma už atsisakytos kvotos toną [42]. Cukraus kvotos atsisakymų atveju apie 90 % restruktūrizavimo pagalbos [43] buvo skirta gamintojams, o likusi dalis – cukrinių runkelių augintojams ir įrangos tiekėjams. Taip pat ir inulino sirupo gamintojams buvo skirta 90 % pagalbos. Savo kvotos atsisakę izogliukozės gamintojai turėjo teisę gauti 100 % restruktūrizavimo pagalbos kompensaciją.

70. Cukraus gamyba Europos Sąjungoje yra gana koncentruota, todėl restruktūrizavimo pagalbos paskirstymas yra ribotas. Aštuoniose aplankytose valstybėse narėse buvo uždaryti 45 fabrikai, jiems kaip kompensaciją išmokant apie 2,1 milijardo eurų restruktūrizavimo pagalbos už maždaug 3,7 milijono tonų cukraus kvotos atsisakymą (IV priedas).

71. Gamintojai, kurie atsisakė savo gamybos kvotos, privalėjo laikytis savo socialinių ir aplinkosaugos įsipareigojimų. Šiuo atžvilgiu pagrindiniuose teisės aktuose buvo nustatyta, kad kartu su paraiška restruktūrizavimo pagalbai gauti turi būti pateikiamas "socialinis planas, kuriame išsamiai nurodyti planuojami veiksmai, pirmiausia susiję su atitinkamų darbuotojų perkvalifikavimu, perkėlimu į kitą darbą ir ankstyvu išėjimu į pensiją" [44].

Labai svyruoja restruktūrizavimo pagalbos dydis, išskaičiavus tiesiogines išmontavimo sąnaudas

72. Iš restruktūrizavimo pagalbos buvo kompensuojamos ne tik tiesioginės fabrikų išmontavimo sąnaudos ir ji ne tik tam buvo skirta. Komisija nurodo, kad šia pagalba taip pat buvo siekiama palengvinti ekonominius, socialinius ir aplinkosaugos padarinius, susijusius su kvotos sumažinimu. Audito metu buvo nagrinėjamas restruktūrizavimo pagalbos, kuri buvo skirta gamintojams audituotose valstybėse narėse, ryšys su jų sąmatinėmis tiesioginėmis uždarymo sąnaudomis, t. y. uždarymo sąnaudomis, išskaičiuojant galimą kvotoms suteiktą vertę. Audito metu buvo nustatyta, kad nebuvo aiškiai apibrėžta, kurios sąnaudos turėjo būti įtrauktos į restruktūrizavimo planus, ir kad valstybėse narėse nebuvo galima tarpusavyje palyginti sąmatoje nurodytų sąnaudų. Dėl šios priežasties turimi duomenys rodo labai didelius svyravimus: nuo grynojo perviršio, sudarančio 390 eurų vienai atsisakytos kvotos tonai, išskaičiavus grynąsias uždarymo sąnaudas, iki grynojo deficito, siekiančio 226 eurų tonai (IV priedas).

Netinkama socialinių įsipareigojimų priežiūra

73. Vykdant reformą visoje Europos Sąjungoje buvo uždaryta apie 80 fabrikų. Komisija nereikalavo, kad valstybės narės teiktų ataskaitas apie tiesioginį socialinį poveikį išmontavus fabrikus. Audito metu nustatyta, kad Komisijoje ši informacija nėra sistemingai renkama ir nėra išsamių duomenų apie kvotų atsisakymo poveikį vietos ekonomikai, panaikintų darbo vietų skaičių ir darbuotojų, anksčiau dirbusių išmontuotuose fabrikuose, alternatyvias darbo vietas. Tai neleido įvertinti bendro reformos poveikio susijusiems regionams.

Vėlavimai vykdyti aplinkosaugos įsipareigojimus

74. Uždarant gamyklas taip pat kyla rimtų aplinkosaugos iššūkių, todėl pagrindiniuose teisės aktuose nustatyta, kad gamyklų uždarymas yra vykdomas taikant tinkamas gamyklų išmontavimo priemones ir atkuriant aplinkosauginę būklę fabrikų teritorijose. Audito metu nustatyta, kad pasitaikė didelio vėlavimo atvejų ir buvo vis mažiau aišku, ar gamintojai galės laiku įgyvendinti šiuos aplinkosaugos įsipareigojimus. 2009 m. gruodžio mėn. Komisija iš dalies pakeitė teisės aktus, nustatydama terminų pratęsimą iki 2011 m. rugsėjo mėn [45].

Atsisakymai paveikė restruktūrizavimo pagalbą augintojams ir įrangos tiekėjams

75. Cukraus kvotos atsisakymų, sudarančių didžiausią dalį visų kvotos atsisakymų, atveju dalis restruktūrizavimo pagalbos (mažiausiai 10 % iki 2007 m., 10 % nuo 2007 m.) turėjo būti numatyta cukrinių runkelių augintojams, kuriuos paveikė atsisakymai, ir įrangos tiekėjams, kurie jiems teikė specializuotas paslaugas [46]. Panašiai, dalis pagalbos turėjo būti numatyta ir cikorijos augintojams, kuriuos paveikė inulino sirupo kvotos atsisakymai. Kita vertus, pagalba nebuvo numatyta kukurūzų augintojams, izogliukozės gamintojams atsisakius savo kvotos. Dėl išmokų paskirstymo sprendimus priėmė nacionalinės institucijos, pasikonsultavusios su augintojų atstovais, ir tiekėjais, jei jų buvo [47]. 2007 m. paveiktiems augintojams buvo skirta 237,50 euro už atsisakytą toną vienkartinė išmoka [48], kuri sudarė liūto dalį jų gautos kompensacijos.

Įvairinimo pagalba

76. Dėl reformos buvo uždaryta apie 80 fabrikų. Cukraus fabrikai turi labai glaudžius teritorinius ryšius su vietos bendruomene. Ypač kai fabrikai yra atokiose ir nepalankiose vietovėse, jų uždarymas gali sukelti reikšmingas neigiamas pasekmes paveiktų vietovių socialinei struktūrai.

77. Teisiškai nėra apibrėžta, ką apima "žemės ūkio bendruomenės" sąvoka. Nepaisant to, buvo įvertinta, kad vykdant cukraus reformą, buvo paveikta platesnė vietos bendruomenė, o ne tik pagrindinės cukraus sektoriaus suinteresuotosios šalys, kurios pagal reglamentą turėjo gauti pagalbą (gamintojai ir jų darbuotojai, augintojai, įrangos tiekėjai).

78. Teisės aktuose buvo numatyta pagalba, sudaranti 675 milijonus eurų, siekiant paskatinti cukrinių runkelių auginimo ir cukraus gamybos alternatyvų vystymą restruktūrizavimo proceso paveiktuose regionuose (žr. V priede pateiktą pasiskirstymą pagal valstybes nares).

- Įvairinimo pagalba [49] pirmiausiai skirta finansuoti priemones, kurios turėtų būti identiškos priemonėms, remiamoms pagal Žemės ūkio fondo kaimo plėtrai 1 ir 3 kryptis [50]. Paprastai šiomis priemonėmis būtų finansuojami konkretūs projektai, skirti padidinti žemės ūkio ir miškininkystės sektoriaus konkurencingumą, pagerinti gyvenimo kokybę kaimo vietovėse arba įvairinti kaimo ekonomiką;

- papildoma įvairinimo pagalba [51] yra skiriama valstybei narei, jei kvotos atsisakymai viršija 50 %, ir ji yra didinama, jei procentinė dalis yra didesnė. Pagalba galėjo būti skiriama taip pat kaip ir įvairinimo pagalba arba išmokama tiesiogiai augintojams.

79. Valstybės narės, kurios nusprendžia skirti įvairinimo pagalbą, parengia nacionalines restruktūrizavimo programas, kuriose nustatomos įvairinimo priemonės, taikytinos susijusiuose regionuose, ir apie šias programas praneša Komisijai. Komisija šių programų patvirtinti neturi.

80. Valstybių narių parengtų nacionalinių restruktūrizavimo planų analizė rodo, kad paskirstant įvairinimo pagalbą buvo remiamasi kriterijais, kurie valstybėse narėse labai skyrėsi tarpusavyje, kaip parodyta VI priede.

81. Be to, Audito Rūmai kai kuriose valstybėse narėse nustatė vėlavimų įgyvendinti šias, alternatyvų cukrinių runkelių auginimui ir cukraus gamybai vystymui skirtas priemones, kurios bus ligi galo įgyvendintos tik ateityje. Dėl šio vėlavimo susidarė kelerių metų laikotarpis tarp fabriko uždarymo ir ekonominių alternatyvų įgyvendinimo, jei tai apskritai bus padaryta. 2009 m. gruodžio mėn. Komisija iš dalies pakeitė teisės aktus, nustatydama priemonių įgyvendinimo terminų pratęsimą iki 2011 m. rugsėjo mėn. [52]

82. Be to, Komisija nėra parengusi įvairinimo pagalbos poveikio paveiktiems regionams apžvalgos, nors valstybės narės privalo Komisijai pateikti metines pažangos ataskaitas, kurios be kita ko yra susijusios su nacionalinėmis restruktūrizavimo programomis [53]. Tačiau Komisija vis dar neparengė procedūrų, skirtų sistemingai peržiūrėti ir įvertinti šią informaciją [54].

Pereinamojo laikotarpio pagalba nuolatinėms rafinavimo įmonėms

83. Teisės aktuose numatyta pereinamojo laikotarpio pagalba, kuri yra skiriama nuolatinėms rafinavimo įmonėms (150 milijonų eurų) siekiant joms padėti prisitaikyti prie cukraus pramonės restruktūrizavimo [55]. Nuolatinės rafinavimo įmonės yra gamyklos, kurių vienintelė veikla yra importuoto žaliavinio cukranendrių cukraus rafinavimas arba kurios rafinuoja daugiau už nustatytą ribą [56].

84. Ši pagalba nebuvo įtraukta į pradinius Komisijos pasiūlymus, tačiau buvo įvesta vėliau, po aptarimų Taryboje. Pagalba buvo išmokėta labai nedideliam rafinavimo įmonių skaičiui (iš viso septynioms), skiriant nuo 1,5 iki 94 milijonų eurų dydžio sumas vienai rafinavimo įmonei.

85. Audito metu nustatyta, kad nebuvo įrodymų, kad skiriant pagalbą buvo remiamasi rafinavimo įmonių techniniu poreikių vertinimu ir kad apskaičiuojant pagalbos sumas buvo remiamasi objektyviais kriterijais. Be to, kadangi buvo pernelyg neapibrėžti siektini tikslai (prisitaikyti prie cukraus pramonės restruktūrizavimo) [57] ir veiksmai, kurie galėjo būti įtraukti į verslo planą, siekiant gauti pagalbą (įskaitant įnašus veiklos sąnaudoms ir kitas priemones, kurios buvo laikomos būtinomis) [58], nebuvo įmanoma įvertinti pagalbos efektyvumo arba veiksmingumo. Yra požymių, kad pagalba buvo daugiausiai teikiama kaip kompensacija nuolatinėms importuoto žaliavinio cukranendrių cukraus rafinavimo įmonėms už tai, kad jos ateityje praras monopolį importuoti žaliavinį cukrų. Komisijos reglamente nurodomas tik anksčiau turėtos "tam tikros naudos" [59] praradimas.

86. Daugumoje susijusių valstybių narių yra tik vienas potencialus naudos gavėjas. Tai neleido laikytis teisės aktuose nustatytos nuostatos, kad valstybės narės pagalbą skiria remdamosi objektyviais ir nediskriminuojančiais kriterijais [60].

Cukraus reformos kaina

Restruktūrizavimo fonde greičiausiai liks suma, kuri turės būti priskirta EŽŪGF

87. Pagal teisės aktų nuostatas [61] "bet kokia suma, restruktūrizavimo fonde likusi po 2 dalyje nurodytų išlaidų finansavimo, yra priskiriama EŽŪGF."

88. Dėl mažo kvotų atsisakymų lygio, ypač per antruosius reformos metus, iš laikinųjų restruktūrizavimo mokesčių buvo gauta daugiau pajamų nei prognozavo Komisija. Restruktūrizavimo fonde likusios lėšos, jį uždarius 2012 m. rugsėjo mėn., bus priskirtos EŽŪGF. Dabar vertinama, kad likutis sudarys apie 640 milijonų eurų.

Kiti veiksniai, kurie daro poveikį bendroms sąnaudoms

89. Savo pasiūlyme vykdyti reformą Komisija apskaičiavo, kad ES biudžeto sąnaudos, susijusios su cukraus BRO, septynerius metus nuo 2007 iki 2013 m., sudarys 10,7 milijardo eurų [62]. Tai yra apytiksliai septynis kartus didesnė suma nei cukraus BRO išlaidos 2006 m. Tuo remdamasi Komisija nurodė, kad išlaidos žemės ūkio biudžeto skirsnyje, bus tokios pačios kaip ir ankstesniame BRO [63].

90. Tačiau Audito Rūmai pažymi, kad yra dar du veiksniai, susiję su cukraus rinka, kurie ES biudžetui gali daryti 1,2 milijardo eurų bendrą poveikį, nors jie ir nėra tiesiogiai finansuojami iš žemės ūkio biudžeto skirsnio:

a) gamybos mokestis [64], kuris 2006 m. sudarė 498 milijonus eurų, buvo panaikintas ir pakeistas vienodo dydžio mokesčiu, sudarančiu 12 eurų už toną. Tačiau atsižvelgiant į Bendrijos tarptautinius įsipareigojimus 2006 m. gamybos mokesčių lygis nebūtų išsilaikęs, kadangi šie mokesčiai buvo taikomi tik gamybos daliai, viršijančiai vartojimą;

b) per septynerių metų laikotarpį buvo numatyta skirti 1,2 milijardo eurų cukraus protokolo šalims taikomoms papildomoms priemonėms. Šią pagalbą AKR šalims buvo pasiūlyta priimti kaip kompensaciją už negautas pajamas dėl žemesnių kainų, gautų už jų ankstesnių metų preferencinį importą. Kadangi ši suma yra įtraukta į 21 antraštinę dalį "Vystymasis ir santykiai su AKR šalimis", ji nebuvo laikoma cukraus BRO dalimi.

91. Cukraus reforma buvo parengta taip, kad poveikis biudžetui būtų neutralus. Šiame kontekste Audito Rūmai pažymi, kad atsižvelgus į šias sąnaudas bendros iš ES biudžeto finansuojamos sąnaudos 2007–2013 m. laikotarpiu po reformos gali būti 1,2 milijardo eurų didesnės nei prieš reformą.

Išvados ir rekomendacijos

92. Buvo manoma, kad cukraus rinkos reforma yra būtina, siekiant cukraus sektorių suderinti su pagrindiniais naujos bendros žemės ūkio politikos principais, pagrįstais didesne orientacija į rinką, ir vykdant Sąjungos tarptautinius įsipareigojimus.

93. Reforma buvo siekiama įvairių tikslų, kurie buvo iš dalies prieštaringi, ir todėl juos visus kartu buvo sudėtinga įvykdyti. Audito Rūmai audito metu įvertino, kaip iki šiol buvo vykdomi pagrindiniai tikslai.

Ar vykdant cukraus rinkos reformą buvo užtikrintas es cukraus pramonės konkurencingumas ateityje?

94. Reforma buvo siekiama reikšmingai sumažinti nepelningos gamybos pajėgumus Bendrijoje (6 milijonus tonų) pasiūlant rimtų ekonominių paskatų cukraus įmonėms, turinčioms mažiausią našumą, atsisakyti savo gamybos pagal kvotą. Buvo samprotaujama, kad mažo našumo gamyklų atsisakymas padidins vidutinį našumą ir tokiu būdu užtikrins ES pramonės konkurencingumą ateityje. Tačiau nei Komisija, nei valstybės narės neturėjo duomenų apie atskirų gamintojų santykinį našumą. Tuo pat metu buvo suteikta galimybė įsigyti papildomą 1,5 milijono tonų kvotą, kurios didžioji dalis buvo parduodama labiausiai orientuojantis į efektyviausius gamintojus.

95. Kadangi per pirmuosius dvejus reformos metus gamintojai savanoriškai atsisakė tik 2,2 milijono tonų, tai rodė, kad tiksliniai gamintojai pasiūlytų paskatų nelaikė pakankamai patraukliomis. Todėl 2007 m. buvo įvykdyti keli reformos proceso pakeitimai, kuriais buvo sudarytos stiprios paskatos visiems gamintojams atsisakyti bent tam tikros savo kvotos procentinės dalies. Taigi, nors ir buvo pasiektas planuotas kvotos sumažinimas, jis negalėjo būti pasiektas gamybą nutraukus tik mažiausiai konkurencinguose fabrikuose.

96. Audito metu nustatyta atvejų, kai įmonės atsisakė papildomų cukraus kvotų, kurias jos buvo gavusios arba nusipirkusios. Nėra logiška iš pradžių sudaryti galimybę nusipirkti papildomų kvotų ir vėliau stengtis jas mažinti. Be to, papildomos izogliukozės kvotos atveju įmonėms buvo sumokėta net už tai, kad jos atsisakė joms nemokamai skirtų kvotų. Šios susijusios išlaidos, sudarančios apie 97 milijonus eurų, negali būti pateisintos.

97. Tačiau nors vykdant reformas runkelių augintojams buvo iš dalies kompensuotos negautos pajamos dėl reikšmingo minimalių kainų, kurios turi būti mokamos už cukrinius runkelius, sumažėjimo, taikomos priemonės turėjo ribotą poveikį atskirų augintojų konkurencingumo didinimui.

98. Be to, kaip Audito Rūmai jau yra pažymėję savo ankstesnėje ataskaitoje [65], kliūčių ir apribojimų, būdingų dabartinei kvotų sistemai, išlaikymas, lemia pernelyg didelį gamybos pajėgumų nelankstumą ir mažina augintojų ir gamintojų galimybes didinti efektyvumą.

99. Galima daryti apibendrintą išvadą, kad pirmenybė buvo teikiama rinkos stabilizavimo tikslui, skatinant savanorišką 6 milijonų tonų gamybos pagal kvotą atsisakymą, o ne tikslui sumažinti nepelningus gamybos pajėgumus Bendrijoje. Todėl reformos proceso metu nebuvo visiškai užtikrintas ES cukraus pramonės konkurencingumas ateityje. Atsižvelgiant į tai, tikėtina, kad vyraujančios išorės jėgos ir toliau darys reikšmingą poveikį ES cukraus sektoriui.

1 rekomendacija

Dėl vyraujančių išorės jėgų poveikio Komisijai gali prireikti atlikti papildomus vidaus gamybos koregavimus. Šiuo atveju Audito Rūmai rekomenduoja parengti tokius instrumentus ir priemones, kurie galėtų užtikrinti bendrą nuoseklumą ir būtų pagrįsti išsamiu techniniu poreikių vertinimu ir objektyviais ir nediskriminuojančiais kriterijais.

2 rekomendacija

Atsižvelgiant į cukraus gamybos svarbą žemės ūkio ekonomikai, Audito Rūmai rekomenduoja Komisijai pasiūlyti priemones, skirtas panaikinti dabartinės kvotų sistemos kliūtis ir apribojimus, neigiamai veikiančius augintojų ir gamintojų konkurencingumą.

Ar vykdant cukraus rinkos reformą buvo stabilizuotos rinkos ir užtikrintas pakankamas cukraus tiekimas?

100. Cukraus rinką veikė du vienas kitą papildantys veiksniai: padidėjęs importas ir sumažėjusios galimybės subsidijuoti eksportą. Esant šiai padėčiai vidaus gamybos lygis, kuris yra būtinas ES poreikiams patenkinti, tapo pagrindiniu rinką stabilizuojančiu veiksniu. Dėl didėjančio importo ateityje gali prireikti toliau mažinti kvotas, tokiu būdu toliau mažinant ES cukraus gamybą.

101. Audito Rūmai daro išvadą, kad iki šiol buvo užtikrintas rinkos stabilumas, tačiau tai buvo pasiekta taikant gamybos kvotas, pagal kurias maksimalus leistinas vidaus gamybos lygis sudaro apie 85 % ES suvartojamo cukraus – produkto, kuris žemės ūkio maisto produktų bei chemijos pramonėje yra strateginis. Dėl to padidėjo ES priklausomybė nuo importo tuo metu, kai pasaulio rinkoje tiekimą kontroliuoja nedidelis šalių eksportuotojų skaičius.

3 rekomendacija

Audito Rūmai rekomenduoja ateityje priimant sprendimus, darančius poveikį ES cukraus gamybai, atsižvelgti į cukraus vidaus gamybos lygį, kuris yra būtinas siekiant Sutartyje nustatyto tikslo užtikrinti pakankamą tiekimą.

102. Vartotojams turėtų būti užtikrintos priimtinos tiekiamos produkcijos kainos [66]. Reforma yra siekiama cukraus kainas sumažinti iki 36 % [67]. Dėl sudėtingo kainų formavimosi proceso, labai sudėtinga nustatyti, kaip didmenos cukraus referencinės kainos sumažinimas paveiks galutiniams vartotojams taikomą kainą. Nors Komisija pabrėžė, jog svarbu užtikrinti, kad vartotojai iš karto pajustų prekių kainų mažėjimą, jos užsakymu atlikti tyrimai rodo, kad didmenos cukraus kainos sumažinimų paskleidimas galutiniams vartotojams yra mažai tikėtinas.

4 rekomendacija

Pripažindami, kad kainos formavimasis maisto sektoriuje yra ypač sudėtingas, Audito Rūmai mano, kad Komisija privalo vykdyti nuolatinę jo priežiūrą. Komisija ir valstybės narės privalo užtikrinti, kad sektoriuje būtų teisingai vykdoma konkurencijos teisė, siekiant Sutartyje nustatyto tikslo, kad produkcija vartotojams būtų tiekiama priimtinomis kainomis.

Ar taikant konkrečius instrumentus ir (arba) priemones pavyko išnagrinėti ir palengvinti adaptacijos problemas, susijusias su reforma?

103. Cukrinių runkelių gamybos nutraukimas ir fabrikų uždarymas turi reikšmingą tiesioginį ir netiesioginį poveikį žemės ūkio bendruomenei ir susijusiems regionams, įskaitant reikšmingą panaikintų darbo vietų skaičių. Teisės aktuose buvo numatytas laikinas restruktūrizavimo fondas, iš kurio būtų finansuojamos konkrečios priemonės, skirtos išnagrinėti ir palengvinti adaptacijos problemas.

104. Audito metu nustatyta, kad nei Komisija, nei susijusios valstybės narės nevykdė tinkamo su restruktūrizavimu susijusių socialinių padarinių stebėjimo. Todėl nėra išsamių duomenų apie kvotų atsisakymo poveikį vietos ekonomikoms.

105. Be to, įvairiose valstybėse narėse įvairinimo pagalbos priemonės audito vizitų metu dar nebuvo ligi galo įgyvendintos. Uždelstas laikotarpis tarp fabrikų uždarymo ir įvairinimo priemonių įgyvendinimo gali tapti sunkiu išmėginimu paveiktuose regionuose.

106. Gamyklų uždarymas turėjo būti vykdomas taikant tinkamas gamyklų išmontavimo priemones ir atkuriant aplinkosauginę būklę fabrikų teritorijose. Tačiau audito metu nustatyta atvejų, kai gamintojai vėlavo įgyvendinti šiuos aplinkosaugos įsipareigojimus.

107. Dėl pereinamojo laikotarpio pagalbos, skirtos nuolatinėms rafinavimo įmonėms, audito metu nebuvo gauta duomenų, kurie rodytų, kad skiriant pagalbą buvo remiamasi techniniu poreikių vertinimu ir kad apskaičiuojant pagalbos sumas buvo remiamasi objektyviais kriterijais.

108. Apskritai dar nėra galima daryti išvados, kaip taikytos priemonės padėjo sumažinti reikšmingą tiesioginį ir netiesioginį socialinį ir ekonominį poveikį žemės ūkio bendruomenei paveiktuose regionuose.

5 rekomendacija

Audito Rūmai rekomenduoja Komisijai ir valstybėms narėms imtis skubių priemonių, siekiant užtikrinti, kad būtų nedelsiant pradėtos taikyti įvairinimo priemonės ir būtų pasiektas jų numatytas poveikis skatinti alternatyvas cukrinių runkelių auginimui ir cukraus gamybai.

6 rekomendacija

Audito Rūmai rekomenduoja Komisijai ir valstybėms narėms aktyviau rūpintis, kad uždaryti fabrikai visiškai laikytųsi prisiimtų aplinkosaugos įsipareigojimų.

Reformos kaina

109. Audito Rūmai pažymi, kad atsižvelgus į papildomas sąnaudas, kurios nėra tiesiogiai apmokamos iš žemės ūkio biudžeto srities, visų pirma susijusias su cukraus protokolo AKR šalims taikomomis papildomomis priemonėmis, po reformos bendros iš ES biudžeto finansuojamos sąnaudos 2007–2013 m. laikotarpiu gali būti 1,2 milijardo eurų didesnės nei prieš reformą.

Šią ataskaitą priėmė I kolegija, vadovaujama Audito Rūmų nario Michel CRETIN, 2010 m. liepos 21 d. Liuksemburge įvykusiame posėdyje.

Audito Rūmų vardu

+++++ TIFF +++++

Pirmininkas

Vítor Manuel da Silva Caldeira

[1] Vienintelis fabrikas, kuris Europos Sąjungoje gamino cukrų iš cukranendrių (išskyrus atokiausius regionus), buvo uždarytas 2006 m.

[2] BRO įsigaliojo pagal Tarybos reglamentą Nr. 1009/67/EEB (OL 308, 1967 12 18, p. 1). Dabar BRO yra reglamentuojamas pagal 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas ("Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas") (OL L 299, 2007 11 16, p. 1).

[3] Eksporto grąžinamųjų išmokų sąnaudas iš dalies padengė mokesčiai gamintojams. Kaip nurodyta Audito Rūmų specialiosios ataskaitos Nr. 20/2000 46 dalyje, metinės ES biudžeto perviršinio cukraus eksporto sąnaudos sudaro apie 1500 milijonų eurų, iš kurių 800 milijonų eurų susigrąžinama taikant gamybos mokestį.

[4] 2005 m. ES pagamino 20,3 milijono tonų cukraus, o suvartojo 15,6 milijono tonų. ES importavo 2,3 milijono tonų žaliavinio cukraus, o jos eksportas siekė 7,5 milijono tonų, iš kurių 2,5 milijono tonų ES subsidijavo, taikant eksporto grąžinamąsias išmokas.

[5] Tarybos reglamente (EB) Nr. 318/2006 (OL L 58, 2006 2 28, p. 1) nustatyta 507680 tonų izogliukozės kvota (ES 25); ji buvo kelis kartus atnaujinta, atsižvelgiant į naujus paskyrimus bei atsisakymus, ir šiuo metu sudaro 690441 toną (ES 27) (paskutinis pakeitimas Reglamentu (EB) Nr. 1234/2007). Jungtinėse Valstijose izogliukozės gamyba sudaro apytiksliai pusę natūralių saldiklių gamybos.

[6] Vidutinis metinis eksportas 2003–2004, 2004–2005 ir 2005–2006 prekybos metais – Komisija: žemės ūkis Europos Sąjungoje – 2007 m. statistinė ir ekonominė informacija.

[1001] Reikšmingą poveikį turintys Bulgarijos ir Rumunijos duomenys yra nurodyti.

[7] Madagaskaras, Malavis, Mozambikas, Tanzanija, Uganda, Zambija.

[8] Teisinis pagrindas: Tarybos Reglamentai (EB) Nr. 318/2006, (EB) Nr. 319/2006 ir (EB) Nr. 320/2006 (OL L 58, 2006 2 28, p. 1, 32 ir 42). Reglamentas (EB) Nr. 318/2006 vėliau buvo panaikintas ir pakeistas Reglamentu (EB) Nr. 1234/2007. Reglamento Nr. 320/2006 įgyvendinimo taisyklės yra nustatytos Komisijos reglamente (EB) Nr. 968/2006 (OL L 176, 2006 6 30, p. 32).

[9] Šis skaičius apima cukraus pakaitalus izogliukozę ir inulino sirupą.

[10] Pagal ankstesnį cukraus BRO gamintojai galėjo nacionalinėms intervencinėms agentūroms parduoti standartinį cukraus kiekį intervencine kaina, kuri kartu buvo ir minimali ES didmeninės rinkos kaina.

[11] Pagal dabartinę cukraus BRO nėra intervencinė kaina, tačiau Komisija nustatė referencinę kainą, apie kurią turėtų svyruoti didmeninės rinkos kaina.

[12] A ir B kvotos cukrinių runkelių minimalių kainų svertinis vidurkis išskaičius mokesčius 2003–2004 ir 2004–2005 prekybos metais.

[13] Komisijos reglamentai (EB) Nr. 900/2007 (OL L 196, 2007 7 28, p. 26), (EB) Nr. 947/2008, Nr. 948/2008 ir Nr. 951/2008 (OL L 258, 2008 9 26, p. 60, 61 ir 66) dėl kristalinio cukraus, cukraus sirupų ir cukraus produktų, kurie nėra išvardyti Sutarties I priede.

[14] Pagal BIS cukrinių runkelių augintojams buvo kompensuota apie du trečdalius pajamų sumažėjimo dėl kainos sumažinimo, t. y. vienas trečdalis nebuvo kompensuotas.

[15] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 1 straipsnis: "Restruktūrizavimo fondas yra Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo Garantijų skyriaus dalis. Nuo 2007 m. sausio 1 d. jis bus Europos žemės ūkio garantijų fondo (toliau – EŽŪGF) dalis [...]. 11 straipsnyje nurodytas laikinas restruktūrizavimo mokestis yra įplaukos, asignuojamos restruktūrizavimo fondui remiantis Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 18 straipsnio 2 dalimi. Bet kokia suma, restruktūrizavimo fonde likusi po 2 dalyje nurodytų išlaidų finansavimo, yra priskiriama EŽŪGF."

[16] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 1 straipsnis: "Bet kokia suma, restruktūrizavimo fonde likusi po 2 dalyje nurodytų išlaidų finansavimo, yra priskiriama EŽŪGF." Komisijos reglamentu (ES) Nr. 1204/2009 terminas pratęstas iki 2012 m.

[17] Reglamento Nr. 320/2006 3 straipsnio 6 dalis, kuri buvo pakeista Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1261/2007 (OL L 283, 2007 10 27, p. 8).

[18] Be to, Reglamente (EB) Nr. 320/2006 nustatyta 14 milijonų eurų laikinoji pagalba kai kurioms valstybėms narėms (Austrijai – 9 milijonai eurų, Švedijai – 5 milijonai eurų). 9 straipsnyje nustatyta: "Pagal 6 straipsnio 3 dalyje nurodytą nacionalinę restruktūrizavimo programą: a) Austrijai skiriama ne didesnė kaip 9 milijonų EUR pagalba investicijoms į cukrinių runkelių surinkimo centrus ir kitą dėl restruktūrizavimo reikalingą logistinę infrastruktūrą; b) Švedijai skiriama ne didesnė kaip 5 milijonų EUR pagalba tiesioginei arba netiesioginei cukrinių runkelių augintojų Gotlande ir Elande, atsisakančių cukraus gamybos pagal nacionalinį restruktūrizavimo procesą, naudai."

[1002] Visos likusios nepanaudotos lėšos bus priskirtos EŽŪGF (šiuo metu priskaičiuojama 0,64 milijardo eurų)

[19] Šių valstybių narių gamintojai sudarė daugiau kaip 70 % visų cukraus kvotos atsisakymų kiekvienais restruktūrizavimo fondo metais.

[20] Audito Rūmų specialioji ataskaita Nr. 20/2000 dėl bendro cukraus rinkos organizavimo valdymo (OL C 50, 2001 2 15).

[21] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 1 konstatuojamoji dalis.

[22] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 5 konstatuojamoji dalis.

[23] 2005 m. birželio 22 d. poveikio vertinimo atnaujinimas, SEC(2005) 808.

[1003] Valstybių narių pasiskirstymas pagal jų bendrą pelningumą, nuo kurio turėtų priklausyti jų galimas cukraus gamybos sumažinimas (3 lentelė Komisijos "Atnaujintam poveikio vertinime" [SEC(2003) 1022]).

[1004] "Pradinę kvotą" sudaro pradinė kvota, kuri buvo skirta valstybėms narėms pagal Reglamento 318/2006 III priedą 2006–2007 prekybos metais, ir papildomos kvotos, nusipirktos 2006–2007 ir 2007–2008 prekybos metais.

[1005] "Kitos valstybės narės" apima Rumuniją, Bulgariją, Prancūzijos užjūrio departamentus ir Azorų salų autonominį regioną.

[24] Graikija, Vengrija, Italija ir Ispanija.

[25] 2007 m. spalio 9 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1260/2007 iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 318/2006 dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo (OL L 283, 2007 10 27, p. 1).

[26] Reglamentas (EB) Nr. 320/2006.

[27] Reglamento (EB) Nr. 318/2006 8 ir 9 straipsniai.

[28] Izogliukozės gamintojai turėjo teisę gauti pagalbą už dalinį išmontavimą (nebent jie būtų išmontavę visus krakmolo fabrikus), todėl pateikta suma apskaičiuojama šią kompensacinę išmoką dauginant iš prekybos metais atsisakytų tonų, t. y. 547,50 euro * 32664 tonų, atsisakytų 2007–2008 m. + 468,75 euro * 60568 tonų, atsisakytų 2008–2009 m. + 390,00 eurų * 129083 tonų, atsisakytų 2009–2010 m.

[29] Audito Rūmų specialiosios ataskaitos Nr. 20/2000 72 dalies d punktas.

[30] Audito Rūmų specialiosios ataskaitos Nr. 20/2000 83 dalis.

[31] Audito Rūmų specialiosios ataskaitos Nr. 20/2000 23 dalies d punktas.

[32] COM(2004) 0499 galutinis, Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui dėl tvaraus Europos žemės ūkio modelio įgyvendinimo reformavus BŽŪP: cukraus sektoriaus reforma.

[33] Pakankamas tiekimas ir rinkų stabilumas yra BŽŪP tikslas, nustatytas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (vadinamosios Lisabonos sutarties) 39 straipsnyje, ankstesniame ES sutarties 33 straipsnyje, ir todėl taip pat yra taikomas bendram cukraus rinkos organizavimui.

[34] 36 % yra intervencinių kainų prieš reformą ir po jos skirtumas.

[35] Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 39 straipsnis (ankstesnis EB Sutarties 33 straipsnis).

[36] Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui "Maisto produktų kainos Europoje" – COM(2008) 821 galutinis.

[37] Nyderlandų ekonomikos instituto atliktas "Bendro rinkų organizavimo cukraus sektoriuje vertinimas" ir AgraCEAS Consulting Ltd. atlikta studija "Kainų perdavimas žemės ūkio maisto pramonės sektoriuje".

[38] Turėtų būti pažymėta, kad cukraus turintys produktai paprastai pasižymi mažu kainos elastingumu paklausai. Šių produktų pramoniniai gamintojai pernelyg nesirūpins dėl cukraus kainos padidėjimo, nes jie gali dideles sąnaudas perkelti galutiniams vartotojams be didelio pardavimų apimties kritimo. Jie paprastai palankiai vertins cukraus kainos sumažėjimą, nes tai jiems leis didžiąją dalį sutaupytų lėšų skirti pelno didinimui. Nebus didelių paskatų šias sutaupytas lėšas perkelti galutiniams vartotojams. Šaltinis: "Bendro rinkos organizavimo cukraus sektoriuje vertinimas" ("Evaluation of the Common Organisation of the Markets in the Sugar Sector"), Nyderlandų ekonomikos institutas, 76 p.

[39] Cukraus paskirstymo ir mažmeninės prekybos sąnaudų skirtumus valstybėse narėse lemia rinkos struktūros skirtumai (monopolinės arba monopsoninės rūšies rinkos egzistavimas; naudojimasis (piktnaudžiavimas) rinkos galia) bei (makro)ekonominė ir politinė aplinka. Skirtumus lemia skirtingos transporto sąnaudos, darbo jėgos sąnaudos, investicijų sąnaudos, pridėtinės vertės ir pelno mokesčiai ir t. t. Visi šie elementai sudaro paskirstymo ir mažmeninės prekybos sektorių sąnaudų visumą. Šie sąnaudų skirtumai lemia mažmeninės rinkos kainų skirtumus. Šaltinis: "Bendro rinkos organizavimo cukraus sektoriuje vertinimas" ("Evaluation of the Common Organisation of the Markets in the Sugar Sector"), Nyderlandų ekonomikos institutas, 77 p.

[40] Reglamento (EB) Nr. 318/2006 2 konstatuojamoji dalis.

[41] 2003 m. liepos mėn. "Tyrime, siekiant įvertinti būsimas galimybes, susijusias su cukraus bendro rinkos organizavimo reforma ateityje" ("Study to assess the impact of future options for the future reform of the sugar CMO"), atliktame EUROCARE, pateikiami panašūs įvertinimai, kad antrinių darbo vietų, susijusių su cukraus fabrikais, buvo du kartus daugiau nei tiesioginių darbo vietų.

[42] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 3 straipsnio 5 dalis.

[43] Pažymėtina, kad Reglamento (EB) Nr. 320/2006 3 straipsnio 6 dalyje pateikta formuluotė buvo "mažiausiai 10 %", bet vėliau Reglamentu (EB) Nr. 1261/2007 ji buvo pakeista į "10".

[44] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 4 straipsnio 3 dalies f punktas.

[45] 2009 m. gruodžio 4 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 1204/2009, iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 968/2006, nustatantį išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 320/2006, nustatančio laikiną Bendrijos cukraus pramonės restruktūrizavimo schemą, įgyvendinimo taisykles (OL L 323, 2009 12 10, p. 64).

[46] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 3 straipsnio 6 dalis, kuri buvo pataisyta Reglamentu (EB) Nr. 1261/2007.

[47] Lenkijoje nebuvo įrangos tiekėjų asociacijos, todėl nacionalinės institucijos konsultacijoms atrinko tris tiekėjus.

[48] Reglamentas (EB) Nr. 1260/2007.

[49] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 6 straipsnis.

[50] 2005 m. rugsėjo 20 d. Tarybos Reglamentas (EB) Nr. 1698/2005 dėl Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) paramos kaimo plėtrai (OL L 277, 2005 10 21, p. 1).

[51] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 7 straipsnis.

[52] Reglamentas (ES) Nr. 1204/2009.

[53] Reglamento (EB) Nr. 968/2006 24 straipsnis.

[54] Vienintelės patikros, kurias atlieka Komisija valstybėse narėse, yra DG AGRI sąskaitų patvirtinimo padalinio atliekamos teisės aktų laikymosi patikros.

[55] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 8 straipsnis.

[56] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 2 straipsnis.

[57] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 8 straipsnis.

[58] "Investicijos, gamybos įrenginių išmontavimas, veiklos sąnaudų finansavimas, nurašymai dėl įrangos nusidėvėjimo ir kitos priemonės, reikalingos prisitaikant prie naujos padėties" (Reglamento (EB) Nr. 968/2006 15 straipsnis).

[59] Reglamento (EB) Nr. 968/2006, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (EB) Nr. 320/2006, 10 konstatuojamoji dalis: "Siekiant padėti nuolatinėms rafinavimo įmonėms, netekusioms tam tikros naudos, kurią jos turėjo pagal 2001 m. birželio 19 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1260/2001 dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo, prisitaikyti prie naujos padėties, susidariusios įsigaliojus 2006 m. vasario 20 d. Tarybos reglamentui (EB) Nr. 318/2006 dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo Reglamentu (EB) Nr. 320/2006 įvedama pereinamojo laikotarpio pagalba toms valstybėms narėms, kuriose anksčiau buvo įsisteigusios nuolatinės rafinavimo įmonės, kaip apibrėžta Reglamente (EB) Nr. 1260/2001."

[60] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 8 straipsnio 3 dalis.

[61] Reglamento (EB) Nr. 320/2006 1 straipsnis.

[62] Ši suma pagrįsta prognozėmis, skirtomis 2007–2013 m. finansinei programai. Tolesnis biudžetas priklauso nuo vėlesnių susitarimų.

[63] Komisijos pasiūlymo dėl reformos pasiūlymų poveikio biudžetui 5 skirsnis, COM(2005) 263 galutinis.

[64] Dalies kvotų (vadinamųjų B kvotų) atveju gamybos mokestis galėjo sudaryti iki 39,5 % intervencinės kainos (631 euras už toną), t. y. iki 249 eurų už toną (Reglamento (EB) Nr. 1260/2001 15 straipsnis).

[65] Audito Rūmų specialioji ataskaita Nr. 20/2000 dėl bendro cukraus rinkos organizavimo valdymo.

[66] EB sutarties 33 straipsnyje, kuris tapo Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (vadinamosios Lisabonos sutarties) 39 straipsniu, yra nustatyta, kad vienas iš bendros žemės ūkio politikos tikslų yra vartotojams užtikrinti priimtinas tiekiamos produkcijos kainas.

[67] 36 % yra intervencinių kainų prieš reformą ir po jos skirtumas.

--------------------------------------------------

I PRIEDAS

RESTRUKTŪRIZAVIMO FONDO TIKRŲJŲ PAJAMŲ IR ĮVERTINTŲ IŠLAIDŲ APŽVALGA

Šaltinis: Apskaičiuodami lentelėje pateiktus skaičius Audito Rūmų auditoriai naudojo Komisijos pateiktus duomenis apie atsisakymus (DG AGRI padalinys C.5).

(milijonais eurų) |

Valstybė narė | Iš viso pajamų | Išlaidos |

Restruktūrizavimo pagalba [1] | Įvairinimo pagalba [2] | Pereinamojo laikotarpio pagalba [3] | Iš viso |

(A) | (B) | (C) | (D) | (E) = (B) +(C) + (D) |

Belgija | 339 | 331 | 19 | 0 | 350 |

Bulgarija | 13 | 2 | 1 | 0 | 3 |

Čekijos Respublika | 166 | 88 | 11 | 0 | 99 |

Danija | 163 | 37 | 8 | 0 | 45 |

Vokietija | 1350 | 639 | 71 | 0 | 710 |

Airija | 0 | 187 | 44 | 0 | 231 |

Graikija | 88 | 130 | 26 | 0 | 156 |

Ispanija | 346 | 454 | 70 | 0 | 524 |

Prancūzija | 1354 | 611 | 64 | 25 | 700 |

Italija | 293 | 981 | 167 | 0 | 1148 |

Latvija | 8 | 59 | 15 | 0 | 74 |

Lietuva | 40 | 17 | 2 | 0 | 19 |

Vengrija | 152 | 260 | 52 | 0 | 312 |

Nyderlandai | 344 | 177 | 12 | 0 | 189 |

Austrija | 152 | 25 | 5 | 9 | 39 |

Lenkija | 657 | 288 | 34 | 0 | 322 |

Portugalija | 10 | 34 | 15 | 24 | 73 |

Rumunija | 32 | 10 | 0 | 0 | 10 |

Slovėnija | 7 | 51 | 12 | 2 | 65 |

Slovakija | 76 | 77 | 16 | 0 | 93 |

Suomija | 45 | 64 | 7 | 5 | 76 |

Švedija | 128 | 63 | 9 | 5 | 77 |

Jungtinė Karalystė | 466 | 165 | 15 | 94 | 274 |

IŠ VISO | 6229 | 4750 | 675 | 164 | 5589 |

[1] Taip pat apima mokėjimus atgaline data.

[2] Apima įvairinimo pagalbą ir papildomą įvairinimo pagalbą.

[3] Kaip nustatyta Reglamento (EB) Nr. 320/2006 8 ir 9 straipsniuose (Pereinamojo laikotarpio pagalba nuolatinėms rafinavimo įmonėms ir kai kurioms valstybėms narėms).

--------------------------------------------------

II PRIEDAS

VALSTYBIŲ NARIŲ ATSISAKYTŲ KVOTŲ APŽVALGA

A - CUKRUS

(baltojo cukraus tonos) |

Valstybė narė | Pradinės kvotos [1] | Prekybos metais atsisakyta kvota | Nuo 2009–2010 prekybos metų turimos kvotos | Visų atsisakytų kvotų procentinė dalis |

| | 2006–2007 | 2007–2008 | 2008–2009 | 2009–2010 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = Σ(B+C+D+E)/A |

Prancūzija [2] | 4120687 | | | -683 655 | | 3437032 | 16,6 % |

Vokietija | 3655456 | | | -757 200 | | 2898256 | 20,7 % |

Lenkija | 1772477 | | | -366 869 | | 1405608 | 20,7 % |

Jungtinė Karalystė | 1221474 | | | -165 000 | | 1056474 | 13,5 % |

Nyderlandai | 931435 | | | -126 547 | | 804888 | 13,6 % |

Belgija | 882301 | | | -206 066 | | 676235 | 23,4 % |

Italija | 1557443 | -778 737 | -24 861 | -245 467 | | 508378 | 67,4 % |

Ispanija | 996961 | -93 119 | -16 679 | -256 578 | -132 106 | 498479 | 50,0 % |

Čekijos Respublika | 474932 | | -102 473 | | | 372459 | 21,6 % |

Danija | 452466 | | | -80 083 | | 372383 | 17,7 % |

Austrija | 405812 | | | -54 785 | | 351027 | 13,5 % |

Švedija | 385984 | -42 562 | | -50 236 | | 293186 | 24,0 % |

Graikija | 317502 | | -158 800 | | | 158702 | 50,0 % |

Slovakija | 216037 | | -70 133 | -33 584 | | 112320 | 48,0 % |

Vengrija | 406684 | | -108 093 | -193 171 | | 105420 | 74,1 % |

Rumunija [3] | 109164 | | | -4 475 | | 104689 | 4,1 % |

Lietuva | 111010 | | | -20 758 | | 90252 | 18,7 % |

Suomija | 146087 | | -56 087 | -9 001 | | 80999 | 44,6 % |

Portugalija [4] | 79671 | -35 218 | -19 500 | -15 000 | | 9953 | 87,5 % |

Slovėnija | 52973 | | -52 973 | | | 0 | 100,0 % |

Latvija | 66505 | | -66 505 | | | 0 | 100,0 % |

Airija | 199260 | -199 260 | | | | 0 | 100,0 % |

Bulgarija [3] | 4752 | | | -4 752 | | 0 | 100,0 % |

IŠ VISO | 18567073 | -1 148896 | -676 104 | -3 273227 | -132 106 | 13336740 | 28,2 % |

| Iš viso atsisakyta cukraus kvotų = 5230333 | |

B - INULINO SIRUPAS

(cukraus ekvivalento tonos) |

Valstybė narė | Pradinės kvotos | Prekybos metais atsisakyta kvota | Nuo 2009–2010 prekybos metų turimos kvotos | Visų atsisakytų kvotų procentinė dalis |

| | 2006–2007 | 2007–2008 | 2008–2009 | 2009–2010 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A |

Belgija | 215246 | -215 246 | | | | 0 | 100,0 % |

Nyderlandai | 80950 | -80 950 | | | | 0 | 100,0 % |

Prancūzija | 24521 | -24 521 | | | | 0 | 100,0 % |

IŠ VISO | 320717 | -320 717 | 0 | 0 | 0 | 0 | 100,0 % |

| Iš viso atsisakyta cukraus kvotų = 320717 | |

C - IZOGLIUKOZĖ

Šaltinis: Europos Audito Rūmai, remiantis Komisijos duomenimis (DG AGRI).

(sausosios medžiagos tonos) |

Valstybė narė | Pradinės kvotos [5] | Prekybos metais atsisakyta kvota | Nuo 2009–2010 prekybos metų turimos kvotos | Visų atsisakytų kvotų procentinė dalis |

| | 2006–2007 | 2007–2008 | 2008–2009 | 2009–2010 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A |

Vengrija | 220266 | | | | | 220266 | 0,0 % |

Belgija | 114580 | | | | | 114580 | 0,0 % |

Bulgarija [6] | 89198 | | | | | 89198 | 0,0 % |

Slovakija | 68095 | | | | | 68095 | 0,0 % |

Vokietija | 56638 | | | | | 56638 | 0,0 % |

Ispanija | 131423 | | -5 000 | -3 000 | -69 613 | 53810 | 59,1 % |

Lenkija | 42861 | | | | | 42861 | 0,0 % |

Italija | 32493 | | | | | 32493 | 0,0 % |

Portugalija | 15871 | | | -3 371 | | 12500 | 21,2 % |

Prancūzija | 27664 | | -27 664 | | | 0 | 100,0 % |

Jungtinė Karalystė | 43592 | | | | -43 592 | 0 | 100,0 % |

Nyderlandai | 14563 | | | -14 563 | | 0 | 100,0 % |

Graikija | 20636 | | | -20 636 | | 0 | 100,0 % |

Rumunija [6] | 15879 | | | | -15 879 | 0 | 100,0 % |

Suomija | 18999 | | | -18 999 | | 0 | 100,0 % |

IŠ VISO | 912758 | 0 | -32 664 | -60 569 | -129 084 | 690441 | 24,4 % |

| Iš viso atsisakyta izogliukozės kvotų = 222317 | |

[1] "Pradinę kvotą" sudaro pradinė kvota, kuri buvo skirta valstybėms narėms pagal Reglamento (EB) Nr. 318/2006 III priedą 2006–2007 prekybos metais, ir papildomos kvotos, nusipirktos 2006–2007 ir 2007–2008 prekybos metais.

[2] Įtrauktos Prancūzijos užjūrio departamentų kvotos (480 245 tonos).

[3] Kvotos, gautos tik nuo 2007–2008 prekybos metų (naujos valstybės narės, kurios į ES įstojo 2007 m.).

[4] Įtrauktos autonominio Azorų salų regiono kvotos (9 953 tonos).

[5] "Pradinę kvotą" sudaro pradinė kvota, kuri buvo skirta valstybėms narėms pagal Reglamento (EB) Nr. 318/2006 III priedą 2006–2007 prekybos metais, ir papildomos kvotos, skirtos nuo 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009 prekybos metais.

[6] Kvotos, turimos tik nuo 2007–2008 prekybos metų (naujos valstybės narės, kurios į ES įstojo 2007 m.), kartu su papildomomis kvotomis, skirtomis iki 2009–2010 prekybos metų.

--------------------------------------------------

III PRIEDAS

VALSTYBIŲ NARIŲ PASISKIRSTYMAS PAGAL JŲ BENDRĄ PELNINGUMĄ IR ATSISAKYTAS CUKRAUS KVOTAS

Šaltinis: Komisija (DG AGRI padalinys C.5).

(baltojo cukraus tonos) |

Valstybė narė | Bendro pelningumo lygis [1] | Tikrasis reformos poveikis |

Pradinė kvota [2] | Per pirmuosius dvejus metus atsisakyta kvota | 2008–2009 m. atsisakyta kvota [3] | Atsisakytos pradinės kvotos procentinė dalis | Atsisakytos visos kvotos procentinė dalis | Nuo 2009–2010 m. turima kvota |

(A) | (B) | (C) | (D) = (B+C)/(A) | (E) = (B+C)/ total B+total C | (F) = A+B+C |

Airija | Mažas | 2143923 | -1 216376 | -260 466 | 68,9 % | 28,2 % | 667081 |

Graikija |

Italija |

Portugalija (žemyninė dalis) |

Čekijos Respublika | Vidutinis | 2923655 | -566 062 | -725 282 | 44,2 % | 24,7 % | 1632311 |

Danija |

Ispanija [3] |

Latvija |

Lietuva |

Vengrija |

Slovakija |

Slovėnija |

Suomija |

Belgija | Didelis | 12895381 | -42 562 | -2 410358 | 19,0 % | 46,9 % | 10442461 |

Vokietija |

Prancūzija (metropolija) |

Nyderlandai |

Austrija |

Lenkija |

Švedija |

Jungtinė Karalystė |

Kitos valstybės narės [4] | Neįtraukta | 604114 | 0 | -9 227 | 1,5 % | 0,2 % | 594887 |

IŠ VISO | 18567073 | - 1825000 | -3 405333 | 28,2 % | 100,0 % | 13336740 |

[1] Valstybių narių pasiskirstymas pagal jų bendrą pelningumą, nuo kurio turėtų priklausyti jų galimas cukraus gamybos sumažinimas (3 lentelė Komisijos "Atnaujintame poveikio vertinime" (SEC(2003) 1022)).

[2] "Pradinę kvotą" sudaro pradinė kvota, kuri buvo skirta valstybėms narėms pagal Reglamento (EB) Nr. 318/2006 III priedą 2006–2007 prekybos metais, ir papildomos kvotos, nusipirktos 2006–2007 ir 2007–2008 prekybos metais.

[3] 132 106 tonų kvotos, kurių buvo atsisakyta Ispanijoje 2009–2010 prekybos metais, yra įtrauktos į 2008–2009 prekybos metų stulpelį.

[4] "Kitos valstybės narės" apima Rumuniją, Bulgariją, Prancūzijos užjūrio departamentus ir Azorų salų autonominį regioną.

--------------------------------------------------

IV PRIEDAS

GAMINTOJAMS TEIKIAMOS PAGALBOS IR JŲ TIESIOGINIŲ UŽDARYMO SĄNAUDŲ APŽVALGA

Šaltinis: Restruktūrizavimo planai ir (galutinės) pažangos ataskaitos, kurias gamintojai pateikė audituotose valstybėse narėse.

Audituotos valstybės narės | Čekijos Respublika | Vokietija | Airija | Graikija [1] | Ispanija | Prancūzija | Italija | Lenkija |

Uždarytų cukraus fabrikų skaičius | 3 | 5 | 1 | 2 | 7 | 5 | 14 | 8 |

(A)Uždarytų cukraus fabrikų atsisakytų cukraus kvotų skaičius (1 000 tonų baltojo cukraus) | 102 | 736 | 199 | 159 | 498 | 651 | 1049 | 296 |

(milijonais eurų) |

(B)Visa gamintojui skirta restruktūrizavimo pagalba, įskaitant išmokas uždarytiems fabrikams atgaline data | 58 | 415 | 127 | 72 | 277 | 358 | 666 | 166 |

(C)Visos tiesioginės uždarymo sąnaudos [2] | 48 | 178 | 172 | 21 | 266 | 104 | 450 | 98 |

susijusios su turtu, atsargomis ir natūraliu atsargų nuvertėjimu | 22 | 67 | 108 | 4 | 165 | 42 | 237 | 51 |

susijusios su socialinėmis sąnaudomis (etatų mažinimu, pensijomis, mokymais, perkėlimais) | 8 | 49 | 42 | 5 | 62 | 37 | 67 | 15 |

susijusios su išmontavimu ir kitomis uždarymo sąnaudomis | 18 | 62 | 22 | 12 | 39 | 25 | 146 | 32 |

Skirtumas tarp restruktūrizavimo pagalbos ir tiesioginių uždarymo sąnaudų (B-C) | 10 | 237 | -45 | 51 | 11 | 254 | 216 | 68 |

Restruktūrizavimo pagalba vienai atsisakytai tonai, išskaičiavus tiesiogines uždarymo sąnaudas (B-C)/A | 98 | 322 | -226 | 321 | 22 | 390 | 206 | 230 |

[1] Du fabrikai turėtų būti perstatyti į biomasės gamyklas (paraiška teikta tik dėl dalinio išmontavimo).

[2] Negautas būsimas pelnas nebuvo laikomas tiesioginėmis uždarymo sąnaudomis.

--------------------------------------------------

V PRIEDAS

ĮVAIRINIMO PAGALBOS ĮGYVENDINIMAS

Šaltinis: Komisija (DG AGRI padalinys C.).

(eurais) |

Valstybės narės | Įvairinimo pagalba, skirta 2006–2010 m. [1] |

Įvairinimo pagalba | Papildoma įvairinimo pagalba | Iš viso |

(A) | (B) | (C) | (D) = (B)+(C) |

Belgija | 19328991 | 0 | 19328991 |

Bulgarija | 445738 | 445738 | 891475 |

Čekijos Respublika | 11220772 | 0 | 11220772 |

Danija | 7511785 | 0 | 7511785 |

Vokietija | 71025341 | 0 | 71025341 |

Airija | 21818970 | 21818970 | 43637940 |

Graikija | 17388600 | 8694300 | 26082900 |

Ispanija | 46394042 | 23197021 | 69591063 |

Prancūzija (metropolija) | 64126854 | 0 | 64126854 |

Italija | 111018706 | 55509353 | 166528059 |

Latvija | 7282298 | 7282298 | 14564595 |

Lietuva | 1947100 | 0 | 1947100 |

Vengrija | 29955623 | 22466717 | 52422341 |

Nyderlandai | 11870109 | 0 | 11870109 |

Austrija | 5138833 | 0 | 5138833 |

Lenkija | 34412305 | 0 | 34412305 |

Portugalija (žemyninė dalis) | 7398621 | 7398621 | 14797242 |

Rumunija | 419772 | 0 | 419772 |

Slovėnija | 5800544 | 5800544 | 11601 087 |

Slovakija | 10829743 | 5414871 | 16244614 |

Suomija | 6985820 | 0 | 6985820 |

Švedija | 9372676 | 0 | 9372676 |

Jungtinė Karalystė | 15477000 | 0 | 15477000 |

IŠ VISO | 517170242 | 158028432 | 675198674 |

[1] Įvairinimo pagalba apima įvairinimo pagalbą (Reglamento (EB) Nr. 320/2006 6 straipsnis) ir papildomą įvairinimo pagalbą (Reglamento (EB) Nr. 320/2006 7 straipsnis).

--------------------------------------------------

VI PRIEDAS

KRITERIJŲ ĮVAIROVĖS, VALSTYBĖSE NARĖSE TEIKIANT ĮVAIRINIMO PAGALBĄ, PAVYZDŽIAI

Paskirstant įvairinimo pagalbą buvo remiamasi kriterijais, kurie valstybėse narėse labai skyrėsi tarpusavyje, pavyzdžiui:

- Airijoje visa įvairinimo pagalba buvo skiriama augintojams, kurie buvo praradę savo tiekimo teises, nereikalaujant įrodyti patirtų įvairinimo sąnaudų;

- Čekijos Respublikoje augintojai taip pat gavo visą įvairinimo pagalbą, tačiau ji buvo apribota dalimi sąnaudų, patirtų įsigyjant naują žemės ūkio įrangą;

- Italijoje ir Lenkijoje įvairinimo pagalba buvo skiriama įvairinimo projektams, kuriuos vykdė augintojai ir kitų rūšių naudos gavėjai, visų pirma mažosios ir vidutinės įmonės;

- Prancūzijoje, Vokietijoje ir Ispanijoje regioninės institucijos įvairinimo pagalbą skyrė įvairioms kaimo plėtros tipo priemonėms, kurių naudos gavėjai buvo augintojai, mažosios ir vidutinės įmonės ir vietos institucijos.

--------------------------------------------------

VII PRIEDAS

PAGRINDINIŲ TERMINŲ IR SANTRUMPŲ ŽODYNĖLISAKR: AFRIKOS, KARIBŲ BASEINO IR RAMIOJO VANDENYNO ŠALYS.

AKR : Afrikos, Karibų baseino ir Ramiojo vandenyno šalys.

A, B ir vadinamojo C cukraus kvotos : buvo naudojamos prieš 2006 m. reformą taikytoje cukraus kvotų sistemoje: "A" kvotos apytiksliai atitinka Europos bendrijos vartojimo poreikius, o "B" kvotos, nustatyta A kvotų procentinė dalis, atitinka kiekį, kuris gali būti eksportuojamas taikant eksporto grąžinamąsias išmokas. B kvotoms buvo taikomas reikšmingas gamybos mokestis, siekiant finansuoti eksporto grąžinamųjų išmokų sąnaudas, o A kvotoms buvo taikomas daug mažesnis mokestis. Kvotą viršijanti produkcija, vadinamasis "C" cukrus, buvo cukrus, pagamintas viršijant A ir B bendrą kvotą, ir jis buvo eksportuojamas be grąžinamųjų išmokų.

Bioetanolis iš cukranendrių arba runkelių : susidaro po neapdirbtų sulčių (tuoj po cukranendrių arba cukrinių runkelių išspaudimo) arba sutirštintų sulčių (tolesnio perdirbimo rezultatas, įskaitant koncentracijos etapą, kuris leidžia sultis laikinai sandėliuoti) fermentacijos ir distiliacijos; gamybos procesas neapima cukraus kristaliniu pavidalu gamybos. Bioetanolis taip pat gali būti gaunamas iš kitų kultūrų; jis gali būti naudojamas kaip degalai arba degalų papildas.

BIS : Bendrosios išmokos schema.

BRO : Bendras rinkos organizavimas.

BŽŪP : Bendra žemės ūkio politika.

C cukrus : žr. "A, B ir vadinamojo C cukraus kvotos"

Cukrus, žaliavinis ir baltasis : baltasis cukrus yra apibrėžiamas kaip cukrus, kurio sacharozės (cukrų sudaranti cheminiu požiūriu gryna molekulė) kiekis yra ne mažesnis kaip 99,5 %; standartinės kokybės žaliavinio cukraus sacharozės kiekis yra 96 %, nors paprastai jis yra didesnis, ir jis yra smėlio ar rusvos spalvos. Žaliavinis cukrus paprastai yra gaminamas iš cukranendrių, o baltasis cukrus yra gaminamas tiesiogiai perdirbant cukrinius runkelius ar cukranendres, arba perdirbant (rafinuojant) žaliavinį cukrų. Paprastai yra vartojamas baltasis cukrus, bet vartojamas ir nedidelis žaliavinio cukraus kiekis (daugiausiai dėl spalvos arba cukranendrių prieskonio).

Eksporto grąžinamosios išmokos : rinkos paramos priemonė, pagal kurią gamintojams arba prekybininkams yra leidžiama eksportuoti žemės ūkio produktus, kurių kainos yra didesnės nei pasaulinės pardavimo kainos, sumokant subsidiją, kuria kompensuojamas vidaus rinkos kainų ir kiekvienos eksporto operacijos eksporto kainų skirtumas.

Importo muitai : rinkos paramos priemonė, pagal kurią yra taikomas nustatytas mokestis produkcijai, importuojamai iš pasaulinės rinkos, tokiu būdu jos kainą padarant didesnę nei vietos produkcija. Pagal 1995 m. daugiašalę prekybos sutartį importo muitai pasaulinėje žemės ūkio prekyboje buvo iš dalies panaikinti ir Pasaulio prekybos organizacijoje (PPO) vyksta derybos dėl tolesnio jų panaikinimo.

Intervencija (viešasis sandėliavimas) : rinkos paramos priemonė, pagal kurią gamintojams arba prekybininkams suteikiama galimybė žemės ūkio produktą parduoti valstybėje narėje (intervencijos agentūrai) už Tarybos reglamente nustatytą kainą, todėl ši intervencinė kaina funkcionuoja kaip minimali vidaus rinkos kaina. Iš pradžių ši priemonė galėjo būti taikoma neribotam kiekiui. Cukraus sektoriuje vykdant 2006 m. reformą iš pradžių kiekis buvo apribotas nustatant kainas su nuolaidomis, o vėliau priemonės visiškai atsisakyta.

Inulinas ir inulino sirupas : inulinas yra pluoštas (sudarytas iš fruktozės molekulių grandinės), esantis kai kuriuose augaluose. Pramonėje jis gaunamas iš cikorijos šaknų. Vienas iš fruktozės gavimo būdų yra inulino hidrolizė, kurios metu susidaręs saldiklis, vadinamas inulino sirupu, yra įtrauktas į ES bendrą cukraus rinkos organizavimą. 2006 m. jo gamybos kvota sudarė apie 321 000 tonų (1,5 % rinkos dalį). N.B. Inulinas nėra susijęs su insulinu – hormonu, padedančiu reguliuoti cukraus kiekį kraujyje.

Izogliukozė : taip pat vadinama didelio fruktozės kiekio kukurūzų sirupu, yra saldiklis, gaunamas iš gliukozės, dalį jos perdi