Specialioji ataskaita Nr. 15/2011 „Ar Komisijos procedūros užtikrina veiksmingą valstybės pagalbos kontrolę?“





SANTRUMPOS (B)BIR : (Bendrasis) bendrosios išimties reglamentas BVP : Bendrasis vidaus produktas CP : Galimas neteisėtas atvejis ("cas présumé") – skundas arba ex officio tyrimas EB sutartis : Europos bendrijos steigimo sutartis Ex officio (lotynų k.) : Pagal tarnybą arba pareigas; "pagal užimamas pareigas": valstybės pagalbos srityje taip vadinami savo iniciatyva atliekami tyrimai, kai DG COMP imasi iniciatyvos išnagrinėti įtariamą neteisėtos pagalbos atvejį ir (arba) dėl jo nusprendžia pradėti tyrimą. GPK : Geriausios praktikos kodeksas IP : Išankstinis pranešimas MAP : Abiem pusėms priimtinas planavimas MTTP(I) : Moksliniai tyrimai, technologinė plėtra (ir inovacijos) MVĮ : Mažosios ir vidutinės įmonės PETRA : Bandomoji eksperimentinė ataskaitų apie skirtą laiką teikimo programa REQ : Prašymas pateikti informaciją SAAP : Valstybės pagalbos veiksmų planas SANI : State Aid Notification Interactive (sąveikioji programa, skirta pranešimams apie valstybės pagalbą siųsti) SESV : Sutartis dėl Europos Sąjungos veikimo SP : Supaprastinta procedūra SANTRAUKA I. ES valstybės narės privalo pranešti apie visas planuojamas valstybės pagalbos priemones Komisijai ir prieš jas taikydamos privalo gauti Komisijos patvirtinimą. Už valstybės pagalbos kontrolę visuose sektoriuose, išskyrus žemės ūkį ir žuvininkystę, yra atsakingas Europos Komisijos Konkurencijos generalinis direktoratas. II. Audito Rūmai išnagrinėjo, ar Komisijos procedūros užtikrina veiksmingą valstybės pagalbos kontrolę, visų pirma įvertindami, ar: i) pranešimų, skundų ir ex officio tyrimų sistema užtikrina, kad Komisija išnagrinėja visus svarbius valstybės pagalbos atvejus; ii) Komisija yra įdiegusi tinkamą valdymo struktūrą ir procedūras, kurios leidžia valstybės pagalbos atvejus išnagrinėti per nustatytus terminus; iii) Komisija stebi valstybės pagalbos kontrolės poveikį. III. Audito Rūmų nustatyti faktai yra susiję su auditu, atliktu Komisijoje ir auditui pasirinktose aštuoniose valstybėse narėse. Audito Rūmai nustatė, kad: - Komisija dėjo pastangas, siekdama užtikrinti, kad būtų išnagrinėti visi svarbūs valstybės pagalbos atvejai, bet jos sistemos neužtikrina, kad yra stebima visa pagalba; - pranešimo apie valstybės pagalbą procedūros užtrunka ilgai; - skundų nagrinėjimas vis dar trunka ilgai, o procedūra nėra skaidri; - Komisija greitai reagavo į finansinę krizę; - Komisija visapusiškai neįvertina savo valstybės pagalbos kontrolės ex post poveikio. IV. Atsižvelgdami į šias pastabas, Audito Rūmai rekomenduoja Komisijai: - peržiūrėti valstybės pagalbos kontrolei skirtų išteklių paskirstymą, siekiant aktyviau didinti valstybių narių informuotumą apie valstybės pagalbos taisykles, tobulinti jos stebėjimo veiklą ir sistemingiau bei kryptingiau organizuoti jos ex officio tyrimus, skirtus nustatyti neteisėtą pagalbą; - padidinti jos valstybės pagalbos atvejų nagrinėjimo procedūrų skaidrumą suinteresuotosioms šalims reguliariau pranešant apie nagrinėjimo pažangą ir greičiau pradedant oficialaus tyrimo procedūras; - sutrumpinti procedūrų trukmę, pavyzdžiui, apribojant valstybėms narėms teikiamų prašymų pateikti informaciją skaičių ir greitai nagrinėjant nepagrįstus skundus; - įgyvendinti pagerintą laiko registravimo ir valdymo ataskaitų teikimo sistemą, skirtą optimizuoti išteklių paskirstymą; - reguliariai įvertinti valstybės pagalbos kontrolės ex post poveikį įmonėms, rinkoms ir visai ekonomikai. ĮVADAS 1. Europos Komisija yra visiškai atsakinga už veiksmingos valstybės pagalbos kontrolės užtikrinimą. Konkurencijos generaliniam direktoratui tenka pagrindinė atsakomybė už ES konkurencijos politikos valdymą. Žemės ūkio ir kaimo plėtros generalinis direktoratas bei Jūrų reikalų ir žuvininkystės generalinis direktoratas yra atsakingi už valstybės pagalbos kontrolę žemės ūkio ir žuvininkystės srityje. Konkurencijos generalinis direktoratas yra atsakingas už valstybės pagalbos kontrolę visuose kituose ekonomikos sektoriuose. 2. Komisijos valstybės pagalbos kontrolės teisinis pagrindas yra SESV 107 ir 108 straipsniai (žr. 3, 8 dalis ir priedą). Tarybos reglamente (Procedūriniame reglamente [1]) ir Komisijos reglamente (Įgyvendinimo reglamente [2]) yra išsamiai apibrėžta, kaip Komisija vykdo savo įgaliojimus. Komisija išleidžia komunikatus ir gaires, kurie yra skirti išsamiau paaiškinti, kaip taisyklės turi būti taikomos praktikoje. 3. SESV 107 straipsnio 1 dalyje valstybės pagalba yra apibrėžiama kaip "valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, [...] kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai." Kad pagalbos priemonė būtų laikoma valstybės pagalba, turi būti įvykdyti visi keturi toliau išvardinti kriterijai: yra perduodami valstybės ištekliai; sukuriama palankesnė ekonominė padėtis įmonėms; iškraipoma arba gali būti iškraipyta konkurencija pasirinktinai teikiant pirmenybę tam tikriems naudos gavėjams; gali būti daromas poveikis Sąjungos vidaus prekybai. Todėl asmenims teikiamos subsidijos arba bendros priemonės, kuriomis gali naudotis visos įmonės, iš esmės nėra valstybės pagalba. Komisijos taisyklių tikslas yra užtikrinti, kad valstybių narių teikiama valstybės pagalba būtų suderinama su vidaus rinka. 4. Valstybės pagalba yra teikiama skirtingais būdais. Pagrindinės jos formos yra dotacijos ir mokesčių lengvatos. Kitos priemonės yra lengvatinės paskolos, garantijos, mokesčių atidėjimai ir dalyvavimas akciniame kapitale. Valstybės pagalbą gali teikti nacionalinės (federalinės), regioninės arba vietos institucijos bei jų žinioje esantys subjektai. 5. 2000 m. kovo mėn. Lisabonos Europos Vadovų Taryboje buvo nustatytas "mažesnės ir tikslingesnės valstybės pagalbos" tikslas. Prieš finansinės krizės pradžią antroje 2008 m. pusėje valstybės pagalba [3] pramonės ir paslaugų sektoriui (išskyrus geležinkelius, kitų rūšių transportą, žemės ūkį ir žuvininkystę) sudarydavo apie 0,5 % ES 27 BVP, bet 2009 m. padidėjo iki 3,5 % BVP arba 410 milijardų eurų – didžiausio lygio nuo 1990 m., kai Komisija pradėjo skelbti savo valstybės pagalbos apžvalgas (žr. 1 diagramą). Dėl finansinės krizės finansų sektoriui 2009 m. skirta valstybės pagalba sudarė 351,7 milijardo eurų arba 2,98 % ES 27 BVP ir yra pagrindinis veiksnys, kuris sąlygojo valstybės pagalbos padidėjimą 2008 ir2009 m. [4] 1 DIAGRAMA VALSTYBĖS PAGALBA PRAMONĖS IR PASLAUGŲ SEKTORIAMS EUROPOS SĄJUNGOJE (PROCENTAIS NUO ES 27 BVP) +++++ TIFF +++++ Šaltinis: Europos Komisija. 6. 2005 m. Komisija pristatė valstybės pagalbos veiksmų planą (SAAP) [5], kuriuo buvo siekiama, kad valstybės pagalbos taisyklės labiau prisidėtų prie tvaraus augimo, konkurencingumo, socialinės ir regioninės sanglaudos ir aplinkos apsaugos. SAAP buvo pagrįstas šiais principais: mažesnė ir tikslingesnė pagalba; patobulintas ekonominis metodas; veiksmingesnės procedūros, geresnis įgyvendinimas, didesnis nuspėjamumas ir skaidrumas; Komisijos ir valstybių narių bendra atsakomybė. SAAP buvo palaipsniui įgyvendinamas nuo 2005 iki 2009 m. 7. Visų pirma SAAP buvo pabrėžtas poreikis tikslingiau įgyvendinti ir stebėti valstybių narių teikiamą valstybės pagalbą ir atkreiptas dėmesys į tai, kad šio tikslo galėtų padėti siekti privatus bylinėjimasis nacionaliniuose teismuose, užtikrinantis didesnę drausmę valstybės pagalbos srityje. 2009 m. balandžio mėn. Komisija paskelbė naują pranešimą dėl valstybės pagalbos įgyvendinimo kreipiantis į nacionalinius teismus, kuriame yra pateiktos išsamios gairės ir paaiškinimas dėl jos galimo taikymo kaip įgyvendinimui kreipiantis į Europos Komisiją alternatyvaus ar jį papildančio metodo. Tačiau teismo procedūros nacionaliniu lygmeniu vis dar nėra plačiai taikomos [6]. 8. Pagal SESV 108 straipsnį (žr. priedą) yra reikalaujama, kad ES valstybės narės praneštų apie visas planuojamas valstybės pagalbos priemones Komisijai ir prieš jas taikydamos gautų Komisijos patvirtinimą (išskyrus priemones, apie kurias Komisija leidžia nepranešti išimties tvarka) (žr. 19–25 dalis). Komisija yra vienintelė institucija, kuri gali valstybės pagalbos priemonę pripažinti suderinama su Sutartimi, ir šiuo atžvilgiu jai yra suteikti dideli diskreciniai įgaliojimai. 9. Komisija gali nuspręsti, kad priemonė nėra valstybės pagalba, gali priimti sprendimą dėl pagalbos patvirtinimo arba pradėti oficialų tyrimą. Visi sprendimai turi būti priimti per du mėnesius nuo išsamaus pranešimo gavimo [7]. Konkurentai arba kitos suinteresuotosios šalys, kurios mano, kad tam tikra priemonė yra valstybės pagalba, gali pateikti skundą Komisijai. Komisija taip pat gali imtis iniciatyvos pradėti tyrimą (ex officio) dėl tam tikrų įtariamų valstybės pagalbos priemonių. 10. Pranešimai ir skundai yra nagrinėjami dviem etapais (žr. 2 ir 3 diagramas). Pirmą etapą sudaro preliminarus tyrimas, kurio metu yra siekiama nustatyti, ar priemonė, apie kurią buvo pranešta, yra valstybės pagalba, ir jei tai pasitvirtina, ar ši valstybės pagalba yra teisėta [8]. Jei Komisija po preliminaraus tyrimo nustato, kad yra abejonių dėl priemonės suderinamumo su vidaus rinka, ji priima sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą. Per visą procedūros vykdymo laikotarpį pranešusioji valstybė narė turi galimybę priemonę(-es), apie kurią(-as) buvo pranešta, pakeisti, kad ji (jos) taptų suderinama(-os). 11. Jei pirmajame etape procedūroje iš esmės dalyvauja Komisija ir valstybė narė, antrasis etapas yra skaidresnis, kadangi sprendimas dėl pradedamo tyrimo yra skelbiamas viešai ir visos suinteresuotosios šalys (įskaitant pagalbos gavėjus ir konkurentus) turi teisę pateikti pastabas. 2 DIAGRAMA SUPAPRASTINTA PAGALBOS, APIE KURIĄ BUVO PRANEŠTA, PROCEDŪROS SCHEMA +++++ TIFF +++++ 3 DIAGRAMA SUPAPRASTINTA SKUNDŲ PROCEDŪROS SCHEMA +++++ TIFF +++++ AUDITO APIMTIS IR METODAS 12. Bendras audito tikslas buvo įvertinti, ar Komisijos procedūros užtikrina veiksmingą valstybės pagalbos kontrolės valdymą. Pagrindinis audito klausimas buvo išskaidytas į šiuos tris smulkesnius klausimus: a) Ar pranešimų, skundų ir ex officio tyrimų sistema užtikrina, kad Komisija išnagrinėja visus svarbius valstybės pagalbos atvejus? b) Ar Komisija yra įdiegusi tinkamą valdymo struktūrą ir procedūras, kurios leidžia valstybės pagalbos atvejus išnagrinėti per nustatytus terminus? c) Ar Komisija stebi savo valstybės pagalbos kontrolės poveikį? 13. Audito metu daugiausia dėmesio buvo skirta Komisijos organizavimui ir sprendimų priėmimui bei stebėjimo procedūroms 2008–2010 m. laikotarpiu, tačiau nebuvo vertinamas Komisijos sprendimų pagrįstumas. Auditas apėmė valstybės pagalbos kontrolės sritis, už kurias yra atsakingas Konkurencijos generalinis direktoratas. 2009 m. šios sritys sudarė 96 % visos valstybės pagalbos (išskyrus geležinkelius) [9] dėl konkrečios didelės pagalbos finansų sektoriui. 14. Audito darbas Komisijos lygmeniu apėmė: 50 (išankstinių) pranešimų, 30 skundų, 40 stebėjimo atvejų ir 10 susigrąžinimo atvejų imties nagrinėjimą; interviu su dešimties įvairių Konkurencijos generalinio direktorato skyrių atvejų nagrinėtojais ir atvejų vadovais, svarbiausiais Konkurencijos generalinio direktorato horizontalių skyrių darbuotojais bei Komisijos teisės tarnyba ir generaliniu sekretoriatu; svarbiausių valdymo dokumentų peržiūrą; analitinius testus. 15. Nepaisant to, kad Audito Rūmai sistemų neauditavo valstybių narių lygmeniu, jie atliko informacinius vizitus pas 44 viešojo ir privataus sektoriaus suinteresuotąsias šalis aštuoniose valstybėse narėse [10]. Šių suinteresuotųjų šalių nuomonės buvo naudojamos tik kaip papildomas informacijos šaltinis, kai jas pareiškė daugelis jų. PASTABOS SVARBIŲ VALSTYBĖS PAGALBOS ATVEJŲ NUSTATYMAS 16. Pagal Sutartį valstybės narės privalo pranešti Komisijai apie visas planuojamas valstybės pagalbos priemones. Audito Rūmai išnagrinėjo, ar dabartinė pranešimų, skundų ir ex officio tyrimų sistema suteikia pakankamą patikinimą, kad Komisija išnagrinėja visus svarbius valstybės pagalbos atvejus. 17–33 dalyse nagrinėjama, ar Komisijos veikla tikrinant, ar valstybės narės vykdo savo įsipareigojimus pagal valstybės pagalbos taisykles, ir didinant valstybių narių informuotumą apie jų įsipareigojimus pranešti apie valstybės pagalbą, yra pakankama. NEPAKANKAMOS KOMISIJOS PATIKROS, SKIRTOS UŽTIKRINTI, KAD VALSTYBĖS NARĖS LAIKOSI SAVO ĮSIPAREIGOJIMO PRANEŠTI APIE VALSTYBĖS PAGALBĄ KOMISIJA IKI GALO NEPASINAUDOJO VIEŠA INFORMACIJA 17. Komisija neturi specialaus teisinio pagrindo, pagal kurį reikalautų, kad valstybės narės teiktų informaciją apie pagrindines pagalbą teikiančias institucijas, valstybių narių vidinę organizaciją arba galiojančias pranešimų ir kontrolės procedūras valstybėse narėse. Ji taip pat neturi specialaus teisinio pagrindo, pagal kurį atliktų sektoriaus ar valstybės narės tyrimus, skirtus nustatyti galimą neteisėtą valstybės pagalbą. Komisija iki galo nepasinaudojo vieša informacija, siekdama įvertinti nepranešimo apie pagalbą riziką. Todėl ji taip pat nenustatė, kurių pagalbos priemonių kategorijų nepranešimo rizika dėl priemonėms būdingos rizikos arba valstybės narės įdiegtų kontrolės sistemų trūkumų yra ypatingai didelė. 18. Nepranešimo rizika yra ypač didelė sanavimo ar restruktūrizavimo pagalbos, mokestinių priemonių ir žemės pardavimo už mažesnę nei rinkos kainą atvejais, dėl kurių buvo pateikta keletas skundų. Rizika taip pat yra didesnė tuomet, kai pagalbą suteikia regioninės ir vietos valdžios institucijos, kurios valstybės pagalbą skiria retai ir dėl to nėra gerai susipažinusios su valstybės pagalbos taisyklėmis. BENDROSIOS IŠIMTIES PRIEMONIŲ STEBĖJIMAS YRA RIBOTAS 19. 1998 m. Taryba leido Komisijai priimti vadinamuosius bendrosios išimties reglamentus (BIR), skirtus valstybės pagalbai [11]. Šiais reglamentais Komisija gali konkrečias valstybės pagalbos kategorijas, kurios atitinka tam tikras sąlygas, pripažinti suderinamomis su Sutartimi ir tokiu būdu joms netaikyti reikalavimo iš anksto atsiųsti pranešimą ir gauti Komisijos patvirtinimą. 20. Komisija bendrąsias išimtis nustatė keliose srityse, įskaitant valstybės pagalbą mokymui, užimtumui, MTTP ir aplinkos apsaugai. 2008 m. šios bendrosios išimtys buvo sujungtos į vieną bendrąjį bendrosios išimties reglamentą (BBIR) [12]. Neprieštaraujant pagrindiniams principams, nustatytiems valstybės pagalbos veiksmų programoje (SAAP) (žr. 6 dalį), BBIR reikšmingai išplėtė BIR taikymo sritį tiek pagalbos rūšių, tiek didžiausių skiriamų sumų atžvilgiu. Nuo 2007 m. bendrosios išimties priemonių skaičius viršija pranešimų skaičių (žr. 4 diagramą). 4 DIAGRAMA PRANEŠIMŲ IR BENDROSIOS IŠIMTIES PRIEMONIŲ SKAIČIAUS POKYTIS +++++ TIFF +++++ Šaltinis: Europos Komisija. 21. Komisija pripažino didėjančią ex post stebėjimo svarbą, kadangi vis daugiau priemonių yra atleistos nuo ex ante pranešimų siuntimo [13]. Tačiau jos stebėjimo veikla apsiriboja metine 15 patvirtintų pagalbos schemų ir 15 bendrosios išimties priemonių, kurias ji pasirenka remdamasi savo profesine nuovoka, dokumentų peržiūra. Tuo remiantis galima susidaryti tik bendrą nuomonę apie BBIR ir Komisijos sprendimuose, patvirtinančiuose pagalbos schemas, nustatytų sąlygų laikymąsi [14]. 22. Vykdydama 2008 m. stebėjimo užduotį Komisija nustatė reikšmingų trūkumų 3 nagrinėtuose atvejuose iš 30. Be to, šios procedūros naudingumas buvo ribotas, kadangi Komisija negalėjo patikrinti pagal kai kurias schemas skiriamų atskirų dotacijų, kadangi pagalba dar nebuvo suteikta. Ji taip pat turėjo sunkumų surinkdama prašomą informaciją iš valstybių narių. KOMISIJA NEPRIŽIŪRI, AR BUVO LAIKOMASI DE MINIMIS PAGALBOS VIRŠUTINIŲ RIBŲ 23. De minimis reglamente [15] buvo nustatyta 200000 eurų viršutinė riba, kurios neviršijus yra laikoma, kad pagalba nedaro poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai ir neiškreipia konkurencijos ir dėl to nėra laikoma valstybės pagalba. Valstybės narės palankiai įvertino de minimis pagalbos taisykles ir palaipsniui didino jų taikymą, kadangi jos leidžia greičiau įgyvendinti pagalbos priemones. 24. Suteikdamos de minimis pagalbą valstybės narės turėtų susijusią įmonę informuoti apie pagalbos de minimis pobūdį, iš įmonės pareikalauti pateikti visą informaciją apie kitą de minimis pagalbą, gautą per paskutinius trejus metus, ir nuodugniai patikrinti, ar riba nebus viršyta. Ribos laikymąsi taip pat gali užtikrinti centrinis registras, tačiau jį turi tik nedaugelis valstybių narių. 25. Nors valstybės narės privalo registruoti ir apibendrinti visą informaciją, kuri yra reikalinga taikant de minimis reglamentą, ir šią informaciją pateikti Komisijai gavusios jos rašytinį prašymą, iš tikrųjų Komisija neprižiūri, kaip yra laikomasi de minimis pagalbos teikimo sąlygų. Keletas pagalbos teikėjų pripažino, kad de minimis viršutinės ribos laikymąsi yra labai sudėtinga patikrinti ir kad jie tiksliai nežino, ar riba paprastai nėra viršijama. KOMISIJA SISTEMINGAI NESISTENGIA APTIKTI PAGALBOS PRIEMONIŲ, APIE KURIAS NEBUVO PRANEŠTA 26. Valstybės pagalbos priemonės, apie kurias turėjo būti pranešta, bet tai nebuvo padaryta, iš esmės yra aptinkamos remiantis skundais ir ex officio tyrimais (žr. 9 dalį). Komisija negalėjo pateikti tikslaus ex officio tyrimų, kurie buvo pradėti pastaraisiais metais, skaičiaus, tačiau jie yra atliekami nedažnai. Komisija tik neseniai pradėjo registruoti ex officio atvejus atskirai nuo skundų. Ex officio atvejų skaičius (35 2009 m. ir 18 2010 m.) yra žymiai mažesnis nei skundų skaičius (apie 400 2009 m.). 27. Nors keliais galimais naujais valstybės pagalbos atvejais pasiremta peržiūrėjus spaudą ir pradėti ex officio tyrimai, tai netapo standartine procedūra. Iš tikrųjų ribotas Komisijos vykdomas pagalbos schemų ir bendrosios išimties priemonių stebėjimas (žr. 19–22 dalis) yra vienintelė sisteminga ex officio veikla, kuri yra šiuo metu vykdoma valstybės pagalbos srityje. Pati Komisija pripažino, kad siekiant užtikrinti, kad valstybės narės tinkamai laikytųsi savo įsipareigojimo pranešti apie valstybės pagalbą, nepakanka remtis vien skundais ir bylinėjimusi nacionaliniu lygmeniu ir kad bet kokie tolesni veiksmai mažinant pranešimų skaičių turėtų būti kompensuojami nustatant kitus kontrolės mechanizmus. 28. Dėl valstybės pagalbos sąvokos sudėtingumo valstybėms narėms yra sunku nuspręsti, ar priemonė yra valstybės pagalba ir ar apie ją turi būti pranešta Komisijai. Ypač sudėtinga nustatyti, ar kai kurios mokestinės priemonės yra valstybės pagalba. Tai paaiškina, kodėl apie 5 % "pranešimų padaroma tik dėl teisinio tikrumo priežasčių" [16]. Kadangi Europos Sąjungos Teisingumo Teismas valstybės pagalbos sąvoką interpretuoja plačiai, Komisija mano turinti mažai galimybių priimti sprendimus, kad priemonė nėra valstybės pagalba. 29. Jei išnagrinėjusi skundą ar atlikusi ex officio tyrimą Komisija nusprendžia, kad priemonė yra teisėta pagalba, pranešimo neatsiuntimas (arba pavėluotas pranešimas) valstybei narei arba naudos gavėjams neturi jokių pasekmių. Jei Komisija nusprendžia, kad buvo suteikta neteisėta pagalba, naudos gavėjai šią pagalbą kompensuoja sumokėdami palūkanas kaip už suteiktą paskolą (žr. 68 dalį). 30. Komisija netikrina, ar pagalbos priemonių, kurių pranešimas buvo atšauktas ir kurias prima facie buvo galima laikyti valstybės pagalba, buvo atsisakyta, ar jos buvo įgyvendintos be Komisijos patvirtinimo. Pastaruoju atveju priemonė būtų laikoma neteisėta valstybės pagalba, dėl kurios Komisija galėtų pradėti ex officio tyrimą. Tas pats pasakytina ir apie praneštas pagalbos priemones, dėl kurių Komisija priima neigiamą sprendimą. KOMISIJA NĖRA PAKANKAMAI AKTYVI DIDINDAMA VALSTYBIŲ NARIŲ INFORMUOTUMĄ APIE JŲ ĮSIPAREIGOJIMUS PRANEŠTI APIE VALSTYBĖS PAGALBĄ KOMISIJOS SUKURTAS ŠALIŲ RYŠIŲ PALAIKYMO CENTRŲ TINKLAS NESULAUKĖ PRIPAŽINIMO 31. 2006 m. Konkurencijos generalinis direktoratas nusprendė sukurti šalių ryšių palaikymo centrus Komisijoje. Šie pareigūnai (po vieną kiekvienai šaliai) yra pirmieji "vartai" į Konkurencijos generalinį direktoratą. Jų užduotis apsiriboja neoficialių, neprivalomų praktinių rekomendacijų valstybėms narėms teikimu, jei jos nėra susijusios su neišnagrinėtais atvejais. Tačiau daugelis valstybių narių pagalbą teikiančių institucijų niekada nesikreipė į savo šalies ryšių palaikymo centrą, nes apie jį nežinojo arba tai joms neatrodė būtina. DAUGELIS SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ NORĖTŲ AKTYVESNIO KOMISIJOS VAIDMENS 32. Suinteresuotosios šalys septyniose iš aštuonių aplankytų valstybių narių nurodė, kad jos norėtų aktyvesnio Komisijos vaidmens vienoje ar daugiau toliau išvardintų sričių, kurias Komisija turi nuodugniau išnagrinėti: potencialių pagalbos teikėjų informuotumo apie pareigą teikti pranešimus didinimas; geriausios praktikos, susijusios su veiksmingų pagalbos priemonių, kurios atitinka ES konkurencijos taisykles, rengimu, skatinimas; išsamesnių gairių dėl tikslios informacijos, kuri turi būti pateikta siunčiant skirtingų rūšių pranešimus, kad Komisija galėtų padaryti išvadą, jog pranešimas yra išsamus, teikimas. Pranešimo formos standartizavimas elektroninėje SANI sistemoje šią problemą išsprendė tik iš dalies; atskirų, nuolat atnaujinamų dažnai užduodamų klausimų (DUK) skelbimas Europos Komisijos konkurencijos svetainėje; pagalbos tarnybos funkcija, skirta teikti informaciją apie gairių aiškinimą. ANOT KAI KURIŲ SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ, KOMISIJOS GAIRĖS YRA PERNELYG SUDĖTINGOS 33. Suinteresuotosios šalys Komisijos gaires paprastai vertina palankiai. Nors dėl šių gairių Komisijos sprendimai dėl valstybės pagalbos tapo labiau nuspėjami, kai kurios suinteresuotosios šalys mano, kad jos yra pernelyg sudėtingos, nepakankamai aiškios ir kad jas galima labai įvairiai traktuoti, o dėl to didėja teisinis neapibrėžtumas. ATVEJŲ NAGRINĖJIMAS 34. Procedūriniame reglamente, geriausios praktikos kodekse (žr. 1 langelį) ir Konkurencijos generalinio direktorato vidaus procedūrų vadove yra nustatytos taisyklės, susijusios su pranešimų, skundų ir susigrąžinimų atvejų nagrinėjimu. Audito Rūmai išnagrinėjo, ar Komisija turi tinkamą valdymo struktūrą ir procedūras, kurios leidžia valstybės pagalbos atvejus veiksmingai išnagrinėti per nustatytus terminus. 1 LANGELIS PAGRINDINIAI GERIAUSIOS PRAKTIKOS KODEKSO, PATVIRTINTO 2009 M., YPATUMAI Neįprastais, techniškai sudėtingais, jautriais arba skubiais atvejais Komisija pranešusiajai valstybei narei siūlo abiem pusėms priimtiną planavimą. Preliminaraus nagrinėjimo etape Komisija siekia sugrupuoti prašymus pateikti informaciją. Todėl iš esmės yra parengiamas tik vienas išsamus prašymas pateikti informaciją, kuris paprastai turi būti išsiųstas per 4–6 savaites po pranešimo datos. Sprendimo pradėti oficialią tyrimo procedūrą paskelbimas per du mėnesius. Griežtesnis terminų, per kuriuos valstybės narės ir suinteresuotosios šalys turi pateikti pastabas, laikymosi užtikrinimas. Komisija deda visas pastangas, kad skundas būtų išnagrinėtas per orientacinį dvylikos mėnesių nuo jo gavimo laikotarpį. Valstybės narės ir skundo teikėjai yra reguliariai informuojami apie skundo nagrinėjimo užbaigimą ar kitą procedūrą. KOMISIJAI TRUKDO PATIKIMOS VALDYMO INFORMACIJOS NEBUVIMAS IR ORGANIZACINIAI TRŪKUMAI KONKURENCIJOS GENERALINIO DIREKTORATO VALSTYBĖS PAGALBOS PROCEDŪROS PAPRASTAI YRA AIŠKIOS IR JŲ YRA TINKAMAI LAIKOMASI 35. Procedūrų vadovas yra pagrindinis atvejų nagrinėjimo procedūrų informacinis dokumentas, kuris yra pateiktas Konkurencijos generalinio direktorato intranete. Jis yra reguliariai atnaujinamas ir apie tai darbuotojams yra pranešama elektroniniu paštu. Jis apima daugelį pagrindinių veiklos sričių ir jame yra pateiktos aiškios gairės ir standartiniai šablonai. Atvejų nagrinėtojai vadovo paprastai laikosi tinkamai, išskyrus kelias išimtis, susijusias su procedūrų terminų laikymusi (žr. 48 dalį) ir dokumentų siuntimu į ISIS (žr. 41 dalį). SUNKUMŲ KYLA DĖL ATVEJŲ SKAIČIAUS, SUDĖTINGUMO IR PRIORITETŲ NUSTATYMO 36. Valstybės pagalbos atvejai reikalauja nuodugnios ir išsamios pagalbos pasiūlymų analizės, kuri gali būti sudėtinga ir turėti didelę ekonominę svarbą. Kai kuriais atvejais jie gali būti susiję su tokiomis sudėtingomis sritimis kaip stambūs oreivystės projektai arba bankų restruktūrizavimas. Kiekvienas pareigūnas yra vidutiniškai 7 atvejų nagrinėtojas ir kitų 7 atvejų padėjėjas. Todėl turimi ištekliai, kuriuos galima skirti kitoms veiklos sritims, kaip antai ex officio tyrimams, stebėjimo veiklai, iniciatyvoms pagerinti dalijimąsi geriausia praktika valstybėse narėse ir kt., yra riboti. 37. Vienas iš 2007 m. Konkurencijos generalinio direktorato reorganizacijos tikslų buvo padidinti generalinio direktorato galimybes geriau panaudoti jo išteklius lanksčiau paskirstant žmogiškuosius išteklius skyriuose ir direktoratuose ir tokiu būdu sudarant galimybę į atvejų nagrinėjimo grupę įtraukti atvejų nagrinėtoją arba padėjėją iš kito skyriaus. Tačiau, išskyrus finansinės krizės pradinius etapus, laikas, kurį atvejų nagrinėtojai skyrė kitų skyrių valdomiems atvejams, sudarė tik keletą procentų jų darbo laiko. 38. Nuo 2009 m. gruodžio mėn. nauji valstybės pagalbos atvejai yra skirstomi į dvi prioritetines kategorijas, remiantis dviem pagrindiniais kriterijais – precedento verte ir įgyvendinimo prioritetu: 1 prioriteto atvejai yra atvejai, kuriuos išnagrinėti yra būtina, kad būtų užtikrinta veiksminga valstybės pagalbos kontrolė; 2 prioriteto atvejai yra visi atvejai, kurie nėra 1 prioriteto atvejai. 39. Nors 1 prioriteto atvejams yra skiriama daugiau išteklių ir vadovybės dėmesio, tai nereiškia, kad jie yra išnagrinėjami greitai, kadangi tai dažniausiai yra sudėtingiausi atvejai. Kadangi atvejų nagrinėtojai dirba su keliais atvejais vienu metu ir dėl visų pranešimų turi laikytis teisinių terminų, kartais jie turi atidėti 1 prioriteto atvejį, kad vietoj jo galėtų išnagrinėti mažesnio prioriteto pranešimą. Atvejų nagrinėtojai mano, kad jiems yra būtinos papildomos gairės dėl jų darbo laiko paskirstymo nagrinėjant 2 prioriteto atvejus, kurie sudaro didžiausią darbo dalį [17]. 40. Siekiant užtikrinti optimalų išteklių paskirstymą, vadovybei yra būtina tiksli informacija apie turimus išteklius ir esamą darbo krūvį visoje organizacijoje. Dėl to 2009 m. Konkurencijos generalinis direktoratas pristatė bandomąjį ataskaitų apie skirtą laiką teikimo projektą, pavadintą PETRA. Ši priemonė atvejų nagrinėtojams leidžia savo darbo laiką rezervuoti skirtingiems atvejams, su kuriais jie dirba. Ji yra savanoriška ir apima tik dalį darbuotojų, todėl šiuo metu PETRA duomenimis pagrįstos ataskaitos yra tik orientacinės ir Konkurencijos generalinis direktoratas vis dar neturi priemonių, atspindinčių apibendrintą padėtį. IŠ ESMĖS ATVEJŲ NAGRINĖJIMO IT SISTEMOS ATITINKA VARTOTOJŲ POREIKIUS 41. ISIS yra naudojama valdyti ir stebėti visus valstybės pagalbos atvejus. Tai yra naudinga priemonė, skirta informacijos, kuri yra reikalinga priimant sprendimus, saugojimui bei terminų stebėjimui ir darbo planavimui. Pasitelkus sistemą galima gauti keletą ataskaitų, pavyzdžiui, laiku neišnagrinėtų atvejų sąrašą, trukmės statistiką ir kt. Tačiau yra kai kurių trūkumų: iki 2010 m. lapkričio mėn. vieno pranešimo arba skundo tyrimas dažnai būdavo išskaidomas į keletą procedūrų (žr. 2 ir 3 diagramas) kiekvienai jų priskiriant skirtingą atpažinties numerį, todėl nebūdavo įmanoma įvertinti visos pranešimo ar skundo nagrinėjimo trukmės. susijusios procedūros ne visada buvo aiškiai pažymėtos ISIS, todėl buvo sudėtinga gauti išsamią atvejo apžvalgą ir tai reikalavo daug laiko. be to, 30 % Audito Rūmų peržiūrėtų atvejų ISIS trūko kai kurių dokumentų, kaip antai posėdžių protokolų, e. laiškų, telefono skambučių ar konferencinių skambučių įrašų ir (arba) jie nebuvo laiku registruoti. NAUJOS PRANEŠIMŲ VALDYMO PROCEDŪROS NEIŠSPRENDĖ SAVALAIKIŠKUMO IR SUDĖTINGUMO PROBLEMOS 42. 2009 m. Komisija paskelbė "Supaprastintą paketą", kurį sudaro supaprastinta procedūra [18] (žr. 59–60 dalis) ir geriausios praktikos kodeksas (GPK) (žr. 34 dalį ir 1 langelį), skirtą valstybės pagalbos kontrolės procedūroms. GPK pagrindinis tikslas buvo "patarti dėl kasdien taikomų valstybės pagalbos procedūrų ir taip stiprinti Komisijos, valstybių narių valdžios institucijų ir teisės bei verslo bendruomenių geresnio bendradarbiavimo ir savitarpio supratimo dvasią." 43. Kaip nustatyta GPK, Komisija valstybes nares taip pat paragino kuo anksčiau, atskirai nuo supaprastintos procedūros, užmegzti ryšius iki pranešimo pateikimo. Ryšių iki pranešimo pateikimo tikslas – pagerinti pranešimų kokybę patikslinant likusius klausimus arba informaciją, kurios Komisijai reikia sprendimui priimti. Nors kai kurie pagalbos teikėjai jų naudingumu abejoja, 2009–2010 m. išankstinių pranešimų skaičius labai padidėjo (žr. 5 diagramą). DAUGELIO PRANEŠIMŲ PRELIMINARUS TYRIMAS UŽTRUNKA ILGAI 44. Valstybės narės pranešime pateikta informacija turėtų būti pakankamai išsami, kad Komisija galėtų priimti sprendimą nereikalaudama papildomos informacijos. Jei pranešimas yra neišsamus, Konkurencijos generalinis direktoratas siunčia prašymą pateikti papildomą informaciją, kuriame reikalauja, kad valstybė narė atsakytų per 20 darbo dienų. Valstybė narė turi teisę prašyti nukelti šį terminą. 5 DIAGRAMA IŠANKSTINIŲ PRANEŠIMŲ IR PRANEŠIMŲ POKYTIS +++++ TIFF +++++ Šaltinis: Europos Komisija. 45. Nuo 2005 iki 2008 m. vidutinis laikotarpis, per kurį yra priimamas sprendimas, pailgėjo [19]. 2007 ir 2008 m. per šešis ar daugiau mėnesių sprendimas buvo priimtas dėl 40 % pranešimų. Ši procentinė dalis reikšmingai sumažėjo 2009 m., tačiau tai galima iš dalies paaiškinti finansinės krizės atvejais, kurie turėjo būti nagrinėjami ypač greitai dėl jų neatidėliotino pobūdžio. 46. Preliminarus tyrimo trukmė iš esmės priklauso nuo trijų elementų: valstybei narei Komisijos atsiųstų prašymų pateikti informaciją (REQ) skaičiaus; laiko, per kurį valstybė narė atsako į REQ; laiko, per kurį Komisija priima sprendimą arba atsiunčia kitą REQ (ne daugiau kaip du mėnesiai). Dėl trečdalio imties pranešimų Komisija išsiunčia du ar daugiau prašymų pateikti informaciją 47. Kaip nustatyta procedūrų vadove, atvejų nagrinėjimo grupė preliminaraus tyrimo etape turėtų stengtis sugrupuoti prašymus pateikti informaciją. Iš esmės preliminaraus tyrimo etape turėtų būti parengiamas tik vienas išsamus prašymas pateikti informaciją, kuris paprastai turėtų būti išsiųstas per 4–6 savaites po pranešimo datos. Vienas papildomas prašymas gali būti pateiktas išimtiniais, tinkamai pagrįstais atvejais. Tačiau 28 % į imtį įtrauktų atvejų, kai Komisija oficialiai prašė pateikti informaciją, buvo nusiųsti trys ar daugiau REQ. Prašymai pateikti informaciją yra dažnai siunčiami prieš pat teisinį terminą 48. Komisija REQ siųsdavo vidutiniškai po 50 dienų nuo valstybės narės pranešimo arba paskutinio informacijos pateikimo. Kadangi REQ turi būti išversti, o atvejų nagrinėtojai vienu metu laikosi kelių atvejų terminų, kai kurie REQ yra išsiunčiami tik prieš pat 2 mėnesių terminą. 4 iš 43 peržiūrėtų pranešimų teisinis dviejų mėnesių terminas, per kurį Komisija turi nusiųsti prašymą pateikti informaciją arba priimti sprendimą (patvirtinti pagalbą arba pradėti oficialų tyrimą), buvo viršytas. Valstybės narės dažnai nepateikia atsakymų per Komisijos nustatytus terminus 49. Dėl didelio Komisijos siunčiamų klausimų skaičiaus bei jų sudėtingumo ir detalumo valstybėms narėms yra labai sudėtinga pateikti atsakymus per 20 darbo dienų. Tolesnius vėlavimus atsakant Komisijai taip pat gali sąlygoti administracinė valstybės narės struktūra. Pavyzdžiui, valstybės su decentralizuota administracija turi hierarchinę struktūrą, apimančią keletą valdžios lygių, per kuriuos turi pereiti atsakymai. 50. Remiantis Audito Rūmų peržiūrėta pranešimų imtimi, vidutinis laikas, per kurį valstybė narė pateikdavo informaciją, buvo 33 darbo dienos. Dėl 40 % pranešimų imtyje valstybės narės prašomos informacijos nepateikė laiku – nei per 20 darbo dienų, nei per iš naujo suderintą laikotarpį, kuriam pritarė Komisija. OFICIALI TYRIMO PROCEDŪRA TAIP PAT TRUNKA ILGAI 51. Komisija privalo pradėti oficialią tyrimo procedūrą, jei jai yra labai sudėtinga nustatyti pagalbos suderinamumą su vidaus rinka arba jei ji dėl to turi rimtų abejonių, ir (arba) jei ji susiduria su procedūrinio pobūdžio sunkumais gaunant reikalingą informaciją. Daugiau kaip pusei 2005–2008 m. pranešimų prireikė daugiau kaip šešių mėnesių, kad būtų pradėta oficiali procedūra [20]. 52. Komisija turėtų kaip įmanoma stengtis priimti sprendimą dėl pranešimų per 18 mėnesių nuo oficialios tyrimo procedūros pradžios [21]. Atvejų, viršijančių rekomenduojamą 18 mėnesių trukmę, dalis yra 38 % (9 iš 24) 2005 m. pradėtų oficialių tyrimų procedūrų, 13 % (4 iš 31) 2006 m., 33 % (9 iš 27) 2007 m. ir 18 % (3 iš 17) 2008 m. Bendra trukmė nuo pranešimo iki Komisijos sprendimo, įskaitant preliminarų tyrimą, šiais atvejais viršija 2 metus. 53. Suinteresuotosios šalys visose aplankytose valstybėse narėse manė, kad atvejų nagrinėjimo procedūros trunka pernelyg ilgai. Problematiškiausi yra atskiri pagalbos projektai, visų pirma projektai, dėl kurių Komisija pradeda išsamų ekonominį vertinimą (žr. 55ir 56 dalis). Tai gali turėti neigiamą poveikį valstybėms narėms, pavyzdžiui, gali būti atidėtas nacionalinis teisės aktas arba prarasti potencialūs investuotojai. Dažnai keičiasi Komisijos atvejų nagrinėjimo grupių sudėtis, todėl procedūros gali būti atidėtos dar ilgesniam laikui. ABIEM PUSĖMS PRIIMTINO PLANAVIMO TAIKYMAS IKI ŠIOL BUVO RIBOTAS 54. 2009 m. rugsėjo mėn. geriausios praktikos kodekse buvo nustatytas abiem pusėms priimtinas planavimas (MAP). Valstybė narė ir Komisija gali susitarti dėl prioritetinio atvejo nagrinėjimo, informacijos, kurią turi pateikti valstybė narė, numatomo Komisijos atliekamo vertinimo būdo ir trukmės. Atsilygindama už valstybės narės pastangas laiku pateikti visą būtiną informaciją, nagrinėdama atvejį Komisija stengiasi laikytis bendrai sutarto tvarkaraščio. Nė vienu audito metu peržiūrėtu atveju nebuvo nustatyta MAP taikymo požymių. NAUJAS PATOBULINTAS EKONOMINIS METODAS YRA NEPAKANKAMAI AIŠKUS SUINTERESUOTOSIOMS ŠALIMS 55. 2005 m. nustatyta nauja SAAP struktūra (žr. 6 dalį) yra pagrįsta "3 srautų sistema": bendrąja išimtimi, standartiniu vertinimu ir išsamiu vertinimu. Iš esmės Komisijai praneštos valstybės pagalbos priemonės turi būti analizuojamos taikant standartinį vertinimą. Išsamus vertinimas atliekamas nedideliam specialių atvejų skaičiui (pavyzdžiui, kai kuriems didelės apimties investiciniams projektams). 56. Šis vertinimas gali apimti patobulintą ekonominę analizę [22], kurios tikslas yra Komisijai pateikti patikimą potencialaus valstybės pagalbos ekonominio poveikio analizę. Ji yra pagrįsta "pusiausvyros testu". "Pagalbos suderinamumo vertinimas iš esmės yra pusiausvyros tarp neigiamo pagalbos poveikio prekybai bei konkurencijai bendrojoje rinkoje ir teigiamo jos poveikio – įnašo siekiant tiksliai apibrėžtų bendrojo intereso tikslų – nustatymas" [23]. 57. Tačiau šios naujos priemonės kelia susirūpinimą suinteresuotosioms šalims, kurios turi įvairių nuomonių apie Komisijos patobulinto ekonominio metodo veiksmingumą. Kai kurios jų manė, kad jis tik pailgina patvirtinimo procedūrą ir sąlygoja didesnį neapibrėžtumą, o kitos manė, kad tai yra geras būdas ištirti tikrąjį pasiūlytos priemonės poveikį, ir apgailestavo, kad Komisija jo nenaudoja dažniau. 58. 2009 m. Komisija šiuo klausimu surengė viešą apklausą ir 2011 m. pradžioje paskelbė jos rezultatus. Tačiau Komisija vis dar neatsižvelgė į išreikštą susirūpinimą dėl šioje apklausoje pateikto patobulinto ekonominio metodo. Sėkmingas valstybės pagalbos režimo veikimas reikalauja didelio Komisijos ir suinteresuotųjų šalių valstybėse narėse savitarpio supratimo. 2009 M. ĮVESTA SUPAPRASTINTA PROCEDŪRA IKI ŠIOL BUVO RETAI TAIKOMA 59. Supaprastinta procedūra (SP) buvo įvesta siekiant "per trumpesnį laikotarpį išnagrinėti kai kurias valstybės paramos priemones, kai Komisija turi tik patikrinti, ar priemonė atitinka galiojančias taisykles ir esamą praktiką, nepasinaudodama savo diskreciniais įgaliojimais". Tai gali būti naudinga iniciatyva, tačiau spręsti apie jos veiksmingumą yra sudėtinga, nes iki šiol ji buvo mažai taikoma. 60. 2010 m. SP buvo taikyta 21 atveju. Tai sudaro mažiau nei 4 % visų gautų pranešimų skaičiaus. Jos ribotą taikymą galėjo sąlygoti šie veiksniai: Komisija turi teisę pereiti prie įprastos procedūros, jei yra vykdoma viena iš apsaugos sąlygų (išimčių), nustatytų pranešime apie supaprastintą procedūrą; valstybės narės nėra linkusios taikyti SP, kadangi priešingai nei įprastų pranešimų atveju, Komisijos svetainėje yra skelbiama pranešimo santrauka, o tai suinteresuotosioms šalims suteikia galimybę teikti pastabas; griežtos SP taikymo sąlygos; SP yra taikoma tik tiesioginių pranešimų atveju, kurie paprastai yra vis tiek patvirtinami per šešis mėnesius vykdant įprastą procedūrą; SP atveju yra privaloma užmegzti ryšius iki pranešimo pateikimo. SKUNDŲ NAGRINĖJIMAS VIS DAR UŽTRUNKA, O PROCEDŪRA NĖRA SKAIDRI 61. Konkurentai arba kitos suinteresuotosios šalys, kurios mano, kad tam tikra priemonė yra valstybės pagalba, gali pateikti skundą Komisijai. Pateikti skundą yra gana lengva, kadangi jo forma yra skelbiama Europos Komisijos svetainėje ir ją galima užpildyti internete arba atsiųsti paštu. Kai kurie skundai nepriklauso Konkurencijos generalinio direktorato kompetencijos sričiai ir jų tyrimas yra užbaigiamas atlikus ribotos apimties skundo nagrinėjimą arba jie yra perduodami į kitą generalinį direktoratą, kaip antai Mokesčių ir muitų sąjungos GD. Kai kurie skundai, kuriuos gavo ir nagrinėja Konkurencijos generalinis direktoratas, yra pagrįsti ne galimu konkurencijos iškraipymu, o pavyzdžiui, aplinkosaugos problemomis. 62. 2006–2010 m. laikotarpiu nuolatos didėjo gautų ir neišnagrinėtų skundų skaičius (žr. 6 diagramą). Pusė jų jau buvo nagrinėjami ilgiau nei vienerius metus [24], beveik ketvirtadalis – ilgiau nei 2 metus ir keletas – net ilgiau nei penkerius metus. Vėlavimas yra ypač didelis transporto srityje. 2010 m. pradžioje po Komisijos narių portfelių reorganizacijos šiuos skundus iš Energetikos ir transporto generalinio direktorato perėmė Konkurencijos generalinis direktoratas. 63. Jei pranešimams yra taikomi griežti terminai, skundų nagrinėjimo terminai teisės aktuose nėra nustatyti. Vis dėlto pagal Procedūrinio reglamento 10 straipsnį Komisija privalo skundus išnagrinėti "iš karto". 64. Neprioritetiniai skundai dažnai yra nagrinėjami tuomet, kai atsakingas atvejų nagrinėtojas neturi skubesnio darbo. Todėl preliminarus ir oficialus tyrimas gali ilgai užtrukti. Dešimties [25] iš 30 Audito Rūmų peržiūrėtų skundų sprendimas nebuvo priimtas arba jų nagrinėjimas nebuvo užbaigtas per dvejus metus. Kai kuriais atvejais veiksmų nebuvo imtasi ilgiau nei metus. Pusės visų CP atvejų sprendimas nėra priimamas per vienerius metus [26], o dauguma oficialių tyrimų procedūrų taip pat trunka ilgiau nei metus. Skundo teikėjai turi galimybę šį atvejį perduoti svarstyti Europos Sąjungos Teisingumo Teismui dėl veiksmų nesiėmimo (SESV 265 straipsnis), bet tai padarė tik keletu atvejų. 6 DIAGRAMA DIDĖJANTIS SKUNDŲ SKAIČIUS +++++ TIFF +++++ Šaltinis: Europos Komisija. 65. Šešių iš 30 skundų Audito Rūmų imtyje atveju Komisija per 2 mėnesius valstybei narei neperdavė skundo su reikalavimu pateikti informaciją. Vienuolika atvejų valstybei narei ir (arba) skundo teikėjui daugiau nei vienerius metus nebuvo pranešta apie skundo nagrinėjimo pažangą. 6 atvejais valstybei narei ir (arba) skundo teikėjui nebuvo pranešta apie skundo nagrinėjimo užbaigimą, o tai sąlygojo teisinį neapibrėžtumą, nes valstybės narės nežino, ar joms yra leidžiama toliau teikti pagalbą. 66. Pavėluotai pradėjus oficialaus tyrimo procedūrą ar jos nepradėjus, taip pat mažėja procedūros skaidrumas, kadangi trečiosioms šalims apie atvejį yra pranešama ir suteikiama galimybė pateikti pastabas tik po to, kai Oficialiajame leidinyje yra paskelbiama apie sprendimą pradėti oficialaus tyrimo procedūrą (po 2–6 mėnesių nuo sprendimo priėmimo). Paskelbimas dažnai yra uždelsiamas dėl reikalavimo išversti sprendimą į visas oficialias ES kalbas ir dėl poreikio parengti nekonfidencialų sprendimo variantą. 67. Komisija nepagrįstų skundų nagrinėjimą bando užbaigti be oficialaus kolegijos patvirtinto Komisijos sprendimo. Jei Komisija mano, kad neteisėtos pagalbos suteikimo įrodymų nepakanka, skundo teikėjui yra išsiunčiamas raštas. Tuo remdamasis skundo teikėjas gali nuspręsti nebetęsti su skundu susijusių veiksmų. Tuomet laikoma, kad skundas atsiimtas. Tik nedaugelio skundų atveju šis raštas buvo išsiųstas per 12 mėnesių po skundo pateikimo. SUSIGRĄŽINIMO SPRENDIMŲ VYKDYMAS 68. "Neteisėtai suteiktos valstybės pagalbos susigrąžinimas laikomas ne sankcija, bet priemone atkurti prieš neteisėtos pagalbos suteikimą buvusią padėtį." [27] Šis tikslas yra pasiekiamas, kai gavėjas, kuris rinkoje turėjo pranašumą prieš savo konkurentus, sugrąžina pagalbą (su palūkanomis). Valstybė narė privalo imtis visų būtinų priemonių, kad vadovaudamasi savo nacionalinėmis procedūromis susigrąžintų suteiktą pagalbą iš naudos gavėjo. 69. Nuo veiksmingo valstybės pagalbos susigrąžinimo sprendimų vykdymo labai priklauso Komisijos valstybės pagalbos politikos patikimumas, o valstybės pagalbos veiksmų plane (SAAP) jam yra teikiamas prioritetas (žr. 6 dalį). NUO 2005 M. KOMISIJA PERPUS SUMAŽINO AKTYVIŲ NEIŠNAGRINĖTŲ SUSIGRĄŽINIMO ATVEJŲ SKAIČIŲ 70. Nuo 2003 m. susigrąžinimo sprendimų tolesnę priežiūrą vykdė specializuota grupė. Komisijai pavyko sumažinti aktyvių neišnagrinėtų susigrąžinimo atvejų skaičių nuo 94 2005 m. pabaigoje iki 41 2010 m. pabaigoje (žr. 7 diagramą). 71. 2008–2010 m. ir toliau vyravo neišnagrinėtų susigrąžinimo atvejų skaičiaus mažėjimo tendencija, tačiau mažėjimo tempas buvo lėtesnis. Šis pagerėjimas yra susijęs su trylikos susigrąžinimo atvejų "negalutiniu nagrinėjimo užbaigimu" [28]. 7 DIAGRAMA NEIŠNAGRINĖTŲ SUSIGRĄŽINIMO ATVEJŲ SKAIČIAUS POKYTIS +++++ TIFF +++++ Šaltinis: Europos Komisija. DAUGELIO SUSIGRĄŽINIMO SPRENDIMŲ VYKDYMAS UŽTRUNKA PERNELYG ILGAI 72. Tik maža dalis Komisijos susigrąžinimo sprendimų yra įvykdomi per Komisijos nustatytą keturių mėnesių terminą. Daugumą susigrąžinimo sprendimų valstybė narė ir (arba) naudos gavėjas (kaip ieškinį dėl panaikinimo) ir (arba) Komisija (kaip ieškinį dėl Komisijos sprendimo nesilaikymo) perduoda Teisingumo Teismui. Nuo 2005 m. Komisija pareiškė ieškinį keletui valstybių narių, kurios neįvykdė jos susigrąžinimo sprendimo. Nuo 2009 m. Komisija taip pat taikė šešias pažeidimų nagrinėjimo procedūras [29] valstybėms narėms, kurios nesiėmė būtinų priemonių, kad įvykdytų Teisingumo Teismo sprendimą, kuriuo buvo reikalaujama taikyti baudą arba kitą sankciją. 73. Kai kurie seni susigrąžinimo atvejai yra neišnagrinėti 10–20 metų dėl ilgai trunkančių procedūrų nacionaliniuose teismuose (valstybės narės prieš naudos gavėją) ir Europos Sąjungos Teisingumo Teisme (Komisija prieš valstybę narę). 2010 m. liepos mėn. vidutinė 41 neišnagrinėto susigrąžinimo atvejo nagrinėjimo trukmė buvo beveik penkeri metai. Keturiolika iš jų yra nagrinėjami dešimt arba daugiau metų. Kai kurie kiti negalutinai užbaigti atvejai taip pat yra daugiau nei dešimties metų senumo. 2008–2010 m. Komisijos įgyvendinimo tikslas susigrąžinimo atvejus užbaigti arba pareikšti ieškinį per dvejus metus buvo įvykdytas tik maždaug pusės susigrąžinimų atveju. Šiuo laikotarpiu buvo matoma gerėjimo tendencija (nuo 28 % 2008 m. pirmoje pusėje iki 57 % 2010 m. antroje pusėje). 74. Kita ilgai trunkančių susigrąžinimo procedūrų priežastis yra tai, kad yra sunku nustatyti visus pagalbos schemų naudos gavėjus ir tikslią pagalbos sumą, kuri turi būti susigrąžinta. Teisiškai nėra reikalaujama, kad Komisija nustatytų tikslią susigrąžintiną sumą, tačiau paprastai ji nustato metodą, kurį turi taikyti valstybės narės apskaičiuodamos susigrąžintinas sumas. Kai kurios valstybės narės pageidautų, kad Komisija labiau prisidėtų nustatant susigrąžintiną sumą. GREITA KOMISIJOS REAKCIJA Į FINANSINĘ KRIZĘ PATVIRTINIMO PROCEDŪRA BUVO GREITA 75. Skubūs, su krize susiję atvejai buvo nagrinėjami daug greičiau nei su ja nesusiję atvejai, remiantis mažiau formalia korespondencija su valstybėmis narėmis ir pasitelkiant labiau neformalius informacijos mainus telefonu ir e. paštu. Daugelis valstybių narių taip pat sutiko gauti korespondenciją ir sprendimus anglų kalba (atsisakydamos kalbos teisių), kad būtų galima pagreitinti procedūrą, o naudos gavėjai buvo labiau į ją įsitraukę. Keletas atvejų buvo išnagrinėti per kelias dienas. 76. Nepaisant to, kad iš pradžių su papildomu darbo krūviu buvo bandoma susidoroti didinant viršvalandžius, 2009 m. įsteigęs Finansinės krizės specialiosios paskirties grupę, Konkurencijos generalinis direktoratas sugebėjo daugiau kaip du kartus padidinti atvejų nagrinėtojų, dirbančių su finansiniam sektoriui skirta pagalba, skaičių. KOMISIJA PASKELBĖ SPECIALIAS GAIRES, SKIRTAS SU KRIZE SUSIJUSIOMS PAGALBOS PRIEMONĖMS 77. Atsižvelgdama į padėties rimtumą, Komisija greitai priėmė specialias gaires dėl valstybės pagalbos finansų sektoriui [30], kurios papildė esamas pagalbos ir restruktūrizavimo gaires [31]. Valstybės narės gaires įvertino palankiai, tačiau taip pat buvo reiškiama kritika dėl laisvo kai kurių sąlygų aiškinimo. 78. Greita Komisijos reakcija ir jos pragmatiškas požiūris padėjo išvengti didžiųjų finansinių institucijų, turinčių pagrindinę būstinę Europos Sąjungoje, bankrotų. Laikinojo pagalbos patvirtinimo šešiems mėnesiams sistema leido greitai ir teisėtai teikti pagalbą pasiliekant teisę vėliau atlikti išsamesnį atvejų nagrinėjimą. KOMISIJA SIEKĖ IŠSAUGOTI VIENODAS KONKURENCINES GALIMYBES 79. Kad finansinės institucijos nepasinaudotų pagalba stiprindamos savo padėtį rinkoje konkurentų atžvilgiu, Komisija turėjo atsižvelgti į sąlygas, pagal kurias pagalba buvo skiriama bankams. Kai kuriais atvejais buvo atsisakyta vykdyti tam tikrą veiklą ir (arba) taikyti tam tikrą praktiką (pavyzdžiui, uždraustas kainos lyderiavimas). Valstybės narės ir pagalbos gavėjai privalo teikti periodines (dažniausiai ketvirtines arba pusmetines) vykdymo ataskaitas. 80. Konkurencijos generalinio direktorato finansinės krizės specialiosios paskirties grupė vykdo sprendimų dėl pagrindinių finansinių institucijų sanavimo ir restruktūrizavimo atvejų tolesnę priežiūrą. Kai kuriais šių atvejų buvo nustatytas lėtas arba netinkamas sąlygų ar suteiktų įsipareigojimų vykdymas, tačiau į šias anomalijas buvo atkreiptas atitinkamų valstybių narių dėmesys ir Konkurencijos generalinio direktorato tarnybos vykdė tolesnę jų priežiūrą. LAIKINOSIOS SISTEMOS, KURIA SIEKIAMA SUDARYTI PALANKESNES SĄLYGAS REALIAJAI EKONOMIKAI SKIRTAI PAGALBAI, PANAUDOJIMAS BUVO RIBOTAS 81. Kaip Europos ekonomikos atkūrimo plano dalį 2009 m. sausio 19 d. Komisija patvirtino laikinąją sistemą [32] (žr. 2 langelį), kuria siekiama valstybėms narėms suteikti papildomų galimybių mažinant kreditavimo trūkumo poveikį realiajai ekonomikai ir išsaugant palankias įmonių finansavimo sąlygas. Išskyrus galimybę suteikti ribotas iki 500000 eurų sumas kaip teisėtą pagalbą [33], kurią palankiai įvertino dauguma valstybių narių, ir pagalbą garantijomis, laikinosios sistemos panaudojimas buvo ribotas. 82. Daugumą galimybių, kurias suteikė laikinoji sistema, panaudojo tik maža valstybių narių dalis, o valstybės narės 2009 m. suteikė tik 2,7 % patvirtintų laikinosios pagalbos schemų sumų. Viena iš priežasčių buvo tai, kad laikinosios sistemos trukmė buvo pernelyg maža (mažiau nei dveji metai, iki 2010 m. gruodžio mėn. pabaigos), kad valstybės narės suspėtų parengti, patvirtinti ir įgyvendinti laikinosios sistemos pagalbos priemones. 83. 2010 m. gruodžio 1 d. Komisija pratęsė laikinąją sistemą iki 2011 m. gruodžio 31 d., tačiau nustatė griežtesnes sąlygas ir laipsnišką jos nutraukimą. Nuo 2011 m. sausio 1 d. kiekvienas bankas, kuriam yra būtina valstybės parama (kapitalo arba sumažėjusios vertės turto priemonių forma), turi Komisijai pateikti restruktūrizavimo planą. 2 LANGELIS LAIKINOJI SISTEMA Kaip skelbiama Europos ekonomikos atkūrimo plane, Komisija nustatė keletą laikinųjų priemonių, kurios leidžia valstybėms narėms šalinti ypatingas kliūtis įmonėms gauti finansavimą. Esant tam tikroms sąlygoms laikinoji sistema valstybėms narėms leidžia iki 2010 m. pabaigos suteikti: a) riboto dydžio 500000 eurų vienai įmonei neviršijančias dotacijas per trejų metų laikotarpį; b) valstybės garantijas paskoloms taikant sumažintą įmoką; c) subsidijuojamas paskolas, visų pirma ekologiškų produktų gamybai; d) rizikos kapitalo pagalbą iki 2,5 milijono eurų vienai MVĮ per metus. KOMISIJOS VYKDOMAS STEBĖJIMAS 84. Komisija kasmet skelbia valstybės pagalbos rezultatų suvestinę, kurioje įvertinama padaryta pažanga siekiant Lisabonos tikslų, susijusių su mažesne ir tikslingesne valstybės pagalba, ir taip pat ad hoc pagrindu įvertinamas jos valstybės pagalbos kontrolės poveikis. 85–95 dalyse yra įvertinta, ar Komisijos surinkti duomenys yra patikimi ir išsamūs ir ar Komisijos atliktas poveikio vertinimas yra pakankamas. VALSTYBIŲ NARIŲ TEIKIAMI DUOMENYS APIE VALSTYBĖS PAGALBĄ YRA NEIŠSAMŪS IR NEPAKANKAMAI PATIKIMI YRA SUNKUMŲ GAUTI DUOMENIS APIE VALSTYBĖS PAGALBĄ IŠ VALSTYBIŲ NARIŲ 85. Pirmąjį metų ketvirtį Komisija valstybėms narėms siunčia lentelę, į kurią jos turi įvesti tikruosius duomenis apie valstybės pagalbos išlaidas kiekvienai išvardintai priemonei, patvirtintai ankstesniais metais. Iš valstybių narių gauti duomenys yra skirtingos kokybės, todėl rezultatų suvestinės grupė (žr. 90 dalį) daug laiko skiria tikrindama duomenis ir pridėdama trūkstamas sumas. Dauguma suinteresuotųjų šalių esamą rezultatų suvestinės procedūrą laiko imlia ištekliams. 86. Kelios suinteresuotosios šalys nurodė, kad joms iškilo sunkumų gaunant duomenis iš regioninių ir vietos valdžios institucijų, kadangi daugumoje valstybių narių valstybės pagalbos koordinavimo įstaiga nacionalinėje ar federalinėje ministerijoje neturi regioninių ar vietos institucijų kontrolės ar priežiūros kompetencijos. Todėl valstybių narių pateikti ir Komisijos naudojami valstybės pagalbos duomenys gali būti neišsamūs, tačiau Komisijos valstybės pagalbos rezultatų suvestinėje nėra pateikta jokių išlygų. 87. Daugelis valstybių narių vėluoja pateikti duomenis, tačiau iki šiol buvo pradėta taikyti tik viena pažeidimų procedūra dėl termino nesilaikymo [34]. Vienas iš pagrindinių trūkumų yra tai, kad centrinis valstybės pagalbos koordinavimo skyrius (jei jis yra) neturi efektyvios centralizuotos sistemos, leidžiančios tiesiogiai pateikti Komisijos reikalaujamus duomenis, ir juos turi surinkti iš daugelio pagalbą teikiančių institucijų. KELETAS PAGALBOS RŪŠIŲ YRA NEĮTRAUKTOS Į VALSTYBĖS PAGALBOS STATISTIKĄ 88. Suvestinėje pateikiama valstybių narių per metus suteikta valstybės pagalba, kaip ji yra apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje (žr. 3 ir 4 dalis). Ši apibrėžtis yra siauresnė nei valstybių narių nacionalinėse ataskaitose taikoma apibrėžtis. 89. Pagalba geležinkelių sektoriui yra neįtraukta, nors vis daugiau nacionalinių geležinkelių rinkų yra atveriamos konkurencijai. Kadangi vienas iš svarbiausių pagalbą gaunančių sektorių yra neįtrauktas, Komisijai teikiami ir jos skelbiami valstybės pagalbos duomenys negali būti laikomi išsamiais. 2010 m. rudens valstybės pagalbos rezultatų suvestinėje yra pirmą kartą paminėta, kad valstybių narių nurodyta pagalba geležinkeliams sudaro 33,1 milijardo eurų arba 0,3 % ES 27 BVP 2009 m., tačiau ji neapima pagalbos geležinkeliams, kadangi trūksta palyginamų duomenų [35]. KAI KURIŲ RŪŠIŲ PAGALBOS SKAIČIAVIMO METODAS YRA ABEJOTINAS 90. Gavusi valstybių narių užpildytas lenteles Konkurencijos generalinio direktorato rezultatų suvestinės grupė atlieka keletą patikrų, skirtų nustatyti galimas anomalijas, įskaitant valstybių narių duomenų palyginimą su patvirtintu biudžetu ir ankstesnių metų sumomis. 91. Tačiau valstybės narės susiduria su sunkumais SANI pranešime Komisijai pateikti patikimas biudžeto sąmatas. Daugeliu atvejų nėra žinoma, ar priemonė bus sėkminga. Kai kurie pagalbos teikėjai sistemingai įveda tik numatomas pirmųjų metų išlaidas užuot pateikę viso laikotarpio biudžetą, kaip reikalauja Komisija. 92. Komisijos taikomas metodas, skirtas apskaičiuoti kai kurių rūšių pagalbos, visų pirma pagalbos finansiniam sektoriui, vertę yra gana subjektyvus. Mokestinių priemonių atveju valstybės narės dažnai pateikia biudžeto sąmatas, kadangi tikrųjų sumų nėra įmanoma apskaičiuoti dėl sudėtingos teisinės sistemos ir didelio naudos gavėjų skaičiaus. KAI KURIE VALSTYBĖS PAGALBOS APIBRĖŽTIES PAKEITIMAI NELEIDŽIA PALYGINTI SKIRTINGŲ LAIKOTARPIŲ STATISTIKOS 93. Skirtingų metų duomenų palyginamumą apsunkina teisės aktų ir duomenų pateikimo pakeitimai. Pavyzdžiui, didėjanti de minimis pagalbos svarba ir jos viršutinės ribos padidinimas [36] sąlygojo valstybių narių pateiktų valstybės pagalbos duomenų neigiamą poslinkį, dėl kurio pasidarė sudėtingiau palyginti skirtingų metų duomenis. EX ANTE VERTINIMŲ SKAIČIUS BUVO RIBOTAS IR KOMISIJOJE NĖRA EX POST VERTINIMO FUNKCIJOS 94. Komisijos gairėse reikalaujama, kad "svarbiausioms Komisijos iniciatyvoms ir plačiausio masto poveikį turinčioms iniciatyvoms" turi būti atliekamas ex ante poveikio vertinimas. 2010 m. pabaigoje daugelis jų buvo rengiami ir du buvo užbaigti [37]. 95. Vertinimo skyrius buvo įsteigtas 2007 m. pertvarkius Konkurencijos generalinį direktoratą, tačiau po metų jis buvo panaikintas, neatlikęs nieko svarbaus valstybės pagalbos srityje. 2010 m. Konkurencijos generalinis direktoratas pradėjo vykdyti projektą, skirtą parengti "ex post vertinimo" funkciją, kuri leistų įvertinti tikrąjį Konkurencijos generalinio direktorato esamų politikos sričių poveikį atitinkamose rinkose ir mokytis iš ankstesnės patirties. Iki 2010 m. pabaigos ex post vertinimo funkcija dar nebuvo taikoma. IŠVADOS IR REKOMENDACIJOS KOMISIJA NETURI PAKANKAMO PATIKINIMO, KAD JI IŠNAGRINĖJA VISUS SVARBIUS VALSTYBĖS PAGALBOS ATVEJUS 96. Dauguma valstybių narių sistemų nesuteikia pakankamo patikinimo, kad yra vykdomas įsipareigojimas pranešti apie valstybės pagalbą. Nors Komisija ėmėsi veiksmų pagerinti bendradarbiavimą su valstybėmis narėmis jų įsipareigojimo siųsti pranešimus srityje, jie nebuvo pakankami. Kartais yra atliekami ex officio tyrimai, bet Komisijos pastangos aptikti pagalbos atvejus, apie kuriuos turėjo būti pranešta, nėra pakankamos ir iš esmės yra remiamasi trečiųjų šalių skundais. Teisiškai ji negali sistemingai peržiūrėti valstybių narių procedūrų, kad būtų užtikrintas jų patikimumas, ir jos stebėjimo veikla yra ribota. Todėl yra rizika, kad valstybės pagalba nebus aptikta. 1 REKOMENDACIJA Komisija turėtų peržiūrėti išteklių, skirtų jos vykdomam valstybės pagalbos valdymui, paskirstymą ir panaudojimą, siekiant: a) imtis aktyvesnio vaidmens palaikant ryšius su valstybėmis narėmis ir dėti daugiau pastangų, kad būtų padidintas informuotumas apie valstybės pagalbos taisykles platinant geriausią praktiką ir teikiant praktiškesnes gaires; b) išplėsti stebėjimo veiklą tiek imties dydžio, tie apimties atžvilgiu; c) sistemingiau ir kryptingiau organizuoti jos ex officio tyrimus, skirtus nustatyti neteisėtą pagalbą. VALSTYBĖS PAGALBOS PROCEDŪROS, VISŲ PIRMA SUSIJUSIOS SU SKUNDAIS, VIS DAR TRUNKA ILGAI IR JOMS TRŪKSTA SKAIDRUMO 97. Nors daugelis atvejų nagrinėjimo veiklos elementų yra tinkamai valdomi ir finansinės krizės atvejai buvo išnagrinėti greitai, daugelio valstybės pagalbos priemonių, apie kurias buvo pranešta, patvirtinimo procedūra vis dar trunka ilgai. Ypač problematiškas yra skundų nagrinėjimas. Dėl didėjančio skundų skaičiaus, ilgai trunkančių procedūrų ir daugeliui skundų nustatyto mažo prioriteto bendro poveikio padaugėjo laiku neišnagrinėtų skundų. 98. Ilga Komisijos tyrimo procedūrų trukmė ir informacijos, kuri yra teikiama suinteresuotosioms šalims apie pažangą šios procedūros vykdymo metu, trūkumas sąlygojo teisinį neapibrėžtumą. 2 REKOMENDACIJA a) Siekiant padidinti skaidrumą ir pagreitinti sprendimų procedūrą, Komisija turėtų prisiimti privalomą įsipareigojimą per vienerius metus nuo pirminio pranešimo gavimo užbaigti preliminarų tyrimą priimdama sprendimą arba pradėdama oficialų tyrimą; b) Komisija turėtų kiek įmanoma sumažinti valstybėms narėms siunčiamų prašymų pateikti informaciją skaičių ir apsiriboti informacija, kuri yra būtina priimant sprendimus; c) siekiant visoms suinteresuotosioms šalims suteikti daugiau teisinio apibrėžtumo, Komisija turėtų greitai nagrinėti nepagrįstus skundus; d) Komisija turėtų periodiškai informuoti skundo teikėją, valstybę narę ir naudos gavėją apie kiekvieno nagrinėjamo atvejo pažangą (arba apie tai, kad pažangos nėra) ir apie tyrimo rezultatus; e) Komisija turėtų apsvarstyti, ar reaguodama į finansinę krizę ji galėjo pasimokyti, kaip pagerinti savo įprastus darbo metodus; f) Komisija turėtų įgyvendinti pagerintą laiko registravimo ir valdymo ataskaitų teikimo sistemą, kad būtų optimizuotas išteklių panaudojimas veiksmingai stebint kiekvienam atvejui skiriamą laiką ir kiekvieno pranešimų nagrinėtojo darbo krūvį. KOMISIJA VISAPUSIŠKAI NEĮVERTINA SAVO VALSTYBĖS PAGALBOS KONTROLĖS EX POST POVEIKIO 99. Komisijos pastangas stebėti valstybės pagalbos kontrolę apsunkina nepatikimi duomenys. Jos pagrindinė ataskaitų teikimo priemonė – pusmetinė valstybės pagalbos rezultatų suvestinė turi keletą trūkumų. Tai – neužbaigtumas, nepakankamas patikimumas ir palyginamumas bei per vėlai gaunami duomenys. 100 . Be to, išskyrus kelis ad hoc tyrimus, Komisija dar neįvertino, kokį ex post poveikį jos valstybės pagalbos kontrolės veikla daro Europos ekonomikai. 3 REKOMENDACIJA a) Komisija turėtų pagerinti savo duomenų rinkimo procedūros efektyvumą ir patikimumą. b) Komisija turėtų reguliariai įvertinti valstybės pagalbos ir valstybės pagalbos kontrolės ex post poveikį įmonėms, rinkoms ir visai ekonomikai. Šią ataskaitą priėmė IV kolegija, vadovaujama Audito Rūmų nario Igors LUDBORŽS, 2011 m. spalio 25 d. Liuksemburge įvykusiame posėdyje. Audito Rūmų vardu +++++ TIFF +++++ Pirmininkas Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (dabar SESV 108 straipsnis) (OL L 83, 1999 3 27, p. 1). [2] 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999 (OL L 140, 2004 4 30, p. 1). [3] Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatytą apibrėžtį; taip pat žr. 88 ir 89 dalis, kuriose yra nurodytos pagalbos rūšys, kurios nėra įtrauktos į Komisijos statistiką. [4] Šaltinis: COM(2010) 701 galutinis, 2010 m. gruodžio 1 d., Valstybės pagalbos rezultatų suvestinė, ES valstybių narių skirtos valstybės pagalbos ataskaita, atnaujinta 2010 m. rudenį. [5] COM(2005) 107 galutinis, 2005 m. birželio 7 d., Valstybės pagalbos veiksmų planas, mažesnė ir tikslingesnė valstybės pagalba: 2005–2009 m. valstybės pagalbos reformos programa (konsultacinis dokumentas). [6] Keletas suinteresuotųjų šalių nurodė, kad pasitelkti privatų valstybės pagalbos taisyklių įgyvendinimą yra sudėtinga, kadangi konkurentams sunku surinkti informaciją apie įtariamą neteisėtą pagalbą ir tai reikalauja daugiau sąnaudų nei skundas Komisijai. [7] Žr. Procedūrinio reglamento 4 straipsnio 5 dalį. Pranešimas laikomas išsamiu, jeigu per du mėnesius po jo arba papildomos informacijos pateikimo Komisija neprašo pateikti daugiau informacijos. Jei Komisija reikalauja pateikti papildomą informaciją (išsiųsdama prašymą pateikti informaciją (REQ), naujas dviejų mėnesių laikotarpis prasideda valstybei narei pateikus prašomą informaciją. [8] Procedūrinio reglamento 4 straipsnio 2–4 dalys. [9] COM(2010) 701 galutinis. [10] Danijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje, Italijoje, Kipre, Vengrijoje, Slovėnijoje ir Jungtinėje Karalystėje. [11] 1998 m. gegužės 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 994/98 dėl Europos bendrijos steigimo sutarties 92 ir 93 straipsnių taikymo kai kurioms horizontalios valstybės pagalbos rūšims (OL L 142, 1998 5 14, p. 1). [12] 2008 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 800/2008, skelbiantis tam tikrų rūšių pagalbą suderinama su bendrąja rinka taikant Sutarties 87 ir 88 straipsnius (Bendras bendrosios išimties reglamentas) (OL L 214, 2008 8 9, p. 3). [13] Žr. Europos Komisija, 2009 m. konkurencijos politikos ataskaita (http://ec.europa.eu/competition/publications/annual_report/2009/en.pdf). [14] Palyginti, 2009 m. apie beveik 1000 bendrosios išimties priemonių Komisijai buvo pranešta ex post ir apie daugiau kaip 200 schemų buvo pranešta ex ante. [15] 2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1998/2006, dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (OL L 379, 2006 12 28, p. 5). [16] Kai valstybė narė mano, kad planuojama priemonė nėra valstybės pagalba, bet tuo nėra įsitikinusi, ir norėtų, kad Komisija priimtų sprendimą. [17] Remiantis Konkurencijos GD valstybės pagalbos rodikliais, 2010 m. antrajame ketvirtyje mažiau kaip 6 % naujų valstybės pagalbos atvejų buvo 1 prioriteto, o 82 % – 2 prioriteto. [18] Komisijos pranešimas apie supaprastintą procedūrą, taikomą tam tikrų rūšių valstybės pagalbai (OL C 136, 2009 6 16, p. 3). [19] Šaltinis: Konkurencijos GD, valstybės pagalbos rodikliai, IV.10.b skirsnis. Konkurencijos GD savalaikiškumo rodikliai parodo laikotarpį nuo išnagrinėtų atvejų pradėjimo iki jų užbaigimo pagal pradėjimo metus ir dėl to yra pernelyg geri paskutiniaisiais metais, kadangi nėra įtraukti vis dar neišnagrinėti atvejai, kurie pagal savo pobūdį yra nagrinėjami ilgai. [20] 2008 ir 2009 m. duomenys yra negalutiniai, kadangi dar yra keletas neišnagrinėtų atvejų. [21] Procedūrinio reglamento 7 straipsnio 6 dalis. [22] 2009 m. gegužės 6 d. tarnybų darbiniame dokumente "Valstybės pagalbos pagal EB sutarties 87 straipsnio 3 dalį suderinamumo ekonominio vertinimo bendrieji principai" yra paaiškinta Komisijos metodika, nagrinėjant atvejus, kuriems yra taikoma patobulinta ekonominė analizė (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/reform/reform.html). [23] Valstybės pagalbos pagal EB sutarties 87 straipsnio 3 dalį suderinamumo ekonominio vertinimo bendrųjų principų 9 dalis. [24] Palyginti su 192 ( 2008 1 1), 233 ( 2009 1 1) ir 270 ( 2010 10 30) – nuolatinio didėjimo tendencija. [25] Šis skaičius dar gali padidėti, nes kai kurie atvejai vis dar yra nagrinėjami. [26] Šaltinis: Komisijos rodikliai valstybės pagalbos srityje. Remiantis šia statistika iš tikrųjų sumažinamas laikas, reikalingas išnagrinėti skundą, kadangi kai kurių CP atvejų nagrinėjimas yra užbaigiamas juos perduodant kitam generaliniam direktoratui arba pradedant oficialaus tyrimo procedūrą. Abiem atvejais CP atvejo nagrinėjimo užbaigimas nėra procedūros pabaiga skundo teikėjo atžvilgiu. [27] COM(2010) 282 galutinis, 2010 m. birželio 3 d., Komisijos ataskaita, 2009 m. konkurencijos politikos ataskaita, SEC(2010) 666. [28] Nuo 2008 m. liepos mėn. Komisija negalutinai užbaigia nagrinėti susigrąžinimo atvejus, kuriems valstybė narė patvirtino visas būtinas savo nacionalinės sistemos priemones, tačiau susigrąžinimas negali būti laikomas iki galo baigtu. Negalutinai užbaigti nagrinėti susigrąžinimo atvejai gali būti nagrinėjami iš naujo, visų pirma tuomet, kai sprendimas, kuriuo buvo pagrįstas negalutinis užbaigimas, buvo panaikintas. [29] Kai kurios šių procedūrų apima daugiau nei vieną Teismo bylą. [30] Komisijos komunikatai: Valstybės pagalbos taisyklių taikymas finansų įstaigoms skirtoms priemonėms dėl dabartinės pasaulinės finansų krizės (OL C 270, 2008 10 25, p. 8); Finansų įstaigų kapitalo atkūrimas esant dabartinei finansų krizei: pagalbos apribojimas iki mažiausios būtinos sumos ir apsaugos priemonės nuo netinkamo konkurencijos iškraipymo (OL C 10, 2009 1 15, p. 2); Sumažėjusios vertės turto tvarkymas Bendrijos bankų sektoriuje (OL C 72, 2009 3 26, p. 1); Finansų sektoriaus gyvybingumo atkūrimas ir restruktūrizavimo priemonių vertinimas pagal valstybės pagalbos taisykles dabartinės krizės sąlygomis (OL C 195, 2009 8 19, p. 9). [31] Komisijos komunikatas, Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (OL C 244, 2004 10 1, p. 2). [32] Bendrijos laikinoji valstybės pagalbos priemonių sistema siekiant padidinti galimybes gauti finansavimą dabartinės finansų ir ekonomikos krizės sąlygomis (OL C 83, 2009 4 7, p. 1); su vėlesniais pakeitimais OL C 261, 2009 10 31, p. 2 ir OL C 303, 2009 12 15, p. 6. [33] Ji nėra įtraukta į statistiką, kadangi pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį de minimis pagalba nėra laikoma pagalba. [34] Nustatytos Įgyvendinimo reglamente Nr. 794/2004. [35] COM(2010) 701 galutinis. [36] Iš pradžių buvo nustatyta 100000 eurų riba 2001 m. sausio 12 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 69/2001 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis valstybės pagalbai (OL L 10, 2001 1 13, p. 30), kuri nuo 2007 m. buvo padidinta iki 200000 eurų (Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1998/2006, žr. pirmiau). Yra laikoma, kad de minimis pagalba nėra valstybės pagalba ir dauguma valstybių narių apie ją nerenka duomenų. [37] Komisijos tarnybų darbinis dokumentas – Poveikio įvertinimas, pridėtas prie Komisijos Komunikato dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo visuomeninio transliavimo paslaugoms, SEC(2009) 893 ir santrauka SEC(2009) 892. -------------------------------------------------- PRIEDAS PAGRINDINĖS TAISYKLĖS, KURIOMIS YRA REGLAMENTUOJAMA KOMISIJOS VALSTYBĖS PAGALBOS KONTROLĖ SESV 107 STRAIPSNIS (EB SUTARTIES EX 87 STRAIPSNIS) 1. Išskyrus tuos atvejus, kai Sutartys nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai. 2. Vidaus rinkai neprieštarauja: a) socialinio pobūdžio pagalba individualiems vartotojams, jei ji yra teikiama nediskriminuojant atitinkamų gaminių dėl jų kilmės; b) pagalba gaivalinių nelaimių ar kitų ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti; c) pagalba, teikiama tam tikrų Vokietijos Federacinės Respublikos regionų, patyrusių žalą dėl Vokietijos padalijimo, ūkiui, jei tokia pagalba reikalinga dėl padalijimo atsiradusiam ekonominiam atsilikimui kompensuoti. Po penkerių metų nuo Lisabonos sutarties įsigaliojimo Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, gali priimti šį punktą panaikinantį sprendimą. 3. Vidaus rinkai neprieštaraujančia gali būti laikoma: a) pagalba, skirta regionų, kuriuose yra neįprastai žemas gyvenimo lygis arba didelis nedarbas, taip pat ir 349 straipsnyje nurodytų regionų, atsižvelgiant į jų struktūrinę, ekonominę ir socialinę padėtį, ekonominei plėtrai skatinti; b) pagalba, skirta bendriems Europos interesams svarbių projektų vykdymui skatinti arba kurios nors valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti; c) pagalba, skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui; d) pagalba, skirta kultūrai remti ir paveldui išsaugoti, jei tokia pagalba prekybos sąlygų ir konkurencijos Sąjungoje nepaveikia taip, kad prieštarautų bendram interesui; e) kitos pagalbos rūšys, kurios gali būti nurodytos Tarybos sprendimuose, priimtuose remiantis Komisijos pasiūlymu. SESV 108 STRAIPSNIS (EB SUTARTIES EX 88 STRAIPSNIS) 1. Komisija kartu su valstybėmis narėmis nuolat kontroliuoja visas tose valstybėse esamas pagalbos sistemas. Valstybėms narėms ji siūlo atitinkamas priemones, reikalingas vidaus rinkai palaipsniui plėtoti arba jai veikti. 2. Jei, paprašiusi suinteresuotas šalis pateikti savo pastabas, Komisija nustato, jog tam tikra valstybės ar iš jos išteklių teikiama pagalba yra pagal 107 straipsnį nesuderinama su vidaus rinka arba kad tokia pagalba netinkamai naudojama, ji priima sprendimą, reikalaujantį, kad atitinkama valstybė narė per Komisijos nustatytą laiką tokią pagalbą panaikintų ar pakeistų. Jei atitinkama valstybė narė per nustatytą laiką neįvykdo tokio sprendimo, Komisija ar kita suinteresuota valstybė, nukrypdama nuo 258 ir 259 straipsnių nuostatų, gali šį klausimą perduoti tiesiogiai Europos Sąjungos Teisingumo Teismui. Kurios nors valstybės narės prašymu Taryba, nukrypdama nuo 107 straipsnio nuostatų arba 109 straipsnyje numatytų reglamentų, gali vieningai nuspręsti, kad tam tikra tos valstybės teikiama ar teiktina pagalba neprieštarauja vidaus rinkai, jei toks sprendimas pateisinamas išimtinėmis aplinkybėmis. Jei dėl paminėtos pagalbos Komisija jau yra pradėjusi šios dalies pirmojoje pastraipoje nurodytą procedūrą, atitinkamai valstybei pateikus Tarybai prašymą toji procedūra sustabdoma, kol Taryba pareiškia savo požiūrį. Tačiau jei Taryba per tris mėnesius po minėto prašymo pateikimo savo požiūrio nepareiškia, sprendimą priima Komisija. 3. Apie visus ketinimus suteikti ar pakeisti pagalbą Komisija turi būti laiku informuojama, kad ji galėtų pateikti savo pastabas. Jei Komisija mano, kad tokie ketinimai pagal 107 straipsnį yra nesuderinami su vidaus rinka, ji nedelsdama pradeda šio straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą. Atitinkama valstybė narė savo pasiūlytų priemonių neįgyvendina tol, kol nepriimamas galutinis sprendimas. 4. Komisija gali priimti reglamentus, susijusius su valstybės pagalbos rūšimis, dėl kurių Taryba pagal 109 straipsnį nustatė, kad šio straipsnio 3 dalyje nustatyta procedūra gali būti netaikoma. --------------------------------------------------