Komisijos ataskaita Tarybai ir Europos Parlamentui dėl Reglamento (EB) Nr. 304/2003 dėl pavojingų cheminių medžiagų eksporto ir importo veikimo /* KOM/2006/0747 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 30.11.2006 KOM(2006) 747 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI dėl Reglamento (EB) Nr. 304/2003 dėl pavojingų cheminių medžiagų eksporto ir importo veikimo KOMISIJOS ATASKAITA TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI dėl Reglamento (EB) Nr. 304/2003 dėl pavojingų cheminių medžiagų eksporto ir importo veikimo ĮVADAS Ši ataskaita buvo parengta pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 304/2003 dėl pavojingų cheminių medžiagų eksporto ir importo[1] (toliau – reglamentas) 21 straipsnį ir apima 2003–2005 m. laikotarpį. Joje išdėstomos pagrindinės reglamento nuostatos ir svarbiausios valstybių narių, Komisijos bei pramonės sektoriaus vykdomos užduotys; taip pat joje apžvelgiamas procedūrų, įskaitant veiksmus, kuriais siekiama padidinti reglamento efektyvumą, ligšiolinis įgyvendinimas. Taip pat ataskaitoje apsvarstomos įgyvendinimo problemos, su kuriomis buvo susidurta iki šiol, ir galimi reglamento pakeitimai, kurie galėtų dar labiau pagerinti jo veikimą. Ši ataskaita yra iki rugsėjo 8 d. valstybių narių pateiktos ir Komisijos turimos informacijos santrauka. Išsami ataskaita yra paskelbta internete[2]. PAGRINDINIAI FAKTAI EB REGLAMENTAS NR. 304/2003 Šis reglamentas įsigaliojo 2003 m. kovo 7 d. Jo pagrindinis tikslas yra įgyvendinti Roterdamo konvenciją dėl sutikimo, apie kurį pranešama iš anksto, procedūros, taikomos tam tikroms pavojingoms cheminėms medžiagoms ir pesticidams tarptautinėje prekyboje. Tačiau šiame reglamente taip pat yra nuostatų, gerokai viršijančių konvencijos reikalavimus. Be to, šio reglamento taisyklės taikomos eksportui į visas valstybes, ne tik į konvencijos šalis. Paskirtosios nacionalinės institucijos ir bendr a administracinė bei teisinė sistema Kiekviena valstybė narė turi savo paskirtąją nacionalinę instituciją arba institucijas (PNI), tačiau Komisija veikia kaip bendroji visos Bendrijos PNI, vykdanti įvairias administravimo funkcijas, išvardytas 2.3 skirsnyje. Komisija taip pat koordinuoja Bendrijos pastangas sprendžiant visus su konvencija susijusius techninius klausimus konvencijos šalių konferencijose ir Cheminių medžiagų kontrolės komiteto susitikimuose. Apskritai Komisija atsako už veiksmingą reglamento įgyvendinimą. Tai apima pranešimų apie eksportą bei importą tvarkymą ir laiku atliekamą keitimąsi informacija su PNI, taip pat Europos eksporto ir importo duomenų bazės (EDEXIM), tvarkomos Isproje įsikūrusio Europos cheminių medžiagų biuro, priežiūrą bei pildymą. Šiam darbui skiriami 3,5–4 žmogaus darbo metai per kalendorinius metus. Rengiami reguliarūs susitikimai su ES PNI, kuriuose diskutuojama apie reglamento įgyvendinimą, taip pat specialūs ad hoc ekspertų susitikimai ir kiti neoficialūs susitikimai, skirti konkretiems klausimams spręsti. Atrodo, kad visos valstybės narės turi įstatymines ir administracines sistemas, reikalingas šiam reglamentui įgyvendinti ir taikyti. Valstybės narės paskyrė PNI, atsakingas už reikiamų administracinių funkcijų vykdymą, ir ėmėsi priemonių reglamento nuostatų vykdymui užtikrinti, įskaitant daugeliu atvejų skiriamas sankcijas dėl taisyklių pažeidimo. Kai kurios valstybės narės pramoninėms cheminėms medžiagoms ir pesticidams turi atskiras PNI. Kiekvienoje PNI reglamento įgyvendinimui skiriama ne vienodas darbuotojų skaičius – nuo 0,15 iki 1,25 metinio etato. Daugumos darbuotojų veiklos sritis yra pranešimų apie eksportą, po kurių pateikiami prašymai duoti aiškų sutikimą, tvarkymas. Be to, reglamentą padeda įgyvendinti papildomi darbuotojų ištekliai iš kitų institucijų, pvz., muitinės. Pagrindinės Reglamento Nr. 304/2003 veiklos nuostatos ir tvarka Pranešimas apie eksportą (7 straipsnis) ES pranešimo apie eksportą tvarka šiuo metu taikoma apie 130 cheminių medžiagų ir cheminių medžiagų grupių, išvardytų reglamento (su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu Nr. 777/2006 ) I priedo 1 dalyje. Į šį sąrašą įeina: - cheminės medžiagos, kurias naudoti yra uždrausta arba griežtai ribojama Bendrijos teisės aktais; - cheminės medžiagos, kurioms taikoma IPS tvarka (toliau – IPS cheminės medžiagos), išskyrus tas medžiagas, kurias draudžiama eksportuoti. Kiekvienas eksportuotojas privalo pateikti pranešimą apie eksportą likus ne mažiau kaip 30 dienų iki pirmojo minėtame sąraše esančios medžiagos eksportavimo, o kiekvienais vėlesniais kalendoriniais metais – likus ne mažiau kaip 15 dienų iki pirmojo eksportavimo tais metais. Pranešimą apie eksportą pateikti privaloma nepriklausomai nuo numatomos cheminės medžiagos naudojimo paskirties ir to, ar ją naudoti ES draudžiama ar griežtai ribojama. Pranešimas pateikiamas eksportuotojo valstybės PNI, kuri patikrina, ar jis išsamus, ir nusiunčia jį Komisijai. Kiekvienais metais pirmąjį pranešimą apie cheminės medžiagos eksportą Komisija išsiunčia atitinkamai importuojančiai valstybei kaip Bendrijos pranešimą apie eksportą. Visus pranešimus apie eksportą Komisija užregistruoja EDEXIM duomenų bazėje. Tais atvejais, kai Komisija negauna importuojančios valstybės patvirtinimo apie pranešimo gavimą, ji siunčia tolesnius pranešimus. Jei reikia, nusiunčiama antra to paties pranešimo kopija. Apie preparatą, kurio sudėtyje yra I priede minimos cheminės medžiagos, taip pat privaloma pranešti, jeigu tos medžiagos kiekis yra toks, kad gali būti pradėti taikyti privalomo ženklinimo įpareigojimai pagal Bendrijos teisės aktus. Ši tvarka taip pat taikoma gaminiams arba pagamintiems produktams, kuriuose yra nesureagavusių cheminių medžiagų, kurioms taikoma IPS tvarka arba kurias naudoti Bendrijoje draudžiama ar griežtai ribojama taip, kaip numatyta konvencijoje. Iš trečiųjų valstybių gau nami pranešimai apie eksportą (8 straipsnis) Kai Komisija gauna trečiosios valstybės pranešimą apie cheminės medžiagos eksportą, ji užregistruoja jį EDEXIM duomenų bazėje ir patvirtina jo gavimą. Tuomet Komisija nusiunčia šio pranešimo kopiją ir visą turimą informaciją atitinkamos valstybės narės PNI, o paprašyta pateikia kopijas kitoms valstybėms narėms. Tais atvejais, kai valstybės narės PNI gauna pranešimą tiesiogiai, ji turi nusiųsti jį Komisijai; po to taikoma pirmiau aprašyta tvarka. Ataskaitų apie parduotas chemines medžiagas teikimas (9 straipsnis) I priedo sąraše minimos medžiagos eksportuotojas turi teikti savo PNI metines ataskaitas apie tai, kokį tos cheminės medžiagos kiekį jis eksportavo į kiekvieną importuojančią valstybę. Importuotojai turi pateikti tokią pačią informaciją apie chemines medžiagas, pateiktas į Bendrijos rinką. Remdamosi šia informacija, PNI parengia suvestines ataskaitas ir nusiunčia jas Komisijai, kuri paskelbia bendrą sutrumpintą ataskaitą. IPS apie reguliavimo priemones teikimas konvencijos sekretoriatui (10 straipsnis) Komisija praneša apie Bendrijos reguliavimo priemones, atitinkančias pranešimo teikimo kriterijus. Valstybės narės taip pat gali teikti pranešimus apie nacionalines reguliavimo priemones per Komisiją, prieš tai pasikonsultavusios su kitomis valstybėmis narėmis. Tais atvejais, kai reguliavimo priemonės neatitinka pranešimo kriterijų, su jomis susijusi informacija siunčiama konvencijos sekretoriatui pagal konvencijos nuostatas dėl keitimosi informacija. Bendrijos sprendimų dėl cheminių medžiagų, kurioms taikoma IPS tvarka, importo priėmimas (12 straipsnis) Komisija priima Bendrijos sprendimus dėl IPS cheminių medžiagų importo, prireikus įtraukdama į tuos sprendimus informaciją apie susijusias nacionalines priemones, taikomas valstybių narių lygmeniu. IPS tvarka ir aiškus sutikimas (13 straipsnis) IPS tvarka šiuo metu yra taikoma 41 cheminei medžiagai arba cheminių medžiagų grupėms, išvardytoms konvencijos III priede (kuris pateikiamas kaip reglamento I priedo 3 dalis). Konvencijos šalių sprendimai dėl šių cheminių medžiagų importo kas 6 mėnesiai skelbiami „IPS aplinkraštyje“. Reglamente reikalaujama, kad eksportuotojai laikytųsi šių sprendimų dėl importo. Visų pirma, eksportas negali vykti be importuojančios valstybės aiškaus sutikimo, pateikiamo kaip teigiamas sprendimas dėl importo, arba kitaip eksportuojančios valstybės PNI gaunamo iš importuojančios valstybės PNI. Aiškaus sutikimo tvarka taikoma cheminėms medžiagoms, kurias naudoti Bendrijoje draudžiama arba griežtai ribojama, kaip numatyta konvencijoje (šios medžiagos yra išvardytos reglamento I priedo 2 dalyje; šiuo metu joje yra 31 tokia cheminė medžiaga ar cheminių medžiagų grupės), tačiau kurioms dar netaikoma IPS tvarka. Iš principo aiškaus sutikimo importuoti cheminę medžiagą gavimas yra vienkartinis veiksmas. Kai tik eksportuotojo PNI gauna sutikimą, jo nebereikėtų reikalauti vėlesniam bet kurio ES eksportuotojo vykdomam eksportui, jeigu sutikimo sąlygose nėra numatyta kitaip. Eksporto draudimas (14 straipsnis) V priede išvardytos cheminės medžiagos ir gaminiai, kuriuos naudoti Bendrijoje yra visiškai uždrausta, negali būti eksportuojami. Šiuo metu į V priedą yra įtrauktas gyvsidabrio turintis muilas ir 10 cheminių medžiagų arba cheminių medžiagų grupių, kurių sąrašas yra pateiktas Stokholmo konvencijoje patvarių organinių teršalų (POT) pagal jame nurodytas nuostatas. Pakavimo ir ženklinimo reikalavimai (16 straipsnis) Visos pavojingos cheminės medžiagos ir preparatai, nepriklausomai nuo to, ar juos naudoti ES yra uždrausta ar griežtai ribojama, privalo būti pakuojami ir ženklinami eksportui taip, tarsi jais būtų numatoma prekiauti Bendrijoje, t. y. tokia pati informacija turėtų būti užrašyta etiketėje ir kartu pateikiamame saugos duomenų lape; kai įmanoma, ši informacija turėtų būti pateikiama importuojančios valstybės kalba. Be to, būtina laikytis importuojančios šalies ženklinimo reikalavimus. Taip pat yra specialių reikalavimų dėl naudojimo pabaigos datų, talpyklų dydžio bei įpakavimo ir kt. Reglamento I priedo atnaujinimas (22 straipsnis) Komisija persvarsto I priedo cheminių medžiagų sąrašą bent kartą per metus, remdamasi įvykusiais Bendrijos teisės aktų arba konvencijos pokyčiais. LIGŠIOLINIS REGLAMENTO VEIKIMAS PRANEšIMAS APIE EKSPORTą Iki šiol valstybės narės iš viso pateikė 2273 pranešimus apie eksportą. Jų skaičius sparčiai didėjo nuo 2003 m. iki 2005 m. – kiekvienais metais buvo pateikiama nuo 223 iki 1174 naujų pranešimų. Apie 55–60 % šių pranešimų buvo pateikta dėl cheminių medžiagų; kiti – dėl preparatų. Susijusių cheminių medžiagų skaičius padvigubėjo nuo 24 (2003 m.) iki 54 (2005 m.). Bendras importuojančių valstybių skaičius taip pat padidėjo nuo 70 (2003 m.) iki 101 (2005 m.). Daugiau nei 80 % visų pranešimų pateikė penkios valstybės narės (Vokietija, Jungtinė Karalystė, Nyderlandai, Prancūzija ir Ispanija). 10 valstybių narių (Kipras, Estija, Vengrija, Airija, Latvija, Lietuva, Liuksemburgas, Malta, Portugalija ir Slovakija) nepateikė nė vieno pranešimo apie eksportą. Iš viso Komisija išsiuntė 1717 ES pranešimų apie eksportą: 2003 m. išsiųsti 126, 2004 m. – 680 ir 2005 m. – 911 pranešimų. 200 išsiųstų pranešimų iš tiesų nebuvo įmanoma pristatyti gavėjui (dėl neteisingo el. pašto arba pašto adreso ar kt.). Daugeliu atvejų importuojanti šalis neišsiuntė patvirtinimo apie gavimą, kurio reikalauja konvencija. 2005 m. buvo pakartotinai išsiųsti 532 pranešimai. Komisija konvencijos šalių konferencijoje išreiškė savo susirūpinimą dėl abiejų minėtų klausimų. Gautuose patvirtinimuose apie gavimą dažnai būdavo nurodoma, kad sutikimas leisti importuoti suteikiamas (arba nesuteikiamas), nepriklausomai nuo to, ar buvo privalomas aiškus sutikimas ir ar jo buvo prašyta. Tai rodo, kad kai kuriose importuojančiose valstybėse buvo neteisingai suprasta ES tvarka. Aiškus sutikimas EDEXIM duomenų bazėje yra pateikiamas sąrašas, kuriame nurodomas aiškių sutikimų dabartinis statusas. Valstybės narės gali į jį įvesti duomenis tiesiogiai, nors importuojančios valstybės dažnai pateikia savo atsakymus Europos cheminių medžiagų biurui (ECB), kuris įveda šią informaciją. 2006 m. vasario 10 d. EDEXIM duomenų bazėje buvo užregistruoti 478 prašymai, pateikti 95 valstybėms dėl maždaug 20 skirtingų cheminių medžiagų ir 70 skirtingų preparatų. Iš šių prašymų, skirtų 98 importuojančioms valstybėms, dauguma buvo pateikti dėl I priedo 2 dalyje išvardytų cheminių medžiagų, t. y. tų medžiagų, kurios nėra IPS cheminės medžiagos. Apie 60 % visų atvejų prašymai buvo susiję su nonilfenoliais ir nonilfenolio etoksilatais. Iš viso tuo metu buvo gauti 239 aiškūs sutikimai ir atmesta 15 prašymų duoti aiškų sutikimą, pateiktų dėl 12 cheminių medžiagų ir (arba) preparatų ir apimančių 11 valstybių. Į likusius prašymus, iš kurių kai kurie buvo pateikti 2004 m. atsakymo nebuvo gauta. Tikrasis tokių atvejų skaičius yra didesnis. Aiškių sutikimų sąrašas EDEXIM duomenų bazėje buvo pradėtas rengti tik 2004 m., taigi kai kurie ankstyvi atvejai galėjo būti praleisti. Be to, buvo imtasi priemonių siekiant panaikinti sutampančius arba besidubliuojančius prašymus tais atvejais, kai buvo gautas sutikimas, nors dalis tokių prašymų tebėra, daugiausia dėl to, kad kai kurios importuojančios šalys duoda sutikimus tik atskiroms eksporto siuntoms. Daugeliu atvejų atsakymai į prašymus vėlavo dėl to, kad buvo pateikti klaidingi importuojančių šalių PNI kontaktiniai duomenys. Konvencijos šalių konferencijoje Komisija nuolat ragino šalis užtikrinti, kad tokia informacija būtų laiku atnaujinama, ir skatino konvencijos sekretoriatą padėti šalims pateikti atsakymus dėl cheminių medžiagų, kurioms taikoma IPS tvarka, importo. Komisija bandė padėti valstybėms narėms gauti aiškius sutikimus arba siekė gauti importuojančių valstybių patikslinimus tais atvejais, kai atsakymai buvo ne visai aiškūs; taip pat prireikus teikė joms papildomą informaciją. Siekiant palengvinti atsakymų teikimą, buvo parengta standartizuota prašymo forma anglų, prancūzų, ispanų ir rusų kalbomis. Komisija taip pat rengia paaiškinimus, kuriuos ketina išsiuntinėti importuojančioms valstybėms ir kurie apima pranešimus apie eksportą bei prašymus duoti aiškų sutikimą. Šiais paaiškinimais siekiama padėti joms suprasti įvairią tvarką. Į išsamias rekomendacijas taip pat buvo įtrauktos rekomendacijos, kaip geriausiai spręsti įvairius atvejus, įskaitant galimybes pasitenkinti alternatyviais įrodymais, kuriais gali būti remiamasi tuo atveju, jeigu iš importuojančios valstybės negaunama atsakymo. Trečiųjų valstybių pranešimai apie eksportą Bendras EDEXIM užregistruotas iš trečiųjų valstybių gautų pranešimų apie eksportą skaičius buvo 220; tačiau tikrasis skaičius veikiausiai yra šiek tiek didesnis, nes kai kurie pranešimai galėjo būti neperduoti Komisijai arba buvo neužregistruoti dėl kitų priežasčių. Nors pranešimai turėtų būti siunčiami tiesiogiai Europos Komisijai, tačiau dauguma valstybių narių vis tiek gavo pranešimus tiesiogiai iš eksportuojančių valstybių. Pagrindinė problema buvo susijusi su JAV teikiamais pranešimais. Dauguma valstybių narių pareikalavo, kad JAV institucijos ateityje siųstų pranešimus Komisijai. Naudojimosi EDEXIM patirtis Iš pradžių buvo trys šios duomenų bazės versijos: viena skirta ECB ir (arba) Aplinkos GD, kita – valstybių narių PNI, o trečioji versija buvo skirta visuomenės „informavimui“. Nuo tada buvo atlikta daug patobulinimų, siekiant tenkinti naudotojų poreikius. Dauguma valstybių narių mano, kad ši sistema veikia sklandžiai ir yra labai vertinga pranešimų apie eksportą tvarkymo priemonė ir duomenų bei informacijos šaltinis. Tiesa, tebėra tam tikrų problemų, tačiau dauguma jų jau yra išspręstos arba sprendžiamos šiuo metu. Jau yra atlikta nemažai darbo rengiant įmonėms skirtą versiją, kuri suteiktų galimybę eksportuotojams elektroninėmis priemonėmis pateikti pranešimus apie eksportą, kad šiuos galėtų patvirtinti jų PNI. Taip pat rengiama speciali versija muitinėms, kurioms reikalinga speciali sistema, galinti palengvinti jų eksporto bei importo kontrolės darbą pagal reglamento 17 straipsnį. Valstybės narės palankiai vertina šiuos planus. ECB yra pateikęs naudotojams skirtus vadovus ir surengęs mokymus. Iki šiol jis surengė 7 mokymo užsiėmimus ir susitikimus su naudotojais, kuriuose aptarė patobulinimus, įskaitant 2 susitikimus su muitinių ekspertais. Ataskaitų teikimas dėl parduotų cheminių medžiagų Remdamasi valstybių narių pateiktomis ataskaitomis, Komisija parengė bendrąsias sutrumpintas 2003, 2004 ir 2005 metų ataskaitas; jos visos buvo paskelbtos EDEXIM. 2003–2005 m. laikotarpio analizė yra pateikta išsamios ataskaitos 3.9 skirsnyje. I priedo atnaujinimas Komisija reguliariai atnaujina I priedą. Šis priedas buvo iš dalies pakeistas Komisijos reglamentais Nr. 213/2003[3], Nr. 775/2004[4] ir Nr. 777/2006[5]. Pateikti IPS Iki šiol Komisija pateikė pranešimus apie ES reguliavimo priemones dėl 12 cheminių medžiagų. Ji taip pat išsiuntė pranešimus apie nacionalines reguliavimo priemones, susijusius su dar dviem cheminėmis medžiagomis. Be to, Komisija keletą kartų pranešė kitoms valstybėms apie Bendrijos reguliavimo priemones, kurios neatitiko IPS kriterijaus. Sprendimai dėl IPS cheminių medžiagų importo Komisija yra priėmusi tokius sprendimus, nustatančius Bendrijos atsakymus dėl cheminių medžiagų, kurioms taikoma IPS tvarka, importo: Sprendimą 2003/508/EB[6], Sprendimą 2004/382/EB[7], Sprendimą 2005/416/EB[8] ir Sprendimą 2005/814/EB[9]. Be to, dalis ankstesnių atsakymų dėl importo buvo be jokių pakeitimų pradėti taikyti visoms 25 ES valstybėms narėms po 2004 m. plėtros. Atitikties ir reglamento nuostatų vykdymo veikla Apskritai didelių šio reglamento pažeidimų iki šiol nenustatyta. Dauguma apie pažeidimus pranešusių valstybių narių nenustatė sankcijų, tačiau išsiuntė įspėjimus ir numatė griežtesnę kontrolę ateityje. Daugeliu atvejų reglamento nesilaikymas buvo arba pastebėtas muitinių pareigūnų, arba nustatytas tuomet, kai bendrovės pateikė savo eksportuotų kiekių metines ataskaitas ir buvo aptikta, kad nėra atitinkamų pranešimų apie eksportą. Informuotumo didinimas Visos valstybės narės ir Komisija teikia informaciją pramonei, dažniausiai per mokymo užsiėmimus, seminarus, darbo grupes, biuletenius ir kt. Panašias konsultacijas ir mokymą kai kurios valstybės narės teikia muitinių pareigūnams. EDEXIM buvo paskelbtas PNI skirtų išsamių techninių rekomendacijų projektas. Komisija paskelbė reglamento taikymo vadovą visomis ES kalbomis. Dauguma PNI susikūrė šiam reglamentui skirtus tinklalapius, kuriuose reglamentas ir vadovas pateikiami nacionaline kalba. Komisija yra surengusi pristatymus importuojančių valstybių PNI, siekdama, kad jos geriau suprastų ES taikomą tvarką. Kai kurios valstybės narės rengia informacines programas trečiosioms valstybėms, kurios apima seminarus ir mokomąsias keliones. ĮGYVENDINIMO PROBLEMOS IR GALIMI PATOBULINIMAI Muitinių vykdoma kontrolė Dauguma valstybių narių mano, kad svarbu sustiprinti pasienio kontrolę ir kad PNI bei muitinių pareigūnai turėtų glaudžiau bendradarbiauti ir reguliariai keistis informacija. Reglamento 17 straipsnis yra pateiktas pernelyg bendromis frazėmis ir palyginti nekonkretus. Dauguma valstybių narių norėtų žinoti aiškesnes nuostatas, įskaitant konkrečius įpareigojimus eksportuotojams ir tinkamas priemones, kurios palengvintų muitinių vykdomą eksporto bei importo kontrolę. Reaguojant į šias pastabas jau yra nemažai nuveikta Kombinuotojoje nomenklatūroje (KN) klasifikuojant chemines medžiagas, kurioms taikomas reglamento I priedas, ir į Europos Bendrijų integruotą tarifą (TARIC) prie atitinkamų KN kodų įtraukiant „įspėjamuosius ženklelius“, kurie perspėtų muitinių pareigūnus apie tai, kad pažymėtoms cheminėms medžiagoms yra arba gali būti taikomos specialios taisyklės. Be to, kuriant muitinėms skirtą EDEXIM versija, specialiai pritaikytą muitinių pareigūnų poreikiams, taip pat yra nemažai nuveikta TARIC kodų srityje: kiekvienam pateiktam pranešimui apie eksportą, gautam aiškiam sutikimui ir kt. EDEXIM sukurs unikalius identifikacijos kodus, kuriuos eksportuotojai galėtų pateikti eksporto deklaracijos formos 44 skirsnyje (Bendrasis administracinis dokumentas), siekdami įrodyti, kad laikosi taisyklių ir kad tai galėtų lengvai patikrinti muitinių pareigūnai, patikrindami EDEXIM duomenų bazę. Tačiau bendrai sutariama dėl to, kad šie specialūs identifikacijos kodai turėtų tapti privalomi, siekiant visapusiško tokios sistemos veiksmingumo. Aiškus sutikimas Kai kurios valstybės narės patiria problemų taikydamos šią tvarką; ypač sunkumų dėl to, kad laiku negauna importuojančių valstybių atsakymų. Maždaug puse visų atvejų, nepaisant eksportuojančių PNI ir Komisijos pastangų, nebuvo gauta atsakymų į prašymus (kai kuriais atvejais netgi daugelį mėnesių ar metų), nepaisant to, kad dažnai žinoma, jog atitinkamą cheminę medžiagą yra leidžiama naudoti konkrečioje importuojančioje valstybėje. Todėl dažnai ES valstybės negali eksportuoti, o kitos valstybės gali (kadangi joms nereikia gauti aiškaus sutikimo dėl šių medžiagų), taigi ES eksportuotojai atsiduria nepalankioje padėtyje. Atvejų, kuriais buvo užfiksuotas vėlavimas pateikti atsakymą, yra kur kas daugiau, negu galėjo būti prognozuojama priimant reglamentą, o valstybėms narėms ir Komisijai tenka atlikti daug daugiau darbo negu buvo tikimasi. Iš dalies ši problema kyla dėl klaidingų kontaktinių duomenų; kita kliūtis, atrodo, yra nepakankamai geras mūsų taikomos tvarkos supratimas. Pastarasis yra ypač būdingas tais atvejais, kai cheminės medžiagos nėra IPS cheminės medžiagos ir yra įtrauktos tik į I priedo 2 dalį; tokia situacija trečiosioms valstybėms dažnai pasirodo paini. Esama padėtis galėtų pagerėti, jei informacija būtų teikiama importuojančios valstybės kalba. Taip pat būtų geriau, jei būtų dedamos didesnės pastangos padėti importuojančioms valstybėms atsakyti į prašymus, Komisija daugiau dalyvautų ir atliktų koordinatorės vaidmenį. Kur įmanoma, Komisija jau ėmėsi tokių priemonių ir ketina tai daryti ateityje. Iki šiol minėtos priemonės buvo gana veiksmingos; tačiau bendra padėtis akivaizdžiai nepagerėjo ir veikiausiai nepagerės, jei nebus imtasi papildomų priemonių. Kai kurios valstybės narės norėtų panaikinti reikalavimą gauti aiškų sutikimą dėl I priedo 2 dalies cheminių medžiagų; arba, jei tai nepavyktų, persvarstyti kriterijus, pagal kuriuos cheminės medžiagos įtraukiamos į tą I priedo dalį. Tačiau pradeda aiškėti bendras sutarimas, kad galbūt geriausias sprendimas būtų toliau taikyti esamą tvarką, tačiau laikytis tokio požiūrio, kad tais atvejais, kai atsakymo negaunama, pagal tam tikras sąlygas eksportavimas galėtų vykti kaip laikinas sprendimas, kol imamasi tolesnių veiksmų siekiant gauti sutikimą. Be to, būtų galima išnagrinėti galimybę visus prašymus duoti aiškų sutikimą siųsti per Komisiją, jei tam bus skirti reikiami ištekliai. Tai padėtų išvengti nereikalingų veiklos sutapimų arba dubliavimosi, taip pat galėtų padėti išvengti potencialių nesusipratimų ir neaiškumų, kylančių importuojančiose valstybėse, kurios gauna pranešimus apie eksportą iš Komisijos (per ECB), o prašymus duoti aiškų sutikimą – tiesiogiai iš valstybių narių. Kiti klausimai Reikia siekti didesnio su pranešimais apie preparatų eksportą (ir, kai taikoma, aiškiu sutikimu) susijusių taisyklių aiškumo. Šis klausimas jau aptariamas PNI skirtose išsamiose rekomendacijose, kuriose aiškiai nurodoma, kad dėl preparatų teikti pranešimus apie eksportą ir reikalavimus duoti aiškų sutikimą (kai taikoma) privaloma tik tais atvejais, kai jų sudėtyje yra toks atitinkamoje reglamento I priedo dalyje minimos cheminės medžiagos kiekis, kad galėtų būti taikomi ženklinimo įpareigojimai, nepriklausomai nuo bet kokių kitų preparate esančių medžiagų. Ši nuostata galėtų atsispindėti pačiame reglamente. Buvo siūloma į pranešimus apie eksportą įtraukti informaciją apie numatomą eksportuoti kiekį kiekvienais metais, kad importuojanti valstybė galėtų geriau prognozuoti. Taip pat gali būti naudinga pranešimuose apie eksportą aiškiau nurodyti numatomą naudojimo paskirtį. Importuojančios valstybės dažnai reikalauja pateikti išsamesnės tokio pobūdžio informacijos. Reglamente pateiktas „eksportuotojo“ apibrėžimas gali sukelti problemų, susijusių su reikalavimu pateikti pranešimą apie eksportą dėl prekių, kurias EB gamintojai arba platintojai pristato ne ES įsisteigusiems prekybininkams, kurie vėliau eksportuoja šias prekes. Apie tai buvo kalbama išsamiose PNI skirtose rekomendacijose, tačiau tai turi būti numatyta pačiame reglamente, siekiant taikyti suderintą požiūrį. Trečiųjų valstybių teikiamų pranešimų apie eksportą tvarkymo tvarka nėra optimali. Dauguma šių pranešimų pateikiama iš JAV. Reikia tikėtis, kad kai JAV pradės siųsti visus pranešimus tiesiogiai Komisijai, ši tvarka taps sklandesnė. Kai kurios valstybės narės pateikė pastabų dėl sunkumų, su kuriais susiduriama bandant gauti informaciją apie I priede minimų cheminių medžiagų importą. Jos siejo tai su trečiųjų valstybių pranešimų apie eksportą gavimo tvarka. Tačiau tokie pranešimai paprastai nėra susiję su I priedo cheminėmis medžiagomis, taigi juose pateikiama informacija vargu ar padėtų valstybėms narėms įvykdyti savo ataskaitų teikimo įsipareigojimus. Viena iš nuomonių buvo ta, kad reikėtų atsisakyti minėtos nuostatos. Tačiau tokia informacija didina skaidrumą ir yra naudinga stebėsenos tikslais, siekiant vertinti reglamento ir apskritai Bendrijos cheminių medžiagų teisės aktų poveikį bei veiksmingumą. IŠVADOS Reglamentas Nr. 304/2003 jau taikomas 3 metus. Per šį laikotarpį PNI darbo krūvis padidėjo, nes eksportuotojai geriau susipažino su taisyklėmis, taip pat įvairi tvarka buvo pradėtos taikyti didesniam cheminių medžiagų skaičiui. Apskritai susiję PNI ištekliai nėra dideli. Eksportuotojų ir institucijų administracinė našta tebėra pakeliama, nors kai kurios institucijos yra susidūrusios su problemomis. Darbo krūvis ir toliau didės, tačiau apskritai tai neturėtų pasirodyti pernelyg didelė našta, jeigu ir toliau bus teikiami reikiami ištekliai nacionaliniu bei ES lygiu. Apskritai reglamente nustatyta tvarka pasirodė efektyvi ir gerai veikianti. Pagrindinė problema buvo delsimas pateikti atsakymus į prašymus duoti aiškų sutikimą. Tokių atvejų pasitaikė kur kas daugiau negu buvo galima prognozuoti, taigi susidarė papildomas darbo krūvis. Tai labai padidino eksportuotojų, PNI ir Komisijos administracinę naštą. ES eksportuotojai taip pat atsidūrė mažiau palankioje padėtyje negu jų konkurentai, tačiau žmonių sveikatos ir aplinkos apsauga importuojančiose valstybėse ne visada sustiprėjo. Ypač problemiška padėtis susidarė dėl I priedo 2 dalyje išvardytų cheminių medžiagų. Nors pradžioje buvo EDEXIM taikymo problemų, kadangi susidurta su sunkumais pritaikant duomenų bazę taip, kad ji apimtų visus reglamento reikalavimus ir atitiktų naudotojų poreikius, tačiau nuo tada buvo padaryta didelė pažanga sprendžiant šias problemas. Ypač numatoma įmonėms skirta versija palengvins ir paspartins šį procesą. Valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimas yra puikus. Apskritai informacijos sklaida tarp įvairių šalių vyksta sklandžiai. Vis dėlto būtų galima pagerinti informacijos srautą su importuojančiomis valstybėmis. Atrodo, iki šiol nebuvo jokių didelių problemų dėl taisyklių nesilaikymo. Buvo pabrėžiama reglamento taikymo svarba ir ypač muitinių vaidmuo šioje srityje. Būtina užmegzti glaudesnį bendradarbiavimą su muitinėmis. Taip pat pritariama, kad reikėtų papildomų priemonių, kurios palengvintų muitinių kontrolės darbą, ypač susijusį su eksportu. Taip pat yra įvairių smulkesnių klausimų, susijusių su tuo, kad reikėtų patikslinti reglamento nuostatų taikymo sritį. [1] OL L 63, 2003 3 6. [2] http://ecb.jrc.it/edex [3] OL L169, 2003 7 8, p. 27. [4] OL L123, 2004 4 27, p. 27. [5] OL L136, 2006 5 24, p. 9. [6] OL L174, 2003 7 12, p. 10. [7] OL L199, 2004 6 7, p. 7. [8] OL L 147, 2005 6 10, p. 1. [9] OL L 304, 2005 11 23, p. 46.