LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 318/150

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Komisijos komunikato Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Visapusiškos Europos tarptautinės investicijų politikos kūrimas“

(COM(2010) 343 galutinis)

2011/C 318/25

Pranešėjas Jonathan PEEL

Europos Komisija, vadovaudamasi Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 304 straipsniu, 2010 m. liepos 7 d. nusprendė pasikonsultuoti su Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu dėl

Komisijos komunikato Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Visapusiškos Europos tarptautinės investicijų politikos kūrimas“

COM(2010) 343 galutinis.

Išorės santykių skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto parengiamąjį darbą šiuo klausimu, 2011 m. birželio 20 d. priėmė savo nuomonę.

473-iojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2011 m. liepos 13–14 d. (2011 m. liepos 13 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 123 nariams balsavus už, 5 – prieš ir 9 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 Komitetas palankiai vertina naują ES kompetenciją tiesioginių užsienio investicijų (toliau – TUI) srityje ir galimybes, kurios atsivers žengus šį pirmą žingsnį, kad investicijų apsauga tarp valstybių narių ir trečiųjų šalių taptų tvirtesnė ir nuoseklesnė. Visa apimančiai sistemai pritariama, jeigu tik ji nebus pernelyg ribojanti. Labai svarbu, kad nesumažėtų investuotojų saugumas, atsižvelgiant ir į ES verslo, ir besivystančių šalių interesus. Išimtinės ES kompetencijos didesnė derybinė galia turėtų atverti Europos Sąjungai galimybes tapti svarbesniu subjektu ir lengviau patekti į svarbias trečiųjų šalių rinkas apsaugant investuotojus ir taip padidinant mūsų tarptautinį konkurencingumą.

1.2 Itin palankiai vertiname komunikato nuostatą, kurioje dar kartą užtikrinama, kad ES prekybos ir investicijų politika turi būti nuosekli, „turi atitikti“ Sąjungos ekonomikos ir kitą politiką, įskaitant „aplinkos apsaugos, tinkamų darbo vietų kūrimo, sveikatos ir saugos darbe“ ir plėtros politiką. Labai svarbu, kad ES investicijų politika neprieštarautų nė vienai iš jų: Komitetas ragina, kad būsimuose ar atnaujintuose ES investicijų susitarimuose abi šalys numatytų didesnę veiksmų laisvę kiekvienu iš šių tvaraus vystymosi aspektų. Ne mažiau svarbu visapusiškai atsižvelgti į investuotojų įsipareigojimus laikytis tvaraus vystymosi reikalavimų, nes jais siekiama paremti ir išlaikyti jų bendrą konkurencingumą. Taigi veiksminga ES investicijų strategija atlieka lemiamą vaidmenį išlaikant ES konkurencingumą sparčių ekonominių pokyčių metu ir vykstant svarbiems santykinės ekonominės galios poslinkiams visame pasaulyje.

1.3 Komitetas sutinka, kad nereikia vieno bendro investicijų susitarimų su trečiosiomis šalimis modelio ir jis visai nepageidautinas. Tačiau ES investicijų susitarimai turėtų būti rengiami derinant investicijoms atvirą aplinką su veiksminga ES investuotojų apsauga ir užtikrinant veiklos lankstumą šalyse, kuriose jie investuoja. Tokia aplinka yra labai svarbi siekiant, kad investuotojai gautų naudos – laipsniškai panaikinami investicijų apribojimai ir suteikiama pakankama apsauga, pirmiausia įtraukus nuostatas dėl nacionalinio režimo, nešališko ir teisingo režimo ir laisvo lėšų pervedimo.

1.4 Be to, atkreipiame dėmesį į tai, kad bet kokie bandymai per penkerius metus nutraukti visas galiojančias valstybių narių dvišales investicijų sutartis (toliau – DIS) padarytų labai didelį tiesioginį destabilizuojamąjį poveikį esamoms investicijoms, užimtumui ir socialinei apsaugai, tačiau tai nereiškia, kad nereikėtų atidžiau peržiūrėti sutarčių, kad ateityje ES pozicija taptų nuoseklesnė, skaidresnė ir labiau subalansuota.

1.5 Todėl Komitetas ragina ES pasinaudoti šia galimybe ir patobulinti bei atnaujinti investicijų susitarimus, dėl kurių deramasi, remiantis šių susitarimų stipriosiomis pusėmis, o ne nukopijuojant nuostatas iš kitų susitarimų. ES reikėtų kritiškai pažvelgti į naujausią tarptautinės investicijų teisės raidą, investicijų politiką ir praktiką (įskaitant investuotojo ir valstybės ginčų sprendimą), kad mąstysena ir požiūris į investicijų sutartis ateityje bei laisvos prekybos susitarimų investicijoms skirti skyriai būtų šiuolaikiški ir ilgalaikiai.

1.6 Visiškai pritariame Komisijos ketinimui pirmenybę teikti deryboms su šalimis, kurios komunikate „Globalioji Europa“ įvardytos kaip pagrindinės besiformuojančios rinkos ekonomikos šalys, kurių rinkos potencialas stiprus, tačiau užsienio investuotojams reikėtų didesnės apsaugos. Komitetas taip pat palankiai vertina nuostatą toliau svarstyti daugiašalės iniciatyvos galimybę.

1.7 Be to, raginame Komisiją pasinaudoti investicijų apsaugos susitarimais kaip svarbia galimybe paskatinti ilgalaikes investicijas į besivystančias šalis, nes jos ekonomiškai naudingos dėl to, kad kuriamos tinkamos darbo vietos, tobulinama infrastruktūra ir perduodamos žinios.

1.8 Komitetas apgailestauja, kad komunikate nepakankamai išsamiai aptarta, kaip ES tarptautinė investicijų politika sąveikaus ir siesis su ES vystymosi programa, ypač kai kalbama apie AKR, mažiausiai išsivysčiusias šalis ir tebevykstančias derybas dėl ekonominės partnerystės susitarimo (EPS).

1.9 Iki šiol atvirumas abipusiškoms TUI buvo labai naudingas Europos Sąjungai, tačiau apgailestaujame, kad komunikate nutylima apie galimus strategiškai svarbių Europos įmonių ir bendrovių perėmimus.

1.9.1 Komisija aiškiai ir pagrįstai ketina Europos Sąjungą paversti atvira investicijų aplinka, tačiau ji turi dar geriau pamąstyti, kaip užtikrinti tokio tikslo įgyvendinimą ir priežiūrą. Be to, jai reikėtų atkreipti dėmesį į sudėtingą abipusiškumo su trečiosiomis šalimis investicijų srityje klausimą, sykiu vengiant principo „aš tau, tu man“ taikymo.

1.10 Komitetas mano, kad turi būti siekiama į bet kurio platesnio masto ES prekybos derybas įtraukti investicijų skyrius, o investicijų klausimas turi būti įtrauktas į pilietinei visuomenei numatytas priežiūros funkcijas, kai tokiuose susitarimuose būna reikalavimas įsteigti pilietinės visuomenės forumus.

2. Bendrosios aplinkybės. Investicijos – naujasis ES „iššūkis“

2.1 Komisijos komunikatas „Visapusiškos Europos tarptautinės investicijų politikos kūrimas“ parengtas laikantis Lisabonos sutarties. Pagal SESV 207 straipsnį tiesioginės užsienio investicijos pirmą kartą pagaliau patenka į ES bendrą prekybos politiką (BPP), nors 206 straipsnyje numatyta, kad ES siekia „laipsniško tarptautinės prekybos ir tiesioginių užsienio investicijų apribojimų panaikinimo“. Nors komunikate teigiama, kad „investicijos tapo naujuoju bendros prekybos politikos iššūkiu“, tačiau tai tik pirmasis tokios ES politikos raidos etapas ir reakcija į komunikatą bus svarbi, nes nuo to priklausys tolesnė kryptis.

2.2 Lisabonos sutartyje yra numatytas svarbus įgaliojimų perdavimas ES išorės politikos srityje: įvairios sritys (prekyba, investicijos, vystymasis, plėtra) turės būti kur kas glaudžiau susijusios tarpusavyje ir susaistytos abipusiais ryšiais, jau nekalbant apie tai, kad bus būtina užtikrinti geresnį koordinavimą.

2.3 Šiuo komunikatu siekiama išnagrinėti, „kaip būtų galima Sąjungai sukurti tarptautinę investicijų politiką, kurią vykdant didėtų ES konkurencingumas ir taip pat būtų padedama siekti pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo, kaip nustatyta strategijoje „Europa 2020“ “, išlaikant investicijoms atvirą aplinką.

2.4 Tačiau Komiteto nebuvo paprašyta parengti nuomonės dėl panašaus pasiūlymo dėl reglamento, kuriuo siekiama nustatyti faktinę pereinamojo laikotarpio tvarką, susijusią su galiojančiomis DIS, – klausimą, kuris labai neramina daugelį, nors Komisija pabrėžia, kad ji nesirengia jų perrašyti. Šiuo metu valstybės narės iš viso yra sudariusios daugiau kaip 1 100 DIS su 147 trečiosiomis šalimis – pradedant Vokietija, sudariusia apie 120 sutarčių, ir baigiant Airija, nesudariusia nė vienos sutarties. Iš kitų valstybių narių, kurios į ES įstojo iki 2004 m., tik Graikija ir Danija yra sudariusios mažiau nei 50 DIS, o iš naujų valstybių narių tik Čekija ir Rumunija turi 60 ar daugiau sutarčių.

2.5 Komisija siūlo galiojančius susitarimus persvarstyti per penkerius metus ir pranešti Parlamentui ir Tarybai. Investuotojams turi būti užtikrintas stabilumas ir teisinis tikrumas. Tačiau kai kurios šalys spaudžia Komisiją per penkerius metus nutraukti visas DIS. Jeigu bus pasielgta būtent taip, tai turės didelį tiesioginį destabilizuojamąjį poveikį esamoms investicijoms, rimtų padarinių gali patirti ne tik užimtumo sritis ir atitinkamos bendrovės, bet ir socialinė apsauga ir būsimos pensijos visoje Europoje, nes pensijų fondai yra investavę dideles lėšas į tokias bendroves. Nepaisant to, tokia padėtis neturėtų sutrukdyti ES peržiūrėti galiojančias DIS, kai bus atliekama bendra tarptautinės investicijų teisės, investicijų politikos ir praktikos bei investuotojo ir valstybės ginčų sprendimo naujausios raidos apžvalga, ir užtikrinti nuoseklesnę, skaidresnę ir tvaresnę ES investicijų politiką ir derybinę poziciją ateityje.

2.6 Naujoji ES kompetencija TUI srityje turėtų sudaryti realias galimybes užtikrinti tvirtesnę ir nuoseklesnę investicijų apsaugą tarp valstybių narių ir trečiųjų šalių bei paskatinti ilgalaikes investicijas į besivystančias šalis, nes jos ekonomiškai naudingos dėl to, kad kuriamos kokybiškos tinkamos darbo vietos, tobulinama infrastruktūra ir perduodamos žinios. Tai galėtų padėti sumažinti dabar Europos Sąjungoje juntamą stiprų spaudimą dėl migracijos.

2.7 Akivaizdu, kad sprendimai dėl investicijų priimami įvertinus rinkos sąlygas, tačiau investicijos dažnai būna daromos vadovaujantis dviem aspektais – „patekimas į rinką“ ir „apsauga“. Šiame komunikate didžiausias dėmesys skiriamas „apsaugai“, nors paminėti ir kiti aspektai, pavyzdžiui, atvirumas užsienio investuotojams, ir užtikrinama investuotojams galimybė „veikti atviroje, tinkamai ir sąžiningai reguliuojamoje verslo aplinkoje tiek investicijas priimančiojoje šalyje, tiek už jos ribų“.

2.7.1 Investicijų patekimo į rinką klausimas jau sprendžiamas sudarant ir daugiašalius, ir dvišalius ES lygmens susitarimus (paslaugos yra svarbiausias dabar vykstančių Doha derybų raundo klausimas). Neaišku, kokiu mastu šio komunikato taikymo sričiai priklauso klausimas dėl Europos Sąjungos Teisingumo Teismo apibrėžtų „portfelinių“ investicijų, „kaip akcijų įsigijimo kapitalo rinkoje siekiant atlikti tik finansinę investiciją ir neketinant daryti įtakos įmonės valdymui bei kontrolei“ (1). Būtina tai paaiškinti, kaip ir visus kitus galimus sąlygų skirtumus.

3. Tiesioginės užsienio investicijos (TUI)

3.1 Pagal komunikato apibrėžtį (remiantis ETT sprendimais) „paprastai laikoma, kad tiesioginėms užsienio investicijoms (toliau – TUI) priskiriamos visos užsienio investicijos, kuriomis siekiama užmegzti ilgalaikius tiesioginius ryšius su įmone, kuriais suteikiamas kapitalas ekonominei veiklai vykdyti“ arba tai „yra kapitalas, kurį vienoje šalyje įsikūręs investuotojas investuoja į kitoje šalyje veikiančią įmonę“. Kadangi nėra vienintelės apibrėžties, Komisija gali lanksčiau apibrėžti šią sąvoką: sąlygos ateityje gali keistis, bet tokia padėtis gali lemti ir didesnį teisinį neaiškumą, o tai nėra gerai, kai kalbama apie investicijas. Bet kokia griežtesnė investicijų apibrėžtis turi investuotojų apsaugą stiprinti, o ne silpninti ir nemažinti lankstumo.

3.2 Daugelis mano, kad investicijų klausimai gali tapti svarbesni už prekybos klausimus, ypač kai kalbama apie patekimą į besiformuojančios rinkos ekonomikos šalių rinką. ES įmonių ir pramonės užsienyje tiesioginės užsienio investicijos pastaraisiais metais proporcingai augo, iš dalies dėl globalizacijos tempų. Dažniausiai, atsižvelgiant į gamybos lyginamąsias sąnaudas, ideali gamybos vieta būna ta, kuri yra arčiausiai galutinės rinkos, – tai ypač svarbu, kai atsiveria naujos rinkos, pirmiausia – rinkos svarbiausiose besiformuojančios rinkos ekonomikos šalyse. Šią tendenciją galima paspartinti: tiekimo ir gamybos procesus galima nesunkiai perkelti iš vienos šalies į kitą ir taip jau yra atsitikę, kai išryškėjo skirtingi nacionaliniai ir regioniniai požiūriai į biotechnologijų naudojimą.

3.2.1 Pasaulinės tiekimo ir gamybos grandinės taip pat gali driektis per daug šalių, pavyzdžiui, Europai skirti mobilieji telefonai gali būti pagaminti Kinijoje naudojant pažangią technologiją, įvežtą iš kurios nors Rytų Azijos šalies. Įdomu pastebėti, kad nors ES importas iš Kinijos pastaraisiais metais sparčiai augo (2005–2008 m. laikotarpiu beveik padvigubėjo nuo 117 mlrd. eurų iki 200 mlrd. eurų), bendras ES importo iš Rytų Azijos dydis pastarąjį dešimtmetį išliko gana stabilus (svyravo nuo 21 proc. iki 26 proc.). Prieš Kinijai tampant PPO nare, tokios dalys paprastai į ES būdavo tiesiai įvežamos iš kur nors kitur. Iš tikrųjų, daugiau kaip pusę Kinijos eksporto atkeliauja iš užsienio bendrovių, investavusių Kinijoje; elektronikos sektoriuje ši dalis siekia net 65 proc.

3.3 TUI tenka labai svarbi vieta ES pasaulinėje verslo strategijoje. Komunikate paaiškinamos pagrindinės priežastys. Daug ES bendrovių (pavyzdžiui, tekstilės gaminių) gamybą perkėlė į Kiniją, kad išliktų konkurencingos ir taip galėtų nenutrūkstamai finansuoti svarbią veiklą savo šalyje, ypač mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą. 2009 m. ES investicijos Kinijoje siekė 5,3 mlrd. eurų, o Kinijos investicijos Europos Sąjungoje – tik 0,3 mlrd. eurų (2). Kaip komunikate teigiama pagal „dabartinę mokslinių tyrimų TUI ir užimtumo srityse padėtį, nematyti jokio apčiuopiamo neigiamo su ES investicijomis užsienio šalyse susijusio poveikio bendrai užimtumo būklei“ (3), bet Komisija vis tik pripažįsta, kad „nors bendra padėtis yra teigiama, neigiamo poveikio, žinoma, gali būti konkrečiuose sektoriuose ir geografinėse vietovėse ir (arba) konkrečiais atvejais“. Tai greičiau turėtų poveikio nekvalifikuotiems darbuotojams.

3.3.1 Apskritai, pagrindinėms besiformuojančios rinkos ekonomikos šalims pasauliniuose TUI srautuose tenkanti „santykinė dalis“ pradeda didėti. Europos Sąjunga yra rinkos lyderė tiek TUI Sąjungos viduje, tiek investicijų užsienio šalyse aspektu, – ES bendroves (pavyzdžiui, Corus, Volvo) įsigyja Indijos ir Kinijos bendrovės, o daug populiarių prekinių ženklų, ypač automobilių srityje, pagamina jau veikiančios Europoje JAV ir Japonijos kompanijos.

3.3.2 Toks atvirumas abipusiškoms TUI davė daug naudos Europos Sąjungai, kaip teigiama komunikate, tačiau nutylima apie galimus strategiškai svarbių Europos įmonių ir bendrovių perėmimus. Žiniasklaidoje buvo svarstoma galimybė sukurti ES organą, turintį galią peržiūrėti ir blokuoti tokius perėmimus. Pavyzdžiui, nepaisant 1989 m. ES draudimo perduoti aukštąsias technologijas, Kinija siekė įsigyti turto (ir vyriausybės obligacijų), pirmiausia valstybėse narėse, kurių skolos dydis yra didelis, ir įsigyti pažangiausių technologijų bendroves. Bank of England prognozės rodo, kad Kinijai iki 2050 m. gali priklausyti 40 proc. visų G20 santaupų, palyginti su vos 5 proc., tenkančiais JAV. Tokie klausimai priklauso Kanados investicijų akto taikymo sričiai ir JAV Užsienio investicijų komiteto kompetencijai. Komisija aiškiai ir pagrįstai ketina Europos Sąjungą paversti atvira investicijų aplinka, tačiau Komisijai reikėtų geriau pamąstyti, kaip užtikrinti tokio tikslo įgyvendinimą ir priežiūrą, ir nepamiršti sudėtingo abipusiškumo su trečiosiomis šalimis investicijų srityje klausimo, sykiu vengiant principo „aš tau, tu man“ taikymo.

4. Investicijos – platesnės ES išorės politikos dalis

4.1 Rengiant išsamią ES tarptautinę investicijų politiką būtina apimti daug aspektų. Sprendimai dėl investicijų yra priimami įvertinus rinkos sąlygas; tačiau ne mažiau svarbi yra ir atvira investicijoms aplinka siekiant, kad investuotojai gautų naudos – lanksčios veiklos sąlygos ir laipsniškai naikinami investicijų apribojimai, suteikus pakankamą apsaugą. Apsauga turėtų apimti nuostatas dėl nacionalinio režimo, nešališko ir teisingo režimo ir laisvo lėšų pervedimo. Tai labai svarbu, jeigu ketinama plėsti prekybą, nuo kurios priklauso „mūsų klestėjimas“ (4), su svarbiausiomis trečiosiomis šalimis ir kitomis besiformuojančios rinkos ekonomikos šalimis.

4.2 Investicijų politika buvo vienas iš „Singapūro klausimų“, kurį Europos Sąjunga 1997 m. įrašė į tuo metu dar tik planuojamo Doha derybų raundo PPO darbotvarkę, tačiau vėliau, 2003 m. Kankūne, dėl kompromiso buvo jo atsisakyta. Siekiant būtinai įtraukti ir besivystančias šalis, šis klausimas, dabar jau kaip pagrindinis ES tikslas, buvo įrašytas į Komisijos 2006 m. prekybos komunikatą „Globalioji Europa“, kuriame išvardytos svarbiausios Europos Sąjungos derybos dėl laisvosios prekybos susitarimo. Šis komunikatas yra pagrįstas tokiu principu ir nurodytos šalys ir regionai, tačiau teigiama, kad ateityje gali būti toliau svarstoma daugiašalės iniciatyvos galimybė (5).

4.3 Kanados, kuri pareiškė pageidavimą į dabar su ES vykstančias derybas ekonomikos ir prekybos klausimais įtraukti investicijų apsaugos klausimą, investuotojų apsaugos standartai yra aukšti, Pasaulio banko „verslo sąlygų palankumo indeksas“ ir investicijų srautai taip pat dideli. Tačiau, išskyrus Singapūrą, daugelio kitų šalių, išvardytų komunikate „Globalioji Europa“ ir šiame komunikate, padėtis kitokia. Pagal Pasaulio banko indeksą Kinija (išskyrus Honkongą) užima 89-ą vietą, Rusija – 120-ą, Brazilija – 129-ą, o Indija – 133-ą iš 183 šalių. Investuotojų apsauga šiose šalyse taip pat menkai įvertinta. Dar reikia daug nuveikti, kad verslui šiose šalyse būtų sudaryta palanki reguliavimo aplinka. Tikslinga pirmenybę teikti deryboms su šalimis, kurių rinkos potencialas stiprus, tačiau užsienio investuotojams reikėtų didesnės apsaugos.

4.3.1 Singapūras ir Indija taip pat paprašė įtraukti investicijų apsaugos skyrių į derybas dėl LPS su Europos Sąjunga. Atskiri „savarankiški“ investicijų susitarimai, kaip siūloma, turėtų būti sudaryti ir su Kinija, ir su Rusija (6), nes platesnio masto derybos vyksta itin lėtai. Manoma, kad Rusija taip pat suinteresuota tokiais susitarimais. Kinijoje Europos Sąjungos bendrovės ir toliau susiduria su akivaizdžiomis kliūtimis, ypač dėl intelektinės nuosavybės teisių, viešųjų pirkimų ir aukštųjų technologijų. Tačiau Brazilija ryžtingai atsisako investicijų skyrių įtraukti į bet kokius LPS su Mercosur, ir visi susitarimai su šalimis, kaip Venesuela, tiesiog tampa neįgyvendinami.

4.4 Kaip tapo aišku iš LSE atlikto tyrimo (7), išimtinė kompetencija sustiprintų ES vaidmenį ir tam Komitetas pritaria. Šiame tyrime nurodyta, kad nuo dešimtojo dešimtmečio NAFTA (Šiaurės Amerikos) šalys savo investicijų taisykles nustatė sudarydamos išsamesnius susitarimus, taigi netiesiogiai kenkdamos ES investuotojų interesams (nors į kai kuriuos susitarimus įtrauktos ir neseniai įstojusios valstybės narės). Be to, teigiama, kad vienos bendros ES politikos didesnė derybinė galia turėtų atverti galimybes ES lengviau patekti į svarbiausių trečiųjų šalių rinkas apsaugant investuotojus ir taip padidinant Europos tarptautinį konkurencingumą.

4.4.1 Komitetas pritaria LSE nuomonei, kad Europos Sąjunga turėtų pasinaudoti šia galimybe ir atnaujinti investicijų susitarimus, dėl kurių ji veda derybas. Tačiau ji turėtų remtis šių susitarimų stipriosiomis pusėmis, o ne kopijuoti NAFTA.

5. Investicijų socialiniai ir aplinkos aspektai

5.1 Nepaisant to, daugelis bijo, kad tolesnės derybos dėl investicijų taps vis labiau politizuotos, ypač dėl to, kad SESV 205 straipsnyje pabrėžiama, jog savo veiksmuose tarptautinėje arenoje ES vadovaujasi bendrosiomis nuostatomis, įskaitant demokratijos, teisinės valstybės, žmogaus teisių ir tvaraus ekonominio, socialinio ir aplinkosaugos vystymosi propagavimą. Mes taip nemanome: juk visi šie aspektai yra vienodai svarbūs.

5.2 Neseniai NAFTA sudarytose dvišalėse investicijų sutartyse yra nuostata dėl apsaugos nuo netiesioginės ekspropriacijos, kuri kartais būna numatyta ir valstybių narių DIS. Jeigu šios nuostatos nėra, dažniau kyla pavojus, kad ginčytinus klausimus spręs arbitražas – vargu, ar tai geriausias būdas veikti. Komitetas ypač pasisakytų už tvaraus vystymosi nuostatų ir kitų akivaizdžiai visuomenės labui skirtų reguliavimo priemonių (8) įtraukimą, ypač tais atvejais, kai kitų tai būtų laikoma būdu didinti kliūtis.

5.3 Kaip jau buvo sakyta, itin palankiai vertiname komunikato nuostatą, kurioje dar kartą užtikrinama, kad ES prekybos ir investicijų politika turi atitikti kitas Europos Sąjungos politikos sritis, įskaitant „aplinkos apsaugos, tinkamų darbo vietų kūrimo, sveikatos ir saugos darbe“ ir plėtros politiką. Reikėtų siekti, kai tik galima, įtraukti investicijų skyrius į platesnio masto ES prekybos derybas. Investicijų apsauga taip pat turėtų būti priežiūros funkcijų, numatytų pilietinei visuomenei, dalis, kai tokiuose susitarimuose būna reikalavimas įsteigti pilietinės visuomenės forumus (9).

5.4 Komitetas jau savo pastabose dėl „Globaliosios Europos“ ragino „BLS plius“ standartus įtraukti į būsimus Europos Sąjungos LPS. Tai – 8 kertinės TDO konvencijos ir svarbiausios aplinkos konvencijos. Šių aspektų priežiūra turi būti įtraukta į kiekvieno steigtino pilietinės visuomenės forumo su investicijomis susijusią kompetenciją, visų pirma tam, kad priimančioji šalis turėtų kuo mažiau galimybių kilus ginčams manipuliuoti aplinkos ar socialiniais klausimais. Tačiau atkreipiame dėmesį į tai, kad Kanada yra ratifikavusi tik 5 iš šių TDO konvencijų, Korėja – 4, o JAV – tik 2.

5.4.1 Todėl Komitetas palankiai vertina CARIFORUM susitarime (2008 m.) įrašytą aiškų įsipareigojimą nesumažinti aplinkos ar darbo standartų, kad būtų pritrauktos investicijos, ir nuostatą dėl investuotojų elgsenos (72 straipsnis) išlaikyti tokius standartus, vengti korupcinės praktikos ir palaikyti ryšius su vietos bendruomenėmis. Svarbu visapusiškai atsižvelgti į investuotojų įsipareigojimus laikytis tvaraus vystymosi reikalavimų, nes jais siekiama paremti ir išlaikyti bendrą konkurencingumą. Taip pat ir ES investuotojai turi būti apsaugoti nuo vietos konkurentų užsienyje, jeigu tokiems konkurentams taikomi žemesni standartai.

6. Investicijos kaip vystymosi priemonė?

6.1 Manome, kad komunikate nepakankamai išsamiai apsvarstyta viena labai svarbi sritis – kaip ES tarptautinė investicijų politika sąveikaus ir siesis su ES vystymosi programa, ypač kai kalbama apie AKR, mažiausiai išsivysčiusias šalis ir tebevykstančias derybas dėl ekonominės partnerystės susitarimo (EPS). ES požiūris į Afriką labai skiriasi nuo požiūrio į Kiniją. Kinija, ieškodama naujų žaliavų šaltinių ir investavimo kitose šalyse galimybių, sudarė partnerystę kelete Afrikos šalių, ši partnerystė sutelkta į investicinę veiklą, o ne į pagalbą vystymuisi.

6.2 Europos Sąjunga turi skatinti ilgalaikes investicijas besivystančiose šalyse, nes jos ekonomiškai naudingos dėl to, kad kuriamos kokybiškos darbo vietos, infrastruktūra ir perduodamos žinios. Tai turi būti neatsiejama EPS iniciatyvos, kuri pirmiausia skirta vystymuisi, dalis.

6.2.1 Komitetas (10) jau yra užsiminęs apie būtinybę užtikrinti, kad Afrikos ekonominis vystymasis vyktų „pirmiausia gilinant jos vidaus rinką, kad ji gebėtų vystytis savaime ir taip padėtų stabilizuoti padėtį žemyne ir užimti tinkamą vietą pasaulio ekonomikoje. Regioninė integracija ir vidaus rinkos vystymasis yra ramsčiai ir tramplynai, padėsiantys Afrikai aktyviai dalyvauti pasaulinėje prekyboje“. Tokia nuostata taikytina ir Europos Sąjungos investicijų politikai.

2011 m. birželio 20 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Staffan NILSSON

(1) 2006 m. rugsėjo 28 d. ETT sprendimas.

(2) Komisijos duomenys.

(3) 2010 m. konsultacinės bendrovės Copenhagen Economics publikacija „ES vykdomų TUI kitose šalyse poveikis“ (angl. 2010 Impact of EU outward FDI).

(4) Globalioji Europa, cituojama CESE OL C 211, 2011 8 19, p. 32.

(5) Komiteto nuomonės dėl daugiašalių ir dvišalių susitarimų išsamiau aptariamos CESE OL C 211, 2011 8 19, p. 32.

(6) Prekyba, augimas ir pasaulio reikalai, 2.1 skyrius.

(7) ES požiūris į tarptautinę investicijų politiką po Lisabonos sutarties, tyrimą atliko LSE ir kt., 2010 m.

(8) Komiteto požiūriai, susiję su tvaraus poveikio vertinimais ir ES prekybos politika, yra išdėstyti CESE OL C 218, 2011 7 23, p. 14.

(9) Nuostatos dėl pilietinės visuomenės forumų (PVF) buvo įtrauktos į CARIFORUM (EPS) ir Centrinės Amerikos susitarimus (LPS), kad būtų vykdoma susitarimo vykdymo priežiūra, ir į susitarimą su Korėja – kad būtų vykdoma tvaraus vystymosi skyriaus priežiūra.

(10) OL C 317, 2009 12 23, p. 126 ir OL C 255 2010 09 22, p. 1.