LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 115/1

STOKHOLMO PROGRAMA – ATVIRA IR SAUGI EUROPA PILIEČIŲ LABUI IR SAUGUMUI

2010/C 115/01

TURINYS

1. PILIEČIŲ EUROPOS KŪRIMAS LAISVĖS, SAUGUMO IR TEISINGUMO ERDVĖJE

1.1. Politiniai prioritetai

1.2. Priemonės

1.2.1. Abipusis pasitikėjimas

1.2.2. Įgyvendinimas

1.2.3. Teisės aktai

1.2.4. Didesnis suderinamumas

1.2.5. Įvertinimas

1.2.6. Mokymas

1.2.7. Informavimas

1.2.8. Dialogas su pilietine visuomene

1.2.9. Finansavimas

1.2.10. Veiksmų planas

1.2.11. Stokholmo programos peržiūra

2. PILIEČIŲ TEISIŲ PROPAGAVIMAS: TEISIŲ EUROPA

2.1. Pagrindinėmis teisėmis pagrįsta Europa

2.2. Visapusiškas naudojimasis laisvo judėjimo teise

2.3. Gyvenimas drauge erdvėje, kurioje gerbiama įvairovė ir užtikrinama pažeidžiamiausių asmenų apsauga

2.3.1. Rasizmas ir ksenofobija

2.3.2. Vaiko teisės

2.3.3. Pažeidžiamos grupės

2.3.4. Nusikaltimų aukos, įskaitant terorizmo aukas

2.4. Asmens teisės baudžiamuosiuose procesuose

2.5. Piliečių teisių apsauga informacinėje visuomenėje

2.6. Dalyvavimas demokratiškame Sąjungos gyvenime

2.7. Teisė į apsaugą už ES ribų

3. PALENGVINTI PILIEČIŲ GYVENIMĄ: TEISĖS IR TEISINGUMO EUROPA

3.1. Tolesnis abipusio pripažinimo principo įgyvendinimas

3.1.1. Baudžiamoji teisė

3.1.2. Civilinė teisė

3.2. Tarpusavio pasitikėjimo didinimas

3.2.1. Mokymas

3.2.2. Tinklų plėtojimas

3.2.3. Vertinimas

3.2.4. Priemonių tobulinimas

3.2.5. Sulaikymas

3.2.6. Sulaikymas

3.3. Bendrų būtiniausių taisyklių parengimas

3.3.1. Baudžiamoji teisė

3.3.2. Civilinė teisė

3.4. Europos teisminės erdvės teikiama nauda piliečiams

3.4.1. Geresnių galimybių kreiptis į teismą sudarymas

3.4.2. Parama ekonominei veiklai

3.5. Sąjungos tarptautinio vaidmens teisės srityje stiprinimas

3.5.1. Civilinė teisė

3.5.2. Baudžiamoji teisė

4. SAUGI EUROPA

4.1. Vidaus saugumo strategija

4.2. Darbo priemonių atnaujinimas

4.2.1. Bendros kultūros kūrimas

4.2.2. Informacijos srauto valdymas

4.2.3. Būtinų technologinių priemonių sutelkimas

4.3. Veiksminga politika

4.3.1. Veiksmingesnis europinis bendradarbiavimas teisėsaugos srityje

4.3.2. Veiksmingesnė nusikalstamumo prevencija

4.3.3. Statistika

4.4. Apsauga nuo sunkių nusikaltimų ir organizuoto nusikalstamumo

4.4.1. Kova su sunkiais nusikaltimais ir organizuotu nusikalstamumu

4.4.2. Prekyba žmonėmis

4.4.3. Seksualinis vaikų išnaudojimas ir vaikų pornografija

4.4.4. Elektroniniai nusikaltimai

4.4.5. Ekonominiai nusikaltimai ir korupcija

4.4.6. Narkotikai

4.5. Terorizmas

4.6. Visapusiškas ir veiksmingas Sąjungos nelaimių valdymas: Sąjungos gebėjimų užkirsti kelią įvairioms nelaimėms, joms pasirengti ir į jas reaguoti stiprinimas

5. GALIMYBĖ ATVYKTI Į EUROPĄ GLOBALIZUOTAME PASAULYJE

5.1. Integruotas išorės sienų valdymas

5.2. Vizų politika

6. EUROPA UŽ ATSAKOMYBĘ, SOLIDARUMĄ IR PARTNERYSTĘ MIGRACIJOS IR PRIEGLOBSČIO SRITYJE

6.1. Dinamiška ir visapusiška migracijos politika

6.1.1. Visuotinio požiūrio į migraciją stiprinimas, plėtojimas ir įgyvendinimas

6.1.2. Migracija ir vystymasis

6.1.3. Suderinta ir nacionalinės darbo rinkos poreikius atitinkanti politika

6.1.4. Aktyvi politika, skirta migrantams ir jų teisėms

6.1.5. Integravimas

6.1.6. Veiksminga kovos su nelegalia imigracija politika

6.1.7. Nelydimi nepilnamečiai

6.2. Prieglobstis. Bendra apsaugos ir solidarumo erdvė

6.2.1. Bendra apsaugos erdvė

6.2.2. Valstybių narių dalijimasis atsakomybe ir solidarumas

6.2.3. Prieglobsčio klausimo išorės aspektas

7. EUROPA GLOBALIZUOTAME PASAULYJE: LAISVĖS, SAUGUMO IR TEISINGUMO ERDVĖS IŠORĖS ASPEKTAS

7.1. Sustiprintas išorės aspektas

7.2. Žmogaus teisės

7.3. Naujomis priemonėmis toliau įgyvendinami teminiai prioritetai

7.4. Susitarimai su trečiosiomis šalimis

7.5. Geografiniai prioritetai ir tarptautinės organizacijos

7.6. Tarptautinės organizacijos ir europinių bei tarptautinių standartų propagavimas

SANTRUMPŲ SĄRAŠAS

1. PILIEČIŲ EUROPOS KŪRIMAS LAISVĖS, SAUGUMO IR TEISINGUMO ERDVĖJE

Reaguodama į vieną svarbiausių į Sąjungą susibūrusių valstybių tautų susirūpinimą, Europos Vadovų Taryba dar kartą patvirtina laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės sukūrimą laikanti prioritetu.

Šioje srityje, remiantis Tamperės ir Hagos programų įgyvendinimo rezultatais, padaryta nemaža pažanga. Šengeno erdvėje panaikinta vidaus sienų kontrolė, o Sąjungos išorės sienos dabar valdomos žymiai darniau. Plėtojant visuotinį požiūrį į migraciją, Sąjungos migracijos politikos išorės santykių aspektas sutelktas į dialogą ir partnerystes su trečiosiomis šalimis bei yra grindžiamas abipusiais interesais. Imtasi svarbių veiksmų siekiant sukurti Europos prieglobsčio sistemą. Europinės agentūros, pavyzdžiui, Europolas, Eurojustas, Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūra ir FRONTEX, savo atitinkamose veiklos srityse pasiekė brandą veiklos požiūriu. Bendradarbiavimas civilinių bylų srityje palengvina kasdienę piliečių veiklą, o bendradarbiavimas teisėsaugos srityje užtikrina didesnį saugumą.

Nepaisant šių ir kitų svarbių pasiekimų laisvės, saugumo ir teisingumo srityje, Europa vis dar susiduria su problemomis. Šios problemos turi būti sprendžiamos nuosekliai. Todėl reikia toliau siekti didesnio įvairių politikos sričių suderinamumo. Be to, reikėtų intensyviau bendradarbiauti su šalimis partnerėmis.

Todėl metas parengti naują darbotvarkę, kad Sąjunga ir jos valstybės narės galėtų remtis šiais pasiekimais ir būtų pasirengusios spręsti būsimas problemas. Šiuo tikslu Europos Vadovų Taryba patvirtino šią naują daugiametę programą 2010–2014 m. laikotarpiui, kuri bus vadinama Stokholmo programa.

Europos Vadovų Taryba palankiai vertina tai, kad įsigaliojus Lisabonos sutarčiai (1), Europos Parlamentui ir nacionaliniams parlamentams teks daug svarbesnis vaidmuo. Pagal ES sutarties 11 straipsnį piliečiai bei atstovaujamosios asociacijos turės daugiau galimybių išdėstyti savo nuomones dėl visų Sąjungos veiklos sričių ir viešai jomis keistis. Tai dar padidins Sąjungos atvirumą ir demokratiškumą, visų jos gyventojų labui.

Sutartis palengvina šioje programoje iškeltų tikslų siekimo procesą tiek Sąjungos institucijoms, tiek valstybėms narėms. Įtvirtinta Komisijos teisė rengti iniciatyvas, taip pat ne mažesnės kaip septynių valstybių narių grupės teisė teikti teisės aktų pasiūlymus. Patobulintas teisėkūros procesas, kadangi daugelyje sričių bus taikoma bendro sprendimo procedūra, tokiu būdu užtikrinant visapusišką Europos Parlamento dalyvavimą. Teisėkūros procese svarbesnį vaidmenį atliks ir nacionaliniai parlamentai. Taip pat padidinus Teisingumo Teismo įgaliojimus, Sutartimi bus pagerintas Europos gebėjimas visapusiškai įgyvendinti politiką šioje srityje bei bus užtikrintas interpretavimo nuoseklumas.

Sąjungos institucijos turėtų panaudoti visas Lisabonos sutartimi suteiktas galimybes stiprinti Europos laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę Sąjungos piliečių labui.

Ši programa – teisėkūros ir veiklos planavimo, susijusio su laisvės, saugumo ir teisingumo erdve, strateginės gairės pagal SESV 68 straipsnį.

1.1. Politiniai prioritetai

Europos Vadovų Taryba mano, kad ateinančių kelerių metų prioritetas – sutelkti dėmesį į piliečių interesus ir poreikius. Uždavinys – užtikrinti, kad būtų gerbiamos pagrindinės asmens teisės ir laisvės bei integralumas, tuo pačiu garantuojant saugumą Europoje. Itin svarbu, kad tiek teisėsaugos priemonėmis, tiek priemonėmis, skirtomis asmens teisėms, teisinei valstybei ir tarptautinėms apsaugos taisyklėms apsaugoti, būtų siekiama tų pačių tikslų ir jos vienos kitas stiprintų.

Visais būsimais veiksmais daugiausia dėmesio turėtų būti skirta Sąjungos piliečiui ir į kitiems asmenims, už kuriuos yra atsakinga Sąjunga. Ateityje Sąjunga turėtų dirbti siekdama šių pagrindinių prioritetų:

Pilietybės ir pagrindinių teisių propagavimas.: Europos pilietybė turi tapti realybe. Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė visų pirma privalo būti viena bendra erdvė, kurioje saugomos pagrindinės teisės ir laisvės. Turi būti tęsiama Šengeno erdvės plėtra. Pagarba žmogui ir žmogiškajam orumui bei kitoms į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją ir į Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvenciją įtrauktoms teisėms yra pagrindinės vertybės. Pavyzdžiui, naudojimasis šiomis teisėmis ir laisvėmis, ypač piliečių privatumas, privalo būti užtikrinami ir už nacionalinių teritorijų ribų, ypač užtikrinant asmens duomenų apsaugą. Privalu atsižvelgti į specialius pažeidžiamų žmonių poreikius. Sąjungos piliečiai ir kiti asmenys turi galėti visapusiškai naudotis savo teisėmis ir netgi, atitinkamais atvejais, už Sąjungos ribų.

Teisės ir teisingumo Europa.: Sukurta Europos teisingumo erdvė privalo būti konsoliduojama, siekiant pašalinti dabartinę fragmentaciją. Pirmenybę reikėtų skirti mechanizmams, kurie palengvina naudojimąsi teise kreiptis į teismą, kad žmonės galėtų naudotis savo teisėmis visoje Sąjungoje. Taip pat reikėtų pagerinti viešųjų teisės specialistų mokymą ir bendradarbiavimą, ir mobilizuoti išteklius, siekiant pašalinti teisės sprendimų pripažinimo kitose valstybėse narėse kliūtis.

Europa, kuri teikia apsaugą.: Turėtų būti parengta vidaus saugumo strategija, siekiant toliau gerinti saugumą Sąjungoje ir tokiu būdu apsaugoti Sąjungos piliečių gyvybes, užtikrinti piliečių saugumą bei kovoti su organizuotu nusikalstamumu, terorizmu ir kitomis grėsmėmis. Šia strategija turėtų būti siekiama stiprinti bendradarbiavimą teisėsaugos, sienų valdymo, civilinės saugos, nelaimių padarinių valdymo srityse, taip pat teisminį bendradarbiavimą baudžiamosios teisės srityje, kad Europa taptų saugesnė. Be to, Sąjunga savo veiklą turi grįsti valstybių narių solidarumu ir visapusiškai taikyti SESV 222 straipsnį.

Galimybė atvykti į Europą globalizuotame pasaulyje.: Reikia užtikrinti veiksmingesnes ir efektyvesnes galimybes atvykti į Europą verslininkams, turistams, studentams, mokslininkams, darbininkams, asmenims, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, ir kitiems asmenims, turintiems teisėtų interesų atvykti į Sąjungos teritoriją. Tačiau Sąjunga ir jos valstybės narės taip pat turi garantuoti savo piliečių saugumą. Šiuos tikslus padėtų įgyvendinti integruotas sienų valdymas ir vizų politika.

Europa už atsakomybę, solidarumą ir partnerystę migracijos ir prieglobsčio srityje .: Vienas iš svarbiausių Sąjungos politinių tikslų tebėra parengti progresyvią ir išsamią Sąjungos migracijos politiką, grindžiamą solidarumu ir atsakomybe. Reikia imtis veiksmingai įgyvendinti visas reikiamas teisines priemones ir visapusiškai naudotis atitinkamų šioje srityje veikiančių agentūrų ir biurų (tarnybų) veikla. Gerai valdoma migracija gali būti naudinga visiems suinteresuotiesiems subjektams. Europos imigracijos ir prieglobsčio paktas yra aiškus tolesnio vystymosi šioje srityje pagrindas. Europai reikės lanksčios politikos, kuri galėtų reaguoti į valstybių narių prioritetus ir poreikius bei kuri sudarytų sąlygas migrantams visapusiškai išnaudoti savo potencialą. Tikslas sukurti bendrą prieglobsčio sistemą 2012 m. išlieka, ir žmonėms, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, privalo būti užtikrinta galimybė naudotis teisiškai saugiomis ir veiksmingomis prieglobsčio procedūromis. Be to, siekiant užtikrinti imigracijos ir prieglobsčio sistemų Sąjungoje patikimumą ir tvarumą, būtina vykdyti nelegalios imigracijos prevenciją ir kontrolę bei kovoti su ja, kadangi Sąjunga susiduria su vis didesniais nelegalios migracijos srautais, ką ypač patiria prie ES išorės sienų esančios valstybės narės, įskaitant esančias prie pietinių ES sienų, pagal 2009 m. spalio mėn. Europos Vadovų Tarybos išvadas.

Europos vaidmuo globalizuotame pasaulyje – išorės aspektas.: Sąjungos politikos laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje išorės aspekto svarba rodo, jog reikia labiau integruoti šią politiką į Sąjungos bendro pobūdžio politiką. Šis išorės aspektas yra itin svarbus siekiant išspręsti pagrindines problemas, su kuriomis susiduriame, ir užtikrinti daugiau galimybių Sąjungos piliečiams dirbti ir plėtoti verslo veiklą su viso pasaulio šalimis. Šis išorės aspektas yra itin svarbus siekiant sėkmingai įgyvendinti šios programos tikslus, todėl į jį reikėtų ypač atsižvelgti visuose kituose Sąjungos užsienio politikos aspektuose bei visapusiškai su jais suderinti.

1.2. Priemonės

Siekiant, kad nauja daugiametė programa būtų įgyvendinta sėkmingai, svarbios toliau išvardytos priemonės.

1.2.1. Abipusis pasitikėjimas

Abipusis pasitikėjimas tarp valstybių narių įvairių valdžios institucijų ir tarnybų bei sprendžiamąją galią turinčių asmenų yra veiksmingo bendradarbiavimo šioje srityje pagrindas. Todėl vienas iš pagrindinių uždavinių ateityje – užtikrinti pasitikėjimą ir rasti naujų būdų, kaip didinti pasikliovimą skirtingomis valstybių narių teisinėmis sistemomis ir abipusį supratimą.

1.2.2. Įgyvendinimas

Ateinančius kelerius metus daugiau dėmesio reikia skirti visapusiškam ir veiksmingam galiojančių teisės aktų įgyvendinimui, jų vykdymo užtikrinimui ir įvertinimui. Turėtų būti užtikrintas teisės aktų perkėlimas į nacionalinę teisę, prireikus visapusiškai išnaudojant esamas institucines priemones.

Į piliečių ir verslo atstovų poreikius ateityje taip pat turėtų būti reaguojama per trumpesnį laiką. Sąjunga turėtų daugiau dėmesio skirti piliečių bei specialistų poreikių identifikavimui bei tinkamoms priemonėms šiems poreikiams patenkinti. Formuojant veiksmus Sąjungos lygiu, turėtų būti naudojamasi valstybių narių ekspertine patirtimi ir svarstomos įvairios priemonės, be kita ko, su teisės aktų rengimu nesusiję sprendimai, tokie kaip sutarti vadovai, dalijimasis geriausios praktikos pavyzdžiais (inter alia kuo daugiau naudojantis Europos teisminiais tinklais) ir tiems poreikiams patenkinti skirti regioniniai projektai, ypač jei jie gali padėti greitai rasti problemos sprendimą.

1.2.3. Teisės aktai

Apskritai naujos iniciatyvos teisėkūros srityje, inicijuojamos Komisijos ar – Sutartyje numatytais atvejais – valstybių narių (2), turėtų būti teikiamos tik patikrinus, ar laikomasi proporcingumo ir subsidiarumo principų, taip pat po nuodugnaus pasirengimo, apimančio išankstinius poveikio vertinimus, taip pat nustatant poreikius bei finansines pasekmes ir naudojantis valstybių narių ekspertine patirtimi. Itin svarbu įvertinti naujų teisėkūros iniciatyvų pasekmes keturioms Sutartyje įtvirtintoms laisvėms ir užtikrinti, kad tokios iniciatyvos visiškai atitiktų vidaus rinkos principus.

Europos Vadovų Tarybos manymu, laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės teisinis reguliavimas vyksta labai sparčiai, tačiau turi trūkumų, pavyzdžiui, esama dubliavimosi ir šiek tiek trūksta nuoseklumo. Tuo pat metu būtų galima patobulinti teisės aktų kokybę ir kai kurių teisės aktų kalbą.

Tam tikrais atvejais vertėtų svarstyti priimtų teisės aktų horizontaliosios peržiūros galimybę, siekiant pagerinti teisės aktų nuoseklumą ir konsolidavimą. Ypač svarbu teisinis nuoseklumas ir nesudėtingas prieinamumas. Visuose sprendimų priėmimo procedūros etapuose turėtų būti gerinamas geresnio reglamentavimo ir geresnės teisėkūros principų laikymasis. Turėtų būti visapusiškai taikomas Europos Parlameno , Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinis susitarimas dėl geresnės teisėkūros (3). Visos Sąjungos institucijos visuose tarpinstitucinės procedūros etapuose turėtų stengtis Sąjungos teisės aktus rengti aiškia ir suprantama kalba.

1.2.4. Didesnis suderinamumas

Europos Vadovų Taryba prašo Tarybos ir Komisijos tobulinti vidinį koordinavimą, kad būtų užtikrintas geresnis laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje atliekamo darbo išorės ir vidaus elementų suderinamumas. Labiau suderinta bei geriau koordinuojama turi būti ir Sąjungos agentūrų (Europolas, Eurojustas, FRONTEX, Europos policijos koledžas (CEPOL), Europos narkotikų ir narkomanijos stebėsenos centras (EMCDDA), būsimas Europos prieglobsčio paramos biuras (EASO) ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūra) veikla. Taryba turėtų aktyviau vykdyti politinę agentūrų veiklos priežiūrą, pavyzdžiui, rengdama išvadas dėl metinių ataskaitų. Kai kurioms agentūroms taikomos specialios Europos Parlamento vykdomos priežiūros taisyklės.

1.2.5. Įvertinimas

Lisabonos sutartyje numatyta, kad galima imtis priemonių tam, kad valstybės narės, bendradarbiaudamos su Komisija, atliktų politikos įgyvendinimo laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje objektyvų ir nešališką įvertinimą, ypač tam, kad būtų skatinamas visapusiškas abipusio pripažinimo principo taikymas. Europos Parlamentas ir nacionaliniai parlamentai turi būti supažindinami su vertinimo turiniu ir rezultatais. Europos Vadovų Taryba mano, kad tokie vertinimo mechanizmai turėtų vengti veiklos dubliavimo ir, ilgainiui, apimti visas šios srities politikos kryptis. Taip pat reikalinga veiksminga su tokiais įvertinimais susijusių tolesnių veiksmų sistema.

Reikia įvertinti Sąjungos lygiu priimtų teisinių priemonių veiksmingumą. Įvertinimas taip pat būtinas siekiant nustatyti, ar esama kliūčių deramam Europos teisminės erdvės veikimui. Atliekant įvertinimą daugiausiai dėmesio reikėtų skirti specifinėms problemoms ir todėl – sudaryti palankesnes sąlygas abipusio pripažinimo principo taikymui. Teisminis bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose turėtų būti pirma politinė sritis, kurios įvertinimą reikėtų atlikti. Tačiau po to turės ateiti ir kitų politikos sričių eilė, pavyzdžiui, reikėtų įvertinti, ar atitinkamuose teisės aktuose užtikrinama, kad būtų laikomasi prieglobsčio procedūrų. Įvertinimo procedūros prireikus turėtų būti pritaikytos atitinkamai politikos sričiai.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— pagal SESV 70 straipsnį pateikti vieną ar kelis pasiūlymus dėl SESV V antraštinėje dalyje nurodytos vykdomos politikos įvertinimo. Prireikus šis pasiūlymas (ar pasiūlymai) turėtų apimti vertinimo mechanizmą, grindžiamą nusistovėjusia tarpusavio vertinimo sistema. Įvertinimas turėtų būti atliekamas periodiškai, jį turėtų sudaryti veiksminga tolesnių veiksmų sistema, ir jis turėtų padėti geriau susipažinti su nacionalinėmis sistemomis, kad būtų galima nustatyti geriausią praktiką bei įvardyti bendradarbiavimo kliūtis. Specialistai turėtų turėti galimybę aktyviai dalyvauti atliekant vertinimą. Iš esmės svarbiausią vaidmenį vertinimo procese, ypač su juo susijusių tolesnių veiksmų srityje, turėtų atlikti Taryba.

Reikėtų vengti veiklos dubliavimo su kitais vertinimo mechanizmais, tačiau reikėtų siekti sinergijos, ypač su Europos Tarybos atliekamu darbu, ir bendradarbiauti. Sąjunga turėtų aktyviai dalyvauti Europos Tarybos stebėsenos organų veikloje ir turėtų prie jos prisidėti.

1.2.6. Mokymas

Siekiant puoselėti tikrą Europos teisminę ir teisėsaugos kultūrą, būtina intensyviau rengti mokymą Sąjungos temomis, ir užtikrinti, kad jis būtų sistemingai prieinamas visų profesijų, susijusių su laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės įgyvendinimu, atstovams. Juos sudarytų teisėjai, prokurorai, teisminių institucijų darbuotojai, policijos ir muitinių pareigūnai bei sienos apsaugos pareigūnai.

Turėtų būti siekiama, kad galimybę sistemingai naudotis Europos mokymo programomis turėtų visi atitinkami asmenys. Sąjunga ir jos valstybės narės turėtų siekti, kad iki 2015 m. Europos mokymo programoje ar mainų su kita valstybe nare mokymo programoje, kurie jau gali būti dabartinių mokymo programų dalis, būtų sudalyvavę daug specialistų. Šiuo tikslu pirmiausia reikėtų naudoti esamas mokymo įstaigas.

Šiuo klausimu pirmiausia atsakingos yra valstybės narės, tačiau Sąjunga turi užtikrinti paramą bei finansavimą, o taip pat turėti savo mechanizmus nacionalinei veiklai šioje srityje papildyti. Europos Vadovų Taryba mano, kad ES ir tarptautinio bendradarbiavimo aspektai turėtų būti įtraukti į nacionalines mokymo programas. Teisėjų, prokurorų ir teisminių institucijų darbuotojų mokymui svarbus teisminio nepriklausomumo išsaugojimo aspektas, tačiau tuo pačiu dažnai su Europos teisės aktais dirbantiems specialistams reikėtų akcentuoti europinį aspektą. Teisėsaugos ir sienos apsaugos pareigūnų mokymo srityje vienas svarbiausių vaidmenų turėtų tekti CEPOL ir FRONTEX, siekiant užtikrinti mokymo europinę tematiką. Sienos apsaugos pareigūnų ir muitinės pareigūnų mokymas yra itin svarbus, siekiant puoselėti bendrą požiūrį į integruotą sienų valdymą. Siekiant stiprinti Europos mokymo programas, reikėtų ieškoti sprendimų europiniu lygiu. Taip pat būtina plėtoti e. mokymosi programas bei bendrą mokymo medžiagą, siekiant rengti mokymą specialistams Europos mechanizmų tema.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— pasiūlyti veiksmų planą, kad būtų galima sistemingai iš esmės didinti Europos mokymo schemų ir mainų programų lygį Sąjungoje. Šiame plane turėtų būti pasiūlyta, kaip užtikrinti, kad trečdalis visų policijos darbuotojų, dalyvaujančių Europos policijos bendradarbiavime, ir pusė teisėjų, prokurorų ir teisminių institucijų darbuotojų, dalyvaujančių Europos teisminiame bendradarbiavime, taip pat pusė kitų Europos bendradarbiavime dalyvaujančių specialistų dalyvautų Europos mokymo programose,

— išanalizuoti, kaip reikėtų apibrėžti Europos mokymo programą, ir veiksmų plane pasiūlyti, kaip išplėtoti šią idėją, siekiant suteikti jai europinį aspektą,

— parengti specialias, ERASMUS tipo mainų programas, kuriose dalyvautų valstybės, kurios nėra ES narės, visų pirma šalys kandidatės ir šalys, su kuriomis ES yra sudariusi partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimus,

— užtikrinti, kad sprendimas dėl dalyvavimo bendruose kursuose, pratybose ir mainų programose būtų priimamas atsižvelgiant į užduotis ir nepriklausomai nuo tam tikrame sektoriuje taikomų kriterijų.

1.2.7. Informavimas

Pasiekimai laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje yra apskritai itin svarbūs piliečiams, verslui ir specialistams. Todėl Europos Vadovų Taryba ragina visas Sąjungos institucijas, ypač Komisiją, taip pat valstybes nares, apsvarstyti, kokiais būdais būtų galima geriau informuoti piliečius ir specialistus apie konkrečius laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje vykdomos politikos rezultatus. Ji prašo Komisijos parengti strategiją, kaip geriausiai paaiškinti piliečiams, kokią naudą jiems gali duoti naujos priemonės bei teisinės sistemos, pavyzdžiui, tam panaudojant e. teisingumo projektą ir e. teisingumo portalą.

1.2.8. Dialogas su pilietine visuomene

Europos Vadovų Taryba ragina Sąjungos institucijas pagal savo kompetenciją vykdyti atvirą, skaidrų ir reguliarų dialogą su atstovaujamosiomis asociacijomis ir pilietine visuomene. Komisija turėtų įdiegti specialius mechanizmus, tokius kaip, pavyzdžiui, Europos teisingumo forumas, dialogui aktyvinti tose srityse, kuriose tokie mechanizmai būtų naudingi.

1.2.9. Finansavimas

Europos Vadovų Taryba pabrėžia, kad Stokholmo programa turėtų būti finansuojama pagal dabartinės finansinės programos kategorijas ir didžiausias ribas. Daugelis programoje numatytų priemonių ir veiksmų gali būti įgyvendinami veiksmingiau naudojant esamas priemones ir fondus.

Europos Vadovų Taryba atkreipia dėmesį į tai, kad dabartinė finansinė perspektyva baigia galioti 2013 m. pabaigoje. Ji pabrėžia ketinanti užtikrinti, kad kitoje perspektyvoje atsispindėtų Stokholmo programos tikslai. Tačiau ši programa neturi įtakos deryboms dėl kitos finansinės perspektyvos.

Europos Vadovų Taryba taip pat mano, kad paraiškų pagal finansines programas teikimo procedūros turėtų, atsižvelgiant į valstybių narių patirtį, būti skaidrios, lanksčios, nuoseklios ir nesudėtingos bei geriau prieinamos administravimo institucijoms, pripažintiems partneriams ir specialistams, šiuo tikslu aktyviai platinant aiškias gaires, pasitelkiant partnerių identifikavimo mechanizmą ir rengiant tinkamas programas. Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos išnagrinėti šiam tikslui pasiekti tinkamas priemones.

Rengiant būsimą finansinę perspektyvą, reikėtų išnagrinėti, kaip būtų galima geriausiai parengti finansines priemones siekiant užtikrinti tinkamą paramą už Sąjungos ribų vykdomiems veiklos projektams, kuriais didinamas Sąjungos saugumas, ypač kovos su organizuotu nusikalstamumu ir terorizmu srityje. Reikėtų nuodugniai apsvarstyti, kaip ir kokiais būdais paspartinti Sąjungos reagavimą į įvykius šioje srityje, kurių atžvilgiu būtinas skubus atsakas, finansinės paramos atžvilgiu ir kaip teikti techninę pagalbą visuotiniam tarptautinių konvencijų, pavyzdžiui, susijusių su terorizmu, įgyvendinimui.

1.2.10. Veiksmų planas

Atsižvelgdama į Stokholmo programą, Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos per 2010 m. pirmąjį pusmetį skubiai pateikti veiksmų planą, kurį turės priimti Taryba. Šiame veiksmų plane Stokholmo programos tikslai ir prioritetai bus paversti konkrečiais veiksmais, ir bus pateiktas aiškus patvirtinimo ir įgyvendinimo kalendorinis planas. Jame taip pat turėtų būti pateiktas pasiūlymas dėl teisinių priemonių pakeitimo pagal naują teisinį pagrindą kalendorinio plano.

1.2.11. Stokholmo programos peržiūra

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos iki 2012 m. birželio mėn. pateikti Stokholmo programos įgyvendinimo laikotarpio vidurio apžvalgą. Reikėtų kuo greičiau paskelbti trijų pirmininkausiančių valstybių narių programas ir Komisijos programas dėl teisės aktų, kad nacionaliniai parlamentai galėtų iš anksto susipažinti su pasiūlymais.

2. PILIEČIŲ TEISIŲ PROPAGAVIMAS: TEISIŲ EUROPA

2.1. Pagrindinėmis teisėmis pagrįsta Europa

Sąjunga yra grindžiama bendromis vertybėmis ir pagarba pagrindinėms teisėms. Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, itin svarbu, kad Sąjunga greitai prisijungtų prie Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos. Tai sustiprins Sąjungos, taip pat jos institucijų, įsipareigojimą užtikrinti, kad visose jos veiklos srityse būtų aktyviai propaguojamos pagrindinės teisės ir laisvės. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktika ir Europos žmogaus teisių teismo praktika galės toliau vystytis darniai – tai sustiprins suvienodintos Europos pagrindinių ir žmogaus teisių sistemos, pagrįstos Europos žmogaus teisių konvencija ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje įteisintomis teisėmis, sukūrimą.

Europos Vadovų Taryba prašo:

— Komisijos skubos tvarka pateikti pasiūlymą dėl Sąjungos prisijungimo prie Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos,

— Sąjungos institucijų ir valstybių narių užtikrinti, kad teisinės iniciatyvos būtų ir išliktų suderinamos su pagrindinėmis teisėmis ir laisvėmis visuose teisėkūros proceso etapuose, šiuo tikslu stiprinant sistemingo ir griežto stebėjimo, ar laikomasi Europos konvencijos ir teisių bei pareigų, kaip nustatyta Pagrindinių teisių chartijoje įteisintų teisių, metodikos taikymą.

Europos Vadovų Taryba prašo Sąjungos institucijų:

— visapusiškai pasinaudoti Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros ekspertine patirtimi ir, atitinkamais atžvilgiais, atsižvelgiant į šios agentūros įgaliojimus, su ja konsultuotis dėl politikos ir teisės aktų, susijusių su pagrindinėmis teisėmis, plėtojimo bei per ją informuoti piliečius apie jiems kasdieniame gyvenime darančius poveikį žmogaus teisių klausimus,

— tęsti Sąjungos pradėtą veiklą, kuria siekiama panaikinti mirties bausmę, uždrausti kankinimus ir kitą nehumanišką ar žeminantį elgesį,

— toliau remti ir propaguoti Sąjungos ir valstybių narių kovą su nebaudžiamumu ir kovoti su genocido nusikaltimais, nusikaltimais žmoniškumui bei karo nusikaltimais; atsižvelgiant į šį kontekstą, skatinti valstybes nares, trečiąsias šalis ir tarptautinius teismus šioje srityje, ypač Tarptautinį baudžiamąjį teismą (TBT), bendradarbiauti tarpusavyje ir plėtoti keitimąsi teismine informacija bei geriausios praktikos pavyzdžiais, susijusiais su baudžiamuoju persekiojimu už tokius nusikaltimus, šiuo tikslu pasitelkiant Europos institucijų tinklą ryšiams dėl už genocido nusikaltimus, nusikaltimus žmoniškumui ir karo nusikaltimus atsakingų asmenų palaikyti.

Sąjunga yra bendrų vertybių erdvė; vertybių, kurios yra nesuderinamos su genocido nusikaltimais, nusikaltimais žmoniškumui ir karo nusikaltimais, taip pat su totalitarinių režimų vykdomais nusikaltimais. Kiekviena valstybė narė turi savitą požiūrį šiuo klausimu, tačiau siekiant susitaikymo, tie nusikaltimai turi būti bendro atminimo dalis, kuria, kai tai įmanoma, turėtų dalytis ir kurią turėtų skatinti nepamiršti kiekvienas iš mūsų. Sąjunga turėtų sudaryti tam tinkamas sąlygas.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— išnagrinėti, ar reikėtų pateikti papildomų pasiūlymų dėl viešo dovanojimo dėl genocido nusikaltimų, nusikaltimų žmoniškumui ir karo nusikaltimų prieš asmenų grupę, apibūdinamą remiantis kitais kriterijais nei rasė, odos spalva, religija, kilmė, tautybė ar etninė priklausomybė, pavyzdžiui, socialinis statusas ar politiniai įsitikinimai, šių nusikaltimų nepripažinimo ar nepelnyto sumenkinimo, ir 2010 m. pateikti ataskaitą Tarybai.

2.2. Visapusiškas naudojimasis laisvo judėjimo teise

Piliečių ir šeimos narių teisė į laisvą judėjimą Sąjungos teritorijoje yra vienas iš kertinių principų, kuriais grindžiama Sąjunga ir Europos pilietybė. Sąjungos piliečiai turi teisę laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, taip pat teisę balsuoti ir kelti savo kandidatūrą Europos Parlamento rinkimuose bei savivaldybių rinkimuose savo gyvenamosios vietos valstybėje, teisę į kitų valstybių narių teikiamą diplomatinę ir konsulinę apsaugą ir kt. Naudodamiesi savo teisėmis piliečiai turi garantijas, kad jiems bus taikomos vienodos su tos šalies piliečiais teisės pagal Sąjungos teisėje nustatytas sąlygas. Todėl prioritetas – veiksmingas atitinkamų Sąjungos teisės aktų įgyvendinimas.

Kaip pažymėjo Europos Parlamentas, bendradarbiavimas Šengeno erdvėje, kurio metu didžiojoje Sąjungos dalyje buvo panaikinti patikrinimai prie išorės sienų, yra vienas iš pagrindinių pasiekimų laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje. Europos Vadovų Taryba primena ketinanti ir toliau plėsti Šengeno erdvę. Europos Vadovų Taryba prašo Tarybos, Europos Parlamento ir Komisijos imtis visų būtinų priemonių, kad būtų sudarytos sąlygos panaikinti vidaus sienų kontrolę ją vis dar taikančiose valstybėse narėse, kurios yra paskelbusios apie pasirengimą netrukus prisijungti prie Šengeno erdvės, su sąlyga, kad bus įvykdyti visi Šengeno acquis taikymo reikalavimai.

Būtina padėti Sąjungos piliečiams atlikti administracines ir teisines procedūras, su kuriomis jie susiduria naudodamiesi teise į laisvą judėjimą. Remiantis Sutartimi, turėtų būti panaikintos šią laisvę kasdieniame gyvenime ribojančios kliūtys.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— stebėti šių taisyklių įgyvendinimą ir taikymą, siekiant garantuoti teisę į laisvą judėjimą.

Pagal Sąjungos teisę Sąjungos piliečiams ir jų šeimų nariams suteikta teisė apsigyventi yra neatskiriamas naudojimosi teise į laisvą judėjimą privalumas. Tačiau šios teisės tikslas nėra imigracijos taisyklių apėjimas. Teisė į laisvą judėjimą ja besinaudojantiems suteikia ne tik teises, bet ir nustato pareigas; reikėtų užkirsti kelią piktnaudžiavimui ir sukčiavimui. Valstybės narės turėtų toliau apsaugoti ir ginti teisę į laisvą judėjimą, bendradarbiaudamos tarpusavyje bei su Komisija, kad veiksmingomis ir proporcingomis priemonėmis kovotų su kriminalinio pobūdžio veikla, deramai atsižvelgdamos į taikytiną teisę.

Todėl Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— stebėti šių taisyklių įgyvendinimą ir taikymą, siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimui ir sukčiavimui,

— išnagrinėti, kaip geriausia keistis informacija, inter alia, apie leidimus gyventi ir atitinkamus dokumentus, ir kaip padėti valstybių narių institucijoms veiksmingai kovoti su piktnaudžiavimu šia pagrindine teise.

Turėdamos omenyje šį tikslą, valstybės narės taip pat turėtų atidžiai stebėti, ar visapusiškai ir teisingai įgyvendinama galiojanti acquis, bei imtis priemonių dėl galimų teisės į laisvą asmenų judėjimą pažeidimų ir su ja susijusio sukčiavimo bei keistis informacija ir statistiniais duomenimis apie tokį piktnaudžiavimą ir sukčiavimą. Jei pastebimos sisteminės teisės į laisvą judėjimą pažeidimų ir sukčiavimo šioje srityje tendencijos, valstybės narės turėtų apie tokias tendencijas informuoti Komisiją, kuri pateiks Tarybai pasiūlymą dėl tinkamiausių šios problemos sprendimo priemonių.

2.3. Gyvenimas drauge erdvėje, kurioje gerbiama įvairovė ir užtikrinama pažeidžiamiausių asmenų apsauga

Kadangi įvairovė praturtina Sąjungą, Sąjunga ir jos valstybės narės privalo užtikrinti saugią aplinką, kurioje gerbiami skirtumai ir užtikrinama pažeidžiamiausių asmenų apsauga. Reikia toliau ryžtingai taikyti priemones, skirtas kovai su diskriminacija, rasizmu, antisemitizmu, ksenofobija ir homofobija.

2.3.1. Rasizmas ir ksenofobija

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— Stokholmo programos laikotarpiu iki 2013 m. lapkričio 28 d. pateikti 2008 m. lapkričio 28 d. Tarybos Pamatinio sprendimo 2008/913/TVR dėl kovos su tam tikromis rasizmo ir ksenofobijos formomis bei apraiškomis baudžiamosios teisės priemonėmis perkėlimo į nacionalinę teisę ataskaitą ir, jei reikia, pateikti pasiūlymų dėl jos pakeitimų,

— kovai su rasizmu ir ksenofobija visapusiškai panaudoti esamas priemones, ypač finansavimo programas.

Valstybės narės turėtų kuo skubiau įgyvendinti minėtą pamatinį sprendimą, ne vėliau kaip iki 2010 m. lapkričio 28 d.

2.3.2. Vaiko teisės

Vaiko teisės, t. y. geriausių vaiko interesų principas, vaiko teisė gyventi, išgyventi ir vystytis, nediskriminavimas ir pagarba vaiko teisei pareikšti savo nuomonę ir būti tinkamai išklausytam visais su vaiku susijusiais klausimais, atsižvelgiant į vaiko amžių ir išsivystymo lygį, kaip įteisinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje ir Jungtinių Tautų vaiko teisių konvencijoje, yra susijusios su visomis Sąjungos politikos sritimis. Į jas privalu sistemingai ir strategiškai atsižvelgti siekiant užtikrinti integruotą požiūrį. 2006 m. Komisijos komunikate „Dėl ES vaiko teisių strategijos kūrimo“ atsispindi svarbūs svarstymai šiuo klausimu. Turėtų būti parengta plataus užmojo Sąjungos strategija vaiko teisių srityje.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— nustatyti, kokioms priemonėms Sąjunga galėtų suteikti pridėtinę vertę, siekiant apsaugoti ir propaguoti vaiko teises. Ypatingą dėmesį reikėtų skirti į itin nesaugią padėtį patekusiems vaikams, ypač seksualinio išnaudojimo ir prievartos, taip pat prekybos žmonėmis aukomis tapusiems vaikams ir – Sąjungos migracijos politikos kontekste – nelydimiems nepilnamečiams.

Tais atvejais, kai vienas iš tėvų neteisėtai išsiveža vaiką, reikėtų ne tik veiksmingai įgyvendinti šios srities galiojančius teisės aktus, bet ir apsvarstyti galimybę tarptautiniu lygiu taikyti tarpininkavimą šeimos teisėje, tuo pat metu atsižvelgiant į valstybių narių gerąją praktiką. Sąjunga turėtų toliau plėtoti perspėjimo apie baudžiamąja veika laikomą vaikų pagrobimą mechanizmus, skatindama nacionalinių institucijų bendradarbiavimą ir sistemų sąveikumą.

2.3.3. Pažeidžiamos grupės

Visos diskriminacijos formos yra nepriimtinos. Sąjunga ir valstybės narės bendromis pastangomis turi siekti visapusiškos pažeidžiamų grupių, ypač romų bendruomenės, integracijos į visuomenę, skatindamos jų įtrauktį į švietimo sistemą ir darbo rinką bei vykdydamos smurto prieš juos prevenciją. Šiuo tikslu valstybės turėtų užtikrinti, kad kovojant su potencialia romų diskriminacija būtų tinkamai taikomi galiojantys teisės aktai. Sąjunga teiks praktinę paramą ir propaguos geriausios praktikos pavyzdžius, kad padėtų valstybėms pasiekti šį tikslą. Svarbus vaidmuo teks pilietinei visuomenei.

Pažeidžiamoms grupėms, patekusioms į ypač nesaugią padėtį, pavyzdžiui, smurtą ar išorinių lyties organų luošinimą patyrusioms moterims, arba asmenims, kurie patyrė žalą valstybėje narėje, kurios piliečiais ar gyventojai jie nėra, reikia didesnės, be kita ko, teisinės apsaugos. Tinkama finansinė parama bus teikiama pagal esamas finansavimo programas.

Papildomų pasiūlymų, susijusių su pažeidžiamais suaugusiais asmenimis, poreikis turėtų būti vertinamas atsižvelgiant į patirtį, įgytą taikant 2000 m. Hagos konvenciją dėl tarptautinės suaugusiųjų apsaugos valstybėse narėse, kurios yra arba ateityje bus jos Šalys. Valstybės narės raginamos kuo greičiau prisijungti prie tos konvencijos.

2.3.4. Nusikaltimų aukos, įskaitant terorizmo aukas

Pažeidžiamiausiems asmenims ar asmenims, patekusiems į ypač nesaugią padėtį, pavyzdžiui, asmenims, nuolat patiriantiems artimųjų smurtą, patyrusiems lytinį smurtą ar asmenims, tapusiems kitų nusikaltimų aukomis valstybėje narėje, kurios piliečiai ar gyventojai jie nėra, reikalinga speciali pagalba ir teisinė apsauga. Terorizmo aukoms taip pat reikalingas ypatingas dėmesys, parama ir visuomenės pripažinimas. Reikalingas integruotas ir suderintas požiūris į aukas, atspindintis Tarybos išvadas dėl strategijos, skirtos užtikrinti nusikaltimų aukomis tapusių asmenų galimybes naudotis savo teisėmis ir pagerinti tokiems asmenims teikiamą paramą.

Europos Vadovų Taryba ragina Komisiją ir valstybes nares:

— išnagrinėti būdus, kaip patobulinti teisės aktus ir praktines paramos priemones, reglamentuojančius nukentėjusiųjų apsaugą ir paramą jiems, bei galiojančių teisės aktų įgyvendinimą,

— teikti didesnę kitokią paramą nukentėjusiesiems, galbūt esamais praktinę paramą teikiančiais Europos tinklais, ir šiuo tikslu pateikti pasiūlymų,

— apsvarstyti galimybę parengti vieną išsamų teisės aktą, kuris reglamentuotų nukentėjusiųjų apsaugą, sujungiant jį su 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyva 2004/80/EB dėl kompensacijos nusikaltimų aukoms ir 2001 m. kovo 15 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2001/220/TVR dėl nukentėjusiųjų padėties baudžiamosiose bylose, remiantis šių dviejų teisės aktų įvertinimu.

Reikėtų labiau naudotis finansavimo programomis laikantis atitinkamų teisinių sistemų.

2.4. Asmens teisės baudžiamuosiuose procesuose

Įtariamųjų ir kaltinamųjų baudžiamuosiuose procesuose teisių apsauga yra viena iš pagrindinių Sąjungos vertybių, kuri yra labai svarbi siekiant išlaikyti valstybių narių tarpusavio pasitikėjimą ir visuomenės pasitikėjimą Sąjunga. Todėl Europos Vadovų Taryba palankiai vertina tai, kad Taryba patvirtino Veiksmų planą, skirtą įtariamųjų ar kaltinamųjų baudžiamuosiuose procesuose procesinėms teisėms stiprinti, kurį galutinai įgyvendinus būtų sustiprintos asmens teisės baudžiamuosiuose procesuose. Šis Veiksmų planas nuo šiol bus Stokholmo programos dalis.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— pateikti Veiksmų plane numatytus pasiūlymus dėl skubaus šio plano įgyvendinimo, laikantis jame nustatytų sąlygų;

— išnagrinėti kitus įtariamųjų ir kaltinamųjų būtiniausių procesinių teisių aspektus ir įvertinti, ar reikia nagrinėti kitus klausimus, pavyzdžiui, nekaltumo prezumpciją, siekiant geriau bendradarbiauti šioje srityje.

2.5. Piliečių teisių apsauga informacinėje visuomenėje

Vertinant asmens privatumą laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje svarbiausia atsižvelgti į teisę į laisvę. Teisė į privatumą ir teisė į asmens duomenų apsaugą nustatytos Pagrindinių teisių chartijoje. Todėl Sąjunga turi išspręsti problemas, susijusias su vis didėjančiu keitimosi asmens duomenimis srautu ir su poreikiu užtikrinti privatumo apsaugą. Sąjunga privalo laikytis išsamios duomenų apsaugos strategijos tiek Sąjungoje, tiek palaikydama santykius su kitomis šalimis. Atsižvelgdama į tai, ji turėtų propaguoti principų, nustatytų atitinkamuose Sąjungos teisės aktuose dėl duomenų apsaugos ir 1981 m. Europos Tarybos Konvencijoje dėl asmenų apsaugos ryšium su asmens duomenų automatizuotu tvarkymu taikymą bei skatinti šalis prisijungti prie tos konvencijos. Ji taip pat privalo numatyti ir reglamentuoti aplinkybes, kuriomis viešųjų institucijų kišimasis į naudojimąsi šiomis teisėmis būtų pagrįstas, ir taikyti duomenų apsaugos principus privačiajame sektoriuje.

Sąjunga turi atsižvelgti į padidėjusį poreikį keitimosi asmens duomenimis poreikį, tuo pat metu užtikrindama didžiausią privatumo apsaugą. Europos Vadovų Taryba yra įsitikinusi, kad dėl technologijų raidos net tik kyla naujų problemų asmens duomenų apsaugos srityje, bet ir atsiranda naujų galimybių geriau apsaugoti asmens duomenis.

Reikia užtikrinti, kad būtų laikomasi esminių principų, pavyzdžiui, tikslų apribojimo, proporcingumo, duomenų tvarkymo teisėtumo, saugojimo laiko ribojimo, saugumo ir konfidencialumo, taip pat pagarbos asmens teisėms, nacionalinių nepriklausomų priežiūros institucijų vykdomos kontrolės ir teisės į žalos atlyginimą teisme, taip pat turi būti sukurta visaapimanti apsaugos sistema. Šie klausimai taip pat išdėstyti nagrinėjant 4 skyriuje išdėstytą ES informacijos vidaus saugumo valdymo strategiją.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— įvertinti įvairių duomenų apsaugą reglamentuojančių teisės aktų veikimą ir pateikti, jei būtina, papildomų teisėkūros ir kitų iniciatyvų, kad būtų išlaikytas veiksmingas pirmiau nurotų principų taikymas,

— pasiūlyti rekomendaciją dėl derybų dėl susitarimų su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis dėl duomenų apsaugos ir, jei būtina, dėl duomenų mainų teisėsaugos tikslais, remiantis ES ir JAV aukšto lygio ryšių palaikymo grupės dėl keitimosi informacija, privatumo ir asmens duomenų apsaugos atliktu darbu,

— apsvarstyti pagrindinius aspektus, susijusius su duomenų apsaugos susitarimais su trečiosiomis šalimis teisėsaugos tikslais, į kuriuos, jei būtina, gali būti įtraukiami privačiai saugomi duomenys, remiantis aukšto lygio duomenų apsaugos principais,

— gerinti duomenų apsaugos principų laikymąsi, šiam tikslui kuriant tinkamas naujas technologijas, gerinant viešojo ir privačiojo sektorių bendradarbiavimą, ypač mokslinių tyrimų srityje,

— išnagrinėti galimybę taikyti europinę sertifikavimo sistemą, skirtą privatumo nepažeidžiančioms technologijoms, produktams ir paslaugoms,

— vykdyti informavimo kampanijas, pirmiausia siekiant didinti visuomenės informuotumą.

Apskritai Sąjunga privalo būti varomoji jėga kuriant ir propaguojant tarptautinius asmens duomenų apsaugos standartus, grindžiamus atitinkamais Sąjungos teisės aktais dėl duomenų apsaugos ir 1981 m. Europos Tarybos Konvencija dėl asmenų apsaugos ryšium su asmens duomenų automatizuotu tvarkymu, ir sudarant tinkamus dvišalius arba daugiašalius susitarimus.

2.6. Dalyvavimas demokratiškame Sąjungos gyvenime

Europos Vadovų Taryba primena, kad sprendimų priėmimo skaidrumas, galimybė susipažinti su dokumentais ir geras administravimas prisideda prie piliečių dalyvavimo demokratiškame Sąjungos gyvenime. Be to, Sąjungos piliečių iniciatyva, nustatyta ES sutarties 11 straipsniu, bus sukurtas naujas piliečių dalyvavimo mechanizmas. Tas mechanizmas turėtų būti sparčiai įgyvendinamas.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— išnagrinėti būdus, kaip geriausiai užtikrinti sprendimų priėmimo skaidrumą, galimybę susipažinti su dokumentais ir gerą teisingumo administravimą atsižvelgiant į naujas galimybes, kurias suteikia Lisabonos sutartis, ir šiuo tikslu pateikti tinkamų pasiūlymų.

Atsižvelgiant į tai, kad 2014 m. vyks Europos Parlamento rinkimai, reikėtų deramai apsvarstyti, kaip paskatinti piliečius dalyvauti rinkimuose. Nuo 1979 m. rinkėjų aktyvumas sumažėjo 20 %, tuo tarpu labai išaugo Europos Parlamento, kaip bendro teisės aktų leidėjo, galios. Turėtų būti išnagrinėtos galimybės taikyti, pavyzdžiui, supaprastintą registraciją rinkėjų sąraše.

Europos Vadovų Taryba taip pat prašo Komisijos iki 2012 m. gruodžio mėn.:

— pateikti Europos Vadovų Tarybai ataskaitą dėl nacionalinės praktikos ir tradicijų rengiant Europos Parlamento rinkimus ir, remiantis šia ataskaita, pasiūlyti būdų, kaip pasiekti, kad būtų paskelbta bendra rinkimų į Europos Parlamentą diena. Atsižvelgdama į šią ataskaitą, Europos Vadovų Taryba apsvarstys galimybę, kaip spręsti šį klausimą.

2.7. Teisė į apsaugą už ES ribų

Sąjungos pilietis, keliaujantis ar gyvenantis trečiojoje šalyje ir kurioje jo valstybė narė neturi atstovybės, turi teisę į apsaugą, teikiamą bet kurios kitos valstybės narės diplomatinių ir konsulinių įstaigų, tokiomis pat sąlygomis, kokios taikomos tos valstybės narės piliečiams. Informavimas apie šią Sutartyse įtvirtintą teisę nėra pakankamas, todėl reikia dėti daugiau pastangų visapusiškam jos taikymui užtikrinti. Apie šią teisę galėtų būti rengiamos tikslinės informavimo kampanijos.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— apsvarstyti galimybę taikyti tinkamas priemones dėl koordinavimo ir bendradarbiavimo nustatymo, kurios reikalingos sudaryti palankesnes sąlygas konsulinei apsaugai teikti pagal SESV 23 straipsnį.

3. PALENGVINTI PILIEČIŲ GYVENIMĄ: TEISĖS IR TEISINGUMO EUROPA

1999 m. įvykusiame Tamperės Europos Vadovų Tarybos susitikime buvo pareikšta, kad pagerinus teismo sprendimų ir nuosprendžių abipusio pripažinimą ir atlikus būtiną teisės aktų suderinimą bus sudarytos palankesnės sąlygos institucijų bendradarbiavimui ir teisminei asmens teisių apsaugai ir kad abipusio pripažinimo principas turėtų būti teisminio bendradarbiavimo tiek civilinėse, tiek baudžiamosiose bylose pagrindas. Dabar šis principas įteisintas Sutartyje.

2004 m. patvirtintoje Hagos programoje Europos Vadovų Taryba pažymėjo, kad norint veiksmingai taikyti abipusio pripažinimo principą, reikia stiprinti abipusį pasitikėjimą, šiam tikslui laipsniškai plėtojant Europos teisminę kultūrą, grindžiamą teisinių sistemų įvairove ir jas vienijančia Europos teise. Valstybių narių teisminėms sistemoms turėtų būti sudarytos sąlygos veikti kartu, suderintai, veiksmingai bei laikantis nacionalinių teisės tradicijų.

Sąjunga turėtų toliau stiprinti abipusį pasitikėjimą valstybių narių teisės sistemomis, nustatydama būtiniausias teises, kurios yra būtinos abipusio pripažinimo principui plėtoti, ir būtiniausias taisykles, reglamentuojančias nusikalstamų veikų ir sankcijų sąvokų apibrėžtis, kaip apibrėžta Sutartyje. Europos teisminė erdvė taip pat turi sudaryti sąlygas piliečiams naudotis savo teisėmis visoje Sąjungoje, tuo tikslu daug geriau informuojant apie teises ir sudarant palankesnes sąlygas kreiptis į teismą.

Atsižvelgdama į tai, Europos Vadovų Taryba pabrėžia e. teisingumo, kuris susijęs ne tik su specifinėmis teisės sritimis, horizontaliąją svarbą. Jis turėtų būti integruotas į visas civilinės, baudžiamosios ir administracinės teisės sritis, kad būtų užtikrintos geresnės galimybės kreiptis į teismą ir sustiprintas administracinių bei teisminių institucijų bendradarbiavimas.

3.1. Tolesnis abipusio pripažinimo principo įgyvendinimas

Europos Vadovų Taryba su džiaugsmu pažymi, kad įgyvendinant dvi 2000 m. Tarybos priimtas abipusio pripažinimo programas padaryta nemaža pažanga, ir pabrėžia, kad valstybės narės turėtų imtis visų būtinų priemonių, kad į nacionalinę teisę perkeltų Europos lygiu susitartas taisykles. Atsižvelgdama į tai, Europos Vadovų Taryba pabrėžia, jog būtina įvertinti šių priemonių įgyvendinimą ir tęsti darbą abipusio pripažinimo srityje.

3.1.1. Baudžiamoji teisė

Siekiant įveikti tarptautinį nusikalstamumą, reikėtų dėti daugiau pastangų, kad teisminis bendradarbiavimas būtų veiksmingesnis. Priimti teisės aktai turi būti palankesni naudotojui ir skirti nuolat kylančioms problemoms vykdant tarpvalstybinį bendradarbiavimą, pavyzdžiui, klausimams, susijusiems su terminais ar kalbų vartojimo sąlygomis arba proporcingumo principu, spręsti. Siekiant pagerinti bendradarbiavimą, grindžiamą abipusiu pripažinimu, taip pat turėtų būti išspręsti kai kurie principiniai klausimai. Pavyzdžiui, gali reikėti taikyti horizontalųjį požiūrį į tam tikras problemas, nuolat kylančias derybų dėl priimamų teisės aktų metu. Materialinės ir procesinės teisės suderinimas, jei būtina, turėtų sudaryti palankesnes sąlygas abipusiam pripažinimui.

Abipusis pripažinimas galėtų būti taikomas visų rūšių teismo nuosprendžiams ir sprendimams, kurie, priklausomai nuo teisės sistemos, gali būti baudžiamieji ar administraciniai.

Nusikaltimo liudininkams ar aukoms, kuriems gresia pavojus, gali būti taikomos specialios apsaugos priemonės, kurios galiotų visoje Sąjungoje.

Europos Vadovų Taryba mano, kad reikėtų tęsti išsamios sistemos, skirtos įrodymų rinkimui tarpvalstybinio pobūdžio bylose, grindžiamos abipusio pripažinimo principu, kūrimą. Šioje srityje galiojantys teisės aktai sudaro nevientisą sistemą. Reikia naujo požiūrio, pagrįsto abipusio pripažinimo principu, nors taip pat būtina atsižvelgti į tradicinės savitarpio teisinės pagalbos sistemos lankstumą. Šis naujas modelis galėtų būti plačiau taikomas ir turėtų apimti kuo įvairesnių rūšių įrodymus, atsižvelgiant į atitinkamas priemones.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— atlikus poveikio įvertinimą, pasiūlyti visa apimančią sistemą, kuri pakeistų visus šiuo metu šioje srityje galiojančius teisės aktus, įskaitant 2008 m. gruodžio 18 d. Tarybos pamatinį sprendimą 2008/978/TVR dėl Europos įrodymų orderio, skirto gauti daiktus, dokumentus ir duomenis siekiant juos naudoti baudžiamuosiuose procesuose, taikomą, kiek įmanoma, visų rūšių įrodymams, kuriuose nustatyti įvykdymo terminai ir, kiek įmanoma, nustatantys ribotą atsisakymo vykdyti orderį priežasčių sąrašą,

— išnagrinėti, ar yra kitų būdų sudaryti palankesnes sąlygas įrodymų leistinumui šioje srityje,

— išnagrinėti, ar prašančiosios / išduodančiosios valstybės teisėsaugos ar teisminės institucijos galėtų vykdyti tam tikras tyrimo priemones kartu su vykdančiosios valstybės institucijomis bei gavusios jų sutikimą pagal SESV 89 straipsnį, ir prireikus pateikti reikiamų pasiūlymų,

— išnagrinėti, ar ir kaip vienos valstybės narės institucijos galėtų skubiai gauti informacijos iš kitos valstybės narės privačiųjų ir viešųjų subjektų nenaudodamos prievartinių priemonių ar kreipdamosi į kitos valstybės narės teismines institucijas,

— išnagrinėti Europos arešto orderio įvertinimo rezultatus ir, prireikus, pateikti pasiūlymus padidinti efektyvumą ir perduodamų asmenų teisinę apsaugą, priimant laipsniško vykdymo požiūrį į kitus teisės aktus dėl abipusio pripažinimo,

— parengti išsamų tyrimą dėl galiojančių teisinių ir administracinių kliūčių tarpvalstybiniam sankcijų ir administracinių teismo sprendimų dėl kelių eismo taisyklių pažeidimų vykdymui ir, jei būtina, pateikti papildomų teisėkūros ir kitų iniciatyvų kelių eismo saugumui Sąjungoje pagerinti.

Sąjunga turėtų siekti, kad būtų sistemingai keičiamasi informacija, taip pat ilgalaikio tikslo – teismo sprendimų dėl tam tikrų rūšių teisių atėmimo abipusio pripažinimo.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— išanalizuoti teisių atėmimo taikymą valstybėse narėse ir pasiūlyti Tarybai priemonių programą, įskaitant keitimąsi informaciją apie tam tikrų rūšių teisių atėmimą, ir priimti ilgalaikį laipsniško vykdymo požiūrį, pagal kurį pirmenybė būtų teikiama toms byloms, kai teisių atėmimas gali turėti didžiausios įtakos asmens saugumui ar profesinei veiklai.

Teisminio bendradarbiavimo srityje Europos Vadovų Taryba pabrėžia poreikį, kad valstybės narės ir Eurojustas visapusiškai įgyvendintų 2008 m. gruodžio 16 d. Tarybos sprendimą 2009/426/TVR dėl Eurojusto stiprinimo, kuris, kaip ir Lisabonos sutartis, suteikia galimybę toliau plėtoti Eurojustą artimiausiais metais, be kita ko, inicijuojant tyrimus ir sprendžiant kompetencijos kolizijos klausimus. Remiantis šio teisės akto įgyvendinimo įvertinimu, galėtų būti svarstomos naujos galimybės, susijusios su atitinkamomis Sutarties nuostatomis, įskaitant didesnių galių suteikimą Eurojusto nacionaliniams padaliniams, Eurojusto kolegijos galių stiprinimą ar Europos prokuratūros įsteigimą.

3.1.2. Civilinė teisė

Civilinių bylų klausimu Europos Vadovų Taryba mano, kad Stokholmo programos vykdymo laikotarpiu turėtų būti tęsiamas visų tarpinių priemonių (egzekvatūros) panaikinimo procesas. Be to, panaikinant egzekvatūrą bus taikoma nemažai apsaugos priemonių, kurios gali būti susijusios su procesine teise ir kolizinėmis teisės normomis.

Be to, abipusio pripažinimo principas turėtų būti taikomas ir kitoms svarbioms kasdienio gyvenimo sritims, kurioms jis kol kas nėra taikomas, pavyzdžiui, paveldėjimui ir testamentams, sutuoktinių turtinėms teisėms ir turtiniams klausimams dalinės ištuokos atveju, tuo pat metu atsižvelgiant į valstybių narių teisės sistemas, įskaitant valstybės politiką, ir nacionalines tradicijas šioje srityje.

Europos Vadovų Taryba mano, kad, jei būtina, pavyzdžiui, dalinės ištuokos ar ištuokos atvejais turėtų būti tęsiamas kolizinių teisės normų derinimas Sąjungos lygiu. Tokios normos taip pat turėtų būti derinamos bendrovių teisės, draudimo sutarčių ir garantijų teikimo srityje.

Europos Vadovų Taryba taip pat akcentuoja, jog svarbu pradėti iki šiol priimtų teisės aktų, reglamentuojančių teisminį bendradarbiavimą civilinėse bylose, konsolidavimą. Visų pirma Sąjungos teisės aktų nuoseklumas turėtų būti didinimas supaprastinant galiojančius teisės aktus. Tuo turėtų būti siekiama suderinti teisės aktus ir kad jie būtų patogūs naudoti, tokiu būdu užtikrinant veiksmingesnį ir vienodesnį jų taikymą.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— įvertinti, kokių apsaugos priemonių reikia panaikinant egzekvatūrą ir kaip jas būtų galima supaprastinti,

— įvertinti, ar yra priežasčių, dėl kurių reikėtų konsoliduoti ir supaprastinti teisės aktus siekiant padidinti galiojančių Sąjungos teisės aktų nuoseklumą,

— imtis tolesnių veiksmų, susijusių su nauju galimų problemų, kylančių dėl civilinės būklės aktų ir galimybių naudotis tokių aktų registrais, tyrimu.

Išnagrinėjusi surinktus faktus, Komisija galėtų pateikti tinkamų pasiūlymų, atsižvelgdama į valstybių narių skirtingas teisines sistemas ir teisines tradicijas. Artimiausiu metu galėtų būti numatyta sukurti sistemą, kuria naudodamiesi piliečiai galėtų nesunkiai gauti savo civilinės būklės aktus. Ateityje būtų svarstyta, ar būtų tikslinga ilgalaikiu laikotarpiu taikyti abipusį civilinės būklės aktų poveikio pripažinimą, bent jau tam tikrose srityse. Šioje konkrečioje srityje reikėtų atsižvelgti į Tarptautinės civilinės būklės komisijos atliekamą darbą.

3.2. Tarpusavio pasitikėjimo didinimas

Viena iš abipusio pripažinimo taikymo pasekmių yra ta, kad nacionaliniu lygiu priimti teismo sprendimai daro poveikį kitose valstybėse narėse, konkrečiau, jų teisminėse sistemose. Siekiant visapusiškai pasinaudoti šios raidos teikiamais privalumais, būtinos priemonės tarpusavio pasitikėjimui didinti.

Sąjunga turėtų remti valstybių narių pastangas gerinti savo teisminių sistemų veiksmingumą, skatindama keistis geriausios praktikos pavyzdžiais ir rengti novatoriškus su teisingumo sistemos modernizavimu susijusius projektus.

3.2.1. Mokymas

Teisėjų (be kita ko, administracinių teismų), prokurorų ir kitų teisminių institucijų darbuotojų mokymas labai svarbus tarpusavio pasitikėjimo didinimui (taip pat žr. 1.2.6. skyrių). Sąjunga turėtų toliau remti ir stiprinti priemones, skirtas mokymui intensyvinti, pagal SESV 81 ir 82 straipsnius.

3.2.2. Tinklų plėtojimas

Europos Vadovų Taryba mano, kad yra naudingi valstybių narių vyresniųjų pareigūnų ryšiai tose srityse, kurios apima teisingumo ir vidaus reikalus, ir Sąjunga juos turėtų kiek galėdama skatinti. Tokie pareigūnai, priklausomai nuo nacionalinių struktūrų, galėtų būti vyresnieji policijos vadovai ar prokurorai, mokymo institucijų vadovai, kalėjimų administracijų vadovai, muitinės administracijų generaliniai direktoriai. Atitinkamais atvejais šie tinklai taip pat turėtų būti informuojami apie Vidaus saugumo nuolatinio komiteto (COSI) darbą arba turėti galimybę dalyvauti rengiant organizuoto nusikalstamumo grėsmių įvertinimą ir kitas Sąjungos strategines priemones. Tokie tinklai pirmiausia turėtų rengti susitikimus naudodamiesi esamomis struktūromis, pavyzdžiui, Europolu, Eurojustu ir FRONTEX, arba pirmininkaujančios valstybės narės, kaip priimančiosios šalies, kvietimu. Kiti šioje srityje veikiantys specialistų tinklai turėtų toliau gauti Sąjungos paramą. Tarp jų yra Europos teismų tarybų tinklas ir Europos Sąjungos aukščiausiųjų teismų pirmininkų tinklas.

3.2.3. Vertinimas

Kaip ir kitose srityse, taikant abipusio pripažinimo principą teisminėje srityje būtina tuo pat metu tobulinti tiek ex-ante, tiek ex-post vertinimą (taip pat žr. 1.2.5. skyrių).

3.2.4. Priemonių tobulinimas

Europos Vadovų Taryba ragina stiprinti teisėjų, prokurorų ir kitų teisingumo srities darbuotojų darbo gebėjimus bei jiems skirtas priemones. Šiuo tikslu Europos Vadovų Taryba ragina Eurojustą ir Europos teisminius tinklus, veikiančius civilinės ir baudžiamosios teisės srityse, aktyviau dalyvauti siekiant, kad visi specialistai daugiau bendradarbiautų ir veiksmingiau taikytų Sąjungos teisę. Turėtų būti toliau tobulinamos iki šiol sukurtos elektroninės priemonės, ir šiam darbui turėtų būti skirti būtini ištekliai.

3.2.5. Įgyvendinimas

Sąjunga turėtų teikti prioritetą jau priimtų teismo sprendimų įgyvendinimui. Tai turėtų būti daroma keliais būdais: atidžiau stebint Sąjungos teisės aktų įgyvendinimą, šiam tikslui geriau panaudojant finansavimo priemones, intensyvinant teisėjų ir kitų specialistų mokymą ir tobulinant vertinimo mechanizmus bei praktines priemones.

Nepažeidžiant Komisijos ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo funkcijų, įgyvendinimas pirmiausia yra valstybių narių atsakomybė, tačiau abipusio pripažinimo priemonės yra bendros, todėl Sąjunga turėtų atidžiau stebėti jų įgyvendinimą, šiuo tikslu sudarydama sąlygas keistis patirtimi bei geriausios praktikos pavyzdžiais.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— užtikrinti, kad būtų keičiamasi informacija kartu su civilinės bei baudžiamosios teisės ekspertais ir valstybėmis narėmis parengiant abipusio pripažinimo priemonių taikymo vadovus ir informacinius pranešimus, panašiai kaip buvo parengtas Europos arešto orderio taikymo vadovas. Turėtų būti siekiama parengti kiekvienos iki šiol, baigiantis penkerių metų laikotarpiui, priimtos priemonės taikymo vadovą ar nacionalinį informacinį pranešimą.

Europos Vadovų Taryba taip pat mano, kad turėtų būti visapusiškai naudojamasi visomis šiuolaikinėmis elektroninio ryšio priemonės, ir kad teisminėms institucijoms turėtų būti kuo greičiau suteiktos saugios elektroninio ryšio priemonės, kad būtų užtikrintas korespondencijos saugumas. Sąjunga taip pat turėtų daugiau dėmesio skirti vaizdo konferencijų naudojimui ir padėti kurti kuo tikslesnes vertimo raštu priemones. Vykdant šią veiklą turėtų būti įgyvendinamas e. teisingumo veiksmų planas, ir ji turėtų būti įtraukta į šio plano įgyvendinimą. Be to, turėtų būti imtasi priemonių kompetentingų institucijų bendradarbiavimui siekiant nustatyti asmenų įprastinės gyvenamosios vietos adresus stiprinti, kad jiems būtų įteikti dokumentai, tuo pat metu visapusiškai atsižvelgiant į duomenų apsaugos taisykles.

3.2.6. Sulaikymas

Europos Vadovų Taryba mano, kad reikėtų dėti pastangas kad sulaikymo srityje būtų didinamas tarpusavio pasitikėjimas ir abipusio pripažinimo principo veiksmingumas. Reikėtų toliau skatinti keitimąsi geriausios praktikos pavyzdžiais ir reikėtų remti Europos Tarybos patvirtintų Europos kalinimo įstaigų taisyklių įgyvendinimą. Be to, galėtų būti svarstomi tokie klausimai kaip įkalinimo alternatyvos, sulaikymo bandomieji projektai ir kalinimo įstaigų administravimo geriausios praktikos pavyzdžiai. Komisijos prašoma išsamiau apsvarstyti šį klausimą atsižvelgiant į Lisabonos sutarties teikiamas galimybes.

3.3. Bendrų būtiniausių taisyklių parengimas

Tiek, kiek tai būtina siekiant sudaryti palankesnes sąlygas teismo sprendimų ir nuosprendžių abipusio pripažinimui bei policijos ir teisminiam bendradarbiavimui baudžiamosiose bylose, Sąjunga gali priimti bendras būtiniausias taisykles. Europos Vadovų Taryba mano, kad būtinas tam tikro lygio įstatymų suderinimas, kad būtų galima skatinama, kad teisėjai ir prokurorai laikytųsi suderinto požiūrio į klausimus, ir tokiu būdu sudaryti sąlygas tinkamam abipusio pripažinimo principo taikymui, atsižvelgiant į valstybių narių teisinių sistemų ir teisinių tradicijų skirtumus.

3.3.1. Baudžiamoji teisė

Nusikalstamam elgesiui ypač sunkių tarpvalstybinio pobūdžio, susijusio su tokių veikų pobūdžiu ar poveikiu arba ypatingu poreikiu su jais bendrai kovoti, nusikaltimų srityse, turėtų būti taikoma bendra nusikaltimų apibrėžčių sistema ir bendras mažiausias maksimalių sankcijų lygis. Tai yra sunkūs nusikaltimai, paminėti SESV 83 straipsnio 1 dalyje. Pirmenybė turėtų būti teikiama terorizmui, prekybai žmonėmis, neteisėtai prekybai narkotikais, seksualiniam moterų ir vaikų išnaudojimui, vaikų pornografijai bei elektroniniams nusikaltimams.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— išanalizuoti, ar suderinimo su priimtais pamatiniais sprendimais lygis yra pakankamas, ir pateikti ataskaitą dėl to, ar būtina nustatyti bendras sąvokų apibrėžtis bei sankcijas ir apsvarstyti galimybę pateikti naujus pasiūlymus dėl teisės aktų, jei reikia tolesnio suderinimo.

Reikėtų toliau nagrinėti nusikalstamų veikų ar jų sąvokų apibrėžčių suderinimo ir dvigubo baudžiamumo principo ryšį abipusio pripažinimo aspektu. Komisijos prašoma pateikti Tarybai ataskaitą šiuo klausimu. Vienas iš šių klausimų gali būti būtinybė ir galimybė suderinti nusikalstamos veiklos, kuriai netaikomas dvigubas baudžiamumas, sąvokos apibrėžtį.

Baudžiamosios teisės nuostatos turėtų būti nustatomos tuo atveju, kai laikoma, kad jos yra svarbios siekiant apsaugoti interesus ir paprastai turėtų būti taikomos tik kraštutiniu atveju.

Būtiniausios baudžiamųjų veikų ir sankcijų sąvokų apibrėžimo taisyklės taip pat gali būti nustatytos, kai paaiškėja, kad valstybių narių baudžiamųjų įstatymų ir kitų teisės aktų suderinimas yra svarbus siekiant užtikrinti veiksmingą Sąjungos politikos, kuriai taikomos suderinimo priemonės, įgyvendinimą.

Europos Vadovų Taryba pabrėžia baudžiamosios teisės nuostatų suderinamumo svarbą įvairiuose Sąjungos teisės aktuose ir prašo Tarybos:

— dirbti rengiant pavyzdines standartines baudžiamosios teisės nuostatas, o Tarybos ir Komisijos – toliau kartu su Europos Parlamentu svarstyti, kaip būtų galima gerinti baudžiamosios teisės nuostatų suderinamumą įvairiuose ES teisės aktuose,

o Komisijos:

— išnagrinėti galimybes naudoti esamas programas valstybių narių bandomosioms programoms, pagal kurias bandomos kalinimo alternatyvos, finansuoti.

3.3.2. Civilinė teisė

Panaikinant egzekvatūrą bus taikoma nemažai apsaugos priemonių, ypač tais atvejais, kai nuosprendžiai priimami ieškovo naudai atsakovui nedalyvaujant, kurios gali būti susijusios su procesine teise, taip pat kolizinės teisės normos (pavyzdžiui, teisė būti išklausytam, dokumentų įteikimas, laikas, reikalingas nuomonėms pateikti ir t. t.). Pagrindinis politikos tikslas civilinio proceso teisės srityje yra pasiekti, kad sienos tarp valstybių narių nebūtų kliūtis tiek civilinių bylų nagrinėjimui, tiek teismo procesui pradėti, tiek civilinėse bylose priimtiems teismo sprendimams vykdyti. Vadovaujantis Tamperės Europos Vadovų Tarybos susitikimo išvadomis ir Hagos programa dėl laisvės, saugumo ir teisingumo stiprinimo Europos Sąjungoje, jau imtasi esminių veiksmų siekiant šio tikslo. Tačiau Europos Vadovų Taryba atkreipia dėmesį į tai, kad dar reikia gerinti Sąjungos priemonių šioje srityje veiksmingumą.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— pirmiausia pateikti ataskaitą dėl dabartinės Sąjungos civilinio proceso teisės tvarkos tarpvalstybinio aspekto veikimo ir, remiantis šia ataskaita, pateikti pasiūlymą, kurio tikslas – padidinti galiojančių Sąjungos teisės aktų suderinamumą,

— įvertinti, be kita ko, vykdant numatytą galiojančių reglamentų peržiūrą, poreikį nustatyti bendrus būtiniausius standartus ir teismo sprendimų bei nuosprendžių vykdymo civilinio proceso standartines taisykles, reglamentuojančius, pavyzdžiui, dokumentų įteikimą, įrodymų rinkimą, teismo sprendimų peržiūros bei vykdymo procedūras, teismo sprendimų dėl tėvų atsakomybės pripažinimo būtiniausių standartų nustatymą ir, prireikus, pateikti pasiūlymus šiais klausimais,

— jei būtina, tęsti darbą bendrų kolizinių teisės normų srityje.

3.4. Europos teisminės erdvės teikiama nauda piliečiams

3.4.1. Geresnių galimybių kreiptis į teismą sudarymas

Europos teisminėje erdvėje turi būti sudarytos geresnės galimybės kreiptis į teismą, ypač tarpvalstybinių bylų atveju. Be to, reikia toliau tobulinti alternatyvius ginčų sprendimo metodus, ypač vartotojų teisės srityje. Reikia imtis veiksmų, siekiant padėti žmonėms įveikti kalbines kliūtis, trukdančias jiems kreiptis į teismą.

Europos Vadovų Taryba mano, kad e. teisingumas yra puiki galimybė sudaryti geresnes galimybes kreiptis į teismą. Europos daugiametis e. teisingumo veiksmų planas, priimtas Tarybos 2008 m. lapkričio mėn. pabaigoje, yra Europos e. teisingumo projekto veiklos plėtojimo iki 2013 m. pabaigos pagrindas. Europos e. teisingumo portalo tikslas – geriau informuoti žmones apie jų teises ir suteikti jiems prieigą prie informacijos apie įvairias teismines sistemas bei galimybę naudotis paslaugomis. Reikėtų dažniau rengti vaizdo konferencijas, pavyzdžiui, tam, kad nusikaltimų aukos išvengtų nereikalingos kelionės ir streso dėl dalyvavimo teismo posėdyje. Laikantis duomenų apsaugos taisyklių, palaipsniui bus tarpusavyje sujungti kai kurie nacionaliniai registrai (pavyzdžiui, nemokumo, vertėjų žodžiu bei raštu ir testamentų registrai). Kai kurios veikiančios duomenų bazės (pavyzdžiui, Europos verslo registras ir Europos nekilnojamojo turto informacinė tarnyba) taip pat gali būti iš dalies integruotos į šį portalą. Vidutinės trukmės laikotarpiu kai kurios europinės ir nacionalinės tarpvalstybinio pobūdžio procedūros (pavyzdžiui, Europos mokėjimo orderio procedūra, Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūra ar tarpininkavimo procedūra) galės būti atliekamos internetu. Be to, įgyvendinant e. teisingumo projektą reikėtų propaguoti elektroninių parašų naudojimą.

Europos Vadovų Taryba prašo Tarybos, Komisijos ir valstybių narių:

— sudaryti veiksmingas sąlygas, kad vykstant teismo procesui bylos šalys galėtų palaikyti ryšį su teismais elektroninėmis priemonėmis. Šiuo tikslu e. teisingumo portale turėtų būti pateikiamos pildomos formos, taikytinos tam tikroms europinėms procedūroms, pavyzdžiui, Europos mokėjimo orderio procedūrai ir Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrai. Šiame etape reikėtų iš esmės pagerinti teisminių institucijų ryšį elektroninėmis priemonėmis toje srityje, kurioje vykdomas e. teisingumo projektas.

Europos Vadovų Taryba taip pat ragina Sąjungos institucijas ir valstybes nares

— aktyviai siekti visapusiškai įgyvendinti e. teisingumo veiksmų planą. Atsižvelgiant į tai, Komisijos prašoma laikantis finansinių perspektyvų pateikti pasiūlymų dėl e. teisingumo projektų, ypač horizontaliųjų didelės apimties IT projektų, adekvataus finansavimo.

Kita kliūtis arba pernelyg didelė našta yra tam tikri dokumentų legalizavimo formalumai. Atsižvelgdama į naujų technologijų teikiamas galimybes, įskaitant skaitmeninių parašų naudojimą, Sąjunga turėtų svarstyti galimybę panaikinti valstybių narių tarpusavyje taikomus dokumentų legalizavimo formalumus. Atitinkamais atvejais reikėtų svarstyti galimybę ilgalaikiu laikotarpiu įvesti autentiškus europinius dokumentus.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— išnagrinėti galimybę išvengti dokumentų legalizavimo formalumų, kuriuos tarpusavyje taiko valstybės narės, ir šiuo tikslu pateikti pasiūlymą.

3.4.2. Parama ekonominei veiklai

Europos teisminė erdvė turėtų būti naudinga ekonominei veiklai vienoje bendroje rinkoje remti.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— įvertinti poreikį ir galimybes numatyti tam tikras laikinas, be kita ko, ir apsaugos, priemones Sąjungos lygiu, pvz., siekiant užkirsti kelią turto dingimui prieš ieškinio vykdymą;

— pateikti tinkamų pasiūlymų, skirtų užtikrinti teismo sprendimų, susijusių su banko sąskaitomis ir skolininkų turtu, vykdymo Sąjungoje veiksmingumą, remiantis 2006 m. ir 2008 m. žaliosiomis knygomis.

Rengiant tokio pobūdžio priemones, reikėtų atsižvelgti į tai, kokią įtaką jos turės teisei į privatumą ir teisei apsaugoti piliečių asmens duomenis.

Europos Vadovų Taryba dar kartą patvirtina, kad Europos sutarčių teisės bendrą principų sistemą turėtų sudaryti neprivalomų pagrindinių principų, sąvokų apibrėžčių ir pavyzdinių taisyklių rinkinys, kuriuo naudotųsi teisės aktų leidėjai Sąjungos lygiu, kad būtų užtikrintas didesnis teisėkūros proceso nuoseklumas bei geresnė kokybė. Komisijos prašoma pateikti pasiūlymą dėl bendros principų sistemos.

Dabartinė finansų krizė pabrėžė poreikį reguliuoti finansų rinkas ir užkirsti kelią piktnaudžiavimui. Be to, reikia išanalizuoti kitas priemones, susijusias su verslo teise ir sukurti aiškią reguliavimo aplinką, kad būtų sudarytos sąlygos mažosioms ir vidutinėms įmonėms visų pirmą visapusiškai pasinaudoti vidaus rinkos teikiamomis galimybėmis tam, kad jos galėtų vystytis ir veikti keliose valstybėse narėse kaip ir savo šalių vidaus rinkoje. Reikia išnagrinėti galimybę parengti bendras bendrovių teisės byloms, bankų nemokumo taisyklėms ir ieškinių perdavimui taikytinos teisės nustatymo taisykles. Reikia toliau nagrinėti sutartinės teisės klausimą.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— apsvarstyti, ar reikia imtis priemonių šiose srityse ir, prireikus, pateikti pasiūlymų šiuo klausimu.

3.5. Sąjungos tarptautinio vaidmens teisės srityje stiprinimas

3.5.1. Civilinė teisė

Europos Vadovų Taryba mano, kad labai svarbu aiškiai apibrėžti Sąjungos išorės interesus ir prioritetus teisminio bendradarbiavimo civilinėse bylose srityje, siekiant palaikyti ryšius su trečiosiomis šalimis aiškiai apibrėžtoje teisinėje aplinkoje.

Prie 1988 m. Lugano konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo gali prisijungti kitos valstybės, ir Sąjunga bendradarbiaudama su kitomis Susitariančiomis Šalimis turėtų įvertinti, kurias trečiąsias šalis būtų galima paraginti prisijungti.

Pasinaudodama tuo, kad Hagos konferencijos dėl tarptautinės privatinės teisės narė Sąjunga turėtų aktyviai skatinti kuo daugiau šalių prisijungti prie pačių svarbiausių konvencijų ir teikti kuo daugiau paramos kitoms valstybėms, siekdama tinkamo dokumentų įgyvendinimo. Europos Vadovų Taryba prašo Tarybos, Komisijos ir valstybių narių paraginti visas šalis partneres prisijungti prie tų konvencijų, kurios yra itin svarbios Sąjungai.

Tais atvejais, kai nėra jokio ES ir šalių partnerių santykius reglamentuojančio teisinio pagrindo ir kai, Sąjungos požiūriu, neįmanoma plėtoti naujo daugiašalio bendradarbiavimo, kiekvienu atskiru atveju reikėtų svarstyti galimybę sudaryti dvišalius susitarimus.

Europos Vadovų Taryba prašo Tarybos ir Komisijos:

— nustatyti ateinančių metų strategiją civilinių bylų srityje, kuri būtų suderinta su bendra Sąjungos išorės veiksmais.

3.5.2. Baudžiamoji teisė

Baudžiamosios teisės srityje reikės nustatyti derybų dėl savitarpio pagalbos ir ekstradicijos susitarimų prioritetus. Sąjunga turėtų vykdyti aktyviai skatinti kuo daugiau šalių partnerių prisijungti prie pačių svarbiausių galiojančių konvencijų ir teikti kuo daugiau paramos kitoms valstybėms, siekdama tinkamo dokumentų įgyvendinimo. Institucijos kiek įmanoma turėtų užtikrinti Sąjungos ir tarptautinės teisinės sistemos suderinamumą. Jei įmanoma, turėtų būti apsvarstyta sinergijos su Europos Tarybos vykdomu darbu galimybė.

Europos Vadovų Taryba ragina Komisiją, Tarybą ir Europos Parlamentą atitinkamais atvejais:

— formuoti politiką, skirtą susitarimams dėl tarptautinio teisminio bendradarbiavimo su šiuo požiūriu svarbiomis trečiosiomis šalimis arba tarptautinėmis organizacijomis sudaryti. Konkrečiau, sprendžiant, kurios šalys yra prioritetinės, reikėtų atsižvelgti į šiuos kriterijus: strateginius ryšius; ar jau esama dvišalių susitarimų; ar atitinkama šalis laikosi žmogaus teisių principų; ar ji apskritai bendradarbiauja su Sąjunga ir jos valstybėmis narėmis; ir teisėsaugos bei teisminio bendradarbiavimo prioritetus,

— puoselėti keitimąsi geriausios praktikos pavyzdžiais ir bendradarbiavimo su valstybėmis, kurios nėra ES valstybės narės, pirmiausia su šalimis kandidatėmis, patirties kaupimą, visapusiškai pasinaudoti Sąjungos turimomis priemonėmis, skirtomis teismų reformoms skatinti bei teisinei valstybei stiprinti, pavyzdžiui, poriniais projektais ir tarpusavio vertinimu, taip pat bendradarbiaujant su Europos Taryba,

— nuolat remti teisingumo sistemas šalyse partnerėse, siekiant propaguoti teisinės valstybės principus visame pasaulyje,

— toliau propaguoti TBT Romos statuto papildomumo principą ir skatinti vykdyti prievoles pagal Romos statutą.

Europos Vadovų Taryba taip pat prašo Komisijos:

— 2010 m. pateikti Tarybai šalių, kurios paprašė sudaryti teisinės savitarpio pagalbos ir ekstradicijos susitarimus su Sąjunga, sąrašą bei tokių susitarimų sudarymo su šiomis ar kitomis šalimis tinkamumo ir skubumo įvertinimą, grindžiamą pirmiau minėtais principais.

4. SAUGI EUROPA

4.1. Vidaus saugumo strategija

Europos Vadovų Taryba yra įsitikinusi, kad siekiant užtikrinti apsaugą nuo tarpvalstybinių grėsmių itin svarbu intensyvinti veiksmus Europos lygiu ir tuo pačiu geriau koordinuoti veiksmus regioniniu ir nacionaliniu lygiais. Dėl terorizmo ir organizuoto nusikalstamumo, prekybos narkotikais, korupcijos, prekybos žmonėmis, nelegalaus asmenų įvežimo ir neteisėtos prekybos ginklais, inter alia, toliau kyla Sąjungos vidaus saugumo problemų. Išplitęs tarpvalstybinis nusikalstamumas tapo skubiai spręstina problema, dėl kurios reikia imtis aiškių ir visapusiškų veiksmų. Sąjungos veikla sustiprins valstybių narių kompetentingų institucijų vykdomą darbą ir pagerins jų darbo rezultatą.

Europos Vadovų Taryba ragina Tarybą ir Komisiją:

— nustatyti išsamią Sąjungos vidaus saugumo strategiją, visų pirma grindžiamą šiais principais: — aiškiu užduočių padalijimu Sąjungos ir valstybėms narėms, atspindinčiu bendrą požiūrį į šiandienos problemas, — pagarba pagrindinėms teisėms, tarptautinei apsaugai ir teisinės valstybės principui, — valstybių narių solidarumu, — iniciatyva ir žvalgybiniais duomenimis grindžiamu požiūriu, — horizontaliojo ir įvairias sritis apimančio požiūrio poreikiu, kad būtų galima spręsti sudėtingas krizes ir reaguoti į gaivalines ar žmogaus sukeltas nelaimes, — privalomu Sąjungos agentūrų tarpusavio bendradarbiavimu, be kita ko, toliau tobulinant jų keitimąsi informacija, — dėmesio sutelkimu į prevencinės veiklos įgyvendinimą, supaprastinimą ir gerinimą, — regioninių iniciatyvų ir regioninio bendradarbiavimo taikymu, — siekiu, kad piliečiai suprastų Sąjungos atliekamo darbo, kad juos apsaugotų, svarbą.

Vidaus saugumo strategijos parengimas, stebėsena ir įgyvendinimas turėtų būti viena iš prioritetinių COSI, įsteigto pagal SESV 71 straipsnį, užduočių. Siekiant užtikrinti veiksmingą vidaus saugumo strategijos vykdymą, jo veikla taip pat turi apimti integruoto sienų valdymo saugumo apsektus, o atitinkamais atvejais – teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose aspektus, susijusius su operatyviniu bendradarbiavimu vidaus saugumo srityje.

Rengiant vidaus saugumo strategiją taip pat reikėtų atsižvelgti į Sąjungos parengtą išorės saugumo strategiją bei į kitas Sąjungos politikos sritis, ypač į tas, kurios susijusios su vidaus rinka. Taip pat turėtų būti atsižvelgta į jos galimą poveikį ES santykiams su kaimyninėmis šalimis, ypač su šalimis kandidatėmis ir potencialiomis šalimis kandidatėmis, kadangi vidaus saugumas susijęs su grėsmių išorės aspektu. Globalizuotame pasaulyje nusikalstamumui sienų nėra. Palaipsniui įgijusios brandumo, laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės srityse vykdomos politikos kryptys turėtų remti viena kitą ir būti nuoseklesnės. Ateityje jos turėtų būti sklandžiai integruotos į kitas Sąjungos politikos sritis.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— apsvarstyti galimybę įsteigti Vidaus saugumo fondą siekiant skatinti vidaus saugumo strategijos įgyvendinimą, kad ji būtų praktiškai taikoma.

4.2. Darbo priemonių atnaujinimas

Siekiant saugumo Sąjungoje, reikia taikyti integruotą požiūrį – bendra saugumo specialistų kultūra, kuo veiksmingesnis bendras informacijos kaupimas ir šiam darbui tinkama technologinė infrastruktūra.

4.2.1. Bendros kultūros kūrimas

Europos Vadovų Taryba pabrėžia, jog reikia didinti visų atitinkamų sričių specialistų nacionaliniu ir Sąjungos lygiu tarpusavio pasitikėjimą. Reikėtų plėtoti tikrą Europos teisėsaugos kultūrą dalijantis patirtimi ir keičiantis geros praktikos pavyzdžiais, taip pat organizuojant bendrus mokymo kursus ir pratybas, vadovaujantis 1.2.6 skyriumi.

Europos Vadovų Taryba skatina valstybes nares parengti mechanizmus, pagal kuriuos būtų skatinami specialistai, kurie imasi pareigų, susijusių su tarpvalstybiniu bendradarbiavimu, tokiu būdu sudarant sąlygas reaguoti visos Sąjungos mastu ir visais lygiais.

4.2.2. Informacijos srauto valdymas

Europos Vadovų Taryba su džiaugsmu pažymi, kad pastaraisiais metais Sąjungoje atsirado didelis labai įvairių priemonių, skirtų informacijos rinkimui, tvarkymui ir keitimuisi ja tarp nacionalinių institucijų ir kitų subjektų Europos lygiu, veikiančių laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje, pasirinkimas. Prieinamumo principas ir toliau teiks svarbų postūmį šiam darbui.

Europos Vadovų Taryba supranta, jog plėtojant informacijos valdymą reikalingas nuoseklumas ir konsolidavimas, ir prašo Tarybos bei Komisijos:

— įgyvendinti ES vidaus saugumo srities informacijos valdymo strategiją (4), kuri apima griežtą duomenų apsaugos tvarką. Plėtojimas privalo būti suderintas su laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės prioritetais bei vidaus saugumo strategija, juo turėtų būti grindžiama teisėsaugos, teisminio bendradarbiavimo, sienų valdymo ir visuomenės apsaugos veiklos vizija.

Todėl Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— įvertinti, ar reikia parengti Europos keitimosi informacija modelį, grindžiamą esamų dokumentų, įskaitant 2008 m. birželio 23 d. Tarybos sprendimą 2008/615/TVR dėl tarpvalstybinio bendradarbiavimo gerinimo, visų pirma kovos su terorizmu ir tarpvalstybiniu nusikalstamumu srityje ir 2008 m. birželio 23 d. Tarybos sprendimą 2008/616/TVR dėl Sprendimo 2008/615/TVR dėl tarpvalstybinio bendradarbiavimo gerinimo, visų pirma kovos su terorizmu ir tarpvalstybiniu nusikalstamumu srityje, įgyvendinimo (Priumo sutartį) ir 2006 m. gruodžio 18 d. Tarybos pamatinį sprendimą 2006/960/TVR dėl keitimosi informacija ir žvalgybos informacija tarp Europos Sąjungos valstybių narių teisėsaugos institucijų supaprastinimo (taip vadinamas „Švedijos pamatiniu sprendimu“), įvertinimu. Atlikus įvertinimą bus nuspręstą, ar šie dokumentai veikia taip, kaip buvo numatyta iš pradžių, ir ar padeda siekti informacijos valdymo strategijos tikslų.

ES vidaus saugumo srities informacijos valdymo strategija grindžiama:

— į veiklą orientuotu plėtojimu (keitimosi informacija bei tam skirtų priemonių plėtojimas, atsižvelgiant į teisėsaugos poreikius),

— griežta duomenų apsaugos tvarka, suderinta su asmens duomenų apsaugos strategija, kaip numatyta 2 skyriuje,

— labai tikslingu duomenų rinkimu, siekiant apsaugoti pagrindines piliečių teises ir išvengti pernelyg didelio informacijos srauto, skirto kompetentingoms institucijoms,

— pagrindiniais keitimosi informacija su trečiosiomis šalimis teisėsaugos tikslais politikos principais,

— IT sistemų sąveikumu, užtikrinant, kad kuriant tokias sistemas būtų visapusiškai laikomasi duomenų apsaugos ir duomenų saugumo principų,

— įvairių priemonių racionalizavimu, įskaitant veiklos plano, skirto didelio masto IT sistemoms, patvirtinimą,

— bendru koordinavimu, suvienodinimu ir suderinamumu.

Turi būti sukurtos būtinos Sąjungos ir nacionalinės struktūros, kad būtų užtikrintas įvairių informacijos valdymo priemonių įgyvendinimas ir valdymas. Europos Vadovų Taryba taip pat ragina Komisijos siūlymu įsteigti organizaciją, kompetentingą ir gebančią rengti didelio masto IT sistemų, naudojamų laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje, techninius sprendimus ir jas valdyti, kaip nurodyta 2006 m. gruodžio mėn. ir 2007 m. spalio mėn. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos bendruose pareiškimuose. Atsižvelgdama į informacijos valdymo strategiją Taryba turėtų apsvarstyti galimas papildomas užduotis.

Atsižvelgdama į diskusijas Taryboje ir Europos Parlamente siekiant sukurti Sąjungos keleivio duomenų įrašo (PNR) sistemą, Europos Vadovų Taryba ragina Komisiją:

— remiantis poveikio vertinimu pasiūlyti Sąjungos PNR priemonę, kuria užtikrinama aukšto lygio duomenų apsauga, skirtą užkirsti kelią teroristiniams nusikaltimams ir sunkiems nusikaltimams, juos nustatyti, tirti ar patraukti už juos baudžiamojon atsakomybėn.

4.2.3. Būtinų technologinių priemonių sutelkimas

Europos Vadovų Taryba, užtikrindama suderinamumą su 2 skyriuje nurodyta asmens duomenų apsaugos strategija, pabrėžia, jog reikia užtikrinti, kad naujosios technologijos neatsiliktų nuo dabartinių judumo tendencijų ir jas skatintų, tuo pačiu užtikrinant žmonių saugą, saugumą ir laisvę.

Europos Vadovų Taryba prašo Tarybos, Komisijos, atitinkamais atvejais Europos Parlamento ir valstybių narių:

— parengti ir įgyvendinti politiką, kuria būtų užtikrintas aukšto lygio tinklo ir informacijos saugumas visoje Sąjungoje, bei tobulinti priemones, kuriomis siekiama apsaugoti ypatingos svarbos infrastruktūros objektus, užtikrinti jų saugumo parengtį ir atsparumą, įskaitant informacinių ir ryšių technologijų (IRT) bei paslaugų infrastruktūrą,

— skatinti rengti teisės aktus, kuriais būtų užtikrinamas labai aukšto lygio tinklo saugumas ir greitesnis reagavimas kibernetinės atakos atveju.

Europos Vadovų Taryba taip pat prašo Tarybos ir Komisijos:

— užtikrinti, kad vidaus saugumo strategijos prioritetai būtų pritaikyti realiems naudotojų poreikiams ir būtų orientuoti į sąveikumo gerinimą. Moksliniai tyrimai ir technologinė plėtra saugumo srityje turėtų būti grindžiami viešojo ir privačiojo sektorių partnerystėmis.

Europos Vadovų Taryba prašo:

— valstybes nares kuo greičiau įdiegti Europos nuosprendžių registrų informacinę sistemą (ECRIS),

— Komisijos įvertinti, ar nuosprendžių registrų sujungimas gali sudaryti sąlygas vykdyti nusikalstamų veikų prevenciją (pavyzdžiui, tikrinant galimybes gauti tam tikros srities darbus, ypač jei jis susijęs su vaikais), ir tai, ar įmanoma aktyviau keistis informacija apie kardomąsias priemones,

— Komisijos pasiūlyti sudaryti trečiųjų šalių piliečių, kurie yra buvę nuteisti valstybių narių teismuose, registrą, kuris papildytų ECRIS.

Europos Vadovų Taryba primena, kad reikia užtikrinti asmens duomenų apsaugos strategijos suderinamumą su 2 skyriuje nurodytu didelio masto IT sistemų sukūrimo veiklos planu, ir ragina Komisiją:

— atlikti galimybių studiją dėl poreikio sukurti Europos policijos registrų rodyklės sistemą (EPRIS) bei dėl jos pridėtinės vertės ir 2012 m. Tarybai parengti ataskaitą šiuo klausimu,

— svarstyti, kaip visapusiškai laikantis duomenų apsaugos taisyklių toliau plėtoti esamų duomenų bazių naudojimą teisėsaugos tikslais, kad siekiant apsaugoti piliečius būtų galima visapusiškai naudotis naujosiomis technologijomis,

— išnagrinėti geriausius būdus skatinti valstybių narių kompetentingas institucijas keistis informacija apie keliaujančius smurtaujančius nusikaltėlius, įskaitant tuos, kurie dalyvauja sporto renginiuose arba dideliuose viešuose susibūrimuose.

4.3. Veiksminga politika

4.3.1. Veiksmingesnis europinis bendradarbiavimas teisėsaugos srityje

Svarbiausias Sąjungos bendradarbiavimo teisėsaugos srityje tikslas – kovoti su tais nusikaltimais, kurie dažniausiai būna tarpvalstybinio pobūdžio. Dėmesys turėtų būti skiriamas ne tik kovai su terorizmu ir organizuotu nusikalstamumu, bet ir su tarpvalstybiniu plačiai paplitusiu nusikalstamumu, kuris daro didelį poveikį kasdieniniam Sąjungos piliečių gyvenimui. Europolas turėtų tapti keitimosi informacija tarp valstybių narių teisėsaugos institucijų centru, paslaugų teikėju ir teisėsaugos tarnyboms skirta platforma.

Europos Vadovų Taryba ragina valstybių narių kompetentingas institucijas atitinkamais atvejais kuo dažniau naudotis jungtinėmis tyrimų grupėmis (JTG) kaip tyrimo priemone. Europolas ir Eurojustas turėtų sistemingai dalyvauti didžiausiose tarpvalstybinėse operacijose ir būti informuojami apie JTG sudarymą. Turėtų būti atnaujintas pavyzdinis JTG sudarymo susitarimas. Europolas ir Eurojustas turėtų intensyvinti tarpusavio bendradarbiavimą. Eurojustas turėtų užtikrinti, kad į jo veiklą būtų atsižvelgiama teismų lygiu. Europolas ir Eurojustas turėtų labiau bendradarbiauti su trečiosiomis šalimis, visų pirma užmegzdami glaudesnius ryšius su Sąjungos kaimyniniais regionais ir šalimis. Europolas turėtų glaudžiau bendradarbiauti su Bendros saugumo ir gynybos politikos (BSGP) policijos misijomis ir prisidėti prie Europos teisėsaugos bendradarbiavimo standartų ir gerosios praktikos propagavimo už ES ribų. Reikėtų intensyviau bendradarbiauti su Interpolu siekiant veiklos sinergijos ir vengiant dubliavimosi.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos ir atitinkamais atvejais Tarybos bei Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai:

— išnagrinėti, kaip būtų galima užtikrinti, kad Europolas gautų informaciją iš valstybių narių teisėsaugos institucijų, kad valstybės narės galėtų visapusiškai naudotis Europolo gebėjimais,

— išnagrinėti, kaip būtų galima suintensyvinti operatyvinį policijos bendradarbiavimą, pavyzdžiui, sprendžiant ryšio sistemų ir kitos įrangos nesuderinamumo klausimą, pasitelkiant slaptuosius agentus ir prireikus tuo tikslu parengiant veiklos išvadas,

— kuo greičiau parengti svarstymų dokumentą, kaip būtų geriausia užtikrinti, kad Europos Parlamentas kartu su nacionaliniais parlamentais galėtų nagrinėti ir įvertinti Europolo veiklą pagal SESV 85 ir 88 straipsnius,

— apsvarstyti galimybę parengti Policijos bendradarbiavimo kodeksą, kuriuo būtų sujungti galiojantys teisės aktai ir prireikus iš dalies pakeisti bei supaprastinti,

— Tarybai ir Europos Parlamentui pateikti pasiūlymą priimti sprendimą dėl bendradarbiavimo sąlygų, įskaitant keitimąsi informacija tarp Sąjungos agentūrų, pirmiausia Europolo, Eurojusto ir FRONTEX, kuriuo būtų užtikrinta duomenų apsauga ir saugumas,

— pasiūlyti priemones, kaip ES agentūros šioje srityje galėtų sudaryti tarpusavio operatyvinės veiklos susitarimus ir kaip jos turėtų intensyvinti savo dalyvavimą valstybių narių vykdomose regioninėse iniciatyvose bei regioninėse organizacijose, kurios remia bendradarbiavimą teisėsaugos srityje,

— susitarti dėl bendrų kokybės standartų kriminalistinių tyrimų srityje, inter alia, sukaupti geriausios nusikaltimo vietų tyrimų praktikos pavyzdžius,

— išanalizuoti, ar nėra kliūčių bendradarbiauti BSGP policijos misijoms ir Europolui, ir pateikti tinkamų pasiūlymų dėl tokių kliūčių šalinimo.

Sąjunga turėtų propaguoti bandomuosius tarpvalstybinio regioninio bendradarbiavimo projektus, susijusius su jungtine operatyvine veikla ir (arba) tarpvalstybinės rizikos vertinimais, pavyzdžiui, jungtinius policijos ir muitinės centrus, inter alia, tam pasitelkdama finansavimo programas.

Turėtų būtų plėtojamas ad hoc bendradarbiavimas teisėsaugos srityje sporto renginiuose ar dideliuose viešuose susibūrimuose (pavyzdžiui, 2012 m. Olimpinėse žaidynėse, Euro 2012).

4.3.2. Veiksmingesnė nusikalstamumo prevencija

Geriausias nusikalstamumo lygio mažinimo būdas – imtis veiksmingų prevencinių priemonių, įskaitant socialinės aprėpties skatinimą, vadovaujantis daugiafunkciniu požiūriu, kuris, be kita ko, apima administracinių priemonių taikymą ir administracinių institucijų bendradarbiavimo skatinimą; Sąjungos piliečių patirtis yra panaši, ir nusikalstamumas bei susijęs nesaugumo jausmas daro panašų poveikį jų kasdieniniam gyvenimui.

Didėja informuotumas apie vietinio nusikalstamumo ir organizuoto nusikalstamumo tarpusavio ryšius bei sudėtingus jo tarpvalstybinius aspektus. Valstybės narės yra parengusios įvairių metodų, skirtų nusikalstamumo prevencijai, ir turėtų būti skatinamos dalytis patirtimi bei keistis geriausios praktikos pavyzdžiais, ir tokiu būdu didinti bendrą informuotumą ir atitinkamą jo veiksmingumą bei rezultatyvumą, taip išvengdamos veiklos dubliavimo.

Be to, tarpvalstybinis aspektas rodo, jog Europos lygiu svarbu plėsti ir gilinti žinias apie tai, kaip valstybėse narėse tarpusavyje susiję nusikaltimai ir nusikalstamumas, padėti valstybėms narėms imantis individualių ar jungtinių veiksmų ir raginti imtis veiksmų Sąjungos institucijas, kai tai yra reikalinga. Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, bendradarbiavimas nusikalstamumo prevencijos srityje bus toliau vykdomas laikantis naujo teisinio pagrindo.

Europos Vadovų Taryba prašo valstybių narių ir Komisijos aktyviai propaguoti ir remti nusikalstamumo prevencijos priemones, daugiausia dėmesio skiriant masinio nusikalstamumo ir tarpvalstybinio nusikalstamumo, kurie daro poveikį kasdieniam mūsų piliečių gyvenimui, prevencijai pagal SESV 84 straipsnį.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos pateikti pasiūlymą dėl Nusikalstamumo prevencijos stebėsenos centro įkūrimo (OPC), parengtą remiantis Europos nusikalstamumo prevencijos tinklo (EUCPN) atliekamo darbo įvertinimu; šio centro užduotys bus rinkti, analizuoti ir platinti žinias (ir statistinius duomenis) apie nusikalstamumą, įskaitant organizuotą nusikalstamumą, bei nusikalstamumo prevenciją, padėti valstybėms narėms bei Sąjungos institucijoms, kai jos imasi prevencinių priemonių ir keičiasi geriausios praktikos pavyzdžiais, ir skatinti jas tai daryti. Nusikalstamumo prevencijos stebėsenos centro veikla turėtų būti vykdoma remiantis EUCPN atliekamu darbu ir jo įvertinimu. Šio centro veikla turėtų apimti arba pakeisti EUCPN veiklą, jo sekretoriatas turėtų būti įsteigtas kurioje nors iš veikiančių Sąjungos agentūrų ir veikti kaip atskiras vienetas. Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— pateikti pasiūlymą dėl Nusikalstamumo prevencijos stebėsenos centro įsteigimo ne vėliau kaip iki 2013 m.

4.3.3. Statistika

Adekvatūs, patikimi ir palyginami (tiek laiko atžvilgiu, tiek tarp valstybių narių ir regionų) statistiniai duomenys yra būtina sąlyga, inter alia, siekiant priimti faktais grindžiamus sprendimus dėl poreikio imtis veiksmų, dėl sprendimų įgyvendinimo ir dėl veiksmų rezultatyvumo.

Europos Vadovų Taryba prašo Komisijos:

— toliau kurti statistines priemones, skirtas nusikalstamumui ir nusikalstamai veiklai vertinti, ir apsvarstyti, kaip vėliau, po 2010 m., plėtoti veiksmus, išdėstytus ir iš dalies įgyvendintus 2006–2010 m. Sąjungos veiksmų plane, skirtame Sąjungos nusikalstamumo ir baudžiamosios teisenos vertinimo strategijai parengti, atsižvelgiant į tai, kad padidėjo tokių statistinių duomenų poreikis daugelyje laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės sričių.

4.4. Apsauga nuo sunkių nusikaltimų ir organizuoto nusikalstamumo

4.4.1. Kova su sunkiais nusikaltimais ir organizuotu nusikalstamumu

Kadangi organizuotas nusikalstamumas tampa vis labiau globalizuotas, dar svarbiau, kad teisėsauga turėtų galimybę veiksmingai veikti įvairiose valstybėse bei jurisdikcijų atžvilgiu. Sąjunga gali suteikti tikrą pridėtinę vertę kovojant su kai kurių rūšių grėsme, kai reikalingi ypač suderinti veiksmai. Kovojant su šiais nusikalstamumo reiškiniais reikės nuolat keistis informacija, visapusiškai įtraukti Sąjungos agentūras bei panaudoti europines tyrimo priemones, prireikus rengti bendrus tyrimo ir prevencijos metodus bei intensyviau bendradarbiauti su trečiosiomis šalimis.

Todėl Europos Vadovų Taryba ragina Tarybą ir Komisiją:

— priimti kovos su organizuotu nusikalstamumu strategiją, kuri sudarytų Vidaus saugumo strategijos dalį,

— nustatyti kovos su nusikalstamumu politikos prioritetus, nurodant tų rūšių nusikaltimus, su kuriais bus kovojama pasitelkiant savo sukurtas priemones, tuo pat metu toliau naudoti Organizuoto nusikalstamumo grėsmės įvertinimo ataskaitą (OCTA) ir jos regionines redakcijas.

Reikėtų pasirinkti nusikalstamumo reiškinius, su kuriais Europos lygiu reikėtų kovoti pirmiausia. Europos Vadovų Taryba mano, kad toliau išvardytų rūšių nusikaltimams artimiausiu laikotarpiu turėtų būti teikiamas prioritetas.

4.4.2. Prekyba žmonėmis

Prekyba žmonėmis ir nelegalus asmenų įvežimas – labai sunkus nusikaltimas, kuris, be kita ko, pažeidžia žmogaus teises ir žmogaus orumą, ir Sąjunga negali to toleruoti. Europos Vadovų Taryba mano, kad būtina stiprinti ir didinti prekybos žmonėmis ir nelegalaus žmonių įvežimo prevenciją bei kovą su šiais reiškiniais. Todėl reikia suderinto ir nuoseklaus politinio atsako, apimančio ne tik laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, bet ir išorės santykių, vystomojo bendradarbiavimo, socialinių reikalų ir užimtumo, šveitimo ir sveikatos, lyčių lygybės ir nediskriminavimo sritis, tuo pačiu atsižvelgiant į naujas išnaudojimo formas. Šiuo tikslu taip pat turėtų būti naudingas platus visų suinteresuotųjų subjektų dialogas, kuriame visų pirma dalyvautų pilietinė visuomenė ir būtų vadovaujamasi geresniu prekybos žmonėmis ir nelegalaus asmenų įvežimo problemų supratimu bei moksliniais tyrimais Sąjungoje ir tarptautiniu lygiu.

Todėl ypač svarbus vaidmuo tenka bendradarbiavimui ir veiklos koordinavimui su trečiosiomis šalimis. Turėtų būti visapusiškai panaudotas 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos priimtas kovos su prekyba žmonėmis veiksmų planas.

Būtina, kad Sąjunga suformuotų konsoliduotą Sąjungos kovos su prekyba žmonėmis politiką, kuria būtų siekiama toliau didinti Sąjungos ir valstybių narių įsipareigojimą bei pastangas užkirsti kelią tokiai prekybai žmonėmis ir kovoti su šiuo reiškiniu. Tai apima partnerysčių su trečiosiomis šalimis sudarymą ir stiprinimą, gerinant veiksmų koordinavimą ir bendradarbiavimą Sąjungoje ir su Sąjungos išorės aspekto mechanizmais, nes tai yra neatsiejama tokios politikos dalis. Taip pat turėtų būti stebima pažanga, o COSI nuolat pranešama apie kovos su prekyba žmonėmis veiksmų koordinavimą ir bendradarbiavimą šioje srityje. Kovojant su prekyba žmonėmis turi būti sutelktos visos veiklos priemonės, apimančios prevenciją, teisėsaugą ir aukų apsaugą; turėtų būti kovojama su prekybos žmonėmis srautais, judančiais į Sąjungą, iš Sąjungos ir Sąjungoje.

Todėl Europos Vadovų Taryba prašo Tarybos apsvarstyti galimybę paskirti Sąjungos kovos su prekyba žmonėmis koordinatorių (EU ATC) ir prireikus nustatyti tokias jo veiklos sąlygas, kad visos Sąjungos kompetencijos galėtų būti panaudotos pačiu optimaliausiu būdu siekiant gerai koordinuojamos ir konsoliduotos Sąjungos kovos su prekyba žmonėmis politikos.

Europos Vadovų Taryba ragina:

— priimti naujus teisės aktus dėl kovos su prekyba žmonėmis ir aukų apsaugos,

— Komisiją išnagrinėti, ar ad hoc bendradarbiavimo susitarimai su tam tikromis trečiosiomis šalimis, kurias turi nustatyti Taryba, padėtų stiprinti kovą su prekybą žmonėmis, ir šiuo tikslu pateikti pasiūlymų. Konkrečiau, remdamasi tokiais susitarimais Sąjunga galėtų visapusiškai panaudoti visus turimus svertus, be kita ko, finansavimo programas, bendradarbiavimą keičiantis informacija, teisminį bendradarbiavimą ir migracijos priemones,

— Europolą su valstybių narių parama intensyviau remti informacijos rinkimo veiklą ir strateginę analizę, kuri turi būti atliekama bendradarbiaujant su kilmės ir tranzito šalimis,

— Eurojustą labiau siekti koordinuoti valstybių narių institucijų atliekamus tyrimus prekybos žmonėmis srityje,

— Komisiją: — pasiūlyti daugiau priemonių, skirtų aukoms apsaugoti ir padėti, taikant įvairias priemones, įskaitant žalos atlyginimo mechanizmų rengimą, saugų grįžimą į kilmės šalį ir pagalbą reintegruojantis į kilmės šalies visuomenę, jei asmenys grįžta savanoriškai, taip pat su jų buvimu šalyje susijusių priemonių; Sąjunga turėtų sudaryti partnerystes su pagrindinėmis kilmės šalimis, — pasiūlyti taikyti bendradarbiavimo priemones siekiant sutelkti kilmės šalių konsulinių tarnybų pastangas, kad būtų užkirstas kelias vizų gavimui apgaulės būdu. Bendradarbiaujant su vietos valdžios institucijomis, kilmės šalyse galėtų būti rengiamos informavimo kampanijos, skirtos potencialioms aukoms, ypač moterims ir vaikams, — pasiūlyti priemones siekiant padidinti patikrinimų kertant sieną veiksmingumą, kad būtų užkirstas kelias prekybai žmonėmis, ypač vaikais.

4.4.3. Seksualinis vaikų išnaudojimas ir vaikų pornografija

Apsaugoti vaikus nuo seksualinės prievartos grėsmės – svarbi vaiko teisių strategijos dalis.

Europos Vadovų Taryba prašo:

— Tarybos ir Europos Parlamento priimti naują teisės aktą dėl kovos su seksualine prievarta prieš vaikus, vaikų seksualiniu išnaudojimu ir vaikų pornografija,

— Komisijos šį teisės aktą, kai jis bus priimtas, papildyti pagal Saugesnio interneto programą (2009–2013 m.) remiamomis priemonėmis,

— Komisijos išnagrinėti, kaip valstybių narių kompetentingos institucijos galėtų keistis informacija apie geriausią praktiką,

— Komisijos išnagrinėti, kaip Sąjunga galėtų propaguoti partnerystes šiuo klausimu su privačiuoju sektoriumi ir į šias viešojo bei privačiojo sektorių partnerystes įtraukti finansų sektorių, kad būtų nutrauktas pinigų pervedimo srautas, susijęs su tinklavietėmis, kuriose talpinama prievartos prieš vaikus medžiaga,

— Komisijos remtis perspėjimo dėl vaikų mechanizmu ir išnagrinėti galimybes sukurti informacijos apie pagrobtus vaikus tinklą Sąjungos mastu, siekiant skatinti valstybių narių kompetentingų institucijų tarpusavio bendradarbiavimą, kad būtų užtikrintas sąveikumas,

— Komisijos išnagrinėti, kaip galima stiprinti valstybių narių kompetentingų institucijų bendradarbiavimą reaguojant į seksualinių nusikaltėlių prieš vaikus veiksmus, kai žinoma, kad jie kelia nuolatinę grėsmę.

4.4.4. Elektroniniai nusikaltimai

Internetas tikrai sudarė palankesnes sąlygas palaikyti ryšį ir paskatino pasaulio vystymąsi bei visų tarpusavio bendravimą. Tačiau atsirado ir naujų, šiuolaikiškų problemų, susijusių su elektroniniais nusikaltimais, nes nusikalstamos grupuotės efektyviai pasinaudojo technologijų privalumais, ir tai savo ruožtu apsunkina teisėsaugos institucijų atliekamus tyrimus. Todėl Sąjunga turėtų skatinti tokią politiką ir teisės aktus, kuriais būtų užtikrinamas labai aukštas tinklų saugumo lygis ir būtų sudarytos sąlygos greičiau reaguoti elektroninių ryšių tinklo veiklos sutrikdymo arba kibernetinių atakų atveju.

Valstybės narės turėtų kuo greičiau ratifikuoti 2001 m. Europos Tarybos konvenciją dėl elektroninių nusikaltimų. Ši konvencija turėtų tapti kovos su elektroniniais nusikaltimais pasaulinio masto bendru teisiniu pagrindu. Europolas galėtų atlikti Europos išteklių centro vaidmenį sukurdamas Europos pranešimų apie nusikalstamas veikas sistemą, kuri taip pat turėtų padėti valstybių narių nacionalinėms perspėjimo sistemoms keistis geriausios praktikos pavyzdžiais.

Europos Vadovų Taryba taip pat ragina valstybes nares:

— visapusiškai remti nacionalines perspėjimo sistemas, skirtas kovoti su elektroniniais nusikaltimais, ir pabrėžia, kad reikia bendradarbiauti su Sąjungai nepriklausančiomis šalimis.

Europos Vadovų Taryba prašo:

— Komisijos imtis priemonių, skirtų viešojo ir privačiojo sektorių partnerystėms stiprinti / tobulinti,

— Europolo sparčiau atlikti strateginę elektroninių nusikaltimų analizę.

Siekdama skatinti tarpvalstybinius tyrimus Sąjunga taip pat turėtų patikslinti jurisdikcijos taisykles ir elektroninei erdvei Sąjungoje taikomą teisinį pagrindą, be kita ko, taisykles dėl įrodymų rinkimo.

Europos Vadovų Taryba:

— ragina valstybes nares tobulinti teisminį bendradarbiavimą elektroninių nusikaltimų bylose,

— ir prašo Komisijos pateikti pasiūlymus dėl nusikaltimų elektroninėje erdvėje tyrimams Sąjungoje taikomo teisinio pagrindo patikslinimo atitinkamais atvejais.

Bendradarbiavimas kovos su prekyba suklastotais vaistais internetu srityje taip pat turėtų tapti veiksmingesnis.

4.4.5. Ekonominiai nusikaltimai ir korupcija

Europos Sąjunga turi sumažinti dėl globalizuotos ekonomikos organizuotam nusikalstamumui atsirandančias galimybes, visų pirma kilus finansų sistemos pažeidžiamumą didinančiai krizei, ir skirti tinkamų išteklių siekiant veiksmingai kovoti su šiomis problemomis.

Europos Vadovų Taryba ragina valstybes nares ir atitinkamais atvejais Komisiją:

— padidinti finansinių nusikaltimų tyrimo gebėjimus ir derinti visas turimas mokesčių, civilinės ir baudžiamosios teisės priemones. Turi būti išplėtota kriminalistinė finansinė analizė sutelkiant išteklius