LT    LT  EUROPOS BENDRIJ Ų KOMISIJA 
Briuselis, 11.1.2005 
KOM(2004) 811 galutinis 
  
ŽALIOJI KNYGA 
DĖL ES POZICIJOS EKONOMIN ĖS MIGRACIJOS VALDYMO KLAUSIMU 
(pateiktas Komisijos) 
 
LT 2   LT TURINYS 
1. Įvadas .......................................................................................................................... .3  
2. ES pozicijos d ėl darbo jėgos migracijos formavimas .................................................. 4 
2.1. Kokio laipsnio suderinamumo ES tur ėtų siekti?.......................................................... 5 
2.2. Pri ėmimo į apmokam ą darbą tvarka ............................................................................ 6 
2.2.1 Pirmenyb ė vidaus darbo rinkai..................................................................................... 6 
2.2.2 Pri ėmimo sistemos ....................................................................................................... 7 
2.3. Pri ėmimo savarankiškam darbui tvarka....................................................................... 9 
2.4. Prašymai gauti leidim ą(-us) dirbti ir gyventi ............................................................... 9 
2.5. Galimyb ė keisti darbdav į arba sektori ų...................................................................... 10 
2.6. Teis ės.......................................................................................................................... 10 
2.7. Papildomos priemon ės: integracija, gr įžimas ir bendradarbiavimas su tre čiosiomis 
šalimis ........................................................................................................................ 10 
3. Išvada ...................................................................................................................... ... 12 
Priedas ....................................................................................................................... ...............14 
 
LT 3   LT 1. ĮVADAS  
Šios žaliosios knygos tikslas – prad ėti išsamią diskusiją, įtraukiant ES institucijas, valstybes 
nares ir pilietin ę visuomen ę, dėl ekonomini ų migrantų priėmimą reglamentuojan čių Bendrijos 
taisyklių tinkamiausios formos ir d ėl tokios bendros sistemos pri ėmimo prid ėtinės vertės. 
2005 metais Komisija organizuos vieš ą svarstym ą, kad į diskusiją šiuo klausimu gal ėtų 
įsitraukti įvairios suinteresuotos šalys.  
Šioje žaliojoje knygoje kalbama apie ekonomini ų migrantų iš trečiųjų šalių priėmimo tvark ą, 
o ne laisv ą ES pilie čių judėjimą Sąjungos viduje. Diskusija d ėl Bendrijos darbo rinkos 
sukūrimo vyksta kitame kontekste. 
EB sutarties 63 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad Taryba turi priimti „ imigracijos politikos 
priemones šiose srityse: a) atvykimo ir apsigyvenimo s ąlygos bei ilgalaiki ų vizų ir leidim ų 
gyventi išdavimo valstyb ėse narėse tvarką“. Nuo 1999 m. spalio m ėn. Tamper ės Europos 
Vadovų Tarybos susitikimo Komisija siek ė pradėti išsami ą diskusij ą dėl ekonomin ės 
migracijos srities strateginio pr ojekto. 2001 metais Komisija pri ėmė pasiūlymą dėl direktyvos, 
nustatančios „ trečiųjų šalių piliečių atvykimo ir apsigyvenimo, siekiant apmokamo darbo ir 
savarankiškai dirban čio asmens ekonomin ės veiklos, s ąlygas “1. Tuo metu, kai kitos Europos 
institucijos pateik ė teigiamas nuomones2, diskusija Taryboje apsiri bojo šio teksto pirmuoju 
svarstymu. 
Komisija mano, kad dabar at ėjo metas sugr įžti prie šio klausimo atsižvelgiant į per 
pastaruosius trejus metus imigracijos srityje įvykusius poky čius. Politiniu lygmeniu 2003 m. 
birželio 19–20 d. Salonikuose pos ėdžiavusi Europos Vadov ų Taryba pabr ėžė „būtinumą ištirti 
legalius b ūdus trečiųjų šalių piliečiams migruoti į Sąjungą, atsižvelgiant į valstybių narių 
priėmimo paj ėgumus […] “. Sutartyje d ėl Konstitucijos Europai, d ėl kurios buvo susitarta 
Europos Vadov ų Tarybos susitikime 2004 m. bir želio 17–18 d. Briuselyje, nurodoma: 
„Sąjunga kuria bendr ą imigracijos politik ą, kuria siekiama visais etapais užtikrinti 
veiksming ą migrantų srautų valdymą [...]“3.  
Tuo pat metu, pripažindama de mografinio nuosmukio ir sen ėjimo poveik į ekonomikai, 
Komisija išk ėlė būtinumą peržiūrėti imigracijos politikos kryptis ilgesniam laikotarpiui4, ypač 
atsižvelgiant į ekonomin ės migracijos strategijos reikšm ę konkurencingumui, o kartu ir 
Lisabonos tiksl ų įgyvendinimui. Ši tendencija visuomen ėje paskatino diskusijas d ėl 
migracijos į ES nenumatant valstyb ėms narėms pareigos nustatyti imigrant ų, kuriuos galima 
priimti, skai čių. Faktiškai, net jeigu iki 2010 met ų bus pasiekti Lisabonos užimtumo tikslai, 
bendri užimtumo lygiai d ėl demografinio poky čio sumažės. 2010–2030 m. laikotarpiu, esant 
dabartiniams imigracijos srautams, 25 valstybi ų narių Europos S ąjungoje d ėl darbingo 
amžiaus gyventoj ų skaičiaus mažėjimo apie 20 milijon ų sumažės dirbančių žmonių skaičius. 
Tokie poky čiai turės didžiul į poveikį bendram ekonomikos augimui, vidaus rinkos 
funkcionavimui ir ES įmonių konkurencingumui. Atsižvelgiant į tai ir turint omenyje, kad 
imigracija pati savaime n ėra demografinio sen ėjimo problemos sprendimas, ES darbo rinkos 
                                                 
1 KOM(2001) 386. 
2 Nuomon ės: 2003 m. vasario 12 d. Europos Parlamento (A5-0010/2003); 2002 m. sausio 16 d. Europos 
ekonomikos ir socialini ų reikalų komiteto (SOC/084, CES 28/2002); 2002 m. kovo 13 d. Region ų 
komiteto (CdR 386/2001). 
3 III-267 straipsnis 
4 KOM(2003) 336. 
 
LT 4   LT poreikiams tenkinti ir Europos ge rovei užtikrinti tolydžio reik ės tvaresni ų imigracijos sraut ų. 
Be to, imigracija turi vis did ėjantį poveikį verslininkystei. ES turi atsižvelgti ir į tai, kad 
daugelis pasaulio region ų jau konkuruoja siekdami pritra ukti migrantus savo ekonomikos 
poreikiams tenkinti. Tod ėl svarbu garantuoti, kad ES ekonomin ės migracijos politika, siekiant 
palengvinti priimam ų migrantų integracij ą, užtikrint ų jų garantuot ą teisinį statusą ir suteikt ų 
jiems garantuotas teises. 
Be to, Europos strategin ės iniciatyvos reikalingum ą patvirtina faktas, jog be šios iniciatyvos 
vykstant migracijai gali b ūti lengviau apeinamos nacionalin ės taisyklės ir teisės aktai. D ėl to, 
nesant bendr ų ekonomini ų migrantų priėmimo kriterij ų, atvykstan čių į ES nelegaliai ir 
neturinčių jokios oficialaus darbo ir tuo pa čiu integracijos m ūsų visuomen ėje garantijos, 
skaičius tik did ės. 
Šiuo atžvilgiu Komisija visiškai pripaž įsta, kad d ėl priimam ų darbo ieškan čių ekonomini ų 
migrantų skaičiaus turi spr ęsti valstyb ės narės. Sutarties d ėl Konstitucijos projekte nurodoma, 
kad: „Šis straipsnis [III-267] neturi įtakos valstybi ų narių teisei nustatyti į jų teritoriją iš 
trečiųjų šalių ieškoti samdomo arba savarankiško darbo atvykstan čių trečiųjų šalių piliečių 
priėmimo apimtis “. Tačiau sprendimai priimti tokius tre čiųjų šalių piliečius vienoje valstyb ėje 
narėje turi įtakos kitoms (teis ė keliauti Šengeno erdv ėje, teikti paslaugas kitose valstyb ėse 
narėse, judėti į kitas valstybes nares įgijus ilgalaikio gyventojo status ą; trečiosios šalies 
darbuotoj ų priėmimo poveikis ES darbo rink ai) ir ES turi tarptautini ų įsipareigojim ų dėl kai 
kurių kategorij ų ekonomini ų migrantų. Todėl Komisija mano, kad visišk ai aišku, kad reikia 
susitarti d ėl ekonomini ų migrantų priėmimui skirt ų skaidrių ir labiau suderint ų bendrų 
taisyklių ir kriterij ų ES lygmeniu.  
Visa, kas išd ėstyta pirmiau, kartu su pam ąstymu apie ES lygmeniu priimam ų priemoni ų 
pridėtinę vertę yra pagrindin ės nuostatos, kuriomis turi b ūti grindžiamas bet koks veiksmas 
šioje srityje. Be to, kiekviena priemon ė turėtų kiek įmanoma mažinti valstyb ėms narėms ir 
trečiųjų šalių piliečiams tenkan čią administracin ę naštą. 
Todėl šios žaliosios knygos paskirtis n ėra nei apib ūdinti 25 nari ų ES politikos kryptis, nei jas 
lyginti su kitais pasaulio  regionais. Joje siekiama  nustatyti svarbiausius r ūpimus klausimus ir 
galimus pasirinkimo variantus kuriant ekonomin ės migracijos ES teisin ę bazę. Siekiant šio 
tikslo Komisija atsižvelg ė į valstybių narių išreikštas abejones ir susir ūpinimą aptariant 2001 
m. pasiūlymą dėl direktyvos, ir pateikia pasi ūlymus dėl alternatyvi ų sprendim ų. 
Galiausiai, 2004 m. lapkri čio 4–5 d. Europos Vadov ų Taryba Hagos programoje pabr ėžė 
diskusijos d ėl žaliosios knygos, kuri kart u su geriausia valstybi ų narių praktika ir jos 
tinkamumu Lisabonos strategijos įgyvendinimui tur ėtų būti traktuojama kaip „politikos plano 
dėl legalios migracijos, įskaitant pri ėmimo proced ūras, galin čias greitai reaguoti į 
svyruojan čius migrant ų darbo jėgos poreikius darbo rinkoje“5 pagrindas, svarb ą. Komisija 
tokį planą turėtų pristatyti iki 2005 met ų pabaigos. 
2. ES  POZICIJOS DARBO MIGRACIJOS KLAUSIMU FORMAVIMAS  
Komisijos nuomone, diskusijos d ėl Europos b ūsimos politikos ekonomin ės migracijos 
klausimais tur ėtų būti orientuojamos į kai kuriuos pagrindinius klausimus, kurie, nors ir 
                                                 
5 Europos Vadov ų Tarybos išvados, I priedas, III antraštin ės dalies 1.4 papunktis. 
 
LT 5   LT neaprėpia visos problematikos, bet yra abipusiškai susij ę. Siūlomi pasirinkimo variantai 
galėtų būti derinami keliais b ūdais atsižvelgiant į tai, kokio galutinio rezultato tur ėtų būti 
siekiama.  
2.1. Kokio laipsnio suderinamumo ES tur ėtų siekti?  
Turint omenyje, kad tre čiųjų šalių piliečių galimybė patekti į darbo rink ą yra labai jautrus 
klausimas, Komisija mano, kad šioje srityje s ėkmingai veikianti Bendrijos politika gali b ūti 
įtvirtinama palaipsniui, kad b ūtų sudarytos palankios s ąlygos laipsniškam ir sklandžiam 
perėjimui nuo nacionalini ų prie Bendrijos taisykli ų. Dėl to ekonomini ų migrantų priėmimą 
reglamentuojantys ES teis ės aktai tur ėtų būti suprantami kaip „duodantys pradži ą teisės aktai“ 
ir nustatyti tam tikrus bendrus apibr ėžimus, kriterijus ir proced ūras, tuo pa čiu metu 
valstybėms narėms paliekant teis ę pačioms reaguoti į konkrečius savo darbo rink ų poreikius. 
Svarbu prisiminti, kad pagal Sutarties d ėl Konstitucijos projekt ą teisė nustatyti darbo ieškoti 
atvykstan čių asmenų priėmimo apimtis paliekama valstyb ėms narėms. Tačiau koordinavimo 
būdas, kuriuo nacionalin ėmis kvotomis besinaudojan čios valstyb ės narės informuoja Komisij ą 
apie šių politikos kryp čių įgyvendinim ą ir rezultatus, gal ėtų būti naudingas įvertinant bendrus 
ES darbo rinkos poreikius ir pad ėti formuoti bendr ą ES legalios migracijos politik ą ir 
veiksmingesn ę bei geriau koordinuot ą procedūrą, kuria suinteresuotos ir valstyb ės narės, ir 
atitinkami asmenys.  
Kalbant apie b ūsimų ES teisės aktų taikymo srit į, Komisija turi kelet ą pasirinkimo variant ų. 
Pirmas variantas b ūtų laikytis horizontalaus poži ūrio, atitinkan čio pirmin į pasiūlymą ir 
apimančio bet kurio tre čiosios šalies pilie čio, daugiau kaip 3 m ėnesius valstyb ės narės 
teritorijoje besiver čiančio samdomu darbu, dirban čio savarankiškai arba užsiiman čio kitokia 
ekonomine veikla, atvykimo ir apsigyvenimo s ąlygas. Specifin ės nuostatos gal ėtų būti 
taikomos tam tikr ų grupių, tokių kaip sezoniniai darbuotojai, organizacijos viduje perkeliami 
asmenys ( intra-corporate transferees , ICTs ) ir pan., konkretiems poreikiams. Pranašumas 
būtų tas, kad ekonominei migracijai b ūtų nustatyta visapusiška bendra ir labai lanksti sistema. 
Sekant pasi ūlymų dėl direktyvos d ėl studentų6 ir mokslini ų tyrimų darbuotoj ų7 priėmimo 
pavyzdžiu, alternatyva gal ėtų būti sektorių teisės aktų pasiūlymų serija. Šie teis ės aktų 
projektai gal ėtų būti skirti atskirai sezoniniams da rbuotojams, organizacijos viduje 
perkeliamiems asmenims ( ICT), speciali ų darbo įgūdžių turintiems migrantams (neb ūtinai tik 
aukštos kvalifikacijos), paslaugos pagal sutart į teikėjams ir (arba) kitoms kategorijoms, kol 
kas netaikant jokios visapusiškos bendros tre čiųjų šalių darbuotoj ų priėmimo sistemos. 
Pranašumas šiuo atveju b ūtų tas, kad b ūtų lengviau priimti be ndras taisykles. 
Galėtų būti nagrinėjamos ir kitos pozicijos, pavyzdžiui, nustatyti bendrą paspartint ą 
procedūrą migrantams priimti atsiradus konkre čioms darbo j ėgos ir įgūdžių spragoms, 
taikytiną, jei tam tikras valstybi ų narių skaičius tam gauna Tarybos leidim ą pritaikant labai 
skubią procedūrą. Tai padėtų išvengti nereikalingos ir poten cialiai žalingos konkurencijos tarp 
valstybių narių įdarbinant tam tikr ų kategorij ų darbuotojus. 
• Kokiu mastu tur ėtų būti rengiama Europos politika d ėl darbo migracijos ir koks tur ėtų būti 
Bendrijos intervencijos lygis šiuo klausimu?  
                                                 
6 KOM(2002) 548. 
7 KOM(2004) 178. 
 
LT 6   LT • Ar Europos migracijos įstatymu tur ėtų būti siekiama sukurti visapusišk ą teisinę sistemą, 
taikytiną beveik bet kuriam į ES atvykstan čiam trečiosios šalies pilie čiui, ar jis tur ėtų būti 
taikomas tik konkre čioms imigrant ų grupėms? 
• Jei būtų pasirinkta teis ėkūros pagal sektorius pozicija, kurioms migrant ų grupėms turėtų 
būti teikiama pirmenyb ė ir kodėl? 
• Ar manote, kad tur ėtų būti nagrinėjamos ir kitos, tokios kaip Europos paspartinta 
procedūra, pozicijos? Gal gal ėtumėte pasiūlyti kitų pasirinkimo variant ų? 
2.2. Pri ėmimo į apmokam ą darbą tvarka 
Paprastai prieš priimant tre čiosios šalies darbuotoj ą, valstybės narės reikalauja įrodymo, kad 
niekas iš jau priklausan čių vidaus darbo rinkai asmen ų negali užimti atitinkamos laisvos 
darbo vietos (ekonomini ų poreikių patikrinimas). Kai kurios valstyb ės narės speciali ų 
kategorijų darbuotojus – pvz., aukštos kvalifikacijos arba tam tikr ų sektorių ar sričių, kuriose 
jau jaučiamas stygius, darbuotojus – priima naudoj antis specialiomis sistemomis, tokiomis 
kaip paspartinta proced ūra, žalioji kortel ė ir pan. Tokios pozicijos gal ėtų būti nagrinėjamos ir 
ES lygmeniu. ES taip pat tur ėtų remtis kit ų pasaulio region ų patirtimi8. 
2.2.1. Pirmenyb ė vidaus darbo rinkai 
„Bendrijos pirmenyb ės“ principas apibr ėžiamas taip: „ Valstybės narės svarstys prašymus 
leisti atvykti į savo teritorij ą įsidarbinimo tikslu tik tais atvejais, kai laisv ų darbo viet ų 
valstybėje narėje negali užimti nacionalin ė ir Bendrijos darbo j ėga arba ne Bendrijos darbo 
jėga, teisėtai nuolat gyvenant i toje valstyb ėje narėje ir jau sudaranti tos valstyb ės narės 
nuolatinę darbo rink ą“9. Tačiau daugelis valstybi ų narių kai kurių kategorij ų ekonominiams 
migrantams (organizacijos vidu je perkeliamiems svarbias pareigas einantiems darbuotojams, 
tarptautin į pripažinim ą turintiems atlik ėjams ir kt.) netaiko Bendrijos pirmenyb ės principo. 
Pagrindinis klausimas yra tai, ar tokia pirmenyb ė turėtų būti teikiama tre čiųjų šalių darbo 
jėgai, jau esan čiai kokioje nors valstyb ėje narėje, lyginant j ą su pirmą kartą atvykstan čiais 
trečiųjų šalių piliečiais. Svarbu nepamiršti, kad nuo 2006 met ų ilgalaikiams gyventojams bus 
teikiama pirmenyb ė lyginant su pirm ą kartą į valstybę narę gyventi atvykstan čiais migrantais; 
jie galės persikelti į kitą valstybę narę ar įsikurti joje mokymosi, darbo ar kitais tikslais10. Be 
to, ar tokia pirmenyb ė turėtų būti teikiama ir tre čiųjų šalių piliečiams, gyvenantiems ne toje 
valstybėje narėje, kurioje iškyla darbo j ėgos stygius (ir ne tik ilgalaikiams gyventojams)? Ji 
neapribot ų antrosios valstyb ės narės teisės spręsti, kam leisti atvykti į savo teritorij ą, bet 
palengvint ų įdarbinimo proces ą padedant grei čiau ir veiksmingiau užpildyti atsirandan čias 
darbo jėgos ir įgūdžių spragas. ES tuomet gal ėtų pasikliauti jau prad ėjusiais integruotis darbo 
jėgos „ištekliais“.  
                                                 
8 „Veiksminga ekonomini ų migrantų atrankos praktika“  
(http://europa.eu.int/comm/employment_social/employment_analysis/immigr_new_stud_en.htm): žr. priedą. 
9 1994 m. birželio 20 d. Tarybos rezoliucija, susiju si su Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 1612/68. Reikia 
pažymėti, kad pagal 2003 m. balandžio 16 d. Stojimo sutart į, kalbant apie patekim ą į jų (valstybi ų 
narių) darbo rink ą, pirmenyb ė teikiama ne tiems darbuotojams, kurie yra tre čiųjų šalių piliečiai, o 
darbuotojams, kurie yra valstybi ų narių piliečiai. 
10 Tarybos direktyva 2003/109/EB. 
 
LT 7   LT Ši pirmenyb ė galėtų būti teikiama ir tiems, kurie prieš laikinai sugr įždami į savo šalį jau yra 
keletą metų dirbę ES. Tai faktiškai skatint ų taip vadinam ą „protų cirkuliacij ą“, leidžiant 
trečiųjų šalių darbuotojams m ėginti iš naujo integruotis savo šalyje žinant, kad jiems bus 
taikomas palankesnis režimas priim ant juos atgal tuomet, jei jie nor ėtų grįžti dirbti į Europos 
Sąjungą. 
• Kaip galime užtikrinti, kad b ūtų veiksmingai taikomas „Bendrijos pirmenyb ės“ principas? 
• Ar dabartinis Bendrijos pirmenyb ės apibrėžimas teb ėra tinkamas? Jei ne, kaip jis tur ėtų 
būti keičiamas? 
• Kuriems kitiems ekonominiams migrantams (neskaitant organizacijos viduje perkeliam ų 
svarbias pareigas einan čių darbuotoj ų) galėtų būti netaikoma Bendrijos pirmenyb ės logika?  
• Neskaitant ilgalaiki ų gyventoj ų, kurioms tre čiųjų šalių piliečių kategorijoms – jei toki ų yra 
– turėtų būti teikiama pirmenyb ė palyginus su pirm ą kartą atvykstan čiais trečiųjų šalių 
darbuotojais? 
• Ar pirmenyb ės teisė – atsižvelgiant į tiksliai nustatytas s ąlygas – tur ėtų būti teikiama 
trečiųjų šalių piliečiams, kurie, tam tikr ą laikotarp į dirbę ES, yra laikinai iš jos išvyk ę?  
• Ar trečiųjų šalių darbuotoj ų judėjimo iš vienos valstyb ės narės į kitą palengvinimas b ūtų 
naudingas ES ekonomikai ir nacionalin ėms darbo rinkoms? Kaip tai gal ėtų būti 
veiksmingai įgyvendinama? Su kokiais apribojimais ar palengvinimais? 
• Kaip Europos viešosios įdarbinimo tarnybos (V ĮT) ir EURES darbo mobilumo portalas11 
galėtų prisidėti prie trečiųjų šalių darbuotoj ų darbo migracijos palengvinimo? 
2.2.2. Pri ėmimo sistemos 
Be sistemos, yra dar vienas konkretus klausimas, kur į reikia aptarti pirmiausiai: ar tre čiųjų 
šalių piliečių priėmimas į ES darbo rink ą turėtų būti leidžiamas tik tais atvejais, jei yra 
konkreti laisva darbo viet a, ar taip pat tur ėtų būti ir lankstesni ų sistemų, tokių kaip žaliosios 
kortelės ir pan., skirt ų darbuotojams pritraukti siekiant pate nkinti trumpalaikiu s ir ilgalaikius 
darbo rinkos poreikius? Taip pat iškyla klausimas d ėl to, kokios tvarkos tur ėtų laikytis tie 
trečiųjų šalių piliečiai, kurie siekia atvykti į ES vykdyti ekonomin ę veiklą (pvz., pagal 
paslaugų teikimo sutart į, sudarytą tarp užsienio darbdavio ir kliento Europos S ąjungoje), bet 
faktiškai nepatenka į ES darbo rink ą. 
• Ar trečiųjų šalių piliečių priėmimas į ES darbo rink ą turėtų būti sąlygotas konkre čios 
laisvos darbo vietos, ar valstyb ės narės turėtų galimybę priimti tre čiųjų šalių piliečius ir 
nekeliant tokios s ąlygos? 
• Kokia tvarka tur ėtų būti taikoma nepatenkantiems į darbo rink ą ekonominiams 
migrantams? 
                                                 
11 Valstybi ų narių viešosios įdarbinimo tarnybos (V ĮT) ES lygmeniu yra koordinuojamos per EURES 
(Europos įdarbinimo tarnyb ų) tinklą. EURES yra įkūrusios Europos darbo mobilumo portal ą 
(http://europa.eu.int/eures), kuriame nuo 2005 m. bus galima sužinoti apie visas Europoje viešai 
registruotas laisvas darbo vietas per vien ą bendrą tinklapio paslaug ų technologija grindžiam ą IT 
platformą. 
 
LT 8   LT Jei priėmimas b ūtų sąlygotas konkre čios laisvos darbo vietos (ekonomini ų poreikių 
patikrinimas), ir, tarkime, esant horizontaliam ES poži ūriui į ekonomin ę migracij ą, būtų 
galima toliau taikyti „individual ų įvertinimą“: jei darbdaviai tam tikr ą minimalų laikotarp į 
buvo skelb ę apie laisv ą darbo viet ą ir jei jie ES darbo rinkoj e negavo tinkamo prašymo j ą 
užimti, jiems b ūtų leidžiama įdarbinti darbuotoj ą iš užsienio. Ši sistema – s ąlygota tokios 
priemonės kaip EURES informacijai apie laisvas darbo vietas visoje ES skleisti – pad ėtų tam 
tikru mastu kontroliuoti įdarbinimo proces ą siekiant riboti piktna udžiavimus. Iškyla ir 
papildomas klausimas, ar toks patikrinimas tur ėtų būti kartojamas, kai trumpalaik ė sutartis 
baigiasi ir darbdavys nori j ą atnaujinti. 
• Ar manote, kad ekonomini ų poreikių patikrinimas yra gyvybinga sistema? Ar ji tur ėtų būti 
taikoma lanks čiai, pavyzdžiui atsižvelgiant į atitinkamos kompanijos regionin ę ir 
sektoriaus charakteristik ą arba jos dyd į? 
• Ar turėtų būti koks nors minimalus laikotarpis, per kur į turi būti skelbiama apie laisv ą 
darbo viet ą, ir tik tuomet, kai jis pasibaigia, gali b ūti svarstoma tre čiosios šalies pareišk ėjo 
kandidatūra tai darbo vietai užimti? 
• Kokiu kitu b ūdu būtų galima veiksmingai įrodyti, kad yra poreikis priimti tre čiosios šalies 
darbuotoj ą? 
• Ar ekonomini ų poreikių patikrinimas tur ėtų būti kartojamas pasibaigus leidimo dirbti 
galiojimo laikui, jei darbo sutartis – kuria remiantis tre čiosios šalies darb uotojui buvo leista 
atvykti – buvo arba bus atnaujinta?  
Daugiau lankstumo gal ėtų suteikti kelios laisvai pasirenkamos sistemos: valstyb ė narė galėtų 
manyti, kad ekonomini ų poreikių patikrinimo laikomasi virš tam tikro metinio pajam ų ir 
(arba) profesinio geb ėjimo lygio, ir (arba) stygiaus įrodymo gal ėtų būti nereikalaujama tam 
tikriems suinteresuotos valstyb ės narės nustatytiems sektoriams ar regionams (žaliosios 
kortelės). Ta pati koncepcija gal ėtų būti taikoma darbuotoj ų kvotoms, tokiu b ūdu valstyb ėms 
narėms leidžiant laikytis savo tarptautini ų įsipareigojim ų trečiosioms šalims.  
• Kokios alternatyvios laisvai pasirenkamos sistemos gal ėtų būti numatytos ? 
Kitas variantas b ūtų taikyti ES atrankos sistem ą reaguojant į konkrečių įgūdžių poreikius, 
ypač ilgalaikėje perspektyvoje. ES lygmeniu gal ėtų būti nustatyta bendra sistema (pvz., darbo 
patirtis, išsilavinimas, kalb ų mokėjimas, darbo pasi ūla arba darbo j ėgos trūkumas, šeimos 
nariai toje valstyb ėje narėje ir pan.) ir tuomet kiekviena valstyb ė narė galėtų nuspręsti ar ją 
taikyti ir, jei taip, kaip j ą pritaikyti savo darbo rinkos poreikiams; arba gal ėtų būti kelios 
skirtingos sistemos, pvz., viena – žemos kva lifikacijos darbuotojams (pvz., pirmenyb ė 
teikiama priklausomai nuo darbo patirties ta m tikrame sektoriuje), o kita – vidutin ės arba 
aukštos kvalifikacijos darbuotojams (pvz., pirmenyb ė teikiama pirmiausiai atsižvelgiant į 
išsilavinim ą, o tik paskui į patirtį), ir valstyb ės narės galėtų nuspręsti, kurią iš jų taikyti. Tokia 
sistema gal ėtų būti taikoma kartu vadovaujantis „individualaus įvertinimo“ filosofija ir 
žaliosiomis kortel ėmis. Galiausiai valstyb ės narės, norinčios tam tikroms kvalifikacijoms, 
sektoriams ir pan. įvesti „darbo ieškan čio asmens leidimus“, gal ėtų taip pat tai daryti. 
Šiame kontekste gal ėtų būti numatyta informacijos rinkimo, apdorojimo ir skleidimo centro 
sistema, pavyzdžiui grindžiama EURES teikiamomis paslaugomis, pagal kuri ą darbdavys, 
iškilus tre čiųjų šalių darbuotoj ų poreikiui, gal ėtų susipažinti su kandidat ų visoje ES gyvenimo 
 
LT 9   LT aprašymais. Surad ęs tinkamą kandidat ą, trečiosios šalies pilietis(- ė) per valstyb ės narės 
tinklaviet ę galėtų pasitikrinti, ar ji(s) at itinka kriterijus, ir prad ėti procedūras leidimams gauti. 
• Ar atrankos sistema gal ėtų veikti kaip galima bendra ekonomini ų migrantų priėmimo į 
darbo rink ą taisyklė ES lygmeniu ir kokie tur ėtų būti atitinkami kriterijai? 
• Kaip būtų galima užtikrinti darbdaviams visapusišk ą priėjimą prie kandidat ų CV visoje ES 
ir kaip šiame kontekste tur ėtų būti stiprinamos EURES? 
• Ar turėtų būti numatyta galimyb ė išduoti „darbo ieškan čio asmens leidim ą“? 
2.3. Pri ėmimo savarankiškam darbui tvarka 
ES lygmeniu taip pat gal ėtų būti nustatytos suderintos tre čiųjų šalių piliečių priėmimo 
savarankiškam darbui s ąlygos. Tokios s ąlygos skirt ųsi nuo 2.2 skirsnyje apib ūdintų sąlygų: 
pavyzdžiui, iš tre čiosios šalies pilie čio galėtų būti reikalaujama pateikti detal ų ir finansiškai 
perspektyv ų verslo plan ą, nurodyti savo finansinius paj ėgumus ir įrodyti šios veiklos 
naudingą poveikį užimtumui ar atitinkamos valstyb ės narės ekonominiam vystymuisi. Gal ėtų 
būti nustatyti įvairūs lankstumo laipsniai, pavyzdžiui galimyb ė valstybėms narėms neįtraukti 
tam tikrų sektorių arba remti tam tikrus sektorius ir pan. 
• Ar ES tur ėtų būti nustatytos bendros savarankiškai dirban čių trečiųjų šalių piliečių 
priėmimo taisykles? Jei taip, tai kokiomis s ąlygomis? 
• Ar būtų galima nustatyti lankstesn ę tvarką savarankiškai dirbantiems asmenims, norintiems 
atvykti į ES trumpiau kaip vieneriems metams vykdyti konkre čią sutartį su ES klientu? Jei 
taip, tai koki ą? 
2.4. Prašymai gauti leidim ą(-us) dirbti ir gyventi 
Dabartinę tvarką galėtų supaprastinti viena bendra nacionalin ė prašymų procedūra, suteikianti 
galimybę gauti vien ą bendrą leidimą gyventi ir dirbti (vieno veiksmo proced ūra). Kai 
reikalaujama tur ėti atvykimo viz ą, valstybės narės galėtų arba ir toliau reikalauti pradin ės 
atvykimo vizos, arba laikyti, jo g pakanka, kad jos konsulatas išduot ų tokio bendro 
pavadinimo dokument ą. 
Pavadinimas nepažeist ų nei nacionalini ų administracij ų vidaus praktikos, nei pri ėmimo 
sąlygų. Daugumoje valstybi ų narių trečiųjų šalių piliečiams, pageidaujantiems, kad b ūtų 
nagrinėjamas jų prašymas d ėl leidimo gyventi, reikia tur ėti leidimą dirbti; tod ėl galėtų 
susidaryti įspūdis, kad leidimo gyventi išdavimas – gr indžiamas kitais negu leidimo dirbti 
kriterijais – pagal bendr ą procedūrą taptų beveik automatiškas, ko Komisija visai nesiekia.  
Alternatyvus variantas b ūtų nereguliuoti šio klausimo ES lygmeniu. Kompromisin ė pozicija 
būtų siūlyti vieną bendrą prašymą gauti leidimus dirbti ir gyventi, net jei galutinis rezultatas 
būtų du skirtingi pagal nacionalines  taisykles išduoti leidimai. 
• Ar ES lygmeniu tur ėtų būti bendras „leidimas dirbti ir gyve nti“? Kokie jo privalumai ar 
trūkumai?  
• O gal turėtų būti siūlomas vienas bendras prašymas (gauti leidimus ir dirbti, ir gyventi)? 
 
LT 10   LT • Ar yra kit ų pasirinkimo variant ų? 
2.5. Galimyb ė keisti darbdav į arba sektori ų 
Galimybė keisti darbdav į ir (arba) sektori ų per pirm ą darbo ES laikotarp į yra glaudžiai 
susijusi su klausimu, kas turi leidim ą, ir su darbuotojo pri ėmimo sąlygomis (2.2 skirsnis). Jei 
trečiosios šalies pilietis buvo priimtas pagal speciali ą schemą, jo(jos) mobilumas gal ėtų būti 
laikinai apribotas siekiant išvengti piktnaudžiavimo pri ėmimo sąlygomis. Priešingai, jokia 
reali problema priiman čiosios šalies ekonomikai neiškilt ų, jei darbuotojas b ūtų priimtas ne 
pagal toki ą schemą ir jam b ūtų pasiūlytas patrauklesnis darbas (jei b ūtina, atsižvelgiant į 
ekonomini ų poreikių patikrinim ą). Jei leidim ą turi darbdavys, gali atsirasti rizika, kad 
darbuotoj ą per daug kontroliuos arba netgi „valdys“ jo(jos) b ūsimas ES darbdavys. 
• Ar trečiosios šalies darbuotojui tur ėtų būti taikomi kokie nors mobilumo apribojimai 
gyvenamosios valstyb ės narės darbo rinkoje? Jei taip, tai kokie (darbdavio, sektoriaus, 
regiono ir pan.), kokiomis aplinkyb ėmis ir kokiu laikotarpiu? 
• Kas turėtų turėti leidimą? Darbdavys, darbuotojas ar abu bendrai? 
2.6. Teis ės 
Migruojantys darbuo tojai turi tur ėti garantuot ą teisinį statusą12, nepaisant to, ar jie nori 
sugrįžti į savo kilm ės šalį, ar įgyti pastovesn į statusą. Trečiųjų šalių darbuotojams tur ėtų būti 
taikomas toks pats režimas kaip ES pilie čiams, ypa č tam tikr ų pagrindini ų ekonomini ų ir 
socialinių teisių atžvilgiu tol, kol jie įgyja ilgalaikio gyventojo status ą. Šis statusas reiškia 
platesnę teisių apimtį, laikantis teisi ų diferencijavimo prin cipo pagal buvimo trukm ę. 
• Kokios konkre čios teisės turėtų būti suteikiamos tre čiųjų šalių piliečiams, laikinai 
dirbantiems ES? 
• Ar tam tikr ų teisių turėjimas tur ėtų būti sąlygojamas tam tikro minimalus buvimo 
laikotarpio? Jei taip, tai koki ų teisių ir kokios trukm ės laikotarpio? 
• Ar turėtų būti paskatų – pvz., geresn ės sąlygos šeimoms susijungti ar ilgalaikio gyventojo 
statusui įgyti – tam tikroms tre čiųjų šalių darbuotoj ų kategorijoms pritraukti? Jei taip, 
kodėl ir kokios? 
2.7. Papildomos priemon ės: integracija, gr įžimas ir bendradarbiavimas su 
trečiosiomis šalimis 
Kaip pabr ėžiama keliuose Komisijos komunikatuose13 ir 2003 m. geguž ės 19 d. Tarybos 
išvadose d ėl migracijos ir vystymosi, siekiant s ėkmingos ES ekonomin ės migracijos politikos, 
                                                 
12 ES teis ės aktuose jau yra nustatytos tam tikros teis ės, pvz., teis ės, nustatytos Tarybos direktyvoje 
2003/109/EB (ilgalaikiai gyventojai), Tarybos reglamente (EB) Nr. 859/2003, išple čiančiame 
reglamento (EEB) Nr. 1408/71 (socialinio saugumo koordinavimas) nuostatas, ir dviejose 
diskriminacij ą draudžian čiose direktyvose (direktyva 2000/43/EB ir direktyva 2000/78/EB). Be to, ES 
direktyvos d ėl tokių klausimų kaip darbuotoj ų sveikata ir sauga arba darbo s ąlygos yra iš esm ės 
taikomos visiems darbuotojams nepriklausomai nuo j ų tautybės. Tas pats pasakytina apie daugum ą 
Europos pagrindini ų teisių chartijos straipsni ų. 
13 KOM(2004) 412; KOM(2002) 703. 
 
LT 11   LT būtina valdyti migracijos srautus bendradarbiaujant su kilm ės ir tranzito šalimis, atsižvelgiant 
į esamą situaciją ir poreikius. Greta priemoni ų, kurių bus imamasi, turi b ūti vykdoma tvirta 
priimtųjų migrantų integravimo politika. 
Taigi, bendradarbiavimas su tre čiosiomis šalimis siekiant sudaryti palankias s ąlygas legaliai 
migracijai ir socialin ė bei ekonomin ė potenciali ų migrantų integracija turi b ūti siejami su 
daugeliu klausim ų, tokių kaip „prot ų nutekėjimas“, tai, kad kilm ės šalys investuoja į žmonių, 
kurie vėliau paliks savo šalies ekonomik ą ir visuomen ę, profesin į ugdymą, sunkumai 
migrantams palaikyti socialinius ir kult ūrinius ryšius ir pan. Svar bu gerai apgalvoti, kaip 
spręsti tokius klausimus ir priemones, padedan čias laikiniems darbuotojams, pasibaigus j ų 
sutarčių laikui, sugr įžti ir vėl integruotis į savo šalies visuomen ę. Skatinti abipusiškai 
palankias situacijas ir (arba) kompensuoti neigia mas situacijas, kurios gali kilti, galima tokiais 
būdais: teikti naujausi ą informacij ą apie atvykimo ir apsigyvenimo ES s ąlygas; steigti kilm ės 
šalyse įdarbinimo ir mokymo centrus ES lygm eniu reikalingoms kvalifikacijoms įgyti, taip 
pat kultūriniam ir kalb ų mokymui; kurti duomen ų bazes pagal potenciali ų migrant ų 
kvalifikacijas, profesijas ar  sektorius („kompetencij ų portfelį“); kompensuoti tre čiosioms 
šalims į ES išvykstan čių migrantų mokymo išlaidas. Dar vienas  klausimas yra tai, ar tam 
tikroms tre čiosioms šalims gal ėtų būti teikiama pirmenyb ė priimant j ų piliečius pagal 
sustiprinto bendradarbiavimo susitarimus. 
Be to, kaip pažymima Pirmajame metiniame pranešime apie migracij ą ir integracij ą, ES turi ir 
toliau stengtis skatinti geresn į esamų ir būsimų imigrantų integravim ą tiek į darbo rink ą, tiek į 
juos priiman čią visuomen ę apskritai. Įvadinės programos neseniai atvykusiems imigrantams – 
daugiausiai skirtos kalb ų mokymui, pilietiniam ugdymui ir informavimui apie pagrindines 
priimančiosios visuomen ės normas ir vertybes – įgyja vis didesn ę svarbą visose valstyb ėse 
narėse. 
• Kokios papildomos priemon ės turėtų būti numatytos siekiant palengvinti ekonomini ų 
migrantų priėmimą ir integravim ą tiek ES, tiek j ų kilmės šalyse? 
• Ką, pagal ES vystymosi politikos kryptis, gal ėtų padaryti ES, kad skatint ų „protų 
cirkuliacij ą“ ir išspręstų potencialiai neigiam ą „protų nutekėjimo“ poveik į?  
• Ar besivystan čioms šalims tur ėtų būti kompensuojama (kas ir kaip) už j ų investicijas į 
žmogiškąjį kapitalą, iškeliaujant į į ES? Kaip gali b ūti ribojami tokie neigiami padariniai?  
• Ar priiman čioji ir buvein ės šalys tur ėtų būti įpareigotos užtikrinti laikin ų ekonomini ų 
migrantų grįžimą? Jei taip, kokiomis aplinkyb ėmis?  
• Kaip grįžimas gal ėtų būti valdomas abipusiškos priiman čiosios ir vietos šalies naudos 
pagrindu?  
• Ar priėmimo atžvilgiu tur ėtų būti teikiama pirmenyb ė tam tikroms tre čiosioms šalims ir 
kaip?  
• Ar tokia pirmenyb ė galėtų būti siejama su specialiomis strukt ūromis, tokiomis kaip 
Europos kaimynyst ės politika, pasirengimo pl ėtrai strategijos? 
 
LT 12   LT 3. I ŠVADA  
Komisija laikosi nuomon ės, kad ekonomini ų migrantų priėmimas yra bet kurios imigracijos 
politikos kertinis akmuo ir kad d ėl to šį klausimą reikia spr ęsti Europos lygmeniu laipsniškai 
kuriant darni ą Bendrijos imigracijos politik ą. Šioje žaliojoje knygoje Komisija pam ėgino 
bendrais bruožais apib ūdinti pagrindinius aktualius klausimus ir iškelti kelet ą skirtingų 
sprendimo variant ų, kurie gal ėtų tapti bendros ES sistemos dalimi. Ši sistema tur ėtų būti 
skaidri, nebiurokratiška ir visiškai veikianti. Ji tur ėtų veikti vis ų su ja susijusi ų šalių – 
migrantų, juos išleidžian čių ir priiman čių valstybių – labui. Stiprindamos savo politik ą 
siekiant pritraukti ekonominius  migrantus ir palengvinti j ų priėmimą, ES ir jos valstyb ės narės 
privalo rimtai atsižvelgti ir į galimus negatyvius tokios emigracijos padarinius kilm ės šaliai.  
Pagrindinis šios žaliosios knygos tikslas yra įtraukti visas atitinkamas suinteresuotas šalis į 
plačią diskusiją tuo pačiu kviečiant jas pareikšti savo nuomon ę. Taryba, Europos Parlamentas, 
Europos ekonomikos ir socialini ų reikalų komitetas, Region ų komitetas, nacionalin ės, 
regioninės ir vietos valdžios institucijos, socialiniai partneriai ( įskaitant darbdavi ų asociacijas 
ir profesines s ąjungas), nevyriausybin ės organizacijos, šalys kandidat ės, trečiosios šalys 
partnerės, akademiniai sluoksniai bei kitos pilietin ės visuomen ės organizacijos ir asmenys 
kviečiami prie jos prisid ėti. Užbaigus š į visapusišk ą konsultavimosi proces ą, Komisija iki 
2005 met ų pabaigos, kaip numatyta Hagos programoj e, pristatys legalios migracijos politikos 
planą.  
Siekiant pasiruošti viešam ekonomin ės migracijos klausim ų svarstymui 2005 metais, 
Komisija kvie čia visas suinteresuotas šalis si ųsti savo pastabas rašt u iki 2005 m. balandžio 
15 d. šiuo adresu: 
Le Directeur Général 
Direction générale Justic e, Liberté et Sécurité 
Commission européenne 
B-1049 Bruxelles 
jls-economic-migration@cec.eu.int
 
LT 13   LT PRIEDAS  
BIBLIOGRAPHY  
A. Legislative instruments and proposals : 
(1) Council Directive 2003/86/EC of 22 Se ptember 2003 on the right to family 
reunification (applicable as of 3 October 2005);  
(2) Council Directive 2003/109/EC of  25 November 2003 concerning the status of third-
country nationals who are long-term reside nts (applicable as of 26 January 2006);  
(3) Proposal for a Council Directive on the c onditions of admission of third-country 
nationals for the purpose of studies, pup il exchange, unremunerated training or 
voluntary service - COM(2002) 548; political agreement reached in March 2004;  
(4) Proposal for a Council Directive on a speci fic admission procedur e for third country 
researchers - COM(2004) 178; 
(5) Proposal for a Council Directive on the c onditions of entry and residence of third-
country nationals for the purpose of paid  employment and self-employed economic 
activities - COM(2001) 386; 
(6) Council Regulation (EEC) No 1612/68 on fr eedom of movement for workers (in 
particular, article 19(2) for the “Community preference”); 
(7) Council Resolution of 20 June 1994 on limitations on admission of third-country 
nationals to the territory of the Member States for employment; 
(8) Council Directive 2000/43/EC of 29 June 2000 implementing the principle of equal 
treatment between persons irrespective  of racial or ethnic origin;  
(9) Council Directive 2000/ 78/EC of 27 November 2000 establishing a general framework 
for equal treatment in employment and occupation;  
(10) Council Regulation (EC) No 859/2003 of 14  May 2003 extending the provisions of 
Regulation (EEC) No 1408/71 a nd Regulation (EEC) No 574/72 to nationals of third 
countries who are not already covered by those provisions sole ly on the ground of 
their nationality. 
B. Commission Communications:  
(1) Communication from the Commission "Study on  the links between legal and illegal 
immigration” - COM (2004) 412 final; 
(2) First Annual Report on Migration a nd Integration - COM(2004) 508 final; 
(3) Communication from the Comm ission on immigration, integr ation and employment - 
COM(2003) 336 final; 
(4) Communication from the Commission on integr ating migration issues in the EU's 
relations with third count ries - COM(2002) 703 final. 
 
LT 14   LT C. Studies: 
(1) Studies on labour migration, Migration Research Group, Ham burg Institute for 
International Economics (HWWA), Germany;  papers prepared for the European 
Commission, DG Employment and Social  Affairs, June 2004, available at: 
http://europa.eu.int/comm/employment_soc ial/employment_analysis/immigr_new_stu
d_en.htm . The papers examine best practice rega rding recruitment of labour migrants, 
projecting future labour needs and labour mark et integration in the European countries 
as well as in other industrialised countri es. They were prepared by experts from the 
MRG, in cooperation with the Migration Policy Institute, Washington DC. 
(2) Admission of third-country nationals for paid  employment or self-employed activity, 
European Commission, Directorate General for Justice and Home Affairs, 2001, ISBN 
92-894-1689-0. The study, undertaken by Ecot ec Research and Consulting Limited 
between November 1999 and May 2000, anal ysed and compared the legal and 
administrative frameworks in the EU-15 concerning the admissi on of third-country 
nationals to the EU Member States for the purposes of paid employment and self-
employment.