Paraiškos įregistruoti pavadinimą paskelbimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemų 50 straipsnio 2 dalies a punktą

(2022/C 341/05)

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą paraiškai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51 straipsnį per tris mėnesius nuo šio paskelbimo.

BENDRASIS DOKUMENTAS

„Dalmatinska janjetina“

ES Nr. PDO-HR-02799 – 17.8.2021

SKVN (X) SGN ( )

1. Pavadinimas (-ai) [SKVN arba SGN]

„Dalmatinska janjetina“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Kroatija

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas

3.1. Produkto rūšis

1.1 klasė. Šviežia mėsa (ir subproduktai)

3.2. Produkto, kurio pavadinimas nurodytas 1 punkte, aprašymas

„Dalmatinska janjetina“ yra vietinės Kroatijos avių veislės „Dalmatian Pramenka“ ėriukų, gimusių, auginamų ir skerdžiamų tik 4 punkte nurodytoje geografinėje vietovėje, mėsa.

Siekiant pagaminti produktą „Dalmatinska janjetina“, ėriukai skerdžiami sulaukę 70–130 dienų, jų svoris – 15–28 kg.

Skiriamieji veislės „Dalmatian Pramenka“ ėriukų skerdenų bruožai yra jų vidutinis arba labai geras raumeningumas ir nedidelis arba vidutinis riebalinio audinio sluoksnis (2 arba 3 laipsnio). Skerdenos su galva sveria 8–14 kg, yra iki 80 cm ilgio, o šiltos skerdenos išeiga ne mažesnė kaip 45 proc. Raumenų audinys yra nuo šviesiai rausvos iki rausvos spalvos, o ilgiausiojo nugaros raumens mėsoje yra mažiau nei 4 % riebalų ir mažiausiai penki skirtingi lakieji organiniai cheminiai junginiai iš terpenų grupės.

Produktas „Dalmatinska janjetina“ parduodamas ištisus metus, tik šviežias ir atšaldytas, kaip visa skerdena su galva, inkstais ir inkstų taukais (kurie lieka prisitvirtinę prie skerdenos) ir su subproduktais (kepenimis, plaučiais su trachėja ir širdimi) ir sėklidėmis, kurie, jei yra, laikomi skerdenos dalimi, arba be jų, arba kaip skerdenos pusė, gaunama simetriškai perpjaunant skerdeną išilgai skiriamosios linijos, einančios per galvos vidurį, kaklo, nugaros, juosmens ir kryžmens slankstelius, krūtinkaulį ir sėdinkaulį-gaktikaulį.

Produktas „Dalmatinska janjetina“ visada valgomas termiškai apdorotas. Mėsa sultinga ir švelni, tirpsta burnoje, neturi ryškaus avienos aromato ar skonio.

3.3. Pašarai (taikoma tik gyvūniniams produktams) ir žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams)

Ėriukai, skerdžiami produktui „Dalmatinska janjetina“ gaminti, iki skerdimo šeriami tik motinos pienu ir ganyklų žole.

Ganyklos yra svarbiausias avių pašarų šaltinis, tenkinantis iki 80 proc. jų mitybos poreikių, o likusius 20 proc. sudaro pievų šienas ir (arba) rečiau – liucernos šienas (daugiausia žiemą). Ne mažiau kaip 80 proc. pašarų gaunama iš nustatytos produkto „Dalmatinska janjetina“ geografinės gamybos vietovės, nurodytos 4 punkte. Šienas dažniausiai gaunamas iš netoliese esančių pievų derlingesnėse nuo pakrančių nutolusiose Dalmatijos teritorijose – kalnuotose Dalmatijos vietovėse, o esant dideliam poreikiui ir sausros metu jis taip pat gaunamas už nustatytos produktui „Dalmatinska janjetina“ gaminti skirtų galvijų auginimo vietovės teritorijos, konkrečiai iš Likos ir Kalnų apskrities pievų, bet tik iš šių apskričių: Zadaro apskrities (Gračaco miesto srities), Likos-Senio apskrities (visos apskrities), Karlovaco apskrities (tik Ogulino miesto ir Josipdolo, Plaškų ir Saborsko savivaldybių teritorijos) ir Pajūrio-Kalnų apskrities (tik Vrbovsko, Delnicės ir Čabaro miestų teritorijos bei Lokvės, Fužinės, Mrkopalio, Ravna Goros, Skrado ir Brod Moravicės savivaldybių). Šienas iš pirmiau nurodytų plotų gali būti naudojamas kaip papildomas pašaras avims (bet ne ėriukams) žiemą, kai vyksta užtrūkimo laikotarpis (nėštumas), todėl jis neturi įtakos ėriukų mėsos kokybei ir cheminei sudėčiai.

3.4. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje

Visi produkto „Dalmatinska janjetina“ gamybos etapai turi vykti nustatytoje 4 punkte nurodytoje geografinėje gamybos vietovėje.

Produkto „Dalmatinska janjetina“ gamybos procesas apima veislės „Dalmatian Pramenka“ avių auginimą, poravimą ir ėriavimą bei jų ėriukų auginimą ir skerdimą.

3.5. Specialios produkto, kurio pavadinimas nurodytas, pjaustymo, smulkinimo, pakavimo ir kt. taisyklės

Prieš pateikiant rinkai veislės „Dalmatian Pramenka“ ėriukų skerdenas ir skerdenų puses, jos turi būti paženklintos patvirtintos skerdyklos, kurioje buvo skerdžiamos, antspaudu ir suvyniotos į skaidrią lipnią plastikinę plėvelę.

Pakavimas, t. y. apipjaustytos ir atšaldytos produkto „Dalmatinska janjetina“ ėriuko skerdenos įvyniojimas į plastikinę plėvelę, vyksta skerdyklose, esančiose 4 punkte nurodytoje vietovėje, prieš pateikiant produktą rinkai, visų pirma siekiant užtikrinti mėsos higieną (apsaugoti skerdenas nuo sąlyčio su mikrobinio užteršimo šaltiniais jas tvarkant ir transportuojant), šviežumą ir kokybę (kad skerdenos nesiliestų su oru ir taip sulėtėtų cheminiai procesai, kurie skaido mėsoje esančius riebalus ir baltymus).

3.6. Specialios produkto registruotu pavadinimu ženklinimo taisyklės

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas

Produktas „Dalmatinska janjetina“ gaminamas Likos-Senio apskrities administracinėje teritorijoje (tik Novaljos miesto rajone ir Velebito kalnyno pakrantės šlaituose Karlobago savivaldybės teritorijoje) ir Zadaro apskrityje (tik šių miestų teritorijose: Benkovac, Biograd, Nin, Obrovac, Pag, Zadar, taip pat šiose savivaldybėse: Bibinje, Galovac, Jasenice, Kali, Kolan, Kukljica, Lišane Ostrovičke, Novigrad, Pakoštane, Pašman, Polača, Poličnik, Posedarje, Povljana, Preko, Privlaka, Ražanac, Sali, Stankovci, Starigrad, Sukošan, Sveti Filip i Jakov, Škabrnja, Tkon, Vir, Vrsi, Zemunik Donji) ir visoje Šibeniko-Knino apskrities, Splito-Dalmatijos apskrities ir Dubrovniko-Neretvos apskrities teritorijoje.

5. Ryšys su geografine vietove

Geografinės vietovės ypatumai

Gamtos veiksniai

Dalmatijos geografinę vietovę sudaro trys skirtingos geomorfologinės ir klimato zonos (pakrančių ir salų zona, pasižyminti Viduržemio jūros klimatu, nuo pakrančių nutolusios Dalmatijos vietovės, pasižyminčios daliniu Viduržemio jūros klimatu, ir kalnuota zona, pasižyminti žemyniniu klimatu), kurios kartu su žmonių veiklos poveikiu per šimtmečius turėjo tiesioginės įtakos šios srities augalinei dangai. Vietose, kurios yra stipriai veikiamos boros vėjo arba kurių dirvožemis yra labiausiai nualintas ir uolėtas (pvz., Velebito kalnyno papėdėse), daugiausia plyti vaistinių šalavijų ir ašuočių (Ass. Stipo-Salvietum officinalis) ganyklos, kuriose yra daug Ilyrijos, Ilyrijos ir Adrijos jūros endeminių rūšių, daugiausia tų, kurios yra prisitaikiusios prie sausros ir stipraus boros vėjo, ypač aromatinių ir vaistinių augalų. Dalmatija yra vienas iš turtingiausios augmenijos Europos regionų, nes čia auga apie 3 500 skirtingų augalų rūšių, iš kurių daugiau nei 7 proc. yra endeminės, taip pat daug stenoendeminių rūšių (Ozimec et al., 2009, Poljoprivredna bioraznolikost Dalmacije. Tradicijske sorte i pasmine Dalmacije, p. 430). Nuo pakrančių nutolusiose Dalmatijos ganyklose daugiausia auga ilyrinių eraičinų ir svogūninių koelijų (Ass. Festuco-Koelerietum officinalis), jų augmenijos sudėtyje dominuoja daugybė žemų, dažniausiai žemę nuklojusių žolinių augalų rūšių, tikriausiai dėl atrankos proceso, kuris vyko tūkstantmečius ganant avis. Šios ganyklos laikomos tipiškomis avių ganyklomis (Rogošić, 2000: Gospodarenje mediteranskim prirodnim resursima, p. 112). Tai – aiškus įrodymas, kad vietinė veislė „Dalmatian Pramenka“ ne tik yra prisitaikiusi prie natūralių sąlygų, kai trūksta maistinių medžiagų, bet ir kad ji turėjo įtakos ganyklų botaninei sudėčiai ir savybėms. Be skirtingų augalų rūšių gausos, Dalmatijos ganyklų pakrantėse ir salų plotuose bei nuo pakrančių nutolusiose Dalmatijos vietovėse skiriamieji bruožai – nedidelis ganyklų plotas, ypač sausais metų laikotarpiais, ir tai, kad didelė dalis šiose ganyklose augančių augalų priklauso rūšims, kurių augalai yra mažos maistinės vertės, tačiau juose daug aromatinių ir antioksidacinių cheminių junginių (magnolijainiai) (6.4 priedas, Krvavica et al., 2015, „Isparljivi sastojci arome dalmatinske janjetine“, Meso 1, p. 58). Dėl šių savybių Dalmatijos ganyklos yra tikrai unikalios ir labai skiriasi nuo esančių žemyninėse vietovėse, o kalnuotose zonose, kur augalų augimas vasarą nesulėtėja (ir kur nėra sausros, skirtingai nei žemesnėse nuo pakrančių nutolusiose Dalmatijos vietovėse, pakrantėje ir salose), ne tik gausu augalų rūšių, bet ir daug ganyklų, taigi jos tradiciškai naudojamos kaip pievos kokybiškam šienui gaminti arba galvijams ganytis sausuoju metų laiku.

Žmogiškieji veiksniai

Pavadinimas „Dalmatia“ glaudžiai susijęs su šios vietovės avių auginimo tradicija. Dar IV amžiuje prieš Kristų dabartinės Dalmatijos teritorijoje apsigyveno ilyrių gentis Dalmatae arba Delmatae. Šios genties pavadinimas kilęs iš ilyriško žodžio, reiškiančio avį – dalma arba delma, o Romos Dalmatijos provincija buvo pavadinta genties vardu (Ozimec et al., 2009, Poljoprivredna bioraznolikost Dalmacije; Tradicijsko poljoprivredno bilje i domaće životinje, p. 203, 204). Pirmieji rašytiniai liudijimai apie avių auginimą Dalmatijoje siekia XVII a. pabaigą ir XIX a. pradžią, o 1808 m. šaltinyje pasakojama apie beveik dviejų milijonų avių ir ožkų auginimą (Defilippis, 2001, Dalmatinska poljoprivreda u prošlosti, p. 83; šaltinis: Kraljski Dalmatin, 1808, p. 218, 222). Esama istorinių pasakojimų apie Dalmatijos avių augintojų klajoklišką gyvenimo būdą – vasaros mėnesiais (birželio–rugpjūčio mėn.) jie varydavo avis ir ožkas į netoliese esančius kalnus ir ten kartu su jomis gyvendavo. Šis paprotys šiame regione gyvuoja ir šiandien (Velebito, Dinaros Alpių, Svilajaus, Kamešnicos, Mosor, Biokovo kalnynuose). Avių augintojai tai daro daugiausia dėl to, kad vasarą žemumose nustoja augti augalija, kitaip tariant, nėra pakankamai ganyklų ir vandens.

Tradicinis produkto „Dalmatinska janjetina“ gaminimo būdas, kepant visą ėrienos skerdeną su galva (Brusić, 8000 godina uzgoja ovaca na hrvatskom Jadranu, p. 416, 427, 428, 431), turėjo esminės įtakos veislės „Dalmatian Pramenka“ ėriukų skerdenos savybėms (ėriukų amžiui ir svoriui), todėl skerdenos visada parduodamos su galva.

Produkto ypatumai

Produktas „Dalmatinska janjetina“ yra labai vertinamas vartotojų ir dėl išskirtinės kokybės laikomas Dalmatijos kulinarijos patiekalu. Veislės „Dalmatian Pramenka“ ėriukų skerdenos pagal svorį priskiriamos lengvųjų ėriukų skerdenų kategorijai. Palyginti su ėriukais, auginamais žemyninėse vietovėse arba daugiausia tvartuose, iš veislės „Dalmatian Pramenka“ ėriukų skerdenų gaunama didesnė skerdyklos išeiga, raumeninis audinys yra kiek tamsesnės spalvos ir turi mažiau riebalų. Ilgiausiojo nugaros raumens mėsa turi mažiau nei 4 % riebalų (Vnučec, 2011, Odlike trupa i kakvoća mesa janjadi iz različitih sustava uzgoja, daktaro disertacija, p. 61), joje yra daugiau įvairių lakiųjų aromatinių junginių, ypač terpenų (Krvavica et al., 2015, op. cit., p. 62), ir ji pasižymi specifine riebalų rūgščių sudėtimi. Visų šių savybių derinys suteikia specifinių juslinių savybių, kurias ypač pripažįsta ir vertina vartotojai. Ėriukų amžius ir kūno svoris skerdimo metu bei skerdenų apdirbimo būdas skerdykloje daugiausia priklauso nuo avininkystės tradicijų, produkto paskirties ir vartotojų įpročių; todėl veislės „Dalmatian Pramenka“ ėriukų skerdenos, t. y. produktas „Dalmatinska janjetina“, visada pateikiamos į rinką su galva, inkstais ir inkstų taukais, su subproduktais ir sėklidėmis arba be jų.

Pavadinimas „Dalmatinska janjetina“ tradiciškai vartojamas kasdienėje kalboje, jį galima rasti daugelio Dalmatijos restoranų ir žemyninės Kroatijos restoranų valgiaraščiuose, toks pat pavadinimas vartojamas ir mokslinėje bei profesinėje literatūroje.

Geografinės vietovės ir produkto priežastinis ryšys

Geografinės vietovės ir produkto „Dalmatinska janjetina“ priežastinis ryšys yra pagrįstas ypatinga veislės „Dalmatian Pramenka“ ėriukų mėsos kokybe ir tradiciniu auginimo metodu konkrečioje geografinėje vietovėje.

Produktas „Dalmatinska janjetina“ pavadintas vietovės, kurioje auginamos veislės „Dalmatian Pramenka“ avys, pavadinimu (Dalmatija), o pats Dalmatijos pavadinimas taip pat kilęs iš ilyriško žodžio, reiškiančio avis – dalma arba delma. Todėl galima teigti, kad Dalmatija nuo neatmenamų laikų buvo avių ir avių augintojų kraštas.

Veislės „Dalmatian Pramenka“ ėriukų savybės – atsparumas ir judrumas, ypač maža, smailėjanti galva, žandikaulio lankstumas ir lūpos – rodo, kad šios veislės galvijai per tūkstančius metų prisitaikė prie atšiaurių Dalmatijos karstinio kraštovaizdžio sąlygų, sugebėdami ganytis sunkiai pasiekiamose ganyklose uolėtoje Dalmatijos žemėje, apaugusioje krūmynais ir krūmais, ir išgyventi net labiausiai nepasiekiamose ir laukinėse vietovėse, besidriekiančiose labai stačiuose pakrantės regiono šlaituose. Be to, nuo pakrančių nutolusios Dalmatijos ganyklos laikomos tipiškomis avių ganyklomis, kurios greičiausiai susiformavo dėl augalų atrankos, vykusios ištisus tūkstantmečius ten ganantis galvijams, daugiausia avims, tačiau prisitaikymo procesas akivaizdžiai veikė abipusiškai. Specifinį produkto „Dalmatinska janjetina“ kvapą ir skonį lemia daugybė augalų rūšių, augančių trijose skirtingose augmenijos zonose, įskaitant daug mažos maistinės vertės augalų, turinčių daug aromatinių ir antioksidacinių cheminių junginių, kurie turi lemiamos įtakos specifinei produkto cheminei sudėčiai, ypač jo riebalų rūgščių sudėčiai (Vnučec, 2011, op. cit., p. 67) ir lakiųjų aromatinių junginių sudėčiai. Dėl to produkto „Dalmatinska janjetina“ aromatines savybes lemia daug daugiau skirtingų lakiųjų junginių, palyginti su kitų rūšių ėriena, ypač kalbant apie bendrą terpenų skaičių ir jų bendrą santykinę dalį, palyginti su žemynine ėriena (Krvavica et al., 2016, „Isparljivi sastojci mesa janjadi iz različitih zemljopisnih područja“, byla, p. 162). Terpenai yra magnolijainių augalų metabolitai, kurių daug galima rasti unikalioje ir įvairioje Dalmatijos ganyklų augmenijos sudėtyje ir kurie nepažeisti tiesiogiai absorbuojasi į gyvūnų audinius (Krvavica et al., 2015, op.cit., p. 58), todėl literatūroje laikomi unikaliais augalų atsekamaisiais požymiais (Krvavica et al., 2016, op. cit., p. 162). Be to, kadangi vietovėje, kurioje auginami veislės „Dalmatian Pramenka“ ėriukai, didžiąją metų dalį yra mažai ganyklų, avys ir ėriukai kasdien įveikia didelius atstumus ieškodami maisto, produktas „Dalmatinska janjetina“ turi mažiau riebalų ir yra šiek tiek tamsesnės spalvos (nuo šviesiai rožinės iki rožinės) nei kitų rūšių ėriena. Dėl mažo ganyklų ploto ėriukai taip pat auga lėčiau, todėl jų virškinimo sistema prasčiau išvystyta; dėl šios priežasties skerdyklos skerdenų išeiga yra didesnė, palyginti su žemyniniais ėriukais (Mioč et al., 2012, „Dalmatinska janjetina“, bylos, p. 31, 32, 34). Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, galima daryti išvadą, kad išskirtinį, specifinį produkto „Dalmatinska janjetina“ aromatą ir skonį lemia ne tik veislės ypatybės ir tradicinis avių ir ėriukų auginimo būdas, bet ir – svarbiausia – geografinės vietovės, kurioje auginami veislės „Dalmatinska Pramenka“ ėriukai, ypatumai.

Nuoroda į paskelbtą produkto specifikaciją

https://poljoprivreda.gov.hr/UserDocsImages/dokumenti/hrana/zoi-zozp-zts/dokumenti-zoi-zozp-zts/Specifikacija%20DJ%20-%20izmijenjena_02.2022_%C4%8Distopis.pdf

(1) OL L 343, 2012 12 14, p. 1.