Visi transporto sektoriai – kelių, geležinkelių, aviacijos ir vandens transporto – turės prisidėti prie 55 % tikslo. Pažangiai suderinus kelių transporto priemonių, laivų ir orlaivių efektyvumo didinimo pastangas, kuro rūšių derinio pokyčius, didesnį tvarių transporto rūšių naudojimą ir daugiarūšio transporto sprendimus, pažangaus eismo ir judumo valdymo skaitmeninimą ir kelių kainodarą bei kitas paskatas gali pavykti ne tik sumažinti išmetamą ŠESD kiekį, bet ir gerokai apriboti akustinę taršą ir pagerinti oro kokybę. Be to, naujos tvaraus judumo paslaugos ir intensyvesnis naudojimasis miesto autobusų ir geležinkelių paslaugomis gali sumažinti išmetamųjų teršalų kiekį, spūstis ir taršą ir sykiu padidinti kelių eismo saugumą, ypač miestų teritorijose. Būsimoje tvaraus ir išmaniojo judumo strategijoje bus nustatyta, kaip sektoriui įgyvendinti dvejopą žaliąją ir skaitmeninę pertvarką, sukursiančią ateities kartoms atsparią ir tvarią transporto sistemą.

Tiek aviacijos, tiek jūrų transporto sektoriai turės dėti daugiau pastangų, kad pagerintų orlaivių, laivų ir jų eksploatavimo efektyvumą ir padidintų tvariai gaminamų atsinaujinančiųjų išteklių degalų ir mažo anglies dioksido kiekio degalų naudojimą. Šios perspektyvos bus išsamiau įvertintos pagal iniciatyvas „ReFuelEU Aviation“ ir „FuelEU Maritime“, kuriomis siekiama padidinti šiems sektoriams skirtų alternatyviųjų degalų gamybą ir naudojimą. Būtinoji technologijų plėtra ir diegimas turi būti vykdomi dar iki 2030 m. siekiant pasirengti po to vyksiantiems daug staigesniems pokyčiams.

2030 m. šiuose sektoriuose išmetamo ŠESD kiekio sumažėjimas, palyginti su 2015 m., taip pat gali siekti iki maždaug 25 %. Remiantis geriausios praktikos pavyzdžiais, palaipsniui didinant atliekinės šilumos naudojimą ir elektrifikaciją galima dar labiau sumažinti išmetamą ŠESD kiekį ir taip padidinti bendrą efektyvumą. Tačiau siekiant sudaryti sąlygas pramonei po 2030 m. realiai panaikinti priklausomybę nuo iškastinio kuro, šiame dešimtmetyje reikės sukurti ir dideliu mastu išbandyti nulinio arba labai mažo anglies dioksido kiekio technologijas ir verslo koncepcijas, įskaitant sistemų integravimą, prieigą prie tvarių išteklių ir didesnį žiediškumą, vidutinės ir aukštos temperatūros šilumos gamybos elektrifikaciją, vandenilio technologijas, anglies dioksido surinkimą, naudojimą ir saugojimą. Siekiant paspartinti šį procesą ir sudaryti palankesnes sąlygas kurti tinkamą pasiūla ir paklausa grindžiamą paramos nulinio arba labai mažo anglies dioksido kiekio technologijoms sistemą, taip pat sukurti mažo anglies dioksido kiekio gaminių rinkas, reikėtų parengti išmetamo ŠESD kiekio rodikliais grindžiamas ES sertifikavimo sistemas, skirtas mažo anglies dioksido kiekio pagrindinėms medžiagoms ir anglies dioksido šalinimui. Be to, pakeitus bendrojo valdymo taisykles ir praktiką, be kita ko, tvaraus finansavimo srityje, bendrovių savininkai ir valdytojai savo veiksmus ir strategijas pirmiausia orientuos į tvarumo tikslus.

Abiem sektoriams labai svarbi tinkama infrastruktūra, kad perėjimo prie švarios energijos nauda būtų kuo didesnė ir būtų naudojami alternatyvūs netaršūs degalai ir žaliavos. Šilumos tinklai, vandenilio vamzdynai, elektros įkrovimo ir vandenilio papildymo infrastruktūra – tai infrastruktūros, kurią reikės plėtoti ir kruopščiai planuoti, pavyzdžiai.

Kitos nei CO2 ŠESD

Kitų nei CO2 dujų – metano, azoto suboksido ir vadinamųjų fluorintų dujų – išmetamas kiekis sudaro beveik 20 % ES išmetamo ŠESD kiekio. Iki 2030 m. jų kiekis gali būti veiksmingai sumažintas, sumažėjimas gali siekti iki 35 %, palyginti su 2015 m.

Energetikos sektorius turi daugiausia galimybių mažomis sąnaudomis dar daugiau, nei numatyta dabartinėmis politikos priemonėmis, sumažinti išmetamą ŠESD kiekį, visų pirma ribojant nevaldomuosius metano išmetalus iš naftos, dujų ir anglių gavybos ir transporto. Šie klausimai, be kita ko, bus nagrinėjami būsimoje metano strategijoje.

Tikimasi, kad atliekų sektorius jau pagal esamą politiką smarkiai sumažins išmetamą ŠESD kiekį, visų pirma vykdydamas įpareigojimą nuo 2024 m. atskirai rinkti biologines atliekas ir uždrausti jas šalinti sąvartynuose. Sumažinimo lygis labai priklausys nuo to, ar bus visapusiškai užtikrintas galiojančių teisės aktų vykdymas. Be to, galimybių ekonomiškai efektyviai dar labiau sumažinti išmetamą ŠESD kiekį turi ir nuotekų valymo sektorius, visų pirma geriau tvarkydamas nuotekų dumblą. Galiausiai paminėtina, kad norint užbaigti kurti uždarą žiedinės ekonomikos ciklą būtina atliekas paversti ištekliais ir taip išmetamą ŠESD kiekį sumažinti visoje pramonės vertės grandinėje.

Didžioji šios grandinės išmetamųjų teršalų dalis tenka žemės ūkio sektoriui. Pastaraisiais metais šio sektoriaus išmetamo ŠESD kiekio mažėjimas sustojo, o kai kuriais atvejais tas kiekis netgi padidėjo. Prognozuojama, kad nekeičiant padėties jis geriausiu atveju iki 2030 m. mažės tik iš lėto. Nors taikant turimas technologijas ir valdymo galimybes šių išmetamųjų teršalų niekada nebus įmanoma visiškai pašalinti, jų kiekį galima gerokai sumažinti kartu išlaikant apsirūpinimo maistu saugumą ES. Turimų technologijų pavyzdžiai – efektyvus trąšų naudojimas, tikslusis ūkininkavimas, sveikesnė banda, anaerobinio skaidymo naudojimas biodujoms gaminti ir organinių atliekų panaudojimas. Alternatyvūs sprendimai, kuriais spartinamas tvarios jūrinių bestuburių ir dumblių gamybos augimas, galėtų padėti gaminti baltymus neišmetant didelio ŠESD kiekio. Be to, pritaikydamas žemės naudojimo valdymą ir tvariai augindamas daugiamečius pasėlius, kurių biomasę būtų galima naudoti pastatuose, pramonėje ir energetikoje, žemės ūkis gali labai prisidėti prie kitų sektorių priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo.

Žemės naudojimo sektorius

Gamta yra gyvybiškai svarbi sąjungininkė kovojant su klimato kaita ir stabdant biologinės įvairovės nykimą. Gamta reguliuoja klimatą ir ja grindžiami sprendimai bus labai svarbūs mažinant išmetamą ŠESD kiekį ir prisitaikant prie klimato kaitos. Mūsų klimato srities tikslams pasiekti labai svarbu atkurti ir didinti žemės pajėgumą absorbuoti CO2 per mūsų natūralią aplinką, pvz., medžius.

ES žemės naudojimo, žemės naudojimo keitimo ir miškininkystės (LULUCF) sektorius tiek pats išmeta ŠESD, tiek absorbuoja CO2 dirvožemyje ir biomasėje. Praeityje tai buvo reikšmingas grynasis absorbentas. Tačiau pastaraisiais metais šis ES absorbentas patiria spaudimą dėl padidėjusio ekonominio naudojimo ir neigiamo klimato kaitos poveikio. Nors per du dešimtmečius nuo 1990 iki 2010 m. grynojo absorbento pajėgumas padidėjo nuo maždaug 250 mln. iki daugiau kaip 300 mln. tonų CO2 ekvivalento, per pastaruosius penkerius metus patirta didelių jo nuostolių. 2018 m. absorbento pajėgumas sumažėjo iki 263 mln. tonų CO2 ekvivalento. Tai išryškina grėsmę absorbento apimčiai, kuri yra itin svarbi norint iki 2050 m. užtikrinti, kad grynasis išmetamas ŠESD kiekis būtų lygus nuliui.

Nekeičiant žemės naudojimo praktikos ir toliau didinant miško kirtimą – iš dalies dėl senstančių tvarkomų miškų amžiaus klasės poveikio – absorbento pajėgumas iki 2030 m. gali sumažėti iki 225 mln. tonų CO2 ekvivalento. Dėl kintančio klimato ir ekonominės miško biomasės paklausos didėjimo, kuris taip pat daro neigiamą poveikį biologinei įvairovei, kyla didelė augančio neigiamo gamtinių pavojų, pvz., gaisrų ir kenksmingųjų organizmų, poveikio absorbentui rizika.

Kad iki 2050 m. ES pasiektų poveikio klimatui neutralizavimo tikslą, reikia, kad absorbentas didėtų. Dėl ilgo pasirengimo laikotarpio, ypač miškininkystėje, norint pakeisti dabartinę tendenciją, reikia trumpuoju laikotarpiu imtis efektyvių veiksmų. Tie veiksmai yra geresnė ir veiksmingiau užtikrinama miškų apsauga ir tvaresnė miškotvarka, taip pat tvarus miško atkūrimas ir įveisimas ir geresnis dirvožemio valdymas, be kita ko, atkuriant šlapynes, durpynus ir nualintą žemę, kaip numatyta Biologinės įvairovės strategijoje ir laikantis jos tikslų. Be to, padėtį galėtų pagerinti perėjimas prie tvaraus medienos biomasės pasėlių auginimo, be kita ko, kaip pažangiųjų biodujų ir biodegalų žaliavos. Poveikio vertinime apskaičiuota, kad, jei artimiausiais metais šis siekis bus greitai įgyvendintas, iki 2030 m. dabartinė ES žemės pajėgumo absorbuoti CO2 mažėjimo tendencija spėtų apsigręžti ir pajėgumas vėl padidėtų iki daugiau kaip 300 mln. tonų CO2 ekvivalento.

4.2030 m. klimato ir energetikos politikos sistemos atnaujinimas

Atliekant poveikio vertinime pristatytą analizę buvo nagrinėjami dideli pokyčiai, kurių galbūt reikėtų dabartinėje politikos sistemoje, kad būtų paskatinti pirmiau aprašyti sektorių indėliai, ir kuriuos galima įgyvendinti tik imantis priemonių visais valdžios lygmenimis. Pagrindiniai elementai apibendrinti toliau. Per ateinančius mėnesius bus atlikti specialūs poveikio vertinimai ir surengtos viešos konsultacijos siekiant tiksliai nustatyti, kokius teisės aktų pakeitimus Komisija turėtų pasiūlyti 2021 m. birželio mėn., kad paremtų 2030 m. klimato ir energetikos politikos sistemos stiprinimą, ir kokį visuminį poveikį jie turės Europos ekonomikai. Pagal gautus rezultatus nagrinėjant įmanomus įgyvendinti tikslinius sprendimus, toliau bus vertinamas su paskirstymu ir konkurencingumu susijęs poveikis atskiruose sektoriuose.

Dabartinį klimato srities tikslą iki 2030 m. išmetamą ŠESD kiekį sumažinti bent 40 % ES įgyvendina trimis pagrindiniais klimato teisės aktais:

·Apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemos direktyva , kuria nustatoma dideliems pramonės ir elektros energijos sektoriaus įrenginiams ir aviacijos sektoriui taikoma didžiausio leidžiamo išmetamųjų teršalų kiekio nustatymo ir leidimų prekybos sistema, kuria siekiama iki 2030 m. išmetamą ŠESD kiekį sumažinti 43 %, palyginti su 2005 m.;

·Pastangų pasidalijimo reglamentu , kuriame nustatyti valstybių narių lygmens privalomi išmetamo likusių ŠESD kiekio mažinimo scenarijai ir kuriuo siekiama iki 2030 m. išmetamą ŠESD kiekį sumažinti dar 30 %, palyginti su 2005 m.;

·Žemės naudojimo, žemės naudojimo keitimo ir miškininkystės (LULUCF) reglamentu , kuriuo valstybės narės įpareigojamos užtikrinti, kad su žemės naudojimu susijęs grynasis anglies dioksido absorbentas neblogėtų, palyginti su tuo, kaip jis būtų plėtojęsis toliau taikant esamą žemės naudojimo valdymo praktiką.

Energetikos srities teisės aktai ir politika taip pat yra labai svarbios priemonės, padedančios siekti minėto tikslo, nes jais nustatyti ES privalomi 2030 m. tikslai: kad bent 32 % ES energijos rūšių derinio sudarytų atsinaujinančiųjų išteklių energija ir kad būtų pasiektas bent 32,5 % energijos vartojimo efektyvumas. Šie tikslai teisiškai įtvirtinti Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyva , Energijos vartojimo efektyvumo direktyva ir Energetikos sąjungos ir klimato politikos veiksmų valdymo reglamentu, kuriuos papildo sektoriniai teisės aktai, kaip antai Ekologinio projektavimo direktyva ir Pastatų energinio naudingumo direktyva. Šio tikslo siekti taip pat padeda platus kitų sektorių, visų pirma transporto, politikos priemonių rinkinys.