BENDROJI POZICIJA (EB) Nr. 2/2007

Tarybos priimta 2006 m. gruodžio 11 d.

siekiant priimti … Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. …/2007 dėl keleivinio geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų ir panaikinantį Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 1191/69 ir (EEB) Nr. 1107/70

(2007/C 70 E/01)

EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 71 ir 89 straipsnius,

atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,

atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),

atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),

laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (3),

kadangi:

Sudarius ilgalaikes sutartis, rinka gali tapti uždara ilgiau nei būtina, taip sumažinant teigiamą konkurencinio spaudimo poveikį. Siekiant kuo labiau sumažinti konkurencijos iškraipymus ir tuo pačiu apsaugoti paslaugų kokybę, viešųjų paslaugų sutarčių trukmė turėtų būti ribojama. Tačiau reikia numatyti galimybę pratęsti viešųjų paslaugų sutartis ne daugiau kaip pusei jų pirminės trukmės tais atvejais, kai viešųjų paslaugų operatorius turi investuoti į turtą, kurio amortizacijos laikotarpis ypač ilgas, ir — atsižvelgiant į jų konkrečius ypatumus bei apribojimus — atokiausių regionų, nurodytų Sutarties 299 straipsnyje, atveju. Be to, tais atvejais, kai viešųjų paslaugų operatorius investuoja į infrastruktūrą ar riedmenis ir transporto priemones, kurioms reikia didelių lėšų, ir tik kai sutartis buvo sudaryta sąžininga konkurso tvarka, sutartį turėtų būti galima pratęsti dar ilgesniam laikui.

Atsižvelgdama į atitinkamas nacionalinės teisės nuostatas, vietos valdžios institucija arba jeigu tokios nėra — nacionalinė institucija — gali nuspręsti keleivinio transporto viešąsias paslaugas savo administruojamoje teritorijoje teikti pati arba jų teikimą patikėti vidaus operatoriui neskelbiant konkurso. Tačiau, siekiant užtikrinti vienodas konkurencijos sąlygas, tokia savarankiško paslaugų teikimo galimybė turi būti griežtai kontroliuojama. Integruotas keleivinio transporto viešąsias paslaugas teikianti kompetentinga institucija ar institucijų grupė kolektyviai ar per savo narius turėtų vykdyti nustatytą kontrolę. Be to, kompetentingai institucijai, kuri pati teikia transporto paslaugas, ar vidaus operatoriui turėtų būti draudžiama dalyvauti konkurse, vykstančiame už tai institucijai pavaldžios teritorijos ribų. Vidaus operatorių kontroliuojančiai institucijai taip pat turėtų būti leidžiama uždrausti šiam operatoriui dalyvauti konkursuose, organizuojamuose jai pavaldžioje teritorijoje. Vidaus operatoriaus veiklai taikomi apribojimai nepanaikina galimybės tiesiogiai sudaryti viešųjų paslaugų sutartis, kai jos susijusios su geležinkelių transportu, išskyrus kitas bėgines transporto rūšis, pavyzdžiui, metro ar tramvajus. Be to, sunkiasvorių geležinkelių viešųjų paslaugų sutarčių sudarymas nepanaikina galimybės kompetentingoms institucijoms su vidaus operatoriumi sudaryti viešųjų paslaugų sutartis dėl kitų bėginių transporto rūšių, pavyzdžiui, metro ar tramvajaus, keleivinio transporto viešųjų paslaugų.

Subrangos sutarčių sudarymas gali padėti veiksmingiau teikti keleivinio transporto viešąsias paslaugas ir sudaryti sąlygas ne tik viešųjų paslaugų operatoriaus, su kuriuo buvo sudaryta viešųjų paslaugų sutartis, bet ir kitų įmonių dalyvavimui. Tačiau siekiant kuo geriau panaudoti viešąsias lėšas, kompetentingoms institucijoms turėtų būti suteikta teisė nustatyti subrangos sutarčių dėl keleivinio transporto viešųjų paslaugų sudarymo sąlygas, visų pirma, kai paslaugas teikia vidaus operatorius. Be to, subrangovui turėtų būti leista dalyvauti konkursuose, vykstančiuose bet kuriai kompetentingai institucijai pavaldžioje teritorijoje. Kompetentinga institucija arba jos vidaus operatorius turi pasirinkti subrangovą laikydamasis Bendrijos teisės.

PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:

1 straipsnis

Tikslas ir taikymo sritis

1. Šio reglamento tikslas — nustatyti, kaip kompetentingos institucijos, laikydamosi Bendrijos teisės nuostatų, gali veikti viešojo keleivinio transporto srityje siekdamos užtikrinti bendros ekonominės svarbos paslaugų teikimą, kad tų paslaugų būtų daugiau, jos būtų saugesnės, geresnės kokybės ir pigesnės, nei jas teikiant įprastinėmis rinkos sąlygomis.

Šiuo tikslu šiame reglamente nustatomos sąlygos, pagal kurias kompetentingos institucijos, nustatydamos viešųjų paslaugų įsipareigojimus ar dėl jų sudarydamos sutartis, kompensuoja viešųjų paslaugų operatoriams patirtas išlaidas ir (arba) suteikti išimtines teises už viešųjų paslaugų įsipareigojimų vykdymą.

2. Šis reglamentas taikomas nacionalinėms ir tarptautinėms keleivinio geležinkelių bei kitų bėginių transporto rūšių ir kelių transporto viešosioms paslaugoms, išskyrus paslaugas, kurios teikiamos daugiausia dėl jų istorinės reikšmės arba dėl turizmo poreikių. Valstybės narės gali taikyti šį reglamentą keleivinio vidaus vandenų transporto viešosioms paslaugoms.

3. Šis reglamentas netaikomas viešosioms darbų koncesijoms, kaip apibrėžta 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo (10), 1 straipsnio 3 dalies a punkte ar 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (11) 1 straipsnio 3 dalyje.

2 straipsnis

Sąvokų apibrėžimai

Šiame reglamente:

3 straipsnis

Viešųjų paslaugų sutartys ir bendrosios taisyklės

1. Jei kompetentinga institucija nusprendžia savo pasirinktam operatoriui už viešųjų paslaugų įsipareigojimų vykdymą suteikti bet kokio pobūdžio išimtines teises ir (arba) kompensaciją, ji tai daro pagal viešųjų paslaugų sutartį.

2. Nukrypstant nuo 1 dalies, viešųjų paslaugų įsipareigojimams, kuriais siekiama nustatyti didžiausius galimus tarifus, taikomus visiems keleiviams arba tam tikroms jų kategorijoms, taip pat gali būti taikomos bendrosios taisyklės. Laikydamasi 4 ir 6 straipsniuose bei priede nustatytų principų, kompetentinga institucija kompensuoja viešųjų paslaugų operatoriams grynąjį teigiamo ar neigiamo poveikio patirtoms išlaidoms ir gautoms pajamoms finansinį rezultatą, vykdant bendrosiomis taisyklėmis nustatytus tarifinius įsipareigojimus ir taip, kad būtų išvengta permokos. Tai daroma nepaisant kompetentingų institucijų teisės integruoti viešųjų paslaugų įsipareigojimus, kuriais nustatomi didžiausi tarifai, į viešųjų paslaugų sutartis.

3. Nepažeisdamos Sutarties 73, 86, 87 ir 88 straipsnių nuostatų, valstybės narės gali netaikyti šio reglamento bendrosioms taisyklėms dėl finansinių kompensacijų už viešųjų paslaugų įsipareigojimus, kuriais nustatomi didžiausi tarifai moksleiviams, studentams, praktikantams ir riboto judrumo asmenims. Apie šias bendrąsias taisykles pranešama pagal Sutarties 88 straipsnį. Visuose tokiuose pranešimuose pateikiama išsami informacija apie priemonę, visų pirma paaiškinamas apskaičiavimo metodas.

4 straipsnis

Viešųjų paslaugų sutarčių ir bendrųjų taisyklių privalomas turinys

1. Viešųjų paslaugų sutartyse ir bendrosiose taisyklėse turi būti:

2. Viešųjų paslaugų sutartyse ir bendrosiose taisyklėse nustatoma pajamų, gautų už parduotus bilietus, kurias viešųjų paslaugų operatorius gali pasiimti, grąžinti kompetentingai institucijai arba tarpusavyje pasidalinti, paskirstymo tvarka.

3. Viešųjų paslaugų sutarčių trukmė ribojama ir tarpmiestinių bei miesto autobusų paslaugų atveju neviršija dešimties, o keleivinio geležinkelių ir kitų bėginių transporto rūšių transporto paslaugų atveju — penkiolikos metų. Viešųjų paslaugų sutarčių, susijusių su kelių rūšių transportu, trukmė neviršija penkiolikos metų, jei geležinkelių ar kitų bėginių transporto rūšių dalis sudaro daugiau nei 50 % atitinkamų paslaugų vertės.

4. Atsižvelgiant į turto nuvertėjimo sąlygas, prireikus viešųjų paslaugų sutarties trukmė gali būti pratęsta ne ilgesniam nei 50 % ankstesnės sutarties trukmės laikotarpiui, jei viešųjų paslaugų operatorius parūpina turto, kuris yra reikšmingas palyginti su bendru turtu, kurio reikia viešųjų paslaugų sutartyje numatytoms keleivinio transporto paslaugoms teikti ir kuris yra daugiausia susijęs su sutartyje numatytoms keleivinio transporto paslaugomis.

Jei tai pateisinama dėl sąnaudų, susidarančių dėl ypatingos geografinės padėties, viešųjų paslaugų sutarčių, nurodytų 3 dalyje, trukmė atokiausiuose regionuose gali būti pratęsiama daugiausia 50 %.

Jei tai pateisinama dėl kapitalo, susijusio su išskirtinėmis investicijomis į infrastruktūrą, riedmenis ar transporto priemones, amortizacijos ir jei viešųjų paslaugų sutartis buvo sudaryta sąžininga konkurso tvarka, viešųjų paslaugų sutartis gali būti ilgesnės trukmės. Kad šiuo atveju būtų užtikrintas skaidrumas, kompetentinga institucija per vienerius metus nuo sutarties sudarymo Komisijai nusiunčia viešųjų paslaugų sutartį ir nurodo jos ilgesnę trukmę pateisinančias priežastis.

5. Nepažeisdamos nacionalinės ir Bendrijos teisės, įskaitant socialinių partnerių kolektyvines sutartis, kompetentingos institucijos gali reikalauti, kad pasirinktas viešųjų paslaugų operatorius anksčiau paslaugoms teikti įdarbintiems darbuotojams suteiktų teises, kurias jie būtų turėję, jei būtų buvęs atliktas perdavimas, kaip apibrėžta Direktyvoje 2001/23/EB. Kai kompetentingos institucijos reikalauja, kad viešųjų paslaugų operatoriai atitiktų tam tikrus socialinius standartus, konkurso dokumentuose ir viešųjų paslaugų sutartyse pateikiamas atitinkamų darbuotojų sąrašas ir skaidri išsami informacija apie jų sutartines teises bei sąlygas, kuriomis darbuotojai laikomi susiję su paslaugomis.

6. Kai kompetentingos institucijos pagal nacionalinę teisę reikalauja, kad viešųjų paslaugų operatoriai atitiktų tam tikrus kokybės standartus, šie standartai įtraukiami į konkurso dokumentus ir viešųjų paslaugų sutartis.

7. Konkurso dokumentai ir viešųjų paslaugų sutartys turi būti skaidrios, kad būtų aišku, ar gali būti sudaromos subrangos sutartys. Viešųjų paslaugų sutartyje pagal nacionalinę ir Bendrijos teisę nustatomos sąlygos, taikomos subrangos sutarčių sudarymui.

5 straipsnis

Viešųjų paslaugų sutarčių sudarymas

1. Viešųjų paslaugų sutartys sudaromos pagal šiame reglamente nustatytas taisykles. Tačiau paslaugų sutartys ir viešųjų paslaugų sutartys, kaip apibrėžta Direktyvoje 2004/17/EB arba Direktyvoje 2004/18/EB, dėl keleivinio transporto autobusais ar tramvajais paslaugų teikimo sudaromos laikantis tose direktyvose nustatytų procedūrų, jei tokios sutartys nėra paslaugų koncesijų sutartys, kaip apibrėžta šiose direktyvose. Tais atvejais, kai sutartys turi būti sudaromos laikantis Direktyvų 2004/17/EB ar 2004/18/EB, šio straipsnio 2-6 dalių nuostatos netaikomos.

2. Išskyrus atvejus, kai draudžiama pagal nacionalinę teisę, vietos kompetentinga institucija — nesvarbu, ar tai būtų integruotas keleivinio transporto viešąsias paslaugas teikianti atskira institucija ar institucijų grupė — gali nuspręsti viešąsias keleivinio transporto paslaugas teikti pati arba tiesiogiai sudaryti viešųjų paslaugų sutartis su teisiškai atskirtu subjektu, kurį vietos kompetentinga institucija, o institucijų grupės atveju — bent viena vietos kompetentinga institucija — kontroliuoja, panašiai, kaip ji kontroliuoja savo padalinius (toliau — vidaus operatorius). Kai vietos kompetentinga institucija priima tokį sprendimą, laikomasi toliau nurodytos tvarkos:

3. Kompetentinga institucija, kuri kreipiasi į trečiąją šalį, išskyrus vidaus operatorių, viešųjų paslaugų sutartis sudaro konkurso tvarka, išskyrus 4, 5 ir 6 dalyse nurodytus atvejus. Nustatyta konkurso tvarka turi būti atvira visiems operatoriams, turi būti sąžininga, ir turi būti laikomasi skaidrumo bei nediskriminavimo principų. Gavus pasiūlymus ir atlikus galimą pirminę atranką, laikantis tų pačių principų gali būti vedamos derybos siekiant nustatyti, kaip galima geriausiai patenkinti konkrečius ar sudėtingus poreikius.

4. Išskyrus atvejus, kai draudžiama pagal nacionalinę teisę, kompetentingos institucijos gali nuspręsti tiesiogiai sudaryti viešųjų paslaugų sutartis, jei numatoma vidutinė metinė tų paslaugų vertė neviršija 1 milijono EUR arba jei metinis keleivinio transporto paslaugų atstumas neviršija 300 000 kilometrų.

Tais atvejais, kai viešųjų paslaugų tiesiogiai sutartis sudaroma su maža ir vidutine įmone, eksploatuojančia ne daugiau kaip 20 transporto priemonių, tos ribos gali būti padidintos iki vidutinės metinės tų paslaugų vertės, kuri neviršija 1,7 milijono EUR arba, kai jos susijusios su metinio keleivinio transporto paslaugų atstumu, kuris neviršija 500 000 kilometrų.

5. Jei paslaugų teikimas nutrūksta arba kyla rimtas pavojus, kad tokia situacija susidarys, kompetentinga institucija gali imtis skubių priemonių. Tokia skubi priemonė gali būti tiesioginis sutarties sudarymas arba oficialus susitarimas dėl viešųjų paslaugų sutarties galiojimo pratęsimo ar reikalavimas vykdyti tam tikrus viešųjų paslaugų įsipareigojimus. Viešųjų paslaugų operatorius turi teisę apskųsti sprendimą dėl nurodymo vykdyti tam tikrus viešųjų paslaugų įsipareigojimus. Imantis skubios priemonės sudaromos arba pratęsiamos viešųjų paslaugų sutarties ar nustatytos tokios sutarties trukmė neturi viršyti dviejų metų.

6. Išskyrus atvejus, kai draudžiama pagal nacionalinę teisę, kompetentingos institucijos gali nuspręsti tiesiogiai sudaryti viešųjų paslaugų sutartis, jei jos susijusios su geležinkelių transportu, išskyrus kitas bėgines transporto rūšis, pavyzdžiui metro ar tramvajus. Nukrypstant nuo 4 straipsnio 3 dalies ir išskyrus atvejus, kai taikoma 4 straipsnio 4 dalis, tokių sutarčių trukmė neturi viršyti 10 metų.

6 straipsnis

Kompensacijos už viešąsias paslaugas

1. Visos kompensacijos, susijusios su bendrosiomis taisyklėmis arba viešųjų paslaugų sutartimi, turi atitikti 4 straipsnio nuostatas, neatsižvelgiant į viešųjų paslaugų sutarties sudarymo būdą. Visos bet kokio pobūdžio kompensacijos, susijusios su tiesiogiai sudaryta sutartimi pagal 5 straipsnio 2, 4, 5 ir 6 dalis arba susijusios su bendrosiomis taisyklėmis, taip pat turi atitikti priedo nuostatas.

2. Komisijai raštu paprašius, valstybės narės per tris mėnesius arba per kitą tame prašyme nurodytą ilgesnį terminą pateikia visą informaciją, kurią Komisija laiko reikalinga siekiant nustatyti, ar skirtos kompensacijos neprieštarauja šiam reglamentui.

7 straipsnis

Paskelbimas

1. Kiekviena kompetentinga institucija kartą per metus paskelbia suvestinę ataskaitą apie viešųjų paslaugų įsipareigojimus, už kuriuos ji atsakinga, pasirinktus viešųjų paslaugų operatorius ir šiems viešųjų paslaugų operatoriams kaip atlygį sumokėtas kompensacines išmokas ir suteiktas išimtines teises. Ši ataskaita padeda stebėti ir vertinti viešojo transporto tinklo veikimą, kokybę ir finansavimą.

2. Kiekviena kompetentinga institucija imasi būtinų priemonių, kad iki konkurso paskelbimo arba tiesioginio sutarties sudarymo likus ne mažiau kaip vieneriems metams Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje būtų paskelbti bent šie duomenys:

Kompetentingos institucijos gali nuspręsti neskelbti šios informacijos, jei viešųjų paslaugų sutarčių metinis keleivinio transporto paslaugų atstumas neviršija 50 000 kilometrų.

Jei informacija po jos paskelbimo pasikeičia, kompetetinga institucija kuo greičiau paskelbia jos ištaisymą. Šis ištaisymas nedaro poveikio tiesioginio sutarties sudarymo ar konkurso paskelbimo datai.

Ši dalis netaikoma 5 straipsnio 5 daliai.

3. Jei, kaip numatyta 5 straipsnio 6 dalyje, yra tiesiogiai sudaroma viešojo geležinkelių transporto paslaugų sutartis, kompetentinga institucija per vienerius metus nuo sutarties sudarymo paskelbia šią informaciją:

4. Suinteresuotos šalies prašymu kompetentinga institucija pateikia jai savo sprendimo dėl tiesioginio viešųjų paslaugų sutarties sudarymo priežastis.

8 straipsnis

Pereinamasis laikotarpis

1. Viešųjų paslaugų sutartys sudaromos pagal šiame reglamente nustatytas taisykles. Tačiau paslaugų sutartys ir viešųjų paslaugų sutartys, kaip apibrėžta Direktyvoje 2004/17/EB arba Direktyvoje 2004/18/EB, dėl keleivinio transporto autobusais ar tramvajais paslaugų teikimo sudaromos laikantis tose direktyvose nustatytų procedūrų, jei tokios sutartys nėra paslaugų koncesijų sutartys, kaip apibrėžta šiose direktyvose. Tais atvejais, kai sutartys turi būti sudaromos laikantis Direktyvų 2004/17/EB ar 2004/18/EB, šio straipsnio 2-4 dalių nuostatos netaikomos.

2. Nepažeidžiant 3 dalies, geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų sutarčių sudarymas turi atitikti 5 straipsnį nuo … (12). Šiuo pereinamuoju laikotarpiu valstybės narės imasi priemonių, kad palaipsniui būtų laikomasi 5 straipsnio, siekiant išvengti rimtų struktūrinių problemų, visų pirma susijusių su transportavimo pajėgumais.

Per šešis mėnesius pasibaigus pusei pereinamojo laikotarpio valstybės narės Komisijai pateikia pažangos ataskaitą, kurioje nurodomas bet kuris laipsniško viešųjų paslaugų sutarčių sudarymo laikantis 5 straipsnio įgyvendinimas. Remdamasi valstybių narių pažangos ataskaitomis, Komisija gali pasiūlyti atitinkamas priemones, skirtas valstybėms narėms.

3. Taikant 2 dalį, neatsižvelgiama į viešųjų paslaugų sutartis, sudarytas laikantis Bendrijos ir nacionalinės teisės:

A punkte nurodytos sutartys gali toliau galioti iki jose numatyto termino. Sutartys, nurodytos b ir c punktuose, gali toliau galioti iki jose numatyto termino, bet ne ilgiau kaip 30 metų. Sutartys, nurodytos d punkte, gali toliau galioti iki jose numatyto termino, jei jų trukmė yra ribota bei artima šio reglamento 4 straipsnyje nustatytai trukmei.

Viešųjų paslaugų sutartys gali toliau galioti iki jose numatyto termino, jei jų nutraukimas turėtų pernelyg didelių teisinių ar ekonominių padarinių ir jei Komisija jos galiojimui pritaria.

4. Nepažeisdamos 3 dalies, 2 dalyje nurodyto pereinamojo laikotarpio antroje pusėje kompetentingos institucijos gali viešuosiuose konkursuose neleisti dalyvauti viešųjų paslaugų operatoriams, kurie negali pateikti įrodymų, kad viešųjų transporto paslaugų, už kurias jie gauna kompensacijas arba išimtines teises, suteiktas laikantis šio reglamento, vertė sudaro bent pusę visos viešųjų transporto paslaugų, už kurias jie gauna kompensacijas arba išimtines teises, vertės. Toks draudimas netaikomas viešųjų paslaugų operatoriams, teikiantiems paslaugas, dėl kurių turi būti skelbiamas konkursas. Taikant šį kriterijų neatsižvelgiama į viešųjų paslaugų sutartis, sudarytas taikant skubias priemones, kaip nurodyta 5 straipsnio 5 dalyje.

Jei kompetentingos institucijos pasinaudoja pirmoje pastraipoje nurodyta galimybe, jos turi tai daryti laikydamosi nediskriminavimo principo, neleisti dalyvauti visiems šį kriterijų atitinkantiems potencialiems viešųjų paslaugų operatoriams ir apie savo sprendimą potencialius operatorius informuoti viešųjų paslaugų sutarčių sudarymo procedūros pradžioje.

Atitinkamos kompetentingos institucijos informuoja Komisiją apie savo ketinimą pasinaudoti tokia nuostata iki konkurso paskelbimo likus ne mažiau kaip dviems mėnesiams.

9 straipsnis

Suderinamumas su Sutartimi

1. Pagal šį reglamentą išmokėtos kompensacijos už keleivinio transporto viešųjų paslaugų teikimą ar bendrosiomis taisyklėmis nustatytų tarifinių įsipareigojimų laikymąsi laikomos suderinamomis su bendrąja rinka. Tokioms kompensacijoms netaikomas Sutarties 88 straipsnio 3 dalyje nustatytas išankstinio pranešimo reikalavimas.

2. Nepažeisdamos Sutarties 73, 86, 87 ir 88 straipsnių, valstybės narės gali toliau teikti pagalbą pagal Sutarties 73 straipsnį transporto sektoriui, skirtą transporto koordinavimo reikmėms arba kompensuoti už tam tikrus įsipareigojimus, siejamus su viešosios paslaugos sąvoka, išskyrus paslaugas, kurioms taikomas šis reglamentas, pirmiausia:

Tokia pagalba teikiama tik moksliniams tyrimams ir plėtrai, ji negali būti skiriama komerciniam šių transporto sistemų ir technologijų naudojimui.

10 straipsnis

Panaikinimas

1. Reglamentas (EEB) Nr. 1191/69 panaikinamas. Tačiau jo nuostatos trejus metus nuo šio reglamento įsigaliojimo toliau taikomos krovinių vežimo paslaugoms.

2. Reglamentas (EEB) Nr. 1107/70 panaikinamas.

11 straipsnis

Pranešimai

Pasibaigus 8 straipsnio 2 dalyje nurodytam pereinamajam laikotarpiui, Komisija pateikia pranešimą apie šio reglamento įgyvendinimą ir viešųjų keleivinio transporto paslaugų teikimo raidą Bendrijoje, kuriame visų pirma įvertinama keleivinio transporto viešųjų paslaugų kokybės raida ir tiesiogiai sudarytų sutarčių pasekmės, bei kartu prireikus pateikia atitinkamus pasiūlymus dėl šio reglamento keitimo.

12 straipsnis

Įsigaliojimas

Šis reglamentas įsigalioja … (14).

(1) OL C 195, 2006 8 18, p. 20.

(2) OL C 192, 2006 8 16, p. 1.

(3) 2001 m. lapkričio 14 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 140 E, 2002 6 13, p. 262), 2006 m. gruodžio 11 d. Tarybos bendroji pozicija ir Europos Parlamento pozicija … (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

(4) OL L 156, 1969 6 28, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1893/91 (OL L 169, 1991 6 29, p. 1).

(5) OL L 82, 2001 3 22, p. 16.

(6) OL L 237, 1991 8 24, p. 25. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/51/EB (OL L 164, 2004 4 30, p. 164).

(7) 2003, Rink. I-7747.

(8) OL L 130, 1970 6 15, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 543/97 (OL L 84, 1997 3 26, p. 6).

(9) OL L 156, 1969 6 28, p. 8. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2003 m. Stojimo aktu.

(10) OL L 134, 2004 4 30, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2083/2005 (OL L 333, 2005 12 20, p. 28).

(11) OL L 134, 2004 4 30, p. 114. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2083/2005.

(12) Per 12 metų po šio reglamento įsigaliojimo datos.

(13) Šio reglamento įsigaliojimo data.

(14) Praėjus trejiems metams nuo šio reglamento paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

TARYBOS MOTYVŲ PAREIŠKIMAS

I. ĮVADAS

— 2005 m. liepos 20 d. Komisija pateikė patikslintą pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl keleivinio geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų (pasiūlymas dėl viešųjų paslaugų įsipareigojimų) (1). Prieš pateikdama šį patikslintą pasiūlymą, Komisija pateikė du kitus pasiūlymus: 2000 m. liepos 27 d. — pirminį pasiūlymą (2) ir 2002 m. vasario 21 d. — iš dalies pakeistą pasiūlymą (3).

— 2001 m. lapkričio 14 d. Europos Parlamentas, remdamasis 2000 m. liepos mėn. pirminiu Komisijos pasiūlymu (4), pirmojo svarstymo metu balsavo dėl savo nuomonės. Europos Parlamentas nusprendė laikyti 2005 m. liepos mėn. pasiūlymą patikslinta 2000 m. liepos mėn. pirminio pasiūlymo redakcija ir todėl jį svarstys tik antrojo svarstymo metu.

— 2006 m. birželio 9 d. posėdyje, Čekijos, Graikijos, Liuksemburgo ir Maltos delegacijoms susilaikant, Taryba pasiekė politinį susitarimą dėl patikslinto pasiūlymo. 2006 m. gruodžio 11 d. Taryba priėmė bendrąją poziciją.

— Savo darbe Taryba atsižvelgė į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (5) ir į Regionų komiteto nuomonę (6).

II. EUROPOS PARLAMENTO PAKEITIMAI

Kadangi Europos Parlamento pirmasis svarstymas buvo grindžiamas pirminiu 2000 m. Komisijos pasiūlymu ir Tarybos bendrąja pozicija dėl iš esmės pakeisto 2005 m. pasiūlymo, šiame motyvų pareiškime Taryba negali daryti nuorodų į atskirus Parlamento pakeitimus. Vietoje to, Taryba aptars Parlamento pirmojo svarstymo rezultatus bendrai, siedama juos su pagrindiniais bendrosios pozicijos elementais.

III. BENDROSIOS POZICIJOS ANALIZĖ

1. Bendroji dalis

Šiuo metu galiojanti viešųjų paslaugų įsipareigojimų teisinė sistema veikia nuo 1969 m. ir paskutinį kartą buvo iš dalies pakeista 1991 m. (7) Tarybos nuomone, šiuolaikinei Europos keleivinio transporto viešųjų paslaugų rinkai, kurioje veikia jau ne tik nacionaliniai, regioniniai ar vietos operatoriai, reikia naujų taisyklių. Šiomis taisyklėmis turi būti sumažinti konkurencijos iškraipymai operatoriams nustatant nediskriminuojančias konkurencijos sąlygas, didinant skaidrumą ir užtikrinant teisinį tikrumą su viešuoju keleiviniu transportu susijusiems operatoriams ir institucijoms. Nustačius vienodas konkurencijos sąlygas bus skatinama teikti saugias, veiksmingas ir kokybiškas keleivinio transporto viešąsias paslaugas.

Tarybai balsuojant dėl 2000 m. ir 2002 m. Komisijos pasiūlymų nebuvo pasiekta reikiama balsų dauguma, iš esmės dėl to, kad valstybės narės laikėsi labai skirtingų požiūrių dėl didesnės konkurencijos viešojo keleivinio transporto srityje numatymo. Be to, valstybės narės norėjo palaukti, kol bus priimtas sprendimas ALTMARK byloje (8), dėl to, kaip nuostatos dėl valstybės pagalbos taikomos viešosioms paslaugoms bendrai ir konkrečiai viešajam transportui. Tam, kad būtų parengta Tarybos bendroji pozicija, reikėjo pragmatiškesnio Komisijos ir valstybių narių požiūrio. Komisija daugiau dėmesio skyrė subsidiarumo principui, todėl buvo parengtas pasiūlymas, kuris buvo paprastesnis ir lankstesnis nei pirmesni pasiūlymai, o valstybės narės, keletą metų taikiusios skirtingus viešojo transporto organizavimo modelius, galėjo geriau nurodyti jų atitinkamus privalumus ir trūkumus. Galiausiai sprendimu ALTMARK byloje buvo aiškiai pabrėžta būtinybė modernizuoti Bendrijos teisės aktus viešojo keleivinio transporto srityje.

Bendrojoje pozicijoje Taryba siekia keleto interesų pusiausvyros: galimybės institucijoms pačioms nuspręsti, kokiu būdu organizuoti viešąjį transportą, pageidavimo viešojo transporto sektoriuje didinti konkurenciją sudarant viešųjų paslaugų sutartis konkursų tvarka — taip pat vadinama „reguliuojama konkurencija“ — ir poreikio sukurti naują teisinę sistemą, kurioje atsižvelgiama į esamų viešojo transporto sistemų ypatumus tuo pat metu suteikiant pakankamai laiko toms sistemoms prisitaikyti prie naujų taisyklių. Taryba taip pat padarė Komisijos pasiūlymo pakeitimų siekdama, kad jį būtų lengviau įgyvendinti praktikoje.

2. Pagrindiniai politiniai klausimai

2.1. Taikymo sritis

Taryba nurodo, kad reglamentas taikomas toms keleivinio geležinkelių ir kelių transporto viešosioms paslaugoms, kurias teikiant kompetentingos institucijos, nustatydamos viešųjų paslaugų įsipareigojimus ar dėl jų sudarydamos sutartis, kompensuoja operatoriams patirtas išlaidas ir (arba) suteikia išimtines teises už viešųjų paslaugų įsipareigojimų vykdymą. Atsižvelgdama į Europos viešojo transporto rinkos vystymąsi, Taryba laikosi nuomonės, kad nebebūtų tikslinga reglamentą taikyti tik vietos transportui, kaip siūlo Parlamentas.

Be to, kitaip nei 2000 m. ir 2002 m. pasiūlymai, kurie savo ruožtu apėmė viešąjį keleivį vidaus vandenų transportą, 2005 m. Komisijos pasiūlymas buvo taikomas tik geležinkeliams ir keliams. Reglamentas būtų taikomas tik toms vidaus vandenų transporto paslaugoms, kurios yra platesnės viešojo transporto sistemos dalis. Dabar Taryba grįžo prie to, kas buvo numatyta pirmesniuose pasiūlymuose, įtraukdama į savo bendrąją poziciją nuostatą, leidžiančią valstybėms narėms, joms pageidaujant, taikyti reglamentą keleivinio vidaus vandenų transporto viešosioms paslaugoms.

Bendrojo pozicijoje Taryba paaiškina, kokioms sutarčių rūšims taikomas reglamentas. Visų pirma, ji nurodo, kad keleivinio autobusų ar tramvajų transporto viešųjų paslaugų sutartys turi būti sudaromos laikantis viešųjų pirkimų direktyvose nustatytų procedūrų, jei tokios sutartys nėra paslaugų koncesijų sutartys. Tai nurodydama Taryba paaiškina Komisijos siūlomą požiūrį, kuris institucijoms suteikia galimybę pasirinkti taikomą tvarką. Jei viešųjų paslaugų sutartis operatoriui kelia riziką, reglamentas taikomas, jei viešųjų paslaugų sutartis rizikos nekelia, taikoma viešųjų pirkimų direktyva (9). Atsižvelgdama į šią galimybę pasirinkti administracinę tvarką, Taryba pirmenybę teikia Komisijos požiūriui į Parlamento pasiūlymą, kuriuo numatoma, kad reglamentas turėtų būti taikomas visoms viešojo keleivinio transporto sutartims. Antra, bendrojoje pozicijoje aiškiai nustatyta, kad reglamentas netaikomas viešosioms darbų koncesijoms, nurodant, jog šios rūšies sutartims taikoma tvarka yra numatyta viešųjų pirkimų direktyvose.

Galiausiai, siekdama suteikti institucijoms daugiau lankstumo, bendrojoje pozicijoje Taryba suteikia joms galimybę netaikyti reglamento bendrosioms taisyklėms dėl finansinių kompensacijų už viešųjų paslaugų įsipareigojimus, kuriais nustatomi didžiausi tarifai moksleiviams, praktikantams ir riboto judrumo asmenims.

2.2. Tiesioginis sutarčių sudarymas

Tarybos nuomone, sistema, suteikianti kompetetingoms institucijoms galimybę pasirinkti skelbti konkursą ar sudaryti sutartį tiesiogiai, geriausiai užtikrina aukštesnę transporto viešųjų paslaugų kokybę ir didesnį efektyvumą. Į tai atsižvelgdama Taryba bendrojoje pozicijoje palieka keturias leidžiančias nukrypti nuostatas, pagal kurias institucijos gali tiesiogiai sudaryti sutartis, kaip siūlo Komisija, tačiau numato keletą konkrečių sąlygų pakeitimų.

2.2.1. Vidaus operatoriai

Taryba palankiai vertina Komisijos pasiūlymą leisti kompetentingoms institucijoms, nusprendusioms neskelbti konkurso transporto viešųjų paslaugų sutartims sudaryti, teikti šias paslaugas pačioms arba tiesiogiai sudaryti sutartis su trečiąja šalimi, kurią kompetentinga institucija kontroliuoja, panašiai, kaip ji kontroliuoja savo padalinius (vadinamasis „vidaus operatorius“). Taryba sutinka su Parlamento pirmuoju svarstymu priimta nuomone ir Komisijos patikslintu pasiūlymu, kad, siekiant išvengti konkurencijos iškraipymo rizikos, vidaus operatorius iš esmės neturėtų dalyvauti konkursuose, organizuojamuose už institucijai, su kuria jis tiesiogiai sudarė sutartį, pavaldžios teritorijos ribų.

Taryba, nors ir pritardama bendrojoje pozicijoje bendrai vidaus operatoriaus sąvokai, papildo Komisijos pasiūlymą keliomis nuostatomis siekdama atsižvelgti į nacionalinių ir vietos transporto sistemų ypatumus:

— pripažįstant, kad už viešojo transporto organizavimą yra atsakingi nacionaliniai subjektai, valstybės narės išlaiko įgaliojimus teisės aktais uždrausti vietos institucijoms naudotis galimybe joms pavaldžioje teritorijoje tiesiogiai sudaryti viešųjų paslaugų sutartis,

— papildydama „kompetetingos institucijos“ apibrėžimą, ji pabrėžia, kad „kompetetinga vietos institucija“ apima ir atskirą instituciją, ir institucijų, teikiančių tarpusavyje sujungtas transporto paslaugas, grupę,

— paliktas Komisijos siūlomas pagrindas institucijos vykdomos vidaus operatoriaus „kontrolės“ nustatymui, taip pat nurodant, kad visiška viešoji nuosavybė nėra privalomas reikalavimas tokiai kontrolei,

— paaiškinamas vidaus operatoriui taikomas teritorinis apribojimas, siekiant išvengti būtinybės apriboti transporto viešąsias paslaugas, teikiamas peržengiant administracinių teritorijų ribas, nes tai prieštarautų keleivių interesams,

— vidaus operatoriams, kurių tiesiogiai sudarytų viešųjų paslaugų sutarčių galiojimas artimiausiu metu turi baigtis, įvykdžius tam tikras sąlygas leidžiama dalyvauti konkursuose, kad jie galėtų pasirengti vykdyti veiklą konkurencijos sąlygomis,

— jei nėra vietos kompetetingų institucijų, nacionalinės institucijos gali sudaryti viešųjų paslaugų sutartis su vidaus operatoriumi.

2.2.2. Nedidelės svarbos sutartys

Taryba nekeičia minimalių ribų, pasiūlytų Komisijos atsižvelgus į Parlamento pirmojo svarstymo rezultatus, kurių neviršijus galima tiesiogiai sudaryti viešųjų paslaugų sutartis. Institucijos gali neskelbti konkurso jei vidutinė metinė sutarties vertė neviršija 1 milijono eurų arba jei metinis teikiamų keleivinio transporto viešųjų paslaugų atstumas neviršija 300 000 kilometrų. Be to, atsižvelgdama į Parlamento skiriamą dėmesį smulkiajam verslui, Taryba nustato papildomas minimalias ribas mažosioms ir vidutinėms įmonėms, eksploatuojančioms ne daugiau kaip 20 transporto priemonių. Šiuo atveju galima tiesiogiai sudaryti sutartis, jei vidutinė metinė viešųjų paslaugų sutarčių vertė neviršija 1,7 milijono eurų arba jei teikiamų keleivinio transporto viešųjų paslaugų atstumas neviršija 500 000 kilometrų. Galiausiai, pripažįstant, kad už viešojo transporto organizavimą yra atsakingi nacionaliniai subjektai, bendrojoje pozicijoje valstybėms narėms suteikiama galimybė nuspręsti, ar uždrausti institucijoms naudotis galimybe joms pavaldžioje teritorijoje tiesiogiai sudaryti nedidelės svarbos sutartis.

2.2.3. Nepaprastosios situacijos

Taryba pritaria Komisijos pasiūlymui, kuris grindžiamas Parlamento pirmojo svarstymo rezultatais, tiesiogiai sudaryti sutartis nutrūkus paslaugų teikimui ar iškilus tiesioginiam pavojui, kad tokia situacija susidarys. Tačiau, atsižvelgdama į laiką, kurio reikia organizuoti naujų viešųjų paslaugų sutarčių sudarymui, Taryba nusprendė leisti taikyti nepaprastąsias priemones dvejus metus, o ne vienerius, kaip siūlo Komisija. Be to, siekiant atsižvelgti į praktiką, bendrojoje pozicijoje numatyta, kad nepaprastosios priemonės gali būti tiesioginis sutarties sudarymas, oficialus susitarimas pratęsti viešųjų paslaugų sutarties galiojimo terminą ar reikalavimas vykdyti tam tikrus viešųjų paslaugų įsipareigojimus. Pastaruoju atveju viešųjų paslaugų operatorius turi teisę pateikti skundą.

2.2.4. Sunkiasvoris geležinkelių transportas

Atsižvelgdama į ypatingą keleivinio geležinkelių transporto viešųjų paslaugų padėtį, Taryba leidžia institucijoms tiesiogiai sudaryti viešųjų paslaugų sutartis, susijusias su sunkiasvoriu geležinkelių transportu, išskyrus atvejus, kai tai draudžiama pagal nacionalinę teisę. Be to, numatydama galimybę tiesiogiai sudaryti sutartis, susijusias ne tik su regioniniu ir tolimojo susisiekimo geležinkelių transportu, kaip siūlo Komisija, bet taip pat sutartis, susijusias su visu sunkiasvoriu geležinkelių transportu, įskaitant miesto (priemiestinių) geležinkelių transportą ir integruotus tinklus, Taryba išvengia sunkumų, galėtų kilti, jeigu prireiktų nustatyti tolimojo susisiekimo bei regioninio geležinkelių transporto ir miesto (priemiestinio) geležinkelio transporto skirtumą. Švedijos delegacija, kuriai pritarė Italijos delegacija, padarė į 2006 m. birželio 9 d. posėdžio, kurio metu Transporto, telekomunikacijų ir energetikos taryba pasiekė susitarimą, protokolą įtrauktiną pareiškimą (I priedas) dėl šios galimybės tiesiogiai sudaryti sutartį taikymo visam sunkiasvoriui geležinkelių transportui.

2.3. Sutarčių trukmė

Tarpmiestinių ir miesto autobusų bei geležinkelių ir kito bėginio transporto viešųjų paslaugų sutarčių atveju Taryba derina finansiškai pagrįsto amortizacijos laikotarpio būtinybę ir naujų operatorių veiklą skatinančią sutarčių trukmę. Taryba paliko siūlomą nuostatą, kad su geležinkelių ar kitų bėginių transporto rūšimis susijusių sutarčių trukmė būtų penkiolika metų. Taryba pratęsė tarpmiestinių bei miesto autobusų transporto paslaugų sutarčių trukmę nuo Komisijos siūlomų aštuonerių iki dešimties metų. Tokiu būdu Taryba vadovaujasi Komisijos pasiūlymu, iš dalies pakeistu atsižvelgus į Parlamento pirmojo svarstymo rezultatus, išskyrus dėl papildomos sutarties, susijusios su autobusų transportu, galiojimo dviems metams trukmės. Siekiant suderinti galimybės tiesiogiai sudaryti sutartį taikymą visam sunkiasvoriui geležinkelių transportui, pradinė tiesiogiai sudarytų su sunkiasvoriu geležinkelių transportu susijusių sutarčių trukmė negali viršyti 10 metų.

Be to, Taryba pritarė, padariusi keletą pakeitimų, Komisijos pasiūlymui leisti pratęsti viešųjų paslaugų sutarčių trukmę daugiausia 50 %, jei tai būtina investicijoms. Be to, Taryba leidžia sutarčių trukmę atokiausiuose regionuose pratęsti daugiausia 50 %, jei tai pateisinama sąnaudomis, susidariusiomis dėl ypatingos geografinės padėties.

Galiausiai išimtiniais atvejais bendrojoje pozicijoje leidžiama sutarties galiojimo laikotarpį pratęsti daugiau nei 50 %. Tai turi būti pateisinama dėl kapitalo, susijusio su išskirtinėmis investicijomis į infrastruktūrą, riedmenis ar transporto priemones, amortizacijos. Be to, viešųjų paslaugų sutartis turi būti sudaryta sąžininga konkurso tvarka, o ilgesnį galiojimo laikotarpį leidusi institucija per vienerius metus nuo sutarties sudarymo turi ją nusiųsti Komisijai, nurodydama jos ilgesnį galiojimo laikotarpį pateisinančias priežastis.

2.4. Socialiniai standartai ir paslaugų kokybė

Priešingai nei buvo numatyta 2000 m. ir 2002 m. pasiūlymuose, laikantis subsidiarumo principo patikslintame 2005 m. Komisijos pasiūlyme keleivinio transporto viešųjų paslaugų socialinių ir kokybės kriterijų nustatymas paliekamas valdžios institucijoms. Taryba pritaria tokiam požiūriui.

Taryba sukonkretina ir išplečia Komisijos pasiūlymo nuostatą dėl socialinių teisių perdavimo. Komisijos pasiūlyme buvo leidžiama valdžios institucijoms spręsti, ar pasirinktas viešųjų paslaugų operatorius anksčiau paslaugoms teikti įdarbintiems darbuotojams privalo suteikti teises, kurias jie būtų turėję, jei būtų buvęs atliktas perdavimas, kaip numatyta Direktyvoje 2001/23 EB. Laikydama tai subsidiarumo klausimu, Taryba, kaip ir Komisija, nemano, kad ši nuostata dėl darbuotojų teisių turi tapti privaloma, kaip pirmojo svarstymo metu siūlė Parlamentas. Tačiau Taryba šią nuostatą papildo valdžios institucijoms taikomu įsipareigojimu nustatant tokius reikalavimus veikti laikantis nacionalinėje ir (arba) Bendrijos teisėje nustatytų apribojimų. Be to, siekdama didesnio skaidrumo, Taryba į savo bendrąją poziciją įtraukia įsipareigojimą, kad, jei valdžios institucijos reikalauja, jog viešųjų paslaugų operatoriai atitiktų tam tikrus socialinius standartus, konkursų dokumentuose ir viešųjų paslaugų sutartyse privaloma pateikti atitinkamų darbuotojų sąrašą ir skaidrią išsamią informaciją apie jų sutartines teises bei sąlygas, kuriomis darbuotojai laikomi susiję su paslaugomis.

Siekdama supaprastinti reglamentą ir laikydamasi subsidiarumo principo, Komisija nusprendė nenustatyti kokybės kriterijų sąrašo, kuriuo turi remtis valdžios institucijos sudarydamos viešųjų paslaugų sutartis. Taryba savo bendrojoje pozicijoje remiasi Komisijos argumentais, kad valdžios institucijos turėtų toliau būti atsakingos už kokybės standartų nustatymą. Tačiau, siekdama didesnio skaidrumo, Taryba nustato įsipareigojimą, kad jei nustatomi kokybės standartai, valdžios institucijos privalo įtraukti šiuos standartus į savo konkursų dokumentus ir viešųjų paslaugų sutartis.

2.5. Skaidrumas

Siekdama didesnio skaidrumo, Taryba palankiai vertina Komisijos pasiūlymą, kuriame reikalaujama, kad suteikiant išimtines teises ir (arba) kompensuojant už viešųjų paslaugų įsipareigojimų vykdymą, kompetentingos valdžios institucijos sudarytų viešųjų paslaugų sutartį. Be to, viešųjų paslaugų sutarčių sudarymo bei jų turinio skaidrumas yra esminis siekiant išvengti konkurencijos iškraipymo rizikos, visų pirma jei sutartis sudaroma tiesiogiai. Parlamentas kelis kartus pirmojo svarstymo metu pripažino skaidrumo didinimo keleivinio transporto viešųjų paslaugų sektoriuje svarbą.

Siekdama dar didesnio skaidrumo viešojo transporto sektoriuje, Taryba bendrojoje pozicijoje nustato šias priemones, kurios, suteikus galimybę taip pat tiesiogiai sudaryti sutartis, susijusias su visų rūšių sunkiasvoriu geležinkelių transportu, padės išlaikyti pusiausvyrą:

— Valdžioms institucijoms taikomą įsipareigojimą suinteresuotai šaliai paprašius persiųsti savo pagrįstus sprendimus, susijusius su tiesiogiai sudaryta viešųjų paslaugų sutartimi. 2006 m. birželio 9 d. Transporto, telekomunikacijų ir energetikos tarybos posėdyje Čekijos delegacija nurodė, kad nepritaria šiai nuostatai ir į posėdžio protokolą įtraukė II priede pateiktą pareiškimą.

— Valdžioms institucijoms taikomą įsipareigojimą tiesiogiai sudaromų geležinkelių transporto viešųjų paslaugų sutarčių atveju per metus nuo sutarties sudarymo paskelbti tam tikrą informaciją.

Taryba, nors ir pritaria Komisijos pasiūlymams dėl viešumo, siekdama pagerinti jų praktinį taikymą ir sumažinti bereikalingą biurokratiją, numato keletą pakeitimų:

— Reikalaujama, kad institucijos vietoje Komisijos siūlomos išsamios ataskaitos pateiktų suvestinę viešųjų paslaugų sutarčių ataskaitą.

— Institucijos privalo Oficialiajame leidinyje bent prieš vienerius metus paskelbti apie viešųjų paslaugų sutarties sudarymą. Šis įsipareigojimas netaikomas nedidelės svarbos sutartims.

— Jei keičiasi apie viešųjų paslaugų sutarties sudarymą paskelbta informacija, reikalaujama, kad institucijos paskelbtų ištaisymus.

— Reikalavimas iš anksto paskelbti tokią informaciją netaikomas nepaprastosioms priemonėms.

— Pirminis laikotarpis, per kurį valstybės narės turi pranešti Komisijai informaciją, būtiną sprendžiant, ar skirta kompensacija atitinka reglamento reikalavimus, pratęsiamas nuo dvidešimties dienų, kaip siūlo Komisija, iki trijų mėnesių.

2.6. Pereinamasis laikotarpis

Siekdama institucijoms ir operatoriams suteikti pakankamai laiko prisitaikyti prie naujos teisinės sistemos, Taryba numato kelis Komisijos siūlomų pereinamojo laikotarpio priemonių pakeitimus. Visų pirma reglamentas įsigalioja po trejų metų nuo jo paskelbimo. Po to praėjus dvylikai metų, geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų sutartys turi būti sudaromos pagal reglamentą. Antra, Komisijos pasiūlyme numatytas skirtingas pereinamojo laikotarpio nuostatas, taikomas viena vertus kelių transportui ir kita vertus geležinkelių transportui, Taryba pakeičia viena bendra pereinamojo laikotarpio priemone. Atsižvelgdama į tai, kad suteikiama galimybė tiesiogiai sudaryti sutartis ir sunkiasvorio geležinkelių transporto atveju, Taryba laikosi nuomonės, kad viešojo geležinkelių transporto srityje numatytas ilgesnis nei viešojo kelių transporto srityje pereinamasis laikotarpis yra nebepateisinamas. Trečia, vietoje dviejų etapų pereinamojo laikotarpio Taryba teikia pirmenybę laipsniškam metodui, leidžiančiam institucijoms tam tikru mastu pačioms spręsti, kaip administruoti perėjimą prie sutarčių sudarymo naujų taisyklių. Per šešis mėnesius nuo pirmosios pereinamojo laikotarpio pusės valstybės narės turi pateikti Komisijai pažangos ataskaitas. Remdamasi šiomis ataskaitomis, Komisija įvertins, ar reikia papildomų priemonių siekiant išvengti trikdžių teikiant viešojo transporto paslaugas.

Prieš reglamento įsigaliojimą sudarytų sutarčių atveju bendrojoje pozicijoje numatoma pereinamojo laikotarpio priemonė, kuri atitinka Parlamento pirmuoju svarstymu pateiktus pasiūlymus. Taryba siekia pacta sunt servanda principo laikymosi ir vengimo uždaryti rinkas per ilgam laikotarpiui pusiausvyros. Daromas skirtumas tarp:

— sutarčių, sudarytų sąžininga konkurso tvarka, ir sutarčių, sudarytų kitokia tvarka,

— sutarčių, sudarytų iki 2000 m. liepos 26 d. — kai Komisija pateikė savo pirminį pasiūlymą dėl viešųjų paslaugų įsipareigojimų — ir vėliau sudarytų sutarčių.

Visoms keturioms sutarčių kategorijoms Taryba siūlo atskiras nuostatas dėl galiojimo pabaigos. Išimtiniais atvejais, kai viešųjų paslaugų sutarties nutraukimas turėtų pernelyg didelių teisinių ar ekonominių padarinių, bendrojoje pozicijoje numatomas jos pratęsimas iki galiojimo pabaigos, jeigu tam pritaria Komisija.

Taryba savo bendrojoje pozicijoje palieka Komisijos pasiūlymo nuostatą, kuria numatoma, kad antrojoje pereinamojo laikotarpio pusėje, jeigu operatoriai negali pateikti įrodymų, kad transporto viešųjų paslaugų, už kurias jie gauna kompensaciją arba išimtines teises, suteiktas laikantis reglamento, vertė sudaro bent pusę visų jų transporto viešųjų paslaugų vertės, institucijos gali jiems neleisti dalyvauti jų organizuojamuose konkursuose. Šią nuostatą Taryba papildo nuostata, kad institucijos negali neleisti dalyvauti konkurse operatoriams, kurie jau teikia paslaugas, dėl kurių turi būti skelbiamas konkursas. Po intensyvių diskusijų Taryba nusprendė nenumatyti nuostatos, leidžiančios institucijoms uždrausti dalyvauti konkurse tiems operatoriams, su kuriais visos arba dalis jų turimų sutarčių buvo sudarytos tiesiogiai. Taryba nemano, kad tokia abipusiškumo nuostata būtų tinkama atsižvelgiant į Teisingumo Teismo praktiką. Teismas nustato griežtas abipusiškumo nuostatų taikymo sąlygas, laikydamas šias nuostatas leistinomis tik laipsniško liberalizavimo procese ir tuo atveju, jei jos yra pereinamojo pobūdžio bei galioja ribotą laiką.

2.7. Kiti svarbūs klausimai

Kiti svarbūs Tarybos bendrojoje pozicijoje numatyti aspektai:

— Taryba vadovaujasi Komisijos pasiūlymu nenustatyti konkrečių subrangos sutarčių sudarymo taisyklių vidaus viešojo transporto sektoriuje. Tačiau Taryba siekia didesnio skaidrumo į bendrąją poziciją įtraukdama reikalavimą, kad konkurso dokumentuose ir viešųjų paslaugų sutartyse turi būti aiškiai nurodyta, ar galima sudaryti subrangos sutartis. Be to, sutartyje, vadovaujantis nacionaline ir Bendrijos teise, turi būti nustatytos sąlygos, taikomos subrangos sutarčių sudarymui.

— Komisija pasiūlė visiškai panaikinti Reglamentą (EEB) Nr. 119/69 ir Reglamentą (EEB) Nr. 1107/70. Kadangi tam tikros šių dviejų reglamentų nuostatos vis dar naudojamos, Tarybos bendrojoje pozicijoje numatyta laipsniškai panaikinti Reglamentą Nr. 1191/69 ir į naująjį reglamentą dėl viešųjų paslaugų įsipareigojimų įtraukti tam tikras konkrečias Reglamento Nr. 1107/70 nuostatas.

— Savo bendroje pozicijoje Taryba patikslina nuostatą, kad Komisija turi pateikti pranešimą apie keleivinio transporto viešųjų paslaugų teikimo Europoje pokyčius, visų pirma numatydama reikalavimą, kad būtų vertinama keleivinio transporto viešųjų paslaugų kokybė ir tiesioginio sutarčių sudarymo padariniai.

— Taryba daro keletą reglamento projekto priedo pakeitimų, siekdama patobulinti kompensacijos, kurią leidžiama skirti tiesiogiai sudaromų sutarčių atveju, skaičiavimą, kad jį būtų lengviau taikyti praktikoje.

IV. IŠVADA

Nepasiekus susitarimo dėl 2000 ir 2002 m. Komisijos pasiūlymų dėl viešųjų paslaugų įsipareigojimų, Tarybai pavyko susitarti dėl bendrosios pozicijos, pagrįstos 2005 m. Komisijos pasiūlymu. Komisija parengė šį patikslintą pasiūlymą atsižvelgdama į jos pirminio 2000 m. pasiūlymo pirmąjį svarstymą Parlamente, siekiant suderinti trijų institucijų pozicijas. Kadangi bendrojoje pozicijoje iš esmės remiamasi šiame patikslintame pasiūlyme išdėstytų požiūriu, Taryba laiko ją geru pagrindu antruoju svarstymu surengtoms diskusijoms su Parlamentu.

(1) OL C 49, 2006 2 28, p. 37.

(2) OL C 365 E, 2000 12 19, p. 169.

(3) OL C 151 E, 2002 6 25, p. 146.

(4) OL C 140 E, 2002 6 13, p. 164.

(5) OL C 195, 2006 8 18, p. 20.

(6) OL C 192, 2006 8 16, p. 1.

(7) 1969 m. birželio 26 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1191/69 dėl valstybių narių veiksmų, susijusių su įsipareigojimais, neatskiriamais nuo viešosios paslaugos geležinkelio, kelių ir vidaus vandenų transporto srityje sąvokos (OL L 156, 1969 6 28, p. 1), su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1893/91 (OL L 169, 1991 6 29, p. 1).

(8) 2003 m. liepos 24 d. sprendimas byloje C-280/00 Altmark Trans GmbH and Regierungspräsidium Magdeburg v Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH ([2003] rink. I-7747).

(9) Direktyva 2004/18 dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, 2004 4 30, p. 114) ar Direktyva 2004/17 dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo (OL L 134, 2004 4 30, p. 1).

I PRIEDAS ŠVEDIJOS, KURIAI PRITARĖ ITALIJA, PAREIŠKIMAS, ĮTRAUKTINAS Į 2006 M. BIRŽELIO 9 D. TARYBOS POSĖDŽIO PROTOKOLĄ Dėl: 9 punkto: Patikslintas pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl keleivinio geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų POLITINIS SUSITARIMAS Siekiant politinio susitarimo dėl bendrosios pozicijos dėl Reglamento dėl keleivinio geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų, Švedija norėtų pateikti šią poziciją: 1. Kaip 2005 m. gruodžio 5 d. posėdyje susitarė Taryba, šio reglamento pagrindinis tikslas yra kompensacijų už viešųjų paslaugų sutarčių sudarymą teisinio pagrindo nustatymas, o ne rinkos atvėrimas geležinkelių transporto paslaugoms. Todėl šiame reglamente paliekama galimybė tiesiogiai sudaryti sutartis dėl geležinkelių transporto paslaugų. 2. Tarybos sprendimas toliau leisti tiesiogiai sudaryti sutartis dėl keleivinio geležinkelių transporto paslaugų, netrukdo Komisijos naudotis iniciatyvos teise ateityje pateikti pasiūlymus dėl teisės aktų dėl vidaus rinkos atvėrimo keleiviniam geležinkelių transportui, kuriuos apsvarstytų Europos Parlamentas ir Taryba. 3. Visi būsimi pasiūlymai dėl vidaus rinkos atvėrimo keleivinio geležinkelių transporto paslaugoms turi būti grindžiami pagrįstu sprendimu, ar šiuo atvėrimu visiems operatoriams turėtų būti suteikta laisva prieiga prie geležinkelių tinklų, ar turėtų būti skelbiamas konkursas viešųjų paslaugų sutartims sudaryti arba išimtinėms teisėms suteikti, arba tiek viena, tiek kita. 4. Kadangi suderintų teisės aktų dėl nacionalinių rinkų atvėrimo keleivinio geležinkelių transporto paslaugoms nėra, Švedija laikosi nuomonės, kad valstybės narės pasilieka teisę taikyti abipusiškumu pagrįstas priemones, jei šios priemonės atitinka Bendrijos teisę.