EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2018 02 01 COM(2017) 753 final 2017/0332(COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės (nauja redakcija) (Tekstas svarbus EEE) {SWD(2017) 448 final}

{SWD(2017) 449 final}

{SWD(2017) 451 final}



AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai Dauguma ES gyventojų turi labai gerą prieigą prie kokybiško geriamojo vandens, ypač palyginti su kai kuriais kitais pasaulio regionais. Šią prieigą užtikrina senos geriamojo vandens išteklių valdymo tradicijos, kuriomis pasižymi daugelis Europos valstybių narių, o taip pat prie jos daug prisideda Europos aplinkos teisės aktai ir ES skiriamas finansavimas. Nuo praėjusio amžiaus devintojo dešimtmečio ES taisyklės reikalauja griežtai tikrinti vandens saugą. Šiuo tikslu renkamos ir valomos miesto nuotekos, saugiai tvarkomi pramoniniai išmetalai, cheminių produktų naudojimas tvirtinamas tik pagal griežtas sąlygas, o vandens telkiniai visose valstybėse narėse prižiūrimi laikantis kompleksinio požiūrio. Nors kai kuriais atvejais dėl didelių pradinių investicijų arba konkuruojančių prioritetų šios taisyklės nebuvo pradėtos praktiškai taikyti sutartu laiku, vandentvarka vis viena gerėjo, o dabar Komisija ir valstybės narės deda bendras suderintas pastangas tas taisykles kuo greičiau visapusiškai įgyvendinti. Turėtų būti išskirtas vienas teisės aktas – Tarybos direktyva 98/83/EB dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės, – nes juo būtent siekiama apsaugoti žmones nuo neigiamų užteršto vandens gėrimo padarinių užtikrinant, kad tas vanduo būtų sveikas ir švarus. Valstybės narės šią direktyvą apskritai įgyvendino gana tinkamai, tačiau joje nustatytam kokybės monitoringui, atliekamam vartojimo vietoje, yra naudojami parametrai, nustatyti prieš daugiau kaip 20 metų. Todėl tikslinga išnagrinėti, ar direktyva veiksmingai padeda spręsti esamas ir naujas problemas ir užtikrinti, kad Europos Sąjungos valstybėse gyvenantys ir besilankantys žmonės ir ateinančius dešimtmečius galėtų vartoti aukštos kokybės geriamąjį vandenį. Akivaizdu, kad daugelis europiečių geriamajam vandeniui skiria daug reikšmės. Geriamajam vandeniui buvo skirta pati pirma Europos piliečių iniciatyva Right2Water, kurios metu surinkta daugiau kaip 1,8 mln. parašų ir kuri sulaukė Komisijos palaikymo. 2013 m. gruodžio mėn. Komisijai pateiktame iniciatyvos dokumente buvo reikalaujama, kad „ES institucijos bei šalys narės būtų įpareigotos užtikrinti visų gyventojų teisę į vandenį ir sanitarines paslaugas“ ir kad „ES rodytų daugiau iniciatyvos siekdama, jog vanduo ir sanitarinės paslaugos būtų prieinamos visiems“. Reaguodama į šią iniciatyvą Komisija paragino valstybes nares dėti visas pastangas, kad būtiniausias vandens tiekimas būtų prieinamas visiems. Tai visiškai atitinka 2030 m. darbotvarkę, ypač jos šeštąjį darnaus vystymosi tikslą ir su juo susijusią užduotį „pasiekti, kad visiems būtų užtikrintos visuotinės ir lygiateisės galimybės gauti saugų ir įperkamą geriamąjį vandenį“, priimtus 2015 m. Komisija taip pat įsipareigojo peržiūrėti direktyvą ir šis įsipareigojimas įtrauktas į Komisijos reglamentavimo kokybės ir rezultatų programos (REFIT) siektinus rezultatus. Taigi šis pasiūlymas yra Europos piliečių iniciatyvos Right2Water tiesioginis tęstinis veiksmas. Ši peržiūra taip pat yra perėjimo prie žiedinės ekonomikos plano dalis. Peržiūrėtos direktyvos pasiūlymas padės valstybėms narėms efektyviai naudoti ir tausiai tvarkyti geriamojo vandens išteklius, taigi ir taupiau naudoti energiją bei mažinti vandens nuostolius. Jis taip pat padės didinti žmonių pasitikėjimą vandentiekio vandeniu ir taip mažinti naudojamų plastikinių butelių kiekį. Komisija šį procesą pradėjo nuo direktyvos įvertinimo pagal geresnio reglamentavimo principus. 2016 m. gruodžio 1 d. paskelbti įvertinimo rezultatai padėjo įvardyti direktyvos privalumus ir trūkumus. Jie patvirtino, kad direktyva yra tinkama priemonė užtikrinti aukštą ES vartojamo vandens kokybę, nes jos pagrindinis tikslas – užtikrinti, kad būtų vykdomas geriamojo vandens monitoringas ir kad kilus problemoms valstybės narės imtųsi atkurti reikiamo lygio vandens kokybę. Tačiau įvertinime įvardytos keturios sritys, kurias dar galima tobulinti: –parametrų sąrašas, –rizika grindžiamo požiūrio taikymas; –didesnis su vandeniu susijusių klausimų skaidrumas ir prieigos prie naujausios informacijos užtikrinimas vartotojams ir –medžiagos, kurios liečiasi su geriamuoju vandeniu. Pasiūlymą papildančiame poveikio vertinime taip pat nagrinėjamas Europos piliečių iniciatyvoje ir konsultacijose iškeltas klausimas, kad dalis gyventojų, pvz., pažeidžiamos ir marginalizuotos grupės, ypač, pvz., romai, prieigos prie geriamojo vandens neturi. Remiantis poveikio vertinimo rezultatais šiame pasiūlyme dėl teisės akto pateikiami proporcingi šių problemų sprendimai. •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis Pasiūlymas yra Direktyvos 98/83/EB, kuri iš dalies keista 2003, 2009 ir 2015 m., nauja redakcija. Aiškumo sumetimais nauja redakcija laikoma tinkamiausia priemone. Ji atitinka pagal 2016 m. balandžio 13 d. Tarpinstitucinį susitarimą dėl geresnės teisėkūros prisiimtą įsipareigojimą iš dalies keičiant esamus teisės aktus dažniau naudoti išdėstymo nauja redakcija teisėkūros metodą. Apskritai pasiūlymas dera su ES nustatytais vandens srities teisės aktais, ypač Vandens pagrindų direktyva, Jūrų strategijos pagrindų direktyva, Miesto nuotekų valymo direktyva ir Nitratų direktyva. Pasiūlymu visų pirma papildomi Vandens pagrindų direktyvos 6, 7 ir 8 straipsniai, susiję su reikalavimu nustatyti geriamajam vandeniui imti skirtus vandens telkinius, vykdyti jų monitoringą ir apibrėžti saugomas teritorijas, kuriose šie telkiniai yra. Be to, juo papildomas tos direktyvos 11 straipsnis, kuriuo valstybių narių reikalaujama parengti priemonių programas, į kurias būtų įtrauktos ir priemonės, skirtos teritorijoms, iš kurių imamas geriamas vanduo, saugoti. Vanduo, praėjęs atitikties vietos etapą, pagalEuropos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 178/2002, nustatantį maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, laikomas maistu. Todėl siūloma iš Direktyvos 98/83/EB aprėpties pašalinti nuostatas, susijusias su į butelius ir kitą talpą išpilstytu teikti prekybai numatytu vandeniu, nes visas į butelius išpilstytas geriamasis vanduo, praėjęs atitikties vietos etapą, pateks į Reglamento (EB) Nr. 178/2002 taikymo sritį. Kalbant apie atskirtų kategorijų į butelius supilstytą vandenį, pažymėtina, kad natūralus mineralinis vanduo remiantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/54/EB į šio direktyvos pasiūlymo taikymo sritį nepatenka, o šaltinio vanduo, remiantis tos direktyvos 9 straipsnio 4 dalimi, turėtų atitikti šios direktyvos nuostatas. Todėl šaltinio vanduo turėtų likti šios direktyvos taikymo srityje.

•Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis Direktyvos 98/83/EB peržiūra įtraukta į 2017 m. Komisijos darbo programą kaip nauja iniciatyva, padėsianti įgyvendinti žiedinės ekonomikos veiksmų planą. Į pasiūlymą įtraukti elementai, kurie padės užtikrinti geriamojo vandens išteklių tvarų valdymą ir efektyvų naudojimą ir sumažinti vandens buteliuose vartojimą. Tai dera su ES pastangomis mažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų ir į jūrą išmetamų šiukšlių kiekį ir Europos plastikų strategija. Pasiūlymu taip pat prisidedama prie pastangų mažinti administracinę naštą ir formuoti kuo efektyvesnę ir veiksmingesnę politiką laikantis Komisijos komunikato dėl geresnio reglamentavimo. Be to, atnaujinti standartai ir labiau kompleksinis rizikos valdymas turėtų padėti išlaikyti ES vandens sektoriaus konkurencingumą ir skatinti diegti inovacijas. Pasiūlymu taip pat siekiama paprastinti monitoringo ir ataskaitų teikimo procesus, visų pirma diegiant automatizavimą, nustatant retesnių ataskaitų tvarką ir apibrėžiant, kurie duomenys svarbiausi. Šis siekis dera su ES geresnio reglamentavimo principais ir ataskaitų teikimo bei monitoringo nuostatų tinkamumo patikros rezultatais. Nuostatos, kuriomis siekiama gerinti piliečių galimybes susipažinti su informacija apie geriamąjį vandenį, sieja pasiūlymą su Komisijos skaitmeninės rinkos strategija. Šis pasiūlymas taip pat padės siekti 7-osios aplinkosaugos veiksmų programos iki 2020 m. trečio prioritetinio tikslo – „apsaugoti Sąjungos piliečius nuo neigiamo su aplinka susijusio spaudimo ir rizikos sveikatai bei gerovei“. Jis taip pat dera su ketvirtuoju prioritetiniu tikslu, pagal kurį visuomenė turi galėti nacionaliniu lygmeniu susipažinti su aiškia informacija apie aplinką. Šiuo tikslu šiame pasiūlyme pateikiamos kryžminės nuorodos į Direktyvos 2003/4/EB ir INSPIRE direktyvos reikalavimus ir užtikrinamas jo derėjimas su tais reikalavimais. Išbraukus taisykles, taikomas su geriamuoju vandeniu besiliečiančioms medžiagoms (Direktyvos 98/83/EB 10 straipsnis), direktyva geriau derės su vidaus rinkos teisės aktais, visų pirma Statybos produktų reglamentu. Poveikio vertinime padaryta išvada, kad dabartinis straipsnis, kurio laikantis iš valstybių narių reikalingas abipusis pripažinimas ir dėl kurio atsiranda teisinis netikrumas, gali būti kliūtis vidaus rinkai. Siūloma į naująjį straipsnį dėl pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimo perkelti dalį Direktyvos 98/83/EB 10 straipsnyje nustatyto įpareigojimo ir lygiagrečiai pagal Statybos produktų reglamentą suteikti standartizavimo įgaliojimą, kuriuos remiantis būtų nustatyti statybinėms medžiagoms ir su vandeniu besiliečiantiems produktams taikomi reikalavimai. Pašalinti su statybos produktais susijusias technines kliūtis galima tik nustatant statybos produktų eksploatacinėms savybėms vertinti skirtas darniąsias technines specifikacijas, taigi būtina pagal Reglamentą (ES) Nr. 305/2011 nustatyti ir Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbti būtinus darniuosius standartus. Saugumo klausimai sprendžiami kitų krypčių Sąjungos politikos priemonėmis, visų pirma Direktyva (ES) 2016/1148 dėl priemonių aukštam bendram tinklų ir informacinių sistemų saugumo lygiui visoje Sąjungoje užtikrinti (TIS direktyva). Be to, 2017 m. spalio mėn. Komisija priėmė ES lygmens pasirengimo bei atsparumo išpuoliams, kuriuose naudojamos cheminės, biologinės, radiologinės ir branduolinės (ChBRB) medžiagos, stiprinimo veiksmų planą. Galiausiai pasiūlymas taip pat yra atsakas į Europos piliečių iniciatyvą, nes juo valstybių narių reikalaujama užtikrinti prieigą prie vandens pažeidžiamoms ir marginalizuotoms grupėms. Tai taip pat padės įgyvendinti ES politiką dėl romų integracijos pagal ES romų integracijos nacionalinių strategijų planą ir Tarybos rekomendaciją dėl romų veiksmingų integravimo priemonių valstybėse narėse. 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI •Teisinis pagrindas Pasiūlymas grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 192 straipsnio 1 dalimi (Europos bendrijos steigimo sutarties ex 130 straipsnis). Tuo pačiu teisiniu pagrindu grįsta ir direktyva, kuri išdėstoma nauja redakcija. •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju) ES priklauso pasidalijamoji kompetencija su valstybėmis narėmis reglamentuoti su aplinka ir sveikata susijusius klausimus vandens sektoriuje. Tai reiškia, kad ES teisės aktus gali priimti tik kiek leidžia sutartys ir privalo laikytis būtinumo, subsidiarumo ir proporcingumo principų. Direktyvos tikslų, visų pirma tikslo saugoti žmonių sveikatą nuo bet kokio neigiamo žmonėms vartoti skirto vandens užterštumo poveikio, bus siekiama nustatant ES lygmens minimalius kokybės standartus ir minimalius reikalavimus dėl monitoringo, ataskaitų teikimo, prieigos prie vandens, skaidrumo ir atkuriamųjų veiksmų tais atvejais, kai nukrypstama nuo standartų. Valstybės narės gali spręsti, kokių konkrečių veiksmų (pvz., kokio tipo atkuriamųjų priemonių ar kokių realių monitoringo programų) imtis. Pirmas stimulas peržiūrėti direktyvą buvo Europos piliečių iniciatyva Right2Water, kurią pasirašė 1,8 mln. asmenų. ES lygmeniu imtis prieigos prie geriamojo vandens užtikrinimo veiksmų pareikalavo ir Europos Parlamentas atsiliepdamas į iniciatyvą ir atsižvelgdamas į ES įsipareigojimą įgyvendinti JT darnaus vystymosi tikslus. Todėl šiuo pasiūlymu laikantis ES įgaliojimų ir visiškai remiantis subsidiarumo principu nustatomos bendros ES lygmens taisyklės, tačiau ir paliekama valstybėms narėms laisvės spręsti, kaip įgyvendinti įpareigojimą gerinti prieigą prie saugaus geriamojo vandens. Galiausiai REFIT įvertinime taip pat patvirtinta ES lygmens teisės aktų dėl geriamojo vandens pridėtinė vertė motyvuojant tuo, kad ilgainiui tie teisės aktai labai padės užtikrinti vienodą vandens kokybę visoje Europoje. Vienas iš tai patvirtinančių argumentų: valstybės narės, ypač mažesnės, kurios ne visuomet turi pakankamai išteklių ir konkrečios praktinės patirties, tikisi, kad ES ir toliau nustatinės pagrindinius cheminius ir mikrobiologinius geriamojo vandens parametrus ir su jais susijusias vertes. Daugelis suinteresuotųjų subjektų taip pat atkakliai tvirtino, kad ES priemonės yra geriausias būdas šalinti naujus vandens keliamus pavojus sveikatai. Atsižvelgiant į direktyvoje išdėstytą veikimo apimtį ir poveikį galima teigti, kad jos tikslai būtų geriau pasiekti ES, o ne nacionaliniu lygmeniu. •Proporcingumo principas Prie pasiūlymo pridėtame poveikio vertinime pateikiama išsamesnės informacijos apie šiame pasiūlyme dėl teisės akto pateiktų galimybių proporcingumą ir išlaidų efektyvumą. Apskritai jis parodė, kad tinkamiausios ir ekonomiškai efektyviausios priemonės, kurių peržiūrint direktyvą galima imtis ES lygmeniu, yra šios: (a)peržiūrėti ir pagal naujausias mokslines išvadas atnaujinti direktyvoje pateiktą parametrų sąrašą ir tuo pat metu stambiems ir smulkiems vandens tiekėjams įvesti rizika grindžiamą požiūrį; (b)tobulinti su skaidrumu ir vartotojų galimybe susipažinti su naujausia informacija susijusias taisykles;

(c)gerinti ir paprastinti ataskaitų teikimą; (d)šalinti kliūtis, trukdančias laisvai prekybai su vandeniu besiliečiančiomis medžiagomis; (e)gerinti prieigą prie saugaus geriamojo vandens. •Priemonės pasirinkimas Šiuo pasiūlymu iš esmės keičiama Direktyva 98/83/EB ir į ją įtraukiama daug naujų nuostatų. Aiškumo sumetimais siūloma taikyti išdėstymo nauja redakcija metodą. Kadangi nauja redakcija išdėstomas teisės aktas yra direktyva, siekiant, kad teisės aktų projektai būtų rengiami nuosekliai ir valstybėms narėms būtų lengviau aktą perkelti į savo teisę, šis pasiūlymas taip pat yra direktyva. 3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI •Galiojančių teisės aktų ex post vertinimas / tinkamumo patikrinimas Komisija įvertino Direktyvos 98/83/EB veiksmingumą pagal penkis kriterijus: –efektyvumą; –veiksmingumą, –nuoseklumą, –aktualumą ir –ES pridėtinę vertę. Įvertinimas buvo atliekamas prieš pat poveikio vertinimo tyrimą ir į jame įvardytas problemines sritis atsižvelgta poveikio vertinime apibrėžiant problemas ir politikos galimybes. Įvertinime prieita prie išvados, kad direktyva pakankamai veiksmingai siekiama jos tikslų ir padedama saugoti žmonių sveikatą nuo neigiamo taršos poveikio užtikrinant aukšto lygio atitiktį parametrų vertėms. Tačiau kai kurie parametrai yra iš dalies pasenę ir užtikrinti dabartinį atitikties jiems lygį nėra labai aktualu. Taip pat nustatyta, kad direktyvos 10 straipsniu dėl medžiagų, kurios liečiasi su geriamuoju vandeniu, valstybėms narėms suteikiama pernelyg daug laisvės spręsti dėl priemonių būtinumo. Dėl to teikiant produktus kitos valstybės narės rinkai buvo atliekami papildomi bandymai ir kontrolė, taigi nuostata nebuvo veiksminga. Veiksmingumo analizė parodė, kad 2014 m. bendros geriamojo vandens tiekimo išlaidos ES sudarė apie 46,5 mlrd. EUR. 8,3 mlrd. EUR išlaidų susidarė dėl direktyvos įgyvendinimo. Nors direktyvos įgyvendinimo naudos sveikatai kiekybiškai įvertinti neįmanoma, įvertinimas parodė, kad bendra jos įgyvendinimo nauda smarkiai nusvėrė jos įgyvendinimo išlaidas. Nuostatų, dėl kurių būtų patiriamos pernelyg didelės administracinės išlaidos, susijusios su monitoringu, informacijos teikimu ir ataskaitomis, vertinime įvardyta nebuvo. Vienintelė aptikta neveiksminga nuostata – minėtasis Direktyvos 98/83/EB 10 straipsniu suteiktas lankstumas, kuris buvo nereikalinga našta pramonei. Labai svarbus yra Direktyvos 98/83/EB suderinamumas su Vandens pagrindų direktyva, nes geriamojo vandens išteklių apsauga yra būtina pagal pastarąją direktyvą vykdomų planų ir įgyvendinamų priemonių dalis. Apie vandens išteklių, iš kurių imamas geriamasis vanduo, apsaugą Direktyvoje 98/83/EB nekalbama dėl to, kad ji priimta anksčiau už Vandens pagrindų direktyvą. Ši trūkstama sąsaja turėtų būti sukurta siekiant užtikrinti, kad būtų taikomas principas „teršėjas moka“ ir atsargumo principas. Taigi šis pasiūlymas padės geriau tarpusavyje suderinti abi direktyvas pritaikant rizika grindžiamą požiūrį visiems etapams – nuo vandens ėmimo iki čiaupo – ir gerinant valstybių narių institucijų ir vandens tiekėjų keitimąsi informacija ir ryšius, kurie užtikrintų pilnutinį vandens valdymo ciklą. Nagrinėjant aktualumą įvertinime padaryta išvada, kad Direktyvoje 98/83/EB nustatytos parametrų vertės nebėra tinkamos, nes neatspindi mokslo pažangos, patobulėjusio rizikos vertinimo, pakitusios vartotojų elgsenos ir naujų aplinkos problemų. Direktyvos 98/83/EB ES pridėtinė vertė yra užtikrinimas, kad visoje ES žmonių sveikatos apsauga nuo bet kokios taršos neigiamo poveikio būtų vienodo lygio. Neoficialiai pastebėta, kad ES įvyksta mažiau didelių su geriamuoju vandeniu susijusių incidentų nei kituose pasaulio regionuose, tačiau šio pastebėjimo ryšys su Direktyva 98/83/EB nėra įrodytas. Taigi įvertinime įvardytos tokios pagrindinės sritys, kurias dar reikia tobulinti:

–parametrų sąrašas, –rizika grindžiamas požiūris (kurio šiuo metu stokojama), –skaidrumas ir galimybės vartotojams susipažinti su naujausia informacija (kurie šiuo metu nepakankami) ir –medžiagos, kurios liečiasi su geriamuoju vandeniu. •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Laikantis Geresnio reglamentavimo gairių surengta keletas konsultacijų. ·Atviros viešos konsultacijos internetinio klausimyno forma Po Europos piliečių iniciatyvos dėl teisės į vandenį (Right2Water) Komisija 2014 m. birželio–rugsėjo mėn. visomis kalbomis surengė atviras viešas konsultacijas dėl geriamojo vandens kokybės. Konsultacijose sulaukta 5908 atsakymų ir 138 nuomonių ir pozicijų dokumentų iš suinteresuotųjų subjektų. Be to, 2014 m. rugsėjo mėn. ir 2015 m. spalio mėn. Komisija surengė susitikimus su suinteresuotaisiais subjektais, kuriuose diskutuota apie skaidrumą ir lyginamąją analizę. ·Tikslinės viešos konsultacijos Komisija surengė tris tikslinių viešų konsultacijų su suinteresuotaisiais subjektais konferencijas: 2015 m. gegužės mėn. – dėl REFIT vertinimo, 2015 m. gruodžio mėn. – dėl poveikio vertinimo ir 2016 m. rugsėjo mėn. – dėl geriamojo vandens standartų peržiūros. Jose dalyvavo patys įvairiausi suinteresuotieji subjektai, įskaitant nacionalines ir regionines institucijas, pramonės atstovus, verslo asociacijas bei bendroves ir ekspertus. Konferencijose pristatytos įvairios nuomonės ir Komisija turėjo galimybę su suinteresuotaisiais subjektais diskutuoti tiesiogiai. Kiekvienai konferencijai išleisti specialūs darbiniai dokumentai ar klausimynai, o visos prezentacijos ir protokolai, įskaitant dalyvių sąrašus, skelbti viešai. ·REFIT atsiliepimų mechanizmas 2017 m. vasario 28 d. Geresnio reglamentavimo svetainėje paskelbus Įžanginį poveikio vertinimą suinteresuotieji subjektai iki 2017 m. kovo 28 d. galėjo pateikti atsiliepimus į jį. ·Papildomos konsultacijos Komisija suinteresuotuosius subjektus apie peržiūrą informavo ir komentarus teikti paragino ir keliomis kitomis progomis, pvz., 2016 m. sausio mėn. vykusiame gausiame aukšto lygio seminare dėl geriamojo vandens apsaugos ar per diskusijas įvairių ekspertų grupių posėdžiuose. Siekiant užtikrinti kuo didesnį proceso skaidrumą visi peržiūrai pagrįsti skirti dokumentai, kaip antai poveikio vertinimą pagrindžiantis tyrimas, paskelbti viešai. Konsultacijose buvo aiškiai pasisakyta už parametrų sąrašo peržiūrą ir atnaujinimą. Didžioji dauguma viešų konsultacijų dalyvių pritarė, kad į sąrašą reikia įtraukti endokrininę sistemą ardančias medžiagas (vartojimo prekėse ir vaistiniuose preparatuose naudojamas medžiagas), tačiau daugelis ekspertų tam prieštaravo. Dauguma suinteresuotųjų subjektų pritarė rizika grindžiamo požiūrio įtvirtinimui visoje ES. Tačiau jie norėjo, kad valstybėms narėms būtų užtikrinta pakankamai lankstumo šioje srityje. Įvairūs suinteresuotieji subjektai nuolat pabrėžė, kad būtina suvienodinti nuostatas dėl medžiagų ir produktų, kurie liečiasi su geriamuoju vandeniu. Viešų konsultacijų dalyviai, ypač piliečiai, primygtinai pageidavo, kad internete būtų skelbiama daugiau naujausios informacijos apie geriamojo vandens kokybę. Vartotojai lankydamiesi svečiose valstybėse narėse nežino, ar gali vartoti vandentiekio vandenį, ir, nors atitikties lygis yra aukštas, jie paprastai nelabai juo pasitiki. Dėl klausimo, ar į direktyvą reikia įtraukti prieigos prie vandens taisykles, nuomonės skyrėsi. Priešininkai teigė, kad prieiga prie vandens nepatenka į direktyvos taikymo sritį ir turėtų būti reglamentuojama kitais ES teisės aktais ar kitomis priemonėmis. •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas Teisės akto pasiūlymas ir poveikio vertinimas grindžiami gausia medžiaga ir tyrimais, kurių nuorodos pateiktos Komisijos tarnybų darbiniame dokumente dėl poveikio vertinimo. 2015 m. gruodžio mėn. drauge su Pasaulio sveikatos organizacijos (PSO) Europos regioniniu biuru pradėtas bendradarbiavimo projektas, skirtas Direktyvos 98/83/EB I priedo (į direktyvą įtrauktinų parametrų sąrašo) peržiūrai paremti. Projektas baigtas 2017 m. vasarą. Išsamesnės informacijos apie šio projekto rekomendacijas ir jų panaudojimą rengiant šį Komisijos pasiūlymą pateikta 5 skirsnyje „Kiti elementai“. Išorės subjektų paprašyta atlikti kelis direktyvos peržiūrai įvertinti skirtus tyrimus, įskaitant:

–Vandentiekininkams ir naudotojams skirtas medžiagų gaires; –Su geriamuoju vandeniu besiliečiančių produktų ir medžiagų tyrimo ataskaitą ir –Poveikio vertinimo tyrimą. Nepriklausomų išorės subjektų parengtam Poveikio vertinimo tyrimui naudota ir modeliavimo priemonė, padėjusi įvertinti politikos galimybes ir tinkamiausius politikos priemonių rinkinius. •Poveikio vertinimas Pasiūlymas grindžiamas poveikio vertinimu, dėl kurio Komisijos reglamentavimo patikros valdyba 2017 m. birželio 23 d. pateikė teigiamą nuomonę su išlygomis. Į Reglamentavimo patikros valdybos iškeltus klausimus atsižvelgta persvarstyto Komisijos tarnybų darbinio dokumento dėl poveikio vertinimo versijoje, kurios atskirame skyriuje išsamiai išdėstomi pakeitimai, padaryti remiantis valdybos nuomone. Remiantis įvertinimu, konsultacijomis su suinteresuotaisiais subjektais ir Europos piliečių iniciatyva Right2Water, parengtos įvairios politikos galimybės, skirtos kiekvienai įvardytai probleminei sričiai. Poveikio vertinime išnagrinėta, kiek tos galimybės padėtų siekti visaapimančio direktyvos tikslo saugoti vartotojų sveikatą, taip pat įvertinti jų finansiniai padariniai ir poveikis aplinkai iki 2050 m. Išvados pateiktos Poveikio vertinimo tyrime ir Komisijos tarnybų darbiniame dokumente dėl poveikio vertinimo. Penkias politikos galimybes sudaro: –direktyvos parametrų sąrašo pritaikymas pagal naujausius standartus, išplečiant arba apribojant sąrašą; –stambiems (ir smulkiems) vandens tiekėjams taikytino rizika grindžiamo požiūrio priėmimas; –medžiagų, kurios liečiasi su geriamuoju vandeniu, standartų suvienodinimas; –vartotojų galimybių susipažinti su naujausia informacija gerinimas ir geresnis įgyvendinimo monitoringas ir –prieigos prie vandens užtikrinimo galimybės. Galimybių analizė ir tolesnis jų sureitingavimas pagal tinkamumą leido padaryti išvadą, kad skirtingų galimybių derinys būtų geriausias būdas ilgainiui sutvarkyti visas įvertinime įvardytas problemines sritis. Galimybių derinys padėtų užtikrinti: –visų ES piliečių aprūpinimą aukštos kokybės geriamuoju vandeniu. Pagal PSO rekomendacijas atnaujinus ir patobulinus parametrų sąrašą žmonės būtų apsaugoti nuo naujų pavojų sveikatai; –modernesnį monitoringą taikant rizika grindžiamą požiūrį tiek stambiems, tiek smulkiems vandens tiekėjams; –ataskaitų teikimo nuostatų modernizavimą ir paprastinimą; –galimybę vartotojams susipažinti su naujausia aktualia informacija; –geresnį gyventojų aprūpinimą vandeniu ir prieigą prie vandens pažeidžiamoms ir marginalizuotoms grupėms. Galimybės buvo sureitinguotos ir parengti trys galimybių deriniai. Du iš jų (2-as ir 3-ias deriniai) pasirodė tinkamiausi sveikatos ir aplinkos požiūriu. Abu deriniai šiek tiek padidintų išlaidas, bet jas nusvertų nauda sveikatai. Abiejuose politikos galimybių deriniuose numatyta, kaip pagerinti visas keturias įvertinime įvardytas problemines sritis. Be to, 3-ias galimybių derinys labai pagerintų prie vandens skirstomojo tinklo neprisijungusių ES piliečių padėtį, nes jame numatyta atskira galimybė, kuria būtų sprendžiamas Europos piliečių iniciatyvoje Right2Water ir šeštajame darnaus vystymosi tiksle įvardytas prieigos prie vandens klausimas. Ši atskira galimybė apima prieigos prie vandens gerinimo priemonių rinkinį, bet pažymėtina, kad su ja susijusios papildomos įgyvendinimo išlaidos yra greičiausiai netiksliai įvertintos (padidintos), nes dėl tikslesnių duomenų stokos jos grindžiamos prielaida, kad pusei prie tinklo neprisijungusių piliečių būtų sudarytos sąlygos naudotis individualiomis vandens ruošimo sistemomis.

Todėl nuspręsta, kad šiame pasiūlyme dėl teisės akto turėtų būti išlaikyti 3 politikos galimybių derinio privalumai įvedant bendrą įpareigojimą gerinti visų piliečių aprūpinimą geriamuoju vandeniu ir prieigą prie šio vandens užtikrinti pažeidžiamoms ir marginalizuotoms grupėms, o valstybėms narėms paliekant laisvę spręsti, kaip geriausiai gerinti aprūpinimą vandeniu atsižvelgiant į konkrečias vietos aplinkybes. Manoma, kad įgyvendinti tas specialias priemones būtų kur kas pigiau nei pusei prie skirstomojo tinklo neprisijungusių piliečių suteikti galimybę naudotis alternatyviomis sistemomis (3-io derinio prielaida). Tai atitinka proporcingumo ir subsidiarumo principus, nes, nors bendrasis principas nustatytas ES lygmeniu, valstybės narės turi daug laisvės savo nuožiūra spręsti, kaip geriau užtikrinti prieigą prie vandens. Praktiškai tai reiškia, kad pasiūlymo išlaidos ir poveikis bus tarp 5,9 mlrd. EUR (2-as politikos galimybių derinys) ir 7,3 mlrd. EUR (3-ias politikos galimybių derinys). Šios išlaidos daugiausia teks vandens tiekimo srities veiklos vykdytojams. Vartotojams šiek tiek padidėtų namų ūkių išlaidos. Tačiau rizikos, kad geriamasis vanduo taps neįperkamas, nėra, be to, atsiranda galimybė, kad vietoj vandens buteliuose bus daugiau vartojama vandentiekio vandens. Įvertinta, kad nacionalinių institucijų administracinės išlaidos bus nedidelės arba net mažės. Pavyzdžiui, supaprastinus ataskaitų teikimo reikalavimus 0,35 mln. EUR sumažės metinės veiklos išlaidos. Abu politikos galimybių deriniai turėtų teigiamą poveikį aplinkai, nes manoma, kad didėjant vartotojų pasitikėjimui vandentiekio vandeniu bus mažiau naudojama vandens buteliuose. Ši tendencija bus skatinama ir toliau, gerinant galimybes visiems vartotojams susipažinti su naujausia informacija. Be to, reikalaujant stambių ir smulkių vandens tiekėjų taikyti rizika grindžiamą požiūrį reikės mažiau vandens ruošimo operacijų, taigi bus taupoma energija ir į aplinką išleidžiama mažiau cheminių produktų. Rizika grindžiamas požiūris taip pat turėtų padėti geriau šalinti taršą ten, kur jos šaltinis, ir veiksmingiau taikyti principą „teršėjas moka“. Reikalavimas, kad valstybės narės gerintų prieigą prie vandens ir užtikrintų tam tikrą jos lygį, bus žingsnis pirmyn siekiant šeštojo darnaus vystymosi tikslo rezultatų. Teigiama šalutinė jo pasekmė – naujos darbo vietos. •Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas Visos poveikio vertinime išnagrinėtos galimybės arba tik šiek tiek padidins administracinę naštą, arba realiai ją sumažins, visų pirma dėl to, kad dauguma išlaidų teks ne nacionalinėms institucijoms, o vandens srities veiklos vykdytojams. Siekiant sumažinti administracinę naštą ir supaprastinti procedūras šiuo pasiūlymu, remiantis poveikio vertinimo išvadomis, smarkiai mažinami nacionalinių ataskaitų teikimo Komisijai įpareigojimai. Vietoj ataskaitų valstybės narės turės – tik tais atvejais, kai bus viršijami direktyvoje nustatyti parametrai – parengti duomenų rinkinius su jų vykdomo monitoringo rezultatais. Jos taip pat turės teikti papildomą informaciją, kaip antai rizikos vertinimus. Tikimasi, kad tai padės sutaupyti iki 0,35 mln. EUR per metus. Siekiant laikytis proporcingumo principo, smulkūs vandens tiekėjai turės daugiau laiko įgyvendinti rizika grindžiamą požiūrį nei stambūs ir labai stambūs vandens tiekėjai. Siekiant neužkrauti naštos smulkiems vandens tiekėjams, nustatyta, kad jie informaciją internete galės atnaujinti ne taip reguliariai kaip stambūs ir labai stambūs vandens tiekėjai. Galiausiai siūlomos nuostatos dėl vartotojams teikiamos informacijos ir skaidrumo padės pasiūlymą priderinti prie interneto reikmių nustatant reikalavimą vandens tiekėjams, kad informuodami vartotojus apie geriamojo vandens kokybę ir su juo susijusius pavojus, jie plačiai naudotųsi skaitmeninėmis priemonėmis. •Pagrindinės teisės Kaip minėta Komisijos komunikate dėl Europos piliečių iniciatyvos „Vanduo ir sanitarinės paslaugos yra žmogaus teisė! Vanduo yra visuotinė nuosavybė, o ne prekė!", prieiga prie saugaus geriamojo vandens ir sanitarinių paslaugų užtikrinimas yra neatsiejamai susiję su teise į gyvybę ir žmogaus orumu, pripažintais Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ir su adekvataus gyvenimo lygio poreikiu. Komisija taip pat pabrėžė su žmogaus teisėmis susijusio prieigos prie saugaus geriamojo vandens aspekto svarbą ir įsipareigojo užtikrinti, kad jis būtų jos politikos dėmesio centre. Per pastarąjį dešimtmetį tarptautinėje teisėje, visų pirma Jungtinių Tautų lygmeniu, pripažinta teisė į saugų geriamąjį vandenį ir sanitarijos paslaugas. JT Generalinės Asamblėjos rezoliucijoje 64/292 pripažinta, kad teisė į saugų ir švarų geriamąjį vandenį ir sanitariją yra žmogaus teisė, kuri būtina norint visapusiškai mėgautis gyvenimu ir visomis žmogaus teisėmis. Be to, 2012 m. JT konferencijos dėl darnaus vystymosi (Rio+20) galutinių išvadų dokumente valstybių ir vyriausybių vadovai ir aukšto lygio atstovai dar kartą patvirtino, kad įsipareigojimai dėl žmogaus teisės į saugų geriamąjį vandenį ir sanitarijos paslaugas turi būti palaipsniui vykdomi jų valstybėse visapusiškai gerbiant nacionalinį suverenitetą. Šie įsipareigojimai dar kartą patvirtinti 2015 m., kai valstybių vadovai įsipareigojo iki 2030 m. įgyvendinti šeštojo darnaus vystymosi tikslą ir su juo susijusį siekį visiems užtikrinti visuotines ir lygiateises galimybes gauti saugų ir įperkamą geriamąjį vandenį. Europos lygmeniu Europos Tarybos Parlamentinė Asamblėja pareiškė, kad prieiga prie vandens turi būti pripažinta viena pagrindinių žmogaus teisių, nes ji būtina gyvybei žemėje palaikyti, [o vanduo] yra išteklius, kuriuo žmonija turi dalytis. ES taip pat dar kartą patvirtino, kad visos valstybės turi su žmogaus teisėmis susijusių įsipareigojimų prieigos prie saugaus geriamojo vandens srityje – tokio vandens turi būti, jis turi būti fiziškai prieinamas, įperkamas ir priimtinos kokybės. Komisija į visa tai atsižvelgė rengdama savo atsaką į Europos piliečių iniciatyvą Right2Water ir šį pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto. 4.POVEIKIS BIUDŽETUI Pasiūlymas neturi poveikio Komisijos biudžetui. Tikimasi, kad jis galės būti įgyvendintas naudojant šiuo metu Komisijai ir Europos aplinkos agentūrai paskirstytas lėšas ir kad papildomų išteklių neprireiks. 5.KITI ELEMENTAI •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka Tikimasi, kad stambūs tiekėjai rizika grindžiamą požiūrį pritaikys per trejus metus, o smulkesniems bus suteiktas šešerių metų laikotarpis.

Priedai bus reguliariai peržiūrimi atsižvelgiant į mokslo ir technikos pažangą. Kad būtų galima surinkti dviejų pilnų šešerių metų ciklų duomenis, visa direktyva bus vertinama praėjus dvylikai metų po jos perkėlimo į nacionalinę teisę. Siekiant užtikrinti, kad direktyva būtų pasiektas jos tikslas saugoti žmonių sveikatą nuo neigiamo užteršto geriamojo vandens poveikio, ir pagerinti kitas sritis, kuriose direktyvos veiksmingumas nebuvo optimalus, pasiūlyta nustatyti įvairius sėkmės rodiklius. Sėkmės rodikliai bus naudojami būsimiems įvertinimams ir bus parengti bendradarbiaujant su Europos aplinkos agentūra, atsižvelgiant į aplinkos teisės nuostatų dėl ataskaitų teikimo ir stebėsenos tinkamumo patikros išvadas. Sėkmės rodikliai: –incidentų (t. y. potencialaus pavojaus žmonių sveikatai atvejų) ir atvejų, kai ES viršytos ribinės vertės, skaičius. Pagal naują ataskaitų teikimo sistemą valstybių narių bus prašoma efektyviau pranešinėti apie šiuos incidentus ir su jais susijusius sprendimus; –prie žmonėms vartoti skirto vandens prieigą turinčių ES gyventojų skaičius; –geriamojo vandens kokybės ilgalaikis poveikis sveikatai – šiam rodikliui reikės papildomų epidemiologinių tyrimų bendradarbiaujant su specialiomis organizacijomis, pvz., PSO; –nauji skaidrumo reikalavimai ir internete skelbtina būtiniausia informacija, pvz., nuotėkio tinkluose lygis. Šis rodiklis padės sistemingai analizuoti įgyvendinimo lygį ir pasiekimus. •Aiškinamieji dokumentai (direktyvoms) Atsižvelgiant į pasiūlymo taikymo sritį ir į tai, kad juo nauja redakcija išdėstoma jau galiojanti direktyva (Direktyva 98/83/EB), kurios visas nuostatas visos valstybės narės yra perkėlusios į savo nacionalinę teisę, reikalauti aiškinamųjų dokumentų dėl perkėlimo nėra nei pagrįsta, nei proporcinga. •Išsamus paaiškinimas, kaip atsižvelgta į PSO rekomendacijas dėl pasiūlymu nustatytinų parametrų ir parametrų verčių Direktyvos 98/83/EB I priede nustatytos parametrų vertės iš esmės grindžiamos Pasaulio sveikatos organizacijos gairėmis dėl geriamojo vandens. Šios gairės reguliariai atnaujinamos ir paskutinį kartą iš dalies keistos 2017 m. pradžioje, kai buvo pirmą kartą papildoma ketvirtoji jų redakcija. Jau tuomet, kai 1998 m. buvo priimta Direktyva 89/83/BE, šiek tiek skyrėsi gairių ir direktyvos nuostatos dėl parametrų ir jų lygių nustatymo. Pavyzdžiui: –PSO gairėse nėra pesticidų grupės standartų, o į direktyvą įtraukti visi pesticidai ir jų skaidymosi produktai; –PSO orientacinės vertės yra susijusios su 10-5 lygio rizika per gyvenimą susirgti vėžiu, o ES priėmė politinį sprendimą taikyti atsargesnį požiūrį ir priimtina pasirinko 10-6 rizikos vertę. 2015 m. gruodžio mėn. Komisija ir PSO Europos regioninis biuras užbaigė bendradarbiavimo geriamojo vandens parametrų srityje projektą, kurio galutinė ataskaita paskelbta 2018 m. (toliau – PSO ataskaita). Projekto tikslas buvo parengti politiškai aktualias moksliniais duomenimis grindžiamas rekomendacijas, kuriomis remiantis būtų peržiūrimas direktyvos I priedas. PSO ataskaitoje pateiktos rekomendacijos ir šis pasiūlymas iš esmės dera tarpusavyje. Visų pirma rekomendacijose patvirtinama, kad iš šimtų parametrų, kurių orientacines vertes nustatė PSO, būtina atrinkti reguliuotinų parametrų sąrašą. Komisija iš sąrašo perėmė didžiąją daugumą rekomenduojamų parametrų ir jų verčių, tačiau dėl kelių parametrų pasiūlė taikyti kitokį požiūrį. Šiame skirsnyje paaiškinama, kodėl kai kuriais atvejais Komisijos pasiūlyme nesilaikoma PSO rekomendacijų. 1. Parametrai, kuriuos PSO rekomendavo išbraukti iš I priedo PSO ataskaitoje rekomenduojama iš direktyvos išbraukti penkis parametrus, nes jų retai pasitaiko geriamajame vandenyje (paprastai dėl taršos incidentų): –benzeno, –cianido, –1,2-dichloretano,

–gyvsidabrio ir –policiklinių aromatinių angliavandenilių (PAA). PSO šių parametrų išbraukimą argumentavo tuo, kad prireikus valstybės narės gali juos toliau stebėti remdamosi PSO nurodyta orientacine verte. Suinteresuotieji subjektai ir ypač valstybių narių institucijos atkakliai prieštaravo šių parametrų išbraukimui remdamiesi sveikatos priežastimis ir būtinybe ES lygmeniu nustatyti privalomas vertes. Todėl nuspręsta parametrus palikti I priede. Tačiau direktyvoje nustatytas rizika grindžiamas požiūris leidžia vandens tiekėjams tam tikromis sąlygomis parametrus išbraukti iš parametrų, kurių monitoringas turi būti vykdomas, sąrašo, taigi vandens tiekėjai turi teisę minėtų penkių parametrų netikrinti, jei jie neaktualūs tiekimo zonoje. Ne mažiau svarbu ir tai, kad vandens ruošimo įrenginiai, reikalingi šioms ribinėms vertėms užtikrinti, jau pastatyti. 2. Parametrų vertės, kurias PSO rekomenduoja padidinti Remiantis naujausiomis sveikatos reikalavimais grindžiamomis orientacinėmis vertėmis, paskelbtomis ketvirtosios PSO gairių redakcijos pirmajame papildyme, PSO ataskaitoje rekomenduojama atnaujinti stibio (nuo 5 iki 20 μg/l), boro (nuo 1 iki 2,4 mg/l) ir seleno (nuo 10 iki 40 μg/l) vertes. Kadangi dabartinės vertės jau galioja ištisus dešimtmečius, manoma, kad išlaidos nedidės, nes vandens ruošimo technologijos, reikalingos šioms ribinėms vertėms užtikrinti, jau įdiegtos. Bet kuriuo atveju rizika grindžiamas požiūris leidžia vandens tiekėjams tam tikromis sąlygomis parametrus išbraukti iš parametrų, kurių monitoringas turi būti vykdomas, sąrašo. Todėl direktyvos I priede paliktos pradinės, griežtesnės, vertės. Kalbant apie borą pažymėtina, kad daug boro turinčiomis uolienomis pasižyminčiuose regionuose ši medžiaga į vandenį patenka natūraliai, todėl juose leista taikyti nacionalines nukrypti leidžiančias nuostatas. Boro vertę peržiūrėti ragino ir Europos Parlamentas (E-9146/2016, P-0848/2016, E-10 109/2014). Europos maisto saugos tarnyba naujos oficialios nuomonės pateikusi nėra, tačiau anksčiau ji yra rekomendavusi neleisti boro kiekiui natūraliame mineraliniame vandenyje viršyti 1,5 mg, kad būtų apsaugoti visų amžiaus grupių gyventojai. 3. Nauji parametrai, kuriuos PSO rekomenduoja įtraukti į direktyvą 3.1 Chloratas ir chloritas PSO ataskaitoje rekomenduojama į direktyvą kaip naujus parametrus įtraukti chloratą (ClO3) ir chloritą (ClO2) ir abiems nustatyti 0,7 mg/l vertę. Abu jie į vandenį daugiausia patenka kaip dezinfekavimo naudojant hipochloritą šalutiniai produktai. PSO pripažino, kad ši vertė gali būti per didelė, ir pažymėjo, kad, jei įmanoma laikytis žemesnių verčių, tada geriau nustatyti žemesnes. Įvardyta viena iš problemos priežasčių – chloratas susidaro nešviežiuose hipochlorito tirpaluose, kurie ilgai sandėliuoti, ypač aukštesnėje temperatūroje. Europos maisto saugos tarnyba (EFSA) 2015 m. specialioje nuomonėje pateikė išvadą, kad 0,7 mg chlorato viename kilograme geriamojo vandens (PSO siūloma vertė) koncentracija gali būti per didelė kūdikiams ir mažiems vaikams. Be to, tarnyba nustatė, kad chloratas gali kliudyti įsisavinti jodą, nors šiai išvadai patvirtinti reikia daugiau žmonių sveikatos duomenų. EFSA taip pat pateikė nuorodą į Jungtinio FAO / PSO maisto priedų ekspertų komiteto atlikto chlorato vertinimo išvadą, kad 0,01 mg chlorato vienam kūno kilogramui yra sveikatos reikalavimais grindžiama toksikologinė pamatinė vertė, kuria turi būti grindžiamas ilgalaikės rizikos vertinimas, ir ja remiantis geriamajam vandeniui turėtų būti nustatyta 0,24 mg/l vertė. Todėl Komisija mano, kad reikėtų nustatyti griežtesnę 0,25 mg/l chlorato ir chlorito vertę, kuri yra maždaug tris kartus žemesnė nei siūlo PSO. 3.2 Perfluorjunginiai PSO ataskaitoje rekomenduojama parametrų vertes priimti dviem individualioms perfluorintoms cheminėms medžiagoms: perfluoroktansulfoninei rūgščiai (PFOS) reikėtų nustatyti 0,4 µg/l vertę, o perfluoroktano rūgščiai (PFOA) – 4 µg/l vertę. Iš pradžių PFOS ir PFOA buvo dažniausiai pasitaikantys perfluorjunginiai. Požeminiame vandenyje jie aptinkami pirmiausia dėl dirvožemio taršos gaisro gesinimo putomis, kurios skaidosi į minėtąsias ir kai kurias kitas perfluorintas chemines medžiagas. Tačiau jie taip pat gali atsirasti dėl pramoninės sutelktosios taršos ir pasklisti iš vandeniui ar riebalams atsparių medžiagų turinčių produktų, kaip antai teflonu dengtų prikaistuvių, riebalams nelaidaus popieriaus, picos keptuvų ar vandeniui nelaidžios ir purvui atsparios lauko sporto įrangos. PFOS ir PFOA yra patvarios, bioakumuliacinės ir toksiškos cheminės medžiagos. PFOS pradžioje buvo įtraukta į REACH reglamento XVII priedo ribojamo naudojimo cheminių medžiagų sąrašą, tačiau dabar reglamentuojama kaip patvarusis organinis teršalas pagal Reglamentą (EB) Nr. 850/2004. PFOA, jos druskos ir su PFOA susijusios cheminės medžiagos į REACH reglamento XVII priedo ribojamo naudojimo cheminių medžiagų sąrašą įtrauktos 2017 m. birželio14 d., nes Komisija nusprendė, kad jų gamyba, naudojimas ir pardavimas kelia neleistiną grėsmę žmonių sveikatai ir aplinkai. Perfluorheksan-1-sulfonrūgštė ir jos druskos (PFHxS) 2017 m. liepos 7 d. pagal REACH reglamento 57 straipsnio e punktą įtrauktos į REACH labai didelį susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų kandidatinį sąrašą kaip labai patvarios ir didelės bioakumuliacijos cheminės medžiagos. Tačiau yra ir daugiau įvairaus ilgio grandinių cheminių medžiagų, kurių sudėtyje gali būti perfluoralkilo karboksirūgščių (įskaitant PFOA), perfluoralkansulfonrūgščių (įskaitant PFOS), perfluoralkansulfinrūgščių, fluortelomero alkoholių ir perfluoralkansulfamidų. PFOA ir PFOS yra dažniausiai pasitaikančios cheminės medžiagos, bet jos buvo pakeistos panašiomis per- ir polifluoralkilintomis cheminėmis medžiagomis (PFAS), kurios grandinės dažnai trumpesnės, todėl tikėtina, kad PFOA ir PFOS nebėra tipinės šiai antropogeninės kilmės patvarių cheminių produktų grupei. Šiuo metu nėra nei teisės aktais nustatytų visos šių cheminių medžiagų grupės reglamentavimo priemonių, nei baigtinio visų cheminių medžiagų sąrašo. Švedija yra atlikusi išsamius PFAS mokslinius tyrimus. Švedijos nacionalinė maisto agentūra rekomendavo geriamajam vandeniui taikytinas ribas, grindžiamas 11 PFAS (PFBS, PFHxS, PFOS, 6:2 FTSA, PFBA, PFPeA, PFHxA, PFHpA, PFOA, PFNA ir PFDA) koncentracija. Jei šių 11 PSAS suminė koncentracija viršija 0,09 µg/l, agentūra rekomenduoja kuo greičiau imtis priemonių taršai mažinti. Jungtinėse Amerikos Valstijose su sveikata suderinami rekomenduojami PFOA / PFOS lygiai yra 0,07 µg/l. Pagal Direktyvą 2008/105/EB nustatytame prioritetinių medžiagų sąraše nurodyta PFOS vertė yra 0,00065 µg/l. Tai rodo, kad įmanoma pasiekti ir mažesnes parametrų vertes nei rekomenduojamos PSO. Kadangi šių cheminių medžiagų aplinkoje turėtų nebūti, siūloma joms taikyti tokį atsargumo principą, koks pagal Direktyvą 98/83/EB taikomas pesticidams. Todėl Komisija siūlo nesilaikyti PSO rekomendacijos taikyti dvi individualias vertes – 4 µg/l (PFOA) ir 0,4 µg/l (PFOS) – ir verčiau reglamentuoti visą grupę kartu. Siūloma reglamentuoti OECD apibrėžtą PFAS grupę ir taikyti 0,1 μg/l vertę atskiroms PFAS ir 0,5 μg/l vertę visoms PFAS bendrai, kaip daroma pesticidų atveju. Kadangi šios vertės yra didesnės už nurodytąsias Švedijoje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose, jų laikytis turėtų būti įmanoma. 4. Endokrininę sistemą ardančios medžiagos

PSO nepasiūlė jokių orientacinių verčių endokrininę sistemą ardančioms medžiagoms (EDC), bet pažymėjo, kad, kadangi vandens organizmai daug jautresni estrogenus veikiančioms EDC nei žinduoliai, įskaitant žmones, siekiant juos apsaugoti galima būtų naudoti atsargumo principu grindžiamas lyginamąsias vertes, kurios yra artimos esamiems ar potencialiems būsimiems aplinkos kokybės standartams. PSO pasiūlė tokias tris tipines ECD ir jų lyginamąsias vertes: –beta-estradiolį: 0,001 µg/l, –nonilfenolį: 0,3 µg/l ir –bisfenolį A: 0,01 µg/l. Net jei PSO pažymėjo, kad šiuo metu nėra įrodymų, jog dėl šių medžiagų geriamasis vanduo (kuris yra nereikšmingas jų poveikio šaltinis) kelia grėsmę sveikatai, ir kad ta grėsmė nėra tikėtina, vis dėlto nuspręsta šiuos parametrus įtraukti į direktyvą remiantis atsargumo principu. PSO nerekomenduoja į direktyvos I priedo parametrų sąrašą įtraukti visų EDS, nes, jos nuomone, jas visas sistemingai tikrinti šiuo metu būtų sudėtinga, brangu ir toks monitoringas nepadėtų veiksmingai saugoti geriamojo vandens nuo užterštumo. Trys minėtos cheminės medžiagos atrinktos kaip lyginamasis orientyras, nes jų aptinkama paviršiniame vandenyje, į kurį yra patekę valytųjų ir kitokių nuotekų. Beta-estradiolis yra natūralus estrogenas. Pavojų sveikatai ir aplinkai mokslinio komiteto nuomonėje ir kituose susijusiuose dokumentuose nurodyta, kad pagrindiniai veiksmai, skirti su šia medžiaga susijusiam aplinkos kokybės standartui nustatyti, turi būti orientuojami į endokrininę sistemą ardančias jos savybes. Minėtas komitetas pritarė 0,4 ng/l aplinkos kokybės standartui, kuris yra artimas geriamajam vandeniui pasiūlytai 1 ng/l parametro vertei. Bisfenolis A plačiai naudojamas kai kurių plastikų ir epoksidinių dervų gamybai. Šiuo metu jis pagal Reglamentą (EB) Nr. 1272/2008 priskiriamas prie 1B kategorijos toksiškų reprodukcijai cheminių medžiagų. Pasiūlius Prancūzijos institucijoms, pirmiausia ES apribotas bisfenolio A naudojimas terminiam popieriui (2016 m. gruodžio mėn.), paskui jis įtrauktas į REACH labai didelį susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų kandidatinį sąrašą remiantis suderinta jo klasifikacija kaip 1B kategorijos toksiškos reprodukcijai cheminės medžiagos (2017 m. sausio mėn.), o vėliau – ir remiantis jo endokrininę sistemą ardančiomis savybėmis (2017 m. birželio mėn.). Nonilfenolis yra paviršinio aktyvumo medžiagoms naudojamų alkilfenoletoksilatų pamatinis elementas, nors pastarieji šiuo metu ES uždrausti. Nonilfenoliui taip pat yra taikomi apribojimai (REACH XVII priedas), jis įtrauktas į REACH labai didelį susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų kandidatinį sąrašą remiantis endokrininę sistemą ardančiomis jo savybėmis (2013 m. birželio mėn.) ir į prioritetinių medžiagų sąrašą, nustatytą pagal Direktyvą 2008/105/EB. Todėl siūloma laikytis PSO rekomendacijoje siūlomų šių trijų EDC verčių. Kadangi direktyvoje nenumatytos lyginamosios vertės ir nenurodytas parametrų ir verčių taikymo tikslas, siūloma įtraukti jas į I priedo parametrų sąrašą. Be to, šios medžiagos santykinai netirpios vandenyje ir jas lengva pašalinti įprastais įgerties metodais (pvz., krantinio filtravimo, koaguliacijos, ozonavimo, granuliuotų aktyvintųjų anglių). Todėl šios medžiagos bus traktuojamos kaip bet kurie kiti į direktyvą įtraukti cheminiai parametrai, t. y., kaip jau minėta, vandens tiekėjai turės galimybę tam tikromis sąlygomis jas išbraukti iš parametrų, kurių monitoringą reikia vykdyti, sąrašo, jei rizikos vertinimas rodys kad jos nėra svarbios. Komisija mano, kad šių trijų endokrininę sistemą ardančių medžiagų įtraukimas į direktyvą yra pagrįstas remiantis atsargumo principu. Tam pritaria ir suinteresuotieji subjektai. Šių medžiagų įtraukimas yra dalis poveikio vertinime pagal 1.2 galimybę sumodeliuoto parametrų sąrašo išplėtimo, taigi jis padės saugoti žmonių sveikatą. 5. Chromas ir švinas PSO ataskaitoje rekomenduojama išlaikyti dabartines parametrų vertes – iš viso 10 µg/l švinui ir 50 µg/l chromui. PSO pažymėjo, kad švinas yra viena iš nedaugelio medžiagų, apie kurias žinoma, kad jos tiesiogiai per geriamąjį vandenį daro poveikį sveikatai, todėl jo koncentracija turėtų būti kiek praktiškai įmanoma mažesnė. Šiuo tikslu Komisija siūlo praėjus dešimčiai metų nuo direktyvos įsigaliojimo jo vertę sumažinti iki 5 µg/l. Dešimties metų pereinamuoju laikotarpiu bus laikomasi dabartinės 10 µg/l vertės. PSO pažymėjo, kad chromo parametro vertė vis dar peržiūrima. Vykstančiose diskusijose su daugybe toksikologų siūloma chromui, ypač chromui VI, kuris yra toksiškesnis, nustatyti žemesnę vertę. Todėl Komisija dėl chromo laikysis tokio paties požiūrio kaip dėl švino. Ji siūlo pasibaigus pereinamajam laikotarpiui, t. y. praėjus dešimčiai metų nuo direktyvos įsigaliojimo, jo vertę sumažinti 50 % iki 25 µg/l. Pasiūlyme taip pat numatyta reguliari I priedo (kuriame nustatytos šios parametrų vertės) peržiūra ir galimybė jį iš dalies keisti atsižvelgiant į mokslo pažangą. Todėl yra galimybė griežtesnes abiejų šių parametrų vertes nustatyti dar nepasibaigus dešimties metų pereinamajam laikotarpiui, jei būsima mokslo raida tai leis. • Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas 1 straipsnis. Tikslas Šis straipsnis nekeičiamas.

2 straipsnis. Apibrėžtys Esamos apibrėžtys išdėstytos šiek tiek aiškiau ir įtrauktos kai kurių terminų (vandens tiekėjai, prioritetinės patalpos ir pažeidžiamos ir marginalizuotos grupės), susijusių su naujomis nuostatomis, įtrauktomis į direktyvos naująją redakciją, apibrėžtys. PSO rekomendavo įtraukti prioritetinių patalpų apibrėžtį, kad būtų lengviau taikyti su pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimu susijusias naujas nuostatas. 3 straipsnis. Išimtys Šio straipsnio nuostatos nekeičiamos, tiesiog atnaujinamos nuorodos į direktyvą. 4 straipsnis. Bendrieji įsipareigojimai Šis straipsnis iš esmės nekeičiamas, pakeitimai susiję tik su formaliomis korekcijomis arba redakciniais patikslinimais. 5 straipsnis. Kokybės standartai Šis straipsnis iš esmės nekeičiamas, pakeitimai susiję tik su formaliomis korekcijomis arba redakciniais patikslinimais. 6 straipsnis. Atitikties vieta 2 ir 3 dalys išbraukiamos ir didžioji jų dalis perkelta į naujas nuostatas dėl pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimų (naujas 10 straipsnis). 7 straipsnis. Rizika grindžiamas požiūris į vandens saugą (naujas) Šiame naujame straipsnyje pristatomas bendras rizika grindžiamas požiūris, jis atlieka įvado į 8, 9 ir 10 straipsnius funkciją ir juo nustatomi su rizikos vertinimais susiję nauji bendrieji įpareigojimai (dėl reguliaraus atnaujinimo ir peržiūrų, taip pat rizikos vertinimų rengimo terminų). 8 straipsnis. Vandens telkinių, naudojamų žmonėms vartoti skirtam vandeniui imti, pavojingumo vertinimas (naujas)

Šiuo nauju straipsniu nustatomi įpareigojimai, kuriais reikalaujama atlikti pavojingumo vertinimus, visų pirma: –nustatyti vandens ėmimo vietas, –nustatyti pavojus ir taršos šaltinius, –vykdyti įvardytiems pavojams ir taršos šaltiniams aktualių parametrų monitoringą. Vykdomas tik svarbių parametrų ar teršalų monitoringas. Tarp jų gali būti ne tik parametrai, kurių atitiktis nustatytoms vertėms turi būti užtikrinta vandens bėgimo iš čiaupo etape pagal šią direktyvą, bet ir teršalai bei cheminės medžiagos, kurių monitoringas jau vykdomas vandens telkiniuose pagal Vandens pagrindų direktyvą, arba mikroplastikas. Mikroplastikas kelia ypač didelį susirūpinimą dėl savo neigiamo poveikio jūros ir gėlo vandens aplinkai, vandens organizmams, biologinei įvairovei ir galbūt žmonių sveikatai (dėl mažo dydžio mikroplastikas lengviau patenka į organizmus ir labiau juose kaupiasi) ir dėl toksinio poveikio, kurį sukelia sudėtingas šias daleles sudarančių cheminių produktų mišinys. Remdamosi pavojų įvardijimo ir monitoringo rezultatais valstybės narės gali imtis šių priemonių: –leisti vandens tiekėjams neatlikti papildomų vandens ruošimo ir (arba) monitoringo darbų arba reikalauti jų juos atlikti; –imtis prevencinių priemonių vandens ėmimo vietai apsaugoti; –taikyti taršos šaltinių poveikio mažinimo priemones, įskaitant mokslinius tyrimus, kurie padėtų geriau suprasti poveikį, pvz., mikroplastiko, vandens ekosistemoms ir žmonių sveikatai ir rasti sprendimus galimai rizikai mažinti. 9 straipsnis. Tiekimo rizikos vertinimas (naujas) Šiuo straipsniu nustatomi įpareigojimai, kuriais vandens tiekėjų reikalaujama atlikti tiekimo rizikos vertinimus. Šios nuostatos nėra naujos, nes tie įpareigojimai jau nustatyti 2015 m. iš dalies pakeistu direktyvos II priedu. Todėl dalis Direktyvos 98/83/EB II priedo perkelta į šį 9 straipsnį. II priedo C dalyje dabar pateiktos tik techninės specifikacijos dėl parametrų, kuriems taikomas tiekimo rizikos vertinimas, monitoringo dažnumo koregavimo. 10 straipsnis. Pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimas (naujas) Šiuo nauju straipsniu nustatomi įpareigojimai, kuriais reikalaujama atlikti pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimus, visų pirma: –vertinti su pastatų vidaus vandentiekiu susijusią riziką, įskaitant riziką, kurią kelia su geriamuoju vandeniu besiliečiantys produktai ir medžiagos; –tikrinti švino ir legionelių parametrus. PSO nustatė, kad iš visų vandeniu plintančių patogenų būtent legionelės Sąjungoje sukelia daugiausia sveikatos problemų. Be to, Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras rekomenduoja reguliariai tikrinti dirbtines vandens sistemas ir taikyti joms tinkamas kontrolės priemones siekiant išvengti legionierių ligos atvejų turistų apgyvendinimo vietose, ligoninėse, ilgalaikės sveikatos priežiūros įstaigose ar kitose vietose, kur gali kilti grėsmė gausiam didesnės rizikos grupės žmonių skaičiui. Remdamosi rizikos vertinimu ir monitoringu valstybės narės tuomet gali imtis įvairių priemonių – mokyti vandentiekininkus, teikti informaciją ir rekomendacijas būstų savininkams, bendradarbiaudamos su vandens tiekėjais taikyti tinkamas vandens ruošimo technologijas ir kt. Be to, šis straipsnis iš dalies susijęs su ankstesnio 10 straipsnio (dėl su geriamuoju vandeniu besiliečiančių produktų) aspektais ir užtikrina derėjimą su Reglamentu (ES) Nr. 305/2011, pagal kurį turi būti nustatyti su geriamuoju vandeniu besiliečiančių statybos produktų standartai. 11 straipsnis. Monitoringas (ankstesnis 7 straipsnis) Turi būti nustatytos monitoringo programos, apimančios visus skirtingus šioje direktyvoje nustatytus monitoringo įpareigojimus. Valstybėms narėms leidžiama spręsti, ar monitoringo programas turėtų nustatyti nacionalinės institucijos ar šį įgaliojimą deleguoti, pvz., vandens tiekėjams. Tačiau tikėtina, kad didžiąją dalį monitoringo faktiškai atlieka vandens tiekėjai siekdami užtikrinti iš čiaupo bėgančio vandens kokybę. Kadangi nustatomi nauji su pavojingumo vertinimais (8 straipsnis) ir pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimais (10 straipsnis) susiję monitoringo įpareigojimai, būtina aiškiau išdėstyti šį straipsnį ir jo sąsajas su II priedu.

1, 5 ir 6 dalys nekeičiamos. 2 dalis iš dalies keičiama susiejant ją su monitoringu, kurį reikia vykdyti pagal 8 ir 9 straipsnius (pavojingumo vertinimai ir pastatų vidaus vandentiekio vertinimai), ir su reguliariu I priedo A ir B dalyse išvardytų parametrų monitoringu pagal II priedą. Pastarąjį monitoringą vandens tiekėjai gali koreguoti remdamiesi tiekimo rizikos vertinimu. Ankstesnė 4 dalis (dėl galimybės priimti monitoringo gaires) išbraukiama, nes laikoma nebūtina. Tačiau galimybė iš dalies keisti II priedą (kuris susijęs su monitoringo specifikacijomis) paliekama pagal 18 straipsnio 2 dalį (deleguotaisiais aktais). 12 straipsnis. Atkuriamieji veiksmai ir vartojimo apribojimai (ankstesnis 8 straipsnis) 1 dalis nekeičiama. 2 dalis iš dalies keičiama siekiant paminėti naują parametrų, į kuriuos reikia atsižvelgti atliekant pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimą, sąrašą, numatytą I priedo C dalyje. 3 dalis iš dalies keičiama siekiant paaiškinti, kad I priedo A ir B dalyse nustatytų verčių viršijimas automatiškai laikomas potencialiu pavojumi žmonių sveikatai. Šis paaiškinimas būtinas atsižvelgiant į keletą šiuo metu vykdomų Direktyvos 98/83/EB pažeidimų nagrinėjimo procedūrų. Įtraukiama nauja 4 dalis, kuria siekiama paaiškinti įpareigojimus, susijusius su vartotojų informavimu tais atvejais, kai viršijamos parametrų vertės ir (arba) kyla potencialus pavojus žmonių sveikatai. Dauguma įpareigojimų jau egzistavo pagal Direktyvą 98/83/EB, tačiau manoma, kad būtina juos aiškiau išdėstyti ir sugrupuoti į vieną dalį, kad būtų lengviau juos įgyvendinti – taip nuspręsta ir atsižvelgiant į keletą šiuo metu vykdomų Direktyvos 98/83/EB pažeidimų nagrinėjimo procedūrų. 5 dalis nekeičiama. Ankstesnė 6 dalis išbraukiama, nes laikoma nebūtina. Ankstesnė 7 dalis išbraukiama, nes išbraukiama ankstesnė I priedo C dalis dėl indikatorinių parametrų. Ankstesnės 8 dalies o įpareigojimai įtraukiami į naują 4 dalį. Ankstesnis 9 straipsnis. Nukrypti leidžiančios nuostatos Ankstesnis 9 straipsnis išbraukiamas. Sudėtingas trijų nukrypti leidžiančių nuostatų suteikimas trejiems metams procesas nebėra pagrįstas. Jis pradžioje buvo įtrauktas į direktyvą, kad valstybės narės galėtų laikytis 1998 m. naujai nustatytų parametrų verčių. Dabar sistema paprastesnė, bet logika išliko kaip Direktyvoje 98/83/EB: jei valstybė narė viršija parametro vertę, taikomas 11 straipsnis dėl atkuriamųjų veiksmų (vandens vartojimo draudimas ar ribojimas, vartotojų informavimas, sveikatos rekomendacijos ir kt.). Neturėtų reikėti formaliai sprendimu priimti už direktyvoje nustatytą parametro vertę aukštesnės vertės. Ankstesnis 10 straipsnis. Vandens ruošimo įrenginių ir medžiagų kokybės užtikrinimas (išbraukiamas) Ankstesnis 10 straipsnis išbraukiamas. Šis straipsnis laikomas Direktyvai 98/83/EB nebereikalingu ir iš dalies pakeičiamas naujuoju 10 straipsniu dėl pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimo. Būtinas vienodinimas bus vykdomas pagal vidaus rinkos teisės aktus, išduodant standartizavimo įgaliojimus pagal Statybos produktų reglamentą. Kol bus įvykdyti tie standartizavimo įgaliojimai ir darnieji standartai bus paskelbti Oficialiajame leidinyje, bus taikomas status quo.

13 straipsnis. Prieiga prie žmonėms vartoti skirto vandens (naujas) Tai naujas straipsnis, kurį įtraukti paskatino Europos piliečių iniciatyvos Right2Water raginimai ir Komisijos atsiliepimas į ją. Straipsnyje numatyti du pagrindiniai įpareigojimai: –pirma, įpareigojimas valstybėms narėms gerinti prieigą prie geriamojo vandens ir skatinti jį vartoti taikant įvairias priemones, iš kurių kelios įtrauktos į šį straipsnį (gyventojų, kurie neturi prieigos prie geriamojo vandens, dalies nustatymas, tų gyventojų informavimas apie prisijungimo prie vandens skirstomojo tinklo galimybes, skatinimas naudoti vandenį iš čiaupo viešuose pastatuose ir restoranuose, užtikrinimas, kad daugumoje miestų būtų laisvos prieigos prie vandens iš čiaupo įranga, ir kt.); –antra, įpareigojimas valstybėms narėms imtis visų būtinų priemonių siekiant užtikrinti pažeidžiamų ir marginalizuotų grupių prieigą prie geriamojo vandens. Jei tokios grupės neturi prieigos prie žmonėms vartoti skirto vandens pagal šios direktyvos sampratą, valstybės narės turėtų skubiai jas informuoti apie joms prieinamo vandens kokybę ir suteikti atitinkamų būtinų sveikatos rekomendacijų. Tai turėtų padėti vykdyti įsipareigojimą, prisiimtą pagal JT šeštąjį darnaus vystymosi tikslą ir su juo susijusį siekį „pasiekti, kad visiems būtų užtikrintos visuotinės ir lygiateisės galimybės gauti saugų ir įperkamą geriamąjį vandenį“. Lygiateisės prieigos prie vandens koncepciją paprastai sudaro trys aspektai: teikiamų paslaugų geografiniai skirtumai (pvz., dėl infrastruktūros stokos), sunkumai, su kuriais susiduria vandens paslaugas bandančios gauti pažeidžiamos ir marginalizuotos grupės (pvz., pabėgėliai, klajoklių bendruomenės, benamiai ir mažumų kultūros – romai, manušai, klajokliai, kalai, gens du voyage ir kitos sėslios ir nesėslios grupės), ir finansinis prieinamumas. Kalbant apie pastarąjį pažymėtina, kad bet kokia Europos vandens kainų politika turi atsižvelgti į sąnaudų padengimo principą ir principą „teršėjas moka“. Valstybėms narėms taip pat leidžiama nustatant diferencijuotus vandens tarifus atsižvelgti į gyventojų ekonominių ir socialinių sąlygų skirtumus. Todėl sąnaudų susigrąžinimo principas netrukdo valstybėms narėms, be šios direktyvos naujame 13 straipsnyje numatytų priemonių, dar priimti socialinius tarifus arba taikyti priemones, kuriomis būtų saugomi nepalankiomis socialinėmis ir ekonominėmis sąlygomis gyvenantys piliečiai. 14 straipsnis. Visuomenei teikiama informacija (naujas) Šiuo straipsniu iš dalies pakeičiamas Direktyvos 98/83/EB ankstesnis 13 straipsnis. Nuostatos dėl galimybės susipažinti su informacija yra išsamesnės, nes tikimasi, kad didesnis skaidrumas padės didinti vartotojų pasitikėjimą jiems tiekiamu geriamuoju vandeniu, be kita ko, jo kokybe, gamyba ir vadyba. Įpareigojimai yra dvilypiai: –pirma, užtikrinti IV priede nurodytų informacijos elementų skelbimą internete. Vartotojui prieinama informacija turėtų atitikti jo interesų sritį; –antra, be pirmiau minėtos informacijos, tam tikrą konkrečią informaciją, kaip antai apie suvartoto vandens kiekį ir išsamią tarifų bei išlaidų struktūros informaciją, teikti tiesiai vartotojams (pvz., sąskaitose faktūrose). 15 straipsnis. Informacija apie įgyvendinimo monitoringą (naujas) Šiuo straipsniu iš dalies pakeičiamas Direktyvos 98/83/EB ankstesnis 13 straipsnis. Su ataskaitų teikimu susijusios nuostatos, palyginti su ankstesnėmis, yra paprastesnės, jas pakeičia nauja sistema, kuri nereikalauja faktiškai teikti ataskaitų. Taip užtikrinamas didesnis sistemos efektyvumas, nes nebelieka ilgo atotrūkio tarp teikiamų duomenų ataskaitinės datos ir faktinės ataskaitos datos. Straipsniu numatoma, kad valstybės narės turėtų nustatyti duomenų rinkinį, kuris apimtų tik su geriamuoju vandeniu susijusius šiai direktyvai aktualius duomenis apie incidentus, priede nustatytų verčių viršijimą, pavojingumo vertinimus ir pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimus, taip pat priemones, kurių imamasi siekiant užtikrinti prieigą prie žmonėms vartoti skirto vandens. Duomenų rinkiniai turėtų būti nustatomi laikantis INSPIRE direktyvos. Numatyta, kad šiuo tikslu pagalbą teiks Europos aplinkos agentūra, kurios dar viena funkcija bus reguliariai vertinti duomenis ir teikti Komisijai direktyvos įgyvendinimo Sąjungos lygmeniu apžvalgas, kurios taip pat bus naudojamos ateityje vertinant direktyvą (17 straipsnis). 16 straipsnis. Teisė kreiptis į teismą (naujas) Tai Pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį atitinkantis naujas straipsnis, kuriuo įgyvendinamos Orhuso konvencijos nuostatos dėl teisės kreiptis į teismą. Piliečiams ir nevyriausybinėms organizacijoms turėtų būti sudarytos sąlygos pasinaudoti sprendimų, kuriuos valstybės narės priima pagal šią direktyvą, teisinės peržiūros galimybe. 17 straipsnis. Įvertinimas (naujas)

Šiuo nauju straipsniu nustatomas būsimų direktyvos įvertinimų (pagal Komisijos geresnio reglamentavimo gaires) pagrindas. Pirmasis įvertinimas numatytas atlikti praėjus 12 metų nuo direktyvos įgyvendinimo, kad iki tol būtų galima surinkti bent dviejų ciklų tiekimo rizikos vertinimų duomenis. 18 straipsni. Priedų peržiūra (ankstesnis 11 straipsnis) Šiuo straipsniu pakeičiamas Direktyvos 98/83/EB 11 straipsnis. 11 straipsnyje buvo numatytos direktyvos I, II ir III priedų peržiūros, atliekamos pagal ankstesnę reguliavimo procedūrą su tikrinimu. Siūloma tą procedūrą pakeisti deleguotaisiais aktais (dėl bet kurio priedo keitimo), nes tai atitiktų ir pagal 2016 m. balandžio 13 d. tarpinstitucinį susitarimą institucijų prisiimtą įsipareigojimą „didelį prioritetą teikti skubiam visų pagrindinių teisės aktų, kuriuose vis dar daroma nuoroda į reguliavimo procedūrą su tikrinimu, suderinimui“. Reguliarios I priedo peržiūros paliekamos siekiant užtikrinti, kad jis neatsiliktų nuo naujausios mokslo pažangos. 19 straipsnis. Įgaliojimų delegavimas Tai naujas standartinis straipsnis dėl deleguotųjų aktų priėmimo. 20 straipsnis. Komiteto procedūra (ankstesnis 12 straipsnis) Tai naujas standartinis straipsnis dėl įgyvendinimo aktų priėmimo. Ankstesnis 13 straipsnis. Informavimas ir ataskaitos (išbraukiamas) Straipsnis išbraukiamas ir iš esmės pakeičiamas naujuoju 15 straipsniu. Ankstesnis 14 straipsnis. Atitikties terminas (išbraukiamas) Šis straipsnis išbraukiamas, nes juo buvo suteikiama papildomo laiko (penkeri metai) Direktyvai 98/83/EB įgyvendinti – nuo 1998 m. iki 2003 m. Dabar jis nebeaktualus, todėl turėtų būti išbrauktas. Ankstesnis 15 straipsnis. Išskirtinės aplinkybės (išbraukiamas) Šiuo Direktyvos 98/83/EB straipsniu valstybėms narėms suteikiama galimybė prašyti Komisijos papildomo laiko (iki šešerių metų, greta ankstesniame 14 straipsnyje numatytų penkerių metų) atitikčiai Direktyvai 98/83/EB užtikrinti. Dabar jis nebeaktualus, todėl turėtų būti išbrauktas.

Ankstesnis 16 straipsnis (dėl panaikinimo), 17 straipsnis (dėl perkėlimo) ir 18 straipsnis (dėl įsigaliojimo) Šie trys straipsniai išbraukiami ir pakeičiami atnaujintu standartiniu nauja redakcija išdėstytų direktyvų tekstu dėl panaikinimo, perkėlimo ir įsigaliojimo (žr. naujus 22, 23 ir 24 straipsnius). 21 straipsnis. Sankcijos (naujas) Įtraukiamas naujas standartinis straipsnis dėl sankcijų. 22 straipsnis. Perkėlimas Šis straipsnis parengtas pagal standartinį šabloną. 23 straipsnis. Panaikinimas Šis straipsnis parengtas pagal standartinį šabloną. 24 straipsnis. Įsigaliojimas Šis straipsnis parengtas pagal standartinį šabloną. Numatyta, kad direktyva turi įsigalioti dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Oficialiajame leidinyje. 25 straipsnis. Adresatai (ankstesnis 19 straipsnis) Šis straipsnis nekeičiamas. I priedas

A dalis I priedo A dalis susijusi su mikrobiologinių parametrų vertėmis. Pagal PSO rekomendaciją į sąrašą įtraukti nauji parametrai – Clostridium Perfringens sporos ir koliforminės bakterijos, drumstumas (perkelta iš ankstesnės C dalies „Indikatoriniai parametrai“) ir somatiniai kolifagai. B dalis I priedo B dalis susijusi su cheminių parametrų vertėmis. Pagal PSO rekomendaciją arba remiantis atsargumo principu įtraukti keli nauji parametrai (ir jų vertės), konkrečiai: bisfenolis A, chloratas, chloritas, beta-estradiolis, haloacetinės rūgštys, mikrocistinas, nonilfenolis, PFAS (atskirų šių medžiagų vertės ir bendra jų vertė), uranas. C dalis Direktyvos 98/83/EB I priedo C dalis buvo susijusi su indikatoriniais parametrais. Indikatoriniai parametrai išbraukti iš I priedo (išskyrus kelis perkeltus į A dalį, kaip antai drumstumą) ir perkelti į IV priedą dėl vartotojams teikiamos informacijos. Perkėlimas grindžiamas tuo, kad indikatorinių parametrų informacija (apie skonį, spalvą, anijonus, katijonus ir kt.) yra susijusi ne su sveikata, o su vartotojų interesais. I priedo nauja C dalis yra susijusi su parametrais, kurie turi būti vertinami pagal naująjį pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimą (numatytą naujame 10 straipsnyje), – švinu ir legionelėmis. II priedas A dalis. Bendrieji tikslai ir žmonėms vartoti skirto vandens monitoringo programos II priedo A dalis susijusi su bendraisiais įpareigojimais dėl monitoringo programų ir iš esmės nėra keičiama, tik įtraukiamas naujas tekstas dėl veiklos monitoringo ir su juo susijusio drumstumo parametro. Jis įtrauktas atsižvelgiant į PSO rekomendaciją, nes veiklos monitoringas kasdien teiktų greitos informacijos, kuri padėtų užtikrinti, kad vandens ruošimas atliekamas tinkamai. B dalis. Dažnumas II priedo B dalis susijusi su monitoringo dažnumu. Išskirtos dvi parametrų kategorijos: (2)pagrindiniai parametrai (E. coli, Clostridium perfringens sporos ir somatiniai kolifagai), kurių monitoringas visada turi būti vykdomas B dalies lentelėje nurodytu dažnumu ir kurie negali būti įtraukti į tiekimo rizikos vertinimą, ir (3)visi kiti parametrai, kurių monitoringas turi būti vykdomas B dalies lentelėje nurodytu dažnumu iki atliekamas tiekimo rizikos vertinimas pagal to paties priedo C dalį. B dalies lentelė dėl monitoringo dažnumo supaprastinta ir po ja buvusi 3 pastaba išbraukta, nes nebėra reikalinga.

C dalis. Tiekimo rizikos vertinimas C dalies pirmosios dalys perkeltos į naują 9 straipsnį dėl tiekimo rizikos vertinimo. C dalies, kuri į Direktyvą 98/83/EB įtraukta su 2015 m. pakeitimais, likusi dalis (nukrypimo nuo monitoringo dažnumo, kai atliekamas tiekimo rizikos vertinimas, specifikacijos) iš esmės nekeičiama, o kelios korekcijos yra susijusios su formaliu redakciniu suderinimu su likusios direktyvos dalies formuluotėmis. D dalis. Bandinių ėmimo metodai ir bandinių ėmimo vietos Ši dalis, kuri į Direktyvą 98/83/EB įtraukta su 2015 m. pakeitimais, iš esmės nekeičiama. III priedas A dalis. Mikrobiologiniai parametrai, kurių analizės metodai yra nurodyti Pirmos dvi A dalies dalys išbraukiamos, nes buvo susijusios su galimybe iš dalies keisti III priedo A dalį pagal reguliavimo procedūrą su tikrinimu, o galimybė iš dalies keisti III priedą priimant deleguotuosius aktus jau numatyta 18 ir 19 straipsniuose. Mikrobiologinių parametrų analizės metodų sąrašas atnaujintas siekiant apimti naujus į I priedo A dalį įtrauktus mikrobiologinius parametrus. B dalis. Cheminiai parametrai, kurių analizės metodo veiksmingumo charakteristikos yra nurodytos Ši dalis atnaujinta 2015 m. iš dalies keičiant Direktyvą 98/83/EB. Tuo metu įtrauktos dvi lentelės, kurių vienoje buvo pateiktos specifikacijos, naudotinos iki 2019 m. Siūloma šią antrą lentelę su specifikacijomis, galiojančiomis tik iki 2019 m. pabaigos, panaikinti ir palikti tik pirmąją. Lentelė su cheminių parametrų specifikacijomis taip pat atnaujinta atsižvelgiant į naują I priedo B dalyje nustatytą cheminių parametrų sąrašą. IV priedas (naujas) Tai naujas priedas, kuriame išvardyta informacija, kuri privalo būti skelbiama svetainėse vartotojams informuoti. Proporcingumo sumetimais labai dideli vandens tiekėjai turės teikti tam tikrą papildomą konkrečią informaciją, į kurią įeina ir metinė informacija apie bendrą vandens sistemos veiksmingumą, įskaitant nuotėkio lygį ir energijos vartojimo efektyvumą. Manoma, kad didesnis skaidrumas padės gerinti informuotumą šiuo klausimu ir tokiu būdu paskatins vandens tiekėjus ir valstybių narių institucijas spręsti vandens nuostolių ir nuotėkio problemą. Ankstesni IV ir V priedai IV priedas buvo susijęs su ankstesnės Direktyvos 80/778/EEB perkėlimo į nacionalinę teisę terminais (taip pat atsižvelgiant į atskirų valstybių narių stojimą į ES). V priedas buvo ankstesnė Direktyvos 80/778/EEB ir Direktyvos 98/83/EB tarpusavio atitikties lentelė. Šie priedai nebeaktualūs, todėl išbraukiami.

V priedas (naujas) Tai naujas standartinis priedas, kuriame nurodoma panaikinama direktyva ir išvardijami vėlesni jos keitimai, taip pat nurodomos jų perkėlimo bei taikymo datos. VI priedas (naujas) Tai nauja Direktyvos 98/83/EEB ir nauja redakcija išdėstytos direktyvos pasiūlymo tarpusavio atitikties lentelė. ê 1998/83 (pritaikytas) 2017/0332 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės (nauja redakcija) (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdamai į Ö Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo Õ Europos bendrijos steigimo Sutartį, ypač į jos Ö 192 Õ 130s straipsnio 1 dalį, atsižvelgdamai į Komisijos pasiūlymą, teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdamai į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, atsižvelgdamai į Regionų komiteto nuomonę, laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros,

kadangi: ò naujas 1)Tarybos direktyva 98/83/EB buvo keletą kartų iš esmės keičiama. Kadangi reikia padaryti naujų pakeitimų, siekiant aiškumo ta direktyva turėtų būti išdėstyta nauja redakcija; ê 1998/83 1 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) kadangi 1980 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvą 80/778/EEB dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės būtina suderinti su naujais mokslo ir technologijos pasiekimais; kadangi patirtis, įgyta įgyvendinant tą direktyvą, rodo, jog būtina nustatyti deramai lanksčią ir skaidrią teisinę sistemą, kad valstybės narės galėtų išnagrinėti priežastis, dėl kurių nesilaikoma standartų; be to, kadangi ta direktyva turėtų būti peržiūrėta atsižvelgiant į Europos Sąjungos Sutartį, ypač į subsidiarumo principą; ê 1998/83 2 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) kadangi, laikantis Sutarties 3b straipsnio, kuris numato, kad Bendrija nesiima jokių veiksmų, kurie nėra būtini siekiant šios Sutarties nustatytų tikslų, būtina peržiūrėti Direktyvą 80/778/EEB, sutelkiant dėmesį į tai, ar laikomasi pagrindinių kokybės bei sveikatos kriterijų, leidžiant valstybėms narėms laisvai papildyti juos kitais, jų nuomone, tinkamais kriterijais; ê 1998/83 3 konstatuojamoji dalis kadangi remiantis subsidiarumo principu Bendrijos veiksmai turi papildyti ir paremti valstybių narių kompetentingų institucijų veiksmus; ê 1998/83 4 konstatuojamoji dalis kadangi remiantis subsidiarumo principu gamtiniai ir socialiniai bei ekonominiai Sąjungos regionų skirtumai reikalauja, kad didesnė dalis sprendimų, susijusių su monitoringu, analize bei priemonėmis, kurių turi būti imtasi siekiant pašalinti neatitikimus, būtų priimti vietos, regioniniu arba nacionaliniu lygiu, jeigu minėti skirtumai netrukdo kurti šia direktyva nustatytos įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatų sistemos; ê 1998/83 5 konstatuojamoji dalis kadangi tuo atveju, kai turi būti apibrėžti minimalūs aplinkos kokybės tikslai, kurių reikia siekti įgyvendinant kitas Bendrijos priemones, kad būtų galima užtikrinti ir skatinti tolydų žmonėms vartoti skirto vandens naudojimą, būtina nustatyti Bendrijos pagrindinius ir prevencinius sveikatai reikšmingų žmonėms vartoti skirto vandens kokybės parametrų standartus;

ê 1998/83 6 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas 2)ð Direktyva 98/83/EC nustatyta teisinė sistema, kuria siekiama apsaugoti žmonių sveikatą nuo žmonėms vartoti skirto vandens bet kokio užterštumo neigiamo poveikio užtikrinant, kad tas vanduo būtų sveikas ir švarus. To paties tikslo turėtų būti siekiama ir šia direktyva. ï atsižvelgiant į žmonėms vartoti skirto vandens kokybės svarbą žmonių sveikatai, Ö Šiuo tikslu Õ Ö Sąjungos Õ Bendrijos lygiulygmeniu būtina nustatyti pagrindinius vandens kokybės standartus ð minimalius reikalavimus ï, kuriuos turi atitikti tam tikslui skirtas vanduo. ð Valstybės narės turėtų imtis visų būtinų priemonių siekdamos užtikrinti, kad žmonėms vartoti skirtame vandenyje nebūtų jokių mikroorganizmų ar parazitų ir jokių medžiagų, kurios tam tikrais atvejais kelia potencialų pavojų žmonių sveikatai, ir kad tas vanduo atitiktų minėtus minimalius reikalavimus; ï ê 1998/83 7 konstatuojamoji dalis kadangi žmonėms vartoti skirtam vandeniui būtina priskirti maisto pramonėje naudojamą vandenį, nebent būtų galima nustatyti, kad toks vanduo neturi įtakos galutinio produkto saugai; ê 1998/83 8 konstatuojamoji dalis kadangi tam, kad vandens tiekimo įmonių vanduo atitiktų geriamojo vandens kokybės standartus, turėtų būti taikomos deramos vandens apsaugos priemonės, užtikrinančios, jog paviršinis ir požeminis vanduo bus švariai laikomas; kadangi tą patį tikslą galima pasiekti ir atitinkamomis vandens ruošimo priemonėmis, taikytinomis prieš jį patiekiant; ê 1998/83 9 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) kadangi darni Europos vandens politika leidžia daryti prielaidą, kad atėjus laikui bus priimta tinkama pagrindinė direktyva dėl vandens; ê 1998/83 10 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas 3)ši direktyva neturi būti taikoma natūraliam mineraliniam vandeniui ir vandeniui, kuris yra medicininis produktas, nes šios rūšies vandeniui yra nustatytos specialios taisyklės ð šių rūšių vanduo įtrauktas atitinkamai į Europos Parlamento ir Tarybos direktyvų 2009/54/EB ir 2001/83/EB taikymo sritis. Tačiau Direktyva 2009/54/EB apima tiek natūralų mineralinį vandenį, tiek šaltinio vandenį, o ši direktyva turėtų būti netaikoma tik pirmesnės kategorijos vandeniui. Šaltinio vanduo, remiantis Direktyvos 2009/54/EB 9 straipsnio 4 dalies trečia pastraipa, turėtų atitikti šios direktyvos nuostatas. Į butelius ar kitą tarą išpilstytas žmonėms vartoti skirtas vanduo, numatytas teikti prekybai ar naudojamas maistui gaminti, ruošti ar apdoroti, turėtų atitikti šios direktyvos nuostatas iki atitikties vietos etapo (t. y. bėgimo iš čiaupo), o paskui jis turėtų būti laikomas maistu pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 178/2002 2 straipsnio antrą pastraipą; ï ê 1998/83 11 konstatuojamoji dalis kadangi, jeigu pablogėja vandens kokybė, būtina imtis priemonių dėl visų parametrų, tiesiogiai reikšmingų sveikatai, taip pat dėl kitų parametrų; be to, kadangi tokios priemonės turėtų būti atidžiai derinamos su 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką ir 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką įgyvendinimu;

ò naujas 4)remiantis Europos piliečių iniciatyvos dėl teisės į vandenį (Right2Water) išvada surengtos visos Sąjungos masto viešos konsultacijos ir atliktas Direktyvos 98/83/EB įvertinimas pagal Reglamentavimo kokybės ir rezultatų programą (REFIT). Šie veiksmai parodė, kad kai kurios Direktyvos 98/83/EB nuostatos turi būti atnaujintos. Įvardytos keturios sritys, kuriose yra ką tobulinti: kokybe grindžiamų parametrų verčių sąrašas, ribotas rizika grindžiamo požiūrio taikymas, netikslios vartotojų informavimo nuostatos ir su žmonėms vartoti skirtu vandeniu besiliečiančių medžiagų tvirtinimo sistemų skirtumai. Be to, Europos piliečių iniciatyvoje dėl teisės į vandenį kaip atskira problema įvardytas faktas, kad dalis gyventojų, ypač marginalizuotos grupės, neturi prieigos prie žmonėms vartoti skirto vandens, – tai susiję ir su įsipareigojimu, prisiimtu pagal Jungtinių Tautų darbotvarkėje iki 2030 m. nustatytą šeštąjį darnaus vystymosi tikslą. Ir paskutinė įvardyta problema – nepakankamas bendras informuotumas apie vandens nuotėkius, kurie atsiranda dėl per vangaus investavimo į vandens infrastruktūros priežiūrą ir atnaujinimą; šis klausimas iškeltas ir Europos Audito Rūmų specialiojoje ataskaitoje dėl vandens infrastruktūros; 5)Pasaulio sveikatos organizacijos (PSO) Europos regioninis biuras atliko išsamią Direktyvoje 98/83/EB pateikto parametrų ir jų verčių sąrašo peržiūrą siekdamas išsiaiškinti, ar reikia jį koreguoti atsižvelgiant į technikos ir mokslo pažangą. Atsižvelgiant į tos peržiūros rezultatus turėtų būti kontroliuojami enteriniai patogenai ir legionelės, įtraukti dar šeši cheminiai parametrai arba parametrų grupės ir apsvarstytos trijų tipinių endokrininę sistemą ardančių medžiagų lyginamosios vertės, grindžiamos atsargumo principu. Trims naujiems parametrams atsižvelgiant į atsargumo principą turėtų būti nustatytos tokios parametrų vertės, kurios būtų griežtesnės nei PSO siūlytos, bet dar įmanomos užtikrinti. Švino koncentracijos, kaip pažymėjo PSO, turėtų būti kiek praktiškai įmanoma žemesnės, o chromo vertės PSO dar nebaigė peržiūrėti, todėl abiems parametrams turėtų būti taikomas dešimties metų pereinamasis laikotarpis ir jų vertės sugriežtintos tik po jo; 6)PSO taip pat rekomendavo trijų parametrų vertes sušvelninti ir penkis parametrus išbraukti iš sąrašo. Tačiau tie pakeitimai nelaikomi būtinais, nes Komisijos direktyva (ES) 2015/1787 nustatytas rizika grindžiamos požiūris leidžia vandens tiekėjams tam tikromis sąlygomis parametrus išbraukti iš parametrų, kurių monitoringas turi būti vykdomas, sąrašo. Vandens ruošimo technologijos, reikalingos šioms parametrų vertėms užtikrinti, jau įdiegtos; ê 1998/83 12 konstatuojamoji dalis kadangi medžiagoms, kurios yra svarbios visai Bendrijai, būtina nustatyti atskiras parametrų vertes, pakankamai griežtas, kad būtų galima įgyvendinti šios direktyvos tikslus; ê 1998/83 13 konstatuojamoji dalis kadangi parametrų vertės yra pagrįstos turimomis mokslo žiniomis, taip pat atsižvelgta ir į atsargumo principą; kadangi buvo pasirinktos tokios vertės, kurios užtikrintų saugų minimo vandens vartojimą visą gyvenimą, ir tokiu būdu ženklintų aukštą sveikatos apsaugos lygį; ê 1998/83 14 konstatuojamoji dalis kadangi turėtų būti nustatyta pusiausvyra, kuri leistų išvengti mikrobiologinio ir cheminio poveikio rizikos; kadangi siekiant šio tikslo ir atsižvelgiant į būsimą parametrų verčių peržiūrėjimą žmonėms vartoti skirtam vandeniui taikomų parametrų vertės turėtų būti nustatomos remiantis visuomenės sveikatos interesais ir rizikos įvertinimo metodu; ê 1998/83 15 konstatuojamoji dalis kadangi šiuo metu nėra pakankamai informacijos, kuria būtų galima remtis Bendrijos lygiu nustatant endokrinus ardančių cheminių medžiagų parametrų vertes, tačiau vis didesnį susirūpinimą kelia potencialus sveikatai kenksmingų medžiagų poveikis žmonėms, gyvūnijai bei augalijai; ê 1998/83 16 konstatuojamoji dalis kadangi būtent I priede pateiktų standartų dauguma buvo nustatyta remiantis Pasaulio Sveikatos Organizacijos „Geriamojo vandens kokybės vadovu“ ir Komisijos patariamojo mokslinio komiteto nuomone dėl cheminių junginių toksiškumo ir ekologinio toksiškumo tyrimų;

ê 1998/83 17 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) 7)Ö jeigu būtina apsaugant žmonių sveikatą jų teritorijose, Õ iš valstybių narių Ö turėtų būti reikalaujama Õ turi nustatyti Ö papildomų Õ ir kitų, į I priedą neįtrauktų parametrų vertes, jeigu tai būtina apsaugant žmonių sveikatą jų teritorijose; ê 1998/83 18 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) kadangi valstybės narės gali nustatyti kitų, į I priedą neįtrauktų, parametrų vertes, jeigu manoma, kad tai būtina užtikrinant žmonėms vartoti skirto vandens gamybos, paskirstymo ir tikrinimo kokybę; ê 1998/83 19 konstatuojamoji dalis kadangi tuo atveju, kai valstybės narės mano, kad būtina nustatyti griežtesnius standartus nei nurodyti I priedo A ir B dalyse arba papildomus standartus, kurių nėra I priede bet kurie būtini apsaugant žmonių sveikatą, jos turi pranešti apie tuos standartus Komisijai; ê 1998/83 20 konstatuojamoji dalis kadangi nustatydamos arba išlaikydamos griežtesnes apsaugos priemones valstybės narės turi laikytis Sutarties principų ir taisyklių taip, kaip jas aiškina Teisingumo Teismas; ò naujas 8)prevencinis saugos planavimas ir rizika grindžiami elementai Direktyvoje 98/83/EB paliesti tik šiek tiek. Pirmieji rizika grindžiamo požiūrio elementai nustatyti jau 2015 metais Direktyva (ES) 2015/1787, kuria iš dalies pakeista Direktyva 98/83/EB siekiant leisti valstybėms narėms nukrypti nuo savo monitoringo programų su sąlyga, kad atliekami patikimi rizikos vertinimai, kurie gali būti grindžiami PSO geriamojo vandens kokybės gairėmis. Tose gairėse išdėstytas vadinamasis Vandens saugos plano požiūris ir jos kartu su geriamojo vandens tiekimo saugumo standartu EN 15975-2 laikytini tarptautiniu lygmeniu pripažintais principais, kuriais vadovaujamasi išgaunant, skirstant žmonėms vartoti skirtą vandenį, vykdant jo monitoringą ir analizuojant jo parametrus. Tie principai turėtų būti išlaikyti ir šioje direktyvoje. Siekiant užtikrinti, kad tie principai neapsiribotų tik monitoringo aspektais, taip pat siekiant laiką ir išteklius skirti svarbiai rizikai ir ekonomiškai efektyvioms į šaltinį orientuotoms priemonėms ir vengti analizės darbą ir pastangas švaistyti nereikšmingiems klausimams, tikslinga nustatyti išsamų rizika grindžiamą požiūrį, taikytiną visai tiekimo grandinei – nuo vandens ėmimo vietos, paskirstymo etapu, iki pat čiaupo grandies. Tą požiūrį turėtų sudaryti trys komponentai: pirma, su vandens ėmimo vieta susijusių pavojų vertinimas (pavojingumo vertinimas), valstybių narių atliekamas laikantis PSO gairių ir Vandens saugos plano vadovo; antra, galimybė vandens tiekėjams monitoringą pritaikyti atsižvelgiant į pagrindines rizikos rūšis (tiekimo rizikos vertinimas); trečia, valstybių narių atliekamas galimos rizikos, susijusios su pastatų vidaus vandentiekiais (pvz., legionelėmis ir švinu), vertinimas (pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimas). Tie vertinimai turėtų būti reguliariai peržiūrimi, inter alia, reaguojant į su klimatu susijusias ekstremalias oro sąlygas, žinomus žmogaus veiklos vandens ėmimo vietoje pokyčius ar su šaltiniu susijusius incidentus. Taikant rizika grindžiamą požiūrį užtikrinamas nuolatinis keitimasis informacija tarp kompetentingų institucijų ir vandens tiekėjų; 9)pavojingumo vertinimas turėtų būti orientuojamas į siekį mažinti žmonėms vartoti skirto vandens gamybai reikalingą vandens ruošimo lygį, pvz., mažinant veiksnius, dėl kurių užteršiami vandens telkiniai, iš kurių imamas žmonėms vartoti skirtas vanduo. Šiuo tikslu valstybės narės turėtų nustatyti su tais vandens telkiniais susijusius pavojus ir galimus taršos šaltinius ir vykdyti teršalų, kuriuos jos laiko svarbiais, pvz., dėl nustatyto jų pavojingumo (kaip antai mikroplastiko, nitratų, pesticidų ar vaistinių preparatų, nustatytų pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/60/EB, atveju), dėl jų natūralaus buvimo vandens ėmimo vietoje (kaip antai arseno atveju) arba dėl vandens tiekėjų pateiktos informacijos (pvz., staigaus konkretaus parametro padidėjimo neapdorotame vandenyje), monitoringą. Tie parametrai turėtų būti naudojami kaip signalai, kuriuos užfiksavus kompetentingos institucijos imtųsi veiksmų, skirtų vandens telkiniams daromam poveikiui mažinti, pvz., prevencinių ar poveikio mažinimo priemonių (įskaitant, jei reikia, mokslinių tyrimų sveikatai daromam poveikiui išsiaiškinti), skirtų tiems vandens telkiniams apsaugoti ir taršos priežastims šalinti bendradarbiaujant su vandens tiekėjais ir suinteresuotaisiais subjektais; 10)kalbant apie pavojingumo vertinimą, pažymėtina, kad Direktyva 2000/60/EB iš valstybių narių reikalaujama nustatyti vandens telkinius, naudojamus žmonėms vartoti skirtam vandeniui imti, vykdyti jų monitoringą ir imtis būtinų priemonių, padedančių išvengti jų kokybės prastėjimo, kad ruošiant žmonėms vartoti tinkamą vandenį jį reikėtų mažiau valyti. Siekiant išvengti įpareigojimų dubliavimosi, valstybės narės atlikdamos pavojingumo vertinimą turėtų naudotis monitoringo, vykdomo pagal Direktyvos 2000/60/EB 7 ir 8 straipsnius bei V priedą, rezultatais ir savo priemonių programų, parengtų pagal tos direktyvos 11 straipsnį, priemonėmis; ê 1998/83 21 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas 11)parametrų verčių, Ö kurios naudojamos žmonėms vartoti skirto vandens kokybei vertinti, Õ būtina laikytis toje vietoje, kur žmonėms vartoti skirtas vanduo tiekiamas konkrečiam vartotojui. ð Tačiau žmonėms vartoti skirto vandens kokybei įtakos gali turėti pastatų vidaus vandentiekis. PSO pažymi, kad iš visų vandeniu plintančių patogenų daugiausia sveikatos problemų Sąjungoje kelia legionelės. Jos plinta per šilto vandens sistemą, o užsikrečiama jomis įkvepiant, pvz., prausiantis duše. Taigi jos akivaizdžiai susijusios su pastatų vidaus vandentiekiu. Kadangi vienašalis įpareigojimas dėl šio patogeno vykdyti visų privačių ar viešų patalpų monitoringą pareikalautų nepagrįstai didelių išlaidų, tinkamesnis šios problemos sprendimas būtų pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimai. Šiuose vertinimuose reikėtų atsižvelgti ir į potencialią riziką, kurią kelia su žmonėms vartoti skirtu vandeniu besiliečiantys produktai ir medžiagos. Todėl atliekant pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimus, be kita ko, didžiausias dėmesys turėtų būti skiriamas prioritetinių patalpų monitoringui: turėtų būti vertinama rizika, kurią kelia pastatų vidaus vandentiekis ir su juo susiję produktai bei medžiagos, ir, remiantis eksploatacinių savybių deklaracijomis pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 305/2011, turėtų būti tikrinamos statybos produktų, kurie liečiasi su žmonėms vartoti skirtu vandeniu, eksploatacinės savybės. Drauge su eksploatacinių savybių deklaracijomis turėtų būti teikiama ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1907/2006 31 ir 33 straipsniuose nurodyta informacija. Remdamosi tais vertinimais valstybės narės turėtų imtis visų būtinų priemonių siekdamos užtikrinti, inter alia, kad būtų įdiegtos PSO gaires atitinkančios tinkamos kontrolės ir valdymo priemonės (pvz., protrūkių atvejams) ir kad žmonių sveikatai pavojaus nekeltų į vandenį išsiskiriančios statybos produktų medžiagos. Tačiau, nepažeidžiant Reglamento (ES) Nr. 305/2011, jei šios priemonės imtų riboti laisvą produktų ir medžiagų judėjimą Sąjungoje, tas ribojimas turėtų būti tinkamai pagrįstas ir griežtai proporcingas ir juo negalėtų būti savavališkai diskriminuojama ar užslėptai ribojama valstybių narių tarpusavio prekyba; ï

ò naujas 12)Direktyvos 98/83/EB nuostatomis dėl vandens ruošimo įrenginių ir medžiagų kokybės užtikrinimo nepavyko pašalinti kliūčių vidaus rinkai, susijusių su laisvu statybos produktų, kurie liečiasi su žmonėms vartoti skirtu vandeniu, judėjimu. Tebėra taikomos nacionalinės produktų tvirtinimo sistemos, kurių reikalavimai valstybėse narėse skiriasi. Dėl šios priežasties gamintojams sudėtinga ir brangu realizuoti savo produktus visoje Sąjungoje. Pašalinti technines kliūtis galima tik pagal Reglamentą (ES) Nr. 305/2011 nustatant darniąsias statybos produktų, kurie liečiasi su žmonėms vartoti skirtu vandeniu, technines specifikacijas. Pagal tą reglamentą galima kurti Europos standartus, kuriais būtų suderinami su žmonėms vartoti skirtu vandeniu besiliečiančių statybos produktų vertinimo metodai, ir nustatyti ribinius lygius ir klases, susijusius su esminių charakteristikų eksploatacinių savybių lygiu. Šiuo tikslu į 2017 m. standartizacijos darbo programą įtrauktas standartizacijos prašymas, kuriame konkrečiai prašoma pagal Reglamentą (ES) Nr. 305/2011 atlikti produktų ir medžiagų, kurie liečiasi su žmonėms vartoti skirtu vandeniu, higienos ir saugos standartizacijos darbą, ir šis standartas bus paskelbtas 2018 m. Šį darnųjį standartą paskelbus Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje bus užtikrinta, kad sprendimai dėl saugių statybos produktų, kurie liečiasi su žmonėms vartoti skirtu vandeniu, teikimo ir tiekimo rinkai būtų priimami racionaliai. Todėl nuostatos dėl įrenginių ir medžiagų, kurie liečiasi su žmonėms vartoti skirtu vandeniu, turėtų būti išbrauktos, iš dalies pakeistos nuostatomis dėl pastatų vidaus vandentiekio rizikos vertinimo ir papildytos atitinkamais pagal Reglamentą (ES) Nr. 305/2011 nustatytais darniaisiais standartais; ê 1998/83 22 konstatuojamoji dalis kadangi žmonėms vartoti skirto vandens kokybei gali turėti įtakos pastatų vidaus vandentiekis; be to, kadangi pripažįstama, kad valstybės narės neatsako nei už pastatų vidaus vandentiekį, nei už jo priežiūrą; ê 1998/83 23 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas 13)kiekviena valstybė narė turėtų Ö užtikrinti, kad Õ parengti Ö būtų parengtos Õ monitoringo programosas, leidžiančiosas patikrinti, ar žmonėms vartoti skirtas vanduo atitinka šios direktyvos reikalavimus.; kadangi tokios monitoringo programos turėtų atitikti vietos reikmes ir minimalius šioje direktyvoje pateiktus monitoringo reikalavimus; ð Didžiąją dalį šios direktyvos taikymo tikslais numatyto monitoringo vykdo vandens tiekėjai. Jiems turėtų būti suteikta tam tikra laisvė pasirinkti, kokių parametrų monitoringą vykdyti tiekimo rizikos vertinimo tikslais. Jei parametro neaptikta, vandens tiekėjai turėtų galėti sumažinti to parametro monitoringo dažnumą arba visai jo nebevykdyti. Tiekimo rizikos vertinimas turėtų būti taikomas daugumai parametrų. Tačiau parametrų, įtrauktų į pagrindinį sąrašą, monitoringas turėtų būti visuomet vykdomas tam tikru minimaliu dažnumu. Šioje direktyvoje pateikiamos nuostatos dėl monitoringo dažnumo yra daugiausia susijusios su atitikties patikromis ir tik kelios nuostatos yra susijusios su veiklos vertinimo tikslais vykdomu monitoringu. Vandens tiekėjai savo nuožiūra gali nuspręsti, kad veiklos vertinimo tikslais reikalingas papildomas monitoringas, kuris padėtų užtikrinti, kad vanduo būtų ruošiamas tinkamai. Šiuo tikslu vandens tiekėjai gali naudotis PSO gairėmis ir Vandens saugos plano vadovu; ï ò naujas 14)rizika grindžiamą požiūrį palaipsniui turėtų pradėti taikyti visi vandens tiekėjai, įskaitant smulkius, nes Direktyvos 98/83/EB įvertinimas atskleidė, kad tie tiekėjai ją įgyvendino ne visiškai tinkamai – kartais dėl išlaidų, kurių reikalavo nebūtinos monitoringo operacijos. Taikant rizika grindžiamą požiūrį turėtų būti atsižvelgiama į saugumo klausimus; ê 1998/83 24 konstatuojamoji dalis kadangi žmonėms vartoti skirto vandens kokybės tyrimo metodai turėtų užtikrinti gaunamų duomenų patikimumą ir palyginamumą; ê 1998/83 25 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas 15)tuo atveju, kai žmonėms vartoti skirto vandens kokybė neatitinka šioje direktyvoje nustatytų standartų, atitinkamos valstybės narės turėtų ð nedelsdamos ï ištirti priežastis ir užtikrinti, kad būtų kuo greičiau imtasi būtinų vandens kokybės atkuriamųjų veiksmų. Ö Tais atvejais, kai tiekiamas vanduo kelia potencialų pavojų žmonių sveikatai, turėtų būti uždraustas tokio vandens tiekimas arba apribotas jo naudojimas. Õ ð Be to, svarbu paaiškinti, kad nukrypimą nuo minimalių reikalavimų dėl mikrobiologinių ir cheminių parametrų verčių valstybės narės turėtų automatiškai laikyti potencialiu pavojumi žmonių sveikatai. ï Ö Tais atvejais, kai būtina imtis žmonėms vartoti skirto vandens kokybės atkuriamųjų veiksmų, pagal Sutarties 191 straipsnio 2 dalį pirmiausia reikėtų imtis veiksmų, kuriais problema būtų šalinama ten, kur yra jos šaltinis; Õ

ê 1998/83 26 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) kadangi yra svarbu išvengti užteršto vandens, kuris gali kelti potencialų pavojų žmonių sveikatai; kadangi turėtų būti draudžiama tokį vandenį tiekti arba turėtų būti apribotas jo vartojimas; ê 1998/83 27 konstatuojamoji dalis kadangi tuo atveju, kai žmonėms vartoti skirto vandens kokybė neatitinka indikatorinę funkciją turinčių parametrų, atitinkama valstybė narė turi apsvarstyti, ar tas neatitikimas kelia pavojų žmonių sveikatai; kadangi ji turėtų imtis vandens kokybės atkuriamųjų veiksmų, jei tai būtina žmonių sveikatai apsaugoti; ê 1998/83 28 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) kadangi, jei reikėtų imtis tokių vandens kokybės atkuriamųjų veiksmų, pagal Sutarties 130r straipsnio 2 dalį pirmiausia reikėtų imtis veiksmų, kurie atitaisytų žalą ten, kur yra jos šaltinis; ê 1998/83 29 konstatuojamoji dalis ð naujas 16)valstybėms narėms tam tikromis sąlygomis turėtų ð nebeturėtų ï būti leista taikyti nukrypti nuo šios direktyvos leidžiančiasių nuostatasų;. ð Nukrypti leidžiančios nuostatos pradžioje buvo taikomos siekiant suteikti valstybėms narėms ne ilgesnį kaip devynerių metų laikotarpį nuokrypiui nuo parametro vertės ištaisyti. Paaiškėjo, kad ši procedūra pernelyg apsunkina tiek valstybes nares, tiek Komisiją. Be to, kai kuriais atvejais dėl jos buvo vėluojama imtis atkuriamųjų veiksmų, nes nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo galimybė buvo palaikyta pereinamuoju laikotarpiu. Todėl nuostata dėl nukrypti leidžiančių nuostatų turėtų būti išbraukta. Siekiant apsaugoti žmonių sveikatą, tais atvejais, kai viršijamos parametrų vertės, su atkuriamaisiais veiksmais susijusios nuostatos turėtų būti taikomos iš karto, be galimybės taikyti nuo parametro vertės nukrypti leidžiančią nuostatą. Tačiau nukrypti leidžiančios nuostatos, valstybių narių suteikiamos pagal Direktyvos 98/83/EB 9 straipsnį ir tebegaliojančios šios direktyvos įsigaliojimo dieną, turėtų ir toliau būti taikomos iki jų laikotarpio pabaigos, bet neturėtų būti atnaujinamos; ï be to, kadangi būtina sukurti tinkamus pagrindus, kurie leistų taikyti šias nukrypti leidžiančias nuostatas, jeigu jos nekelia potencialaus pavojaus žmonių sveikatai ir jeigu tam tikroje teritorijoje žmonėms vartoti skirtas vanduo negali būti tiekiamas jokiais kitais priimtinais būdais; ò naujas 17)Komisija, 2014 m. atsiliepdama į Europos piliečių iniciatyvą Right2Water, paragino valstybes nares laikantis PSO rekomendacijų užtikrinti būtiniausią vandens tiekimą visiems piliečiams. Ji taip pat pasižadėjo, kad „aplinkos politika (...) visiems gyventojams toliau (...) gerins prieigą prie saugaus geriamojo vandens“. Tai atitinka JT šeštąjį darnaus vystymosi tikslą ir su juo susijusią užduotį „pasiekti, kad visiems būtų užtikrintos visuotinės ir lygiateisės galimybės gauti saugų ir įperkamą geriamąjį vandenį“. Lygiateisių galimybių koncepcija apima įvairiausius aspektus, kaip antai prieinamumą (kuriam įtakos turi, pvz., geografinės priežastys, infrastruktūros stoka arba ypatinga tam tikrų gyventojų grupių padėtis), kokybę, priimtinumą arba finansinį įperkamumą. Kalbant apie įperkamumą svarbu prisiminti, kad nustatydamos vandens tarifus pagal Direktyvoje 2000/60/EB išdėstytą sąnaudų susigrąžinimo principą valstybės narės gali atsižvelgti į gyventojų ekonominių ir socialinių sąlygų skirtumus ir priimti socialinius tarifus arba taikyti priemones, kuriomis būtų saugomi nepalankiomis socialinėmis ir ekonominėmis sąlygomis gyvenantys piliečiai. Šioje direktyvoje aktualiausi yra su vandens kokybe ir prieinamumu susiję prieigos prie vandens aspektai. Siekiant atsižvelgti į tuos aspektus, atsiliepti į Europos piliečių iniciatyvą ir prisidėti įgyvendinant Europos socialinių teisių ramsčio 20-tą principą, pagal kurį teigiama, kad „kiekvienas turi teisę naudotis kokybiškomis pagrindinėmis paslaugomis, be kita ko, vandens tiekimo“, iš valstybių narių turėtų būti reikalaujama prieigos prie vandens klausimą spręsti nacionaliniu lygmeniu, leidžiant kai kuriuos sprendimus dėl konkretaus įgyvendintinų priemonių tipo priimti savo nuožiūra. Šiuo tikslu galima būtų imtis tokių veiksmų, kuriais, inter alia, visiems piliečiams būtų gerinama prieiga prie žmonėms vartoti skirto vandens, pvz., miestuose įrengiant visiems prieinamus vandens fontanus, ir būtų skatinamas tokio vandens vartojimas raginant nemokamai jį siūlyti viešuose pastatuose ir restoranuose; 18)Europos Parlamentas savo rezoliucijoje dėl Europos piliečių iniciatyvos „Right2Water“ tolesnių veiksmų teigė, kad „valstybės narės turėtų skirti ypatingą dėmesį pažeidžiamų visuomenės grupių poreikiams“. Problematiška mažumų kultūrų – romų, manušų, klajoklių, kalų, gens du voyage ir kitų sėslių ir nesėslių grupių – padėtis, ypač jų patiriamas geriamojo vandens trūkumas, pripažinta ir Komisijos parengtoje ES romų integracijos nacionalinių strategijų plano įgyvendinimo ataskaitoje ir Tarybos rekomendacijoje 2013/C 378/01 dėl romų veiksmingų integravimo priemonių valstybėse narėse. Atsižvelgiant į šias bendrąsias aplinkybes tikslinga, kad valstybės narės skirtų ypatingą dėmesį pažeidžiamoms ir marginalizuotoms grupėms imdamosi būtinų priemonių užtikrinti, kad tos grupės turėtų prieigą prie vandens. Nedarant poveikio valstybių narių teisei tas grupes apibrėžti, jos turėtų apimti bent pabėgėlius, klajoklių bendruomenes, benamius ir mažumų kultūras – romus, manušus, klajoklius, kalus, gens du voyage ir kitas sėslias ir nesėslias grupes. Tokios valstybių narių nuožiūrai paliktos prieigos prie vandens užtikrinimo priemonės galėtų apimti, pvz., alternatyvių tiekimo sistemų (individualios vandens ruošimo įrangos) diegimą, vandens tiekimą talpyklose (sunkvežimiais ir cisternomis) ir stovykloms būtinos infrastruktūros užtikrinimą; ê 1998/83 30 konstatuojamoji dalis kadangi dėl to, jog ruošiant arba skirstant žmonėms vartoti skirtą vandenį, gali būti naudojamos tam tikros medžiagos, yra reikalingos jų naudojimą reglamentuojančios taisyklės, kad būtų išvengta galimo kenksmingo jų poveikio žmonių sveikatai;

ê 1998/83 31 konstatuojamoji dalis kadangi mokslo ir technikos pažanga gali pareikalauti, kad būtų skubiai derinami II ir III prieduose pateikti techniniai reikalavimai; be to, kadangi norint palengvinti tam tikslui reikalingų priemonių taikymą turėtų būti nustatyta tam tikra tvarka, pagal kurią Komisija, padedama komiteto, sudaryto iš valstybių narių atstovų, galėtų priimti minėtus pakeitimus; ê 1998/83 32 konstatuojamoji dalis kadangi vartotojai turėtų būti tinkamai ir deramu būdu informuojami apie žmonėms vartoti skirto vandens kokybę, apie visas valstybių narių taikomas nukrypti leidžiančias nuostatas ir apie visus atkuriamuosius veiksmus, kurių ėmėsi kompetentingos institucijos; be to, kadangi turėtų būti atsižvelgta į technines bei statistines Komisijos reikmes ir į asmens teisę gauti reikiamą informaciją apie žmonėms vartoti skirto vandens kokybę; ê 1998/83 33 konstatuojamoji dalis kadangi išskirtinėmis aplinkybėmis ir geografiškai apibrėžtose teritorijose valstybėms narėms gali tekti skirti daugiau laiko tam tikroms šios direktyvos nuostatoms įgyvendinti; ê 1998/83 34 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) kadangi ši direktyva neturėtų paveikti valstybių narių įsipareigojimų laikytis IV priede nustatytų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo terminų, ò naujas 19)7-ojo