Komisijos komunikatas Tarybai, Europos Parlamentui, Europos Ekonomikos ir Socialinių Reikalų Komitetui ir Regionų Komitetui dėl rinkos tyrimų, atliekamų pagal ES reguliavimo sistemą - Elektroninių ryšių vidaus rinkos stiprinimas {SEK(2006) 86} /* KOM/2006/0028 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 6.2.2006 KOM(2006) 28 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI, EUROPOS PARLAMENTUI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl rinkos tyrimų, atliekamų pagal ES reguliavimo sistemąElektroninių ryšių vidaus rin kos stiprinimas {SEK(2006) 86} KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI, EUROPOS PARLAMENTUI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl rinkos tyrimų, atliekamų pagal ES reguliavimo sistemąElektroninių ryšių vidaus rinkos stiprinimas Įvadas 2002 m. nustatytoje naujoje elektroninių ryšių reguliavimo sistemoje buvo radikaliai pakeistas požiūris į reguliavimą – konkrečių sektorių reguliavimas buvo naujai susietas su konkurencijos teise. Ankstesnį mechanistinį požiūrį į reguliavimą pakeitė ekonominis požiūris, kai reguliavimas grindžiamas konkurencijos teisės principais. Tai reiškia, kad siekdami nustatyti, ar konkrečią rinką reikia reguliuoti, nacionaliniai reguliuotojai turi atlikti „rinkos tyrimus“. Jei konkrečią rinką ex ante reguliavimas gali lengvai paveikti arba jei reguliuotojas pastebi, kad viena ar daugiau įmonių turi didelę įtaką toje rinkoje, arba DĮR, (kuri atitinka „dominavimą“ konkurencijos teisėje) tokią rinką jis privalo atitinkamai reguliuoti. Priešingai, jei nustatyta, kad jokia įmonė DĮR neturi, reguliavimo nereikia taikyti, o esamas reguliavimas turi būti panaikintas. Rinkos tyrimo procesą kontroliuoja Komisija naudodamasi Bendrijos konsultacijų mechanizmu, sukurtu pagal Pagrindų direktyvos 7 straipsnį. Reguliavimo sistema, visų pirmiausia Bendrijos konsultacijų mechanizmas, yra skirti konkurencijai, investicijoms ir inovacijoms skatinti ir taip padėti pasiekti i2010 darbotvarkėje iškeltus tikslus, įgyvendinti Komisijos strategiją didinti ekonomikos augimą ir užimtumą ryšių sektoriuje ir atnaujintą Lisabonos darbotvarkę, skirtą ekonomikos augimui ir užimtumui skatinti. Šiame komunikate įvertinamas Bendrijos konsultacijų mechanizmo veikimas elektroninių ryšių sektoriuje ir iki šiol jį taikant sukaupta patirtis. Per dvejus konsultacijų mechanizmo pagal 7 straipsnį taikymo metus Komisija išsamiai susipažino su elektroninių ryšių rinkos raida ES šalyse. Deja, šis procesas dar neužbaigtas, tačiau Komisija mano, kad šiomis žiniomis reikėtų pasidalinti su platesne auditorija. Šiame komunikate pateikiamos išvados yra pirmasis šios naujosios priemonės procedūrų ir rezultatų įvertinimas. Jos bus panaudotos persvarstant reguliavimo sistemą, įskaitant Komisijos rekomendaciją dėl atitinkamų rinkų, ateityje, 2006 m. 7 straipsnyje numatytų procedūrų apžvalga 7 straipsnyje numatytu konsultacijų mechanizmu siekiama trijų tikslų: i) užtikrinti, kad, vadovaujantis konkurencijos teisės principais, reguliavimas būtų nuoseklus visoje ES; ii) reguliuoti tik nuolatinių ydų turinčias rinkas; iii) reguliavimo procesą daryti skaidresnį . Taigi šios procedūros yra nepakeičiamos konsoliduojant elektroninių ryšių vidaus rinką . Pagrindų direktyvos[1] 7 straipsnyje nustatyta, kad nacionalinės reguliavimo institucijos (NRI) turi pranešti Komisijai ir kitoms NRI apie savo išvadas dėl rinkos apibrėžimo bei DĮR analizės ir apie tai, kokius reguliuojamo pobūdžio įpareigojimus jos numato taikyti (arba nebetaikyti) (jų „siūlomos priemonės“). Komisija turi per mėnesį įvertinti pranešimą apie siūlomas priemones („pirmojo etapo“ procedūra). Dažniausiai per šį vieną mėnesį Komisija atlieka savo įvertinimą ir nusiunčia jį raštu atitinkamai NRI. Įvertinime Komisija taip pat gali pateikti savo pastabas, kaip konkrečias priemones galima dar patobulinti. Tokiais atvejais, kai Komisija mano, kad rinkos apibrėžimo arba DĮR analizės atžvilgiu siūlomos priemonės būtų kliūtis bendrajai rinkai arba jei ji turi rimtų abejonių, ar priemonės yra suderinamos su Bendrijos teise (ypač su bendrosios politikos, kuria turi vadovautis visos NRI, tikslais),[2] ji gali atlikti išsamesnį tyrimą, trunkantį iki dviejų mėnesių („antrasis etapas“). Jei atlikus šį išsamų tyrimą Komisijos įtarimai pasitvirtina, ji gali pareikalauti NRI atšaukti planuojamas priemones (veto sprendimas) ir gali pareikalauti vėliau iš naujo pateikti atitinkamos rinkos analizę. Skaidrumo sumetimais iki šiol Komisija priimdavo sprendimą kiekvienu atveju, net tada, kai neturėdavo pastabų. Didesnis bendradarbiavimas ir skaidrumas Komisija ir nacionalinės reguliavimo institucijos Pagal 7 straipsnyje yra numatytą konsultacijų mechanizmą reikalaujama, kad NRI glaudžiai bendradarbiautų su Komisija ir kitomis NRI. Prieš pateikdama pranešimą, NRI gali neformaliai susitikti su Komisija ir pristatyti pagrindinius savo analizės elementus. Tokie susitikimai prieš pranešimo pateikimą leidžia Komisijai ir NRI ankstyvame etape nustatyti ir aptarti ypač svarbius klausimus. Komisija pasinaudoja ta proga, kad patartų NRI, kokio lygio informacijos ir analizės reikia jos išvadoms pagrįsti. Paprastai NRI į pranešimus įtraukia visus savo siūlomų priemonių elementus, nors kai kurios NRI pranešimus teikia dviem etapais – pirmiau informuoja apie rinkos analizę, o po to apie priemones. Komisija pažymi, kad teikiant dviem etapais be reikalo užtęsiamas reguliavimo procesas. Gavusi pranešimą Komisija gali NRI raštu pareikalauti išsamesnės faktinės informacijos . NRI turi teisę bet kuriuo procedūros metu atšaukti pranešimą . Kitų suinteresuotųjų šalių vaidmuo Reguliavimo sistemoje numatyta nacionalinė konsultacija , kurios metu visos suinteresuotosios šalys turi galimybę išreikšti savo nuomonę apie NRI analizę ir reguliavimo pasiūlymus. NRI, kaip pagrindinė visų suinteresuotųjų šalių atstovė, informuoja Komisiją apie trečiųjų šalių nuomones. Tik retkarčiais, kai to reikalauja aplinkybės, Komisija tiesiogiai priima suinteresuotųjų šalių pastabas arba su jomis susitinka (paprastai pagal pageidavimą). Įprasta, kad atlikdama tyrimą antrajame etape Komisija paprašo suinteresuotųjų trečiųjų šalių tiesiogiai pateikti savo pastabas. Nors oficialiai Bendrijos konsultacijų mechanizme dalyvauja tik Komisija ir nacionalinės reguliavimo institucijos, siekiama, kad procesas būtų skaidrus visoms suinteresuotosioms šalims . Skaidrumas padeda užtikrinti aukštesnę NRI analizės kokybę ir didesnį objektyvumą. Per keletą dienų nuo jų gavimo[3] visi pranešimai be konfidencialių duomenų ir NRI galutinės priemonės skelbiami specialiai tam skirtoje Komisijos tinklavietėje[4]. Komisija taip pat skelbia savo pastabas be konfidencialių duomenų, sprendimus be pastabų ir veto sprendimus. Dauguma NRI nacionalines konsultacijas atlieka prieš konsultacijas su Komisija . Taigi pranešime Bendrijai jos gali nurodyti rinkos dalyvių požiūrius ir išvengia antrojo pranešimo Bendrijai rengimo tuo atveju, jei nacionalinės konsultacijos rezultatai priverstų iš dalies keisti planuojamą priemonę. Komisija tokiam metodui labai pritaria. Nacionalinių konkurencijos institucijų vaidmuo Reguliavimo sistemoje numatyta, kad rinkos apibrėžimas ir analizė atliekami vadovaujantis konkurencijos teisės principais. Todėl NRI ir nacionalinių konkurencijos institucijų (NKI) konsultacija yra labai svarbi. Atskirų sektorių reguliavimas ir konkurencijos teisės įgyvendinimas yra papildomos priemonės, padedančios vystyti iš tiesų konkurencingas elektroninių ryšių rinkas vartotojų labui. Daugeliu atvejų NRI iš anksto konsultavosi su NKI, ir tai leido patobulinti daugelį rinkos analizių. Todėl Komisija ragina nacionalines reguliavimo institucijas, prieš teikiant pranešimą, gauti nacionalinės konkurencijos institucijos nuomonę. Patirtis, sukaupta iš iki šiol gautų pranešimų Atitinkamų rinkų apibrėžimas NRI turi apibrėžti atitinkamas rinkas remdamosi nacionaline padėtimi ir atsižvelgdamos Rekomendaciją dėl atitinkamų rinkų[5] ir į Gaires dėl didelės įtakos rinkoje[6]. Rinkos, kurios galėtų būti reguliuojamos, atrenkamos pagal EB konkurencijos teisės principus. Kad šiuo klausimu padėtų valstybėms narėms, Rekomendacijoje Komisija pateikė „trijų kriterijų“ pasitikrinimą[7]. Laikoma, kad Rekomendacijoje nurodytos rinkos atitinka šiuos reikalavimus. Iki šiol daugelį rinkų NRI apibrėždavo pagal Rekomendaciją, tačiau kai kuriais atvejais tai buvo daroma siauriau arba plačiau . Tokiam nevienodam rinkų apibrėžimui Komisija neprieštaraudavo, jei kiekvienos rinkos apibrėžimas ir didelės įtakos rinkoje analizė nepažeisdavo EB konkurencijos principų. Komisija taip pat patikrino, ar NRI išanalizuotų rinkų suma apima visas Rekomendacijoje išvardytas atitinkamas rinkas. Apskritai, tai, kad Rekomendacijoje yra pateikti ir aiškinamajame memorandume paaiškinti rinkų apibrėžimai, leido NRI atlikti savo elektroninių ryšių rinkų analizes taip, kaip reikalaujama teisiniame pagrinde. Yra teigiančių, kad jei rinkos dar labiau susiaurinamos, reguliavimo gali būti per daug ir dėl to be reikalo išaugtų administracinė našta. Vis dėlto dabartinė Komisijos patirtis rodo, kad dėl tokio susiaurinimo faktiškai buvo galima mažiau reguliuoti sektorių, nes tai leido sumažinti tų rinkų, kuriose jau ilgesnį laiką veikė konkurencija, reguliavimą. Pavyzdžiui, didmeninių skirtųjų linijų skirstymas pagal dažnių diapazoną leido panaikinti tuo metu egzistavusį labai aukšto dažnio diapazono reguliavimą[8]. Didelės įtakos rinkoje analizė ES reguliavimo sistemoje nustatyta, kad DĮR buvimo slenkstis atitinka „dominavimą“ konkurencijos teisėje. Tai pakeitė ankstesnį intervencijos slenkstį, kuris buvo paremtas nustatyto dydžio rinkos dalimi (25 %). Kai DĮR įvertinimas siejamas su konkurencijos teise, dažniausiai reikia išsamiai išanalizuoti teisinius ir ekonominius klausimus, pvz., kompensacinė pirkėjo galia ir kolektyvinio dominavimo susidarymo kriterijai. Vertindamos DĮR, nacionalinės reguliavimo institucijos įvertina, ar rinkos tyrimo laikotarpiu konkrečioje rinkoje veiksmingai veikia arba pradės veikti konkurencija. Komisija būtinai patikrina, ar NRI įvertinimai atitinka EB konkurencijos teisės principus, ar jos maksimaliai atsižvelgė į DĮR gaires ir ar įvertinimai pakankamai pagrįsti faktais. Nors rinkos dalys yra vienas iš rodiklių, kiti veiksniai (tokie kaip rinkos dinamika, kliūtys patekti į rinką ir galimi konkurencijos klausimai) bendrai analizei yra ne mažiau svarbūs. Reguliavimo priemonių taikymas ir panaikinimas Jei nustatoma DĮR, NRI privalo atitinkamam (-iems) operatoriui (-iams) taikyti tam tikras priemones. Komisija apsvarsto, ar šios priemonės yra tinkamos , t. y., ar jas taikant bus sprendžiama tikroji problemos priežastis, ar jos proporcingos ir pagrįstos vertinant iš Pagrindų direktyvos[9] tikslų perspektyvos. Nors Komisija neturi galios vetuoti priemones, ji gali pateikti savo pastabas, į kurias NRI privalo kuo labiau atsižvelgti. Apie priimtas priemones reikia informuoti Komisiją; ji kontroliuoja, kiek valstybės narės atsižvelgia į jos pastabas ir imasi atitinkamų veiksmų. Iki šiol Komisija pateikė daugiausia pastabų apie siūlomų priemonių tinkamumą . Komisija teikė pastabas apie priemones, kuriomis buvo sprendžiama tik dalis nustatytos konkurencijos problemos[10], kurios buvo nepakankamos[11] arba kurių rezultatų reikėtų per ilgai laukti[12]. NRI privalo ne tik kuo labiau atsižvelgti į Komisijos pastabas, bet ir turėtų užtikrinti, kad būtų kuo greičiau ir veiksmingai įgyvendinamos visos siūlomos priemonės. Jei siūlomoms priemonėms įgyvendinti reikia daugiau laiko (pvz., nes dar reikia sukurti tinkamą išlaidų skaičiavimo modelį), NRI turėtų jau siūlomos priemonės, apie kurią praneša, projekte, numatyti laikinąsias priemones nustatytai konkurencijos ydai ištaisyti[13]. Paprastai panašioms rinkos ydoms ištaisyti NRI taiko panašias priemones. Tačiau tų priemonių įgyvendinimas ir išsamumo laipsnis valstybėse narėse gerokai skiriasi . Pavyzdžiui, tokie skirtumai matyti kainodaroje (pvz., skirtingi kainų pagrindimo sąnaudomis metodai), o tai turi svarbių pasekmių vidaus rinkai. Taigi kyla klausimas, ar galima nuosekliau taikyti ištaisomąsias priemones ir jei taip, kaip tą padaryti. Šis klausimas bus svarstomas per būsimą reguliavimo sistemos persvarstymą. Reikalavimai panaikinti priemones („veto“ sprendimai) Iš 229 atvejų Komisija keturis kartus priėmė sprendimą, reikalaujantį, kad NRI atšauktų siūlomas priemones (2005 m. rugsėjo 30 d. duomenimis)[14]. Tokie „veto“ sprendimai užtikrina, kad valstybėse narėse nepriimamos priemonės, nesuderinamos su Bendrijos teise ir ypač su bendrosios politikos tikslais, kurių turėtų siekti visos NRI. Iki šiol Komisija vetavo siūlomas priemones tais atvejais, kai, jos nuomone, rinkos apibrėžimas arba DĮR analizė buvo nepakankamai pagrįsti faktais. Visais tokiais atvejais Komisija pasinaudojo savo veto teise, kad užtikrintų nuoseklų konkurencijos teisės principų taikymą visoje ES. Horizontalieji klausimai Konsultacijų metų kartais paaiškėja EB reguliavimo sistemos perkėlimo į nacionalinę teisę trūkumai. Kadangi konsultacijų metu išryškėja įgyvendinimo problemos, konsultacijų mechanizmas gali papildyti kitus Komisijos įgaliojimus , ypač jos įgaliojimą pradėti pažeidimų nagrinėjimo procedūrą, ir tapti papildomu akstinu tokioms problemoms spręsti. Siekiant užtikrinti reguliavimo sistemos tęstinumą, visi su DĮR susiję įpareigojimai privalo būti taikomi tol, kol bus baigtas atitinkamas rinkos tyrimas . Tais atvejais, kai netaikomas joks reguliavimas, NRI gali pradėti taikyti naują reguliavimą tik po to, kai bus baigtas atitinkamas rinkos tyrimas. Išskirtinėmis aplinkybėmis, kai būtina veikti nedelsiant, NRI gali priimti laikinas priemones[15]. Laikinos priemonės turi būti taikomos tik tam tikrą laikotarpį, ir apie su jomis susijusią rinkos analizę turėtų būti pranešama kuo greičiau. Toks horizontalus metodas padeda įgyvendinti vieną iš pagrindinių konsultacijos mechanizmo tikslų – užtikrinti nuoseklų reguliavimą visoje ES. Rinkų apžvalga Šiame skirsnyje trumpai apžvelgiama, kokios yra pagrindinės tendencijos ir kokias išvadas galima padaryti iš rinkos tyrimo proceso, nepaisant to, kad dar nebaigtas pirmasis rinkos analizės etapas. Papildomai šio komunikato priede pateikiami Komisijos tarnybų darbo dokumentai, kuriuose iš lentelių dar išsamiau matyti informacija apie visus iki 2005 m. rugsėjo 30 d. įvertintus atvejus. 5.1 Fiksuotojo ryšio tinklai ir paslaugos Visose valstybėse narėse įsitvirtinęs operatorius ir toliau dominavo mažmeninės „prieigos“ – t. y., prisijungimo prie fiksuotojo telefonijos tinklo, kuris leidžia atlikti ir priimti skambučius ir susijusias paslaugas – rinkoje. Tačiau laipsniškai vietinių ir tarptautinių skambučių rinkose konkurencija didėja. Šį procesą palengvino tinkamų priemonių taikymas (ypač galimybė pasirinkti arba iš anksto pasirinkti operatorių[16] ir didmeninė linijos nuoma[17]) ir konkuruojančių technologijų įdiegimas, ypač balso signalo perdavimo internetu (VoIP)[18].,[19] technologija. Didmeninėse rinkose, priešingai, buvo nedaug ilgalaikės konkurencijos požymių, išskyrus, tam tikrais retais atvejais, tranzito paslaugų rinkas[20]. Skambučio inicijavimo paslauga, kurios reikia kitiems operatoriams, kad galėtų teikti savo mažmenines telefonijos ir komutuojamojo ryšio interneto paslaugas, vis dar tebėra silpnoji konkurencijos vieta. Tačiau šiame lygmenyje taikant veiksmingas priemones jos padeda vystyti ilgalaikę konkurenciją antrinėse mažmeninėse (skambučių) rinkose, taigi ilgainiui nebereikia reguliuoti mažmeninės rinkos. Nustatyta, kad didmeninėje skambučių užbaigimo (paslaugų, kurias operatoriai perka vienas iš kito, kad jų klientai galėtų skambinti į skirtingus tinklus) rinkoje visi operatoriai, nepriklausomai nuo jų dydžio, dominuoja, kadangi pagal Rekomendaciją kiekvieno operatoriaus tinklas sudaro atskirą rinką, kurioje jis turi skambučių užbaigimo monopoliją. Reguliuotojai sugebėjo diferencijuoti operatorius pagal dydį ir mažesniems taikyti švelnesnes priemones (t. y., taikė „asimetrines“ priemones). Komisija remdavo tokį požiūrį, kai jis buvo pagrįstas. Be to, Komisija siekė užtikrinti, kad šioje rinkoje taikomos priemonės būtų veiksmingos: pavyzdžiui, įpareigojimas atskirti apskaitą leidžia matyti vidinius perkėlimus ir papildo kitas prievoles, o išlaidų kontrolė gali suteikti reikiamą skaidrumą ir teisinį tikrumą rinkos dalyviams bei padėti sumažinti skambučių užbaigimo tarifus. Galiausiai, telefonijos tinklo „paskutinės mylios“ atžvilgiu – jo sujungimo su galutiniu vartotoju (dar vadinamo „vietine linija“) – įsitvirtinęs operatorius nekintamai išlaikė beveik 100 % rinkos. Veiksminga prieiga (atsiejant vietinę liniją) ir kainų reguliavimas didmeniniame lygmenyje buvo labai reikšmingos priemonės, paskatinusios konkurencijos augimą antrinėse rinkose, kur kiti operatoriai gali teikti paslaugas tik turėdami prieigą prie vietinės linijos. 5.2 Mobiliojo ryšio tinklai ir paslaugos Kitaip nei fiksuotojo ryšio rinkos, mobiliojo ryšio tinklų ir paslaugų rinkos iš esmės buvo konkurencingesnės ir buvo gerokai mažiau reguliuojamos. Mažmeniniame lygmenyje reguliavimas nebuvo taikomas, o didmeniniame lygmenyje buvo reguliuojamas tik didmeninis skambučių užbaigimas. Pagal Rekomendaciją buvo nustatytos trys didmeninės mobiliojo ryšio rinkos: 1) prieiga prie skambučių inicijavimo[21], 2) skambučių užbaigimo ir 3) tarptautinio tarptinklinio ryšio. Mobiliojo ryšio skambučių inicijavimas leidžia operatoriams arba paslaugų teikėjams (kartais vadinamiems „virtualiais“ tinklo operatoriais arba MVTO) teikti skambinimo paslaugą mažmeniniams klientams naudojantis kito mobiliojo ryšio operatoriaus tinklu. Mobiliojo ryšio skambučių užbaigimas yra analogiškas fiksuotojo ryšio skambučių užbaigimui, todėl jam taikomi panašūs principai (dėl rinkos analizės ir priemonių). Tarptautinis tarptinklinis ryšys leidžia vartotojams atlikti ir priimti skambučius keliaujant užsienyje. Paaiškėjo, kad prieigos ir skambučių inicijavimo rinkose dėl bendro konkurencijos lygio reguliuotojų intervencija dažniausiai buvo nereikalinga. Vis dėlto, kai kurios NRI manė, kad reguliuoti būtina tais atvejais, kai buvo nustatoma, kad dominuoja vienas mobiliojo ryšio operatorius arba du arba keli operatoriai dominuoja „kolektyviai“. Kaip ir fiksuotojo ryšio skambučių užbaigimo atveju, visi mobiliojo ryšio operatoriai turėjo DĮR mobiliojo ryšio skambučių užbaigimo rinkoje pagal principą „vienas tinklas – viena rinka“. Be to, jei MVTO turėjo galimybę nustatyti savo skambučių užbaigimo kainas nepriklausomai nuo „šeimininko“ tinklo, taip pat buvo galima konstatuoti jų dominavimą[22]. Dėl taikytų reguliavimo priemonių laipsniškai sumažėjo mobiliojo ryšio skambučių užbaigimo kainos, nors šio mažėjimo kreivė buvo ne vienodai stati visose valstybėse narėse. Apie tarptautinę tarptinklinio ryšio rinką 2005 m. rugsėjo 30 d. dar nebuvo pranešusi nė viena NRI. Šios rinkos analizei reikia surinkti duomenis iš skirtingų šalių; šiuo klausimu NRI bendradarbiauja Europos reguliuotojų grupėje. Komisija taip pat sukūrė tinklavietę, kurioje pateikiami visų ES mobiliojo ryšio telefonijos operatorių jau paskelbti tarptinklinio ryšio tarifai – taip siekiama padidinti tarptinklinio ryšio kainų skaidrumą[23]. 5.3 Plačiajuostis ryšys ir transliavimas Didmeninio plačiajuosčio ryšio prieiga arba „duomenų srauto“ prieiga leidžia kitiems operatoriams, savo pagrindinį tinklą papildant įsitvirtinusio operatoriaus tinklo dalimis, teikti plačiajuosčio ryšio paslaugas galutiniams vartotojams. Paprastai laikoma, kad duomenų srauto prieiga naujiems rinkos dalyviams yra esminis laiptelis ketinant investuoti į visapusę jų tinklo plėtrą, kurios pagrindas yra vietinės linijos atsiejimas (pirmiausia iš dalies, o po to visiškai atsiejant prieigą). Visais atvejais iki 2005 m. rugsėjo 30 d. NRI reikalavo, kad įsitvirtinę operatoriai teiktų duomenų srauto prieigą. Tai padėjo klestėti konkurencijai, inter alia ir teikiant mažmenines plačiajuosčio ryšio paslaugas. Iki šiol didmeninę plačiajuosčio ryšio prieigos rinką sudarė tik paslaugos, kurioms naudojamas tradicinės telefonijos tinklas (arba viešasis komutuojamas telekomunikacijų tinklas) – t. y., ADSL. Siekdama, kad šioje rinkoje atsirastų ir konkuruojančios (pvz., kabelinės ar palydovinės) technologijos, Komisija laikosi nuomonės, kad egzistuoja patikimas kabelinis arba kitą technologiją naudojantis didmeninis produktas ir kad toks didmeninis produktas gali pakeisti ADSL. Televizijos ir radijo transliavimo rinkoje NRI daugiausiai nutolo nuo Rekomendacijos. Kadangi didmeninėje rinkoje vienos platformos (kabelinės, palydovinės ar antžeminės) negalima lengvai pakeisti kita, NRI teko suskirstyti rinką pagal skirtingas naudojamas platformas. Nors atrodo, kad visose ES šalyse faktinė situacija rinkoje labai skiriasi, daugelyje valstybių narių pagrindinės kliūtys konkurencijai kyla dėl nacionalinių analoginių ir skaitmeninių antžeminių transliavimo sistemų. Todėl iki šiol buvo analizuojama tik antžeminio transliavimo rinka ir tik jai buvo taikomos priemonės dėl DĮR. Išvados ir žvilgsnis į ateitį Komisija mano, kad Pagrindų direktyvoje nustatytas rinkos tyrimo procesas, įskaitant 7 straipsnyje numatytą konsultacijų mechanizmą, padėjo padaryti reguliavimą nuoseklesnį ir todėl jis yra svarbus žingsnis kuriant elektroninių ryšių vidaus rinką . Rinkos tyrimų sistema užtikrino, kad reguliavimas yra grindžiamas išsamia ekonomine analize ir taikomas tik ilgalaikių ydų turinčioms rinkoms. Todėl reguliavimas pagerėjo. Dėl bendros Europos reguliavimo kultūros kūrimo svarbu paminėti, kad visos NRI vadovaujasi ta pačia EB konkurencijos teisės principais paremta metodika. Prie šio kūrimo prisideda ir skaidrus konsultacijų mechanizmas. Daugiausia nuoseklumo buvo pasiekta dėl to, kur taikytinas reguliavimas (rinkos ir rinkos dalyvių padėtis rinkoje), ir mažiau dėl to, kokias ištaisomąsias priemones taikyti. Šiuo metu Komisija dirba su NRI siekdama užtikrinti, kad jų laisvas ištaisomųjų priemonių pasirinkimas būtų kuo nuoseklesnis. | Nors tam tikrose rinkose pasitaikė sunkiai pašalinamų kliūčių, tačiau keliose valstybėse narėse daugelyje rinkų jau ėmė veiksmingai veikti konkurencija ir galima buvo panaikinti taikytas reguliavimo priemones. Pavyzdžiui, veiksminga konkurencija nustatyta mažmeninių skambučių, mobiliojo ryšio prieigos ir skambučių inicijavimo, taip pat skirtųjų linijų magistralinės dalies rinkose[24]. | Konsultacijų mechanizmas įnešė skaidrumo į reguliavimo procesą. Tai, kad NRI sistemingai konsultuojasi su rinkos dalyviais, kad Komisija nustato savo poziciją bet kokiu atveju ir kad skelbiami galutiniai dokumentai, yra tik keletas šio skaidrumo pavyzdžių. Viską įvertinus galima teigti, kad reguliavimo sistemoje nustatyta rinkos tyrimų sistema veikia sėkmingai. Nors pradžioje nacionalinėms reguliavimo institucijoms ir Komisijai reikėjo šiek tiek investuoti į analizės ir organizavimo gebėjimus, sistema padėjo suartinti požiūrius į reguliavimą ir taip padėti pamatus elektroninių ryšių vidaus rinkos kūrimui. Ji taip pat užtikrino, kad reguliuotojų sprendimai būtų grindžiami ekonominiais sumetimais ir kad elektroninių ryšių rinkos būtų kuo mažiau reguliuojamos. Nors daugelį nacionalinių rinkų dar reikia reguliuoti, kitose rinkose matyti ilgalaikės konkurencijos požymiai. Tai ypač pasakytina apie mažmenines rinkas, tačiau čia konkurencija priklauso nuo to, kaip veiksmingai taikomos reguliavimo priemonės didmeniniame lygmenyje ir nuo to, ar yra alternatyvi infrastruktūra. Įdiegus naujas technologijas konkurencinis spaudimas gali dar labiau išaugti ir dėl to reguliavimo gali nebereikėti. Persvarstymo metu Komisija ieškos būdų, kaip sumažinti administravimo naštą bendrovėms ir NRI ir kaip dar labiau racionalizuoti procedūras. Komisija pakvietė teikti pastabas dėl reguliavimo sistemos persvarstymo, kuris apims ir rinkos tyrimų procedūras. [1] 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva), OL L 108, 2002 4 24, p. 33. [2] Šie tikslai yra nustatyti Pagrindų direktyvos 8 straipsnyje. Jie apima konkurencijos skatinimą, vidaus rinkos plėtrą ir rūpinimąsi ES piliečių interesais. [3] Šiuo metu Komisija planuoja vertimus taip pat skelbti plačiajai visuomenei. [4] http://forum.europa.eu.int/Public/irc/secureida/home/main [5] 2003 m. vasario 11 d. Komisijos rekomendacija 2003/311/EB dėl elektroninių ryšių sektoriaus atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų, kurioms pagal Pagrindų direktyvą taikomas ex ante reguliavimas, OL L 114, 2003 5 8, p. 45 (toliau – Rekomendacija). [6] Komisijos rinkos analizės ir didelės įtakos rinkoje vertinimo gairės pagal Bendrijos elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų reguliavimo sistemą (OL C 165, 2002 7 11, p. 6). [7] Būtent: i) yra didelių ir ilgalaikių kliūčių patekti į rinką, ii) nėra dinamiškų rinkos sąlygų, kurios leistų vykti veiksmingai konkurencijai, ir iii) vien konkurencijos įstatymo nepakanka bet kuriai susijusiai rinkos ydai tinkamai ištaisyti. ˇr. kitas 9–16 konstatuojamąsias Rekomendacijos dalis. [8] Žr. UK/2003/0035–0039 bylas dėl skirtųjų linijų baigiamųjų segmentų. [9] Pagal Prieigos direktyvos 8 straipsnio 4 dalį. [10] Kaip tuo atveju, kai buvo reguliuojami tik tie pokalbio užbaigimo į mobiliojo ryšio operatorių tinklus tarifai, kai skambinama iš mobiliojo ryšio tinklo arba iš užsienio, bet ne iš fiksuotojo ryšio tinklų. [11] Kaip tais atvejais, kai kainos reguliavimas buvo paremtas ne pačiu tinkamiausiu išlaidų modeliu arba kai įmonėms buvo leidžiama pačioms pasirinkti išlaidų modelį ir išlaidų apskaitos taisykles. [12] Kaip tuo atveju, kai pirmiausia buvo leista operatoriams privačių darybų metu tartis dėl į išlaidas orientuotų mobiliojo ryšio skambučių baigimo tarifų, skaičiuojant juos pagal LRIC (laipsniško išlaidų didėjimo per ilgą laikotarpį) modelį prieš tai, kai reguliuotojas įsiterpė, kai reikėjo spręsti ginčą. [13] Tai galėtų būti, pavyzdžiui, įpareigojimas kontroliuoti kainą remiantis standartiniu dydžiu ( benchmark ) arba sumažinant mažmeninę kainą tam tikru procentu ( retail minus principas), kol bus priimtas visas išlaidas apimantis modelis, leidžiantis nustatyti tikrosiomis išlaidomis pagrįstas kainas. [14] ˇr. Komisijos sprendimus: C(2004) 527 dėl FI/2003/0024 ir FI/2003/0027 bylos, C(2004) 3682 dėl FI/2004/0082 bylos, C(2004) 4070 dėl AT/2004/0090 bylos ir C(2005) 1442 dėl DE/2005/0144 bylos. [15] Pagal Pagrindų direktyvos 7 straipsnio 6 dalį. [16] Sąlygos, leidžiančios vartotojams skambinti naudojantis kito operatoriaus negu prieigos teikėjas paslaugomis; pasirinkti galima arba kiekvienam skambučiui atskirai (operatoriaus pasirinkimas), arba sistemingai (išankstinis operatoriaus pasirinkimas). Pagal Universaliųjų paslaugų direktyvą, jei nustatoma, kad operatorius turi DĮR „teikiant prijungimą prie viešojo telefono ryšio tinklo ir jo naudojimą fiksuotoje vietoje“ NRI privalo iš tokio operatoriaus reikalauti, kad jis leistų savo abonentams pasirinkti arba iš anksto pasirinkti operatorių. [17] Leidžianti kitiems operatoriams teikti galutiniams vartotojams mažmeninės prieigos paslaugas kartu su skambučių paslaugomis. Priešingai nei operatoriaus pasirinkimo arba išankstinio operatoriaus pasirinkimo įpareigojimai, kurie turi būti taikomi operatoriams, turintiems didelę įtaką atitinkamoje rinkoje, didmeninės linijos nuomos įpareigojimas (kai reikia) taikomas reguliuotojo nuožiūra. [18] Balso signalų perdavimo internetu protokolas ( Voice over Internet Protocol ): balso perdavimas naudojant interneto protokolo technologiją. VoIP srautas gali būti perduodamas privačiai valdomu tinklu („IP telefonija“) arba viešosiose interneto prieigose („interneto telefonija“) [19] Komisija 2003 m. padėjo VOIP technologijai atsirasti suteikdama finansavimą pagal Daugiametę programą (MAP), administruojamą Europos investicijų fondo. [20] Skambučių perdavimas ir (arba) perjungimas arba nukreipimas. [21] Lyginant su fiksuotojo ryšio telefonija, kur prieiga ir skambučių inicijavimas apibrėžiami atskirai. [22] Pirmiau padaryta pastaba dėl fiksuotojo ryšio tinklams ir paslaugoms taikomų priemonių veiksmingumo lygiai taip pat tinka mobiliojo ryšio skambučių užbaigimo atžvilgiu. [23] IP/05/1217, 2005 m. spalio 4 d. [24] Į tai bus atsižvelgta persvarstant dabartinį Rekomendacijos 18 rinkų sąrašą. Daugiau informacijos apie konkurencingas rinkas, kurioms netaikomas joks reguliavimas dėl DĮR, rasite I priede.