11 straipsnyje nustatomas apsaugos mastas. Pagal 11 straipsnio 1 dalies a punktą reikalaujama, kad kiekviena Susitariančioji Šalis nustatytų teisines priemones, kuriomis užkertamas kelias naudoti kilmės vietos nuorodą arba geografinę nuorodą vienarūšėms, tačiau skirtingos kilmės prekėmis, ir nevienarūšėms prekėmis ar paslaugomis, jeigu toks naudojimas rodytų arba leistų numanyti esant ryšį tarp tų prekių arba paslaugų ir naudos gavėjų ir galėtų pakenkti jų interesams, arba galėtų pakenkti kilmės vietos nuorodos arba geografinės nuorodos geram vardui, jį susilpninti arba leistų juo nesąžiningai pasinaudoti. Be to, 11 straipsnio 1 dalies b punkte reglamentuojama visa kita vartotojus galinti klaidinti praktika dėl tikrosios prekių kilmės vietos, kilmės ar pobūdžio. 11 straipsnio 2 dalimi iš esmės išplečiamas 11 straipsnio 1 dalies a punkto taikymas įtraukiant TRIPS sutarties 23.1 straipsnyje nurodytus atvejus (net jeigu tikroji prekių kilmė yra nurodyta arba kilmės vietos nuoroda ar geografinė nuoroda yra vartojama vertime, arba prie jos prirašyti žodžiai „stilius“, „rūšis“, „tipas“, „būdas“, „imitacija“, „metodas“, „pagamintas kaip“, „kaip“, „panašus“ ar kiti panašūs žodžiai), tačiau jo taikymo sritis vynams ir spiritiniams gėrimams neapribojama.

Netaikoma.

•Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

ES prisijungimo prie Lisabonos susitarimo dėl kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų Ženevos akto veiksmų gairės buvo paskelbtos 2017 m. gruodžio 21 d., nurodant terminą suinteresuotosioms šalims pateikti pastabas iki 2018 m. sausio 18 d. Iki nustatyto termino gautos 8 pastabos. Visos pastabos dėl iniciatyvos, išskyrus vieną, iš esmės buvo teigiamos, jose pritariama ES prisijungimui prie Akto. Trijose pastabose išreikštas požiūris, kad ES turėtų tęsti diskusijas dėl ne žemės ūkio geografinių nuorodų pripažinimo ir apsaugos. Dvejose pastabose buvo prieštaraujama galutinio sąrašo sudarymui, nes apsauga pagal Ženevos aktą turėtų būti suteikiama visoms Sąjungos geografinėms nuorodoms.

•Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

2012 m. spalio mėn. „AND International“ atliktame tyrime „Value of production of agricultural products and foodstuffs, wines, aromatised wines and spirits protected by a geographical indication (GI)“ („Geografine nuoroda (GN) saugomų žemės ūkio ir maisto produktų, vynų, aromatizuotų vynų ir spiritinių gėrimų gamybos vertė“), paskelbtame http://ec.europa.eu/agriculture/external-studies/value-gi_en, nustatyta įvairiopa ES geografinių nuorodų politikos nauda: vartotojams (kokybės užtikrinimas), gamintojams (lygios galimybės naudotis sistema visiems, kurie laikosi kokybės reikalavimų, sąžininga konkurencija, didesnė kaina, veiksminga apsauga), plačiajai visuomenei (vertingų produktų ryšys su kaimo vietovėmis, tradicijų išsaugojimas, gamintojų ir vartotojų ryšio atkūrimas), aplinkai (tradicinių produktų susiejimas su kraštovaizdžiu ir ūkininkavimo sistemomis). Tyrime atskirai įvertinus kiekvieną iš 2 768 geografinių nuorodų, kurios 2005–2010 m. laikotarpiu buvo registruotos 27 valstybių narių Europos Sąjungoje, visų pirma nustatyta, kad produkto su geografine nuoroda kaina yra vidutiniškai 2,23 karto didesnė nei panašaus produkto be geografinės nuorodos. 2010 m. visų sektorių produktų su geografine nuoroda pardavimo vertė Europos Sąjungoje buvo 54,3 mlrd. EUR (5,7 % visos ES maisto ir gėrimų sektoriaus pardavimų vertės); apskaičiuota ES produktų su geografine nuoroda eksporto vertė yra 11,5 mlrd. EUR (15 % viso ES maisto ir gėrimų pramonės eksporto vertės).

•Poveikio vertinimas

Su iniciatyva susijusiuose geresnio reglamentavimo reikalavimuose nenumatytas nei poveikio vertinimas, nei įgyvendinimo planas, nei viešosios konsultacijos. ES prisijungimo prie Lisabonos susitarimo dėl kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų Ženevos akto veiksmų gairės buvo paskelbtos 2017 m. gruodžio 21 d., nurodant terminą suinteresuotosioms šalims pateikti pastabas iki 2018 m. sausio 18 d. Gautos 8 pastabos.

Geresnio reglamentavimo gairėse išaiškinta, kad poveikio vertinimas turi būti atliekamas tik tada, kai jis yra naudingas – tai nustatoma kiekvienu atveju atskirai. Iš esmės tais atvejais, kai Komisija turi tik nedideles pasirinkimo galimybes arba jų visai neturi, poveikio vertinimas nėra reikalingas. Šis atvejis toks ir yra: teisė prisijungti prie Lisabonos susitarimo Ženevos akto yra suteikta remiantis Sąjungos išimtine kompetencija Ženevos aktu reglamentuojamais klausimais, nes šis veiksmas taip pat būtų logiškas užbaigimas po Lisabonos sistemos peržiūros proceso, kuriame dalyvauja ES.

Prisijungusi prie Ženevos akto ES įgytų keletą pranašumų. Tokia narystė užtikrintų, kad dabartinėms ir būsimoms geografinėms nuorodoms, kurios yra registruotos ES lygmeniu, tačiau neregistruotos septynių Lisabonos sąjungos ES valstybių narių, būtų suteikta apsauga pagal Lisabonos sistemą. ES geografinės nuorodos galėtų iš esmės gauti greitą, aukšto lygio ir neterminuotą visų dabartinių ir būsimų Ženevos akto narių apsaugą. Kadangi Ženevos aktu suteikiama geografine prasme plati apsauga, parengtas daugiašalis registras pagerintų Europos geografinių nuorodų gerą vardą. Tikimasi, kad dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Ženevos akto pagerėjusi geografinių nuorodų apsauga padės konsoliduoti ir, galbūt, per teigiamą geografinių nuorodų apsaugos poveikį pagerinti integracinį augimą ir užimtumą žemės ūkio didelės pridėtinės vertės produkcijos sektoriuje, taip pat pagerinti prekybą ir investicijų srautus, įmonių, visų pirma MVĮ, konkurencingumą, vidaus rinkos veikimą ir konkurenciją bei intelektinės nuosavybės teisių apsaugą. Ūkininkų ir maisto gamintojų intelektinė nuosavybė, susijusi su jų produktais, kurie saugomi geografine nuoroda, gali būti lengvai išnaudojama ir tapti nuostolinga, ypač pasaulinėse rinkose. Europos Sąjungai prisijungus prie Lisabonos sistemos, kaimo suinteresuotiesiems subjektams taps lengviau pasauliniu lygiu apsaugoti vertingus vietos produktus ir pasipriešinti įprastai pasaulinei vienodų prekių standartų ir žemės ūkio produktų kainų mažinimo tendencijai. Dabartinėje politiškai ir ekonomiškai neaiškioje situacijoje tai bus aiškus įrodymas kaimo bendruomenei, kad ES imasi veiksmų siekdama apginti ir apsaugoti jos interesus visame pasaulyje. Kadangi Ženevos aktas iš esmės atitinka ES teisės aktus dėl žemės ūkio geografinių nuorodų apsaugos, nemanoma, kad Europos Sąjungai prisijungus prie Akto reikės iš esmės derinti šių teisės aktų turinį.

Administracine prasme Ženevos aktu pateikiamas bendras taisyklių dėl apsaugos suteikimo visose prie Akto prisijungusiose šalyse rinkinys. Toks mechanizmas yra paprastesnis ir veiksmingesnis nei dabartinė ES praktika, kai vietos procedūrų įvairovė yra derinama sudarant dvišalius susitarimus. Prekybos politikos srityje prisijungimu prie akto bus įrodyta, kad ES imasi atsakingo lyderystės vaidmens skatinant daugiašališkumą. Dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Ženevos akto nei ES veiklos vykdytojai, nei geografinės nuorodos apsaugą pagal Lisabonos sistemą pageidaujančios įgyti ES valstybės narės neturėtų patirti didesnių nei status quo sąnaudų ar naštos. Priešingai, tikimasi, kad šios administracinės išlaidos ir našta bus tolygiai sumažintos.

Įmonėms dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie akto nereikės atlikti jokių papildomų derinimų, jos nepatirs jokių atitikties ar sandorio sąnaudų, nei papildomos administracinės naštos, išskyrus galimai Lisabonos sistemos narių taikomus individualius nagrinėjimo mokesčius, kurie bus iš dalies kompensuoti sutaupant lėšų dėl tarptautinės procedūros taikymo.

ES gali jungtis prie Ženevos akto kartu su savo valstybėmis narėmis. Tačiau, atsižvelgiant į vienodą ir išsamų ES žemės ūkio produktų geografinių nuorodų apsaugos sistemos pobūdį, bet kuri kilmės vietos nuoroda arba geografinė nuoroda, dėl kurios apsaugos kreipiasi septynios ES valstybės narės, priklausančios Lisabonos sistemai (dabar sistemoje registruota apie 800 nuorodų), ir kuriai gali būti suteikiama apsauga pagal ES teisės aktus, turėtų būti toliau saugoma ne nacionaliniais teisės aktais, o tik ES teisės aktais. Ta pati tvarka galios ir trečiųjų šalių, kurios yra Lisabonos sistemos narės, kilmės geografinėms nuorodoms, kurių apsaugos paprašė tos šalys. Atitinkamai, Europos Sąjungai prisijungus prie akto, sumažės ES valstybių narių dalyvavimo Lisabonos sistemoje administracinė našta.

Konkrečiai, Europos Sąjungai prisijungus prie akto, bus galima naudotis Lisabonos sistemos registru, o ne derėtis dėl išsamios geografinių nuorodų dvišalės apsaugos. Tai derėtų su kitose intelektinės nuosavybės teisių srityse taikoma praktika, kai ES įpareigoja savo partnerius jungtis prie intelektinės nuosavybės teisių tarptautinių susitarimų, konkrečiai, Berno konvencijos dėl autorių teisių ir Madrido protokolo dėl prekių ženklų, ir jų laikytis, o ne kurti įvairių organizacijų, kurios gali klaidinti suinteresuotuosius subjektus, tinklą.

Gali būti, kad ES prisijungimas prie Akto paskatins daugiau trečiųjų šalių tapti Lisabonos sistemos dalimi, nes prisijungusios jos galėtų gauti apsaugą visoje Lisabonos sąjungoje, ir tuo atveju, jei jų ir ES sistemos yra panašios, galėtų pasinaudoti veiksminga atskirų geografinių nuorodų nagrinėjimo procedūra.

ES prisijungimas prie Akto gali turėti ypač teigiamą poveikį besivystančioms šalims, svarstančioms, ar vertėtų prisijungti prie Ženevos akto, – joms prisijungus, jų geografinėms nuorodoms apsauga Europos Sąjungoje galėtų būti suteikiama per Lisabonos sistemą. 17 narių turinti Afrikos intelektinės nuosavybės tarnyba OAPI domisi naryste Lisabonos sąjungoje ir tai rodo, kad ši geografinių nuorodų apsaugos priemonė yra patraukli siekiant apsaugoti besivystančių šalių ūkininkų teises ir tradicines vertybes.

Galimi trūkumai būtų tokie: vis dar nedidelis Lisabonos sistemos narių skaičius, nerimas, kad Pasaulinėje prekybos organizacijoje gali būti sunkiau padaryti pažangą geografinių nuorodų srityje; kai kurių ES valstybių narių skeptiškas požiūris į ES prisijungimą prie Akto ir abejonės dėl finansinio poveikio. Tačiau pagal Ženevos aktą taikoma modernizuota sistema turėtų būti patrauklesnė galimiems naujiems nariams; pažanga Pasaulinėje intelektinės nuosavybės organizacijoje gali netgi turėti teigiamą poveikį PPO vykstančioms diskusijoms dėl geografinių nuorodų, nes būtų sukurta tinkama sinergija, o peržiūrėtas Lisabonos susitarimas būtų labiau suderintas su PPO procesu; Lisabonos sistema abejojančios ES valstybės narės neprivalės jungtis prie jos; Lisabonos sistemos narėms pavyko pagerinti Lisabonos sistemos finansinį tvarumą.

Apibendrinant, Europos Sąjungos prisijungimas prie Lisabonos susitarimo Ženevos akto turi daugiau pranašumų nei trūkumų. Kad ES galėtų prisijungti prie Lisabonos sistemos, Komisija turės parengti pasiūlymą dėl teisės aktų, kurie yra reikalingi siekiant Europos Sąjungos prisijungimo prie Lisabonos susitarimo Ženevos akto ir jo įgyvendinimo.

•Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas

Netaikoma.