Be to, kai kurios valstybės narės (pavyzdžiui, Lenkija ar Vengrija) pranešė įdiegusios tik priemones, kuriomis į nacionalinę teisę perkeliama ir įgyvendinama 2009 m. birželio 18 d. Direktyva 2009/52/EB, kuria numatomi sankcijų ir priemonių nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių darbdaviams būtiniausi standartai (vadinamoji Direktyva dėl sankcijų darbdaviams). Šiuo požiūriu komunikate dėl 2009 m. birželio 18 d. Direktyvos 2009/52/EB taikymo pažymėta, kad valstybės narės apskritai visomis 9 straipsnyje nurodytomis aplinkybėmis (įskaitant atvejus, kai darbdavys žino, kad darbuotojas yra prekybos žmonėmis auka) neteisėtą darbą laiko nusikalstama veika. Remiantis šiuo komunikatu, Čekija ir Ispanija nebuvo nustačiusios konkrečių sankcijų už neteisėtą darbą tais atvejais, kai „darbdaviui buvo žinoma, kad darbuotojas buvo prekybos žmonėmis auka“.

Kalbant apie tokių konkrečių nuostatų nepatvirtinusias valstybes nares ir remiantis jų pateikta informacija, kai kuriais atvejais (pavyzdžiui, IT, ES, NL ir BE) būtų galima taikyti nuostatas, susijusias su seksualiniais nusikaltimais arba seksualiniu vaikų išnaudojimu. Nors Italijoje tokių konkrečių nuostatų nepatvirtinta, ji pranešė, kad pagal Italijos baudžiamojo kodekso 603a straipsnį neteisėtas tarpininkavimas darbo jėgai ir jos išnaudojimas paprastai laikomas nusikalstama veika. Austrijoje taip pat nėra konkrečios nuostatos dėl prekybos žmonėmis aukų, bet neseniai patvirtinta nuostata dėl lytinių santykių su asmenimis prieš jų valią, pasinaudojant keblia jų padėtimi ar iš anksto juos įbauginus, draudimo.

14 (keturiolika) valstybių narių (AT, BE, CZ, DE, EE, ES, FR, HU, IT, LV, LU, NL, PL ir SK) pranešė, kad nepatvirtino konkrečių nacionalinės teisės nuostatų, pagal kurias naudojimasis paslaugomis, kurias teikia visų rūšių išnaudojimo, susijusio su prekyba žmonėmis, aukos, būtų laikomas nusikalstama veika. Vis dėlto kai kurios iš šių valstybių narių (FI, IE, SE) patvirtino teisės aktus, reglamentuojančius naudojimąsi prekybos žmonėmis aukomis, bet jie aprėpia tik tam tikrų rūšių išnaudojimą. Kalbant konkrečiau, Suomija ir Airija pranešė apie galiojančius nacionalinės teisės aktus, kurie taikomi tik tuomet, kai prekybos žmonėmis aukomis naudojamasi seksualinio išnaudojimo tikslais. Švedija pranešė, kad, nors šalyje nepatvirtinta konkreti nuostata, pagal kurią būtų kriminalizuojamas naudojimasis prekybos žmonėmis aukų teikiamomis paslaugomis, taikomos įstatymo dėl draudimo pirkti seksualines paslaugas nuostatos, kurių taikymo sritis gali aprėpti naudojimąsi paslaugomis, kurias teikia prekybos žmonėmis seksualinio išnaudojimo tikslais aukos.

Bulgarija pranešė Komisijai, kad pagal Bulgarijos baudžiamojo kodekso 159c straipsnį asmuo, kuris prekybos žmonėmis auka, nepaisydamas jos sutikimo, naudojasi paleistuvavimo, priverčiamojo darbo ar elgetavimo, kūno organų, audinių, ląstelių ar skysčių pašalinimo tikslais ar prievarta laiko ją priklausomą, baudžiamas laisvės atėmimo nuo trejų iki dešimties metų bausme ir jam skiriama 10 000–20 000 levų bauda. Kroatijoje taikoma panaši, bet griežtesnė nuostata, nes ja visiems asmenims, kurie sąmoningai naudojasi auka arba jos teikiamomis paslaugomis, ir asmenims, kaltinamiems padarius su prekyba žmonėmis susijusius nusikaltimus, skiriamos tokio pat dydžio bausmės. Kipras pranešė, kad Įstatymo Nr. 60(I)/2014 17 straipsnyje nustatyta, jog bet kuris asmuo, galintis pagrįstai manyti, kad darbą ar paslaugas, kuriais jis naudojasi, atlieka ar teikia prekybos žmonėmis auka, pagal kovos su prekyba žmonėmis įstatymą daro nusikaltimą. Graikijoje tokios nacionalinės teisės nuostatos patvirtintos 2013 m. Įstatymu Nr. 4198/2013, pagal kurį baudžiamojon atsakomybėn traukiami asmenys, sąmoningai pasinaudoję prekybos žmonėmis aukų darbu, taip pat sąmoningai turėję lytinių santykių su prekybos žmonėmis auka. Lietuva pranešė, kad pagal baudžiamojo kodekso 1472 straipsnį bet kuriam asmeniui, kuris naudojasi prekybos žmonėmis aukų teikiamomis paslaugomis ir kuris žinojo arba turėjo žinoti, kad paslaugų teikėjai yra prekybos žmonėmis aukos, skiriama bauda arba taikomos laisvės apribojimo priemonės. Reikia pažymėti, kad tokią veiką padaręs asmuo gali būti atleidžiamas nuo baudžiamosios atsakomybės, jeigu jis iki jo pripažinimo įtariamuoju savanoriškai apie tai praneša teisėsaugos institucijoms ir aktyviai bendradarbiauja. Be to, už tokią veiką atsakomybėn traukiami ir juridiniai subjektai. Malta pranešė Komisijai, kad bet kuris asmuo, kuris naudojasi paslaugomis ar darbu žinodamas, kad tokias paslaugas teikia arba darbą atlieka prekybos žmonėmis auka, arba dalyvauja teikiant tokias paslaugas ar atliekant tokį darbą, daro nusikaltimą ir yra traukiamas atsakomybėn, skiriant nuo aštuoniolikos mėnesių iki penkerių metų trukmės laisvės atėmimo bausmę. Panašios nuostatos patvirtintos Portugalijoje ir Slovėnijoje, pagal kurias skiriama laisvės atėmimo iki trejų metų bausmė ir bauda. Rumunija pranešė Komisijai, kad pagal Rumunijos baudžiamojo kodekso 216 straipsnį bet kuris asmuo, kuris nėra prekiautojas žmonėmis ir kuris naudojasi baudžiamojo kodekso 182 straipsnyje „Išnaudojimas“ išvardytomis paslaugomis žinodamas, kad tas paslaugas teigia prekybos žmonėmis auka, traukiamas baudžiamojon atsakomybėn.

Vis dėlto reikėtų pažymėti, kad Direktyva 2009/52/EB taikoma tik neteisėtai ES esantiems trečiųjų šalių piliečiams. Taigi jos nuostatos netaikomos prekybos žmonėmis aukoms, t. y. asmenims, kurie yra ES piliečiai, taip pat teisėtai ES gyvenantys trečiųjų šalių piliečiai. Be to, ši direktyva taikoma tais atvejais, kai asmenys dirba ne savarankiškai, ir jos nuostatos netaikomos tuomet, kai aukos dirba savarankiškai arba jų paslaugomis naudojasi ne darbdavys. Taigi Direktyvoje 2009/52/EB nustatytas kriminalizavimo procesas pritaikytas prie jos dalyko ir taikymo srities, kuri yra ribota ir nepakankama visiems prekybos žmonėmis atvejams aprėpti. Vis dėlto ši direktyva – tai geras priemonių, kuriomis būtų galima naudotis šioje srityje, siekiant toliau plėtoti ir stiprinti kovos su prekyba žmonėmis teisinę sistemą, pavyzdys.

3) Alternatyvos nepakankamo kriminalizavimo atveju

Kaip minėta pirmiau, pagal Direktyvos 18 straipsnio 4 dalį valstybės narės turi bent apsvarstyti galimybę traukti baudžiamojon atsakomybėn asmenis, kurie sąmoningai naudojasi prekybos žmonėmis aukų teikiamomis paslaugomis. Vis dėlto valstybės narės Komisijai pateikė nedaug informacijos apie alternatyvias priemones, taikomas tais atvejais, kai nėra nacionalinių priemonių, skirtų traukti baudžiamojon atsakomybėn prekybos žmonėmis aukų teikiamomis paslaugomis besinaudojančius asmenis. Iš atsakymų į klausimynų klausimus matyti, kad, atrodo, tik Nyderlandai ir Ispanija pateikė informaciją šiuo klausimu. Nyderlandai pranešė apie informavimo kampanijas anoniminio pranešimo apie nusikaltimus klausimu, informavimą apie baudžiamąjį persekiojimą dėl seksualinės prievartos prieš vaikus, kai sumokamas atlygis, ir tokių atvejų viešinimą, taip pat susitarimus su verslo sektoriais dėl pagarbos žmogaus teisėms skatinimo. Ispanija pranešė, kad, nors nėra konkrečių nuostatų, pagal kurias būtų kriminalizuojamas naudojimasis prekybos žmonėmis aukų teikiamomis seksualinėmis paslaugomis, kai žinoma apie aukų pažeidžiamumą, bet kokie tokio pobūdžio veiksmai galėtų būti laikomi nusikaltimu asmens seksualinei laisvei ir neliečiamybei ir būtų taikomi atitinkami baudžiamojo kodekso straipsniai.

4) Įvertinimai

Keletas valstybių narių (pavyzdžiui, Suomija, Švedija) pranešė pavedusios atlikti tokių teisės aktų vertinimus ar atitinkamus mokslinius tyrimus. Švedija pranešė Komisijai, kad 2010 m. paskelbta Draudimo pirkti seksualines paslaugas tyrimo ataskaita. Be kitų pagrindinių dalykų, nustatyta, kad: a) prostitucijos gatvėse mastas sumažėjo perpus; b) internetas tapo nauja prostitucijos paslaugų pirkimo vieta; c) uždraudus pirkti seksualines paslaugas užkardytas organizuotas nusikalstamumas; d) padidėjo visuomenės parama šiam draudimui. Be to, turi būti atliktas Kovos su prekyba žmonėmis tyrimas, kuriame bus įvertinta, kaip taikoma su prekyba žmonėmis susijusi baudžiamosios teisės nuostata, taip pat kruopščiai išnagrinėta, kaip teisėsaugos institucijos tiria ir nagrinėja prekybos žmonėmis bylas.

Suomijoje, Aukščiausiajam Teismui priėmus principinį sprendimą, pavesta atlikti mokslinį tyrimą dėl vadinamojo seksualinių paslaugų pirkimo iš prostitučių ir prekybos žmonėmis aukų dalinio kriminalizavimo. Atlikus šį tyrimą padaryta išvada, kad didžiausia problema, susijusi su šio įstatymo taikymu, yra tai, kad nustatyta ir ištirta tik keletas bylų, susijusių su naudojimusi prekybos sekso paslaugomis aukomis, ir baudžiamojon atsakomybėn patraukta bei nubausta tik keletas asmenų. Nustatyta, kad, norint iš dalies patraukti sekso paslaugų pirkėjus baudžiamojon atsakomybėn, kilo problemų dėl mens rea reikalavimo. Šio tyrimo ataskaitoje teigiama, kad padėtis palanki sekso paslaugų pirkėjams, kurie vengia įgyti bet kokių žinių apie prostitutės asmeninę padėtį, bet yra gerai susipažinę su įstatymais. Mokslininkai pasiūlė visiškai kriminalizuoti sekso paslaugų pirkimą. Susipažinusi su šia ataskaita, vyriausybė pasiūlė iš dalies pakeisti šios nusikalstamos veikos apibrėžtį, ją pagrindžiant paslaugos naudotojo aplaidumu.

2018 m. vertinimas turėtų būti atliktas JK (Šiaurės Airijoje); pranešta, kad Škotijoje, tikrinant 2015 m. Kovos su prekyba žmonėmis ir išnaudojimu įstatymą, pavesta atlikti šio reiškinio mokslinį tyrimą.

Apskritai visos valstybės narės Komisijai pateikė nedaug statistinių duomenų ir panešė tik apie kelis patraukimo baudžiamojon atsakomybėn ir priimtų apkaltinamųjų nuosprendžių atvejus. Be to, abejotina, ar tokių išskaidytų duomenų apie šią nusikalstamą veiką turima valstybių narių lygmeniu. Pavyzdžiui, Italija pabrėžė, kad šiuo metu ji neturi atskirų duomenų apie naudojimąsi prekybos žmonėmis aukų teikiamomis paslaugomis. Šioje srityje Komisija toliau nagrinės, kokių veiksmų imtasi gerinant ES lygmeniu surinktų statistinių duomenų apie prekybą žmonėmis kokybę ir didinant jų palyginamumą.

2.2.Poveikio vertinimas ir taikymas

Iš Komisijai pateiktos informacijos matyti, kad valstybės narės taiko gana įvairius metodus ir praktiką. Visose valstybėse narėse, kuriose patvirtinti nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos naudojimasis prekybos žmonėmis aukų teikiamomis paslaugomis laikomas nusikalstama veika, šių teisės aktų nuostatos taikomos tik tiems subjektams, kurie tiesiogiai naudojasi aukų teikiamomis paslaugomis arba atliekamu darbu.

Dauguma valstybių narių, kuriose patvirtinti nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos naudojimasis prekybos žmonėmis aukų teikiamomis paslaugomis laikomas nusikalstama veika, teigia, kad dar per anksti vertinti šių įstatymų poveikį. Taip yra todėl, kad šie teisės aktai įsigaliojo 2013 m., po galutinio Direktyvos 2011/36/ES perkėlimo į nacionalinę teisę termino, nes buvo nustatytas trumpas jos įgyvendinimo laikotarpis.

Visose valstybėse narėse, kuriose galioja tokios nuostatos, reikalaujama, kad paslaugos naudotojas iš anksto žinotų, jog paslaugas teikiantis asmuo yra prekybos žmonėmis auka. Pranešta, kad tokiais atvejais apskritai sudėtinga kaupti įrodymus. Daugumoje atitinkamų valstybių narių prievolė įrodyti pirmiausia tenka prokurorui, o įtariamasis (kaltinamasis) naudojasi nekaltumo prezumpcija ir neprivalo įrodyti savo nekaltumo. Tik Airijoje yra kitaip – prievolė įrodyti tenka kaltinamajam, kuris turi įrodyti, kad jis (arba ji) nežinojo ir neturėjo rimto pagrindo manyti, kad asmuo, kurio atžvilgiu padaryta nusikalstama veika, buvo prekybos žmonėmis auka.

Šiuo požiūriu Europos Tarybos konvencijos dėl veiksmų prieš prekybą žmonėmis aiškinamajame rašte pažymėta, kad „[...] prokuratūrai gali būti sudėtinga įrodyti žinojimą. Panašių sunkumų atsiranda taikant įvairias kitų rūšių baudžiamosios teisės nuostatas, pagal kurias reikalaujama pateikti tam tikrų nematerialių nusikalstamos veikos požymių įrodymų. Vis dėlto sunkumai, kurių kyla ieškant įrodymų, nebūtinai yra lemiamas argumentas tam tikro pobūdžio elgesio nelaikyti nusikalstama veika.“ Šiomis aplinkybėmis dėl sunkumų kaupti įrodymus apie nusikaltimus neturėtų būti nusprendžiama nekriminalizuoti tam tikro elgesio.

Nors sėkmingas tyrimas, patraukimas baudžiamojon atsakomybėn ir apkaltinamųjų nuosprendžių skelbimas, be jokios abejonės, daro atgrasomąjį poveikį, kyla abejonių dėl galimo tokios statistikos aiškinimo, visų pirma vertinant atitinkamų priemonių poveikį ar jų sėkmingą taikymą. Atsižvelgiant į tai, kad tokios priemonės visų pirma labiausiai padeda užkardyti nusikaltimus, statistiniai duomenys apie patraukimą baudžiamojon atsakomybėn ir apkaltinamuosius nuosprendžius negali būti patikimas tokių priemonių veiksmingumo požymis. Kaip minėta pirmiau, šiai ataskaitai parengti pateikta nedaug statistinių duomenų. Bulgarija pranešė, kad 2014 m. surašyti 4 (keturi) kaltinamieji aktai ir paskelbtas 1 (vienas) apkaltinamasis nuosprendis, 2015 m. – 5 (penki) kaltinamieji aktai ir 2 (du) apkaltinamieji nuosprendžiai. Graikija pranešė, kad, remiantis Graikijos policijos statistiniais duomenimis, nuo naujojo įstatymo įsigaliojimo baudžiamojon atsakomybėn patrauktas 1 (vienas) asmuo. Rumunija taip pat pranešė, kad 2015 m. Organizuoto nusikalstamumo ir terorizmo tyrimo direkcijai perduotos pirmosios bylos ir už naudojimąsi prekybos žmonėmis aukų teikiamomis paslaugomis baudžiamojon atsakomybėn patraukti 9 (devyni) asmenys. Vyriausiosios teismų tarybos duomenimis, iki 2016 m. gegužės mėn. už naudojimąsi išnaudojamo asmens teikiamomis paslaugomis nuteista penkiolika asmenų. Vis dėlto šie nuosprendžiai nebuvo galutiniai – juos buvo galima apskųsti Aukščiausiajam Teismui.

Šiuo požiūriu Komisija norėtų priminti Pažangos ataskaitoje padarytas išvadas. Joje teigiama, kad „iš Komisijos surinktos informacijos aiškiai matyti, kad svarbu, kad valstybės narės dėtų didesnes pastangas, kad tyrimų ir baudžiamojo persekiojimo atvejų padaugėtų, o aukoms tenkanti našta, kai jos teikia parodymus bylose, kad būtų surinkti įrodymai, sumažėtų. Tai pasiekti būtų galima nuolat rengiant specialius mokymus tyrėjams, prokurorams ir teisėjams ir sistemingai atliekant finansinius tyrimus (pagal Finansinių veiksmų darbo grupės rekomendaciją) bei taikant kitas veiksmingas žvalgybos informacija grindžiamas tyrimų priemones, kuriomis būtų galima gauti įvairių įrodymų, kurie būtų naudojami kartu su aukų parodymais. Be to, valstybės narės turėtų skirti pakankamai finansinių ir žmogiškųjų išteklių, kad galėtų tinkamai kovoti su šiuo nusikaltimu.“

Baudžiamąją atsakomybę taikant tik tais atvejais, kai paslaugos naudotojas turi tiesioginių ir faktinių žinių apie tai, kad asmuo yra prekybos žmonėmis auka, nustatoma labai aukšta patraukimo baudžiamojon atsakomybėn riba. Šiuo požiūriu reikėtų atidžiai išnagrinėti, kiek žinių reikia turėti, kad būtų laikoma, jog padaryta ši nusikalstama veika.

3.Veiksmingos prekybos žmonėmis prevencijos užtikrinimas

Vadovaujantis ES kovos su prekyba žmonėmis strategija ir kitomis pagrindinėmis politikos priemonėmis, šiame skyriuje pristatomi Komisijos svarstymai šiuo klausimu. Šis skyrius yra Komisijos atliktos analizės pagrindas. Iš pirmiau atliktos analizės matyti, kad valstybių narių lygmeniu taikomos neišbaigtos ir įvairialypės teisinės prekybos žmonėmis aukų teikiamų paslaugų naudotojų teisinio vertinimo sistemos, o tai turi neigiamos įtakos veiksmingam nusikalstamumo užkardymui. Tokiomis sąlygomis, nors ir dedama pastangų, prekyba žmonėmis neišnyksta ir nėra požymių, kad šio sunkaus nusikaltimo mastas mažėtų.