Per paskutinį dešimtmetį Europos Sąjungos išgyventos finansų ir valstybių skolos krizės parodė, kad neužbaigta Europos Sąjungos ekonominė ir finansinė sistema nėra pakankama, kad klestėjimo laikotarpiu būtų užkirstas kelias netvarios politikos vykdymui arba kad paskesniu makroekonominės korekcijos etapu būtų sudarytos sąlygos neigiamiems sukrėtimams veiksmingai absorbuoti. Krizės pirmiausia atskleidė, kad yra susiklostę nepageidautini nacionalinių bankų sektorių ir jų vyriausybių ryšiai – tikras užburtas ratas. Bankų sąjunga sukurta tiems ryšiams suardyti ir siekiant išvengti to, kad sunkumų patiriantys bankai būtų gelbėjami pirmiausia mokesčių mokėtojų lėšomis.

„Demokratija reiškia kompromisą. Ir jei randamas tinkamas kompromisas, ilgainiui nugalėtojais tampa visi. Vieningesnėje Sąjungoje kompromisas turėtų būti laikomas ne blogiu, o menu tiesti skirtumus jungiančius tiltus. Demokratija negali veikti be kompromiso. Europa negali veikti be kompromiso.“

Pastarojo meto atvejų patirtis padės visiems suinteresuotiems subjektams toliau gerinti praktinį Europos Sąjungos taisyklių taikymą ir sistemos veikimą. Tai pasakytina apie, pavyzdžiui, praktines visų Europos ir nacionalinių įstaigų, dalyvaujančių vykdant ankstyvąją intervenciją ir pertvarkymą, bendradarbiavimo ir informacijos mainų sąlygas, procedūras, kuriomis vadovaujantis priimamas sprendimas, ar bankas yra žlungantis arba galintis žlugti, ir turto kokybės patikrinimus siekiant nustatyti, ar tenkinamos prevencinės rekapitalizacijos sąlygos. Taip pat svarbu sparčiai sukaupti įsipareigojimus (įvykdant minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą), kuriems gali būti taikomos gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės, nes tai būtina siekiant palengvinti negyvybingų sunkumų patiriančių bankų pertvarkymą ir įmanoma esamomis rinkos sąlygomis. Taip pat reikia pastangų ir tam, kad reikiamas likvidumas būtų užtikrintas prieš, per ir po pertvarkymo, kad (pastaruoju atveju) būtų taikomos tinkamiausios pertvarkymo priemonės, net jei žlungančiam bankui iškart neatsirastų privataus pirkėjo. Pažymėtina, kad esama bankų sąjungos sistemos patirtis taip pat rodo, kaip svarbu, kad finansinės priemonės, kurios per banko krizę veikiausiai būtų nuostolingos, priklausytų ir nuostolių atneštų privatiems investuotojams, kurie pakankamai informuoti, kad suvoktų susijusią riziką.

Nors atitinkami subjektai artimiausiu metu gali daug ką praktiškai patobulinti, kai kurie klausimai gali būti visiškai išspręsti tik tada, kai iki galo pradės veikti visi sutartieji bankų sąjungos elementai ir bankų sąjunga bus baigta kurti.

Šiuo aspektu viena iš spragų yra bendros Europos indėlių garantijų sistemos (EIGS) trūkumas. Visiems indėlininkams bankų sąjungoje turėtų būti suteikta to paties lygio apsauga. Todėl Europos indėlių garantijų sistema sustiprintų bankų sektoriaus stabilumą, nes suteiktų tvirtą ir vienodą draudimo apsaugą visiems tokiems indėlininkams, kad ir kurioje geografinėje bankų sąjungos vietoje jie būtų.

Bankų sąjungai taip pat trūksta veiksmingos bendros fiskalinio stabilumo priemonės. Sukurti tokią su Bendru pertvarkymo fondu susijusią fiskalinio stabilumo priemonę valstybės narės susitarė jau beveik prieš 4 metus, 2013 m.. Dabar ji turi pradėti veikti, kad bankų sąjungoje padidėtų bendras bankų pertvarkymo sistemos patikimumas. Norint visiškai pasiekti pagrindinius pertvarkymo tikslus – išsaugoti finansinį stabilumą ir kuo labiau sumažinti mokesčių mokėtojų išlaidas, nepaprastai svarbu užtikrinti, kad veiksmais, kurių imasi Bendra pertvarkymo valdyba, visiškai pasitikėtų visi suinteresuoti subjektai. Tokį pasitikėjimą, be kitų taikomų pertvarkymo priemonių, t. y. gelbėjimo privačiomis lėšomis ir Bendro pertvarkymo fondo, turėtų suteikti galimybė pasinaudoti paskutine išeitimi – bendra fiskalinio stabilumo priemone. Jos dalimi galėtų būti, pavyzdžiui, bendro finansavimo derinimas su likvidumo trūkumams padengti taikomomis Europos Centrinio Banko priemonėmis ir galimybė ilgiau ieškoti geriausio pirkėjo atsižvelgiant į konkrečią banko situaciją.

Be to, reikia toliau mažinti riziką ir gerinti rizikos valdymą bankuose, nors, kaip 2017 m. rugsėjo 13 d. pranešime apie Sąjungos padėtį nurodė Pirmininkas J.-C. Junckeris, pasiekta nemaža pažanga. Bankų sąjunga gali veikti, tik jei kartu užtikrinamas ir rizikos mažinimas, ir rizikos pasidalijimas. Šio tikslo siekiama keliomis iniciatyvomis, dėl kurių dabar derasi Europos Parlamentas ir Taryba: siekdama toliau stiprinti Europos Sąjungos bankų atsparumą, 2016 m. lapkričio mėn. Komisija patvirtino visapusišką rizikos mažinimo priemonėms skirtą teisės aktų paketą, ir dėl kai kurių iš jų Europos Parlamentas ir Taryba derasi skubos tvarka.

Nepaisant pažangos mažinant riziką, bankų sąjunga tebėra gležna. Didelė dalis rizikos, kuri dabar matyti bankų balansuose, atsirado iki bankų sąjungos sukūrimo, kai atsakomybė už priežiūrą ir pertvarkymą buvo išimtinai nacionalinė. Norėdama sparčiai artėti prie bankų sąjungos kūrimo pabaigos, Europos Sąjunga turi įtikimai išspręsti šias praeities problemas. Vienas likusių uždavinių – toliau ryžtingai palaikyti pastarojo meto tendenciją mažinti aukštą neveiksnių paskolų lygį bankų sektoriaus dalyse. Daug pasiekta rinkos jėgomis ir reglamentavimo priemonėmis, kurios jau davė rezultatų. Tačiau kai kurių Europos bankų konkurencingumas ir pajėgumas teikti paskolas ekonomikai sumažėjęs. Komisija toliau rems šį procesą – priims daugiau neveiksnių paskolų lygiui mažinti skirtų priemonių. Europos bankų sistemos riziką taip pat reikia toliau mažinti vis silpninant bankų ir jų buveinės šalies ryšius. Tai buvo vienas pagrindinių bankų sąjungos tikslų nuo pat jos pradžios. Didesnių ir sisteminės svarbos bankų priežiūra ir pertvarkymas dabar vyksta centralizuotai, nebe nacionaliniu lygmeniu, todėl, padedant bankams investicijas į valstybių obligacijas diversifikuoti geografiškai, toliau silpnėtų bankų ir vyriausybių ryšiai, o tai spartintų tarpvalstybinės rizikos paskirstymą po privatųjį sektorių. Bankų sąjunga ne tik prisideda prie didesnio finansinio stabilumo – tikimasi, kad ji bus naudinga ir ekonomiškai, nes labiau integruosis Europos bankų sektorius ir turtas bus įvairiau paskirstytas geografiniu aspektu. Todėl Komisija toliau sieks gilinti bankų sąjungą siekdama, kad ji būtų pripažinta viena jurisdikcija.

2015 m. Komisijos komunikate „Bankų sąjungos sukūrimas“ (toliau – 2015 m. Komisijos komunikatas) ir 2016 m. Tarybos veiksmų gairėse numatyti pagrindiniai žingsniai, ir prireikus 2015 ir 2016 m. Komisija pateikė pasiūlymų dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų. Dabar Europos Parlamentui ir valstybėms narėms metas imtis politinės atsakomybės ir sutarti dėl būtinų teisės aktų, kurių reikia, kad bankų sąjunga būtų baigta kurti iki 2019 m.

Jei ateinančiais metais Europos Sąjungos vadovai kolektyviai pasiduos neveiklumui ir neturės užmojo, tai dėl politinio kalendoriaus kyla reali grėsmė, kad Europos Sąjungai metų metus nebus prošvaisčių baigti kurti bankų sąjungą, o užmojai baigti rizikos mažinimo ir rizikos pasidalijimo procesus sumenks. Kad taip nenutiktų, reikia pasinaudoti po pranešimo apie Sąjungos padėtį susidariusiu pagreičiu. Kad ekonominėje ir pinigų sąjungoje sukrėtimai būtų labiau absorbuojami privačiomis priemonėmis, Europos Sąjunga turi rasti visiems naudingą pusiausvyrą ir siekti kuo labiau sumažinti riziką ir užtikrinti jos pasidalijimą.

Šiame komunikate siekiama parodyti plataus užmojo, tačiau realistinį kelią, kaip pasiekti susitarimą baigti kurti bankų sąjungą, atsižvelgiant į dabartinius Tarybos įsipareigojimus. Remiantis jau padaryta didele pažanga, dėl priemonių, kurios būtinos norint baigti kurti bankų sąjungą, reikia susitarti iki 2018 m. pabaigos, tačiau gali užtrukti, kol tam tikri elementai bus taikomi visapusiškai. Jie gali būti įdiegti palaipsniui.

2017 m. gruodžio mėn. Komisija paskelbs ekonominei ir pinigų sąjungai stiprinti skirtą išsamų priemonių rinkinį. Kaip nurodyta šiame komunikate, tvirtas įsipareigojimas ir ryžtingi veiksmai siekiant baigti kurti bankų sąjungą yra neatsiejama šių pastangų dalis.

2. Rizikos mažinimas priėmus 2016 m. lapkričio mėn. priemonių bankų sektoriuje rinkinį

2016 m. Tarybos veiksmų gairės Dabartinė padėtis Tolesni veiksmai a.Pasiūlyti iš dalies pakeisti teisinę bazę siekiant įgyvendinti bendro nuostolių padengimo pajėgumo (TLAC) standartą ir peržiūrėti minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą. Taryba sieks užtikrinti nuoseklias taisykles ir tinkamas sumas gelbėjimo privačiomis lėšomis rezervams, kuriais būtų prisidedama prie veiksmingo ir tvarkingo pertvarkymo proceso laikantis Bankų gaivinimo ir pertvarkymo direktyvos visų kredito įstaigų, kurioms gelbėjimas privačiomis lėšomis būtų patvirtinta pertvarkymo strategija, atžvilgiu. b.Pateikti pasiūlymą dėl bendro požiūrio į bankų kreditorių hierarchiją, kad pertvarkymo atveju būtų daugiau teisinio tikrumo. c.Pasiūlyti iš dalies pakeisti Kapitalo reikalavimų direktyvą / IV kapitalo reikalavimų reglamentą, atliekant bendrąją peržiūrą ir siekiant: I.suderinti ar labiau sukonkretinti valstybėms narėms suteiktas pasirinkimo galimybes ir nacionalinę teisę veikti savo nuožiūra, o tai prisidėtų ir prie tikslo sumažinti finansų rinkų susiskaidymą; II.ii. įgyvendintos ir galutinai užbaigtos likusios Bazelio reformos, įskaitant sverto koeficiento nustatymą (sisteminės svarbos bankams galbūt bus nustatytas didesnis nei 3 % sverto koeficientas) ir grynojo pastovaus finansavimo rodiklio nustatymą. Vyksta derybos dėl pasiūlymo dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, kuriame yra visos 2016 m. Tarybos veiksmų gairėse nurodytos priemonės. Lygiagrečiai su pasiūlymu dėl teisėkūros procedūra priimamo teisės akto, suderinti Kapitalo reikalavimų direktyvos ir Kapitalo reikalavimų reglamento nuostatas dėl pasirinkimo galimybių ir nacionalinės teisės veikti savo nuožiūra visapusiškai ėmėsi Europos Centrinis Bankas. Abiem teisėkūros institucijoms susitarti dėl pasiūlymo dėl teisėkūros procedūra priimamo akto ne vėliau kaip iki 2018 m. vidurio.

2016 m. lapkričio mėn. Komisijos pasiūlytu priemonių bankų sektoriuje rinkiniu bus pasiekta daug 2016 m. Tarybos veiksmų gairėse nurodytų tikslų, susijusių su tolesniu rizikos mažinimu bankų sektoriuje. Tas šiuo metu Europos Parlamente ir Taryboje svarstomas dokumentų rinkinys pagrįstas galiojančiomis Europos Sąjungos bankininkystės taisyklėmis ir papildo po krizės sudarytą reglamentavimo darbotvarkę užtikrindamas, kad reglamentavimo sistema būtų naudojama bet kokioms likusioms finansinio stabilumo problemoms spręsti ir kartu sudarytų sąlygas bankams toliau remti realiąją ekonomiką. Komisijos pasiūlymais bus sugriežtintos Europos Sąjungos taisyklės, kuriomis reikalaujama, kad bankai sukauptų įsipareigojimų rezervus, kuriuos prireikus būtų galima pasitelkti taikant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę. Tai bus padaryta įgyvendinant Finansinio stabilumo tarybos bendro nuostolių padengimo pajėgumo standartą ir jį integruojant į galiojančias minimalaus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimo taisykles; be to, suderinant taisykles, kuriomis nustatoma skolos priemonių, kurios atitinka bendro nuostolių padengimo pajėgumo standartą ir (arba) minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą dėl rezervų, padėtis bankų kreditorių hierarchijoje. Pastarojo meto patirtis dar kartą parodė, kaip svarbu bankams turėti tinkamus susijusią riziką pakankamai suvokiantiems investuotojams priklausančių įsipareigojimų rezervus, kuriuos galima panaudoti taikant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, kad krizės būtų valdomos be poveikio finansiniam stabilumui ir kad mokesčių mokėtojams netektų pirmiesiems patirti išlaidų. Komisijos pasiūlymuose taip pat pateiktos suderintos taisyklės, kaip priežiūros ir pertvarkymo institucijoms taikyti moratoriumo priemones siekiant stabilizuoti bankus. Kaip rodo pastarojo meto patirtis, tai ne mažiau svarbu. Be to, Komisijos siūlomuose pakeitimuose numatyta suderinti atlygio taisykles, nes nustatyta, kad jos apskritai padeda mažinti pernelyg didelės rizikos prisiėmimą ir geriau susieti atlygį su veiklos rezultatais, taigi prisideda prie finansinio stabilumo.

Galiausiai priemonių bankų sektoriuje rinkinyje siūloma įgyvendinti keletą tarptautinių standartų, be kita ko, įvesti sverto koeficientą ir grynojo pastovaus finansavimo rodiklį (angl. NFSR), ir Komisija nusiteikusi toliau glaudžiai bendradarbiauti tarptautiniu mastu bankų reglamentavimo klausimais ir įgyvendinti sutartus standartus. Ji atidžiai stebi, kaip tie standartai įgyvendinami kitose jurisdikcijose.

Komisija supranta, kad kai kurios valstybės narės su nemažu nerimu žvelgia į jos pasiūlymus leisti priežiūros institucijoms individualiai netaikyti tam tikrų reikalavimų tarpvalstybinių grupių patronuojamosioms įmonėms, nors tai logiškas žingsnis bankų sąjungoje ir bendrojoje rinkoje. Komisija pasiryžusi įsitraukti į konstruktyvią diskusiją šiuo klausimu, kad būtų lengviau rasti sprendimą, kuriuo būtų išsaugota pasiūlymo nauda ir atsižvelgta į poreikį išlaikyti priimtiną buveinės ir priimančiosios šalių pusiausvyrą.

Siekiant sparčios pažangos ir kuo greitesnio priėmimo, Europos Parlamentas ir Taryba raginami išlaikyti aiškiai apibrėžtą priemonių rinkinio taikymo sritį. Kiti neišspręsti klausimai, kurie nepatenka į šio rinkinio taikymo sritį, galėtų būti apsvarstyti per vėlesnes teisės aktų peržiūras, kai bus baigtos dėl 2016 m. priemonių bankų sektoriuje rinkinio vykstančios derybos.

3. Žingsniai link Europos indėlių garantijų sistemos (EIGS)