LT    LT  EUROPOS BENDRIJ Ų KOMISIJA 
Briuselis, 15.12.2005 
KOM(2005) 648 galutinis 
  
KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI 
raginantis Taryb ą pradėti taikyti Europos bendrijos steigimo sutarties 251 straipsn į 
priemonėms dėl išlaikymo prievoli ų pagal Sutarties 65 straipsn į  
 
LT 2   LT KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI 
raginantis Taryb ą pradėti taikyti Europos bendrijos steigimo sutarties 251 straipsn į 
priemonėms dėl išlaikymo prievoli ų pagal Sutarties 65 straipsn į  
1. T EISINĖS IR INSTITUCIN ĖS APLINKYB ĖS 
1.1. Bendrijoje išlaikymo prievol ėms taikomi teis ės aktai 
Išlaikymo prievol ės yra neatskiriama 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) 
Nr. 44/2001 d ėl jurisdikcijos ir teismo sprendim ų civilinėse ir komercin ėse bylose 
pripažinimo ir vykdymo (toliau – Briuselio I reglamentas)1 taikymo srities dalis. Šiuo 
reglamentu pirmiausia nustatomos teism ų kolizinės normos, pavyzdžiui, 5 straipsnio 2 dalyje 
numatyta speciali nuostata d ėl išlaikymo prievoli ų. Be to, jame nustatytos teismo sprendim ų 
pripažinimo ir vykdymo taisykl ės, taikomos ir valstybi ų narių sprendimams d ėl išlaikymo 
prievolių. Reikia pažym ėti, kad Briuselio I reglamento 57 straipsnio 2 dalyje aiškiai 
atkreipiamas d ėmesys į tai, kad „ su administracin ėmis institucijomis sudaryti arba j ų 
patvirtinti susitarimai d ėl išlaikymo įsipareigojim ų“ laikomi autentiškais dokumentais.  
Išlaikymo prievol ės taip pat įtrauktos į 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir 
Tarybos reglamento (EB) Nr. 805/2004, sukurian čio neginčytinų reikalavim ų Europos 
vykdomąjį raštą (toliau – EVR reglamentas)2 taikymo srit į. Šiuo reglamentu užtikrinamas 
laisvas teismo sprendim ų, pripažint ų Europos vykdomaisiais raštais, jud ėjimas visose 
valstybėse narėse. Sprendimai d ėl išlaikymo apibr ėžti šiame reglamente; be to, jame, kaip ir 
Briuselio I reglamente, aiškiai pabr ėžiama, kad autentiškais dokumentais laikomi su 
administracin ėmis institucijomis sudaryti arba j ų patvirtinti susitarimai d ėl išlaikymo 
(4 straipsnio 3 dalies b punktas).  
Tačiau išlaikymo prievol ės nebuvo įtrauktos į 2003 m. lapkri čio 27 d. Tarybos reglament ą 
(EB) Nr. 2201/2003 d ėl jurisdikcijos ir teismo sprendim ų, susijusi ų su santuoka ir t ėvų 
pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinant į Reglament ą (EB) Nr. 1347/2000 (toliau – 
naujasis Briuselio II reglamentas)3. Apie jo netaikym ą išlaikymo prievol ėms aiškiai 
patvirtinama reglamento 1 straipsnio 3 da lies e punkte bei 11 konstatuojamoje dalyje.  
1.2. Bendrijos teis ės aktų, reglamentuojan čių išlaikymo prievoles, reformos 
projektas 
1.2.1. Trumpas Tarybai pateikto reglamento pasi ūlymo pristatymas 
Remdamasi Europos S ąjungos Vadov ų Tarybos Tamper ėje (1999 m. spalio 15–16 d.) ir 
Briuselyje (2004 m. lapkri čio 4–5 d.) išvadomis, Komisija pateik ė Tarybai reglamento 
pasiūlymą įgyvendinant tarpusavio pripažinimo program ą panaikinti kli ūtis, kurių šiandien vis 
dar pasitaiko išieškant iš laikymo išmokas Europos S ąjungoje. Šiuo b ūsimuoju reglamentu 
                                                 
1 OL L 12, 2001 m. sausio 16 d. 
2 OL L 143, 2004 m. balandžio 30 d. 
3 OL L 338, 2003 m. gruodžio 23 d. 
 
LT 3   LT siekiama sukurti teis ėtus išlaikymo kreditori ų lūkesčius atitinkan čias teisines s ąlygas. 
Reglamentas tur ėtų jiems pad ėti lengvai, greitai ir dažniausiai nemokamai gauti vykdom ąjį 
raštą, kuris gal ėtų laisvai jud ėti Europos teisingumo erdv ėje ir kuriuo remiantis tapt ų 
įmanoma reguliariai išieškoti mok ėtinas sumas.  
Siekiant sukurti šias naujas teisines s ąlygas, reik ės imtis veiksm ų, apimančių daugiau už 
dabartinių mechanizm ų kosmetin į pagrąžinimą. Bus imtasi priemoni ų visose svarbiausiose 
teisminio bendradarbiavimo civilin ėse bylose srityse: tarptautin ės jurisdikcijos, taikytinos 
teisės, pripažinimo ir vykdymo, bendradarbiavimo ir tinkamos civilin ės teisenos kli ūčių 
šalinimo, ypa č gerinant naudojim ąsi informacija, susijusia su skolinink ų padėtimi, nesvarbu, 
kurioje ES šalyje jie gyvent ų. Šios bendros priemon ės bus kiek įmanoma sujungti į vieną 
Bendrijos reglament ą. 
Ši iniciatyva yra ilgo svarstym ų ir konsultacij ų proceso rezultatas: buvo finansuota 
lyginamosios teis ės studija (2003 m.), parengta ir  paskelbta žalioji knyga (2004 m.), 
organizuoti ekspert ų susirinkimai (2003–2005 m.) ir pade dant nepriklausomam ekspertui 
atliktas poveikio vertinimas, kur į prižiūrėjo 2005 m. keturis kartus pos ėdžiavusios įvairių 
tarnybų iniciatyvin ės grupės. 
1.2.2. Teisinis reglamento pasi ūlymo pagrindas 
Tarybos reglamento pasi ūlymas dėl jurisdikcijos, taikytinos teis ės, teismo sprendim ų 
pripažinimo ir vykdymo bei bendrad arbiavimo išlaikymo prievoli ų srityje yra Komisijos 
teikiamas pagal Europos bendrijos steigimo sutart ies 61 straipsnio c punkt ą ir 67 straipsnio 
2 dalį. 
Taigi tai yra pasi ūlymas, susij ęs su teisminiu bendradarbiavimu civilin ėse bylose, apibr ėžtu 
Sutarties 65 straipsnyje ir apiman čiu „su šeimos teise susijusius aspektus “, kaip nurodyta 
Sutarties 67 straipsnio 5 dalies antrojoje įtraukoje. D ėl šios priežasties jam netaikoma bendro 
sprendimo proced ūra, o Taryba turi priimti pasi ūlymą vieningai, pasikonsultavusi su Europos 
Parlamentu.  
2. P ROBLEMATIKA  
Po Nicos sutartimi padaryt ų pakeitim ų 67 straipsnio 5 dalies antr ąja įtrauka teisminis 
bendradarbiavimas civilin ėse bylose išskaidomas, kadangi  65 straipsnyje numatytoms 
priemonėms taikoma 251 straipsnio bendro sprendimo proced ūra, „išskyrus su šeimos teise 
susijusius aspektus “.  
Taigi nuo 2003 m. sausio 1 d., kai įsigaliojo Nicos sutartis, ga lioja dvi sistemos: bendro 
sprendimo proced ūra, tapusi įprasta teis ės procedūra, ir Tarybos, pasikonsultavusios su 
Europos Parlamentu, vieningas sprendimo pri ėmimas, kuris yra išimtin ė sistema, taikoma 
„priemonėms“, susijusioms su „ šeimos teis ės aspektais “.  
Šį skirtumą paprastai nesunku nustatyti. Pa vyzdžiui, niekas negali gin čyti, kad pagal Sutart į 
šeimos teisei priklauso aspektai, susij ę su santuoka ir t ėvų pareigomis.  
Kai naujajame Briuselio II reglamente nor ėta panaikinti exequatur procedūrą sprendimams 
dėl bendravimo teis ės, buvo pripažin ta, kad šis teis ės aktas tur ės įtakos nacionalini ų teisminių 
sistemų veiklai šeimos teis ės srityje. Vieningo sprendimo pri ėmimo taisykl ės išsaugojimas 
nepaisant Nicos sutarties įsigaliojimo pad ėjo užtikrinti, kad jokia Bendrijos teis ės norma, 
 
LT 4   LT susijusi su asmeniniai s santykiais šeimoje, ypa č po santuokos nutraukimo (globos teis ė, 
bendravimo teis ė, neteisėtas vaikų išvežimas ir kt.), neb ūtų priimta be valstybi ų narių 
sutikimo. 
Taigi vieningo sprendimo taisykl ė yra geriau suprantama, kai tik sprendimas susij ęs su 
esminiais šeimos santyki ų aspektais, ir kai Bendrijos teis ės aktų leidėjas daro įtaką pačiai 
šeimos organizacinei strukt ūrai. Nekyla abejoni ų, kad sprendimo d ėl globos teis ės ar 
bendravimo teis ės pripažinimas ar nepripažinimas iš esm ės tiesiogiai veikia asmeninius t ėvų 
ir vaikų santykius, taip paveikdamas šeimos santyki ų pusiausvyr ą; o šeimos santykiams 
valstybėse narėse didelę įtaką daro skirtingos teisin ės ir kultūrinės tradicijos.  
Tačiau esama sri čių, kuriose šis ryšys su šeimos santyki ų pusiausvyra n ėra toks akivaizdus, ir 
kuriose Sutarties 67 straipsnio 5 dalies antrosios įtraukos taikymas duoda itin menk ų 
rezultatų. Viena iš toki ų sričių yra išlaikymo išieškojimas. 
Šiame kontekste reik ėtų atsižvelgti į mišrų pačios išlaikymo prievol ės pobūdį: jos pagrindas 
yra šeimyninis, ta čiau įgyvendinimas – piniginis, kaip  bet kurios kitos skolos.  
Taigi kaip jau buvo min ėta, Bendrijos teis ės aktų leidėjas iki šiol visuomet laik ėsi nuomon ės, 
kad įprastinės teisės nuostatos teisminio bendradarbiavimo civilin ėse bylose srityje gal ėtų būti 
išplėstos, įtraukiant išlaikymo prievoles ka ip bet kurias kitas skolas. Tod ėl Briuselio 
I reglamentas, perimdamas 1968 m. rugs ėjo 27 d. Briuselio konvencijos strukt ūrą, neapima 
šeimos teis ės, tačiau įtraukia į savo taikymo srit į išlaikymo prievoles. Naujasis Briuselio 
II reglamentas, priešingai, apibr ėžia svarbiausi ą šeimos teis ės dalį (santuokos nutraukimas, 
tėvų pareigos), bet ne įtraukia išlaikymo prievoli ų. Galiausiai EVR reglamentas, į kurį 
įtraukiamos ir skolos už išlaikym ą, buvo priimtas pagal bendro sprendimo proced ūrą. 
Akivaizdu, kad naujasis Komisijos pasi ūlymas dėl išlaikymo prievoli ų pateikiamas 
skirtingame kontekste. Priešingai negu Briuselio I reglamentas ir EVR reglamentas, jis yra 
susijęs vien tik su išlaikymo prievol ėmis ir numato joms konkre čias nuostatas; o abiejuose 
pirmiau min ėtuose reglamentuose išlaikymo prievol ės buvo tik šalutin ė bendrų civilinių 
pretenzijų nuostatų taikymo srities dalis. Kadangi šiame reglamento pasi ūlyme aptariamos tik 
išlaikymo prievol ės, tai jau savaime apib ūdina jo teisin į pobūdį.  
Dėl išlaikymo prievoli ų šeimyninio pagrindo j į reguliuojantys konkret ūs Bendrijos teis ės aktai 
yra susiję su šeimos teise, kaip apibr ėžta Sutarties 67 straipsnio 5 dalies antrojoje įtraukoje, 
todėl jis nepriklauso įprastai teisminio bendradarbiavimo civilin ėse bylose teisei, kuri ą 
reglamentuoja bendro sprendimo proced ūra.  
Ši išvada yra teisiškai neišvengiama, ta čiau nepakankama. Nors išlaikymo prievol ės yra 
„susijusios“ su šeimos teise, jos yra ypatinga ši os srities šaka. Teismo sprendimu ar panašiu 
aktu nusta čius ir įteisinus išlaikymo prievol ės egzistavim ą, ji tampa skoliniu įsipareigojimu ir 
yra reguliuojama teis ės normų, paprastai nelabai besiskirian čių nuo turtin ės teisės normų. 
Būtent dėl šios priežasties išlaikymo prievol ės buvo įtrauktos į Briuselio I reglamento 
taikymo srit į. 
Jei Bendrijos teise siekiama vien supaprastinti sprendim ų dėl išlaikymo pri ėmimą, užtikrinti 
jų laisvą judėjimą ir įgyvendinim ą visoje Europos S ąjungoje, tokiu b ūdu užtikrinama tik 
kreditoriaus teis ė kreiptis į teismą ir skolos faktinis išieškoj imas. Šiame kontekste Bendrijos 
teisės aktai labiausiai susij ę su turtine teise. Be abejo, išlaikymo prievol ė yra ypatingo 
pobūdžio, tačiau tai vis d ėlto skola, išieškotina pinig ų suma; jos išieškojimo priemon ės yra 
 
LT 5   LT lengvai nustatomos ir taikomos kitiems sprendimams finans ų srityje: suvienodint ų 
tarptautin ės jurisdikcijos taisykli ų taikymas, visoje Europos S ąjungoje pripaž įstamo 
vykdomojo rašto išdavimas, banko s ąskaitų ar atlyginimo areštavimas, veiksmingo valstybi ų 
narių bendradarbiavimo įgyvendinimas siekiant pagerinti esam ų teisės priemoni ų 
funkcionavim ą. 
3. N UMATOMAS SPRENDIMAS  
Remiantis Sutarties 67 straipsnio 2 dalies antr ąja įtrauka, Taryba, pasikon sultavusi su Europos 
Parlamentu, gali vieningai nuspr ęsti 251 straipsnyje numatyt ą procedūrą taikyti visoms ar kai 
kurioms Sutarties tre čiosios dalies IV antraštin ės dalies sritims. Taigi teisiškai įmanoma 
išlaikymo prievoli ų sritį perkelti iš vieni ngo sprendimo proced ūros į bendro sprendimo 
procedūrą.  
Toks Tarybos sprendimas, „lieptas“ tarp vieningo sprendimo ir bendro sprendimo pri ėmimo, 
būtų dvigubai naudingas. Pirmiausia jis atitikt ų ypatingą išlaikymo prievoli ų pobūdį. Nors 
niekas negal ėtų paneigti, kad išlaikymo išmokos ir šeimos santykiai yra glaudžiai susij ę, vis 
dėlto išlaikymo išieškojimas nedaro tiesiogin ės įtakos šių santykių esmei. Skirtingai nuo 
sprendimo d ėl bendravimo teis ės, sprendimo d ėl išlaikymo vykdymas niekuo nekei čia tos 
pačios šeimos nari ų asmenini ų santykių pobūdžio ir form ų. Taigi vieningo sprendimo 
taisyklė, kuria pirmiausia siekiama atsižvelgti į šeimos organizavimo b ūdus valstyb ėse narėse, 
nėra būtina išlaikymo prievoli ų srityje. 
Be to, šio „liepto“ suk ūrimas leist ų konkrečioms išlaikymo prievoli ų taisyklėms nustatyti 
tokią pat teisėkūros proced ūrą – paliekant Europos Parlamentui tokias pat prerogatyvas – kaip 
ir tą, kuri yra taikoma kitiems teis ės aktams (pavyzdžiui, EVR reglamentui), nusta čiusiems 
bendrą išlaikymo ar bet kurios kito s skolos išieškojimo tvark ą. 
Todėl atsižvelgiant į patį išlaikymo prievoli ų pobūdį ir teisines aplinkybes, kuriomis iki šiol 
Bendrija veik ė šioje srityje, atrodo teisiška i reikalinga ir politiškai si ūlytina taikyti išlaikymo 
prievolėms bendro sprendimo proced ūrą, numatyt ą Sutarties 251 straipsnyje. 
4. I ŠVADA  
Atsižvelgdama į tai, kas pirmiau išd ėstyta, Komisija si ūlo Tarybai remiantis Europos 
bendrijos steigimo sutarties 67 straipsnio 2 dalies antr ąja įtrauka Sutarties 251 straipsnyje 
numatytą procedūrą pradėti taikyti 65 straipsnyje numatytoms priemon ėms dėl išlaikymo.  
 
LT 6   LT PRIEDAS  
TARYBOS SPRENDIMAS 
dėl Europos bendrijos steigimo sutart ies 251 straipsnio taikymo priemon ėms dėl 
išlaikymo prievoli ų pagal Sutarties 65 straipsn į 
EUROPOS S ĄJUNGOS TARYBA 
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutart į, ypač į jos 67 straipsnio 2 dalies antr ąją 
įtrauką, 
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomon ę, 
kadangi: 1) Po Amsterdamo sutarties įsigaliojimo Europos bendrija yra kompetentinga priimti 
teisminio bendradarbiavimo civilin ėse bylose priemones, numat ytas Europos bendrijos 
steigimo sutarties 65 straipsnyje;  
2) Po Nicos sutartimi padaryt ų pakeitim ų, remiantis 67 straipsnio 5 dalies antr ąja įtrauka, 
65 straipsnyje numatytos priemon ės, išskyrus su šeimos teise susijusius aspektus, Tarybos 
priimamos pagal 251 straipsnio proced ūrą; 
3) Remiantis Sutarties 67 straipsnio 2 dalies antr ąja įtrauka, Taryba, pasikonsultavusi su 
Europos Parlamentu, priima viening ą sprendim ą 251 straipsnyje numatyt ą procedūrą taikyti 
visoms ar kai kurioms Sutarties tre čiosios dalies IV antraštin ės dalies sritims ir atitinkamai 
suderinti su Teisingumo Teismo įgaliojimais susijusias nuostatas; 
4) Po Nicos sutarties įsigaliojimo teisminis bendradarbiavimas civilin ėse bylose 
reglamentuojamas pagal dvi skirtinga s sistemas: bendro sprendimo proced ūrą, tapusią įprasta 
teisės procedūra, ir viening ą sprendim ą, kurį priima Taryba, pasikon sultavusi su Europos 
Parlamentu, kuri yra išimtinis režimas, taikomas priemon ėms, susijusioms su šeimos teis ės 
aspektais; 
5) Riba tarp šeimos teisei taikom ų ir kitų priemoni ų kartais sunkiai nustatoma; tas pat 
pasakytina ir apie išlaikymo prievoles, kurios yra mišraus pob ūdžio – susijusios su šeimos 
teise, kadangi išlaikymo prievol ė paprastai kyla iš šeimos santyki ų, bet kartu pinigin ės, 
kadangi ši prievol ė yra skola, kuri ą sudaro konkreti pinig ų suma; 
6) Taryba jau atsižvelg ė į šią ypatybę, priimdama 2000 m. gruodžio 22 d. reglament ą 
Nr. 44/2001 d ėl jurisdikcijos ir teismo sprendim ų civilinėse ir komercin ėse bylose 
pripažinimo ir vykdymo, į kurio taikymo srit į įtrauktos išlaikymo prievol ės, tačiau neįtraukta 
šeimos teis ė; 
7) Be to, po Nicos sutarties įsigaliojimo 2004 m. balandžio 21 d. Reglamentas Nr. 805/2004, 
sukuriantis negin čytinų reikalavim ų Europos vykdom ąjį raštą, buvo priimtas pagal 
251 straipsnio proced ūrą, nors jis ir taikomas išlaikymo prievol ėms; 
8) Atsižvelgiant į išlaikymo prievoli ų srities specifiškum ą, reikėtų nuspręsti, kad nuo šiol 
išlaikymo prievoles reglamentuos 251 straipsnyje numatyta proced ūra; 
 
LT 7   LT 9) Kaip apibr ėžta prie Europos S ąjungos sutarties ir Europos bendrijos steigimo sutarties 
pridedamo protokolo d ėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsni uose, Danija nedalyvauja priimant š į 
sprendimą ir todėl nėra jo saistoma ir neprivalo jo taikyti; 
10) Pagal prie Europos S ąjungos ir Europos bendrijos steigimo sutar čių pridedamo Protokolo 
dėl Jungtinės Karalyst ės ir Airijos pozicijos 3 straipsn į Jungtinė Karalyst ė ir Airija praneš ė 
apie savo nor ą dalyvauti priimant ir taikant š į sprendim ą, 
NUSPREND Ė: 
1 straipsnis 
Nuo 2006 m. birželio 1 d. Taryba, priimdama Su tarties 65 straipsnyje numatytas išlaikymo 
prievolių priemones, sprendžia pagal Sutarties 251 straipsnyje numatyt ą procedūrą. 
2 straipsnis 
Sutarties 251 straipsnis taikom as Europos Parlamento nuomon ėms, Tarybos gautoms iki 
2006 m. birželio 1 d., d ėl priemoni ų pasiūlymų, dėl kurių Taryba, remdamasi šiuo sprendimu, 
sprendžia pagal 251 straipsnyje numatyt ą procedūrą.  
Priimta Briuselyje, 
 Tarybos vardu