LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 59/33

Paraiškos dėl registravimo paskelbimas pagal Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 dėl geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos 6 straipsnio 2 dalį

(2005/C 59/07)

Šis paskelbimas suteikia teisę pateikti protestą pagal minėto reglamento 7 ir 12d straipsnius. Protestą dėl šios paraiškos per 6 mėnesius nuo paskelbimo reikia pateikti tarpininkaujant valstybės narės kompetetingai institucijai, PPO valstybei narei arba trečiajai šaliai, pripažintai pagal 12 straipsnio 3 dalį. Šiame paskelbime, ypač jo 4.6 punkte, nurodomi paraišką pagrindžiantys duomenys pagal Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 nuostatas.

INFORMACINĖ SANTRAUKA

TARYBOS REGLAMENTAS (EEB) Nr. 2081/92

„OLIVA ASCOLANA DEL PICENO“

EB Nr. IT/00331/4.12.2003

SKVN (X) SGN ( )

Šis dokumentas yra informacinė santrauka. Asmenims, ypač minimos SKVN gamintojams, norintiems gauti platesnės informacijos, siūloma susipažinti su išsamia produkto specifikacija nacionaliniu lygiu arba kreipiantis į Komisijos kompetentingas tarnybas (1).

1. Valstybės narės kompetentinga tarnyba:

Pavadinimas: Ministero delle Politiche Agricole e Forestali Adresas: Via XX Settembre n. 20, I-00187 ROMA Tel. 06 481 99 68 Faks. 06 42 01 31 26 El. paštas: qualita@politicheagricole.it

2. Paraiškos teikėjas:

2.1. Pavadinimas: Associazione di Produttori di Oliva Ascolana tenera 2.2. Adresas: Via delle Zeppelle, 113, I-63100 Ascoli Piceno 2.3. Sudėtis: Gamintojai ir (arba) perdirbėjai (x) kiti ( )

3. Produkto tipas:

1.6 kategorija – Natūralūs arba perdirbti vaisiai, daržovės arba grūdinės kultūros.

4. Produkto specifikacijos aprašas:

(4 straipsnio 2 dalyje išdėstytų reikalavimų santrauka)

4.1. Pavadinimas: „Oliva Ascolana del Piceno“

4.2. Aprašymas: Saugomos kilmės vietos nuoroda SKVN „Oliva Ascolana del Piceno“ yra apibūdinamos sūrymu užpiltos arba įdarytos alyvuogės, gaunamos iš Ascolana tenera veislės alyvmedžių.

Nuo pateikimo į rinką iki ant pakuotės nurodytos galiojimo datos pabaigos produktas turėtų atitikti šiuos reikalavimus:

Vientisos spalvos, galinčios kisti nuo žalios iki šiaudų spalvos, su rūgimui būdingu kvapu, rūgštelėjusiu skoniu su karstelėjusiu prieskoniu, kvepiančios ir traškios burnoje, su vientisu, subtiliu ir tvirtu minkštimu.

Organoleptinės savybės

Vaizdinės savybės: netaisyklinga kiek pailga (elipsės) forma; matomos žalios dėmelės; perpjovus dėl tirštumo įdaras lieka prilipęs prie alyvuogės.

Uodžiamosios savybės: ne itin stiprus vaisinis žaliųjų alyvuogių ir prieskonių kvapas.

Skonio savybės: produktas yra traškus, subtilaus skonio su vidutiniškai ar stipriai karstelėjusiu prieskoniu.

Mikrobiologinės savybės:

Atitinka maisto higienai taikomus reikalavimus.

Fizinės savybės:

1 kg įdarytų alyvuogių turėtų sudaryti 65–95 uogos.

4.3. Geografinė vietovė: SKVN gamybos teritoriją sudaryto keletas produkto specifikacijos apraše išvardytų Ascoli Piceno provincijos ir Teramo provincijos apylinkių Marche bei Abruzzo regionuose. Gamybos vietovė yra nurodyta tam skirtame žemėlapyje.

4.4. Kilmės vietos įrodymas: Alyvuogės Piceno teritorijoje pradėtos auginti nuo tada, kai jas į pusiasalį įvežė finikiečiai ir graikai. Valgomoji rūšis, šiandien plačiau žinoma „Ascolana tenera“ pavadinimu, yra ilgus amžius žmogaus vykdytos atrankos rezultatas, prieš tapdama „Ascolana“, jau nuo Antikos laikų romėnų mėgta ir vertinta „Picenae“ pavadinimu. Vienoje satyrinėje epigramoje Marcialis pašiepia Manciną dėl subtilumo stokos, kadangi jo puotose pasigenda kai kurių rafinuotų patiekalų, tokių kaip „Picenae“ alyvuogės, tuo tarpu kitoje epigramoje autorius liaupsina šios alyvuogių rūšies apetitą žadinančias savybes. Jei tikėtume ne itin žinomu lotynų autoriumi, sukūrusiu epinę „Punų“ poemą, Antikos laikais Piceno teritoriją dengė platūs alyvmedžių laukai. Tuo metu užtekdavo vien paminėti „olivae picenae“, kad Romos gyventojai suprastų, jog kalbama apie šioje provincijoje išaugintas alyvuoges. Plinijus jas laikė geriausiomis Italijos alyvuogėmis. Skaitant Columelle žemės ūkio traktatą, kuriame cituojamos dešimt valgomų alyvuogių rūšių, tarp kurių ir „Picenae“, sunku patikėti, kad Picenae pavadinimu galėjo būti vadinamos kitų rūšių valgomos alyvuogės. Vėliau alyvuoges auginantys benediktinų vienuoliai nusipelnė atnaujindami alyvmedžių auginimo praktiką, pirmieji pradėję naudoti šarmą – „ranno“ – gautą vandenyje ištirpinus vieną dalį negesintų kalkių ir 4 arba 5 dalis medžio pelenų. Vienuolių benediktinų archyvuose rasti originalūs žemėlapiai suteikia informacijos apie valgomų alyvuogių auginimą, skynimą ir apdirbimą Ascoli Piceno provincijoje iki 1500 metų. Kaip nurodo to laikmečio dokumentai, alyvuogių gamybos būdai pirmiausia numatydavo apdorojimą kalkėmis ir potašu, o paskui sūdymą užkonservavimui. Kai kurie autoriai aprašo alyvuogių derliaus nuėmimą, jų apdorojimą ir paruošimą minėtoje vietovėje. „Žydiškomis“ vadintos alyvuogės be kauliukų (kadangi prarasdavo sielą – anima itališkai turėjo ir vaisiaus kauliuko reikšmę) galėtų būti laikomos įdarytų alyvuogių pirmtakėmis.

Taigi, SKVN „Oliva Ascolana del Piceno“ nurodo sudėtingą produktą, žmogaus sugebėjimo pasinaudoti žiniomis rezultatą, per tūkstantmečius tapusį tradicija. Šio tipiško produkto išsaugojimas, norint pagerinti svarbių ekonominių interesų apsaugą ir sustiprinti tvirtą regiono kultūrinį tapatumą, remiasi atsekamumo sistema, garantuojančia produkto kilmę. Todėl gamybos eigos etapai bus prižiūrimi, padedant įrašams registre apie alyvuogių gamintojus (su registruojamų sklypų, kuriuose auginama rūšis, identifikavimu), perdirbėjus ir pakuotojus (nurodant alyvuogių perdirbimo ir pakavimo įrangos vietą), jautienos, kiaulienos ir paukštienos gamintojus, įdarytų alyvuogių perdirbėjus (nurodant alyvuogių perdirbimo įrangos vietą). Ta pati institucija, patvirtinta žemės ūkio ir miškų politikos ministerijos, užtikrins, kad SKVN saugomas produktas atitiktų produkto specifikacijos aprašo reikalavimus.

4.5. Gavimo būdas: Gavimo būdas turi visiškai atitikti produkto specifikacijos aprašo nuorodas, perduotas ES tarnyboms. Produktai turi būti auginami, perdirbami ir pakuojami 4.3. punkte nustatytoje gamybos vietovėje, taip užtikrinant produkto atsekamumą ir kontrolę.

4.6. Sąsaja su geografine vietove: Piceno yra senovinis regionas, plytintis tarp Ancona ir Atri provincijų Abruzze. Remiantis dabartinėmis administracinėmis ribomis, geografinė vietovė dengia du regionus, le Marche ir l'Abruzzo, ir, šiuo atveju, dalį Ascoli Piceno ir Teramo provincijų savivaldybių. Orientacinis istorinis centras, šių valgomų alyvuogių auginimo tradicijų lopšys, yra Ascoli Piceno miestas ir jo apylinkės. Gamybos vieta apsupta Apeninų kalnynu iš vakarų pusės ir Sibilinų kalnais iš rytų, kalvų reljefu lėtai nusileidžiančiais link Adrijos krantų. Klimatas priklauso nuo regiono morfologijos ir nuo jūros pakrančių, kuriose pučia karštas ir drėgnas vėjas sirokas, ilgio. Einant nuo kranto link vidinių kalvų kritulių daugėja dėl nevienodo lietmačio kintamumo, priklausančio nuo kritulių, susikaupusių rudenį ir žiemos pabaigos – pavasario pradžios laikotarpiu. Visai „Ascolana“ valgomų vynuogių auginimo vietovei būdingas klimatas, kurio idealiomis sąlygomis laikomi ne mažesnis kaip 900 mm metinis kritulių kiekis ir itin kalkingas dirvožemis, yra įtakojamas vandenyno. Gamybos faktorių derinys geriausiai išryškėja pirmiau aprašytomis oro sąlygomis, suteikdamas produktui išskirtines minkštimo savybes ir tik jam vienam būdingus kvapą bei skonį, dėl kurių ši gamyba laikoma tokia ypatinga. Auginti pradėta Ascoli Piceno savivaldybės teritorijoje ir gretimose vietovėse, kur Ascolana veislės auginimas vis dar laikomas kultūriniu ir ekonominiu savitumu. Ši veislė pasižymi tvirtumu, medžio aukščiu su itin tankia lapija, ovalo formos vaisiumi, vidutiniškai sveriančiu apie 8 gramus, ir lengvesnio nei 1 g. vaisiaus kauliuko svoriu, sudarančiu 1/9 vaisiaus svorio. Alyvuogių „Ascolana“ kokybė buvo pripažinta ir vertinama įvairių istorinių asmenybių, tokių kaip popiežiaus Siksto V, kurio iniciatyva jas imta tiekti ant Vatikano stalo, Rosinio, Garibaldžio ir Pučinio. Kai kurie bibliografiniai tyrinėjimai parodo, kad jau praėjusiame amžiuje atsirado tradicija įdaryti ir kepti alyvuoges naudojantis būdais ir receptais, išlikusiais iki mūsų dienų. Anot liaudies pasakojimų, įprotis įdaryti ir kepti alyvuoges kilo norint panaudoti turtingų šeimų pobūviuose ir vakarienių metu patiektą ir nesuvalgytą mėsą. Originalus įdaro receptas žinomas nuo Italijos karalystės susikūrimo laikų (1859–1861 m.). „Oliva Ascolana del Piceno“ yra svarbi ir žinoma kaip geros kokybės produktas, sukurtas tūkstantmetės istorijos ir ilgalaikės tvirtos tradicijos.

4.7. Kontrolės įstaiga:

Pavadinimas: ASSAM – Agenzia Servizi Settore Agroalimentare delle Marche Adresas: Via Alpi, 21, I-60100 ANCONA

4.8. Ženklinimas: Sūrymu užpilta arba įdaryta „L'Oliva Ascolana del Piceno“ yra saugoma tam skirtuose indeliuose arba pakuotėse, atitinkančiuose taikomus maisto higienos reikalavimus. Draudžiama pridurti kokias nors produkto specifikacijoje nenumatytas nuorodas. Nuoroda ant etiketės turi būti užrašyta aiškiai, neištrinamai, ir užrašo raidės turi būti bent du kartus didesnės už duomenis apie įmonę, jos pavadinimą ir pan. Be to, priklausomai nuo produkto, ant etiketės turi būti pažymėta „sūryme“, „sūryme be prieskonių“ arba „įdarytos“, ir grafinis ženklas, naudojamas saugomai kilmės vietos nuorodai žymėti.

Ženklas atrodo kaip iš apačios matomas geometrinėje perspektyvoje pavaizduotas kubas. Jis sudarytas iš trijų skirtingo dydžio pusių. Ant priekinio fasado – taisyklingo kvadrato – pavaizduoti du stilizuoti alyvmedžio lapai, supantys kvadrate esantį ovalo formos apskritimą, savu ruožtu vaizduojantį horizontaliai trimis linijomis į keturias dalis perpjautą alyvuogę; centrinė alyvuogės (ovalo) ašis ir lapų piešinys yra pakreipti 30° kampu nuo pagrindo į dešinę, alyvuogė ir lapai sujungti šaka, kuri baigiasi kvadrato apatinėje kairėje pusėje. Ant apatinės pusės perspektyvoje matomas grafinis pilies atvaizdas, atspaustas ant travertino ir sudarantis 30° kampą priekiniam fasadui. Ant trečios šoninės pusės, kairėje, kuri sudaro 60° kampą priekiniam fasadui, matomas tik travertino pagrindas. Spalva: ženklas yra juodos ir baltos spalvos, bet gali būti spalvinamas bet kuria kita spalva ar keliomis spalvomis.

4.9. Nacionaliniai reikalavimai: —

(1) Commission européenne, Direction générale de l'agriculture – Unité politique de la qualité des produits agricoles, B-1049 Bruxelles.