LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 90/9

Paraiškos paskelbimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemų 50 straipsnio 2 dalies a punktą

(2017/C 90/10)

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą paraiškai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51 straipsnį.

BENDRASIS DOKUMENTAS

„KINTOA“

ES Nr. PDO-FR-02165–31.8.2016

SKVN ( X ) SGN ( )

1. Pavadinimas

„Kintoa“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Prancūzija

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas

3.1. Produkto rūšis

1.1 klasė. Šviežia mėsa (ir subproduktai)

3.2. Produkto, kurio pavadinimas nurodytas 1 punkte, aprašymas

Kiauliena „Kintoa“ gaminama iš „Pie noir du pays Basque“ veislės kiaulių (kastruotų patinų ir niekad nežindžiusių patelių). Kiaulės skerdžiamos ne jaunesnės kaip 12 mėnesių ir ne vyresnės kaip 24 mėnesių. Atšaldytos skerdenos svoris – ne mažesnis kaip 100 kg. Nugaros riebalų storis be odos tarp ketvirtojo ir penktojo slankstelių yra ne plonesnis kaip 25 mm.

Mėsa gali būti pateikiama kaip skerdena, skerdenos pusės arba supjaustyta gabalais. Šiuo pavadinimu galima vadinti tik šviežią mėsą, kuri, išskyrus pjaustymą, niekaip kitaip neperdirbta. Užšaldytai ar greitai užšaldytai mėsai šis pavadinimas netaikomas.

Kiaulienai „Kintoa“ būdingos tokios savybės: sodri raudona spalva (pagal japonų vertinimo metodą spalva mentės dalyje vertinama nuo 4 iki 6 balų), balta arba rožinė riebalų spalva, matomi tarpraumeniniai riebalai, didelis tarpraumeninių riebalų kiekis (ne mažesnis kaip 6 % nugarinėje dalyje), verdant ar kepant prarandamas nedidelis skysčių kiekis (ragaujant mėsa yra sultinga), po gaminimo mėsos tekstūra minkšta ir švelni, ragaujant juntamas stiprus ir ilgai išliekantis skonis.

3.3. Pašarai (taikoma tik gyvūniniams produktams) ir žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams)

Per visą auginimo ciklą kiaules leidžiama šerti tik augaliniais pašarais, šalutiniais produktais ir pašarų papildais iš netransgeninių produktų. Visoje ūkio, kuriame auginami gyvuliai, skirti mėsos su kilmės vietos nuoroda „Kintoa“ gamybai, teritorijoje draudžiama auginti transgenines kultūras.

Žindymo laikotarpiu vienam paršeliui iki daugiausia 8 savaičių amžiaus duodamų pašarų kiekis negali viršyti 5 kg (bruto svoris). Neleidžiama naudoti perdirbtų gyvūninių baltymų.

Paršelius nujunkius leidžiamos tik šios augalinės žaliavos:

— javų grūdai, kukurūzai, miežiai, rugiai, kvietrugiai, sorgai, avižos ir jų šalutiniai produktai,

— žirniai, pašarinės pupos, lubinai, vikiai, linai ir jų šalutiniai produktai,

— sojų pupelės, saulėgrąžų sėklos, rapsai, jų išspaudos ir aliejai,

— cukranendrių ir cukrinių runkelių melasa,

— liucerna, cukrinių runkelių masė.

Leidžiama naudoti išrūgas, išskyrus du mėnesius iki kiaulių skerdimo. Išrūgos gaunamos iš geografinės vietovės.

Daugiausia pašarų banda gauna iš nustatytos geografinės vietovės. Kai kurie pašarai gali būti ne iš geografinės vietovės, jei jos topografija labai kalvota ir nelabai tinkama kultūroms ir intensyviam auginimui.

Apskaičiuoto 848 kg sausųjų medžiagų vienai kiaulei suvartojimo atveju geografinėje vietovėje išaugintų pašarų dalis sudaro ne mažiau kaip 69,5 %.

Nujunkyti paršeliai iki 3 mėn. amžiaus penimi pašarais, kuriuose yra ne mažiau kaip 20 % (sausosios medžiagos kiekis) grūdinių kultūrų iš geografinės vietovės; bendras pašarų kiekis, skiriamas vienam paršeliui, neturi viršyti 60 kg (bruto svoris).

Trijų mėnesių sulaukusios kiaulės šeriamos pašarais, kurių sudėtyje yra ne mažiau kaip 70 % (sausosios medžiagos kiekis) žaliavų iš geografinės vietovės; pašarų sudėtyje yra ne mažiau kaip 60 % (sausosios medžiagos kiekis) grūdinių kultūrų ir jų šalutinių produktų. Didžiausias 3–8 mėn. kiaulei sušeriamas pašarų kiekis yra 3,2 kg (bruto svoris), o kiaulei nuo 8 mėnesių – 2,7 kg (bruto svoris).

3.4. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje

Kiaulės vedamos, auginamos ir skerdžiamos geografinėje vietovėje.

3.5. Specialios produkto, kurio pavadinimas nurodytas, pjaustymo, trynimo, pakavimo ir kt. taisyklės

—

3.6. Specialios produkto registruotu pavadinimu ženklinimo taisyklės

Be teisės aktuose nustatytų taisyklių, taikomų kiaulienos ženklinimui, produktų su kilmės vietos nuoroda „Kintoa“ etiketėje pateikiama tokia informacija:

— skerdimo data,

— kilmės vietos pavadinimas „Kintoa“, užrašytas ne mažesnėmis raidėmis nei kita etiketėje pateikta informacija,

— spalvotas logotipas „Kintoa“, kurį išduoda gamintojų grupė, sudarytas iš žodžio „Kintoa“, virš jo pavaizduotos Navaros karalių karūnos ir baskų veislės kiaulės paveikslėlio.

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas

Geografinę vietovę sudaro šie kantonai, savivaldybės ar savivaldybių dalys:

— Savivaldybės, kurių teritorija visiškai patenka į geografinę vietovę: — Landų departamentas: Hastingues, Oeyregave, Sorde-L’Abbaye. — Atlanto Pirėnų departamentas: Abitain, Ance, Andrein, Anglet, Angous, Aramits, Araujuzon, Araux, Aren, Arette, Athos-Aspis, Audaux, Auterrive, Autevielle-Saint-Martin-Bideren, Barraute-Camu, Bastanès, Biarritz, Bugnein, Burgaronne, Carresse-Cassaber, Castagnède, Castetbon, Castetnau-Camblong, Charre, Dognen, Escos, Espiute, Esquiule, Féas, Géronce, Gestas, Geüs-d’Oloron, Guinarthe-Parenties, Gurs, Issor, Jasses, Lanne-en-Barétous, L’Hôpital-d’Orion, Laàs, Labastide-Villefranche, Lay-Lamidou, Léren, Lourdios-Ichère, Méritein, Montfort, Moumour, Nabas, Narp, Navarrenx, Oraàs, Orin, Orion, Orriule, Ossenx, Poey-d’Oloron, Préchacq-Josbaig, Préchacq-Navarrenx, Rivehaute, Saint-Dos, Saint-Gladie-Arrive-Munein, Saint-Goin, Saint-Pé-de-Léren, Salies-de-Béarn, Sarrance, Saucède, Sauveterre-de-Béarn, Sus, Susmiou, Tabaille-Usquain, Verdets, Viellenave-de-Navarrenx.

— Šių kantonų savivaldybės: Baïgura ir Mondarrain; Hendaye-Côte Basque-Sud; Montagne Basque (išskyrus Alçay-Alçabéhéty-Sunharette, Haux, Lacarry-Arhan-Charritte-de-Haut, Larrau, Mendive ir Sainte-Engrâce, kurių tik dalis patenka į geografinę vietovę); Nive-Adour; Pays de Bidache, Amikuze ir Ostibarre; Saint-Jean-de-Luz.

— Savivaldybės, kurių teritorija su geografine vietove sutampa iš dalies: — Landų departamentas: Cauneille, Peyrehorade. — Atlanto Pirėnų departamentas: Arette, Bayonne, Lanne-en-Barétous, Oloron-Sainte-Marie.

5. Ryšys su geografine vietove

Geografinė vietovė iš esmės apima Prancūzijos Baskiją ir keletą kaimyninių šalimais esančių kantonų ir (arba) savivaldybių rytuose ir šiaurėje. Ši vietovė sutampa su vakarine Pirėnų, kurie ją supa pietuose, papėdės zona. Vakaruose ją skalauja Atlanto vandenynas.

Vietovės klimatui turi įtakos iš vandenyno atkeliaujančios vandenyno srovės, todėl jam būdingas didelis kritulių kiekis (1 200–2 000 mm per metus), kuris tolygiai pasiskirsto per visus metus ir padeda išvengti sausros laikotarpių, be to, net žiemą čia išlieka švelni temperatūra. Pietinis vėjas fenas, Baskijoje vadinamas „Haïze Hegoa“, per visus metus, ypač rudenį ir pavasarį, kartkartėmis atpučia didelio karščio ir sauso oro bangas, kurias keičia drėgnesni ir vėsesni orai, susiję su vandenyno srovėmis.

Sudėtingai šios vietovės geologijai itin didelę įtaką daro greta esantys Pirėnai; vietovės reljefas išskirtinis, sudarytas iš kelių masyvų, vidutinio aukščio (1 000–2 000 m) kalnynų, išskirtinių kalvų ir šlaitų, gilių slėnių ir plačių lomų. Pačiame Baskijos centre esanti Žemutinė Navara sujungia išsibarsčiusius masyvus ir lomas, o Laburdžio vakaruose ir Zuberojos rytuose reljefo ašys išsidėsčiusios lygiagrečiai ir iš esmės orientuotos vakarų ir rytų kryptimis. Dėl šio geomorfologinio ypatumo vietovė yra labai įvairi, heterogeninės geologinės ir dirvožemio savybės formuoja nevienalytį kraštovaizdį.

Augalijai būdingi dominuojantys ąžuolynai, taip pat mišrūs miškai, kuriuose auga kaštonai, skroblai (aukštumose), Atlanto pakrančių viržynai, vejos ir pievos, derančios su tokia augalija. Šioje Baskijos vietovėje viržynai yra ypatingi, jie auga šlaituose ir net gana aukštose viršūnėse (1 200 m). Vietovė yra palanki žmonių veiklai, vietiniai žemdirbiai ja naudojasi jau ne vieną tūkstantį metų. Peizaže dominuoja dirbamos teritorijos, pievos lomų gilumose ir visose žemesnėse vietose arčiau gyvenamųjų namų, pievos, viržynai ir medžiai šlaituose, natūralūs viržynai ir vejos masyvų viršūnėse ir keterose.

Pavadinimas „Kintoa“ kilo iš mokesčio, mokėto siekiant įgyti galimybę kiaules šerti gilėmis ir bendrai vadinto „quinta“ („penktoji“). Šį mokestį Navaros karaliai jau nuo XIII amžiaus gaudavo už kiaules, kurios būdavo perkeliamos į karalystei priklausančius Navaros kalnus. Navaros karaliai apmokestindavo kas penktą kiaulę, todėl šiam mokesčiui ir suteiktas toks pavadinimas. Iš išlikusių dokumentų galima nustatyti, kuriai teritorijai buvo taikomas „quinta“ mokestis: tai Žemutinė Navara ir Baskijos centrinė dalis Atlanto Pirėnų departamente.

Kadangi dideliuose plotuose augo kiaulėms auginti naudinga augalija, slėnio gyventojai ėmėsi intensyviai auginti kiaules. Slėnio gyventojams nereikėjo mokėti „quinta“ mokesčio už savo bandų kiaules, bet jie turėjo deklaruoti kiekvieną iš tolimesnių kraštų gautą gyvulį, kurį jie arba pasilaikydavo už atlygį, arba nupirkdavo liesą, kad vėliau parduotų priaugusį svorio. Yra nemažai šių dviejų komercinio auginimo formų istorinių liudijimų, visų pirma pasiuntinių, kuriuos Navaros karalius reguliariai siuntė skaičiuoti svetimų kiaulių, kurioms taikytinas mokestis, ataskaitų. Šėrimo gilėmis metu atgenamos svetimos kiaulės daugiausia buvo „Béarn“, „Gascogne“ ir „Guipuzkoa“ veislių.

Per šį ilgą laikotarpį „Kintoa“ kiaulių auginimas tapo itin svarbus tiek ekonomine, tiek sociologine prasme. Gamtos sąlygos buvo palankios kiaulėms auginti, o kiaulių augintojų veikla taip pat nuolat darė poveikį vietos kraštovaizdžiui.

Mėsa „Kintoa“ gaunama iš „Pie-noir du pays Basque“ kiaulių veislės, kuri yra Viduržemio apylinkių tipo veislė, dar vadinama Iberijos tipu. Oda ir šeriai galvos ir pasturgalio dalyje yra pilkos arba juodos spalvos, taip pat gali būti dėmių ant nugaros, likusi kūno dalis balta. Galva nuožulni, tiesių linijų, su ilga ir judria knysle (kiaulė su „kurmio galva“), galūnės ilgos ir šiek tiek apvalainos, pėdos didelės. Kiaulės auga ne itin greitai. Jos labai atsparios, gali ištverti didelius klimato ir šėrimo pokyčius ir greitai užsiaugina riebalų sluoksnį, jei yra gausiai šeriamos.

Mažiausiai septynis paskutinius mėnesius kiaulės gyvena tam skirtuose aptvaruose. Būtent tuo metu susiformuoja viršutiniai ir tarpraumeniniai riebalai. Šiame etape kiaulės šeriamos įvairiais pašarais, atsižvelgiant į aptvaro rūšį, o jų pašarus daugiausia sudaro žolės, augalai, be to, nevienodais kiekiais ar ne nuolatos, džiovinti vaisiai (gilės, kaštonai ir kt.), vabzdžiai, kirminai, šaknys ir kiti augalai.

Mėsai „Kintoa“ skirtos kiaulės skerdžiamos palyginti vėlai (sulaukusios 12–24 mėn., o įprastiems mėsos gaminiams skirtos kiaulės – 5–6 mėn.). Laikotarpiu prieš skerdimą kiaulės daug juda.

Mėsai būdinga ryški raudona spalva, kurią lemia didelis mioglobino lygis ir kiekis, nebūdingi įprastai auginamiems gyvuliams.

Mėsai „Kintoa“ gaminti skirtos kiaulės yra sunkiasvorės ir riebios. Mažiausias atšaldytos skerdenos svoris yra 100 kg; nugaros riebalų kiekis storesnis nei 25 mm, būdingas didelis tarpraumeninių riebalų kiekis.

Mėsa minkšta, marmurinės struktūros, ryškios raudonos spalvos, stipraus skonio.

Priežastinis ryšys

Kiaulių, skirtų mėsai „Kintoa“ gaminti, auginimo sistema jau daug amžių iš esmės grindžiama kaimo sąlygų naudojimu žmonių veiklai gamtinėje aplinkoje. Vietinė žemdirbystė prisitaikė prie itin kalvotos topografijos, kuri nepalanki intensyviai žemdirbystei ir kultūrų auginimui (išskyrus kelias zonas žemose ir plokščiose teritorijose); žemdirbystė padėjo sukurti kraštovaizdį, kuriame pievas ir viržynus keičia miškai, o aukštumose dominuoja Baskijai būdingi viržynai ir natūralios pievos. Toks auginimo būdas pritaikytas prie aplinkos sąlygų, nes sukuriama galimybė kiaules ganyti aptvaruose, kur jos gali praleisti bent 7 mėnesius.

Geografinės vietovės klimatas švelnus ir drėgnas, o aptvaruose beveik ištisus metus nesiliauja augti žolė, kuri yra lauke ganomų kiaulių pašaras. Šiuos pašarus dar gali papildyti nukritę Baskijoje augančių medžių (paprastųjų ąžuolų, kaštonų, skroblų) vaisiai.

„Pie noire du pays Basque“ veislė prisitaikiusi gyventi aptvaruose ir šiame kraštovaizdyje dėl tokių savo fizinių savybių: tai galinčios ilgai vaikščioti, tvirtos, aptvarų augalus labai mėgstančios kiaulės. Pašarai aptvaruose kinta priklausomai nuo metų laiko, bet galutiniame auginimo etape sudaro apie 50 % kasdienio kiaulės pašarų kiekio.

Be to, aptvaruose ganomos kiaulės gali ir net yra priverstos nuolat judėti, dėl to vystosi raumenys, o mėsa tampa tvirtesnė, joje susidaro daugiau mioglobino ir ji tampa raudonesnė.

Auginimo etapas užtrunka bent vienus metus, todėl gaunama sunki ir riebi skerdena su dideliu kiekiu tarpraumeninių riebalų, kurie mėsai suteikia aromato ir minkštumo. Kiaulės gyvena aptvaruose ir labai daug juda, be to, jos minta chlorofilo turinčiais augalais, todėl mėsa būna ryškiai raudonos spalvos, jai būdingos puikios organoleptinės savybės, kurias nulemia daug judančioms kiaulėms būdingas raumenų skaidulų tipas.

Nuoroda į paskelbtą specifikaciją

(Šio reglamento 6 straipsnio 1 dalies antra pastraipa)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-2bfd574b-c6d1-4ebd-9877-68f0e53d0554/telechargement.

(1) OL L 343, 2012 12 14, p. 1.