LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 113/34

Regionų komiteto nuomonė. Vaikų skurdas

2012/C 113/07

REGIONŲ KOMITETAS

— patvirtina, kad sprendžiant vaikų skurdo ir išnaudojimo problemas pagrindinis vaidmuo tenka vietos ir regionų valdžios institucijoms ir pabrėžia, kad jų atsakomybė lemia, kaip bus išvengta visuomenės marginalizacijos ir socialinės atskirties. Komitetas taip pat sutinka, kad vaikų skurdas – daugiabriaunis reiškinys, kurį spręsti reikėtų kompleksiškai, ir teigia, kad pažanga, padaryta nors ir nedideliame skaičiuje kertinių sričių, pavyzdžiui, susitariant dėl minimalių pajamų ir kokybės standartų, gali būti gyvybiškai svarbi sprendžiant vaikų skurdo problemą,

— pabrėžia, kad didelę reikšmę turi mokamas darbas, tačiau kartu atkreipia dėmesį į tai, kad vien užimtumu skurdo problemos išspręsti nepavyks ir kad reikia daugiau pastangų norint įveikti dirbančiųjų skurdą,

— pabrėžia, kad visos valstybės narės turėtų pripažinti, kad vaikų skurdas ir socialinė atskirtis yra svarbios kliūtys, kurias reikia panaikinti, jei jos nori įgyvendinti strategijos „Europa 2020“ užimtumo, investicijų į mokslinius tyrimus, taikomąją veiklą, energetikos ir tvaraus vystymosi tikslus,

— reiškia susirūpinimą, kad dėl ekonomikos ir finansų krizės bei kai kurių valstybių narių krizės valdymo priemonių, didėja absoliutaus skurdo lygis, darbuotojų skurdo lygis ir auga jaunimo nedarbas.

Pranešėja Doreen HUDDART (UK / LDAE), Niukaslo miesto tarybos narė

I. POLITINĖS REKOMENDACIJOS

REGIONŲ KOMITETAS

Bendrosios įžanginės pastabos

1. pritaria Komisijos ketinimui 2012 m. paskelbti Rekomendaciją dėl kovos su vaikų skurdu ir dėl vaikų gerovės kėlimo, taip pat džiaugiasi jam suteikta galimybe parengti šią perspektyvinę nuomonę, kuria papildomi Europos kovos su vaikų skurdu ir socialine atskirtimi plano tikslai. Komitetas pritaria trims rekomendacijoje įvardytoms politinėms sritims: tinkami ištekliai; teisė į paslaugas ir aktyvus vaikų ir jaunimo dalyvavimas; pažymi, kad nors ES valstybių vadovai ryžtingai pasisakė už prioriteto suteikimą vaikų skurdo problemai, tačiau ne visose ES valstybėse narėse tai atspindėjo tam skiriamuose ištekliuose, veiksmuose, tiksluose ir stebėsenoje;

2. patvirtina, kad sprendžiant vaikų skurdo ir išnaudojimo problemas pagrindinis vaidmuo tenka vietos ir regionų valdžios institucijoms ir pabrėžia, kad jų atsakomybė lemia, kaip bus išvengta visuomenės marginalizacijos ir socialinės atskirties. Komitetas taip pat sutinka, kad vaikų skurdas – daugiabriaunis reiškinys, kurį spręsti reikėtų kompleksiškai, ir teigia, kad pažanga, padaryta nors ir nedideliame skaičiuje kertinių sričių, pavyzdžiui, susitariant dėl minimalių pajamų ir kokybės standartų, gali būti gyvybiškai svarbi sprendžiant vaikų skurdo problemą;

3. atkreipia dėmesį, kad vaikų skurdas nėra antraeilė ar nereikšminga problema, išnyksianti vos tik ekonomika pradės augti (1). 2000–2008 m. ekonomika augo labiau nei anksčiau, tačiau tai neturėjo didelės įtakos vaikų skurdo lygiui; kad vaikų skurdas iki ekonomikos krizės nedarė garbės ES visuomenei, ir Komitetui susirūpinimą kelia tai, kad kai kurių valstybių narių krizės valdymo priemonės gali nenumatytai padidinti vaikų skurdo lygį; Komitetas pripažįsta, kad tam tikros vaikų grupės priklauso didelės rizikos grupei ir gali atsidurti giliame arba ypač giliame skurde, tačiau kartu pabrėžia, kad vaikai apskritai yra ypatinga visuomenės grupė, kuriai dažnai gresia didesnis skurdo pavojus nei likusiai visuomenės daliai;

4. pagal vieną iš skurdo apibrėžčių: individai, šeimos ir grupės gali būti laikomos skurstančiomis, kai joms trūksta išteklių įsigyti maisto, dalyvauti veikloje ir turėti gyvenimo sąlygas bei patogumus, įprastus visuomenei, kurioje gyvena, arba kurie bent jau plačiai skatinami arba jiems pritariama (2);

5. pažymi, kad skurdo riba valstybėse narėse ir Europos Sąjungoje dažniausiai nustatoma žemiau „nei 60 proc. namų ūkio pajamų medianos; tačiau pažymi, kad absoliutus skurdas turi būti matuojamas pagal tam tikrus kriterijus, be to, turi būti numatytos ir kitos priemonės, pavyzdžiui, socialinė įtrauktis, galimybė naudotis paslaugomis, išsilavinimas ir numatoma viso gyvenimo trukmė, kaip kad yra žmogaus socialinės raidos indekso atveju (3); džiaugiasi, kad strategijoje „Europa 2020“ skurdui ir socialinei atskirčiai skiriama daugiau dėmesio, ir sutinka, kad socialinis aspektas šioje strategijoje turėtų užimti pagrindinę vietą, kadangi skurdas gresia 20 milijonų ES gyvenančių vaikų;

6. pabrėžia, kad skurdas gali turėti pražūtingų padarinių vaikams ir jų išgyvenimams vaikystėje bei jų galimybėms ateityje; džiaugiasi, kad vaikų skurdo problemos sprendimas nurodomas kaip prioritetas Europos kovos su skurdu ir socialine atskirtimi platformos pavyzdinėje iniciatyvoje, tačiau apgailestauja, jog trūksta ryžto tai įgyvendinti, be to iniciatyvoje nėra numatytas konkretus, su vaikų skurdu susijęs tikslas;

7. palankiai vertina įsipareigojimą 2012 m. birželį paskelbti rekomendaciją ir Komunikatą dėl vaikų skurdo ir vaikų gerovės. Komitetas pritaria siūlomai Rekomendacijai dėl vaikų skurdo ir vaikų gerovės. Komitetas mano, kad į šią iniciatyvą būtinai reikia įtraukti skurde gyvenančius vaikus, ir pritaria šiame projekte numatytai aktyvaus dalyvavimo galimybei, o rekomendacijoje ir komunikate siūlo pabrėžti svarbią humanitarinių organizacijų, pavyzdžiui, UNICEF, veiklą ir vietos bei regionų valdžios institucijų vaidmenį teikiant paslaugas, kad vaikai būtų apsaugoti nuo skurdo ir su tuo susijusio materialinio nepritekliaus;

8. atkreipia dėmesį į tai, kad dabartinė finansų krizė daugiausia žalos padarė pažeidžiamiausioms mūsų visuomenės grupėms. Turima duomenų, kad itin smarkiai nukentėjo vaikai, ypač jaunimas (4), ir nurodo, kad marginalizacija, skurdas ir socialinė atskirtis dar labiau gresia kai kurių pažeidžiamų gyventojų grupių vaikams, pavyzdžiui, gatvės vaikams, nepilnose, didelėse, migrantų ar etninių mažumų, pavyzdžiui romų, šeimose gyvenantiems vaikams; pabrėžia, kad nors globalizacija ir didesnis šalių bendradarbiavimas gali turėti didelės naudos gyvenimo kokybei, ši nauda dažnai paskirstoma netolygiai; turėtų būti dedamos pastangos, kad visi be išimties galėtų pasinaudoti šia nauda;

9. pabrėžia, kad pastaraisiais metais ES politikoje rodomas išskirtinis dėmesys vaikų skurdui ir ES valstybių vadovų padaryti palaikantys politiniai pareiškimai nepadėjo reikšmingai sumažinti vaikų skurdo lygio; taip pat pabrėžia, jog politinę paramą šios problemos sprendimui turi atspindėti tam skiriami derami ištekliai, veiksmai ir tikslai visose ES valstybėse narėse;

10. pabrėžia, kad didelę reikšmę turi mokamas darbas, tačiau tuo pat metu atkreipia dėmesį į tai, kad vien užimtumu skurdo problemos išspręsti nepavyks ir kad reikia daugiau pastangų norint įveikti dirbančiųjų skurdą (5);

11. pabrėžia, kad visos valstybės narės turėtų pripažinti, kad vaikų skurdas ir socialinė atskirtis yra svarbios kliūtys, kurias reikia įveikti, jei jos nori įgyvendinti strategijos „Europa 2020“ užimtumo, investicijų į mokslinius tyrimus, taikomąją veiklą, energetikos ir tvaraus vystymosi tikslus;

12. sutinka, jog yra nepateisinama, kad XXI amžiuje viename turtingiausių regionų pasaulyje 20 milijonų vaikų skursta arba susiduria su skurdo rizika ir kad skurdas (6) – tai ne tik mažos pajamos ir tai, kad reikia išsiversti kažko atsisakant, – dėl skurdo žmonės netenka įtakos, pagarbos, geros sveikatos priežiūros, išsilavinimo ir būsto, praranda elementarią savigarbą ir netenka galimybės dalyvauti socialinėje veikloje;

13. pabrėžia, kad Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja taip pat pripažįsta, kad vaikų skurdas yra išskirtinio pobūdžio. JTO taip pat pažymi, kad vaikų skurdo negalima suprasti tik kaip pinigų trūkumo. Jį reikia vertinti kaip tam tikrų Jungtinių Tautų vaiko teisių konvencijoje, kurios 27 straipsnyje pripažįstama kiekvieno vaiko teisė turėti tokias gyvenimo sąlygas, kokių reikia jo fiziniam, protiniam, dvasiniam, doroviniam ir socialiniam vystymuisi, numatytų teisių nepaisymą; daugeliu atvejų vaikų skurdas reiškia, kad pažeidžiamos JTVTK įtvirtintos teisės į gyvenimą, apsaugą, vystymąsi ir dalyvavimą;

14. atkreipia dėmesį, kad nemažai tyrimų rodo, kad vaikų turinčioms šeimoms palanki lėšų perskirstymo politika atlieka svarbų vaidmenį mažinant vaikų skurdą. Apskritai ES socialinės išmokos padeda sumažinti skurdą ne mažiau kaip 44 proc.;

ES politika

15. nori pabrėžti, kad reikėtų geriau suprasti, kokią ekonominę naudą gali atnešti investicijos į problemų, susijusių su vaikų skurdu (7) ir išnaudojimu, socialine atskirtimi ir kitomis socialinės nelygybės formomis, sprendimą; mano, kad didesnė lygybė ir ne tokia ryški visuomenės marginalizacija, atskirtis ir skurdas būtų naudinga daugeliui visuomenės grupių, ir pabrėžia, kad investicijos į vaikus ir šeimas ankstyvajame etape atneša finansinės, ekonominės ir socialinės naudos (8);

16. pritaria 2011 m. birželio 17 d. Tarybos išvadoms dėl kovos su vaikų skurdu ir vaikų gerovės kėlimo, kuriose reikalaujama kovai su vaikų skurdu suteikti prioritetą; taip pat pritaria 2011 m. vasario 15 d. Socialinės apsaugos komiteto nuomonei, kurioje reikalaujama kovai su vaikų skurdu suteikti prioritetą visose atitinkamose srityse;

17. sutinka, kad jau yra pakankamai didelė vaikų skurdo Europos Sąjungoje įrodymų bazė; susirūpinimą kelia tai, kad vaikų skurdo lygis valstybėse narėse svyruoja nuo 11 iki 33 procentų; rekomenduoja išteklius naudoti tam, kad ši įrodymų bazė būtų suprantama, skleidžiama ir naudojama ir kad valstybės narės dalytųsi savo geriausia praktika;

18. reiškia susirūpinimą, kad dėl ekonomikos ir finansų krizės bei kai kurių valstybių narių krizės valdymo priemonių, didėja absoliutaus skurdo lygis, darbuotojų skurdo lygis ir auga jaunimo nedarbas (9);

19. pabrėžia politikos, kurios tikslas - nutraukti iš kartos į kartą perduodamą skurdą, svarbą. Kad ši politika būtų sėkminga, ji turi apimti švietimo ir socialines priemones, kurios ne tik užtikrintų tėvams darbą, bet ir būtų skirtos tiesiogiai vaikams;

20. norėtų, kad Komisija ir valstybės narės aiškiau pripažintų, kad atsakomybė už skurdą tenka visai visuomenei ir kad tai yra visos visuomenės problema. Skurdo negalima laikyti stigma arba skurstančių ar socialiniu požiūriu atskirtų asmenų nesėkme;

21. dar kartą prašo Komisijos užtikrinti, kad socialinio būsto problemas būtų galima spręsti struktūrinių fondų lėšomis, nes tai sustiprintų socialinio būsto vaidmenį socialinės įtraukties politikoje ir patvirtintų, kad viešųjų socialinio būsto paslaugų pobūdį turi apibrėžti valstybės narės;

22. sutinka, kad norint sumažinti skurdą ir užkirsti jam kelią, būtinas visa apimantis ir integruotas požiūris, atitinkantis skirtingų grupių poreikius ir iškilusius iššūkius;

Pakankami ištekliai

23. pritaria nuomonei, kad skurdas dėl pajamų yra vienas iš geriausiai matomų skurdo ženklų visuomenėje ir vaikams jis daro kitokią įtaką nei suaugusiems (10); tačiau tai yra tik vienas iš daugelio vaikų skurdo veiksnių, į kurį reikia atsižvelgti; pritaria, kad trūksta suvokimo, jog minimalūs standartai yra būtini, jei norima užtikrinti vaiko teises; ragina ES ir jos valstybes nares įvertinti galimybę šią problemą spręsti tokiose srityse, kaip pajamų rėmimas, galimybė naudotis paslaugomis ir vaikų dalyvavimas;

24. pažymi, kad tose šalyse, kuriose socialinėms išmokoms skiriama daugiausia lėšų, vaikų skurdo rodikliai paprastai yra žemiausi; sutinka, kad valstybės narės turėtų pagalvoti apie tai, kad galbūt reikėtų patobulinti išmokų vaikams sistemas atsižvelgdamos į kartų solidarumo principą, t. y. į tai, kad vaikystė yra prigimtinė vertybė ir kad reikia investuoti į Europos ateitį;

25. palankiai vertina pasiūlymą sukurti sistemą, užtikrinančią vaikams pakankamas bendras pajamas atsižvelgiant į viso namų ūkio pajamas - ir tėvų, ir vaikų;

26. pabrėžia prevencinės valstybės politikos svarbą, investavimą į vaikų gerovės politiką, veikiau remiančią pilnaverčių individų, gebančių integruotis į visuomenę ir į darbo rinką, ugdymą, o ne sutelktą į socialinės atskirties ir skurdo padarinius;

27. kartoja, kad reikia ne vien socialinių išmokų, bet ir kitų išteklių; tėvų dalyvavimas darbo rinkoje gali vaikus išgelbėti nuo skurdo tik tuo atveju, jeigu darbo užmokestis yra pakankamas, o darbo rinka palanki įvairiam tėvų darbo modeliui. Komitetas prašo valstybių narių pritarti pasiūlymui pateikti rekomendaciją dėl teisės akto, susijusio su deramomis pajamomis ir užtikrinančio „deramą“ darbą (11) taip pat siūlo, į šią rekomendaciją įtraukti darbuotojų apsaugos teisės aktus; nepaisant to, nurodo, kad kai kurie žmonės negali patekti į darbo rinką ir negali dirbti, todėl į tai turi būti atsižvelgta skiriant socialines išmokas;

28. pripažįsta, kad universalios vaiko išmokos yra pats veiksmingiausias šeimų, auginančių vaikus, pajamų rėmimo būdas ir jos turėtų būti susietos su tikslinėmis išmokomis, skirtomis tiems, kurių jų labiausiai reikia (12);

29. prašo geriau išaiškinti, ką reiškia „pakankamos išmokos“, ir ragina valstybes nares ir Komisiją susitarti dėl ES standartų arba sukurti suderintą metodiką, pagal kurią būtų nustatomos išlaidos vienam vaikui ir numatomi pakankami ištekliai kovai su vaikų skurdu ir skurdo prevencijai; siūlo, kad bet kurioje apibrėžtyje turėtų būti galvojama, pakankamos kam, kuriam laikui pakankamos, kuriam tikslui pakankamos ir kas sako, kad pakankamos (13);

30. tvirtai pritaria pasiūlymui, kad valstybės narės išmokų sistemoje turėtų kuo atsargiau didinti sąlygų skaičių ir taikyti sankcijas, nes nuo to gali nukentėti vaikai, kurie gali likti ir be jiems reikalingų išteklių; pažymi, jog toks požiūris dažnai skatina dar didesnį skurde gyvenančių šeimų ir vaikų stigmatizavimą ir suvokimą, kad skurdo priežastys yra asmeninės nesėkmės ar trūkumai; pažymi, kad dėl ekonomikos krizės išaugo bedarbystė, nedidėjo namų ūkių pajamos, daugelyje valstybių narių didėjo pragyvenimo išlaidos; pažymi, kad svarbų vaidmenį gali atlikti konsultacinės paslaugos namų ūkių pajamoms didinti, taip pat pažymi, kad kai kurios valstybėse narėse šioms paslaugoms gali būti iškilusi grėsmė;

31. sutinka, kad ir vaikų, ir visuomenės labui būtinai reikia, kad tėvai galėtų tinkamai derinti profesinį ir asmeninį gyvenimą, nes ir skurdas dėl pajamų, ir „laiko skurdas“ gali pakenkti vaiko raidai. Komitetas sutinka, kad nesaugus, menkai apmokamas tėvų darbas ir socialiniam gyvenimui nepalankios darbo valandos gali padaryti didelę žalą suaugusiųjų gyvenimui ir vaikų raidai (14);

Galimybė naudotis paslaugomis

32. mano, kad teisingai pabrėžiama, jog visi vaikai lemiamais jų raidos etapais turi turėti galimybę naudotis kokybiškomis paslaugomis, ir pažymi, kad sveikata, švietimas, pedagoginė pagalba ir pagalba šeimai, būstas ir apsauga yra vienos svarbiausių paslaugų ir kad jas dažniausiai teikia vietos ir regionų valdžios institucijos;

33. pripažįsta vaiko ugdymo ankstyvoje vaikystėje ir vaiko priežiūros bei atitinkamų paslaugų kokybės svarbą; pabrėžia, jog veiksmingas ir ankstyvas įsikišimas ir parama vaikystėje bei paauglystėje (ypač kritiniais momentais (15)) gali turėti reikšmingą teigiamą poveikį vaiko raidai; pažymi, kad kai kurios vietos ir regionų valdžios institucijų teikiamos paslaugos, pavyzdžiui, vaikų darželiai, mokyklos, bibliotekos, vaikų klubai, yra gyvybiškai svarbūs vaiko gerovei, tačiau daugelyje valstybių narių dėl griežtų taupymo priemonių šioms paslaugoms iškils grėsmė (16);

34. pritaria pasiūlymui sustiprinti švietimo vaidmenį, nes švietimas gali apsaugoti nuo skurdo ir suardyti užburtą skurdo ratą: reikėtų pašalinti visas finansines kliūtis, trukdančias įgyti išsilavinimą, užtikrinti lygias galimybes ir skiriant reikiamą papildomą paramą kompensuoti bet kokius trūkumus; pripažįsta, kad labai svarbu užtikrinti vienodas galimybes naudotis ir kita su švietimu susijusia parama, kurią nuolat teikia vietos ir regionų valdžios institucijos, pavyzdžiui, nemokamas maitinimas mokykloje, nemokami vadovėliai ir kiti mokykliniai reikmenys, finansinė parama vaikams iš mažas pajamas gaunančių šeimų ar vaikams, kuriems gresia skurdas, kad jie galėtų dalyvauti mokyklos organizuojamose ekskursijose ir užklasinėje veikloje;

35. pabrėžia vaidmenį, kurį gali atlikti vaikų priežiūros įstaigos kovojant su vaikų skurdu. Jos suteikia vaikams galimybę bendrauti su bendraamžiais, šių įstaigų darbuotojais, ir šis bendravimas jiems labai naudingas. Be to, taip sparčiau vyksta jų kognityvinis, kalbinis, emocinis ir socialinis vystymasis, kurio poveikis pasireiškia ilguoju laikotarpiu;

36. atkreipia dėmesį į tai, kad skurdas gali turėti sunkių pasekmių vaikų sveikatai (17); susirūpinimą kelia tai, kad, pasak Komisijos komunikato dėl sveikatos priežiūros skirtumų, nepakankamai dėmesio skiriama vaikų sveikatos priežiūrai ir per mažai apskritai žinoma apie sveikatos priežiūros skirtumus, jie nėra įtraukti į svarbiausių politinių prioritetų sąrašą ir šios problemos neskubama spręsti; siūlo, kad rekomendacijoje ir komunikate būtų pabrėžta vaiko sveikatos, įskaitant proto sveikatą, gerinimo svarba; sutinka, kad būtinos ne tik bendros pastangos mažinti sveikatos skirtumus, bet ir tikslinės, į vaikus orientuotos pastangos, ir kad turėtų būti užtikrintas visuotinis sveikatos priežiūros prieinamumas neturtingoms ir į socialinę atskirtį patekusioms grupėms, taip pat ir visiems vaikams;

37. apgailestauja, kad aplinkosaugos problemos (tarša, transportas, užterštas dirvožemis, nesaugus geriamasis vanduo ir kt.) dažnai ypač stipriai veikia skurde gyvenančius vaikus; pritaria pasiūlymui visais įmanomais būdais stengtis, kad skurde gyvenantys vaikai neatsidurtų „gete“, jiems negrėstų socialinė atskirtis ir kad gyvenamieji rajonai būtų apgyvendinami kuo įvairesnių socialinių sluoksnių gyventojais; pritaria pasiūlymui į planavimą įtraukti vaikus ir jų šeimas bei bendruomenes; siūlo rekomendacijoje numatyti vaikų būsto kokybės būtinųjų standartų įdiegimą, atsižvelgiant į vaikų teisių pirmaeiliškumą;

38. sutinka, jog valstybės narės turėtų užtikrinti, kad vaikai nebūtų paimami iš savo šeimų dėl to, kad joms trūksta išteklių jų priežiūrai, ir pripažįsta, kad garantuoti pakankami ištekliai užtikrintų, jog taip neatsitiktų; perspėja, kad dėl per daug glaudžios skurdo ir smurto prieš vaikus šeimoje sąsajos skurstantieji gali būti dar labiau stigmatizuojami; taip pat pabrėžia svarbų vietos ir regionų valdžios institucijų vaidmenį vaikų apsaugos srityje;

Aktyvus vaikų ir jaunimo dalyvavimas

39. tvirtai pritaria siūlomoje rekomendacijoje išsakytai nuomonei, kad vaikai ir jaunimas turi aktyviai dalyvauti; sutinka, kad visų vaikų dalyvavimui yra kliūčių, o socialiai nuskriausti vaikai susiduria su dar daugiau kliūčių ir tikėtina, kad tradiciniai konsultavimo metodai jiems gali netikti. Vis dėlto, jeigu norime, kad visa visuomenė būtų kuo aktyvesnė, reikėtų šeimose, bendruomenėse, NVO ir privačiame sektoriuje skatinti aktyvų dalyvaujamąjį požiūrį;

40. siūlo įvardyti, kad vaikų dalyvavimas gali reikšti tai, kad jiems bus suteikta galimybė prisidėti prie jų gyvenimui, sportinei veiklai ar laisvalaikiui aktualių sprendimų rengimo ir kad jie gali turėti įtakos šiems sprendimams, kad tais sprendimais gali būti siekiama pagerinti jų sveikatą, socialinį gyvenimą ir jų vystymąsi. Dalyvavimas taip pat gali reikšti užklasinę veiklą, ugdančią įgūdžius, suteikiančią žinių apie įvairias kultūras ir jų įvairovę, siekiant sukurti įtraukesnę, mažiau diskriminuojančią visuomenę;

41. ragina valstybes nares kartus su vietos ir regionų valdžios institucijomis dėti visas pastangas, kad vaikams ir jaunimui būtų sudarytos deramos mokymosi, vystymosi ir laisvalaikio sąlygos, įskaitant platų spektrą galimybių, kadangi tai yra aktyvaus jų dalyvavimo prielaida;

42. sutinka, kad viena iš vaikų skurdą įveikti trukdančių kliūčių yra menkas visuomenės ir politikų šios problemos išmanymas ir nežinojimas, kokią įtaką tai daro vaikams, jų šeimoms ir apskritai visuomenei; yra susirūpinęs dėl to, kad tai dar labiau sustiprina ribotas arba kai kuriais atvejais negatyvus skurdo nušvietimas žiniasklaidoje, pateikiama mažai informacijos apie vaiko teises arba jų rėmimą, taip pat ilgalaikės vizijos neturėjimas arba rūpinimasis tik trumpalaike rinkimine nauda (jaunimas balsavime nedalyvauja); pažymi, kad daugelyje šalių dėmesys vaikams arba požiūris į juos kaip į asmenybę nėra politinės kultūros dalis;

43. atkreipia dėmesį į vietos ir regionų valdžios institucijų atliekamą arba jose vykstantį darbą, siekiant užtikrinti, kad vaikai dalyvautų sprendžiant klausimus, galinčius turėti įtakos jų gyvenimui; tačiau dar reikia daug nuveikti, kad būtų garantuota vaiko teisė būti išklausytam sprendžiant bet kokį jį liečiantį klausimą pagal Jungtinių Tautų Vaiko teisių konvencijos 12 straipsnį;

Rekomendacijos

44. rekomenduoja pavyzdinėje iniciatyvoje „Europos kovos su skurdu ir socialine atskirtimi planas“ kaip vieną iš prioritetų nustatyti konkretų su vaikų skurdu susijusį tikslą ir priimti plačią, nacionalinį, regionų ir vietos lygmenis apimančią kovos su vaikų skurdu ir socialine atskirtimi strategiją, kuri derėtų su bendresne strategija „Europa 2020“, ir sukurti stebėsenos sistemą, kuri remtųsi patikimais rodikliais ir būtų susieta su šiuo metu pagal Jungtinių Tautų Vaiko teisių konvenciją veikiančia pranešimų teikimo sistema;

45. dar kartą pabrėžia, kad valstybės narės turėtų teikti ataskaitas dėl vaikų skurdo, ir siūlo parengus padėties pavojingumui ir beviltiškumui įvertinti bei jos rimtumui nustatyti skirtą vertinimo priemonę, kurią rekomenduojama naudoti vietos ir regionų lygmenimis, šį reikalavimą įtraukti į valstybių narių įsipareigojimus teikti ataskaitas pagal strategiją „Europa 2020“; pabrėžia, kad Regionų komiteto 2011 m. balandžio 19 d. trumpa apklausa parodė, kad daugelis respondentų mano, jog privalomų prioritetų nustatymas būsimose regioninėse programose būtų teigiamas poslinkis, kuris galėtų atkreipti vietos, regionų ir nacionalinės valdžios institucijų dėmesį į skurdą ir socialinę atskirtį;

46. rekomenduoja skirstant struktūrinių fondų lėšas atsižvelgti į projektų ir paslaugų, skirtų kovai su vaikų skurdu ir rūpinimusi vaikų ir jų šeimų gerove svarbą, ypač esant tokiems veiksniams kaip nepilnamečių ar jaunų žmonių fizinė ir proto negalia, išnaudojimas, piktnaudžiavimas medžiagomis, imigracija, nusikalstamumas ir kiti veiksniai, didinantys jų pažeidžiamumą; ir gerina šių vaikų ir jų šeimų dalyvavimą bei sprendžia neigiamo požiūrio į skurdą ir skurdo stigmatizavimo problemas;

47. rekomenduoja įtraukti vietos ir regionų valdžios institucijas, kurios yra lemiama grandis vietos lygmeniu įgyvendinant nacionalinę ir ES politiką, į sprendimų dėl paramos šeimoms, paslaugų teikimo ir aktyvaus vaikų ir jaunimo dalyvavimo priėmimą ir atitinkamos politikos rengimą;

48. rekomenduoja Komisijai plėtoti ir palaikyti dialogą su Regionų komitetu, kad būtų dalijamasi geriausia praktika, ir skirti lėšų, kuriomis RK, bendradarbiaudamas su, pavyzdžiui, Eurocities ir Eurochild organizacijomis, galėtų skelbti informaciją apie sėkmingus valstybių narių vietos ir regionų kovos su vaikų skurdu projektus.

2012 m. vasario 15 d., Briuselis Regionų komiteto pirmininkė Mercedes BRESSO

(1) Can Higher Employment Levels Bring Lower Poverty in the EU? Regression based simulations of the Europe 2020 target, Discussion Paper 6068, Institute for the Study of Labor (Bonn).

(2) Poverty in the United Kingdom, Peter Townsend, 1979 m.

(3) Nustatant žmogaus socialinės raidos indeksą atsižvelgiama į vienam šalies ar regiono gyventojui tenkančią bendrųjų nacionalinių pajamų dalį, numatomą mokymosi trukmę ir vidutinę mokymosi trukmę, taip pat numatomą viso gyvenimo trukmę.

(4) How the economic and financial crisis is affecting children & young people in Europe, EUROCHILD, 2011 m.

(5) Žr., pavyzdžiui, A Living Wage for Newcastle, http://www.newcastle.gov.uk/news-story/a-living-wage-newcastle.

(6) Poverty: the facts, 5th Edition, Flaherty, J, Veit-Wilson, J and Dornan, P, Child Poverty Action Group, 2004 m.

(7) Estimating the cost of child poverty, Hirsch,D., Joseph Rowntree Foundation, 2008 m.

(8) Žr., pavyzdžiui, Early Intervention: Smart Investment, Massive Savings, Cabinet Office (UK), 2011 m.

(9) How the economic and financial crisis is affecting children & young people in Europe, EUROCHILD, 2011 m.

(10) Child poverty-family poverty:Are they one and the same?, EUROCHILD Policy Position, 2011 m.

(11) Žr., pavyzdžiui, The low-pay, no-pay cycle:understanding recurrent poverty, Shildrick, T et al, Joseph Rowntree Foundation, 2010 m.

(12) Žr., pavyzdžiui, Child benefits in the European Union, J. Bradshaw, Poverty (139), CPAG, 2011 m.

(13) What do we mean by ‧adequate‧ benefits? J Veit-Wilson, Chapter 14 in J Strelitz and R Lister [eds], Why Money Matters. Family income, poverty and children's lives. Save the Children, London, pp 125-132.

(14) Žr., pavyzdžiui, Precarious work: risk, choice and poverty traps, R. MacDonald, in Handbook of Youth ir Young Adulthood: New perspectives and agendas, A. Furlong, 2009 m.

(15) Understanding youth exclusion: critical moments, social networks and social capital, Shildrick, T.A. & MacDonald, R., Youth & Policy, 2008 m.

(16) Idem.

(17) Žr., pavyzdžiui, Health Consequences of Poverty for Children, Spencer, N., End Child Poverty, 2008 m.