LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 317/8

Pakeitimo paraiškos paskelbimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės schemų 50 straipsnio 2 dalies a punktą

2013/C 317/07

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą pakeitimo paraiškai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51 straipsnį.

BENDRASIS DOKUMENTAS

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (2)

„ALMENDRA DE MALLORCA“/„ALMENDRA MALLORQUINA“/„AMETLLA DE MALLORCA“/„AMETLLA MALLORQUINA“

EB Nr.: ES-PGI-0005-01037-11.09.2012

SGN ( X ) SKVN ( )

1. Pavadinimas

„Almendra de Mallorca“/„Almendra Mallorquina“/„Ametlla de Mallorca“/„Ametlla Mallorquina“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Ispanija

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas

3.1. Produkto tipas

1.6 klasė. Švieži arba perdirbti vaisiai, daržovės ir grūdai

3.2. Produkto, kuriam taikomas 1 punkte nurodytas pavadinimas, aprašymas

„Almendra de Mallorca“/„Almendra Mallorquina“/„Ametlla de Mallorca“/„Ametlla Mallorquina“ – tai žmonėms vartoti skirti paprastojo migdolo (Prunus amygdalus) vaisiai, kurie gali būti švieži arba skrudinti, su odele arba be jos.

Parduodami migdolai turi būti nepažeisti, sveiki, sausi ir švarūs, didesni nei 12 mm (matuojant didžiausią pjūvio ties viduriu skersmenį). Vaisiai neturi būti pažeisti grybelio, parazitų arba vabzdžių, negaižūs, neturi būti juntamas neįprastas kvapas arba skonis.

Migdolai gali būti parduodami švieži arba skrudinti. Abiem atvejais, atsižvelgiant į apvalkalo buvimą arba nebuvimą, vaisiai gali būti su odele arba be jos.

Cheminės ir organoleptinės savybės:

1) Švieži vaisiai su odele arba be jos. Tai migdolai, neturintys sumedėjusio endokarpio. — Cheminės savybės: — drėgnis: ≤ 6,5 %, — lipidų kiekis: ≥ 55 % sausosios medžiagos, — oleino ir linolo rūgštys: ≥ 88 % visų lipidų. — Organoleptinės savybės: šviežių migdolų be odelės paviršius ir branduolys būna baltos arba dramblio kaulo spalvos, matinis. Migdolai tvirtos ir nelabai lipnios tekstūros, aliejingi. Skonis saldokas, nerūgštus ir nekartus. Stiprus aromatas primena džiovintus vaisius. Migdolus su odele dengia šiurkštus rudas apvalkalas.

2) Skrudinti. Tai skrudinti migdolai, neturintys sumedėjusio endokarpio. — Cheminės savybės: — drėgnis: ≤ 2,0 %, — lipidų kiekis: ≥ 55 % sausosios medžiagos, — oleino ir linolo rūgštys: ≥ 88 % visų lipidų. — Organoleptinės savybės: skrudintų migdolų be odelės paviršius ir branduolys būna nuo vanilės iki šviesiai rudos spalvos, blizgus ir liečiant riebus. Migdolai kietos, trapios ir traškios tekstūros. Skonis saldokas, nerūgštus ir neaitrus, dėl skrudinimo juntamas šioks toks kartumas. Stiprus skrudinimo ir karamelės aromatas. Skrudintus migdolus su odele dengia tamsiai rudos spalvos apvalkalas, kurį lengva nulupti ir kuris yra labai trapus.

3.3. Žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams)

—

3.4. Pašarai (taikoma tik gyvūniniams produktams)

—

3.5. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje

Saugoma geografine nuoroda pažymėti migdolai auginami, laikomi, gliaudomi, nulupami ir skrudinami Maljorkos saloje.

3.6. Specialios pjaustymo, trynimo, pakavimo ir kt. taisyklės

Pakavimas turi būti laikomas paskutiniu apdorojimo etapu; jis labai svarbus saugant produktą ir užtikrinant jam būdingas kokybės savybes.

Siekiant užtikrinti migdolų kokybę, labai svarbu juos atskirti nuo aplinkos, nes padidėjęs drėgmės kiekis pakeistų jų cheminę sudėtį ir paveiktų organoleptines savybes. Vienintelis migdolų kokybės užtikrinimo būdas – supakuoti juos į tinkamas ir sandarias pakuotes, taip apsaugant migdolus nuo drėgmės. Taigi pakavimo kilmės vietovėje tikslas – ilgą laiką išsaugoti organoleptines migdolų savybes.

Saugoma geografine nuoroda pažymėti migdolai parduodami partijomis, kurioms būdingos tos pačios savybės, ir supakuoti ne didesnėse nei 25 kg pakuotėse.

Migdolų pakuotė gaminama geografinėje auginimo vietovėje. Šie veiksmai turi būti atliekami nustatytoje geografinėje vietovėje, nes:

1. Taip išsaugomos produktui būdingos savybės ir užtikrinama kokybė. Migdolai Maljorkoje auginami ir vartojami nuo senų laikų. Pakuojant nustatytoje geografinėje vietovėje geriausiai užtikrinama produkto specifinių savybių ir kokybės apsauga. Tai reiškia, kad augintojai ir saugomos geografinės nuorodos kontrolės įstaiga taiko migdolų pervežimo, perdirbimo ir pakavimo nuostatas bei tikrina šių nuostatų taikymą. Dėl augintojų ir kontrolės įstaigų sukauptos patirties atliekami tinkami veiksmai, kuriais užtikrinama reikiama galutinio produkto kokybė. Tai reiškia, kad nustatytos geografinės vietovės augintojai ir migdolus apdorojantys asmenys dėl savo patirties turi žinių, kuriomis remdamiesi niekad neatlieka veiksmų, galinčių pakenkti „Almendra de Mallorca“ kokybei (visų pirma, kad būtų išvengta karčių migdolų, gaižumo, pelėsių ir suskilusių migdolų). Šie migdolai nuo kitų skiriasi savo organoleptinėmis savybėmis. Maljorka yra sala, tai reiškia, kad nesupakuotus migdolus iš auginimo į kitas vietoves reikėtų ilgai gabenti jūrų keliais. Migdolų kokybei galėtų pakenkti drėgmė ir temperatūra, dėl kurių pakistų vaisių tekstūra, skonis ir aromatas, vaisiai suminkštėtų ir (arba) apkarstų, o galiausiai suprastėtų galutinio produkto kokybė.

2. Užtikrinamas produkto atsekamumas ir kilmė. Kontrolės sistema ir sertifikavimu užtikrinama migdolų kilmė ir atsekamumas, kai jie ruošiami, tvarkomi ir pakuojami Maljorkoje, tačiau to negalima užtikrinti, kai šie procesai vykdomi kitoje nei auginimo vietovėje. Leidus tvarkyti ir pakuoti migdolus kitoje nei nustatytoje geografinėje vietovėje, vaisiai gali susimaišyti su kitos kilmės migdolais, todėl nebegalima užtikrinti saugomų migdolų kilmės.

3.7. Specialios ženklinimo etiketėmis taisyklės

Ant kiekvienos saugoma geografine nuoroda pažymėtų parduodamų migdolų pakuotės nurodoma tokia informacija:

1) saugomos geografinės nuorodos pavadinima;

2) įrašas „Indicación Geográfica Protegida“ („Saugoma geografinė nuoroda“) arba SGN logotipas;

3) etiketė su abėcėliniu ir skaitmeniniu kodu.

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas

Migdolai auginami, laikomi, gliaudomi, nulupami, skrudinami ir pakuojami visoje Maljorkos saloje, esančioje Balearų salų autonominėje srityje (Ispanija).

5. Ryšys su geografine vietove

5.1. Geografinės vietovės ypatumai

Maljorkos salos dirvožemis, kuriame auginami migdolai, yra klintinės kilmės, vidutiniškai lengvas arba sunkus, jame daug stambių sudedamųjų dalių ir mažai organinių medžiagų. Dirvožemio pH yra šarminis, jame daug kreidos, dirvožemis sudarytas iš horizontalių sluoksnių, tarp kurių kaupiasi smulkus molis, puikiai tinkantis migdolų šaknų sistemai. Be to, produkto savybėms įtaką daro vidutinis kritulių kiekis ir labai saulėtas klimatas.

Kalbant apie augintojų poveikį geografinei vietovei, reikia pažymėti, kad viena iš migdolų auginimo ypatybių – dauginimas sėklomis – Maljorkoje buvo puoselėjama ilgiau nei likusioje Ispanijos dalyje ir kad pirmieji poskiepiai buvo gauti iš vietinių veislių. Taip buvo išlaikyta veislių įvairovė, o didžioji dalis Maljorkoje auginamų veislių skiriasi nuo kitų Ispanijoje auginamų migdolų. Laikui bėgant Maljorkos ūkininkai atrinko migdolų veisles, kurių vaisiai aliejingi ir aromatingi ir kurios geriausiai prisitaiko prie salos dirvožemio ir klimato sąlygų.

Migdolai Maljorkoje auginami nuo romėnų laikų, kurie tikriausiai juos ir įvežė į salą. XVIII amžiuje migdolų plantacijos labai išplito; XIX amžiuje vynuogynus užpuolė filoksera, todėl vietoj vynuogynų imta masiškai sodinti migdolus. Šiandien žydintys migdolai yra neatsiejama Maljorkos žiemos peizažo dalis.

5.2. Produkto ypatumai

„Almendra de Mallorca“ nuo kitų migdolų skiriasi dideliu lipidų kiekiu (> 55 %) ir lengvai besilydančiomis riebalų rūgštimis, kurios kramtomos suskystėja (oleino bei linolo rūgščių procentinė dalis lygi 88 % arba didesnė). Dėl šių abiejų veiksnių migdolai yra aliejingi ir labai aromatingi.

5.3. Priežastinis geografinės vietovės ir produkto, kuriam suteikta SKVN, kokybės ar savybių arba geografinės vietovės ir kurios nors produkto, kuriam suteikta SGN, savybės, gero vardo ar kitos ypatybės ryšys

Migdolų ir geografinės vietovės ryšys pagrįstas nuorodų „Almendra de Mallorca“, „Almendra Mallorquina“, „Ametlla de Mallorca“ ir „Ametlla Mallorquina“ geru vardu. Metams bėgant dėl savo organoleptinių savybių ir ekonominės bei kulinarinės svarbos šie migdolai užsitarnavo gerą vardą.

Šį gerą vardą patvirtina puiki Maljorkos vartotojų nuomonė apie migdolus: remiantis 2010 m. Balearų salų žemės ūkio maisto produktų kokybės instituto atliktos vartotojų apklausos rezultatais, 52,4 % vartotojų mano, kad Maljorkos salos migdolai pasižymi geresne kokybe, o 93,3 % vartotojų teigia, kad migdolų kokybė geresnė dėl to, kad jie skanesni.

„Almendra de Mallorca“ svarbą ir gerą vardą taip pat patvirtina daugybė rašytinių šaltinių. Keletas pavyzdžių: Fernando Fulgosio veikalas „Crónica de las Islas Baleares“ (1870 m.), Pedro Estelrich „El almendro y su cultivo en el mediodía de España e Islas Baleares“ (1907 m.) arba Francisco Comín, Mauro Hernández ir Enrique Llopis parengta „Historia económica de España, siglos X-XX“. Erhercogas Luis Salvador savo veikale „Die Balearen“ (1869 m.) aprašo „Almendra de Mallorca“ svarbą Maljorkos ekonominei veiklai. 1892 m. birželio 25 d. žurnalo „El Agricultor Balear“, skirto žemės ūkio ir susijusių mokslų teorijai bei praktikai, 5 numeryje buvo skelbiama, kad Barselonos pasaulinėje parodoje D. Gabriel Fuster pristatė migdolų veisles iš visos Maljorkos salos, kurios taip sudomino publiką, kad vertinimo komisija jas apdovanojo aukso medaliu. Kolekcijos „Panorama Balear“ 20 numeryje „Economía Balear“ (1953 m.) Antoni Colom nurodo, kad migdolai yra svarbiausias Maljorkos salos pajamų šaltinis. 1941 m. Ispanijoje parduota 1 698 219 kg migdolų, iš kurių 1 140 616 kg – Maljorkos migdolai. Anot F. Saura-Calixto (1979 m.), XX a. aštuntajame dešimtmetyje „Almendra de Mallorca“ sudarė 50 % visų Ispanijoje išaugintų migdolų.

Be to, daugelyje katalonų kalba paskelbtų rašytinių šaltinių patvirtinamas kataloniško nuorodos pavadinimo „Ametlla de Mallorca“/„Ametlla Mallorquina“ geras vardas. Pirmą kartą šis pavadinimas paminėtas 1593 m. sausio 6 d. Llucmajoro savivaldybės archyvo įraše (Revista de la Cámara Agrícola Balear, Año III, núm. 11, 1901 m.); be to, Teodoro Llorente Olivares knygoje Llibret de Versos (1884 m.) daugelį kartų minima „Ametlla de Mallorca“, kaip galima suprasti iš Mossen Alcover ir Francesc de Borja Moll parengto Katalonijos–Valensijos–Balearų žodyno (1930 m.). Maljorkos vienuolio Jaume Martí i Oliver parengtoje virtuvės receptų knygoje, kurią paskelbė Joan Miralles ir Catalina Cantallops (1989 m.), pabrėžiama „Ametlla de Mallorca“ svarba XVII a. Maljorkos virtuvėje. Be to, Balearų vyriausybės 1993 m. išleistoje knygoje „Aliments de les Balears“ nurodoma, kad „Ametlla Mallorquina“ auginimas plačiai paplito XVIII a. Balearų salų universiteto 1994 m. atliktame tyrime „Caracterización, valoración nutricional y estudio de la importancia para la salud de algunos alimentos tradicionales de la zona 5B de la Comunidad Autónoma de las Islas Baleares“ („Kai kurių tradicinių Balearų salų autonominio regiono 5B zonos produktų aprašymas, maistinės vertės įvertinimas ir poveikio sveikatai tyrimas“) „Ametlla Mallorquina“ aprašomas kaip tradicinis Maljorkos produktas. Labai svarbi leidinyje Les Illes a la taula (Balearų salų vyriausybės leidykla, 2001 m.) pateikta nuoroda: tekste teigiama, kad „Ametlla Mallorquina“ skanesni už Kalifornijos migdolus, nes pirmųjų sudėtyje yra daugiau riebalų ir cukraus.

Kitose nuorodose minimas „Almendra de Mallorca“ naudojimas gaminant valgį ir pabrėžiama, kad šis jau keletą amžių virtuvėje naudojamas produktas turėjo didelės įtakos Maljorkos kulinarinėms tradicijoms. „Almendra de Mallorca“ (šviežių arba skrudintų) naudojimas minėtas daugelyje kulinarijos srities leidinių. Pavyzdžiui, Maljorkos vienuolio Jaume Martí i Oliver parengtoje virtuvės receptų knygoje „Ametlla de Mallorca“ nurodomas kaip vienas iš XVII a. Maljorkos virtuvėje naudojamų produktų. „Almendra de Mallorca“ ryšys su geresnės kokybės virtuve pabrėžiamas daugelyje leidinių, kaip antai šiose knygose: Antoni Esteva Oliver „Libro de Recetas de Can Esteva“ (1862 m.), Luis Ripoll „Nuestra Cocina“ ir Catalina Juan del Corral „Repostería Balear“ (1987 m.). Erhercogas Luis Salvador savo veikale „Die Balearen“ (1869 m.) vardija įvairius populiarius patiekalus, į kuriuos dedama šviežių arba skrudintų Maljorkos migdolų. Mateo Jaume de Ca’n Joan de S'Aigo receptų knygoje „Libro de Jelats“ (1884–1885 m.) pateikiamas labiausiai Maljorkoje paplitusių migdolų ledų receptas.

„Almendra de Mallorca“ labai vertinami dėl savo juslinių savybių, kurios priklauso nuo cheminės migdolų sudėties. Migdolų cheminė sudėtis ypatinga dėl didelio lipidų kiekio ir riebiųjų rūgščių savybių, kurioms būdingas tai, kad oleino ir linolo rūgštys kartu viršija 88 % visų lipidų. Dėl didelio lipidų kiekio ir 88 % riebalų rūgščių, kurios lengvai lydosi žemesnėje nei 15 °C temperatūroje, kramtomi migdolai suskystėja. Dėl abiejų veiksnių šiems migdolams būdingas aliejingumas ir stiprus aromatas, t. y. savybės, kuriomis pagrįstas geras produkto vardas.

Šias ypatingas fizines, chemines ir organoleptines savybes migdolai įgyja daugiausia dėl geografinės aplinkos, kurioje auginami, dirvožemio ir klimato sąlygų. Dėl klintinės kilmės dirvožemių, kuriuose nedaug organinių medžiagų, vidutinio kritulių kiekio ir daugybės saulėtų dienų viename hektare išauginamas nedidelis kiekis migdolų, tačiau vidutinis šių migdolų riebalų kiekis (59 %) yra didesnis nei kituose regionuose išaugintuose migdoluose. Šį faktą patvirtino Balearų salų universiteto 2010 m. atliktas tyrimas.

Nuoroda į paskelbtą specifikaciją

(Reglamento (EB) Nr. 510/2006 (3) 5 straipsnio 7 dalis)

http://www.caib.es/sacmicrofront/contenido.do?mkey=M63&lang=CA&cont=46322

(1) OL L 343, 2012 12 14, p. 1.

(2) OL L 93, 2006 3 31, p. 12. Pakeistas Reglamentu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) Žr. 2 išnašą.