KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Naujos kartos naujoviškų finansinių priemonių – ES nuosavo kapitalo ir skolos platformų – programa /* KOM/2011/0662 galutinis */





TURINYS 1. Įžanga 4 2. Naujoviškoms finansinėms priemonėms skiriama ES biudžeto dalis 5 2.1. Taikymo sritis ir sektoriai 5 2.2. ES biudžeto valdymo rizika 6 2.3. Naujoviškų finansinių priemonių pagrįstumas 7 2.3.1. ES politikos tikslų įgyvendinimas 7 2.3.2. Viešųjų išteklių veiksmingumo ir efektyvumo didinimas 7 2.3.3. Geresnių veiklos rezultatų ir finansinės drausmės skatinimas 8 2.3.4. ES biudžeto dauginamasis poveikis 8 3. 2007–2013 m. finansinės programos naujoviškų finansinių priemonių įgyvendinimo vertinimas 9 3.1. Patirtis, įgyta taikant esamas priemones 9 3.1.1. Patirtis, kuria grindžiami tolesni veiksmai 9 3.1.2. Naujoviškomis finansinėmis priemonėmis užtikrinamas finansavimo prieinamumas, skatinamas priemonių kūrimas ir geriausia praktika 9 3.1.3. Didesnė priemonių darna ir nuoseklumas 10 3.1.4. ES lygmens priemonių valdymo ir kontrolės klausimai 10 3.1.5. Galima padaryti daugiau, kad būtų padidintas priemonių žinomumas ir skaidrumas 11 3.1.6. Taikant naują rizikos pasidalijimo tvarką būtų galima padidinti finansavimą 11 4. 2014–2020 m. finansinės programos naujoviškos finansinės priemonės 12 5. Nauja naujoviškų finansinių priemonių programa 14 5.1. Paprastinimo ir racionalizavimo priemonėms skirtos bendros taisyklės 14 5.1.1. ES priemonės 14 5.1.2. Struktūrinių fondų priemonės 14 5.1.3. Vidaus politikos priemonių išorinis aspektas 15 5.1.4. Išorės politikos priemonės 15 5.2. ES nuosavo kapitalo ir skolos platformų turinys 15 5.2.1. Platformų taikymo sritis 15 5.2.2. Ypatingi veiklos reikalavimai 16 5.2.3. Finansinių priemonių įgyvendinimas 16 6. Išvados ir tolesni veiksmai 17 Priedas: 2007–2013 m. finansinės programos naujoviškų finansinių priemonių aprašymas ĮžANGA Naujoviškų finansinių priemonių vaidmuo 2014–2020 m. daugiametės finansinės programos ES biudžeto išlaidose turėtų būti vis svarbesnis. Šiame komunikate pateikiama Komisijos nuomonė apie naujoviškų finansinių priemonių kūrimą ir valdymą. Komisijos tikslas – kurti naujoviškas finansines priemones, kuriomis itin veiksmingai ir efektyviai būtų siekiama strategijoje „Europa 2020“ apibrėžto pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo, atsižvelgiant į svarią patirtį, įgytą valdant priemones, kurios taikomos pagal esamą daugiametę finansinę programą. Tikėtina, kad tam tikras ekonomikos ir finansų krizės poveikis bus juntamas pirmaisiais kitos daugiametės finansinės programos metais, o ateinančiais metais krizė turės poveikio finansų rinkų veikimui. Atsižvelgiant į fiskalinio konsolidavimo priemonių taikymą, ir toliau mažės valstybių viešojo sektoriaus pajėgumas investuoti, o dėl struktūrinių finansų įstaigų reglamentavimo pokyčių kinta ir tokių įstaigų poreikiai, susiję su tam tikrų klasių turtu ir rizikos rūšims. Makroekonominiai rinkos pokyčiai ir toliau lems rizikos kapitalo prieinamumą siekiant spartaus augimo ir vykdant veiklą inovacijų srityje, kurią vykdant įgyvendinami strategijos „Europa 2020“ tikslai. Reikės švelninti poveikį, susijusį su vyraujančiu nenoru rizikuoti, siekiant per visą daugiametės finansinės programos laikotarpį užtikrinti prieigą prie kapitalo, kurio reikia augimą skatinančiai veiklai, pvz., infrastruktūros, MVĮ ir inovacijų sektoriuose, vykdyti; šiuo požiūriu gali būti svarbus naujoviškų finansinių priemonių vaidmuo. Naujoviškas finansines priemones suderinus su tinkamomis reguliavimo priemonėmis, galima prisidėti prie finansų (kapitalo ir nuosavo kapitalo) rinkų vystymosi ir konsolidavimo, taip pat prie didesnės ES finansų rinkų integracijos, atveriančios alternatyvius finansų šaltinius augimą skatinantiems sektoriams. Bendrosios rinkos akte[1] pabrėžiamas esminis finansų rinkų vystymosi vaidmuo ateityje siekiant naujų augimo formų. Finansinių paslaugų reguliavimo srityje vykdomos reformos labai padės paskatinti tvarų ir integracinį augimą, pagrįstą didesniu pasitikėjimu Europos finansų rinkomis ir jų dalyviais. Be to, įgyvendinant tokias priemones skatinamos investicijos, susijusios su efektyvesniu energijos vartojimu, atsinaujinančiaisiais energijos šaltiniais ir susijusia infrastruktūra, todėl taip gali būti remiamas perėjimas prie klimato kaitos poveikiui atsparios mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos ir visuomenės. Naujoviškos finansinės priemonės įtvirtintos strateginiuose dokumentuose, kuriais siekiama sukurti būsimo ES finansavimo modelį. Komisijos komunikate dėl kitos daugiametės finansinės programos[2] ir biudžeto peržiūros[3] pabrėžiama, kad naujoviškos finansinės priemonės galėtų būti svarbus naujas būdas finansuoti strategines investicijas ir remti ilgalaikes tvarias investicijas fiskalinių suvaržymų laikotarpiu. Siekiant atskleisti ES pridėtinę vertę, priemonėse dėmesys turėtų būti skiriamas nustatomam rinkos nepakankamumui ir (arba) trūkumams, kuriuos galima tinkamai pašalinti ES lygmeniu atsižvelgiant į nacionalinių finansų rinkų būklę, teisinę ir reguliavimo aplinką ir galutinių paramos gavėjų poreikius. Strategijoje „Europa 2020“[4] numatyta labiau telkti naujoviškas finansines priemones vykdant nuoseklią finansavimo strategiją, pagal kurią finansavimas iš ES, taip pat iš nacionalinio viešojo ir privačiojo sektorių sutelkiamas siekiant įgyvendinti strategijos tikslą – užtikrinti pažangų, tvarų ir integracinį augimą. Strategijoje siekiama pasinaudoti vykstančia Finansinio reglamento peržiūra, siekiant sukurti naujoviškų finansinių priemonių potencialą, kartu užtikrinant patikimą finansų valdymą. Į pasiūlymą pakeisti Finansinį reglamentą, atsižvelgiant į kas trejus metus atliekamą jo peržiūrą, Komisija įtraukė naują antraštinę dalį, skirtą finansinių priemonių biudžeto valdymui[5]. Be to, strategija „Europa 2020“ siekiama spręsti esamą ES finansavimo priemonių susiskaidymo problemą. Šiuo atveju „Europa 2020“ pavyzdinių iniciatyvų tikslų įgyvendinimą paskatintų ne nuostata, kad kiekvienai politikos krypčiai turi būti skirta po priemonę, o įvairių politikos krypčių priemonių (pvz., priemonių, kurios sustiprina ir (arba) papildo vienos kitas) grupavimas, ir ne tik todėl, kad geografinis ir sektorių įvairinimas, kurį lemia daugiakryptė politika, padės pritraukti investuotojus į „Europa 2020“ prioritetines sritis mažinant bendrą riziką. Pagaliau strategijoje „Europa 2020“ pabrėžiamas viešojo ir privačiojo sektorių partnerysčių vaidmuo naujoviško finansavimo srityje. Kaip pabrėžiama komunikate dėl viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės[6], įgyvendinant viešojo ir privačiojo sektorių partnerystę galima užtikrinti veiksmingesnius tvarios infrastruktūros kūrimo ir strateginių viešųjų prekių ir paslaugų teikimo būdus. Šiame komunikate įvertinama naujos naujoviškų finansinių priemonių programos analizė, kurią pasirengimo būsimai daugiametei finansinei programai etape Komisijos tarnybos atliko bendradarbiaudamos su finansavimo partneriais ir kitomis suinteresuotosiomis šalimis ir atsižvelgdamos į oficialius vertinimus. Jame nagrinėjamas naujoviškų finansinių priemonių kūrimo ir valdymo įvairiuose politikos sektoriuose klausimas ir nustatomi tolesni veiksmai įgyvendinant Komisijos siekį sukurti sklandesnį, išsamesnį, labai veiksmingą ir efektyvų naujoviškų finansinių priemonių rinkinį ir paremti strategijos „Europa 2020“ tikslų įgyvendinimą. NAUJOVIšKOMS FINANSINėMS PRIEMONėMS SKIRIAMA ES BIUDžETO DALIS Taikymo sritis ir sektoriai ES biudžeto lėšų naudojimas naujoviškoms finansinėms priemonėms nėra naujiena – ES biudžetas šioms priemonėms pirmą kartą panaudotas daugiau nei prieš dešimt metų. Šiame komunikate naujoviškomis finansinėmis priemonėmis vadinamos intervencijos, kurios nėra vien tik subsidijų finansavimo priemonės. Naujoviškos finansinės priemonės šia prasme apima ne vieną atvejį, kai iš biudžeto skiriama finansinė parama teikiama ne subsidijomis, įskaitant atvejus, kai ES subsidijos derinamos su finansų įstaigų paskolomis. Tačiau daugiau taikant naujoviškas finansines priemones siekiama papildyti subsidijų finansavimą per paramą projektams, kuriais įgyvendinami ES politikos tikslai, kitais intervencijos būdais, o ne pakeisti subsidijų finansavimą finansinėmis priemonėmis, nes subsidijų reikės daugelyje sričių. Šiame komunikate pristatomos naujoviškos finansinės priemonės apima priemones, kuriomis užtikrinamas nuosavas kapitalas ir (arba) rizikos kapitalas , arba skolos priemones , pvz., paskolas ar garantijas tarpininkams, finansuojantiems daug galutinių gavėjų, kuriems sunku gauti finansavimą, arba pasidalijimą rizika su finansų įstaigomis, siekiant padidinti lėšų kiekį ir ES biudžeto intervencijos poveikį. Kai reikia, tokia ES pagalba gali būti teikiama netiesiogiai per paskirtąsias investavimo įmones, visų pirma, jei siekiama, kad kartu su viešojo sektoriaus investuotojais dalyvautų ir privačiojo sektoriaus investuotojai. Trumpas pagrindinių esamų priemonių aprašymas pateikiamas priede. Finansinės priemonės visų pirma tinkamos investicijų įvairiose politikos srityse problemoms spręsti, pvz., tais atvejais, kai veikla arba infrastruktūra yra finansiškai perspektyvi (pvz., iš jų gali būti gaunama pajamų), tačiau (dar) nepritraukiama pakankamai rinkos finansavimo. Jos visų pirma yra tinkamos, kai reikia: - didinti privačiojo sektoriaus gebėjimą užtikrinti augimą, kurti darbo vietas, skatinti socialinę įtrauktį ir (arba) inovacijas, visų pirma remiant veiklą pradedančias įmones, MVĮ, labai mažas įmones, socialines įmones, investicijas į žmogiškąjį kapitalą, mokslinių tyrimų įstaigas, verslo ir (arba) mokslo parkus, žinių ir (arba) technologijų perdavimą arba investicijas į intelektinės nuosavybės teises; - kurti infrastruktūrą su numatytu pajamų srautu, panaudojant tinkamas finansavimo struktūras (pvz., viešojo ir privačiojo sektorių partnerystę) ES konkurencingumui ir tvarumui stiprinti tokiose srityse kaip transportas, energetika ir skaitmeninė infrastruktūra; - remti mechanizmus, kurie padeda sutelkti privačias priemones, kad būtų vykdomos viešosios funkcijos, tokios kaip klimato ir aplinkos apsauga. Šie tikslai turėtų būti įgyvendinti neiškraipant rinkos, nekuriant neveiksmingų rinkos struktūrų ir nesiekiant išsaugoti neveiksmingas įmones, taip pat laikantis valstybės pagalbos taisyklių, kaip išaiškinta Komisijos sprendimų priėmimo tvarkoje, nustatytoje šiuo metu taikomoms naujoviškoms finansinėms priemonėms. ES biudžeto valdymo rizika Svarbu pabrėžti, kad finansinė biudžeto išlaidų rizika taikant finansines priemones yra ne didesnė nei subsidijų keliama rizika, kadangi rengiant ir sudarant finansinę priemonę užtikrinama, kad ES biudžeto rizika visais atvejais apsiribotų įnašo į biudžetą suma. Priešingai nei subsidijų atveju, kai finansinės priemonės susijusios su numatytų skirti ES lėšų investavimu, biudžeto įnašai gali padėti net gauti pajamų, pvz., palūkanų arba kapitalo grąžos. Neseniai atliktame Europos Parlamento užsakytame Europos investicijų banko (EIB) ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko (ERPB) bendrai finansuojamų priemonių tyrime[7] patvirtinama, kad „iš tiesų oficialiai susirūpinimas dėl biudžetinių įsipareigojimų nėra didelis, jei apskritai jo esama. Pagal visas bendrai finansuojamas priemones lėšos skiriamos programoms, kurių apimtis ribojama, todėl nė viena iš šių priemonių biudžetui nekelia didesnės rizikos nei pradinė rizika, kuri iš pradžių priimta. Net kai finansinės priemonės apima garantiją, atsakomybė nėra didesnė nei prisiimta rengiant priemones.“ Kaip nurodyta biudžeto peržiūroje, ilgalaikį komercinį potencialą turinčių projektų atveju ES lėšų panaudojimas bendradarbiaujant su finansų ir bankų sektoriumi, visų pirma su EIB grupe ar valstybių narių finansų įstaigomis, vykdančiomis viešosios politikos misiją, taip pat su kitomis tarptautinėmis finansų įstaigomis ir privačiuoju finansų sektoriumi turėtų būti norma. Taip išskirtinai suderinama šių įstaigų ir Komisijos tarnybų kompetencija ir žinios kuriant ir įgyvendinant priemones, kuriomis siekiama ES tikslų. Be to, parengus gerai parengtas finansines priemones, kuriomis, finansų įstaigoms bendradarbiaujant su Komisija, visų pirma užtikrinama tinkama paskatų ir interesų suderinimo sistema (taikant atlyginimo sistemą ir tinkamą rizikos pasidalijimo tvarką), sumažinama įgyvendinimo rizika ir skatinamas priemonėse numatytų politikos tikslų įgyvendinimas. Naujoviškų finansinių priemonių pagrįstumas ES politikos tikslų įgyvendinimas Naujoviškomis finansinėmis priemonėmis siekiama konkrečių ES politikos tikslų, užtikrinant reikiamą finansavimą ES svarbiose inovacijų, tvaraus augimo, darbo vietų kūrimo ir kitose srityse. Jomis siekiama pašalinti rinkos nepakankamumą ir (arba) trūkumus, kurie lemia nepakankamą tokių sričių finansavimą iš rinkos šaltinių, pvz., todėl, kad privatusis sektorius tą sritį laiko pernelyg rizikinga. Naujoviškomis finansinėmis priemonėmis galima papildyti reguliavimo intervencijos priemones, kuriomis siekiama sudaryti sąlygas, kad norima veikla galėtų būti sėkminga, tuo tikslu aktyviai teikiant konkrečią finansinę paramą net jei verslo bendruomenė dar nėra pripažinusi atitinkamo potencialo. ES lygmeniu įgyvendinamos finansinės priemonės gali turėti ne tik finansinį, bet ir svarbų nefinansinį poveikį, pvz., demonstracinį poveikį tikslinėse rinkose, kuris paskatintų platesnį taikymą kituose sektoriuose. ES priemonėmis nuosekliai taikant ir skatinant geriausią praktiką, galima paskatinti kokybinį tam tikrų rinkų, pvz., rizikos kapitalo rinkų, vystymąsi ir ilgainiui padidinti tarpininkų kompetenciją, kartu kuriant mažiau susiskaidžiusią ES rinką. ES ir finansų įstaigų, atsakingų už ES lygmens naujoviškų finansinių priemonių įgyvendinimą, kompetenciją galima perduoti nacionalinėms, regionų arba vietos institucijoms. Įgūdžių ir žinių perdavimas tarpvalstybiniu mastu galėtų labai padėti susieti įvairių krypčių nacionalinę politiką su augimo ir inovacijų priemonėmis, mažinti Europos valstybių ekonominį atotrūkį ir didinti konkurencingumą. Visapusį tokių nefinansinių padarinių poveikį galima užtikrinti tik jei priemonės bus nuosekliai rengiamos ir valdomos. Viešųjų išteklių veiksmingumo ir efektyvumo didinimas Telkiant išteklius iš įvairių šaltinių, finansinėmis priemonėmis galima paskatinti investicijas į nustatytas neužpildytas rinkos nišas, užtikrinti masto ekonomiją ir (arba) sumažinti nesėkmės riziką tose srityse, kuriose pavienėms valstybėms narėms būtų sunku užtikrinti reikiamą mastą. Vykdydama intervenciją ES turi laikytis subsidiarumo principo; kaip nurodė Audito Rūmai, ES biudžeto išlaidos ES ir jos piliečiams turi užtikrinti aiškią naudą, kurios nebūtų galima gauti panaudojant lėšas tik nacionaliniu, regioniniu arba vietos lygmenimis[8]. ES lygmens priemonės ES pridėtinė vertė matoma tik jei jos rezultatų nebūtų buvę galima pasiekti teikiant finansavimą pagal nacionalines priemones. Be to, darant prielaidą, kad ES lygmens priemonių ES pridėtinę vertę galima pademonstruoti, tikėtina, kad tokios priemonės sąnaudų ir naudos santykis bus palankesnis nei kelių finansinių priemonių, taikomų nacionaliniu, regiono ar vietos lygmeniu, atsižvelgiant į tokius veiksnius kaip didesnis valdomas kiekis, sąnaudų veiksmingumas suderinus standartų ir sąlygų įgyvendinimą, taip pat mažesnės įgyvendinimo sąnaudos, pvz., todėl, kad valdymo mokesčiai mokami finansų tarpininkams. Geresnių veiklos rezultatų ir finansinės drausmės skatinimas Gerai parengtomis naujoviškomis finansinėmis priemonėmis galima paskatinti siekti geresnių veiklos rezultatų nustatant tinkamus sėkmės rodiklius, suderintus su viešosios politikos tikslų įgyvendinimu. Finansinė drausmė skatinama kuo geriau derinant programų įgyvendinimą ir principų valdymą pagal geriausią praktiką. Nacionalinės ir vietos įstaigos gali pasinaudoti ES įstaigų žiniomis apie finansinių priemonių kūrimą, kurios kitu atveju joms nebūtų buvusios prieinamos. To pavyzdys yra Europos garantijų sistemos, įgyvendintos pagal Konkurencingumo ir inovacijų bendrąją programą (KIP) – daugelyje valstybių narių garantijų bendrovės neegzistuoja, todėl Europos priešpriešinių garantijų sistema taip pat svarbi ir naujesnėms garantijų įstaigoms, kurios vis dar formuoja savo portfelius. Nustačius Europos garantiją ir (arba) priešpriešinę garantiją, naujoms garantijų įstaigoms suteikiama galimybė pradiniame etape padidinti lėšų kiekį arba sudaromos palankesnės sąlygos kurti tokias sistemas ir gerokai prisidėti prie institucijų formavimo. ES biudžeto dauginamasis poveikis Taikant naujoviškas finansines priemones ES biudžetas turi dauginamąjį poveikį, nes visame įvairių lygmenų įgyvendinimo tinkle, apimančiame tarpininkus ir galutinius paramos gavėjus, sudaromos palankesnės sąlygos teikti ir pritraukti kitokį projektų, vykdomų ES svarbiose srityse, viešojo ir privačiojo sektorių finansavimą. Taikant rizikos garantiją arba rizikos pasidalijimo principą ES intervencija gali paskatinti investuotojus investuoti arba daugiau investuoti tais atvejais, kai, negavę paramos iš ES biudžeto, jie išvis nebūtų investavę arba būtų investavę mažiau. Tokio finansinio „sverto“ arba dauginamojo poveikio galima pasiekti bendrų tarptautinių finansų įstaigų finansavimu arba padidinant paskolas, kurias bankų ir garantijų įstaigų prašoma suteikti galutiniams paramos gavėjams. Pavyzdžiui, 2010 m. pabaigoje parama buvo suteikta pagal daugiau nei 6 mlrd. EUR vertės rizikos pasidalijimo finansinių priemonių projektus, o bendra ES biudžeto įsipareigojimų suma sudarė maždaug 0,5 mlrd. EUR. Be to, naujoviškos finansinės priemonės galiojimo laikotarpiu pasiekiama papildomo dauginamojo poveikio, jei tos priemonės atžvilgiu galima pakartotinai panaudoti kapitalo grąžą arba investicijų palūkanas ir pajamas iš investicijų. Dėl tokio apyvartumo priemonės gali tapti gerokai prieinamesnės. Pasibaigus šiam laikotarpiui, pradinių investicijų grąža kartu su galimu prieaugiu bus sugrąžinta į bendrąjį biudžetą, o tai taip pat turės teigiamos įtakos bendram intervencijos ekonominiam naudingumui. 2007–2013 m. finansinės programos naujoviškų finansinių priemonių įgyvendinimo vertinimas Patirtis, įgyta taikant esamas priemones Patirtis, kuria grindžiami tolesni veiksmai Atliktas kai kurių esamų naujoviškų finansinių priemonių (daugiausia taikomų pagal KIP) auditas, tarpiniai ir išankstiniai vertinimai ir tyrimai[9]. Kitos priemonės įgyvendinamos dar neseniai, todėl jas vertinti per anksti. Be to, Komisijos tarnybos įgijo didelės praktinės patirties tokių priemonių valdymo srityje, įskaitant ir biudžeto valdymą. Šiuo metu pagrindinė išvada yra ta, kad esamos naujoviškos finansinės priemonės buvo sukurtos individualiai, todėl kai kurios priemonės sutampa pagal sritis ir tikslinius paramos gavėjus, o jų kūrimo ir valdymo modeliai skiriasi, todėl suinteresuotosioms šalims ir paramos gavėjams gali kilti painiava. Kuriant 2014–2020 m. daugiametės finansinės programos naujos kartos finansines priemones, jei jos bus taikomos didesniu mastu, dėmesį reikėtų skirti patirties, įgytos taikant esamas finansines priemones, panaudojimui siekiant pagal rinkos reikalavimus ir geriausią praktiką nustatyti tinkamas naujoviškų finansinių priemonių kūrimo ir valdymo taisykles, gaires ir standartus, vengti sutapimų ir supaprastinti įgyvendinimo metodus. Kartu tinkamai grupuojant ES lygmeniu siūlomas įvairių politikos krypčių naujoviškas finansines priemones ir labiau derinant tokias priemones įgyvendinamas pagal struktūrinių fondų programas nacionaliniu, tarptautiniu ar tarpvalstybiniu lygmeniu, bus užtikrintas kuo geresnis jų poveikis ir užtikrinta ES pridėtinė vertė būsimoje daugiametėje finansinėje priemonėje. Naujoviškomis finansinėmis priemonėmis užtikrinamas finansavimo prieinamumas, skatinamas priemonių kūrimas ir geriausia praktika Atlikus esamų naujoviškų finansinių priemonių auditą ir vertinimą ypač teigiamai įvertinti jų rezultatai. Pagal esamas priemones suteiktas finansavimas tais atvejais, kai paramos gavėjai neturėjo kitos galimybės gauti reikiamų lėšų arba galėjo gauti mažiau nei reikėjo. Be to, priemonės padėjo paskatinti finansų tarpininkus kurti ir siūlyti naujų finansinių priemonių vietos lygmeniu. Tarptautinės finansų įstaigos, kurioms pavesta įgyvendinti ES programas, pasidalydamos specialistų įgūdžiais, susijusiais su tokių priemonių taikymu ir tiesioginiu geriausios praktikos skatinimu, Europos Sąjungai sudarė sąlygas pasiūlyti priemones daugelyje šalių. Tačiau išvados dėl priemonių teikiamos ES pridėtinės vertės yra nevienodos. Atlikus rizikos pasidalijimo finansinės priemonės vertinimą nustatyta, kad ši priemonė yra viena iš tų naujų finansinių priemonių, kurios buvo prieinamos naujoves diegiančioms įmonėms ir organizacijoms, kai bankai ir kitos finansų įstaigos mažino lėšų prieinamumą didelės rizikos investicijoms mokslinių tyrimų ir plėtros, taip pat inovacijų srityse. Pagal KIP taikomos MVĮ garantijų priemonės atžvilgiu Audito Rūmai nustatė, kad MVĮ garantijų priemonės ES pridėtinė vertė nenustatyta, nes MVĮ garantijų priemonės rezultatų „taip pat galima buvo pasiekti teikiant finansavimą pagal nacionalines programas“ . O galutiniame Verslumo ir inovacijų programos vertinime nustatyta, kad „MVĮ garantijų priemonės paskolų ir mikrokredito linijomis <…> patenkinamas lėšų poreikis, kurio kitu atveju nebūtų galima patenkinti“. Pabrėždama, kad buvo aiški nuoroda į ES lygmens vertę, kaip pastebėjo nepriklausomi vertintojai, Komisija sutiko su rekomendacija apsvarstyti, kaip padidinti ES pridėtinę vertę taikant kitas priemones, pakeisiančias šią priemonę. Į tai atsižvelgiama ir kartu didesnis dėmesys skiriamas ES pridėtinės vertės užtikrinimui planuojant 2014–2020 m. daugiametės finansinės programos naujos kartos finansines priemones. Didesnė priemonių darna ir nuoseklumas Rizikos pasidalijimo finansinės priemonės vertinime minima, kad visa labai įvairia ES lėšomis remiama veikla – „nuo mažai tirtų sričių mokslinių tyrimų pagal Septintąją bendrąją programą iki pajėgumų didinimo regioninių mokslinių tyrimų srityje panaudojant struktūrinius fondus ir prieigos prie naujoviškų finansavimo mechanizmų pagal Konkurencingumo ir inovacijų programą užtikrinimo“ – prisidedama prie bendro ES pajėgumų plėtojimo mokslinių tyrimų ir inovacijų srityje. Nustatyta, kad rizikos pasidalijimo finansinė priemonė papildo kitas finansavimo priemones, o ne konkuruoja su jomis. Kadangi į esamą finansinę programą kai kurios priemonės buvo įtrauktos ad hoc , esama iš ES biudžeto remiamų priemonių nesuderinamumo ir neatitikimo ar net nepageidautino dubliavimo atvejų. Be to, šiuo metu finansinės pagalbos priemonės yra susiskaidžiusios, taip pat naudojama daugybė įgyvendinimo mechanizmų. Pvz., Verslumo ir inovacijų programos galutiniame vertinime nurodyta, kad esama dubliavimosi tarp finansinių priemonių, taikomų pagal KIP, ir struktūrinių fondų arba tarp KIP ir mikrofinansų priemonės „Progress“ (žr. aprašą priede)[10]. Svarbus naujosios programos tikslas – išvengti nesuderinamumo ir užtikrinti kuo didesnį bendrą naujoviškų finansinių priemonių veiksmingumą. ES lygmens priemonių valdymo ir kontrolės klausimai Naujoviškų finansinių priemonių įgyvendinimas patikėtas finansų įstaigoms, kurios užtikrina patikimą finansų valdymą ir tinkamas procedūras, tačiau Komisija ir toliau kontroliuoja politikos tikslus ir centralizuotai valdomų ES lygmens priemonių strategines kryptis ir daro jiems įtaką; tuo tikslu ji dalyvauja atitinkamose valdymo struktūrose, pvz., iniciatyviniuose komitetuose arba priežiūros institucijose. Tačiau ji nedalyvauja kasdieniniame naujoviškų finansinių priemonių valdyme, nes už tai atsako ir tai priskiriama deramai paskirtų valdytojų ir (arba) valdymo komitetų kompetencijai. Galima daug pasiekti iš pat pradžių užtikrinant, kad naujoviškos finansinės priemonės būtų sumaniai ir tinkamai parengtos, taip pat pasinaudojant patirtimi, įgyta taikant esamas rizikos vertinimo ir valdymo priemones. Be to, ES lygmens priemonių atžvilgiu į sistemą integravus kontrolės sistemą, sudarytos sąlygos Komisijai ir kompetentingai biudžetinei institucijai vykdyti tinkamą biudžeto kontrolę (įskaitant į rezultatus orientuotą stebėseną ir finansų tarpininkų ataskaitų rengimą) pagal galiojančias taisykles, parengtas atsižvelgiant į atskiros priemonės tikslus ir nustatytą pagrindinę riziką. Išankstinė ES intervencijos sąlyga – finansų tarpininkų ir galutinių gavėjų sutikimas, kad Europos kovos su sukčiavimu biuras (OLAF) turi teisę vykdyti patikras ir patikrinimus vietoje, kad apsaugotų ES finansinius interesus. Tarpininkai privalo bendradarbiauti su OLAF ir Komisijai pranešti apie įtarimus dėl sukčiavimo ar pažeidimų, kurie gali turėti įtakos ES finansiniams interesams. Galima padaryti daugiau, kad būtų padidintas priemonių žinomumas ir skaidrumas Išvadose nurodoma, kad suinteresuotosios šalys ir galutiniai paramos gavėjai mažai žino apie ES paramą finansinėms priemonėms. Taip pat teigiama, kad tai nestebina, nes finansinės priemonės paprastai įgyvendinamos per tarpininkų tinklą, apimantį ir vietos tarpininkus, kurie galiausiai atsako už lėšų išmokėjimą galutiniams paramos gavėjams, todėl ES vaidmuo šiek tiek nublanksta. Tuo būdu pabrėžiama, pvz., sutarčių su tarpinininkais žinomumo sąlygų svarba siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinta ES pridėtinė vertė (pvz., naujos darbo vietos, pajėgumų didinimas ir kiti rodikliai). Nors tokios sąlygos taikomos pagal esamas sutartis dideliu mastu, žinomumas yra menkas, todėl reikėtų jį didinti ir toliau. Svarbu ir tai, jog išvadose nurodoma, kad didinant tuos pačius poreikius tenkinančių priemonių skaičių iš tiesų gali sumažėti politinis ir rinkos matomumas. Todėl siūloma nauja programa siekiama paskatinti naujoviškų finansinių priemonių racionalizavimą, nes tai turėtų padidinti jų žinomumą. Esamų priemonių vertinimuose ir tyrimuose taip pat minimi bendresni klausimai, pvz., poreikis užtikrinti didesnį informacijos skaidrumą ir geresnį tarpininkų informavimą. Tai būtina siekiant padidinti rinkos supratimą apie ES finansinių priemonių, pagal kurias finansuojama skola ir nuosavas kapitalas, tinkamumą ir prieinamumą. Taikant naują rizikos pasidalijimo tvarką būtų galima padidinti finansavimą Vadovaujantis bendru viešojo sektoriaus paramos proporcingumo principu, (bendrų) privačiojo sektoriaus investicijų paskirtis – patvirtinti privačiojo sektoriaus įsipareigojimus, skatinti dalytis investicijų rizika ir vengti investuotojų išstūmimo rizikos. Priklausomai nuo rinkų struktūros ir to, ar esama privačių investuotojų, privačiojo ir viešojo sektorių investicijos pagal rinkos ekonomikos investuotojo principą gali būti vertinamos kaip lygiavertės, arba gali būti reikalingos paskatos siekiant paskatinti privačias investicijas svarbiose politikos srityse, pvz., nustatant asimetrišką rizikos ar grąžos struktūrą, kaip aprašyta toliau; tačiau tos paskatos neturi būti didesnės nei būtina, kad būtų užtikrintas realistiškais verslo planais pagrįstų investicinių projektų gyvybingumas. Esamos rizikos pasidalijimo priemonės grindžiamos kiekvieno projekto rizikos vertinimu arba vienodu ES biudžeto ir finansų įstaigų, pvz., EIB grupės arba kitų finansų įstaigų, tarp jų nacionalinių viešų bankų, kurie noriai dalijasi rizika su Komisija, finansinės rizikos pasidalijimu. Kaip matyti iš rizikos pasidalijimo finansinės priemonės laikotarpio vidurio vertinimo, kurį atliko nepriklausomų ekspertų grupė, taikant dabartinį metodą apribojama galimybė atsižvelgti į rinkos poreikį užtikrinti didesnį finansavimą rizikos kapitalo lėšomis. Ekspertai rekomendavo Komisijai pagalvoti apie kitokį rizikos pasidalijimo metodą, susijusį su jos kapitalo panaudojimu, kad galėtų padengti numatytus ir nenumatytus paskolų nuostolius. Visų pirma reikia suformuluoti rizikos pasidalijimo portfelio metodą , pagal kurį paskolų, suteiktų konkrečioms tikslinėms grupėms, portfelio nuostolis padengiamas siekiant paskirstyti riziką ir taip padidinti finansavimo mastą, kurį galima užtikrinti numatant tam tikra sumą iš biudžeto lėšų, skirta atidėjiniams ir kapitalo paskirstymui. Tokio paskolų teikimui taikomo metodo variantas arba patobulinimas galėtų būti susijęs su tuo, kad ES parama būtų panaudojama galimiems pirmiesiems nuostoliams padengti neviršijant nustatytos procentinės dalies (pirmųjų nuostolių rezervas ), taip siekiant pritraukti pakankamai privačiojo sektoriaus lėšų didesnės rizikos (ir didelės ES pridėtinės vertės) veiklai finansuoti. Taikant pirmo nuostolio metodą, pagal kurį ES vaidmuo yra antraeilis, dar labiau padidėtų ES fondų dauginamasis poveikis, neviršijant nustatytos paramos iš ES biudžeto sumos. Tą metodą būtų galima taikyti būsimoms rizikos pasidalijimo priemonėms, kurioms bus skiriamos ES biudžeto lėšos, tačiau bet kuriuo atveju kartu reikia parengti atitinkamas taisykles ir gaires, pvz., dėl pirmo nuostolio dalies apribojimo ir reikalavimų dėl nenumatyto ir (arba) numatyto nuostolio rizikos dalies, kurią turėtų prisiimti Komisijos finansavimo partneriai. Nuosavo kapitalo finansavimo srityje ES įnašas galėtų būti naudojamas tinkamai paskatinti privatiems investuotojams, visų pirma užtikrinant pirmenybinę grąžą, kuri neviršytų pagrįstos grąžos normos, garantuojančios komercinį jų investicijų pagrįstumą. Grąžos normą viršijantis pelnas padalijamas proporcingai viešojo ir privačiojo sektorių investuotojams, kad būtų išvengta per didelio atlygio. Tokie ypatingi reikalavimai ir būtiniausi rizikos ir grąžos reikalavimai būtų parengti atsižvelgiant į nuosavo kapitalo ir paskolų priemones, kaip paaiškinta 5.2.2 skirsnyje. Visais atvejais reikia užtikrinti, kad būtų suderinti Komisijos ir mūsų finansinių partnerių interesai. 2014–2020 m. finansinės programos naujoviškos finansinės priemonės Komunikato dėl daugiametės finansinės programos II dalyje išdėstyta keletas Komisijos pasiūlymų konkretiems sektoriams dėl būsimos daugiametės finansinės programos naujoviškų finansinių priemonių. Siekiant paremti investicijas mokslinių tyrimų ir inovacijų srityje pagal programą „Horizontas 2020“, numatytos dvi finansinės priemonės: 1) skolos priemonė , kuria suteikiamos paskolos pavieniams paramos gavėjams investuoti mokslinių tyrimų ir inovacijų srityje, garantijos finansų tarpininkams, teikiantiems paskolas paramos gavėjams, paskolų ir garantijų bei garantijų ir (arba) priešpriešinių garantijų deriniai nacionalinėms arba regionų skolos finansavimo sistemoms, ir 2) nuosavo kapitalo priemonė , kurią taikant būtų i) investuojama į technologijų perdavimo ir intelektinės nuosavybės priemones ir į rizikos kapitalo fondus, iš kurių finansuojamas naujai įsteigtų mokslinių tyrimų ir inovacijų srityje veikiančių MVĮ nuosavas kapitalas, ir ii) remiamos investicijos į mokslinių tyrimų ir inovacijų sektorius, dėmesį skiriant specializuotiems daugiašaliams fondų fondams, turintiems daug investuotojų, įskaitant privačias įstaigas investuotojas ir strateginius investuotojus. Siekiant paremti konkurencingumą ir MVĮ, analogiškai pasiūlytos dvi finansinės priemonės: 1. Augimo etapo investicijoms skirta nuosavo kapitalo priemonė, kurią taikant bus užtikrintas atlygintinas komercinis nuosavo kapitalo finansavimas, visų pirma kaip MVĮ skirtas rizikos kapitalas, teikiamas per finansų tarpininkus. Numatytos dvi priemonės: 2. Tiesioginės investicijos į rizikos kapitalo fondus, kurie veikia Europos Sąjungoje tarpvalstybiniu mastu ir kurie skirti investuoti į augti siekiančias įmones, kurios nėra pirmiausiai susijusios su inovacijomis ar moksliniais tyrimais. 3. Fondų fondai, tarpvalstybiniu mastu investuojantys į rizikos kapitalo fondus, kurie po to investuoja į įmones, visų pirma jų tarptautinės plėtros etape. 4. Kredito linija, pagal kurią numatyti tiesioginio ar kitokio rizikos pasidalijimo susitarimai su finansų tarpininkais, siekiant padengti MVĮ skirtas paskolas ir suteikti tarpvalstybinį ar daugiašalį skolinimą, kurį skiriant užtikrinamas didelis finansinio sverto poveikis. Be to, siekiant skatinti savisamdą, labai mažų įmonių ir socialinių įmonių kūrimą, į Komisijos pasiūlytą[11] Europos Sąjungos socialinių pokyčių ir inovacijų programą įtraukta mikrofinansų ir socialinio verslo kryptis, kuri remiasi mikrofinansų priemone „Progress“ ir kuria tęsiamas jos įgyvendinimas[12]. Pagal ją numatoma parama mikrokreditų tiekėjų institutinių gebėjimui stiprinimui ir finansinis instrumentas, prie kurio prisideda ES ir kuris skirtas socialinių investicijų fondams ir kitiems finansų tarpininkams teikti nuosavo kapitalo, skolos ir rizikos pasidalijimo priemones socialinėms įmonėms finansuoti. Tikėtina, kad finansinės priemonės pagal Europos infrastruktūros tinklų priemonę apims 1) rizikos pasidalijimo priemonę, taikomą paskoloms ir obligacijoms (įskaitant strategijos „Europa 2020“ projektų obligacijų iniciatyvą), kad būtų patenkinti reikalavimai, susiję su keliais visoje ES taikomais finansavimo modeliai, projektų dydžiu ir sektoriumi ir apskritai su projektų finansų ir kapitalo rinkų išsivystymu, ir 2) nuosavo kapitalo priemonę , kuri papildytų infrastruktūros priemonių rinkinį siekiant ES mastu toliau plėtoti rizikos kapitalo rinkas. Švietimo ir kultūros srityje parengtos garantijų priemonės, kuriomis remiami strategijos „Europa 2020“ tikslai: studentų paskolų garantijų priemonė , kuria antrosios pakopos studijų studentams sudaromos sąlygos studijuoti kitoje šalyje ir prisidedama prie strategijos „Europa 2020“ tikslo, kad 20 proc. aukštųjų mokyklų studentų dalyvautų tarpvalstybinėse besimokančiųjų judumo programose, ir garantijų priemonė (galbūt kartu su kita MVĮ finansavimo priemone) , kuria finansų tarpininkai skatinami teikti paskolas kultūros ir kūrybos sektorių MVĮ, įskaitant prodiuserius, muzikos bendroves, vaizdo žaidimų kūrėjus, leidėjus ir platintojus, kurių turtas iš esmės nematerialus (pvz., intelektinės nuosavybės teisės), todėl dažnai finansų tarpininkai mano, kad finansuoti kultūros ir kūrybos sektorius per daug rizikinga. Vis didesnė paramos iš struktūrinių fondų dalis bus skiriama finansinėmis priemonėmis, visų pirma parama įmonėms ir kitiems projektams arba investicinei veiklai, iš kurios gaunamos pajamos, ypač klimato kaitos, aplinkos, inovacijų, informacinių ir ryšių technologijų bei infrastruktūros srityse. Be to, valstybės narės ir regionai bus skatinami remti finansines priemones, įgyvendinamas pagal Europos socialinį fondą (pvz., studentų, darbo vietų kūrimo, darbuotojų judumo, socialinės įtraukties ir socialinio verslininkystės reikmėms). Nauja naujoviškų finansinių priemonių programa Paprastinimo ir racionalizavimo priemonėms skirtos bendros taisyklės ES priemonės Numatyta naujos kartos finansinių priemonių kūrimo ir valdymo modernizavimo ir racionalizavimo nauja programa grindžiama vadinamosiomis ES nuosavo kapitalo ir skolos platformomis. Platformas sudaro vidaus politikos bendrųjų nuosavo kapitalo ir skolos priemonių taisyklių ir gairių (įskaitant garantijas ir pasidalijimą rizika) rinkinys, kuriuo užtikrinamas nuoseklus požiūris į tokias priemones, kai jos remiamos iš ES biudžeto. Bendrosiomis taisyklėmis ir gairėmis taip pat siekiama racionalizuoti santykius su finansavimo partneriais, visų pirma su tarptautinėmis finansų įstaigomis, ir nuosavo kapitalo ir skolos priemonėmis užtikrinti ES intervencijos skaidrumą rinkų atžvilgiu, o kartu ir didesnį ES intervencijos matomumą. ES nuosavo kapitalo ir skolos platformos taptų darnaus horizontaliai taikomų principų, taisyklių ir gairių rinkinio dalimi; Finansiniame reglamente ir deleguotajame akte, kuriuo pakeičiamos įgyvendinimo taisyklės, būtų išdėstyti bendrieji naujoviškų finansinių priemonių biudžeto ir (arba) patikimo finansų valdymo principai, o išsamesni konkretūs darbiniai reikalavimai būtų sukurti visapusiškai atsižvelgiant į šiuos bendruosius principus ir būtų nurodyti geriausią praktiką atspindintys konkretūs finansiniai kriterijai kuriant vidaus rinkos naujas finansines priemones (žr. 5.2.2 skirsnį). Finansiniame reglamente turėtų būti numatyta, kad intervencijai finansinėmis priemonėmis būtini tokie veiksniai: rinkos nepakankamumas ir (arba) trūkumai, ES intervencijos pridėtinės vertės matomumas, papildomas viešojo ir privačiojo sektorių lėšų sutelkimas per ES įnašą („dauginamasis poveikis“), neiškreipta konkurencija vidaus rinkoje ir Komisijos ir finansų įstaigos, kuriai patikėta įgyvendinti finansinę priemonę, interesų derinimą užtikrinančių priemonių įgyvendinimas. ES nuosavo kapitalo ir skolos platformose šie principai virstų priemonėms taikomais standartizuotais terminais ir finansiniais kriterijais. Šie principai atsispindėtų deleguotajame akte, kuriuo pakeičiamos įgyvendinimo taisyklės, ir konkrečiuose veiklos reikalavimuose, kurie turi būti išdėstyti Komisijos gairėse. Struktūrinių fondų priemonės Nors bendro valdymo principas reiškia, kad ES lygmens priemonėms ir valstybių narių pagal struktūrinių fondų programas įgyvendinamoms priemonėms taikomi skirtingi taisyklių rinkiniai, vis dėlto reikėtų užtikrinti kuo geriau suderintą įvairių priemonių bendrą ir tiesioginį valdymą ir vengti sutapimų, kad būtų užkirstas kelias situacijoms, kai kelios priemonės skiriamos toms pačioms gavėjų grupėms ES ir nacionaliniu ar regioniniu lygmeniu, o tų priemonių sąlygos skiriasi. Valstybėms narėms turėtų būti patrauklu iš savo struktūrinių fondų remti ES lygmens priemones arba taikyti iš anksto parengtus sprendimus, atspindinčius ES priemones, kartu nustatant svarias paskatomis. Pagal struktūrinių fondų reglamentus pasiūlyti 3 variantai: 5. valstybės narės ir toliau kuria pritaikytas priemones vadovaudamosi bendro valdymo principais, suderintais su kai kuriomis bendrosiomis taisyklėmis, kurias parengti paskatino kuriamos ES priemonių nuosavo kapitalo ir skolos platformos; 6. vadovaujantis bendro valdymo principais kuriamos iš anksto parengtos priemonės, kurios palengvintų valstybėms narėms skirtų priemonių parengimą, taip pat leistų užtikrinti suderinamumą su ES lygmens priemonėmis; 7. valstybės narės skatinamos savo struktūrinių fondų dalį investuoti į ES lygmens priemonių dalis, skirtas investicijoms į regionus ir politikos sritis, kurioms taikomos veiklos programos, pagal kurias skiriami ištekliai iš struktūrinių fondų („bendros priemonės“). Vidaus politikos priemonių išorinis aspektas Kad būtų užtikrinta didesnė darna planuojant ir įgyvendinant priemones, glaudesnę rinkos integraciją ir optimalų priemonių panaudojimą, kai tik jas pradedama naudoti, naujų finansini priemonių rengimo etape reikėtų apsvarstyti, kokiu mastu vidaus politikos priemonių, kuriose numatytas ir išorės aspektas, taikymas galėtų būti išplėstas, kad kaimyninės šalys galėtų dalyvauti, kartu užtikrinant, kad nebūtų be reikalo dauginamos programos tiems patiems finansavimo poreikiams patenkinti. Išorės politikos priemonės Komunikate dėl daugiametės finansinės programos siūloma toliau taikyti naujovišką finansavimą pagal visas išorės politikos priemones (kai tinkama, regionines investicines priemones), siekiant sutelkti papildomą finansavimą, įskaitant ir iš privačiojo sektoriaus, ES prioritetams remti ir šalių partnerių investicijų poreikiam tenkinti. Tai bus supaprastinta įsigaliojus siūlomoms naujoms Finansinio reglamento nuostatoms dėl finansinių priemonių ir, tinkamai atsižvelgiant į išorės veiksmų aplinką, nustačius bendrus tokių priemonių įgyvendinimo principus. Naujoviškų finansinių priemonių naudojimas išorės politikos srityje turėtų būti remiamas pagal ES išorės bendradarbiavimo ir plėtros platformą, taip sutelkiant Komisijos, valstybių narių ir Europos dvišalių ir daugiašalių finansų įstaigų (visų pirma EIB), veikiančių išorės politikos ir bendradarbiavimo srityje, pajėgumus. Platforma padės skatinti ES darną, veiksmingumą, efektyvumą ir matomumą išorės finansavimo srityje, kartu atsižvelgiant į ES išorės partnerių specifiką. ES nuosavo kapitalo ir skolos platformų turinys Platformų taikymo sritis Platformose bus nustatyti aiškūs naujoviškų finansinių priemonių kūrimo ir įgyvendinimo finansiniai ir techniniai kriterijai (pvz., didžiausia rizikos pasidalijimo susitarimų suma arba mažiausia akcinio kapitalo finansavimo suma, kiti pagrindiniai kriterijai), siekiant juos modernizuoti ir racionalizuoti. Tokie kriterijai apibrėžti atsižvelgiant į patirtį, įgytą kuriant ir įgyvendinant esamas finansines priemones, taip pat į atitinkamą pramonės praktiką. Jie apims konkrečiai politikai nepriskiriamus standartinius klausimus, o tokie klausimai kaip politiniai tikslai, tikslinė gyventojų grupė ir konkretūs tinkamumo kriterijai galėtų būti nurodyti konkretiems sektoriams skirtuose pasiūlymuose. Ypatingi veiklos reikalavimai Bendrame konkrečių veiklos reikalavimų ir gairių rinkinyje, kuris papildys Finansinio reglamento ir deleguotojo akto, kuriuo pakeičiamos įgyvendinimo taisyklės, principus, sprendžiami tokie klausimai: - jei tinkama ir jei tai nenumatyta bendrosiose taisyklėse, konkretūs reikalavimai dėl finansinių priemonių išankstinio vertinimo ir (arba) poveikio vertinimo. Juos būtų galima derinti su panašiais reikalavimais dėl tarpinių ir baigiamųjų vertinimų; - būtiniausi standartai ar kategorijos, susiję su dauginamuoju poveikiu, rizikos ar grąžos profiliu ir rizikos įvairinimu, kuriais siekiama apsaugoti ES biudžeto išteklius priemonės galiojimo laikotarpiu ir tinkamai suderinti procese dalyvaujančių įvairių finansų tarpininkų prisiimamą riziką, kartu suteikiant galimybę tam tikru pagrįstu mastu keisti atskirų priemonių sąlygas atsižvelgiant į rinkos nepakankamumo ar trūkumų, dėl kurių nepakanka finansavimo iš rinkos šaltinių, pobūdį ir mastą; - reikalavimai dėl investavimo priemonių valdytojų, pvz., investicinių fondų, kuriais, be kita ko, nustatoma paskatų sistema siekiant suderinti interesus, atlyginimo schemos ir pašalinimo kriterijai; - integruota stebėsenos ir valdymo sistema, kuria siekiama pagrįstai užtikrinti, kad ES lėšos būtų naudojamos pagal paskirtį, pasinaudojant (mažiausiais) į veiklą ir (arba) rezultatus orientuotais rodikliais, sekimo mechanizmais (pvz., su klimatu susijusių išlaidų[13]) ir standartinėmis ataskaitų teikimo formomis, skirtomis lyginamajai priemonių sėkmės analizei palengvinti; - prie rizikos pritaikytų sukčiavimo prevencijos priemonių, kurias taikant užtikrinama ES interesų aukšto lygio apsauga, sukūrimas, įgyvendinimas ir vertinimas. Kai kurie kriterijai bus vienodi ir nuosavo kapitalo, ir skolos priemonėms, o kiti bus konkrečiai nustatomi tik vienos rūšies priemonėms. Jei priemonėse derinamas nuosavas kapitalas ir skola, taisyklės ir gairės taikomos atskiroms mišrios priemonės dalims. Finansinių priemonių įgyvendinimas Paprastai finansines priemones įgyvendina keli dalyviai, pradedant Komisija ir baigiant EIB grupe arba kitomis finansų įstaigomis ir finansų rinkos dalyviais (pvz., investiciniai fondai arba bankai). Finansines priemones gali tiesiogiai įgyvendinti Komisija, jos gali būti įgyvendinamos netiesiogiai per finansų įstaigas, kurios turi reikiamų techninių ir finansinių pajėgumų tokioms finansinėms priemonėms įgyvendinti. Iš esmės yra dvi pagrindinės finansinių priemonių įgyvendinimo formos: per finansų įstaigas (pvz., EIB grupę, ERPB, kitas tarptautines finansų įstaigas, nacionalines viešąsias finansų įstaigas) arba per paskirtąsias investicines priemones. Būtiniausios ES dalyvavimo paskirtosiose investicinėse priemonėse taisyklės bus įtrauktos į platformas. Susitarimai su įgyvendinimo institucijomis, į kuriuos įtrauktos platformų taisyklės ir principai, turėtų būti kuo labiau standartizuoti, o finansų įstaigų atveju pageidautina, kad iki jų sudarymo būtų sudaryti bendrieji susitarimai, apimantys tokius klausimus kaip įgyvendinimas, valdymas, patikos sąskaitos, apskaita, sekimo ataskaitų teikimas, stebėsena ir vertinimas, atitinkami kovos su sukčiavimu punktai ir pan. Taip būtų sudarytos palankesnės sąlygos ir paskatinta pradėti naujas finansines priemones, o kartu ir suderinti bendrąsias bendradarbiavimo sąlygas. Išvados ir tolesni veiksmai Nuo strategijos „Europa 2020“ pradžios ir pradėjus ruoštis būsimai daugiametei finansinei programai Komisija ir jos finansavimo partneriai ėmėsi svarbaus parengiamojo darbo naujoviškų finansinių priemonių srityje, įskaitant ir diskusijas dėl konkrečių finansinių priemonių (pvz., Konkurencingumo ir inovacijų programos arba rizikos pasidalijimo finansinės priemonės) ateities. Atliekant Finansinio reglamento peržiūrą taip pat pradėtos diskusijos su Taryba ir Parlamentu. Didelis dėmesys skirtas finansinių priemonių svarbai ir aktualumui įgyvendinant ES politikos tikslus. Be to, iš esmės sutariama, kad reikia racionalizuoti ir derinti esamas priemones, paliekant mažiau ES lygmens priemonių, kurios būtų labiau specializuotos; jas reikia labiau derinti su struktūrinių fondų priemonėmis. Šiuo požiūriu pasiūlymas įtvirtinti bendras priemones laikomas itin perspektyviu. Atsižvelgiant į visa tai bus kuriama būsimos daugiametės finansinės programos finansinių priemonių programa. Be to, atsižvelgdama į visa tai Komisija ruošiasi tolesnėms artimiausiais mėnesiais vyksiančiomis diskusijoms su Taryba ir Parlamentu dėl bendros sistemos, kuri bus sukurta Finansiniu reglamentu ir deleguotuoju aktu, kuriuo pakeičiamos įgyvendinimo taisyklės, ir dėl konkrečių pasiūlymų dėl įstatymo galią turinčio akto dėl būsimos daugiametės finansinės programos, kurią Komisija patvirtins 2011 m. ketvirtame ketvirtyje. Nuosavo kapitalo ir skolos platformomis ir toliau bus užtikrinama, kad, vadovaujantis racionalizavimo ir bendradarbiavimo principais, pagal galiojančias taisykles būtų parengtos ir valdomos veiksmingos ir efektyvios priemonės. PRIEDAS 2007–2013 M. FINANSINĖS PROGRAMOS NAUJOVIŠKŲ FINANSINIŲ PRIEMONIŲ APRAŠYMAS 8. ES lygmens rizikos kapitalo ir (arba) nuosavo kapitalo priemonės (KIP/GIF, Marguerite) 9. KIP – MVĮ spartaus augimo ir naujovių priemonė (GIF) Naujoviškos finansinės priemonės yra dalis Verslumo ir inovacijų programos (VIP), kuri yra viena iš trijų konkrečių programų, vykdomų pagal Konkurencingumo ir inovacijų programą (KIP). Bendras tikslas – užtikrinti geresnes galimybes finansuoti MVĮ steigimą ir augimą, siekiant paremti tokių bendrovių investicijas į inovacinę veiklą, įskaitant ekologines inovacijas. MVĮ spartaus augimo ir naujovių priemone (GIF) (biudžetas – per 600 mln. EUR, dalis konkrečiai numatyta ekologinėms inovacijoms) siekiama ankstyvuosiuose etapuose (GIF1) ir plėtros etapuose (GIF2) inovacinėms MVĮ užtikrinti didesnį rizikos kapitalą ir (arba) nuosavą kapitalą. Ją Europos investicijų fondas (EIF) taiko Europos Sąjungai atstovaujančios Komisijos vardu. EIF sudaro investicinius susitarimus su rizikos kapitalo fondais, kurie remia tokias MVĮ. GIF – ilgalaikė priemonė, pagal kurią galima investuoti į rizikos kapitalo fondus iki 12 metų laikotarpiui. Didžiąją kapitalo, investuoto į kurį nors rizikos kapitalo fondą, dalį skirs į rinką orientuoti investuotojai, be to, investuojama su privačiais investuotojais pari passu principu (kokia rizika, toks ir atlygis). 10. Fondas Marguerite 2020 m. Europos energetikos, kovos su klimato kaita ir infrastruktūros fondas (fondas Marguerite ) yra visos Europos nuosavo kapitalo fondas infrastruktūros investicijoms į transporto, energetikos ir atsinaujinančiųjų energijos šaltinių sektorius. ES į fondą Marguerite investavo 80 mln. EUR iš TEN-T biudžeto; visas numatyto skirti fondo dydis – 710 mln. EUR (tikslinė suma – 1,5 mlrd. EUR). Kiti investuotojai yra viešieji bankai, tačiau fonde gali dalyvauti ir privatūs investuotojai. Investuojama vadovaujantis pari passu principu. Fondas stengėsi iš viso investuoti 3,5 kartus daugiau nei ES indėlis į TEN-T projektus. Fondas įsteigtas pagal Liuksemburgo įstatymus kaip reguliuojama specializuota investicinė priemonė. ES atstovaujanti Komisija yra stebėtojų tarybos, atsakingos už bendros fondo strategijos formavimą, narė, tačiau nedalyvauja kasdieniame fondo valdyme arba priimant atskirus sprendimus dėl investicijų, nes už tai atsako fondo valdyba ir investicijų komitetas. Visi sprendimai turi atitikti fondo investicijų politiką, kuri buvo nustatyta kartu su Komisija. 11. ES lygmens skolos priemonės (garantijos ir (arba) pasidalijimas rizika) (KIP– MVĮ garantijų priemonė (SMEG), Rizikos pasidalijimo finansinė priemonė (RSFF), Paskolų garantijų priemonė TEN-T projektams (LGTT)) 12. Rizikos pasidalijimo finansinė priemonė Rizikos pasidalijimo finansine priemone siekiama paremti rizikingų projektų, kuriuos mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų srityje įgyvendina privačiojo ir viešojo sektorių projektų vykdytojai, kuriems kapitalo rinkos nėra lengvai prieinamos, finansavimą. Priemonę kartu sukūrė Komisija ir EIB, siekdami pasidalyti riziką, susijusią su EIB tiesioginėmis paskolomis arba paskolų, kuriomis remiamos mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų srities investicijos į Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros septintosios bendrosios programos specializuotas prioritetines sritis, garantijomis. Bendras 1 mlrd. EUR ES paramos iš Septintosios bendrosios programos biudžeto ir 1 mlrd. EUR EIB paramos iš nuosavų išteklių fondas sudaro kapitalo rezervą, kuriuo padengiami galimi nuostoliai, patirti dėl 2007–2013 m. numatytų 10 mlrd. EUR paskolų finansavimo. Atsižvelgdamas į savo finansinį vertinimą ir vadovaudamasis savo kredito rizikos politikos gairėmis, EIB įvertina kiekvieno atskiro projekto finansinę riziką, kuriai padengti pagal įprastas bankų taisykles reikia atidėjinių ir kapitalo paskirstymo (numatytam ir nenumatytam nuostoliui), ir paprašo skirti ES lėšų atidėjiniams ir kapitalo paskirstymui. Komisija turi atstovą Rizikos pasidalijimo finansinės priemonės iniciatyviniame komitete, kuris prižiūri, kad priemonė būtų įgyvendinama vadovaujantis priemonės politikos tikslais. 13. KIP – MVĮ garantijų priemonė MVĮ garantijų priemone, kurios biudžetas yra 500 mln. EUR, suteikiamos priešpriešinės garantijos nacionalinėms garantijų sistemoms ir tiesioginės garantijos finansų tarpininkams, siekiant padidinti ir pagerinti paskolų teikimą MVĮ. MVĮ garantijų priemonę Europos investicijų fondas (EIF) taiko ES atstovaujančios Komisijos vardu. Finansų tarpininkai, remdamiesi ES garantija, savo ruožtu finansuoja MVĮ skolą ir garantijos teikiamą naudą perduoda galutiniams paramos gavėjams, pvz., sutinka su didesnės rizikos profiliu arba mažesniu užstatu, taiko mažesnę palūkanų normą arba sudaro panašias palankias sąlygas, palyginti su jų įprasta finansavimo veikla. Pagal MVĮ garantijų priemonę garantuojama kiekvieno atskiro sandorio dalis, paprastai sudaranti 50 proc. (garantijos dydis). Tačiau bendras poveikis ES biudžetui apsiriboja pagal sutartį nustatyta didžiausia portfelio nuostolių suma (didžiausia suma). 14. Paskolų garantijų priemonė TEN-T projektams Paskolų garantijų priemone TEN-T projektams (LGTT) siekiama padidinti privačiojo sektoriaus dalį finansuojant transeuropinio transporto tinklo infrastruktūrą (TEN-T). Dėl palyginti didelio pajamų nepastovumo pradiniuose projektų veiklos etapuose gali būti sunku pritraukti privačiojo sektoriaus finansavimą pagrindiniams Europos transporto projektams. LGTT iš dalies padengiama šį pajamų rizika ir padidinamos finansinės galimybės įgyvendinti tokius TEN-T projektus. LGTT finansuojama iš ES biudžeto skiriant iki 500 mln. EUR vertės kapitalo įnašą. Formaliai LGTT garantija išduodama komerciniams bankams, kurie projektui suteikia atsarginę likvidumo priemonę (SBF). Tokią LPP projektą vykdanti bendrovė gali gauti veiklos pradžioje netikėtai sumažėjus su eismu ir (arba) naudojimu susijusioms projekto pajamoms, kad užtikrintų pirmaeiles skolos priemones. Priemonės valdyme Komisija dalyvauja per savo atstovą priemonės iniciatyviniame komitete. Iniciatyvinis komitetas tikrina, kaip siekiama LGTT strateginių tikslų ir kaip jie įgyvendinami ir teikia rekomendacijas dėl jų įgyvendinimo. 15. Mišrios nuosavo kapitalo ir skolos rėmimo priemonės 16. Europos mikrofinansų priemonė „Progress“ (EMPP) Į naujausias ES lygmens naujoviškas finansines priemones įtrauktos struktūros nuosavo kapitalo ir skolos rėmimui suderinti. 2010 m. parengtą Europos mikrofinansų priemonę „Progress“ sudaro dvi dalys: 1) garantijų priemonė mikrokreditų (t. y. nedidelio masto komercinei veiklai vykdyti skirtų paskolų iki 25 000 EUR, visų pirma teikiamų pažeidžiamoms grupėms, kurioms kyla socialinės atskirties rizika) teikėjams ir 2) Europos mikrofinansų fondas „Progress“ – struktūrizuota investicinė priemonė, parengta pagal Liuksemburgo įstatymus, kuria mikrokredito teikėjams siūlomos pirmaeilės paskolos, subordinuotosios paskolos (pirmos eilės kreditorių atžvilgiu subordinuotas finansavimas), rizikos pasidalijimo paskolos (pirmaeilės paskolos derinamos su mikrokredito portfelių rizikos pasidalijimu) ir akcinio kapitalo finansavimas. Į šią priemonę ES investavo 100 mln. EUR. Garantijų priemonei skirtas 25 mln. EUR biudžetas. Didžiausia garantijų dalis – 75 proc. pagrindinio mikrokredito arba garantijų portfelio, o didžiausia suma kiekvienam garantuojamam portfeliui nustatoma atsižvelgiant į bendrą numatomų portfelio nuostolių sumą. Didžiausia atsakomybės pagal EMPP suma sudaro 20 proc. kiekvieno garantuojamo portfelio. Europos mikrofinansų fondo „Progress“ investuotojai yra Komisijos atstovaujama ES ir EIB, o EIF yra fondo valdymo įmonė. ES valdo neprivilegijuotąsias akcijas, suteikiančias ribotas teises, o tai reiškia, kad ji padengia pirmuosius grynuosius fondo turto nuostolius neviršijant sutartos didžiausios sumos, o EIB, kaip privilegijuotųjų akcijų valdytojas, apsaugomas nuo nuostolių, kuriuos prisiima neprivilegijuotųjų akcijų valdytojai. 17. Europos energijos vartojimo efektyvumo fondas (EEEF) Europos energijos vartojimo efektyvumo fondas įsteigtas šiais metais panaudojant likusias Europos energetikos programos ekonomikai gaivinti skirtas lėšas. Šis fondas yra įsteigtas pagal Liuksemburgo įstatymus kaip struktūrizuota finansavimo priemonė, skirta tiesiogiai investuoti į mažesnius vietos institucijų arba energetikos paslaugų įmonių vykdomus efektyvaus energijos vartojimo ir atsinaujinančiosios energijos projektus arba netiesiogiai investuoti į tokius projektus per finansų įstaigas. Fondas visų pirma rems energijos paslaugų bendrovių kūrimą. Europos Komisijos atstovaujama ES investuoja 125 mln. EUR į fondo subordinuotąją dalį, o EIB ir Italijos Cassa Depositi e Prestiti (CDP) atitinkamai investuoja 75 ir 60 mln. EUR į tarpinę ir pagrindinę dalis. Bankas „Deutsche Bank“, kuris į tarpinę fondo dalį investavo 5 mln. EUR, taps fondo investicijų valdytoju. Tikslinė fondo suma – 500–600 mln. EUR. 18. Struktūriniai fondai Valstybės narės ir valdymo institucijos dalį išteklių, kurie joms yra prieinami per Europos regioninės plėtros fondą (ERPF) ir Europos socialinį fondą (ESF), gali panaudoti finansų inžinerijos priemonėms remti. ERPF ištekliai visų pirma naudojami įmonėms (daugiausia MVĮ), miestų plėtrai ir atgaivinimui, efektyviam energijos vartojimui ir atsinaujinančiosios energijos panaudojimui pastatuose remti, o ESF naudojamas savarankiškam darbui, verslo pradžiai ir labai mažoms įmonėms remti. Šiuo metu beveik visos valstybės narės įgyvendina kelias nuosavo kapitalo ir (arba) skolos (paskolų ir garantijų) priemones ne mažiau nei vienoje iš minėtų sričių – tiesiogiai skiria išteklių pagal veiklos programą rizikos kapitalo fondui, paskolų ar garantijų fondui arba įsteigia kontroliuojančiuosius fondus investicijoms į keletą fondų. Priemonės įgyvendinamos panaudojant įvairius atitinkamai valstybei narei arba regionui skirtus valdymo modelius ir turimas teisines struktūras. Daugeliu atveju priemonės įgyvendinamos investuojant į kontroliuojančiuosius fondus. Pagal iniciatyvą JESSICA (Bendra Europos parama tvarioms investicijoms miestuose) kontroliuojantieji fondai diegiami per EIB. Pagal iniciatyvą JEREMIE (Bendrieji Europos ištekliai labai mažoms, mažosioms ir vidutinėms įmonėms) kontroliuojantieji fondai paprastai diegiami per Europos investicijų fondą arba įvairias nacionalines ar regionines institucijas. Apskritai atsižvelgiant į intervencijos sritį EIB arba Europos investicijų fondui gali būti suteikiami įgaliojimai vykdyti kontroliuojančiojo fondo užduotis tiesiogiai sudarant sutartį su valstybėmis narėmis arba vadovaujančiosiomis institucijomis. Kitos finansų įstaigos taip pat gali būti pasirinktos kontroliuojančiojo fondo operacijoms vykdyti viešojo pirkimo konkurso tvarka arba suteikiant joms tokį leidimą. 19. Išorės politikos priemonės pasirengimo narystei srityje Vakarų Balkanų investicijų programa pristatyta 2009 m. kaip bendra Europos Komisijos, Europos Tarybos vystymo banko, Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko ir Europos investicijų banko iniciatyva, pagal kurią sutelkiami paramos ištekliai, kad būtų lengviau teikti paskolas pirmenybinei Vakarų Balkanų infrastruktūrai finansuoti, MVĮ finansuoti ir energijos vartojimo efektyvumui didinti. Pagal Vakarų Balkanų investicijų programą teikiami paramos ištekliai tokioms projektų, kurie bus greičiausiai remiami partnerių bankų paskolomis, reikmėms: projektų rengimo, esamų paskolų teikimo paspartinimo ir projektų įgyvendinimo užtikrinimo skiriant trūkstamą finansavimą. Naujoviškų finansinių priemonių panaudojimo pasirengimo narystei srityje pavyzdys – Europos fondas Pietryčių Europai (EFSE), iš kurio teikiamas ilgalaikis finansavimas kvalifikuotoms vietos finansų įstaigoms Pietryčių Europoje ir Pietų Kaukazo šalims. Lėšos naudojamos saugumui užtikrinti ir privačių investuotojų kapitalui panaudoti dideliu mastu siekiant plėtros tikslų (verslo paskolos labai mažoms ir mažosioms įmonėms, kaimo verslo paskolos ir būsto paskolos mažas pajamas gaunantiems privatiems namų ūkiams, turintiems ribotas galimybes pasinaudoti finansinėmis paslaugomis, kurias teikia vietos finansų įstaigos). EFSE paremtas viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės modeliu, kurį naudoti paskatino Vokietijos „KfW Entwicklungsbank“. Fondo investuotojai yra ES atstovaujanti Komisija, kuri investavo 120 mln. EUR, kiti viešieji paramos teikėjai ir tarptautinės finansų įstaigos, tarp jų EIB ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas. [1] COM(2011) 206. [2] COM(2011) 500, „Europa 2020“ biudžetas“. [3] COM(2010) 700, „ES biudžeto peržiūra“. [4] COM(2010) 2020, „EUROPA 2020 – pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija“. [5] COM(2010) 260. Pasiūlymas parengtas vadovaujantis prielaida, kad Finansiniame reglamente turėtų būti išdėstyti biudžeto ir finansų valdymo esminiai principai ir pagrindinės taisyklės, o išsamesnė informacija turėtų būti pateikiama įgyvendinimo taisyklėse (arba, įsigaliojus naujajai sutarčiai, deleguotajame akte, kuriuo pakeičiamos galiojančios įgyvendinimo taisyklės; pasiūlymas dėl jo dar neparengtas) ir privalomos teisinės galios neturinčiuose teisės aktuose, pvz., vidaus gairėse. [6] COM(2009) 615, „Privačiųjų ir viešųjų investicijų telkimas ekonomikai gaivinti ir ilgalaikiams struktūriniams pokyčiams skatinti. Viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės plėtojimas“. [7] Europos Parlamento Biudžeto komiteto užsakymu atliktas tyrimas „Bendro EIB ir ERPB finansavimo reikšmė ES biudžetui“, 2011 m. gegužės mėn. [8] Europos Audito Rūmų atsakymas į Komisijos komunikatą „Pertvarkykime biudžetą ir pakeiskime Europą“, Nuomonė 1/2010 „Finansinio Europos Sąjungos biudžeto valdymo gerinimas. Rizika ir sunkumai“, ir MVĮ garantijų priemonės auditas. [9] „MVĮ garantijų priemonės auditas“, speciali Europos Audito Rūmų ataskaita Nr. 4/2011; „Galutinis verslumo ir inovacijų programos vertinimas“ (2011 m. balandžio mėn.), Strategijos ir vertinimo paslaugų centras ir „EIM Business and Policy Research“; „Programos, pakeisiančios verslumo ir inovacijų programą pagal 2007–2013 m. bendrąją konkurencingumo ir inovacijų programą, bendras išankstinis vertinimas ir poveikio vertinimas“ (2011 m. gegužės mėn.), „Economisti Associati“ bendradarbiaujant su „EIM Business & Policy Research“, Vertinimo bendrija, Strategijos ir vertinimo paslaugų centras ir Europos politikos studijų centras; Viešos konsultacijos dėl būsimos ES paramos konkurencingumui ir inovacijoms (2011 m.); „Rizikos pasidalijimo finansinės priemonės laikotarpio vidurio vertinimas“, nepriklausomų ekspertų grupės ataskaita (2010 m. liepos mėn.); taip pat 6 išnašoje paminėtas Biudžeto komiteto tyrimas. [10] Mikrofinansų srityje imtasi pirmųjų veiksmų nustatant darnesnį požiūrį – susitarta dėl paskirstymo gairių, taikomų EIF ir mikrofinansų tiekėjų pasirašomiems sandoriams. Kitoje daugiametėje finansavimo programoje ES lygmens mikrofinansų srities parama ES įsikūrusioms labai mažoms įmonėms būtų sutelkta vienoje priemonėje, kuri būtų taikoma institucijų kūrimui ir gebėjimų didinimui pagal naująją Sąjungos socialinių pokyčių ir inovacijų programą. [11] COM(2011) 609. [12] Žr. priedo 3.1 skirsnį. [13] Panaudodama skirtingų politikos sričių indėlį ir atsižvelgdama į poveikio vertinimo duomenis, Komisija ketina tą dalį padidinti bent 20 %. Naujoviškų finansinių priemonių sistema turėtų padėti kurti klimato kaitai atsparios mažo anglies dioksido kiekio technologijų Europą ir naudojantis šiomis priemonėmis sekti, ar ES biudžeto išlaidos aktualios klimato atžvilgiu, kaip nurodyta dokumente COM(2011) 500.