KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS CENTRINIAM BANKUI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI, REGIONŲ KOMITETUI IR EUROPOS INVESTICIJŲ BANKUI 2015 m. metinė augimo apžvalga /* COM/2014/0902 final */





KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS CENTRINIAM BANKUI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI, REGIONŲ KOMITETUI IR EUROPOS INVESTICIJŲ BANKUI 2015 m. metinė augimo apžvalga ĮVADAS Įveikusi sunkiausią pastarojo amžiaus finansų ir ekonomikos krizę, ES daug nuveikė, kad paklotų pamatus patikimesniam ir tvariam ekonomikos augimui ateityje. Tačiau nepaisant valstybių narių ir Europos pastangų, ekonomika atsigauna silpniau nei tikėtasi prieš metus. Pagreitis pradėjo lėtėti 2014 m. pavasarį. Ekonomikos krizė sukėlė dabartinę socialinę krizę, o lėtai atsigaunanti ekonomika trukdo mažinti aukštą nedarbo lygį. Nors dabartinį sulėtėjimą iš dalies galima paaiškinti pasaulinės ekonomikos sąlygomis, sparčiau augti ES ekonomikai trukdo specifiniai vidaus veiksniai. Padėtis valstybėse narėse smarkiai skiriasi. Ekonomikos augimą tebestabdo finansų rinkų susiskaidymas dėl finansų ir valstybių skolų krizės; poreikis sumažinti įmonių, namų ūkių ir valdžios sektoriaus skolą; nebaigtas makroekonominio disbalanso koregavimas ir netvirtas pasitikėjimas, kurį nulėmė netikrumas dėl ekonominių perspektyvų ir įsipareigojimo vykdyti struktūrines ir institucines reformas. Mažas našumas, menkos investicijos ir aukštas struktūrinis nedarbas riboja Europos ekonomikos augimo perspektyvas. Be to, ES ir jos valstybės narės privalo spręsti problemas, susijusias su įvairiomis ilgalaikėmis tendencijomis, kurios turi poveikio darbo vietų kūrimui ir ekonomikos augimui ir kurios visų pirma yra susijusios su visuomenės ir demografiniais pokyčiais, globalizacija, našumo ir technologinius pokyčius, spaudimu ištekliams ir aplinkos klausimais, taip pat apskritai silpnesnio besiformuojančios rinkos ekonomikos ir besivystančių šalių ekonomikos augimo keliamas problemas. Plataus užmojo Darbo vietų kūrimo, augimo, teisingumo ir demokratinių pokyčių darbotvarkę[1] pasiūliusios Naujosios Komisijos darbo pradžia yra tinkamas momentas atverti naujas perspektyvas. Būtina nedelsiant atgaivinti ekonomikos augimą visoje ES ir suteikti naują postūmį pokyčiams. Ši metinė augimo apžvalga ir prie jos pridėti dokumentai yra Darbo vietų kūrimo, ekonomikos augimo ir investicijų dokumentų rinkinys, kurį šios kadencijos Komisija paskelbė svarbiausiu savo politikos gairių prioritetu. 1 langelis. Pagrindinės Komisijos 2014 m. rudens prognozės išvados[2] · Tikimasi, kad per visus 2014 m. realiojo BVP augimas pasieks 1,3 proc. ES ir 0,8 proc. euro zonoje. 2015 m., pagerėjus užsienio ir vidaus paklausai, augimas turėtų šiek tiek padidėti: atitinkamai iki 1,5 proc. ir 1,1 proc. Tikimasi, kad 2016 m. ekonominė veikla atitinkamai paspartės iki 2,0 proc. ir 1,7 proc. · 2014 m. rugpjūčio mėn. darbo neturėjo 24,6 mln. žmonių, iš jų – 5 mln. 15–24 m. amžiaus asmenų. Labai aukštas ilgalaikio nedarbo lygis. Skirtingose valstybėse narėse nedarbo lygis smarkiai svyruoja, antai 2014 m. Vokietijoje jis buvo 5,1 proc., Austrijoje – 5,3 % proc., o Ispanijoje – 24,8 proc., Graikijoje – 26,8 proc. · Manoma, kad šiais metais infliacija išliks nedidelė dėl mažesnių pagrindinių produktų, visų pirma energijos ir maisto, kainų ir prastesnių ekonominių perspektyvų nei tikėtasi. Tikimasi, kad per prognozuojamąjį laikotarpį palaipsniui atsigaunant ekonominei veiklai infliacija ES padidės: nuo 0,6 proc. 2014 m. iki 1,0 proc. 2015 m. ir 1,6 proc. 2016 m. Šiais metais deficito santykis su BVP veikiausiai toliau mažės, nors ir lėčiau nei 2013 m.: nuo 4,5 proc. 2011 m. iki atitinkamai 3,0 proc. ES ir 2,6 proc. euro zonoje. Prognozuojama, kad valdžios sektoriaus deficito rodikliai per kitus dvejus metus toliau mažės ir prie to prisidės stiprėjanti ekonominė veikla. Manoma, kad kitais metais ES ir euro zonos skolos santykio su BVP rodikliai pasieks aukščiausią tašką (atitinkamai sudarys 88,3 proc. ir 94,8 proc.) ir išliks aukšti daugelyje šalių. Šioje 2015 m. metinėje augimo apžvalgoje 2014 m. lapkričio 1 d. pradėjusi darbą Komisija išdėsto pagrindinius savo naujosios darbo vietų kūrimo ir ekonomikos augimo darbotvarkės aspektus. Atgaivinti ekonomikos augimą galima tik jeigu ES institucijos ir valstybės narės bendradarbiaus ir sieks rezultatų kuriant Europos socialinę rinkos ekonomiką. Todėl šioje metinėje augimo apžvalgoje nustatoma, ką dar galima nuveikti ES lygmeniu, kad valstybių narių ekonomika vėl augtų daugiau ir būtų daroma pažanga siekiant užtikrinti tvarų vystymąsi. Kad tai būtų pasiekta, reikės aiškaus ryžto keistis ir nacionaliniu lygmeniu dirbti kitaip. 1. INTEGRUOTAS METODAS Nuolatinio menko augimo, beveik nulį siekiančios infliacijos ir aukšto nedarbo lygio rizika tapo pagrindiniu šiandienos rūpesčiu. Krizės poveikis yra ne tik cikliškas, kaip patvirtina silpna visuotinė paklausa, tačiau turi ir reikšmingą struktūrinį komponentą, dėl kurio susilpnėjo ES šalių ekonomikos augimo potencialas. Norint veiksmingai išspręsti šį uždavinį, struktūrinė, fiskalinė ir pinigų politika turi būti derinama taikant integruotą augimui palankų metodą ir imantis tiek su mūsų ekonomikos paklausa, tiek su pasiūla susijusių priemonių. Todėl reikia imtis veiksmų visais valdžios lygmenimis: tiek pasauliniu, visų pirma vykstant Didžiojo dvidešimtuko susitikimams, tiek ES, nacionaliniu, regionų ir vietos lygmenimis. Atsižvelgdamas į savo įgaliojimus ir likdamas visiškai nepriklausomas, Europos Centrinis Bankas (ECB) toliau atliks pagrindinį vaidmenį formuojant bendrą euro zonos politiką. ECB turi išimtinę atsakomybę už euro zonos pinigų politiką. Jis ėmėsi nemažai svarbių priemonių, kad sušvelnintų pinigų politikos poziciją ir sustiprintų jos poveikį platesnio pobūdžio finansinėms sąlygoms, visų pirma nuo spalio mėn. vykdydamas turtu užtikrintų vertybinių popierių pirkimo programą. Ši programa vykdoma kartu su padengtų obligacijų programa bei tikslinių ilgalaikių refinansavimo operacijų (TLTRO) programa ir bendras šių trijų programų poveikis ECB balansui bus reikšmingas. Tikimasi, kad balansas didės link 2012 m. pradžioje buvusio dydžio. Didėjant šių priemonių poveikiui įvairiems ekonomikos sektoriams, turėtų intensyvėti ekonominė veikla. Visų lygmenų viešosios valdžios institucijoms laikas prisiimti atsakomybę. Atsižvelgiant į valstybių narių skirtumus, tinkamas metodas skirtingose šalyse bus neišvengiamai skirtingas, tačiau jis vis tiek išliks bendro integruoto metodo dalimi. 2015 m. Komisija rekomenduoja tris pagrindines ES ekonominės ir socialinės politikos kryptis. Suderintas investavimo skatinimas. Kartu su šia metine augimo apžvalga Komisija pateikia Investicijų planą Europai, pagal kurį 2015–2017 m. turėtų būti sutelkta bent 315 mlrd. eurų papildomoms viešosioms ir privačiosioms investicijoms ir smarkiai pagerinta bendra investavimo aplinka. Atnaujintas įsipareigojimas vykdyti struktūrines reformas. Tai ypač svarbu šalims, kad jos panaikintų skolą ir skatintų kurti daugiau ir geresnių darbo vietų. Pažanga nacionaliniu ir ES lygmenimis tokiose srityse kaip paslaugos, energetika, telekomunikacijos ir skaitmeninė ekonomika, taip pat verslo sąlygų gerinimas suteikia naujų galimybių kurti darbo vietas ir skatinti ekonomikos augimą. Siekiant sukurti tinkamą reguliavimo aplinką ir skatinti verslumui ir darbo vietų kūrimui palankias sąlygas labai svarbu mažinti biurokratizmą Europos ir nacionaliniu lygmenimis, kaip numatyta pagal geresnio reglamentavimo darbotvarkę. Tam reikia, kad atsakomybė ir įsipareigojimas būtų prisiimti aukščiausiu valdžios lygmeniu, taip pat nacionalinių parlamentų lygmeniu. Šių pastangų imantis visos Europos mastu suteikiama didelių galimybių. Fiskalinės atsakomybės užtikrinimas. Nepaisant nemažos pažangos vykdant fiskalinį konsolidavimą, valstybėms narėms dar reikia užtikrinti ilgalaikę deficito ir skolos lygių kontrolę. Fiskalinė politika turėtų būti diferencijuota, atsižvelgiant į kiekvienos šalies padėtį. Daugiau fiskalinių galimybių turinčios valstybės narės turėtų imtis priemonių, kad paskatintų vidaus paklausą ypač daug dėmesio skirdamos investavimui. Be to, turėtų būti pagerinta viešųjų finansų kokybė didinant išlaidų veiksmingumą ir teikiant pirmenybę produktyvioms valdžios sektoriaus lėšų investicijoms, taip pat didinant mokesčių sistemos veiksmingumą ir palankumą investicijoms. Labai svarbu spręsti mokestinio sukčiavimo ir mokesčių slėpimo problemas, nes taip užtikrinamas teisingumas ir suteikiama galimybė valstybėms narėms gauti joms priklausančias mokestines pajamas. 1 diagrama. Integruotas metodas Labai svarbu vienu metu imtis veiksmų visose trijose srityse, kad būtų atgautas pasitikėjimas, sumažintas investavimui trukdantis netikrumas ir kuo labiau padidintas poveikis, kuris sustiprėja vienu metu dirbant pagal visas tris kryptis. Visų pirma akivaizdu, kad, siekiant užtikrinti viešųjų finansų tvarumą ir sutelkti investicijas, bus labai svarbu iš naujo įsipareigoti vykdyti struktūrines reformas. Kad būtų galima taikyti naująjį integruotą metodą, Komisija siūlo supaprastinti ir sustiprinti Europos ekonominės politikos koordinavimo semestrą taip paremiant darbą visomis trimis kryptimis. Siekdama sustiprinti struktūrinių reformų, investavimo ir fiskalinės atsakomybės sąsają, Komisija taip pat teiks daugiau gairių, kaip kuo geriau pasinaudoti galiojančių Stabilumo ir augimo pakto taisyklių lankstumu.[3] 2. SKATINIMAS INVESTUOTI Menkas investavimas trukdo atsigauti Europai Europoje nedelsiant reikia paskatinti investuoti. Dėl krizės investavimo lygis nuo aukščiausio rodiklio 2007 m. sumažėjo maždaug 430 mlrd. eurų, tai yra 15 proc. Kai kuriose valstybėse narėse šis staigus sumažėjimas dar didesnis.[4] Komisijos rudens prognozėje parodyta, kad menkas investavimas lėtina netvirtą ES ekonomikos atsigavimą. Siekiama ne grįžti prie 2007 m. buvusio aukščiausio rodiklio ir prie anuometinio tipo investicijų – kai kurios prieš krizę vykdytos investicijos buvo netvarios. Tačiau susirūpinti verčia tai, kad pastaraisiais metais investavimo lygis Europoje nešoktelėjo taip, kaip JAV. 2013 m. investicijos tesudarė 19,3 proc. BVP, tai yra maždaug 2 procentiniais punktais žemiau istorinio vidurkio, atmetus spartaus augimo ir staigaus smukimo metus. Taigi Europoje susidaręs investicijų atotrūkis nuo ilgalaikių tendencijų siekia 230–370 mlrd. eurų. 2 diagrama. Pastarojo meto investavimo tendencijos ES (Realiojo bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas, ES 28, 2013 m. kainomis, mlrd. eurų) Be to, nepatenkinami didelių investicijų poreikiai. Pavyzdžiui, namų ūkiams ir įmonėms reikia ir jie nori pasinaudoti naujausiomis technologijomis ir tausiau vartoti energiją ir išteklius. Švietimo ir inovacijų sistemos turi mažiau tinkamų priemonių ir yra mažiau finansuojamos nei atitinkamos mūsų pagrindinių konkurentų sistemos. Mūsų socialinės paramos sistemas reikia modernizuoti, kad jos galėtų spręsti spartaus mūsų visuomenės senėjimo keliamus uždavinius. Reikia atnaujinti mūsų energetikos sektoriaus tinklus, kad būtų naudojamos naujausios technologijos, integruojami atsinaujinantys energijos ištekliai ir diversifikuojami tiekimo šaltiniai. Turi būti modernizuota mūsų transporto sektoriaus infrastruktūra, sumažintos spūstys keliuose ir pagerintos prekybos kelių jungtys. Mūsų aplinkai reikia geresnių atliekų tvarkymo, perdirbimo ir nuotekų valymo įrenginių. Taip pat mums reikia platesnės aprėpties ir spartesnio plačiajuosčio ryšio ir pažangesnių duomenų centrų visoje Europoje. Šie poreikiai ypač aktualūs po daugelio metų, per kuriuos ekonomika augo menkai arba visai neaugo, nes kyla rizika, kad Europos našusis kapitalas sumažės ir pasens. Dėl to dar labiau sumažėtų mūsų konkurencingumas ir ekonomikos augimo potencialas ir tai atsilieptų mūsų našumui ir gebėjimui kurti darbo vietas. Vienintelio paprasto atsakymo nėra. Menkus investavimo rezultatus lemia keli veiksniai: mažas investuotojų pasitikėjimas, prislopę paklausos lūkesčiai ir didelis namų ūkių, įmonių ir valdžios institucijų įsiskolinimas. Neaiškios perspektyvos ir rūpesčiai dėl kredito rizikos daugelyje regionų kliudo MVĮ gauti finansavimo vertingiems projektams. Tačiau privatusis sektorius turi nemažai santaupų ir likvidžių lėšų, tačiau šie pinigai nepatenka į Europos realiąją ekonomiką. Sprendžiant šią problemą svarbus visų lygmenų valdžios institucijų vaidmuo. Galima daug nuveikti nacionaliniu ir regionų lygmenimis Nacionalinės ir regioninės valdžios institucijos turi atlikti labai svarbų vaidmenį skatindamos būtinas struktūrines reformas, vykdydamos fiskalinę atsakomybę ir skatindamos investuoti, kad būtų remiamas darbo vietų kūrimas ir ekonomikos augimas. Daugiau fiskalinio manevravimo galimybių turinčioms valstybėms narėms investuoti reikia daugiau. Visos valstybės narės, tačiau visų pirma tos, kurių fiskalinės galimybės yra mažesnės, turėtų užtikrinti veiksmingą išteklių naudojimą ir savo biudžetuose pirmenybę teikti investicijoms ir su ekonomikos augimu susijusioms išlaidoms, pritraukti daugiau investicijų iš ES fondų, kuriais gali naudotis, ir kurti privačių rinkos dalyvių investicijoms palankesnę aplinką. Per ateinančius mėnesius nacionalinės ir regioninės valdžios institucijos turi unikalią progą kuo geriau pasinaudoti 2014–2020 m. ES biudžetu, kadangi jau galima naudotis naujosiomis priemonėmis ir programomis. Šiam septynerių metų laikotarpiui numatytas ES biudžetas sudaro 960 mlrd. eurų, tai yra 140 mlrd. eurų (arba 1 proc. BVP) per metus. Dabar pradedamos vykdyti pagrindinės ES programos, kaip antai inovacijoms ir moksliniams tyrimams skirta programa „Horizontas 2020“, infrastruktūrai skirta Europos infrastruktūros tinklų priemonė ir MVĮ finansavimui skirta Įmonių konkurencingumo ir MVĮ programa (COSME). Tas pats pasakytina ir apie naujosios kartos Europos struktūrinius ir investicijų fondus, iš kurių 2014–2020 m. naujoms investicijoms bus skirta 350 mlrd. eurų. Įtraukus nacionalinį finansavimą, tai sudarys per 600 mlrd. eurų investicijų. Fondai teikia nevienodą finansavimą skirtingose šalyse, tačiau visur jų vaidmuo gali būti strateginės reikšmės, nes investicijos iš jų lėšų vidutiniškai sudaro 10 proc. visų viešųjų investicijų ES. Investicijų planas Europai Investicijų planu Europai, kurį Komisija pristato kartu su šia metine augimo apžvalga bus papildytos ir sustiprintos jau taikomos priemonės. Nuo dabar iki 2017 m. pabaigos bus sutelkta bent 315 mlrd. eurų papildomų viešųjų ir privačiųjų investicijų. Pirmiausia tai gali būti padaryta bendromis ES institucijų ir Europos investicijų banko (EIB) pastangomis sukuriant naują Europos strateginių investicijų fondą. Tačiau plano poveikis sustiprės ir viršys 315 mlrd. eurų, kai prie jo prisijungs ir savanoriškus įnašus įneš daugiau suinteresuotųjų šalių: valstybių narių, nacionalinių lengvatinį finansavimą teikiančių bankų, regioninių valdžios institucijų ir privačių investuotojų – ir visų jų vaidmuo bus labai svarbus. Svarbu tai, kad vertindama viešuosius finansus pagal Stabilumo ir augimo paktą Komisija palankiai vertins kapitalo įnašus į naująjį fondą. Šios papildomos lėšos turėtų būti skirtos infrastruktūrai, visų pirma energetikos ir plačiajuosčio ryšio tinklams; taip pat transporto infrastruktūrai, visų pirma pramoniniuose centruose; švietimui, moksliniams tyrimams ir inovacijoms; atsinaujinančiajai energijai ir energijos vartojimo efektyvumui. Tai sritys, kuriose esama aiškių poreikių ir kuriose, tikėtina, pažanga duotų didelę ekonominę grąžą ir naudą visuomenei. Pradėjus įgyvendinti investicijų planą bus siekiama trijų susijusių politikos tikslų: pakeisti pastarojo meto mažėjančio investavimo tendencijas ir dar labiau paskatinti darbo vietų kūrimą ir ES ekonomikos atsigavimą; imtis ryžtingų žingsnių ir skatinti strateginių sričių konkurencingumą siekiant patenkinti ilgalaikius mūsų ekonomikos poreikius; stiprinti mūsų žmogiškąjį kapitalą ir fizinę infrastruktūrą europiniu lygmeniu, ypatingą dėmesį skiriant jungtims, kurios gyvybiškai svarbios mūsų bendrajai rinkai. Šis investicijų planas parengtas atsižvelgiant į ribotas nacionalinių vyriausybių fiskalines galimybes, kad būtų išvengta naštos valstybių narių viešiesiems finansams. Fiskalinė atsakomybė padės atgauti pasitikėjimą, kurio Europai reikia norint atsigauti po krizės. Todėl planas grindžiamas ES lygmeniu turimais sprendimais ir pripažintomis įstaigomis bei procedūromis, kurios padės paspartinti įgyvendinimą, taip pat griežtais vykdymo ir atskaitomybės reikalavimais. 2 langelis. Pagrindinės Investicijų plano Europai ypatybės Investicijų planas Europai grindžiamas trimis viena kitą sustiprinančiomis priemonėmis, kurias sudaro: § bent 315 mlrd. eurų sutelkimas papildomam investicijų finansavimui nuo dabar iki 2017 m. pabaigos; § tikslinės iniciatyvos siekiant užtikrinti, kad investicijos atitiktų realiosios ekonomikos poreikius; § priemonės, kuriomis pagerinama investavimo aplinka ir taip padidinamas investavimo Europoje patrauklumas. 315 mlrd. eurų sutelkimas papildomam investicijų finansavimui ES lygmeniu § Glaudžiai bendradarbiaujant su EIB bus sukurtas naujas Europos strateginių investicijų fondas (ESIF), kad visoje Europoje būtų remiamos europinės reikšmės strateginės investicijos, o MVĮ ir vidutinės kapitalizacijos įmonėms teikiamas rizikos finansavimas. § Bus visapusiškai naudojamasi Europos struktūriniais ir investicijų fondais. Reikės užtikrinti, kad iš 2007–2013 m. programavimo laikotarpio likusios ES lėšos būtų panaudotos kuo veiksmingiau. Tai taip pat reiškia, kad reikės padidinti 2014–2020 m. laikotarpio ES lėšų finansinį svertą: apskritai padvigubinti novatoriškų finansinių priemonių dalį ir kuo labiau pasinaudoti privačiojo sektoriaus teikiamu finansavimu. Finansavimo kelias į realiąją ekonomiką § ES lygmeniu bus sukurta skaidrus investicijoms tinkamų projektų srautas, remiantis 2014 m. gruodžio mėn. parengta Komisijos, EIB ir valstybių narių darbo grupės ataskaita. § Bendrame investicijų konsultavimo centre bus sutelktos ekspertų ir techninės pagalbos pajėgos, kurios padės projektų vykdytojams, investuotojams ir valdymo institucijoms. § Komisija ir EIB, padedami nacionalinių ir regioninių institucijų, bendradarbiaus su projektų vykdytojais, investuotojais ir instituciniais subjektais, kad būtų sudarytos sąlygos įgyvendinti pagrindinius investicinius projektus. Investavimo aplinkos gerinimas § Priemonės, kuriomis siekiama pagerinti reguliavimo sistemą tiek nacionaliniu, tiek Europos lygmenimis, kad ji būtų aiški, nuspėjama ir skatinanti investuoti. § Priemonės, kuriomis plėtojami nauji ir alternatyvūs ilgalaikio ekonomikos finansavimo šaltiniai ir kuriama kapitalo rinkų sąjunga. § Priemonės, kuriomis baigiama kurti bendroji rinka pagrindiniuose sektoriuose, kaip antai energetikos, transporto ir skaitmeninės ekonomikos. 3. ATNAUJINTAS ĮSIPAREIGOJIMAS VYKDYTI STRUKTŪRINES REFORMAS Skatinant ekonomikos augimą labai svarbu, kad Europos ekonomika taptų konkurencingesnė ir būtų užtikrinta tinkama reguliavimo aplinka ilgalaikėms investicijoms. Struktūrinės reformos gali padėti pritraukti produktyvių privačiųjų investicijų, visų pirma tinklų pramonėje ir pažangiosios gamybos sektoriuje, kur investicijų poreikiai yra dideli. Tam reikia, kad ES lygmeniu būtų labiau stiprinama bendroji rinka ir vengiama nepagrįsto reguliavimo, pernelyg prislegiančio visų pirma mažąsias ir vidutines įmones, gerinamos galimybės gauti finansavimą ir užtikrinama investicijų į mokslinius tyrimus ir inovacijas kokybė. Valstybių narių lygmeniu šias pastangas reikia papildyti įgyvendinant plataus užmojo produktų, paslaugų ir darbo rinkų struktūrines reformas. PAGRINDINIŲ KLIŪČIŲ ŠALINIMAS ES LYGMENIU Prioritetas – įgyvendinti prekių ir paslaugų bendrąją rinką. Europos bendrąją rinką sudaro daugiau nei 500 mln. vartotojų, taigi ji tebelieka galingiausiu ekonomikos augimo veiksniu ES lygmeniu. Todėl reikės daug dėmesio skirti dar didesnei tiek internetinių, tiek tradicinių paslaugų ir prekių rinkų integracijai, nes jos turi didelį darbo vietų kūrimo, ekonomikos augimo ir inovacijų potencialą. To siekiant yra svarbu pasinaudoti gerai veikiančios bendrosios rinkos ir pramonės sąveika. Vartotojai turėtų galėti naudotis integruota bendrąja rinka, suteikiančia tas pačias galimybes kaip ir jų šalių rinkos. Tvirtesnė bendroji rinka taip pat duos naudos išorės prekybai. Ji sustiprins Europos įmonių poziciją pasaulinėse vertės grandinėse, pritrauks investicijų ir užtikrins geresnę Sąjungos padėtį mezgant tvirtesnius ryšius su naujaisiais pasaulinio ekonomikos augimo centrais per prekybos susitarimus, kuriais didinama reguliavimo konvergencija su mūsų pagrindiniais prekybos partneriais. Darbo vietų kūrimui, ekonomikos augimui ir inovacijoms labai svarbi skaitmeninė bendroji rinka. Pasaulinė ekonomika transformuojasi į skaitmeninę ekonomiką. Informacinės ir ryšių technologijos yra ne vien sektorius – jos yra šiuolaikiškos novatoriškos ekonomikos pamatas. Sujungtos skaitmeninės bendrosios rinkos našumas galėtų siekti iki 260 mlrd. eurų per metus.[5] Skaitmeninės technologijos suteikia galimybę naudoti naujus prekių gaminimo ir paslaugų teikimo būdus įvairiuose sektoriuose (nuo automobilių ir cheminių medžiagų iki mažmeninio platinimo ir energetikos) ir taip keičia mūsų darbo ir mokymosi pobūdį. Turėdama stiprią skaitmeninę ekonomiką ES užsitikrins konkurencingumą ir galimybes atnaujinti ekonomikos augimą. Skaitmeninės paslaugos yra gyvybiškai svarbios siekiant užtikrinti tokių pagrindinių Europos strateginių infrastruktūrų kaip energetika ir geležinkeliai efektyvumą ir saugumą. O svarbiausia tai, kad jos suteikia didžiulės naudos visuomenei: galimybę pirkti prekes ir paslaugas, gauti informacijos, užtikrinti saviraiškos laisvę, kūrybingumą, geresnes sveikatos priežiūros ir viešąsias paslaugas. Tačiau skaitmeninės bendrosios rinkos dar neturime. Internetu prekiauja tik 14 proc. mažųjų ir vidutinių įmonių. Tik 12 proc. vartotojų internetu perka užsienyje. Vartotojai nusivilia, kai dėl ribotos verslo praktikos ar teisinių kliūčių negali pasinaudoti skaitmeninėmis paslaugomis kitoje valstybėje narėje. Visapusišku skaitmeninio sektoriaus potencialu įmonės galės pasinaudoti tada, kai bus taikomos bendros europinės aukšto lygio duomenų apsaugos taisyklės ir sugrįš vartotojų pasitikėjimas. Būtina toliau vykdyti struktūrines energijos rinkų reformas, kad būtų sukurta atspari energetikos sąjunga su perspektyvia klimato kaitos politika, atsižvelgiant į strategijos „Europa 2020“ tikslus ir 2014 m. spalio mėn. Europos Vadovų Tarybos sutartą 2030 m. klimato ir energetikos politikos strategiją, ir kad būtų padidintas energijos tiekimo saugumas ir baigta kurti energijos vidaus rinka. Todėl reikia tobulinti energijos rinkos modelį, stiprinti esamas rinka grindžiamas priemones, modernizuoti ir išplėsti energetikos infrastruktūrą. Tada energijos tiekimui tarp valstybių narių nebeliktų kliūčių, neliktų energetinių salų ir į tinklą būtų integruoti atsinaujinantys energijos šaltiniai. Didžiausias uždavinys – finansuoti reikiamas investicijas. Nors nemažą paramą suteiks ES struktūriniai ir investicijų fondai, reikia novatoriškų finansinių priemonių, kad būtų skatinamos ir pritraukiamos investicijos į energetikos modernizavimą, o privatūs namų ūkiai būtų skatinami investuoti į efektyvų energijos vartojimą. Reikia plataus užmojo veiksmų siekiant užtikrinti, kad ES reguliavimo sistema būtų palanki darbo vietų kūrimui, ekonomikos augimui ir investicijoms. Komisija pirmenybę teiks darbui, kurio pradžia – 2012 m. gruodžio mėn. Reglamentavimo kokybės ir rezultatų programa (REFIT) – bendroji galiojančių teisės aktų peržiūra. ES teisės aktai turėtų tapti lengvesni, paprastesni, o jų įgyvendinimas mažiau kainuoti piliečiams ir įmonėms. Glaudžiai bendradarbiaudama su kitomis Europos institucijomis, valstybėmis narėmis ir suinteresuotosiomis šalimis, Komisija dar sustiprins savo reguliavimo priemones (poveikio vertinimus, įvertinimus). Tos su reguliavimu susijusios kliūtys turėtų būti šalinamos tuo pat metu, kai ima veikti naujasis Europos strateginių investicijų fondas, sukurtas Komisijai bendradarbiaujant su EIB. STRUKTŪRINĖS REFORMOS VALSTYBĖSE NARĖSE Galiausiai, siekiant sustiprinti Europos socialinį modelį, reikia pertvarkyti ir modernizuoti mūsų ekonomiką. Svarbu, kad visi visuomenės nariai, visų pirma socialiniai partneriai, galėtų svarbiai prisidėti ir aktyviai remti pokyčius. Įgyvendinant plataus užmojo produktų, paslaugų ir darbo rinkų struktūrines reformas galima prisidėti prie našumo didinimo, konkurencingumo atkūrimo ir verslo aplinkos gerinimo ir taip kartu skatinti investuoti. Taip gali būti užtikrintas ilgalaikis mūsų ekonomikos augimo modelio perbalansavimo procesas, sumažintas neigiamas privačiojo sektoriaus finansinio įsiskolinimo mažinimo, kuris būtinas, poveikis ir padedama išvengti žalingo makroekonominio disbalanso. Be to, tos reformos per poveikį ekonomikos augimui, našumui ir užimtumui (jei tik yra tinkami poveikio kanalai) gali padėti pagerinti bendrą socialinę padėtį ir sumažinti skurdą, taip pat padidinti privačiojo ir valdžios sektorių skolos tvarumą. Nepaisant to, kad kai kurios valstybės narės, visų pirma pažeidžiamesnės, pasiekė gerų rezultatų, visos valstybės narės turi dėti papildomų reformų pastangų. Pastarojo meto patirtis suteikia daug įrodymų, kad plataus užmojo veiksmai duoda aiškių rezultatų (žr. 3 langelį). 3 langelis. Veiksmingų struktūrinių reformų valstybėse narėse pavyzdžiai · 2013 m. gruodžio mėn. Ispanijos vyriausybė patvirtino įstatymą, kuriuo garantuojamas rinkos bendrumas siekiant užtikrinti asmenų judėjimo ir įsisteigimo laisvę bei laisvą prekių judėjimą. Įstatymu ryžtingai racionalizuojami besidubliuojantys Ispanijos įstatymai, sprendžiama šalies rinkos susiskaidymo problema ir didinama konkurencija produktų rinkose. Pasak Ispanijos valdžios institucijų, apskaičiuota, kad dėl reformos BVP ilgainiui padidės daugiau nei 1,5 proc. · Portugalija 2011–2013 m. patvirtino nemažai darbo rinkos reformų. Suderinta pagal nuolatines ir terminuotas sutartis dirbančių darbuotojų apsauga. Darbo laiką reglamentuojančiais teisės aktais suteikiama daugiau lankstumo, imtasi priemonių, kad darbo užmokestis būtų geriau pritaikytas prie įmonių našumo. Pertvarkyta nedarbo išmokų sistema, išplėsti tinkamumo jas gauti reikalavimai. Pertvarkyta valstybinė užimtumo tarnyba, peržiūrėta taikoma aktyvios darbo rinkos politika, pradėtos taikyti naujos programos, be kita ko, skirtos jaunimui. 2013–2014 m. nedarbo lygis sumažėjo maždaug dviem procentiniais punktais. · Lenkija pradėjo plataus užmojo reformą, kuria siekiama sudaryti geresnes sąlygas dirbti pagal reglamentuojamąsias profesijas. 2013 m. įgyvendinus pirmąją reformos dalį liberalizuotos galimybės užsiimti 50 profesijų, įskaitant advokato, notaro, nekilnojamojo turto agento ir taksi vairuotojo profesijas. 2014 m. balandžio mėn. Lenkijos parlamentas priėmė sprendimus dar dėl 91 profesijos, o 2015 m. pradžioje planuojama panaikinti dar 101 profesijos reglamentavimą. · Italija 2013 m. įgyvendino kelias priemones, kuriomis siekiama padidinti konkurenciją ir skaidrumą dujų ir elektros energijos rinkose. Iniciatyvos, kurių ėmėsi Italijos vyriausybė, padėjo išspręsti įsisenėjusią didelių energijos kainų Italijoje problemą ir, remiantis energetikos reguliavimo institucijos atliktais skaičiavimais, padėjo sumažinti kainas galutiniams vartotojams. 2015 m. Komisija rekomenduoja daug dėmesio skirti kai kurioms pagrindinėms reformoms. Pasirinktos sritys aktualios visoms valstybėms narėms, nors skirtingose šalyse reikės imtis skirtingų konkrečių priemonių. Euro zonoje ypač daug dėmesio turėtų būti skiriama geresniam kai kurių šių reformų koordinavimui, kad būtų padidinta teigiama sąveika ir išvengta neigiamo šalutinio poveikio. Reformų sritys nurodytos toliau. 1. Darbo rinkų dinamikos gerinimas ir aukšto nedarbo lygio mažinimas. Konkurencingiausios ir atspariausios šalys yra tos, kuriose įmonės ir verslininkai vertina ir daugiausia investuoja į nuolatinį gebėjimų tobulinimą, kuriose skatinamos inovacijos, o asmenys gali lengvai keisti profesijas, pereiti dirbti į kitus sektorius ir (arba) regionus. Užimtumo apsaugos taisyklės ir institucijos turėtų sudaryti tinkamas sąlygas skatinti įdarbinimą ir kartu suteikti šiuolaikišką apsaugą ir jau dirbantiems, ir darbo ieškantiems asmenims. Valstybės narės turi nuveikti daugiau, kad panaikintų kliūtis kurti darbo vietas, į šį procesą įtraukdamos socialinius partnerius ir prireikus pertvarkydamos kolektyvinių darbo ginčų sprendimo sistemas. Reikėtų aktyviau vykdyti reformas, kuriomis siekiama sumažinti darbo mokesčius ir padėti atkurti užimtumą. Sumažinus darbo rinkos segmentaciją turėtų būti lengviau pašalinti kliūtis įsidarbinti darbo neturintiems, nepakankamai užimtiems arba pagal laikinąją sutartį dirbantiems asmenims ir pagerinti profesines perspektyvas. ES reikia kvalifikuotos darbo jėgos augančiuose sektoriuose, pavyzdžiui, skaitmeninės ekonomikos, ekologiškas technologijas diegiančiuose sektoriuose ir sveikatos priežiūros sektoriuje. Švietimas atlieka pagrindinį vaidmenį užtikrinant, kad gebėjimai atitiktų darbo rinkos siunčiamus signalus. Turėtų būti atnaujinamos profesinio mokymo ir dualinio švietimo sistemos, kad jaunuoliai galėtų įgyti reikiamų gebėjimų. Mokymasis visą gyvenimą turėtų tapti pagrindiniu prioritetu, kuris turėtų būti įgyvendinamas sutelkiant ir viešojo, ir privačiojo sektorių subjektus, ir būti plačiau prieinamas tiems, kuriems jo labiausiai reikia, neatsižvelgiant į amžių. Taip pat būtina geriau įvertinti gebėjimų poreikius regionų ir sektorių lygmenimis. Jaunimo ir ilgalaikių bedarbių padėtis reikalauja ypač ryžtingų veiksmų. Socialinių išmokų sistemose adekvatus pajamų pakeitimas turėtų būti derinamas su individualiems poreikiams pritaikytomis ir vieno langelio principu teikiamomis aktyvumą skatinančiomis ir galimybių suteikiančiomis paslaugomis. Turi būti pašalintos fiskalinės paskatos neieškoti darbo. Jaunimo garantijų iniciatyva yra plataus užmojo priemonė, jungianti skirtingas priemones, kuriomis veiksmingai sprendžiama jaunimo nedarbo problema. Turimas lėšas, įskaitant 6,4 mlrd. eurų, skiriamus Jaunimo užimtumo iniciatyvai, valstybės narės turėtų panaudoti greičiau ir veiksmingiau ir jų poveikį sustiprinti nacionalinėmis priemonėmis. Priimtos tik trys iš viso 1,6 mlrd. eurų vertės atitinkamos veiksmų programos (skirtos Prancūzijai, Italijai ir Lietuvai), pagal kurias galima atlikti išankstinius mokėjimus šioms šalims. Siekiant iki metų pabaigos priimti daugumą atitinkamų veiksmų programų, valstybės narės turi kuo greičiau atsižvelgti į Komisijos pastabas. Apskritai ES yra daugiau nei 2 mln. laisvų darbo vietų. Nors geografinis judumas yra ribotas, panašu, kad darbuotojai nepasinaudoja visomis laisvo judėjimo galimybėmis. Norint panaikinti likusias kliūtis reikės išplėsti teisių į pensiją perkeliamumo visoje ES taikymo sritį ir padėti darbuotojams priimti informacija grindžiamus sprendimus dėl profesinio judumo (pavyzdžiui, per tinklą EURES). Kartu turi būti imtasi priemonių, kad būtų kovojama su piktnaudžiavimu taikomomis taisyklėmis ir užkirstas kelias nuolatiniam protų nutekėjimui iš tam tikrų regionų. Bus labai svarbu sustiprinti ES bendradarbiavimą ir keistis informacija bei gerąja patirtimi. Norint pasiekti aukštą užimtumo lygį reikia, kad realus darbo užmokestis atitiktų našumo pokyčius, be kita ko, sektorių ir įmonių lygmeniu. Kai kurioms valstybėms narėms vis dar reikia baigti taisyti iki krizės buvusias tendencijas, kai darbo užmokestis didėjo greičiau nei našumas. Itin svarbus socialinių partnerių vaidmuo. Pagal kolektyvines sutartis turėtų būti suteikiama tam tikro lankstumo darbo užmokestį didinti diferencijuotai skirtinguose ir tuose pačiuose sektoriuose, atsižvelgiant į konkrečius našumo pokyčius. 2. Pensijų reformos. Visoje ES reikia užtikrinti ir pensijų sistemų tvarumą, ir adekvatumą. Pastaraisiais metais dauguma valstybių narių pertvarkė savo valstybines pensijų sistemas, kad, senėjant Europos visuomenei, jos turėtų tvirtesnį pagrindą. Tačiau, kaip patvirtinta 2014 m. konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose, daugeliu atveju reikia papildomų reformų, kad būtų padidintas pensijų sistemų veiksmingumas ir finansinis tvarumas. Kartu reikia išlaikyti pensijų sistemų adekvatumą, kad būtų užtikrintas tinkamas pajamų lygis išėjus į pensiją. Atsižvelgiant į ilgėjančią vidutinę gyvenimo trukmę, daugelyje šalių reikia nustatyti dinamiškesnį požiūrį į tai, kokio amžiaus galima išeiti į senatvės pensiją, be kita ko, sistemingiau susiejant pensinį amžių su tikėtina gyvenimo trukme, kad būtų užtikrinta adekvati darbo metų ir pensijos gavimo laikotarpio pusiausvyra. 3. Socialinės apsaugos sistemų modernizavimas Socialinės apsaugos mechanizmais asmenys turėtų būti veiksmingai ir tinkamai apsaugomi visais gyvenimo etapais. Reikia, kad socialinė politika būtų paprastesnė ir labiau tikslinė ir kad ją papildytų prieinamos ir kokybiškos vaikų priežiūros ir švietimo paslaugos, mokyklos nebaigimo prevencija, mokymas ir pagalba ieškant darbo, būsto parama ir prieinamos sveikatos priežiūros paslaugos. Reikia pertvarkyti sveikatos priežiūros sistemas, kad naudojant veiksmingas struktūras, įskaitant e. sveikatą, būtų teikiamos kokybiškos sveikatos priežiūros paslaugos. 4. Produktų ir paslaugų rinkų lankstumo didinimas. Daugumai valstybių narių vis dar reikia modernizuoti tinklų pramonės veikimą, didinti infrastruktūros pajėgumą ir plačiau atverti paslaugų sektorių, kaip patvirtinta 2014 m. konkrečioms valstybėms narėms pateiktose rekomendacijose, kuriose daugiausia dėmesio skirta priemonėms, kuriomis gerinamas valstybių narių tinklų veikimas ir didinama konkurencija produktų ir paslaugų sektoriuose, visų pirma kiek tai susiję su reglamentuojamosiomis profesijomis. Veiksmingai užtikrinant vartotojų teisės aktų vykdymą, be kitų dalykų, galima padidinti pasitikėjimą bendrąja rinka ir joje didinti paklausą. ES teisės aktais nustatyta modernizavimo nacionaliniu lygmeniu sistema, kurią taikant didėja visos Europos patrauklumas ir konkurencingumas. 2006 m. įsigaliojus Paslaugų direktyvai valstybės narės įgyvendino nemažai reformų paslaugų sektoriuje, tačiau pastaruoju metu pažanga ne tokia tolygi. Visapusiškai įgyvendinus Paslaugų direktyvą smarkiai pagerėtų paslaugų bendrosios rinkos veikimas ir ilgainiui būtų gauta iki 1,6 proc. ES BVP ekonominė nauda, papildanti 0,8 proc. ES BVP rodiklį, kuris gaunamas pagal dabartinį įgyvendinimo lygį.[6] Tai, kad apskritai yra daug pagal direktyvą numatytų bendrųjų principų išimčių, taip pat ilgas reformų procesas kai kuriose valstybėse narėse, vis dar trukdo visapusiškai įgyvendinti direktyvą ir neleidžia gauti visos jos naudos. Siekiant paspartinti nacionalines reformas daugiausia reikia stengtis pašalinti šias kliūtis: i) neproporcingus ir nepagrįstus leidimo suteikimo reikalavimus kai kuriose valstybėse narėse, visų pirma teisinės formos ir akcijų valdymo reikalavimus; ii) nacionalinių teisės aktų aiškumo dėl taisyklių, kurios turėtų būti taikomos įmonėms, teikiančioms tarpvalstybines paslaugas, trūkumą; iii) abipusio pripažinimo trūkumą; iv) sudėtingas administracines procedūras, siekiant pagerinti kontaktinių centrų veikimą; iv) netolygią pažangą vykdant profesijų reglamentavimo taisyklių tarpusavio vertinimą ir reglamentuojamųjų profesijų reformas; v) likusias laisvo prekių judėjimo kliūtis. Komisija toliau glaudžiai bendradarbiaus su valstybėmis narėmis, kad pašalintų šias kliūtis.[7] 5. Verslo investicijų pagrindinių sąlygų gerinimas. Pastangos sustiprinti verslo aplinką, kad ji būtų palankesnė investicijoms, yra pagrindinis privačių investicijų pritraukimo veiksnys, visų pirma valstybėse narėse, kurių fiskalinės galimybės vykdyti viešąsias investicijas yra ribotos. Reikės atidžiai rengti viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės programas ir organizuoti valstybinių įmonių valdymą, kad viešosios išlaidos ir privačiosios investicijos būtų veiksmingesnės. Turėtų būti sudaryta daugiau galimybių dalyvauti viešuosiuose pirkimuose, visų pirma naudojantis ES teisės aktais. Tai taip pat reiškia, kad turi būti sustiprinti perkančiųjų organizacijų planavimo ir įgyvendinimo gebėjimai, visų pirma taikant e. viešuosius pirkimus. Daugeliu atveju taip pat reikia didinti procedūrų veiksmingumą ir skaidrumą. Siekiant veiksmingai perskirstyti išteklius taip pat būtinos gerai veikiančios bankroto sistemos. 6. Investicijų į mokslinius tyrimus ir inovacijas kokybės gerinimas. Norint paspartinti tvarų ekonomikos augimą būtina investuoti į mokslinius tyrimus ir inovacijas nacionaliniu ir regionų lygmenimis. Valstybės narės turėtų ir toliau pirmenybę teikti viešosioms investicijoms į mokslinius tyrimus ir inovacijas ir kartu užtikrinti jų veiksmingumą ir sverto poveikį pritraukiant privačiųjų investicijų. Valstybės narės daugiausia dėmesio turėtų skirti mokslinių tyrimų ir inovacijų institucijų kokybei, jų strategijos plėtotei ir politikos formavimo procesui, taip pat programoms. Kartu joms reikia palaikyti reformų tempą, kad būtų užtikrinta investicijoms palanki aplinka, nes ji yra būtina verslo investicijų į mokslinius tyrimus ir inovacijas, taip pat novatoriškų MVĮ spartaus augimo sąlyga. 7. Viešojo administravimo veiksmingumo didinimas. ES viešosios administracijos toliau sprendžia uždavinį, kaip mažesnėmis sąnaudomis pasiekti geresnių rezultatų, t. y. kaip patenkinti visuomenės poreikius šiuo laiku, kai biudžetai yra mažesni, kaip sumažinti administracinę ir reguliavimo naštą įmonėms ir piliečiams ir taip pagerinti verslo aplinką ir kaip prisitaikyti prie skaitmeninės ekonomikos poreikių. Šiuos uždavinius tebereikia išspręsti didžiajai daugumai valstybių narių. Nemažai valstybių narių pradėjo instititucines ar teritorines reformas siekdamos dvejopo tikslo: sutaupyti lėšų racionalizuojant organizavimą ir užtikrinti sklandų sprendimų priėmimą ir reformų įgyvendinimą aiškiau apibrėžiant įvairių institucinių ar valdžios struktūrų kompetenciją. Be to, panašiai, kaip ir pagal ES lygmeniu įgyvendinamą Reglamentavimo kokybės ir rezultatų programą (REFIT), dauguma valstybių narių turi siekti supaprastinti viešąjį administravimą ir į jį įtraukti daugiau skaitmeninių paslaugų. Panaikinus biurokratizmą ir su reguliavimu susijusias kliūtis turėtų būti užtikrinta aukštesnės kokybės paprastesni ir prieinamesni teisės aktai ir sudarytos sąlygos kurti verslui ir piliečiams palankesnę aplinką, kuri savo ruožtu skatina investuoti. Šiuo požiūriu taip pat svarbu didinti nepriklausomų teismų sistemų veiksmingumą ir užtikrinti jų nešališkumą. Akivaizdu, kad reikia spręsti tokias problemas, kaip teismo procesų trukmė, neišspręstų bylų skaičius, nepakankamas IRT naudojimas, alternatyvių ginčų sprendimo mechanizmų rėmimas ir teismų sistemų nepriklausomumas. 4. FISKALINĖS ATSAKOMYBĖS UŽTIKRINIMAS Atsižvelgiant į visoje ES per finansų krizę staigiai padidėjusius deficito ir skolos lygius, buvo būtina imtis reikšmingų konsolidavimo veiksmų, kad būtų atgautas pasitikėjimas valstybių narių viešųjų finansų tvarumu ir nutrauktas valstybių skolos raidos ir finansinio nestabilumo nulemtas užburtas ratas. Pastaraisiais metais atlikus nemažą koregavimą pavyko sumažinti deficitą ir stabilizuoti skolos lygius ES. Pagerėjusią fiskalinę padėtį rodo didelis valstybių narių, kurioms taikoma perviršinio deficito procedūra, skaičiaus sumažėjimas – nuo 24 2011 m. iki 11 2014 m. Pagal paskutinę prognozę, dabar tikimasi, kad ateinančiais metais fiskalinės kryptys ES liks neutralios ir tai reiškia, kad fiskalinė politika neslopins ekonomikos augimo. Vis dėlto valdžios sektoriaus skola vis dar labai didelė ir kartu su dideliu išorės įsiskolinimu lemia didesnį ekonomikos pažeidžiamumą neigiamų sukrėtimų atžvilgiu ir gali stabdyti ekonomikos augimą. Toks disbalansas taip pat gali kelti grėsmę sklandžiam visos euro zonos veikimui. Ateinančiais metais vis dar reikia sustabdyti valdžios sektoriaus skolos augimą atsižvelgiant į valstybių narių įsipareigojimus pagal Stabilumo ir augimo paktą. Tai galima pasiekti derinant atsakingą fiskalinę politiką ir ekonomikos augimą. Pirma, turėtų būti diferencijuotas fiskalinio konsolidavimo tempas pagal skirtingoms valstybėms narėms kylančius fiskalinius uždavinius. Tvarumo problemas turinčios spręsti valstybės narės turėtų tęsti konsolidavimą, o fiskalinių galimybių turinčios valstybės narės turėtų jomis pasinaudoti, kad paremtų ekonomikos augimą. Valstybės narės taip pat turėtų visapusiškai pasinaudoti pastaruoju metu sustiprintomis nacionalinėmis fiskalinėmis sistemos, kad nustatytų tinkamą fiskalinę trajektoriją ir jos laikytųsi. Antra, fiskalinės strategijos turi būti sudaromos taip, kad būtų palankios ekonomikos augimui. Keliose šalyse daugiausia dėmesio skyrus išlaidų ribojimui, galbūt derinamam su labiausiai iškraipančių mokesčių mažinimu, galima padėti paspartinti ekonomikos augimą ir padidinti investicijas, jeigu kartu bus laikomasi konsolidavimo reikalavimų. 4 langelis. Atsakingas ekonomikos augimui palankus fiskalinis konsolidavimas Valstybių narių vykdomas fiskalinis konsolidavimas nebuvo labai palankus ekonomikos augimui. Pernelyg daug dėmesio buvo skiriama mokesčių didinimui, o tai nėra optimalus būdas daugumoje valstybių narių, kur mokesčių našta ir taip jau didelė. Kalbant apie nacionalinių biudžetų išlaidas, nors biudžeto išlaidomis galima paskatinti ekonomikos augimą, būtent viešosios investicijos buvo mažinamos daugiausia. Kita vertus, atsižvelgiant į būtino fiskalinio koregavimo apimtį ir finansų krizės dinamiką, kai kurioms valstybėms narėms reikėjo greitų sprendimų. Silpstant finansų krizei ir lėtėjant konsolidavimo tempui, biudžeto priemonių sudėtis pradėjo gerėti. Tai jau buvo pastebima 2014 m. ir taip pat galima matyti 2015 m. biudžetų projektuose. Investicijų išlaidos nustojo mažėti, o pajamų sudėtis yra palankesnė ekonomikos augimui. Visų pirma 2015 m. biudžetų projektuose numatyta tam tikrų teigiamų mokesčių priemonių, kuriomis mažinama mokesčių našta darbui, nors dėl priemonių užmojo kylantys uždaviniai dar neišsprendžiami. Kalbant apie pajamas, svarbu užtikrinti veiksmingą ir ekonomikos augimui palankią mokesčių sistemą. Užimtumą ir ekonomikos augimą galima skatinti mokesčių naštą perkėlus nuo darbo prie kitų rūšių mokesčių, kurie mažiau žalingi ekonomikos augimui, pavyzdžiui, periodinių turto, aplinkosaugos ir vartojimo mokesčių, atsižvelgiant į galimą tokio perėjimo paskirstomąjį poveikį. Didelė mokesčių našta darbui yra įsisenėjusi problema Europoje, kur vidutinį darbo užmokestį gaunančio darbuotojo įdarbinimo išlaidų ir jo darbo užmokesčio atskaičius mokesčius skirtumai valstybėse narėse siekia 40 proc. Mokesčių bazių išplėtimas, mokesčių sistemos supaprastinimas ir jos skaidrumo padidinimas taip pat gali padėti padidinti jos veiksmingumą, pagerinti mokestinių prievolių vykdymą ir kovą su agresyviu mokesčių planavimu. Kalbant apie išlaidas, pirmenybė turėtų būti teikiama produktyvioms viešosioms investicijoms ir ekonomikos augimui palankesniems einamųjų išlaidų elementams, o šiuos prioritetus bus galima paremti greitai priėmus sprendimus dėl Komisijos pasiūlyto Investicijų plano Europai. Socialinės paramos sistemos turėtų atlikti savo vaidmenį kovojant su skurdu ir didinant socialinę įtrauktį. Turėtų būti padidintas esamų išlaidų programų veiksmingumas siekiant tikslų: priimtos reformos ir kitos priemonės, pavyzdžiui, išlaidų peržiūros. Bent aštuonios valstybės narės šiuo metu atlieka arba neseniai atliko vienos ar kitos formos išlaidų peržiūrą: Jungtinė Karalystė, Nyderlandai, Prancūzija, Italija, Airija, Danija, Ispanija ir Švedija. Platesnis dalijimasis šių peržiūrų rezultatais ir patirtimi turėtų būti įtrauktas į bendrą valdymo sistemą. Stabilumo ir augimo paktas suteikia tinkamą pagrindą pasiekti ilgalaikius augimo tikslus, užtikrindamas tvarius viešuosius finansus ir prireikus – lankstumą. Jame daugiausia dėmesio skiriama struktūriniams biudžeto pokyčiams, o ne vien nominaliam deficitui. Tai leidžia neatsižvelgti į vyriausybių nekontroliuojamus pokyčius, nepaisant to, ar jie yra neigiami (pvz., asimetriniai sukrėtimai), ar teigiami (pvz., neplanuotos pajamos). Vadinasi, geriau suvokiame, kokia yra pamatinė biudžeto būklė. Kiekviena valstybė narė vertinama atskirai, atsižvelgiant į jos konkrečią ekonominę padėtį ir nacionalinius uždavinius, kylančius dėl senėjimo, įskaitant pensijų ir sveikatos priežiūros politiką, taip pat į valdžios sektoriaus skolos lygį. 5. MŪSŲ VALDYMO SISTEMOS SUPAPRASTINIMAS, KAD JI BŪTŲ VEIKSMINGESNĖ IR BŪTŲ PADIDINTA ATSAKOMYBĖ Šia metine augimo apžvalga pradedamas metinis ekonomikos valdymo ciklas, vadinamas Europos semestru. Jis apima fiskalinės, makroekonominės ir struktūrinės politikos priežiūrą ES lygmeniu prieš valstybėms narėms parengiant kitų metų biudžetus ir sprendimus. Nuo 2011 m. Europos semestras pasitelkiamas siekiant valstybėse narėse inicijuoti svarbias fiskalines ir struktūrines reformas ir joms suteikti reikiamą kryptį. Rengdama šią metinę augimo apžvalgą Komisija atliko šešių teisės aktų rinkinio ir dviejų teisės aktų rinkinio, kuriais sustiprintas ES ekonomikos valdymas, peržiūrą.[8] Europos semestras tapo svarbia priemone siekiant reformų rezultatų nacionaliniu ir ES lygmenimis, užtikrinant, kad ES ir jos valstybės narės koordinuotų savo ekonominę politiką ir pastangas skatinti darbo vietų kūrimą, ekonomikos augimą ir investicijas. Tačiau Komisijos vykdoma stebėsena[9] parodė, kad atsakomybės dar trūksta ir tai nulemia nepatenkinamą konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų įgyvendinimo lygį, visų pirma struktūrinių reformų srityje. Atsižvelgdama į Europos ekonomikai kylančius uždavinius, Komisija mano, kad dabar yra tinkamas laikas supaprastinti ir sustiprinti Europos semestrą, kad jis būtų veiksmingesnis jam suteikiant daugiau konkretumo, aiškumo ir didesnį politinį vaidmenį ateities atžvilgiu, atsižvelgiant į šioje metinėje augimo apžvalgoje pateiktą integruotą metodą. Pertvarkytu Europos semestru turėtų būti siekiama padidinti ekonominės politikos koordinavimo ES lygmeniu veiksmingumą padidinant visų dalyvių atskaitomybę ir atsakomybę (žr. priedą). Europos semestro supaprastinimu siekiama padidinti politinę atsakomybę ir atskaitomybę už procesą, jo priimtinumą, patikimumą ir palyginamumą valstybėse narėse ir padėti pagerinti konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų įgyvendinimą. Diskusijos dėl Europos semestro taip pat svarbios atsižvelgiant į strategijos „Europa 2020“ laikotarpio vidurio peržiūrą, kurios rezultatai kaip tik bus pateikti diskusijoms 2015 m. pavasarį posėdžiausiančiai Europos Vadovų Tarybai. Atsižvelgdama į kovo mėn. paskelbtą Komunikatą dėl strategijos „Europa 2020“ rezultatų apžvalgos[10] ir remdamasi viešosios konsultacijos rezultatais, Tarybos debatų santrauka ir iš suinteresuotųjų šalių gauta informacija, Komisija rengia strategijos „Europa 2020“ laikotarpio vidurio peržiūrą ir savo idėjas pateiks 2015 m. pradžioje. Kad ES išspręstų darbo vietų kūrimo ir ekonomikos augimo uždavinį, reikia užtikrinti plataus masto sutarimą dėl tinkamos politikos krypties ir gauti tvirtą suinteresuotųjų šalių paramą reformų pastangoms. Tai reiškia, kad įgyvendinant ES ir valstybių narių priimtas politikos priemones turi daugiau dalyvauti nacionaliniai parlamentai, socialiniai partneriai ir visa pilietinė visuomenė. Siekiant į procesą labiau įtraukti nacionalinius parlamentus, per kasmet vykstantį Europos Parlamento savaitės renginį nacionalinių parlamentų nariai susitinka su Europos Parlamento nariais, kad, dalyvaujant Komisijai, aptartų Europos semestrą. Be to, yra aiškus poreikis stebėti socialinę pažangą ir reformų poveikį per ilgesnį laiką. Jau pradėtas darbas siekiant sustiprinti socialinį ekonominės ir pinigų sąjungos aspektą. Visų pirma, vykdant makroekonominio disbalanso procedūrą pradedami taikyti užimtumo ir socialiniai rodikliai, kad būtų galima geriau suprasti darbo rinkos ir socialinius pokyčius bei riziką. Komisija taip pat užtikrins, kad Europos semestro procese labiau dalyvautų Europos socialiniai partneriai. Nors pirmosios idėjos bus išbandytos ir įgyvendintos per 2015 m. Europos semestrą, ateinančiais mėnesiais vykstant su ekonomikos valdymo stiprinimu susijusiam darbui, kurį koordinuoja Komisijos pirmininkas kartu su Europos Vadovų Tarybos, Europos Centrinio Banko ir Euro grupės pirmininkais, bus parengta daugiau pasiūlymų.[11] 6. IŠVADA ES ekonominės politikos formavimui nedelsiant reikia naujo postūmio. Savo 2015 m. metinėje augimo apžvalgoje Komisija siūlo ES taikyti integruotą metodą ir ekonominę politiką vykdyti trimis pagrindinėmis kryptimis, kurios visos turi būti įgyvendinamos kartu: reikia skatinti investuoti, spartinti struktūrines reformas ir vykdyti atsakingą ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą. Prioriteto tvarka valstybės narės turėtų patvirtinti 315 mlrd. eurų investicijų planą, pasiūlytą teikiant šią metinę augimo apžvalgą. Jos turėtų įsipareigoti padaryti reikiamus teisės aktų pakeitimus, kad iki 2015 m. birželio pabaigos būtų sukurtas pasiūlytas naujas fondas. Valstybės narės taip pat turėtų įsipareigoti bent padvigubinti novatoriškų finansinių priemonių naudojimą per ateinančius trejus metus įgyvendindamos Europos struktūrinių ir investicijų fondų projektus. Priklausomai nuo padėties kiekvienoje valstybėje narėje, pasiūlytas integruotas metodas nacionaliniu lygmeniu turėtų būti taikomas sprendžiant darbo rinkos nelankstumo problemas, kad būtų panaikintas aukštas nedarbo lygis, vykdant pensijų sistemos reformas, modernizuojant socialinės apsaugos sistemas, didinant produktų ir paslaugų rinkų lankstumą, gerinant verslo investicijų pagrindines sąlygas, gerinant investicijų į mokslinius tyrimus, inovacijas, švietimą ir mokymą kokybę ir didinant viešojo administravimo veiksmingumą. Socialiniai partneriai kviečiami aktyviai prisidėti prie nacionalinių reformų darbotvarkių įgyvendinimo. Siekiant sustiprinti valstybių narių atsakomybę ir atskaitomybę už Europos semestrą, reikia, kad jame daugiau dalyvautų nacionaliniai parlamentai, socialiniai partneriai ir suinteresuotosios šalys. Pirmas žingsnis šia kryptimi – 2015 m. Europos semestro supaprastinimas. Siekiant taikyti pasiūlytą integruotą metodą reikia, kad valstybės narės, Europos Parlamentas ir Europos Vadovų Taryba imtųsi politinio vadovavimo. Komisija dirbs su visais proceso dalyviais, kad užtikrintų Europos sugrįžimą į tvaraus ekonomikos atsigavimo kelią. PRIEDAS Europos semestro supaprastinimas ir sustiprinimas Europos semestru vadinamas metinis ekonominės ir biudžeto politikos koordinavimo ciklas, per kurį pateikiama rekomendacijų valstybėms narėms prieš joms priimant sprendimus dėl politikos nacionaliniu lygmeniu. Rekomendacijos teikiamos atsižvelgiant į Stabilumo ir augimo paktą ir makroekonominio disbalanso procedūrą. Europos semestras yra ir strategijos „Europa 2020“ įgyvendinimo priemonė. Europos semestras kiekvienais metais pradedamas Komisijai paskelbiant metinę augimo apžvalgą. Joje išdėstomi bendrieji ES ekonomikos prioritetai. Apžvalgą aptaria kitos institucijos ir ji yra diskusijų rengiantis pavasario Europos Vadovų Tarybos posėdžiui pagrindas. Kiekvienų metų pavasarį valstybės narės pateikia nacionalines programas. Paskui Komisija pasiūlo kiekvienai valstybei narei skirtas konkrečias politikos rekomendacijas, kurios grindžiamos valstybės narės ekonominės padėties ir programų vertinimu. Į ją įtrauktos visos aktualios politikos sritys: fiskalinės, makroekonominės ir struktūrinių reformų. Rekomendacijas aptaria Taryba, patvirtina birželio mėn. posėdžiaujanti Europos Vadovų Taryba ir galiausiai jas priima Taryba. Valstybės narės turėtų vadovautis rekomendacijomis sudarydamos savo kitų metų biudžeto ir politikos planus ir jas įgyvendinti per ateinančius 12 mėnesių. Nors Europos semestru sustiprintas ES lygmens ekonominės politikos koordinavimas, jo veiksmingumu galima suabejoti, kadangi pagrindinės konkrečioms šalims skirtos rekomendacijos įgyvendinamos ribotai, o kartais ir visai neįgyvendinamos. Supaprastinant ir sustiprinant Europos semestrą turėtų būti atsižvelgta į teigiamus dabartinio proceso aspektus ir panaikinti jo trūkumai: turėtų būti supaprastinti skirtingi proceso etapai ir juose teikiami dokumentai, pagerintas bendradarbiavimas ir dialogas su valstybėmis narėmis, sumažinti ataskaitų teikimo reikalavimai, sustiprintas proceso daugiašališkumas ir visais lygmenimis padidinta atsakomybė už procesą. Supaprastinti Komisijos teikiami dokumentai ir daugiau galimybių gauti daugiau grįžtamosios informacijos apie Komisijos atliktą analizę. Metinės augimo apžvalgos ir įspėjimo mechanizmo ataskaitos pateikimas kartu rudenį yra tinkama praktika, kadangi abu dokumentai papildo vienas kitą ir juose išdėstomas bendras ES požiūris ateinantiems metams. Tačiau vėliau proceso metu rengiami du pagrindiniai konkrečioms šalims skirti dokumentai (tarnybų darbiniai dokumentai, pridedami prie konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, ir nuodugnios apžvalgos, rengiamos atsižvelgiant į įspėjimo mechanizmo ataskaitą) šiuo metu pateikiami skirtingais momentais pavasarį. Rengiant vieną išsamų kiekvienos valstybės narės ekonomikos vertinimą, kuris būtų valstybėms narėms skirtų rekomendacijų pagrindas, pagerėtų proceso darna ir būtų sumažinta administracinė našta. Šiuos dokumentus skelbiant anksčiau, pavyzdžiui, kovo mėn., taip pat būtų užtikrintas didesnis skaidrumas ir suteikta galimybių gauti galimos grįžtamosios informacijos apie Komisijos atliktą analizę. Valstybėms narėms taikomų ataskaitų teikimo reikalavimų supaprastinimas. Valstybėms narėms taikomi ataskaitų teikimo reikalavimai turėtų būti proporcingi ir turėtų turėti akivaizdžios papildomos naudos. Turėtų būti vadovaujamasi principu, kad informacija turėtų būti teikiama tik kartą: iš dokumentų ir per vizitus vietoje surinkta informacija turėtų būti veiksmingai dalijamasi ir ji turėtų būti pakartotinai naudojama, o Europos lygmens darbo tikslas turėtų būti ją analizuoti ir atnaujinti. Nacionalinės reformų programos galėtų atlikti svarbų komunikacijos ir atsakomybės užtikrinimo vaidmenį nacionaliniu lygmeniu, jeigu jos būtų perorientuotos taip, kad ankstesniu etapu suteiktų konkretesnės nacionalinės informacijos Komisijos atliekamai analizei, o jas formuluojant dalyvautų nacionaliniai parlamentai ir socialiniai partneriai. Proceso daugiašališkumo stiprinimas. Valstybių narių atsakomybė už Europos semestrą apskritai dar per maža tiek nacionaliniu, tiek Europos lygmenimis. Tai riboja diskusijų kokybę ir paskesnį konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų įgyvendinimą. Tokiose srityse, kurių priežiūros priemonės yra griežtesnės, pavyzdžiui, viešųjų finansų ir fiskalinių sistemų, įgyvendinimo rezultatai daug geresni. Supaprastinus procesą būtų daugiau laiko išnagrinėti ir aptarti ES rekomendacijas. Šiuo požiūriu būtų naudinga ir jeigu Komisija anksčiau pateiktų konkrečioms šalims skirtą analizę. Be to, bendradarbiaujant su Tarybai pirmininkaujančia valstybe nare turėtų būti įmanoma sustiprinti veiklos rezultatų ir politikos sąsajų poveikio nagrinėjimą visus metus. Padidinus politikos veiksmų ir rezultatų palyginamumą tarp valstybių narių, taip pat padidėtų tarpusavio spaudimas ir būtų suteikta daugiau informacijos tokioms daugiašalėms teminėms diskusijoms. Rengiantis diskusijoms Taryboje dėl rekomendacijų projektų ir prieš birželio mėn. Europos Vadovų Tarybos debatus, ypač svarbu keistis nuomonėmis apie tai, kaip Komisija atlieka reformų rezultatų stebėseną. Proceso atvėrimas ir aktyvesnis kitų dalyvių įtraukimas. Kartais suabejojama Europos semestro proceso demokratiniu legitimumu. Pastaraisiais metais Komisija palaiko vis intensyvesnį ir labiau nuolatinio pobūdžio dialogą su valstybėmis narėmis, rengdama dvišalius susitikimus, konkretesnės tematikos diskusijas Tarybos komitetuose ir dažnesnes techninio pobūdžio komandiruotes. Pagerėjo ir parlamentų dalyvavimas. Europos Parlamentui sudarytos galimybės aktyviai dalyvauti vykstant šešių teisės aktų rinkiniu pradėtam dialogui ekonominiais klausimais, kuriame Europos Parlamentas gali diskutuoti su valstybėmis narėmis, Taryba, Komisija, Europos Vadovų Taryba ir Euro grupe. Be to, lemiamais Europos semestro proceso momentais Parlamente vyksta svarbūs politiniai debatai. Bėgant metams, nacionaliniai parlamentai tapo geriau informuoti apie Europos semestro procesą: tai pasiekta įgyvendinant dviejų teisės aktų rinkinį ir Komisijai dažniau rengiant pristatymus ir tiesiogiai dalyvaujant debatuose. Nepaisant tokių teigiamų pokyčių, dialogą galima išplėsti ne tik su parlamentais, bet ir su socialiniais partneriais. Pavyzdžiui, ateityje Komisija galėtų bendradarbiauti su Europos Parlamentu ir socialiniais partneriais prieš pateikdama metinę augimo apžvalgą ir, ją priėmusi, toliau tęsti debatus. Remdamasi konkrečioms šalims skirta analize Komisija taip pat galėtų dalyvauti diskusijose su Europos Parlamentu, aptarti kilusius horizontalius klausimus ir prireikus kreiptis į socialinius partnerius grįžtamosios informacijos dėl konkrečioms šalims aktualių klausimų. [1] Plg. 2014 m. liepos 15 d. naujosios Komisijos politines gaires: http://ec.europa.eu/about/juncker-commission/docs/pg_lt.pdf. [2] 2014 m. lapkričio 4 d. Komisijos 2014 m. rudens prognozė pateikta http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2014/pdf/ee7_en.pdf. [3] Kaip paskelbta 2014 m. liepos 15 d. naujosios Komisijos politinėse gairėse. [4] Tai visų pirma pasakytina apie Italiją (-25 proc.), Portugaliją (-36 proc.), Ispaniją (-38 proc.), Airiją (-39 proc.) ir Graikiją (-64 proc.). [5] 2014 m. liepos mėn. Europos Parlamento paskelbtas tyrimas „Išlaidų dėl ES masto veiksmų nebuvimo nustatymas, 2014–2019 m.“ (angl. „Mapping the Cost of Non-Europe“, 2014-2019). [6] J. Monteagudo, A. Rutkowski, D. Lorenzani, „The economic impact of the Services Directive: A first assessment following implementation“, Economic Papers 456, 2012 m. birželio mėn., http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/pdf/ecp_456_en.pdf. [7] 2012 m. birželio 8 d. COM(2012) 261. [8] 2014 m. lapkričio 28 d. COM(2014) 905. [9] Komisijos vertinimai pateikti metiniuose tarnybų darbiniuose dokumentuose, pridedamuose prie konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų: http://ec.europa.eu/europe2020/making-it-happen/country-specific-recommendations/index_lt.htm. [10] COM(2014) 130 final, „Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos „Europa 2020“ rezultatų apžvalga“, http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/europe2020stocktaking_lt.pdf ir http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/europe2020stocktaking_en.pdf. [11] Kaip sutarta 2014 m. spalio 24 d. euro zonos aukščiausiojo lygio susitikime.