Šiame bendrame komunikate nustatomi pagrindiniai su įvairiais centrinės Viduržemio jūros regiono dalies maršruto etapais susiję veiksmai, galintys turėti tiesioginį poveikį, daugiausia dėmesio skiriant tiems, kuriuos galima pradėti įgyvendinti per palyginti trumpą laiką. Jie sudaro išsamią strategiją, kurioje daug dėmesio skiriama maršrutui per Libiją, tačiau taip pat atsižvelgiama į platesnį regiono kontekstą (visų pirma Tunise, Egipte ir Alžyre), kad būtų užkirstas kelias maršruto perkėlimui ir išvengta bet kokių neigiamų pasekmių kaimynams. Joje taip pat atsižvelgiama į Libijos savivaldybių dalyvavimo svarbą ir poreikį glaudžiai bendradarbiauti su šalyje veikiančiomis tarptautinėmis organizacijomis, tokiomis kaip Tarptautinė migracijos organizacija (TMO) ir Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro biuras (UNHCR).

ES ir jos valstybės narės, siekdamos valdyti migracijos srautus ir gelbėti gyvybes centrinėje Viduržemio jūros regiono dalyje, palaipsniui formavo tvirtesnį ir konkretesnį politinį atsaką. 2013 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Taryba padarė išvadą, kad „vienas iš prioritetinių klausimų turėtų būti intensyvesnis bendradarbiavimas su trečiosiomis šalimis siekiant užkirsti kelią migrantams leistis į pavojingas keliones Europos Sąjungos kryptimi“. 2015 m. Komisija pristatė plataus masto Europos migracijos darbotvarkę. Po to, kai prie Lampedūzos krantų sudužus laivui žuvo šimtai žmonių, 2015 m. balandžio mėn. Europos Vadovų Taryba padarė išvadą, kad ES „sutelks visas savo turimas priemones, kad [...] užkirstų kelią tolesnėms žūtims jūroje ir pašalintų ekstremaliosios humanitarinės situacijos, su kuria susiduriame, pamatines priežastis“, ir nusprendė „sustiprinti savo pajėgumus jūroje“. Todėl užtikrinta, kad jūroje būtų nuolatinės ES pajėgos, ir tai padėjo išgelbėti dešimtis tūkstančių žmonių. Po 2015 m. Valetos aukščiausiojo lygio susitikimo migracijos klausimais ES ėmėsi tolesnių veiksmų: 2015 m. spalio mėn. pradėjo intensyviai bendradarbiauti su partneriais Afrikoje. 2016 m. birželio mėn. pagal partnerystės modelį pradėtas tikslinis bendradarbiavimas su pagrindinėmis migrantų kilmės ir tranzito maršrutų šalimis. 2016 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Taryba pabrėžė, „kad reikia didinti paramą Libijos pakrantės apsaugos pajėgoms, be kita ko, vykdant EUNAVFOR MED operaciją SOPHIA ir kad „turi būti imtasi iniciatyvų siekiant suteikti savanoriško grįžimo pagalbos galimybių Libijoje užstrigusiems migrantams ir užkirsti kelią pavojingoms kelionėms“.

2016 m. rekordiškai daug pabėgėlių ir migrantų bandė pasiekti Europos krantus per Viduržemio jūros regiono centrinę dalį. 2016 m. aptikta daugiau nei 181 000 žmonių, keliavusių tuo maršrutu; dauguma jų pasiekė Italiją. 2016 m. taip pat buvo rekordiniai pagal žūčių jūroje skaičių: bandydami perplaukti jūrą nuskendo daugiau nei 4 500 žmonių. Šiuo metu centrinės Viduržemio jūros regiono dalies maršrutas vėl tapo pagrindiniu maršrutu, kuriuo migrantai ir pabėgėliai bando pasiekti Europą, kaip ir buvo iki 2015 m. pabaigos ir 2016 m. pradžios, kai labai padaugėjo atvykstančiųjų per rytinę Viduržemio jūros regiono dalį. Žmonių kančios ir žmogiškieji nuostoliai yra netoleruotini.

Be to, kad Libijoje bus skatinama imtis šių konkrečių veiksmų, ES turėtų toliau dirbti su regiono šalimis siekdama remti jų prieglobsčio ir migracijos sistemų kūrimo veiksmus, pirmiausia migrantų registraciją. Tai padės patobulinti apsaugos ir prieglobsčio sistemas regione siekiant Šiaurės Afrikos regioninės apsaugos ir plėtros programos tikslų. Savo ruožtu tai galėtų padėti valstybėms narėms taikyti saugios trečiosios šalies principą pagal prieglobsčio acquis, jeigu laikomasi nustatytų sąlygų. Nuostatos dėl saugių trečiųjų šalių yra viena iš svarbiausių veiksmingos migracijos krizės valdymo sistemos sudedamųjų dalių ir į jas būtina atsižvelgti vykstant diskusijoms dėl bendros Europos prieglobsčio sistemos reformos ir ateityje vyksiančiose diskusijose dėl ES grąžinimo politikos ir jos taikymo ateityje.

Centrų, kuriuose laikomi migrantai, sąlygos yra nepriimtinos ir neatitinka tarptautinių žmogaus teisių standartų. Yra nepaprastai svarbu užtikrinti tinkamas sąlygas šiuose centruose – tai atitinka kovos su netinkamu elgesiu, kankinimu, turto prievartavimu ir nežmonišku elgesiu principus. Prioritetinis tikslas yra dirbti su Libijos valdžios institucijomis ir tarptautinėmis organizacijomis, pvz., su TMO ir UNHCR, siekiant užtikrinti, kad šie centrai sudarytų tinkamas sąlygas, atitinkančias žmogaus teisių standartus. Glaudžiai bendradarbiaujant su tarptautinėmis organizacijomis, būtina toliau ieškoti alternatyvų sulaikymui, visų pirma moterų ir nepilnamečių atveju. Be to, reikia užtikrinti tiek migrantų, tiek pagalbos organizacijų, dirbančių šiuose centruose, saugumą.

Dėl aktyvesnių kovos su neteisėtu žmonių gabenimu veiksmų sustiprės poreikis imtis veiksmų sausumoje teikiant apsaugą ir sudarant remiamo savanoriško grįžimo galimybes. Be to, dėl nestabilumo ir saugumo trūkumo daug šalies piliečių ir trečiųjų šalių piliečių (tarp jų yra daug labai pažeidžiamų asmenų) persikėlė į tranzito ir išvykimo vietoves šalies viduje, kuriose nėra realių valdymo struktūrų. Padėti apsaugoti migrantus ir spręsti augančio spaudimo klausimą yra tiek skubos tvarka spręstinas uždavinys, tiek ilgalaikis poreikis. Yra keturios pagrindinės veiksmų kryptys: stiprinti migrantų apsaugą ir aktyviau teikti jiems humanitarinę pagalbą, teikti paramą reintegracijai į vietos ekonomiką, savanoriškam grįžimui į kilmės šalį ir perkelti į ES asmenis, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga.

ES pasienio pagalbos misija (EUBAM) Libijoje, kuri šiuo metu dislokuota Tunise, jau išplėtojo pajėgumą vykdyti nepriklausomus vizitus į Tripolį. Ji baigia rengti pagrindinių saugumo srities veikėjų planą ir drauge su Libijos valdžios institucijomis nagrinėja galimybes ateityje sukurti civilinę BSGP misiją. Ši galima misija galėtų apimti policijos, teisinės valstybės, sienų valdymo sritis ir galėtų konsultuoti Libijos valdžios institucijas ir jas mokyti. Reikia stengtis aktyviau dalyvauti veiksmuose, kuriais remiamos Libijos valdžios institucijos. Tai galima suderinti su veiksmais, vykdomais pagal kitas priemones, įskaitant operaciją SOPHIA ir Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūros operacijas, siekiant patobulinti stebėseną ir informacijos srautus. Reikėtų taip pat numatyti technologijų, transporto priemonių ir kitų priemonių tiekimą, kad būtų pagerinta Libijos ir kaimyninių šalių sausumos sienos kontrolė.

Bendradarbiavimui su priimančiosiomis bendruomenėmis stiprinti taip pat nepaprastai svarbūs vietos lygmens stabilizavimo veiksmai. Nuo 2016 m. gegužės mėn. TMO vykdo projektą pietų Libijoje. Jis skirtas priimančiosioms bendruomenėms, šalies viduje perkeltiems asmenims ir migrantams ir galėtų būti vertinamas, siekiant nustatyti, ar verta šį projektą plėsti ir vykdyti kitose vietovėse. Naudodama pagalbinę taikos ir stabilumo užtikrinimo priemonę ES remia kelis projektus, kad padėtų spręsti konfliktus, pasiekti susitarimą tarp konfliktuojančių šalių ir stiprinti bendruomenės lygmens veiksmus, kuriais siekiama mažinti smurtą, visų pirma pietų Libijoje.

ES indėlis į migracijos valdymą Libijos pietuose apima paramą saugumo ir gynybos pajėgumų stiprinimui ir regioniniam bendradarbiavimui Sahelyje, visų pirma kiek tai susiję su G5 sistema. ES mokymo misija ir ES BSGP misija Malyje („EUCAP Sahel Mali“) padeda pagerinti sienų kontrolę Malyje rengdami mokymus ir teikdami konsultacijas. Nigeriui – pagrindinei tranzito kryžkelei migrantų kelyje į Europą – yra naudingas aktyvesnis BSGP dalyvavimas, įskaitant nuolatinį ES BSGP misijos Nigeryje („EUCAP Sahel Niger“) buvimą Agadese. Tuo siekiama paremti Nigerio valdžios institucijas, joms sprendžiant neteisėtos migracijos problemą ir kovojant su prekyba žmonėmis ir organizuotu nusikalstamumu. Atsižvelgiant į Sahelyje veikiančių BSGP misijų regioninį pobūdį ir numatomą BSGP tinklo sukūrimą regione, teikiama daugiau paramos šiose srityse kitoms regiono šalims, visų pirma Mauritanijai, Burkina Fasui ir Čadui.

Reikėtų visapusiškai panaudoti kartu su Nigeriu nuveiktų darbų pagal partnerystės modelį rezultatus lėtinant srautus per pietinę Libijos sieną. Asmenų, kurie iš Nigerio leidžiasi į pavojingą kelionę per Sacharos dykumą, skaičius sumažėjo nuo daugiau nei 70 000 2016 m. gegužės mėn. iki maždaug 1 500 lapkričio mėn. Šiuo atžvilgiu Agadese vykdomas darbas gali būti nepaprastai svarbus. Konkretūs žingsniai, be kita ko, galėtų būti: tolesnis informacijos bendruomenėms ir migrantams teikimas, remiamo savanoriško grįžimo ir reintegracijos priemonių išplėtimas už Agadeso ir Niamėjaus ribų. Agadesas taip pat galėtų padėti kaip Libijoje užstrigusių migrantų remiamo savanoriško grįžimo orientyras. Tai susiję su tebeteikiama parama Nigerio sienų apsaugos institucijoms, skirta geresnei Nigerio ir Libijos sienos kontrolei.

Be to, bus teikiama parama Agadeso vietovei, kad ji plėtotų su neteisėtu žmonių gabenimu nesusijusią ekonominę veiklą. Sustiprinant sienos kontrolę Nigerio ir Libijos pasienyje, migrantų srauto kontrolę, pagalbą savanoriškam grįžimui, reikia atsižvelgti į galimą poveikį bendruomenėms šiaurės Nigeryje, kurios yra ekonomiškai priklausomos nuo neteisėto migrantų gabenimo, be to, užtikrinti tinkamus alternatyvius pragyvenimo šaltinius ir galimybę patekti į perspektyvias teisėtas rinkas, kad tai pakeistų neteisėtą migrantų gabenimą.

Aktyvus bendradarbiavimas su Nigeriu taip pat apima tikslines kovos su neteisėtais migrantų gabentojais priemones. Strategija, kurią plėtoja Nigeris, apima jungtines tyrimų grupes, 2015 m. kovos su neteisėtu žmonių gabenimu įstatymo įgyvendinimą, tyrėjų ir prokurorų gebėjimų stiprinimą, kad tai padėtų užtikrinti per Nigerį einančių srautų kontrolę. Europos migracijos ryšių palaikymo pareigūnas ir Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūros ryšių palaikymo pareigūnas netrukus bus dislokuoti Nigeryje, kad padėtų ES stiprinti gebėjimą diskutuoti ir bendradarbiauti su Nigerio valdžios institucijomis sprendžiant neteisėtos migracijos problemą ir geriau organizuojant migracijos valdymą.

ES atstovaujančių struktūrų Nigeryje ir Malyje bei Europolo tvirtesni ryšiai taip pat gali padėti geriau vertinti ir analizuoti prekyba žmonėmis ir neteisėtu žmonių gabenimu besiverčiančių asmenų veiklą ir labiau remti vietos valdžios institucijas, siejant tai su galiojančia programa, kurią remia ES skubiosios pagalbos Afrikai patikos fondas, kad būtų užmegzti ryšiai su Interpolu. Šis sėkmingas modelis, kuris, kaip įrodyta, leidžia sumažinti skaičius, turėtų būti taikomas kitiems regiono partneriams, visų pirma Maliui, Čadui, Egiptui, Alžyrui ir Sudanui bei kitoms šalims, kurias apima Chartumo ir Rabato procesai.

ES jau aktyviai skatina Libijos ir jos pietinių kaimyninių šalių dialogą dėl jų bendrų sienų valdymo ir bendradarbiavimo migracijos maršrutų žvalgybos duomenų srityje. 2016 m. rugpjūčio mėn. buvo įsteigtas ES ir Libijos Integruoto sienos valdymo komitetas; jame keičiamasi informacija apie sienų valdymą. Kitas galimas regiono tolesnio operatyvinio bendradarbiavimo forumas yra Afrikos regiono ir FRONTEX žvalgybos tarnybų tinklas, kuris sudaro galimybes reguliariai dalytis sienų saugumo srities žiniomis ir žvalgybos informacija, ir galėtų atlikti rizikos analizę ir dislokuoti trumpalaikes migracijos maršrutų nustatymo ir galimo keitimosi misijas, kurio veiklai galėtų būti teikiami vaizdai iš palydovų. Į dialogo rezultatus bus atsižvelgta rengiant galimus prioritetinius veiksmus ir nustatant sektorius, kuriuose galima aktyviau bendradarbiauti pagal ES skubiosios pagalbos Afrikai patikos fondo nuostatas. Regioninės programos, pvz., EUROMED projektas „Migracija IV“ ir „Migracija iš miesto į miestą Viduržemio jūros regione“, suteikia prioritetines platformas regiono šalių tarpusavio dialogui dėl migracijos skatinti ir dalytis patirtimi ir geriausia praktika regionų lygiu. Šį darbą pastūmėjo 2016 m. birželio mėn. vyriausiosios įgaliotinės ir pirmininko pavaduotojos bei Libijos, Nigerio ir Čado užsienio reikalų ministrų susitikimas dėl sienų valdymo. Šis forumas gali būti toliau naudojamas neteisėto žmonių gabenimo klausimams spręsti.

Pagrindiniai veiksmai Visapusiškai išnaudoti ES misijas ir projektus, kuriais remiamos Libijos valdžios institucijos, vykdančios veiklą sienų valdymo ir migrantų apsaugos srityje Libijos pietinėje dalyje. Skatinti Libijos ir jos pietinių kaimynių pasienio bendradarbiavimą, dialogą ir keitimąsi informacija, be kita ko, visapusiškai išnaudojant Afrikos regiono ir FRONTEX žvalgybos tarnybų tinklo teikiamas galimybes. Remiantis esamu bendradarbiavimu su Nigeriu pagal partnerystės modelį, imtis tolesnių veiksmų siekiant šalinti migracijos į šiaurę spaudimą, kovoti su neteisėtu žmonių gabenimu ir skatinti remiamą savanorišką grįžimą.

6. BENDRADARBIAVIMO SU EGIPTU, TUNISU IR ALŽYRU STIPRINIMAS. NETEISĖTOS MIGRACIJOS IR MARŠRUTŲ PERKĖLIMO PREVENCIJA