AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS Teisės akto pasiūlymo aplinkybės 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo pateikiamos nuostatos, glaudžiai susijusios su nacionalinių nuostatų, kuriomis reglamentuojama galimybė verstis kredito įstaigų veikla ir jų priežiūros tvarka, koordinavimu (pavyzdžiui, nuostatų, kuriomis reglamentuojamas veiklos leidimų išdavimas, naudojimasis įsisteigimo laisve, buveinės ir priimančiosios valstybių narių priežiūros institucijų įgaliojimai šioje srityje ir kredito įstaigų priežiūrinis tikrinimas). Tačiau toje direktyvoje, Direktyvoje 2006/49/EB ir visų pirma jų prieduose taip pat nustatytos rizikos ribojimo taisyklės. Siekiant dar geriau suderinti teisės aktų nuostatas, kuriomis direktyvos 2006/48/EB ir 2006/49/EB perkeliamos į nacionalinę teisę, ir užtikrinti, kad joms tiesiogiai būtų taikomos vienodos rizikos ribojimo taisyklės, o tai yra ypač svarbu vidaus rinkos veikimui, šios rizikos ribojimo taisyklės išdėstytos Reglamento [įrašo Leidinių biuras] pasiūlyme, kuris su šiuo pasiūlymu sudaro bendrą pasiūlymo paketą. Į šį pasiūlymą įtraukti šie nauji aspektai: nuostatos dėl sankcijų, veiksmingo įmonių valdymo ir dėl pernelyg didelio kliovimosi išorės kreditų reitingais prevencijos. Todėl šiame aiškinamajame memorandume bus aptariami tik šie nauji aspektai. Kitose šios direktyvos nuostatose pakartojamos esamų teisės aktų nuostatos arba tomis nuostatomis direktyva derinama su siūlomu reglamentu. Kad būtų aiškiau, šiame pasiūlyme taip pat sujungiamos kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms (pastarosios reglamentuojamos Direktyva 2006/49/EB) taikomos nuostatos. Tai išsamiau aptarta 5 skyriuje. Pakeitimai, susiję su susitarimu „Bazelis III“, išdėstyti reglamento pasiūlyme, išskyrus nuostatas dėl kapitalo rezervų, kurios sudaro šio direktyvos pasiūlymo dalį. Todėl šiame aiškinamajame memorandume aptariami tik kapitalo rezervų tikslai ir teisiniai aspektai. Bendrosios susitarimo „Bazelis III“ aplinkybės, taip pat poveikio vertinimo ir viešų konsultacijų rezultatai išsamiai paaiškinti reglamento pasiūlyme. Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Sankcijos Veiksmingų, proporcingų ir atgrasių sankcijų taikymo režimai yra ypač svarbūs siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi ES bankininkystės taisyklių, apsaugoti bankininkystės paslaugų vartotojus ir užtikrinti bankininkystės rinkų saugumą, stabilumą ir vientisumą. Analizuojant nacionalinius sankcijų taikymo režimus šios direktyvos ir reglamento taikymo srityse atskleista teisinės sistemos, kuria reglamentuojami nacionalinių institucijų įgaliojimai taikyti sankcijas ir vykdyti tyrimus, skirtumų ir trūkumų. Kai sankcijos yra skirtingos ir pernelyg švelnios, kyla rizika, kad jų nepakaks tam, kad būtų veiksmingai užkirstas kelias šios direktyvos ir reglamento pažeidimams, užtikrinta veiksminga priežiūra ir sukurtos vienodos veiklos sąlygos. Todėl Komisija siūlo griežtinti ir suderinti valstybių narių teisinę administracinių sankcijų ir priemonių sistemą: numatyti pakankamai atgrasias administracines sankcijas, kurios būtų taikomos už pagrindinius šios direktyvos ir reglamento pažeidimus, užtikrinti tinkamą asmeninį administracinių sankcijų poveikį, sankcijas skelbti ir diegti mechanizmus, kuriais būtų skatinama pranešti apie pažeidimus. Įmonių valdymas Dėl finansų rinkų griūties 2008 m. rudenį ir paskesnio kreditų stygiaus galima kaltinti daugialypius, dažnai tarpusavyje susijusius makroekonominio ir mikroekonominio lygio veiksnius, kaip nurodyta 2009 m. vasario 25 d. paskelbtoje ES finansinės priežiūros aukšto lygio grupės ataskaitoje, visų pirma tai, kad finansų sistemoje buvo prisiimama pernelyg didelė rizika. Tokia pernelyg didelė rizika iš dalies susikaupė dėl finansų įstaigų, ypač bankų, valdymo spragų. Nors nuo sisteminių valdymo tvarkos spragų nukentėjo ne visi bankai, Bazelio bankų priežiūros komitetas (BBPK) pažymėjo „ne vieną įmonių valdymo trūkumą ir klaidą“. Pokyčių šioje srityje būtinybė visuotinai pripažinta. Įmonės, kompetentingos institucijos ir tarptautinės organizacijos (OECD, Finansinio stabilumo taryba (FST) ir BBPK) jau persvarstė arba šiuo metu persvarsto taikomą praktiką ir gaires. Įmonių valdymo stiprinimas yra Komisijos prioritetas, ypač įgyvendinant finansų rinkų reformą ir krizių prevencijos programą. Pernelyg didelis kliovimasis išorės reitingais Pernelyg didelis kliovimasis išorės reitingais reiškia, kad finansų įstaigos ir instituciniai investuotojai kredito reitingų agentūrų nustatytais kreditų reitingais remiasi mechaniškai arba remiasi vien tik jais, nepaisydami savo pačių išsamaus patikrinimo ir vidaus rizikos valdymo prievolių. Tai, kad pernelyg kliaujamasi kreditų reitingais, gali nulemti „bandos principu“ grindžiamą finansų veikėjų elgseną, pvz., skolos priemonių pardavimą visiems vienu metu, kai tos priemonės reitingas krinta žemiau investicinio lygio, o tai gali paveikti finansinį stabilumą, ypač kai kelios stambios reitingų agentūros suklysta rengdamos savo vertinimus. Įstaigų skolinimo procikliškumas Procikliškumo poveikis – tai toks poveikis, kuris atkartoja ekonominio ciklo kryptį ir sustiprina jo padarinius. Viena iš dabartinio rizika pagrįsto kapitalo poreikio savybių yra ta, kad per ekonominį ciklą šis poreikis kinta. Jeigu kredito įstaiga gali šį poreikį patenkinti, atskirų reguliavimo apribojimų dėl rizikos, kurią ji gali prisiimti, taigi dėl finansinio sverto, nėra. Bendrosios aplinkybės Sankcijos 2010 m. komunikate „Sankcijų taikymo režimų finansinių paslaugų sektoriuje griežtinimas“[1] Komisija numatė ES teisėkūros priemones, kuriomis tam tikrose sankcijų taikymo režimų srityse būtų nustatyti būtiniausi bendri standartai, kuriuos reikėtų pritaikyti pagal įvairių sektorių specifiką. Pirma, sankcijos už pagrindinius direktyvos dėl kapitalo poreikio pažeidimus, pavyzdžiui, veiklos leidimų reikalavimų, rizikos ribojimo ir atsiskaitymo prievolių pažeidimus, įvairiose valstybėse narėse skiriasi ir ne visuomet yra pakankamai veiksmingos, proporcingos ir atgrasios. Antra, tam tikrų skirtumų pastebima tarp įvairiose valstybėse narėse, įskaitant ir tas valstybes nares, kurių bankų sektoriai yra panašaus dydžio, nusistovėjusio sankcijų taikymo lygio; kai kuriose valstybėse narėse jokios sankcijos nebuvo taikomos daugiau kaip vienus metus, o tai gali būti silpno ES taisyklių vykdymo užtikrinimo požymis. Įmonių valdymas 2009 m. kovo 4 d. komunikate[2] Europos Komisija paskelbė, kad i) išnagrinės finansų įstaigų valdymo taisykles ir praktiką finansų krizės sąlygomis ir ii) prireikus pateiks rekomendacijas arba pasiūlys reguliavimo priemones, kad pašalintų visas šio svarbaus ūkio sektoriaus įmonių valdymo sistemos spragas. 2010 m. birželio mėn. Komisija paskelbė žaliąją knygą „Bendrasis finansų įstaigų valdymas ir atlyginimų politika“[3] ir prie jos pridedamą Komisijos tarnybų darbinį dokumentą[4], kuriuose išanalizavo finansinių paslaugų sektoriaus įmonių valdymo priemonių trūkumus ir pateikė pasiūlymų dėl galimų tolesnių veiksmų. Per šias viešas konsultacijas paaiškėjo, kad nustatyti trūkumai visuotinai pripažįstami, įvairios institucijos ir valstybės narės išreiškė savo paramą. Europos Parlamentas savo pranešime dėl bendrovių, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į biržos sąrašus, direktorių atlyginimų nustatymo ir finansinių paslaugų sektoriaus atlyginimų nustatymo politikos[5] taip pat pripažino, kad svarbu griežtinti finansų įstaigų valdymo standartus ir praktiką. Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas savo nuomonėje dėl žaliosios knygos „Bendrasis finansų įstaigų valdymas ir atlyginimų politika“[6] palankiai vertina Komisijos žaliąją knygą ir remia siūlomus veiksmus. Pernelyg didelis kliovimasis išorės reitingais Tarptautiniu lygmeniu FST neseniai paskelbė principus, kuriais siekiama sumažinti valdžios institucijų ir finansų įstaigų kliovimąsi išorės reitingais[7]. Pagal šiuos principus raginama iš teisės aktų išbraukti nuorodas į tokius reitingus arba jas pakeisti, jei įmanoma, alternatyviais kreditingumo standartais, taip pat reikalauti, kad bankai kreditus vertintų patys. Siūlomos nuostatos atitinka FST principus. Kapitalo rezervai Kapitalo apsauga, visų pirma anticikliniai kapitalo rezervai, skirti procikliškumo rizikai ir pernelyg didelio finansinio sverto rizikai, nurodytai 1.1.4 punkte, sumažinti. Galiojančios Bendrijos nuostatos šioje srityje Direktyvoje 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo reikalaujama, kad kredito įstaigose būtų įdiegta tvirta valdymo tvarka. Tačiau joje išsamiai nenurodyta, kokia ši valdymo tvarka turėtų būti. Siekiant sumažinti kliovimąsi išorės reitingais, Direktyvoje 2006/48/EB nustatyta bankų prievolė patiems atlikti išsamų pagrindinio turto, susijusio su pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijomis, patikrinimą. Derėjimas su kitomis politikos sritimis Įgyvendinant Europos priežiūros sistemos reformą, griežtinant kapitalo poreikio reikalavimus, krizės valdymo ir jos keliamų problemų sprendimo tvarką, siūloma kredito įstaigų valdymo reforma sudaro neatskiriamą bendros finansinių paslaugų sektoriaus reformos dalį. Įmonių valdymo reformą taip pat reikėtų vertinti atsižvelgiant į neseniai priimtą Komisijos komunikatą „Sankcijų taikymo režimų finansinių paslaugų sektoriuje griežtinimas“. Komisija pradėjo horizontaliąją iniciatyvą, kad paskatintų sektorių į valdybas priimti daugiau moterų, o po metų ji vertins, ar savireguliavimo iniciatyvos turėjo norimą poveikį, o jei ne, svarstys galimybę imtis teisėkūros priemonių. Kadangi iš poveikio vertinimo matyti, kad šis klausimas bankų sektoriui yra aktualus, šiame etape taikomas metodas atitinka principą „iš apačios į viršų“. Tačiau, jeigu po metų atliekant platesnį vertinimą bus nustatyta, kad reikia imtis teisėkūros priemonių, šiame sektoriuje taikomą metodą reikės tikslinti. KONSULTACIJų SU SUINTERESUOTOSIOMIS šALIMIS REZULTATAI IR POVEIKIO VERTINIMAS Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Sankcijos Iki 2011 m. vasario 19 d. Komisija vykdė viešas konsultacijas dėl numatomų priemonių, kuriomis siekiama griežtinti ir suderinti sankcijų taikymo režimus finansų sektoriuje[8], taip pat dėl bankų sektoriui aktualių klausimų, nustatytų remiantis Europos bankininkystės priežiūros institucijų komiteto atliktu nacionalinių šio sektoriaus sankcijų taikymo režimų tyrimu[9]. Komisija gavo pastabų iš įvairių respondentų, tarp jų – iš nemažo skaičiaus bankų sektoriaus suinteresuotųjų subjektų (priežiūros institucijų, centrinių bankų, bankų ir bankininkų asociacijų), kurie pateikė pastabų dėl ES veiksmų poreikio šioje srityje, reikiamo suderinimo lygio, pasiūlymų dėl konkrečių veiksmų ir dėl jų galimos naudos arba trūkumų. Numatyti veiksmai sankcijų taikymo režimams derinti ir griežtinti su valstybėmis narėmis taip pat aptarti 2011 m. sausio 17 d. Finansinių paslaugų komiteto susitikime. Įmonių valdymas Ši iniciatyva ir poveikio vertinimas – tai išsamaus nuolatinio dialogo ir konsultacijų su visais pagrindiniais suinteresuotaisiais subjektais, tarp jų – vertybinių popierių priežiūros institucijomis, rinkos dalyviais (emitentais, tarpininkais ir investuotojais) ir vartotojais, rezultatas. Klausimynai apie įmonių valdymo praktiką buvo išsiųsti 10 įvairių stambiausių ES įsteigtų bankų arba draudimo bendrovių, įtrauktų į biržos sąrašus. Klausimynuose pateiktai informacijai papildyti vėliau surengta 30 pokalbių su valdybos nariais, įmonių sekretoriais, vyriausiaisiais finansininkais, vyriausiaisiais rizikos specialistais, vidaus kontrolieriais. Klausimynas nuomonei apie finansų įstaigų valdymą ir jo vaidmenį sužinoti taip pat išsiųstas Europos bankininkystės priežiūros institucijoms. Įvairiems Europos instituciniams investuotojams ir akcininkų asociacijoms taip pat pateikti klausimynai apie jų praktiką ir lūkesčius dėl finansų įstaigų valdymo. 2010 m. vasario 2 d. surengtas paskesnis susitikimas su beveik 30 investuotojų. Pagaliau paskelbus žaliąją knygą pradėtos nuo 2010 m. birželio 2 d. iki 2010 m. rugsėjo 1 d. trukusios viešos konsultacijos dėl galimų būdų šalinti finansų įstaigų valdymo trūkumus. Atsakymai ir jų analizė pateikta Komisijos interneto svetainėje[10]. Pernelyg didelis kliovimasis išorės reitingais Komisija surengė viešas konsultacijas dėl išorės reitingų, per kurias aptartas ir pernelyg didelis kliovimasis jais. Konsultacijos baigtos 2011 m. sausio 7 d., gauti 93 atsakymai. Pasiūlyta įvairių galimybių: ir intensyviau taikyti vidaus modelius, ir reikalauti, kad įmonės savo riziką valdytų pačios, o ne išimtinai arba mechaniškai kliautųsi išorės reitingais. Atsakymai ir jų analizė pateikta Komisijos interneto svetainėje[11]. Kapitalo rezervai Kapitalo rezervai yra BBPK 2010 m. susitarimo dalis, dėl jų išsamiai konsultuotasi tiek pagal Bazelio sistemą, tiek per Komisijos rengtas specialias konsultacijas. Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas Sankcijos Europos bankininkystės priežiūros institucijų komiteto 2008 m. parengtame tyrime[12] pateikta informacija apie nacionalinės teisės aktuose nustatytas administracines sankcijas ir tai, kaip bankininkystės priežiūros institucijos šias sankcijas faktiškai taiko. 2011 m. Komisija surinko papildomą informaciją apie nacionalinės teisės aktuose nustatytas sankcijas už pagrindinius direktyvos dėl kapitalo poreikio pažeidimus. Siūlomos priemonės grindžiamos šia informacija ir per viešas konsultacijas gautais atsakymais. Įmonių valdymas Vykdydamos konsultacijas ir rengdamos žaliąją knygą, Komisijos tarnybos 2009 m. spalio 12 d. taip pat organizavo viešą konferenciją, kurioje dalyvavo nemažai suinteresuotųjų subjektų. Daugiausia diskutuota apie direktorių valdybos vaidmenį ir kompetenciją, valdymo klausimus, susijusius su vidaus kontrole ir rizikos valdymu, atitinkamą akcininkų, priežiūros organų ir teisės aktų nustatytą auditą atliekančių auditorių vaidmenį. Žalioji knyga taip pat grindžiama viešųjų arba privačiųjų organizacijų tarptautiniu, Europos ir nacionaliniu lygmenimis atlikta arba dar atliekama analize ir tyrimais. Savo darbe Komisijos tarnybos naudojosi Europos įmonių valdymo forumo ir ad hoc patariamosios įmonių valdymo grupės, kurią sudaro kai kurie Europos įmonių valdymo forumo nariai ir kiti garsūs įmonių valdymo specialistai, konsultacijomis. Pernelyg didelis kliovimasis išorės reitingais Komisija aktyviai dalyvauja pirmiau aptartame FST darbe. Be to, ji dalyvauja BBPK, kurio Likvidumo ir Reitingų bei pakeitimo vertybiniais popieriais darbo grupės taip pat dirba, siekdamos sumažinti kliovimąsi reitingais, darbe. Kapitalo rezervai Direktyvos dėl kapitalo poreikio darbo grupės pogrupiai, kurių narius paskyrė Europos bankininkystės komitetas, techniniu lygmeniu taip pat sprendė kapitalo rezervų klausimus. Poveikio vertinimas Sankcijos Kartu su komunikatu „Sankcijų taikymo režimų finansinių paslaugų sektoriuje griežtinimas“ parengta poveikio vertinimo ataskaita, kurioje išanalizuotos politikos, kuria siekiama derinti ir griežtinti sankcijų taikymo už finansinių paslaugų taisyklių pažeidimus, taip pat ir bankų sektoriuje, režimus, pagrindinės politikos galimybės. Antras poveikio vertinimas pateiktas kartu su šiuo pasiūlymu, jame išsamiau analizuojamos specifinės su kapitalo poreikiu susijusios problemos. Pagrindinis siūlomų priemonių tikslas – užtikrinti, kad būtų geriau laikomasi ES bankininkystės taisyklių, didinant nacionalinių sankcijų taikymo režimų veiksmingumą ir atgrasomąjį poveikį. Tam reikia įvykdyti šiuos veiklos uždavinius: - sugriežtinti ir suderinti sankcijų teisinę bazę, užtikrinant: - tinkamas administracines sankcijas už pagrindinius direktyvos dėl kapitalo poreikio pažeidimus, - tinkamą asmeninį administracinių sankcijų poveikį, - sankcijų paskelbimą; - sugriežtinti ir suderinti mechanizmus, kurie padeda nustatyti pažeidimus, užtikrinant: - veiksmingus skatinimo pranešti apie netinkamą elgseną mechanizmus. Įmonių valdymas Bendras šios iniciatyvos tikslas – užtikrinti, kad būtų padidintas Europos kredito įstaigų ir investicinių įmonių rizikos valdymo veiksmingumas. Numatytos priemonės turėtų padėti neleisti pavienėms kredito įstaigoms prisiimti pernelyg didelę riziką ir galiausiai pernelyg didelei rizikai kauptis finansų sistemoje. Kad šis tikslas būtų pasiektas, šioje iniciatyvoje dėmesys sutelkiamas į šiuos veiklos uždavinius: - valdybų vykdomos rizikos priežiūros veiksmingumo didinimą; - rizikos valdymo funkcijų padėties gerinimą ir - užtikrinimą, kad priežiūros institucijos vykdytų veiksmingą rizikos valdymo stebėseną. Kad pasiektų šiuos tikslus, Komisija nusprendė tobulinti esamą teisinę bazę. Reikalavimais dėl valdybos sudėties ir valdybos narių atrankos bus užtikrinta tinkamesnė elgsena, kompetencija, skiriamas laikas ir didesnė atskaitomybė. Gerai informuoti kompetentingi valdybos nariai bei stipri rizikos valdymo funkcija padidins kredito įstaigų gebėjimą nustatyti ir valdyti kilusią riziką ir taip apsisaugoti nuo pernelyg didelės rizikos prisiėmimo. Informacijos atskleidimo reikalavimai padės padidinti skaidrumą, taip rinka bus geriau informuota ir padidės rinkos drausmė. Atvėrus galimybę į valdybą patekti įvairesniems kandidatams, žmonėms, iki tol nedalyvavusiems valdybos darbe, galima būtų suteikti galimybę tapti jos nariais. Taip padidėtų tinkamų kandidatų į valdybos narius skaičius ir pagerėtų kompetencija. Todėl bet koks galimas neigiamas pasiūlymo poveikis tinkamų kandidatų skaičiui neturėtų būti reikšmingas. Griežtesni reikalavimai Europos lygmeniu galėtų padaryti neigiamą poveikį Europos kredito įstaigų konkurencingumui tarptautiniu lygmeniu. Tačiau galimas konkurencingumo sumažėjimas dėl griežtesnių reikalavimų turėtų būti kompensuotas teigiamu poveikiu investuotojams, indėlininkams ir kitiems suinteresuotiesiems subjektams. Geresnis rizikos valdymas padėtų sustiprinti bankų sektoriaus atsparumą. Pasiūlymas nesukeltų nei didelių kredito įstaigų išlaidų, nei didelio poveikio skolinimo veiklai. Pernelyg didelis kliovimasis išorės reitingais Bendrieji pernelyg didelio kliovimosi išorės reitingais aspektai, taip pat aptartieji pasiūlyme, bus vertinami atliekant artimiausią naujos iniciatyvos dėl kredito reitingų agentūrų poveikio vertinimą (numatoma, kad jis bus pradėtas 2011 m. liepos mėn. pradžioje). Kapitalo rezervai Kadangi kapitalo rezervai yra susitarimo „Bazelis“ dalis, jų poveikis vertinamas kartu su kitų priemonių poveikiu ir išsamiai apibūdintas kartu su šia direktyva pateiktame reglamente. POVEIKIS BIUDŽETUI Šis pasiūlymas nedaro poveikio ES biudžetui. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI Teisinis pagrindas Teisinis šio pasiūlymo pagrindas yra Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 53 straipsnio 1 dalis. Direktyvos 2006/48/EB ir 2006/49/EB, vietoje kurių būtų priimta ši direktyva ir siūlomas Reglamentas [įrašo Leidinių biuras], yra itin svarbi priemonė vidaus rinkai sukurti tiek įsisteigimo laisvės, tiek laisvės teikti finansines paslaugas atžvilgiu kredito įstaigų ir investicinių įmonių veiklos srityje. Šiuo pasiūlymu pakeičiamos direktyvos 2006/48/EB ir 2006/49/EB, siekiant suderinti nacionalines nuostatas, kuriomis reglamentuojamas veiklos leidimų išdavimas, kvalifikuotosios akcijų paketo dalies įsigijimas, naudojimasis įsisteigimo laisve ir laisve teikti paslaugas, buveinės ir priimančiosios valstybių narių priežiūros institucijų įgaliojimai šioje srityje, taip pat nuostatas dėl kredito įstaigų ir investicinių įmonių pradinio kapitalo ir priežiūrinio tikrinimo. Pagrindinis šio pasiūlymo tikslas ir dalykas – suderinti nacionalines nuostatas dėl galimybės verstis kredito įstaigų ir investicinių įmonių veikla, jų valdymo metodų ir priežiūros sistemos. Todėl pasiūlymo pagrindas yra SESV 53 straipsnio 1 dalis. Šiuo pasiūlymu papildomas Reglamento [įrašo Leidinių biuras] pasiūlymas, kuriuo kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms nustatomi vienodi ir tiesiogiai taikomi rizikos ribojimo reikalavimai, nes tokie reikalavimai yra glaudžiai susiję su finansų rinkų veikimo aspektais – taikomi tam tikram kredito įstaigų ir investicinių įmonių turimam turtui; tas pasiūlymas grindžiamas SESV 114 straipsniu. Subsidiarumas Pagal SESV 5 straipsnyje nustatytus subsidiarumo ir proporcingumo principus siūlomo veiksmo tikslų valstybės narės deramai pasiekti negali, todėl jų geriau siekti ES lygiu. Siūlomomis nuostatomis neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti. Tik ES veiksmais galima užtikrinti, kad daugiau nei vienoje valstybėje narėje veikiančioms kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms būtų taikomi vienodi reikalavimai, ir taip užtikrinti vienodas veiklos sąlygas, supaprastinti reguliavimą, išvengti nereikalingų atitikties išlaidų, kai vykdoma tarpvalstybinė veikla, skatinti tolesnę ES rinkos integraciją ir padėti panaikinti reguliacinio arbitražo galimybes. ES veiksmai taip pat užtikrina aukštą ES finansinio stabilumo lygį. Suderinamumas su SESV 290 ir 291 straipsniais 2009 m. rugsėjo 23 d. Komisija priėmė reglamentų, kuriais įsteigiamos EBI, EDPPI ir EVPRI, pasiūlymus[13]. Šiuo atžvilgiu Komisija nori priminti pareiškimus, susijusius su SESV 290 ir 291 straipsniais, padarytus priimant Europos priežiūros institucijų steigimo reglamentus, kuriais teigiama: „Reguliavimo standartų priėmimo proceso klausimu Komisija pabrėžia finansinių paslaugų sektoriaus unikalų pobūdį, kuris susiformavo atsižvelgiant į Lamfalussy struktūrą ir kuris aiškiai pripažintas SESV 39 deklaracijoje. Tačiau Komisija turi rimtų abejonių dėl to, ar jos vaidmeniui priimant deleguotus aktus ir įgyvendinant priemones taikomi apribojimai atitinka SESV 290 ir 291 straipsnius.“ IšSAMUS PAAIšKINIMAS Pasiūlymo aspektų tarpusavio sąveika ir nuoseklumas Ši direktyva ir siūlomas Reglamentas [įrašo Leidinių biuras] sudaro vieną pasiūlymo paketą. Šiuo pasiūlymo paketu būtų pakeistos direktyvos 2006/48/EB ir 2006/49/EB. Tai reiškia, kad ir direktyva, ir reglamentu būtų reglamentuojamos ir kredito įstaigos, ir investicinės įmonės. Šiuo metu pastarosios yra tik „pridėtos“ prie Direktyvos 2006/48/EB pagal Direktyvą 2006/49/EB. Dažniausiai joje tik pateikiamos nuorodos į Direktyvą 2006/48/EB. Todėl šiame pasiūlymo pakete sujungus abiejų tipų įmones reglamentuojančias nuostatas, šias nuostatas bus lengviau suprasti. Be to, išsamūs abiejų direktyvų priedai būtų įtraukti į pagrindines nuostatas, taigi jas taikyti būtų paprasčiau. Bankams ir investicinėms įmonėms tiesiogiai taikomi rizikos ribojimo reikalavimai nustatyti reglamento pasiūlyme. Direktyvos pasiūlyme paliekamos nuostatos dėl veiklos leidimų išdavimo kredito įstaigoms, naudojimosi įsisteigimo laisve ir laisvo paslaugų judėjimo. Jos nebūtų taikomos investicinėms įmonėms, nes atitinkamos tų įmonių teisės ir pareigos reglamentuojamos Direktyva 2004/39/EB (Finansinių priemonių rinkų direktyva, FPRD). Valstybėms narėms ir jų kompetentingoms institucijoms skirti bendrieji kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros principai taip pat liktų direktyvoje. Tai, visų pirma, keitimosi informacija, užduočių pasiskirstymo tarp buveinės ir priimančiosios šalies priežiūros institucijų ir naudojimosi įgaliojimais taikyti sankcijas principai (pastarieji būtų nustatyti naujai). Direktyvoje liktų nuostatos, reglamentuojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūrinį tikrinimą, kurį atlieka valstybių narių kompetentingos institucijos. Pagal šias nuostatas reglamente išdėstyti bendrieji kredito įstaigų ir investicinių įmonių rizikos ribojimo reikalavimai papildomi konkrečia tvarka, dėl kurios sprendžia kompetentingos institucijos, nuolat vykdydamos atskirų kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūrinį tikrinimą. Tokios priežiūros tvarkos mastas būtų nustatytas direktyvoje, nes kompetentingoms institucijoms turėtų būti palikta teisė spręsti, kokią tvarką taikyti. Tai, be kita ko, taikytina kredito įstaigų ir investicinių įmonių vidaus procesams, būtent susijusiems su rizikos valdymo ir naujai nustatomais įmonių valdymo reikalavimais. Sankcijos Valstybės narės turėtų numatyti, kad už bankininkystės teisės aktų pažeidimus būtų galima taikyti atitinkamas administracines sankcijas ir priemones. Šiuo tikslu direktyvoje bus reikalaujama, kad jos laikytųsi toliau išvardytų būtiniausių taisyklių. Pirma, administracinės sankcijos ir priemonės turėtų būti taikomos už pažeidimą atsakingiems fiziniams ar juridiniams asmenims. Jais laikomos kredito įstaigos, investicinės įmonės ir, kai tinka, pavieniai asmenys. Antra, kompetentingoms institucijoms turėtų būti parengtas būtiniausių administracinių sankcijų ir priemonių, kurios būtų taikomos pažeidus pagrindines šios direktyvos ir reglamento nuostatas, rinkinys. Į šį rinkinį įtraukiamas veiklos leidimo panaikinimas, įsakymai sustabdyti pažeidimus ir jų nebedaryti, viešas pranešimas, vadovų atleidimas, administracinės piniginės sankcijos. Trečia, maksimalus administracinių piniginių sankcijų, nustatytų nacionalinės teisės aktuose, dydis turėtų viršyti dėl pažeidimo gautą naudą, jei ją galima apskaičiuoti, ir bet kuriuo atveju neturėtų būti mažesnis už direktyvoje nurodytą dydį (juridinio asmens atveju – 10 proc. bendros atitinkamos įstaigos metinės apyvartos, fizinio asmens atveju – 5 mln. EUR arba 10 proc. asmens pajamų). Ketvirta, kriterijai, į kuriuos kompetentingos institucijos konkrečiu atveju atsižvelgia nustatydamos taikytinos sankcijos rūšį ir dydį, turėtų apimti bent direktyvoje nustatytus kriterijus (pvz., dėl pažeidimo gautą naudą arba trečiosioms šalims padarytus nuostolius, atsakingo asmens bendradarbiavimą ir pan.). Penkta, taikomos sankcijos ir priemonės turėtų būti paskelbtos, kaip numatyta šioje direktyvoje. Pagaliau turėtų būti įdiegtas tinkamas mechanizmas, kuriuo būtų skatinama pranešti apie pažeidimus kredito įstaigose ir investicinėse įmonėse. Baudžiamosios sankcijos šiame pasiūlyme neaptariamos. Įmonių valdymas Visos kredito įstaigos arba investicinės įmonės valdymo organas visais atvejais turėtų skirti pakankamai laiko, turėti pakankamų žinių, įgūdžių ir patirties, kad suprastų kredito įstaigos veiklą ir pagrindines jos rizikos pozicijas. Visi valdymo organo nariai turėtų būti pakankamai geros reputacijos, turėti tokių asmeninių savybių ir gebėti savarankiškai mąstyti, kad galėtų konstruktyviai kritikuoti ir prižiūrėti vadovybės sprendimus. Kad būtų išvengta grupinio mąstymo ir kad būtų lengviau kritiškai vertinti sprendimus, kredito įstaigų valdybos sudėtis turėtų būti pakankamai įvairi amžiaus, lyties, geografinės kilmės, išsilavinimo ir profesiniu požiūriu, kad būtų galima remtis įvairiais požiūriais ir patirtimi. Lyčių pusiausvyra yra ypač svarbi, norint užtikrinti, kad būtų tinkamai atstovaujama demografinė realybė. Kad valdymo organas galėtų veiksmingai prižiūrėti ir kontroliuoti riziką, jis turėtų būti atsakingas ir atskaitingas už visą kredito įstaigos arba investicinės įmonės rizikos strategiją ir rizikos valdymo sistemų tinkamumą, atsižvelgdamas į kredito įstaigos rizikos pobūdį. Atsižvelgdamas į tvirto kredito įstaigų rizikos valdymo svarbą valdymo organas, vykdydamas priežiūros funkciją, turėtų įsteigti atskirą rizikos komitetą, kuris spręstų konkrečius rizikos klausimus ir rengtų valdymo organo sprendimus rizikos klausimais. Rizikos komitetas turėtų padėti valdymo organui vykdyti rizikos priežiūrą, bet galutinė atsakomybė už rizikos strategiją turėtų tekti valdymo organui. Kad vyresnioji vadovybė ir valdymo organas turėtų išsamią informaciją apie riziką, kredito įstaigose ir investicinėse įmonėse turėtų būti užtikrinta nepriklausoma rizikos valdymo funkcija, kurią atliekantys darbuotojai padėtų veiksmingai ir visapusiškai vertinti visus kredito įstaigos rizikos veiksnius. Rizikos valdymo funkciją atliekantiems asmenims turėtų būti suteikta pakankamai galios ir įgaliojimų paveikti strateginius rizikos valdymo sprendimus, jie taip pat turėtų turėti galimybę tiesiogiai bendrauti su valdymo organu. Pernelyg didelis kliovimasis išorės reitingais Kredito įstaigų ir investicinių įmonių reikalaujama turėti savus patikimus kreditų suteikimo kriterijus ir sprendimų dėl kreditų priėmimo tvarką. Šis reikalavimas taikomas nepaisant to, ar įstaigos teikia paskolas vartotojams ir ar turi pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijų. Šiame procese išorės kreditų reitingais gali būti kliaujamasi kaip vienu iš kriterijų, bet ne kaip pagrindiniu kriterijumi. Ypač vidaus metodikos neturi būti vien tik arba mechaniškai paremtos išorės reitingais. Konkrečiais tikslais apskaičiuojant priežiūros teisės aktuose nustatytą banko kapitalo poreikį, tam tikrais atvejais reitingų agentūrų vertinimai yra taikomi kapitalo poreikiui skirstyti pagal riziką, bet ne minimaliam reikalingam paties kapitalo dydžiui nustatyti. Pagal direktyvą dėl kapitalo poreikio bankai apskritai skatinami naudotis vidaus, o ne išorės kreditų reitingais, net ir apskaičiuojant priežiūros teisės aktuose nustatytą kapitalo poreikį. Pagal siūlomas nuostatas kredito įstaigų ir investicinių įmonių, kurių kreditų rizikos pozicija yra didelė arba kurių sandorio šalių skaičius yra didelis, būtų reikalaujama parengti ir naudoti vidinius modelius, o ne standartinę išorės reitingais grindžiamą metodiką. Be to, siūloma, kad Europos bankininkystės institucija (EBI) kasmet viešai skelbtų informaciją apie tai, kokių priemonių ėmėsi įstaigos ir priežiūros institucijos, kad sumažintų pernelyg didelį kliovimąsi išorės reitingais, ir tuo tikslu teiktų ataskaitas dėl priežiūros konvergencijos lygio. Kapitalo rezervai Remiantis susitarimu „Bazelis III“ šiame pasiūlyme papildomai numatomi du kapitalo rezervai: kapitalo apsaugos rezervas ir anticiklinis kapitalo rezervas. Kapitalo apsaugos rezervą sudaro 2,5 proc. pagal riziką įvertinto turto, jis galioja visą laiką ir jį sudaro aukščiausios kokybės kapitalas. Jo paskirtis – užtikrinti, kad įstaiga gebėtų padengti nuostolius nepalankiausiais laikotarpiais, kurie gali trukti kelerius metus. Įstaigos turėtų šį rezervą sukaupti ekonomikos pakilimo laikotarpiu. Toms kredito įstaigoms, kurios neturi nustatyto dydžio rezervo, bus taikomi apribojimai savo nuožiūra skirstyti pajamas tol, kol nepasiektas nustatytas rezervo dydis. Anticiklinio kapitalo rezervo paskirtis – pasiekti platesnį makrolygio rizikos ribojimo tikslą apsaugoti bankų sektorių ir realiąją ekonomiką nuo sisteminės rizikos, kurią kelia spartaus bendro kreditų augimo ir staigaus to augimo nuosmukio ciklai, taip pat apskritai nuo visų kitų struktūrinių kintamųjų ir visų kitų bankų sektoriaus patiriamų rizikos veiksnių, susijusių su rizika finansiniam stabilumui. Jis bus sudaromas koreguojant kapitalo apsaugos rezervo teikiamos apsaugos lygį – jį gali sudaryti dar iki 2,5 proc. kapitalo. Anticiklinį kapitalo rezervą nacionalinės institucijos nustato fiziniams ir juridiniams asmenims teikiamoms paskoloms savo valstybėse narėse. Jo dydis gali būti 0–2,5 proc. pagal riziką įvertinto turto, jį taip pat turi sudaryti aukščiausios kokybės kapitalas. Pagrįstais atvejais institucijos net gali nustatyti didesnį už 2,5 proc. rezervą. Anticiklinio kapitalo rezervo bus reikalaujama pernelyg spartaus kreditų augimo laikotarpiu, o augimo mažėjimo laikotarpiu jo nereikalaujama. ESRV gali parengti rekomendacijas dėl nacionalinių institucijų nustatomų rezervų aspektų ir stebėsenos, įskaitant atvejus, kai rezervas yra didesnis kaip 2,5 proc. Jeigu anticiklinis kapitalo rezervas yra mažesnis už 2,5 proc., valstybės narės turi tarpusavyje pripažinti ir taikyti kapitalo poreikio koeficientus bankams savo teritorijoje. Dėl 2,5 proc. ribą viršijančios rezervo dalies institucijos gali pačios spręsti, ar pripažinti kitų valstybių narių institucijų sprendimus ir įstaigoms, gavusioms veiklos leidimą toje valstybėje narėje, taikyti didesnę ribą, ar toms įstaigoms palikti 2,5 proc. ribą. Kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms, kurių kapitalas nesiekia rezervo ribos, bus taikomi pelno paskirstymo, mokėjimų už papildomas 1 lygio priemones, kintamosios atlyginimo dalies mokėjimo ir savo nuožiūra mokamų pensijų išmokų apribojimai. Be to, šios įstaigos turės priežiūros institucijoms pateikti kapitalo apsaugos planus, taip siekiant užtikrinti operatyvų rezervų papildymą. 2011/0203 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/87/EB dėl finansiniam konglomeratui priklausančių kredito įstaigų, draudimo įmonių ir investicinių įmonių papildomos priežiūros (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 53 straipsnio 1 dalį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, perdavus įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos centrinio banko nuomonę[14], atsižvelgdami į Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno nuomonę[15], laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: 1. 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo [16] ir 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų (toliau – įstaigos) kapitalo pakankamumo [17] keletą kartų buvo iš esmės keičiamos. Daugelis direktyvų 2006/48/EB ir 2006/49/EB nuostatų taikomos ir kredito įstaigoms, ir investicinėms įmonėms. Kad būtų aiškiau, taip pat siekiant užtikrinti, kad tos nuostatos būtų taikomos darniai, jas derėtų sujungti į naujus teisės aktus, kurie būtų taikomi ir kredito įstaigoms, ir investicinėms įmonėms. Kad teisės aktus būtų lengviau suprasti, tų direktyvų priedų nuostatos turėtų būti įtrauktos į pagrindines naujųjų teisės aktų nuostatas; 2. naujuosius teisės aktus turėtų sudaryti du atskiri teisės aktai. Šioje direktyvoje turėtų būti išdėstytos nuostatos, kuriomis reglamentuojamas veiklos leidimų išdavimas, kvalifikuotosios akcijų paketo dalies įsigijimas, naudojimasis įsisteigimo laisve ir laisve teikti paslaugas, buveinės ir priimančiosios valstybių narių priežiūros institucijų įgaliojimai šioje srityje, taip pat nuostatos, kuriomis reglamentuojamas kredito įstaigų ir investicinių įmonių pradinis kapitalas ir priežiūrinis tikrinimas. Pagrindinis šios direktyvos tikslas ir dalykas – suderinti nacionalines nuostatas dėl galimybės verstis kredito įstaigų ir investicinių įmonių veikla, jų valdymo metodų ir priežiūros sistemos. Be šių nuostatų, direktyvose 2006/48/EB ir 2006/49/EB taip pat nustatyti kredito įstaigų ir investicinių įmonių rizikos ribojimo reikalavimai. Šie reikalavimai turėtų būti išdėstyti reglamente, kuriuo kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms nustatomi vienodi ir tiesiogiai taikomi rizikos ribojimo reikalavimai, nes šie reikalavimai yra glaudžiai susiję su finansų rinkų veikimo aspektais – taikomi tam tikram kredito įstaigų ir investicinių įmonių turimam turtui. Todėl šią direktyvą reikėtų skaityti kartu su tuo reglamentu. Abu teisės aktai turėtų sudaryti teisinę bazę, pagal kurią būtų reglamentuojama bankininkystės veikla ir kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms taikomos rizikos ribojimo taisyklės; 3. Reglamente [įrašo Leidinių biuras] nustatyti bendrieji rizikos ribojimo reikalavimai papildomi konkrečia tvarka, dėl kurios turi spręsti kompetentingos institucijos, nuolat vykdydamos atskirų kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūrinį tikrinimą. Tokios priežiūros tvarkos mastas turėtų būti nustatytas šioje direktyvoje, o kompetentingoms institucijoms turėtų būti palikta galimybė spręsti, kokią tvarką taikyti. Tuo atveju, kai tokia konkreti tvarka susijusi su likvidumu, kompetentingos institucijos turėtų atsižvelgti į Europos bankininkystės priežiūros institucijų komiteto parengtose likvidumo gairėse išdėstytus principus[18]; 4. pagal 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų[19] investicinėms įmonėms, kurioms veiklos leidimus išduoda ir kurias prižiūri jų buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos, leidžiama laisvai steigti filialus ir teikti paslaugas kitose valstybėse narėse. Toje direktyvoje atitinkamai numatyta suderinti investicinių įmonių veiklos leidimų išdavimo ir veiklos vykdymo taisykles. Tačiau joje nenustatytas tokių įmonių pradinio kapitalo dydis ar bendra jų prisiimamos rizikos stebėsenos sistema – juos reikėtų nustatyti šia direktyva; 5. ši direktyva ir įsisteigimo laisvės, ir laisvės teikti finansines paslaugas atžvilgiu turėtų būti svarbiausia vidaus rinkos kūrimo priemonė kredito įstaigų veiklos srityje; 6. kad vidaus rinka veiktų sklandžiai, reikalingos ne tik teisinės normos, bet ir glaudus bei reguliarus valstybių narių kompetentingų institucijų bendradarbiavimas ir daug glaudesnė reguliavimo ir priežiūros praktikos konvergencija; 7. 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1093/2010, kuriuo įsteigiama Europos priežiūros institucija (Europos bankininkystės institucija)[20], įsteigta EBI. Šioje direktyvoje turėtų būti atsižvelgta į tame reglamente nustatytą EBI vaidmenį ir funkcijas, taip pat į tvarką, kurios reikia laikytis pavedant užduotis EBI; 8. priemonės, skirtos kredito įstaigų priežiūrai koordinuoti, kad būtų apsaugotos santaupos ir sudarytos vienodos šių įstaigų konkurencijos sąlygos, turėtų būti taikomos joms visoms. Tačiau reikėtų tinkamai atsižvelgti į objektyvius jų įstatų ir joms būdingų tikslų, nurodytų nacionaliniuose įstatymuose, skirtumus; 9. dėl to priemonių taikymo sritis turi būti kuo platesnė, apimti visas įstaigas, kurių veikla yra priimti grąžintinas lėšas iš visuomenės indėlių ar kita forma, pavyzdžiui, nuolatos išleidžiant obligacijas ar kitus panašius vertybinius popierius, ir savo sąskaita teikti kreditus. Reikėtų numatyti išimtis tam tikroms kredito įstaigoms, kurioms ši direktyva netaikoma. Šios direktyvos nuostatos neturėtų paveikti galimybės taikyti nacionalinius įstatymus, kuriuose numatyta, kad kredito įstaigos turi gauti papildomus veiklos leidimus, kad galėtų verstis konkrečia veikla ar vykdyti konkrečių rūšių operacijas; 10. tikslinga derinti tuos dalykus, kurie būtini ir kurių pakanka, kad būtų užtikrintas veiklos leidimų ir rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros sistemų tarpusavio pripažinimas, ir kurie suteikia galimybę visoje Sąjungoje pripažinti vieną veiklos leidimą ir taikyti buveinės valstybės narės rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros principus; 11. pagal tarpusavio pripažinimo ir buveinės valstybės narės priežiūros principus reikia, kad valstybių narių kompetentingos institucijos neišduotų leidimų arba juos panaikintų, jeigu tokie veiksniai, kaip antai veiklos programų turinys, geografinis veiklos pasiskirstymas ar realiai vykdoma veikla, aiškiai rodo, kad kredito įstaiga nusprendė vadovautis tam tikros valstybės narės teisine sistema, siekdama išvengti griežtesnių kitoje valstybėje narėje, kurios teritorijoje ji vykdo ar ketina vykdyti didesnę savo veiklos dalį, taikomų standartų. Jei nėra akivaizdžių tokios veiklos požymių, bet didžioji dalis kokiai nors bankų grupei priklausančių subjektų turto yra kitoje valstybėje narėje, kurios kompetentingos institucijos yra atsakingos už konsoliduotos priežiūros vykdymą, atsakomybė už konsoliduotos priežiūros vykdymą turėtų būti keičiama tik toms kompetentingoms institucijoms sutikus; 12. kompetentingos institucijos kredito įstaigai neturėtų išduoti veiklos leidimo ar pratęsti jo galiojimo, jeigu dėl tos įstaigos ir kitų fizinių ar juridinių asmenų glaudžių ryšių joms gali būti sutrukdyta veiksmingai atlikti priežiūros funkcijas. Kredito įstaigos, jau gavusios veiklos leidimus, taip pat turėtų atitikti kompetentingų institucijų reikalavimus, susijusius su tais glaudžiais ryšiais; 13. kai minimos veiksmingos priežiūros institucijų atliekamos priežiūros funkcijos, omenyje taip pat turima konsoliduota priežiūra, kuri turėtų būti taikoma kredito įstaigai ar investicinei įmonei, kai tai numatyta Sąjungos teisės nuostatose. Tokiais atvejais institucijos, į kurias kreipiamasi dėl veiklos leidimo, turėtų galėti nustatyti, kurios institucijos yra kompetentingos vykdyti konsoliduotą tos kredito įstaigos ar investicinės įmonės priežiūrą; 14. kredito įstaigoms, gavusioms veiklos leidimus savo buveinės valstybėje narėje, turėtų būti leidžiama visoje Sąjungoje užsiimti bet kurių ar visų šios direktyvos I priede išvardytų rūšių veikla steigiant filialus arba teikiant paslaugas; 15. šios direktyvos I priede išvardytas veiklos rūšis taip pat tikslinga pripažinti tarpusavyje, jeigu jomis užsiima finansų įstaigos, kurios yra kredito įstaigų patronuojamosios įmonės, ir jeigu šioms patronuojamosioms įmonėms taikoma konsoliduota jų patronuojančiųjų įmonių priežiūra ir jos atitinka tam tikras griežtas sąlygas; 16. priimančioji valstybė narė naudojimosi įsisteigimo teise ir laisve teikti paslaugas srityje turėtų galėti reikalauti, kad įstaigos, kurios savo buveinės valstybėje narėje nėra gavusios leidimų veikti kaip kredito įstaigos, laikytųsi konkrečių jos nacionalinių įstatymų ar taisyklių, arba to reikalauti veiklos, kuri nėra nurodyta šios direktyvos I priede, atžvilgiu, jeigu, pirma, tokios nuostatos dar nėra įtrauktos į Reglamentą [įrašo Leidinių biuras], atitinka Sąjungos teisę ir yra skirtos visuotinei gerovei užtikrinti ir jeigu, antra, tokioms įstaigoms arba tokiai veiklai netaikomos lygiavertės taisyklės pagal šį teisės aktą arba buveinės valstybių narių teisės aktus; 17. be Reglamento [įrašo Leidinių biuras], kuriuo nustatomos kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms tiesiogiai taikomos rizikos ribojimo taisyklės, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tų rūšių veiklą, kuriai taikomas tarpusavio pripažinimas, nebūtų kliūčių vykdyti taip, kaip buveinės valstybėje narėje, jeigu toji veikla neprieštarauja teisinėms nuostatoms, ginančioms visuotinę gerovę priimančiojoje valstybėje narėje; 18. taisyklės, kuriomis reglamentuojama kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra ne Sąjungoje, filialų veikla, turėtų būti analogiškos visose valstybėse narėse. Svarbu numatyti, kad tokios taisyklės nebūtų palankesnės už taisykles, taikomas kitos valstybės narės kredito įstaigų filialams. Sąjunga su trečiosiomis šalimis turėtų galėti sudaryti susitarimus, kuriuose būtų numatytos taisyklės, pagal kurias šiems filialams visoje jos teritorijoje būtų sudarytos vienodos sąlygos. Kredito įstaigų, gavusių veiklos leidimus trečiosiose šalyse, filialai laisve teikti paslaugas arba įsisteigimo laisve neturėtų naudotis kitose valstybėse narėse, o tik tose, kuriose yra įsteigti; 19. turėtų būti sudarytas Sąjungos ir trečiųjų šalių susitarimas, kuriame būtų numatytas leidimas praktiškai vykdyti konsoliduotą priežiūrą kuo didesnėje geografinėje teritorijoje; 20. atsakomybė už kredito įstaigos finansinės būklės, ypač jos mokumo, priežiūrą turėtų tekti jos buveinės valstybei narei. Rinkos rizikos priežiūra turėtų būti vykdoma glaudžiai bendradarbiaujant buveinės ir priimančiosios valstybės narės kompetentingoms institucijoms; 21. priimančiosios valstybės narės institucijos turėtų gauti informaciją apie jų teritorijoje vykdomą veiklą. Buveinės valstybės narės institucijos turėtų imtis priežiūros priemonių, išskyrus tuos atvejus, kai priimančiosios valstybės narės institucijos turi imtis kritinių atsargumo priemonių; 22. kad bankų vidaus rinka veiktų sklandžiai, reikalingos ne tik teisinės normos, bet ir glaudus bei reguliarus valstybių narių kompetentingų institucijų bendradarbiavimas ir daug glaudesnė reguliavimo ir priežiūros praktikos konvergencija. Šiuo tikslu pasitelkus EBI turėtų būti svarstomos su atskiromis kredito įstaigomis susijusios problemos ir keičiamasi informacija. Keitimosi informacija procedūra jokiu būdu neturėtų atstoti dvišalio bendradarbiavimo. Priimančiųjų valstybių narių kompetentingos institucijos kritiniais atvejais visada turėtų galėti savo arba buveinės valstybės narės kompetentingų institucijų iniciatyva tikrinti, ar jų teritorijoje įsteigta kredito įstaiga vykdydama savo veiklą laikosi atitinkamų įstatymų, patikimos administravimo ir apskaitos tvarkos principų ir vykdo pakankamą vidaus kontrolę; 23. kompetentingoms institucijoms tikslinga leisti keistis informacija su kitomis institucijomis arba organais, kurie vykdydami savo funkcijas padeda stiprinti finansų sistemos stabilumą. Kad būtų išsaugotas perduodamos informacijos konfidencialumas, adresatų sąrašas turėtų būti griežtai ribojamas; 24. tam tikras elgesys, kaip antai sukčiavimas ar nusižengimai, susiję su prekyba vertybiniais popieriais pasinaudojant viešai neatskleista informacija, gali pakenkti finansų sistemos stabilumui, taip pat jos vientisumui. Būtina nustatyti sąlygas, kuriomis tokiais atvejais leidžiama keistis informacija; 25. kai nurodyta, kad informacija gali būti atskleista tik gavus aiškų kompetentingų institucijų sutikimą, jos turėtų galėti nustatyti, kad sutikimą duos tik jei bus įvykdytos griežtos sąlygos; 26. taip pat turėtų būti leidžiama tarpusavyje keistis informacija kompetentingoms institucijoms, centriniams bankams, kitiems organams, kurie, kaip pinigų politiką įgyvendinančios institucijos, vykdo panašias funkcijas, ir, prireikus, kitoms už mokėjimo sistemų priežiūrą atsakingoms valdžios institucijoms ir centrinės valdžios administracijos tarnyboms; 27. kad būtų sustiprinta rizikos ribojimu pagrįsta įstaigų priežiūra ir kredito įstaigų klientų apsauga, auditorių pareiga turėtų būti iš karto informuoti kompetentingas institucijas visais atvejais, kai jie, atlikdami savo užduotis, sužino tam tikrus faktus, kurie gali smarkiai paveikti įstaigos finansinę būklę arba jos administracinę ar apskaitos sistemas. Dėl tos pačios priežasties valstybės narės taip pat turėtų numatyti, kad tokia pareiga galioja visomis aplinkybėmis, kai auditorius tokius faktus atskleidžia vykdydamas savo užduotis glaudžiais ryšiais su kredito įstaiga susijusioje įmonėje. Auditorių pareiga atitinkamais atvejais pranešti kompetentingoms institucijoms apie tam tikrus su įstaiga susijusius faktus ir sprendimus, apie kuriuos jie sužino atlikdami užduotis ne finansų įmonėje, savaime neturėtų keisti nei jų darbo pobūdžio toje įmonėje, nei tvarkos, kuria šis darbas toje įmonėje atliekamas; 28. siekiant užtikrinti, kad įstaigos, taip pat jų veiklą veiksmingai kontroliuojantys subjektai ir tų įstaigų valdymo organų nariai laikytųsi šios direktyvos ir Reglamento [įrašo Leidinių biuras] prievolių ir kad visoje Sąjungoje jiems būtų sudarytos panašios sąlygos, valstybių narių turėtų būti reikalaujama numatyti administracines sankcijas ir priemones, kurios būtų veiksmingos, proporcingos ir atgrasios. Todėl valstybių narių nustatytos administracinės sankcijos ir priemonės turėtų atitikti tam tikrus esminius reikalavimus dėl subjektų, kuriems taikoma sankcija arba priemonė, kriterijų, į kuriuos reikia atsižvelgti taikant sankciją arba priemonę, sankcijų arba priemonių skelbimo, pagrindinių įgaliojimų taikyti sankcijas ir administracinių piniginių sankcijų dydžių; 29. visų pirma kompetentingoms institucijoms turėtų būti suteikti įgaliojimai taikyti pinigines sankcijas, kurios būtų pakankamai didelės, kad nusvertų tikėtiną naudą ir turėtų atgrasomąjį poveikį net didesnėms įstaigoms ir jų vadovams; 30. siekiant užtikrinti, kad sankcijos visose valstybėse narėse būtų taikomos nuosekliai, nustatant administracinės sankcijos arba priemonės rūšį ir administracinės piniginės sankcijos dydį, valstybių narių turėtų būti reikalaujama užtikrinti, kad kompetentingos institucijos atsižvelgtų į visas svarbias aplinkybes; 31. siekiant užtikrinti sankcijų atgrasomąjį poveikį plačiajai visuomenei, apie sankcijas paprastai turėtų būti skelbiama, išskyrus atvejus, kai susidaro tam tikros aiškiai nurodytos aplinkybės; 32. kad kompetentingos institucijos galėtų nustatyti galimus pažeidimus, joms turėtų būti suteikti reikiami tyrimo įgaliojimai, jos turėtų sukurti veiksmingus mechanizmus, kuriais skatintų pranešti apie galimus arba padarytus pažeidimus. Šiais mechanizmais neturėtų būti pažeista atitinkama kaltinamų asmenų apsauga; 33. šioje direktyvoje turėtų būti nurodytos ir administracinės sankcijos, ir priemonės, kad ją būtų galima taikyti visiems veiksmams, kurių imamasi padarius pažeidimą ir kuriais siekiama užkirsti kelią tolesniems pažeidimams, nepaisant to, ar pagal nacionalinę teisę jie priskiriami prie sankcijų, ar prie priemonių; 34. šia direktyva neturėtų būti pažeidžiamos jokios valstybių narių teisės nuostatos, susijusios su baudžiamosiomis sankcijomis; 35. valstybės narės turėtų užtikrinti, kad kredito įstaigos ir investicinės įmonės turėtų vidaus kapitalo, kuris, atsižvelgiant į riziką, su kuria jos susiduria arba gali susidurti, būtų pakankamo dydžio ir kokybės bei tinkamai paskirstytas. Todėl valstybės narės turėtų užtikrinti, kad kredito įstaigos ir investicinės įmonės taikytų strategijas ir procesus savo vidaus kapitalo pakankamumui įvertinti ir palaikyti; 36. kompetentingoms institucijoms turėtų būti pavesta užtikrinti, kad įstaigos būtų gerai organizuotos ir turėtų pakankamai nuosavų lėšų, atsižvelgiant į riziką, su kuria jos susiduria ar galėtų susidurti. Taigi, valstybių narių kompetentingos institucijos taip pat gali atsižvelgti į riziką, kylančią įstaigų balansų daliai, kad nustatytų pakankamą nuosavų lėšų lygį; 37. siekiant užtikrinti, kad keliose valstybėse narėse veikiančioms kredito įstaigoms nebūtų sukurta neproporcinga našta dėl to, kad atsakomybė už veiklos leidimų išdavimą ir priežiūrą ir toliau tenka tam tikros valstybės narės kompetentingoms institucijoms, itin svarbu labai sustiprinti kompetentingų institucijų bendradarbiavimą. Todėl reikėtų stiprinti konsoliduotos priežiūros institucijos vaidmenį. EBI turėtų remti ir stiprinti šį bendradarbiavimą; 38. siekiant užtikrinti visapusišką rinkos drausmę visoje Sąjungoje, reikėtų, kad kompetentingos institucijos skelbtų informaciją apie tai, kaip kredito įstaigos ir investicinės įmonės vykdo veiklą. Tokia informacija turėtų būti pakankama, kad būtų galima palyginti skirtingų valstybių narių kompetentingų institucijų taikomus metodus ir papildyti reglamente nustatytus reikalavimus dėl įstaigų atskleistinos techninės informacijos; 39. konsoliduota įstaigų priežiūra siekiama apsaugoti įstaigų indėlininkų ir investuotojų interesus ir užtikrinti finansų sistemos stabilumą. Todėl, kad būtų veiksminga, konsoliduota priežiūra turėtų būti taikoma visoms bankų grupėms, įskaitant ir tas, kurių patronuojančiosios įmonės nėra kredito įstaigos arba investicinės įmonės. Valstybės narės turėtų suteikti kompetentingoms institucijoms tokiai priežiūrai vykdyti būtinas teisines priemones; 40. jeigu grupė vykdo diversifikuotą veiklą ir jos patronuojančioji įmonė kontroliuoja bent vieną patronuojamąją įmonę, kompetentingos institucijos turėtų galėti įvertinti tokiai grupei priklausančios kredito įstaigos ar investicinės įmonės finansinę būklę. Kompetentingos institucijos turėtų turėti bent tokių priemonių, kurias taikydamos jos galėtų iš visų grupės įmonių gauti savo funkcijoms vykdyti būtiną informaciją. Kai vykdoma skirtingų rūšių finansine veikla užsiimančių įmonių grupių priežiūra, už skirtingų finansų sektorių priežiūrą atsakingos institucijos turėtų bendradarbiauti; 41. valstybės narės turėtų galėti atsisakyti išduoti leidimą verstis banko veikla arba jį panaikinti, jeigu tam tikros grupės struktūros yra laikomos netinkamomis verstis banko veikla pirmiausia dėl to, kad tokių grupės struktūrų negalima veiksmingai prižiūrėti. Tokiais atvejais kompetentingos institucijos turėtų turėti įgaliojimus, būtinus siekiant užtikrinti patikimą ir rizikos ribojimu pagrįstą kredito įstaigų valdymą; 42. kompetentingoms institucijoms suteikiant įgaliojimus turėtų būti tinkamai atsižvelgta į Sąjungos aspektą. Todėl kompetentingos institucijos turėtų deramai atsižvelgti į savo sprendimų poveikį visų atitinkamų valstybių narių finansų sistemų stabilumui. Atsižvelgiant į nacionalinę teisę, šis principas turėtų būti taikomas finansiniam stabilumui visoje Sąjungoje skatinti ir neturėtų teisiškai įpareigoti kompetentingų institucijų pasiekti konkretų rezultatą; 43. daugelio įstaigų valdymo trūkumai buvo vienas veiksnių, lėmusių, kad bankų sektorius prisiėmė pernelyg didelę ir nepagrįstą riziką, dėl to kai kurios pavienės įstaigos žlugo, o valstybėse narėse ir visame pasaulyje kilo sisteminių problemų. Labai bendro pobūdžio įmonių valdymo nuostatos ir didelės įmonių valdymo sistemos dalies neprivalomas pobūdis (iš esmės ji grindžiama savanoriškais elgesio kodeksais) nesudarė geresnių sąlygų įstaigose veiksmingai įgyvendinti patikimo įmonių valdymo praktikos. Įstaigose neatliekamos veiksmingos patikros ir neužtikrinama galių pusiausvyra, todėl nevykdoma veiksminga vadovų sprendimų priėmimo priežiūra, o tai paskatino rinktis trumpalaikes ir pernelyg rizikingas valdymo strategijas. Neaiškus kompetentingų institucijų vaidmuo prižiūrint įmonių valdymo sistemas neleido tinkamai prižiūrėti vidaus valdymo procesų veiksmingumo; 44. kad pašalintų galimai žalingą prastos įmonių valdymo priemonių poveikį patikimam rizikos valdymui, valstybės narės turėtų nustatyti principus ir standartus, kuriais užtikrintų, kad valdymo organas vykdytų veiksmingą priežiūrą, visais kredito įstaigos ir investicinės įmonės lygmenimis būtų skatinama brandi rizikos kultūra ir būtų sudarytos sąlygos kompetentingoms institucijoms vykdyti vidaus valdymo priemonių pakankamumo stebėseną. Šie principai ir standartai turėtų būti taikomi atsižvelgiant į įstaigų veiklos pobūdį, mastą ir sudėtingumą; 45. kad galėtų veiksmingai užtikrinti vadovybės veiksmų ir sprendimų stebėseną, įstaigos valdymo organas turėtų skirti pakankamai laiko savo funkcijoms atlikti ir turėtų suprasti įstaigos veiklą, pagrindines jos rizikos pozicijas, taip pat veiklos ir rizikos strategijos poveikį. Jei valdymo organo narys tuo pat metu eitų per daug vadovaujamų pareigų, jis negalėtų skirti pakankamai laiko savo priežiūros funkcijai atlikti. Todėl būtina apriboti mandatų, kuriuos įstaigos valdymo organo narys gali tuo pat metu turėti skirtinguose subjektuose, skaičių; 46. tai, kad valdybos nevykdo pakankamos vadovybės sprendimų stebėsenos, iš dalies lemia grupinis mąstymas. Šį reiškinį, be kitų priežasčių, lemia nepakankama valdybų sudėties įvairovė. Siekiant užtikrinti nepriklausomą nuomonę ir ypač svarbią kritiką, įstaigų valdymo organų sudėtis turėtų būti pakankamai įvairi narių amžiaus, lyties, geografinės kilmės, išsilavinimo ir profesinės kompetencijos požiūriu, kad būtų galima remtis įvairiais požiūriais ir patirtimi. Lyčių pusiausvyra yra ypač svarbi, norint užtikrinti, kad būtų tinkamai atstovaujami visi gyventojai. Įvairesnės sudėties valdybos turėtų veiksmingiau vykdyti vadovybės stebėseną ir taip padėti gerinti įstaigų rizikos priežiūrą ir didinti jų atsparumą. Taigi įvairovė turėtų būti vienas iš valdybos sudėties kriterijų; 47. atlyginimų politika, kuria skatinama prisiimti pernelyg didelę riziką, gali susilpninti patikimą ir veiksmingą kredito įstaigų ir investicinių įmonių rizikos valdymą. G 20 įsipareigojo įgyvendinti Finansinio stabilumo tarybos (FST) patikimos atlyginimų praktikos principus ir įgyvendinimo standartus (FST principus ir standartus), kuriais siekiama pašalinti galimą žalingą prastos atlyginimų struktūros poveikį patikimam rizikos valdymui ir asmenų prisiimamos rizikos kontrolei. Šia direktyva siekiama Europos lygmeniu įgyvendinti tarptautinius principus ir standartus: nustatyti aiškią kredito įstaigų ir investicinių įmonių prievolę sukurti ir taikyti darbuotojų, kurių profesinė veikla daro didelį poveikį kredito įstaigų ir investicinių įmonių rizikos pobūdžiui, atlyginimų politiką ir praktiką, kuri atitiktų veiksmingo rizikos valdymo reikalavimus; 48. siekiant užtikrinti, kad kredito įstaigos ir investicinės įmonės diegtų ir taikytų patikimą atlyginimų politiką, tikslinga nustatyti aiškius atlyginimų politikos valdymo ir struktūros principus. Visų pirma, atlyginimų politika turėtų būti suderinta su kredito įstaigai arba investicinei įmonei priimtina rizika, jų vertybėmis ir ilgalaikiais interesais. Šiuo tikslu atlyginimo dalių, kurios priklauso nuo veiklos rezultatų, vertinimas turėtų būti grindžiamas ilgesnio laikotarpio veiklos rezultatais ir turėtų būti atsižvelgiama į esamą ir būsimą su tais veiklos rezultatais susijusią riziką. Siekiant užtikrinti, kad atlyginimų politikos formavimas būtų integruotas į kredito įstaigos rizikos valdymą, valdymo organas, atliekantis priežiūros funkciją, turėtų patvirtinti ir periodiškai peržiūrėti atlyginimų politiką. Nuostatose dėl atlyginimų proporcingai atsispindi įvairių tipų kredito įstaigų ir investicinių įmonių dydžio, organizacinės vidaus struktūros, veiklos pobūdžio, masto ir sudėtingumo skirtumai; visų pirma tam tikrų tipų investicinėms įmonėms reikalavimas laikytis visų principų gali būti neproporcingas; 49. dėl prastos atlyginimų politikos ir paskatų schemų rizika, su kuria susiduria kredito įstaigos ir investicinės įmonės, gali padidėti iki nepriimtino lygio, todėl reikėtų imtis skubių taisomųjų veiksmų ir, jei reikia, atitinkamų korekcinių priemonių. Todėl tikslinga užtikrinti, kad kompetentingos institucijos būtų įgaliotos atitinkamoms įmonėms taikyti kokybines arba kiekybines priemones, kurios būtų skirtos vykdant priežiūrinį tikrinimą nustatytoms su atlyginimų politika susijusioms problemoms spręsti; 50. nuostatomis dėl atlyginimų neturėtų būti pažeidžiama galimybė visapusiškai naudotis pagrindinėmis SESV 153 straipsnio 5 dalyje įtvirtintomis teisėmis, nacionalinės sutarčių ir darbo teisės bendrieji principai, teisės aktai dėl akcininkų teisių bei dalyvavimo ir atitinkamos įstaigos valdymo organų bendrieji įsipareigojimai, taip pat, kai taikoma, socialinių partnerių teisės sudaryti kolektyvinius susitarimus ir užtikrinti jų vykdymą laikantis nacionalinės teisės ir papročių; 51. kapitalo poreikis kredito rizikai ir rinkos rizikai padengti turėtų būti grindžiamas išorės kreditų reitingais tik tokia apimtimi, kokia yra būtina. Jeigu kredito rizika yra didelė, įstaigos turėtų apskritai siekti įgyvendinti vidaus reitingais grindžiamus metodus arba vidaus modelius. Tačiau standartiniai metodai, grindžiami išorės reitingais, gali būti naudojami tada, kai rizika mažesnė, kaip paprastai būna ne tokiose sudėtingose įstaigose, nedidelės rizikos pozicijose arba tada, kai naudoti vidaus metodus būtų pernelyg sudėtinga; 52. atsakomybė už likvidumo priežiūrą turėtų tekti buveinės valstybės narėms, kai tik pradedami taikyti išsamūs likvidumo užtikrinimo reikalavimo kriterijai. Todėl šioje srityje būtina sukurti priežiūros koordinavimo sistemą, kad iki to laiko būtų galima pradėti taikyti buveinės valstybės narės priežiūros principą. Kad užtikrintų veiksmingą priežiūrą, buveinės ir priimančiosios šalies institucijos turėtų toliau bendradarbiauti likvidumo srityje; 53. jeigu vienos tai pačiai grupei priklausančios įstaigos likvidusis turtas nepalankiausiomis sąlygomis patenkina kitos tos grupės narės likvidumo poreikius, kompetentingos institucijos turėtų atleisti tą įstaigą nuo likvidumo užtikrinimo reikalavimų ir tuos reikalavimus taikyti konsoliduotai; 54. priemonės, kurių imamasi pagal 2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/24/EB dėl kredito įstaigų reorganizavimo ir likvidavimo[21], neturėtų prieštarauti priemonėms, kurių imamasi pagal šią direktyvą. Priežiūros priemonėmis skirtingų valstybių narių kreditoriai neturėtų būti diskriminuojami; 55. atsižvelgdama į finansų krizę ir procikliškus mechanizmus, kurie prisidėjo prie to, kad krizė kilo, ir sustiprino jos padarinius, FST, Bazelio bankų priežiūros komitetas (BBPK) ir G 20 pateikė rekomendacijas procikliškam finansų reguliavimo poveikiui mažinti. 2010 m. gruodžio mėn. BBPK parengė naujus visuotinius bankų kapitalo pakankamumo reguliavimo standartus, įskaitant taisykles, pagal kurias reikalaujama turėti kapitalo apsaugos ir anticiklinius kapitalo rezervus; 56. todėl tikslinga reikalauti, kad, be kitų nuosavų lėšų reikalavimų, kredito įstaigos ir investicinės įmonės turėtų kapitalo apsaugos rezervą ir anticiklinį kapitalo rezervą, siekiant užtikrinti, kad kredito įstaigos ir investicinės įmonės ekonomikos augimo laikotarpiais sukauptų pakankamą kapitalo bazę, kad galėtų padengti nepalankiu metu patiriamus nuostolius. Anticiklinis kapitalo rezervas būtų kaupiamas tuo metu, kai laikoma, kad bendras kreditų augimas yra susijęs su sisteminės rizikos didėjimu, ir panaudojamas nepalankiausiais laikotarpiais; 57. siekiant užtikrinti, kad anticiklinis kapitalo rezervas tinkamai atspindėtų bankų sektoriaus patiriamą pernelyg didelio kreditų augimo riziką, kredito įstaigos ir investicinės įmonės turėtų apskaičiuoti konkretų savo įstaigos rezervą kaip svertinį anticiklinio rezervo normų, kurios taikomos šalyse, kuriose jos turi kredito pozicijų, vidurkį. Todėl kiekviena valstybė narė turėtų paskirti atsakingą instituciją, kuri kas ketvirtį nustatytų anticiklinio kapitalo rezervo normos dydį toje valstybėje narėje esančioms pozicijoms. Ta rezervo norma turėtų būti atsižvelgta į kreditavimo augimą bei kreditų ir BVP santykio pokyčius toje valstybėje narėje, taip pat į visus kitus kintamuosius, susijusius su rizika finansiniam stabilumui; 58. siekdamas didinti tarptautinį anticiklinių kapitalo rezervų normų nuoseklumą, BBPK parengė metodiką, grindžiamą kreditų ir BVP santykiu. Atitinkamos nacionalinės institucijos ja gali remtis priimdamos sprendimus dėl rezervo normų, tačiau negalima jos naudoti rezervui nustatyti automatiškai, ir ji paskirtai institucijai nėra privaloma. Visų pirma, paskirtos institucijos taip pat galėtų atsižvelgti į struktūrinius kintamuosius ir visus kitus bankų sektoriaus patiriamus rizikos veiksnius, susijusius su rizika finansiniam stabilumui; 59. kad reikalavimai būtų darniai taikomi ir kad būtų užtikrinta makrolygio rizikos ribojimo priežiūra visoje Sąjungoje, tikslinga, kad Europos sisteminės rizikos valdyba (ESRV) parengtų specialiai Sąjungos ekonomikai pritaikytus principus ir prisiimtų atsakomybę už jų taikymo stebėseną. Šia direktyva neturėtų būti užkertamas kelias ESRV imtis veiksmų, kai ji mano, kad to reikia pagal 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1092/2010 dėl Europos Sąjungos finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros ir Europos sisteminės rizikos valdybos įsteigimo[22]; 60. valstybių narių sprendimus dėl anticiklinio rezervo normų tikslinga kuo labiau derinti. Šiuo atžvilgiu ESRV, jei nacionalinės institucijos prašo, galėtų organizuoti jų diskusijas dėl siūlomų rezervo normų. Siekiant derinti požiūrį į veiksnius, kuriais paskirtos institucijos grindžia tuos sprendimus, ir užtikrinti, kad anticiklinio rezervo normos būtų nustatomos vadovaujantis pagrindiniais vidaus rinkos principais, taip pat reikėtų reikalauti, kad paskirtos institucijos ESRV ir EBI kiekvienu atveju praneštų, kai atsižvelgia į kitus kintamuosius, išskyrus nuokrypį nuo kreditų ir BVP santykio ilgalaikės tendencijos ir su tuo susijusias ESRV gaires, ir dėl to nustato didesnę rezervo normą, negu ji būtų neatsižvelgus į tuos kintamuosius. Tokiu pranešimu būtų siekiama, kad ESRV ir EBI įvertintų tų kintamųjų pobūdį ir tai, ar rezervo normos nustatymas atitinka vidaus rinkos principus; 61. jeigu kredito įstaiga arba investicinė įmonė įvykdo ne visus reikalavimus dėl kapitalo apsaugos rezervo ir bet kurio papildomo anticiklinio rezervo, jai turėtų būti taikomos priemonės, skirtos užtikrinti, kad ji laiku atkurtų nuosavų lėšų lygį. Norint apsaugoti kapitalą, tikslinga nustatyti proporcingus pelno paskirstymo savo nuožiūra, įskaitant dividendų ir kintamosios atlyginimo dalies mokėjimus, apribojimus. Norint užtikrinti, kad tokios įstaigos arba įmonės turėtų patikimą nuosavų lėšų lygio atkūrimo strategiją, jų reikėtų reikalauti sudaryti ir su kompetentingomis institucijomis suderinti kapitalo apsaugos planą, kuriame būtų nustatyta, kaip bus taikomi paskirstymo apribojimai ir kitos priemonės, kurių ta įstaiga arba įmonė ketina imtis, kad užtikrintų atitiktį visiems reikalavimams dėl rezervų; 62. techniniais finansinių paslaugų standartais turėtų būti užtikrintas nuoseklus derinimas ir pakankama indėlininkų, investuotojų ir vartotojų apsauga visoje Sąjungoje. Su politikos pasirinkimu nesusijusių techninių reguliavimo ir įgyvendinimo standartų projektus, kurie būtų teikiami Komisijai, būtų veiksminga ir tinkama patikėti rengti EBI, kuri yra itin specializuotą kompetenciją turinti įstaiga; 63. Komisija turėtų priimti EBI parengtus techninių reguliavimo standartų projektus dėl veiklos leidimų, didelės kredito įstaigų akcijų paketo dalies įsigijimo, kompetentingų institucijų keitimosi informacija, naudojimosi įsisteigimo laisve ir laisve teikti paslaugas, bendradarbiavimo priežiūros srityje, valdymo, atlyginimų politikos, kredito įstaigų ir investicinių įmonių vidaus kontrolės mechanizmų, mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių priežiūros ir priežiūrinio tikrinimo, priimdama deleguotuosius teisės aktus pagal SESV 290 straipsnį ir Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10–14 straipsnius; 64. Komisija taip pat turėtų būti įgaliota priimti techninius įgyvendinimo standartus dėl veiklos leidimų, didelės kredito įstaigų akcijų paketo dalies įsigijimo, kompetentingų institucijų keitimosi informacija, bendradarbiavimo priežiūros srityje, konkrečių rizikos ribojimo reikalavimų ir priežiūros institucijų informacijos atskleidimo, priimdama deleguotuosius teisės aktus pagal SESV 291 straipsnį ir Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį. EBI turėtų būti pavesta parengti techninių įgyvendinimo standartų projektus ir pateikti juos Komisijai; 65. siekiant užtikrinti vienodas šios direktyvos įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai[23]; 66. kad šioje direktyvoje nustatytus reikalavimus būtų galima išdėstyti išsamiau, pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguojami įgaliojimai priimti teisės aktus, kuriais būtų paaiškinamos šioje direktyvoje vartojamos apibrėžtys ir terminija, išplėstas priede pateiktas veiklos, kuriai turėtų būti taikomas tarpusavio pripažinimas, sąrašas, pagerintas keitimasis informacija apie kredito įstaigų filialus, tikslinamos nuostatos dėl vidaus tvarkos, procesų ir mechanizmų. Labai svarbu, kad Komisija parengiamojo darbo etape tinkamai konsultuotųsi, įskaitant konsultacijas ekspertų lygiu; 67. rengdama deleguotuosius teisės aktus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai tuo pat metu, laiku ir tinkamai būtų perduoti Europos Parlamentui ir Tarybai; 68. 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/138/EB dėl draudimo ir perdraudimo veiklos pradėjimo ir jos vykdymo („Mokumas II“)[24] taikoma, kai įsigyjamos kredito įstaigos kvalifikuotosios akcijų paketo dalys; 69. galiojančiuose nacionaliniuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose pateiktos nuorodos į šia direktyva panaikinamas direktyvas turėtų būti suprantamos kaip nuorodos į šią direktyvą; 70. 2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičiančioje direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinančioje Direktyvą 97/5/EB[25], 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/65/EB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS), derinimo[26], 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/110/EB dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros, iš dalies keičiančioje Direktyvas 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinančioje Direktyvą 2000/46/EB[27], 2002 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/87/EB dėl finansiniam konglomeratui priklausančių kredito įstaigų, draudimo įmonių ir investicinių firmų papildomos priežiūros[28] ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje dėl alternatyvaus investavimo fondų valdytojų [AIFVD], kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2003/41/EB ir 2009/65/EB, daromos nuorodos į direktyvų 2006/48/EB ir 2006/49/EB nuostatas, kuriose nustatyti nuosavų lėšų reikalavimai ir kurios dabar išdėstytos Reglamente [įrašo Leidinių biuras]. Todėl tose direktyvose pateiktos nuorodos į direktyvas 2006/48/EB ir 2006/49/EB turėtų būti suprantamos kaip nuorodos į minėto reglamento nuostatas, kuriomis reglamentuojami nuosavų lėšų reikalavimai; 71. siekiant parengti techninius standartus, kuriais būtų užtikrinta, kad įstaigos, kurios priklauso finansiniam konglomeratui, taikytų tinkamus skaičiavimo metodus konsoliduotam kapitalo poreikiui nustatyti, Direktyva 2002/87/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies keičiama; 72. kad bankų vidaus rinka veiktų vis sklandžiau ir kad Sąjungos piliečiams būtų užtikrintas pakankamas skaidrumas, būtina, kad kompetentingos institucijos skelbtų informaciją, kurią būtų galima prasmingai lyginti, apie tai, kaip įgyvendinama ši direktyva; 73. likvidumo priežiūros srityje turėtų būti nustatytas laikotarpis, per kurį valstybės narės pereina prie reguliavimo režimo, pagal kurį taikomi išsamūs likvidumo užtikrinimo reikalavimo kriterijai; 74. pagal šią direktyvą tvarkant asmens duomenis visais atžvilgiais taikoma 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo[29] ir 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo[30]; 75. kadangi šios direktyvos tikslų, t. y. nustatyti vertimosi kredito įstaigų veikla ir kredito įstaigų ir investicinių įmonių rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros taisykles, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Europos Sąjungos (toliau – Sąjungos) lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti; 76. pareiga perkelti šią direktyvą į nacionalinę teisę turėtų apsiriboti tomis nuostatomis, kuriomis iš esmės keičiamos ankstesnės direktyvos; 77. todėl 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo ir Direktyva 2006/49/EB turėtų būti panaikintos, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: TURINYS I antraštinė dalis Dalykas, taikymo sritis ir apibrėžtys 29 II antraštinė dalis Kompetentingos institucijos 32 III antraštinė dalis Galimybės verstis kredito įstaigų veikla reikalavimai 34 1 skyrius Bendrieji galimybės verstis kredito įstaigų veikla reikalavimai 34 2 skyrius Kvalifikuotoji kredito įstaigos akcijų paketo dalis 39 IV antraštinė dalis Pradinis investicinių įmonių kapitalas 45 V antraštinė dalis Nuostatos dėl įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas 48 1 skyrius Bendrieji principai 48 2 skyrius Kredito įstaigų įsisteigimo teisė 49 3 skyrius Naudojimasis laisve teikti paslaugas 52 4 skyrius Priimančiosios valstybės narės kompetentingų institucijų įgaliojimai 53 VI antraštinė dalis Santykiai su trečiosiomis šalimis 56 VII antraštinė dalis Rizikos ribojimu pagrįsta priežiūra 58 1 skyrius Rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros principai 58 I skirsnis Buveinės ir priimančiosios valstybių narių kompetencija 58 II skirsnis Keitimasis informacija ir profesinė paslaptis 63 III skirsnis Asmenų, atsakingų už metinių ir konsoliduotųjų finansinių ataskaitų teisinę kontrolę, pareigos 68 IV skirsnis Priežiūros įgaliojimai, įgaliojimai taikyti sankcijas ir teisė pateikti skundą 69 2 skyrius Peržiūros procesai 75 I skirsnis Vidaus kapitalo pakankamumo vertinimo procesas 75 II skirsnis Įstaigų tvarka, procesai ir mechanizmai 75 1 poskirsnis Bendrieji principai 75 2 poskirsnis Rizikos valdymo ir vertinimo techniniai kriterijai 77 3 poskirsnis Valdymas 83 III skirsnis Priežiūrinio tikrinimo ir vertinimo procesas 89 IV skirsnis Priežiūros priemonės 95 V skirsnis Taikymo lygis 97 3 skyrius Konsoliduota priežiūra 99 I skirsnis Konsoliduotos priežiūros vykdymo principai 99 II skirsnis Finansų kontroliuojančiosios bendrovės ir mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės 108 4 skyrius Kapitalo rezervai 112 I skirsnis Kapitalo apsaugos ir anticiklinis kapitalo rezervai 112 II skirsnis Anticiklinio kapitalo rezervo nustatymas ir apskaičiavimas 114 III skirsnis Kapitalo apsaugos priemonės 120 VIII antraštinė dalis Kompetentingų institucijų atskleidžiama informacija 125 IX antraštinė dalis Deleguotieji ir įgyvendinimo teisės aktai 128 X antraštinė dalis Direktyvos 2002/87/EB pakeitimai 130 XI antraštinė dalis Pereinamojo laikotarpio ir baigiamosios nuostatos 131 1 skyrius Pereinamojo laikotarpio nuostatos dėl kredito įstaigų, kurios naudojasi įsisteigimo laisve ir laisve teikti paslaugas, priežiūros 131 2 skyrius Pereinamojo laikotarpio nuostatos dėl kapitalo rezervų 135 3 skyrius Baigiamosios nuostatos 136 I priedas Veiklos rūšių, kurioms taikomas tarpusavio pripažinimo principas, sąrašas 139 II priedas Atitikties lentelė 141 I antraštinė dalisDalykas, taikymo sritis ir apibrėžtys 1 straipsnis Dalykas Šioje direktyvoje nustatomos taisyklės, pagal kurias valstybių narių reikalaujama pasiekti bendrų rezultatų šiose srityse: a) galimybė verstis kredito įstaigų ir investicinių įmonių (toliau – įstaigos) veikla; b) priežiūros įgaliojimai ir kompetentingų institucijų vykdomos rizikos ribojimu pagrįstos įstaigų priežiūros priemonės; c) kompetentingų institucijų vykdoma rizikos ribojimu pagrįsta įstaigų priežiūra, kiek tai susiję su rizika, nereglamentuojama bendromis Reglamento [įrašo Leidinių biuras] taisyklėmis; d) kompetentingoms institucijoms taikomi informacijos skelbimo reikalavimai rizikos ribojimu pagrįsto įstaigų reguliavimo ir priežiūros srityse. 2 straipsnisTaikymo sritis 78. 34 straipsnis ir VII antraštinės dalies 3 skyrius taikomi finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms, mišrią veiklą vykdančioms finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms ir mišrią veiklą vykdančioms kontroliuojančiosioms bendrovėms, kurių pagrindinės buveinės yra Sąjungoje. 79. Įstaigos, kurioms ši direktyva netaikoma pagal šio straipsnio 3 dalį, išskyrus centrinius bankus, taikant 34 straipsnį ir VII antraštinės dalies 3 skyrių vertinamos kaip finansų įstaigos. 80. Ši direktyva netaikoma: (1) galimybei verstis investicinių įmonių veikla tiek, kiek ji reglamentuojama Direktyva 2004/39/EB, (2) centriniams bankams, (3) pašto pinigų persiuntimo sistemų (žiro) įstaigoms, (4) Belgijoje – Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut , (5) Danijoje – Dansk Eksportfinansieringsfond , Danmarks Skibskredit A/S ir KommuneKredit , (6) Vokietijoje – Kreditanstalt für Wiederaufbau , t. y. įmonėms, kurios pagal Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz pripažįstamos valstybinės aprūpinimo būstu politikos įgyvendinimo institucijomis ir kurių pagrindinė veikla nėra bankinės operacijos, taip pat įmonėms, kurios pagal tą įstatymą pripažįstamos pelno nesiekiančiomis aprūpinimo būstu įmonėmis, (7) Graikijoje – Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων ( Tamio Parakatathikon kai Danion ), (8) Ispanijoje – Instituto de Crédito Oficial , (9) Prancūzijoje – Caisse des dépôts et consignations , (10) Airijoje – kredito unijoms ir savišalpos draugijoms, (11) Italijoje – Cassa depositi et prestiti , (12) Latvijoje – krājaizdevu sabiedrības įmonėms, kurios pagal krājaizdevu sabiedrību likums pripažintos kooperatinėmis įmonėmis, kurios teikia finansines paslaugas tik savo nariams, (13) Lietuvoje – kredito unijoms, išskyrus Centrinę kredito uniją, (14) Vengrijoje – Magyar Fejlesztési Bank Rt. ir Magyar Export-Import Bank Rt. , (15) Nyderlanduose – Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV, NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij, NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering ir Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV , (16) Austrijoje – įmonėms, kurios, atsižvelgiant į visuomenės interesus, pripažintos namų asociacijomis, ir Österreichische Kontrollbank AG , (17) Lenkijoje – Spóldzielcze Kasy Oszczędnościowo – Kredytowe ir Bank Gospodarstwa Krajowego , (18) Portugalijoje – Caixas Económicas , veikusioms 1986 m. sausio 1 d., išskyrus tas, kurios įkurtos kaip ribotos atsakomybės bendrovės, ir išskyrus Caixa Económica Monterpio Geral , (19) Suomijoje – Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB ir Finnvera Oyj/Finnvera Abp , (20) Švedijoje – Svenska Skeppshypotekskassan , (21) Jungtinėje Karalystėje – National Savings Bank , Commonwealth Development Finance Company Ltd , Agricultural Mortgage Corporation Ltd , Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd , Crown Agents for overseas governments and administrations , kredito unijoms ir municipaliniams bankams, (22) Slovėnijoje – SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d.d. Ljubljana . 3 straipsnisDraudimas įmonėms, kurios nėra kredito įstaigos, verstis indėlių ar kitokių grąžintinų lėšų priėmimu iš visuomenės 81. Valstybės narės draudžia asmenims arba įmonėms, kurios nėra kredito įstaigos, verstis indėlių ar kitokių grąžintinų lėšų priėmimu iš visuomenės. 82. 1 dalis netaikoma tais atvejais, kai priimami indėliai ar kitos lėšos, kuriuos grąžinti turės valstybė narė, valstybės narės regiono ar vietos valdžios institucijos arba tarptautinės viešosios organizacijos, kurioms priklauso viena ar kelios valstybės narės, taip pat tais atvejais, kurie aiškiai numatyti nacionaliniuose arba Sąjungos teisės aktuose, jei tokiai veiklai tais atvejais taikomos reguliavimo ir kontrolės priemonės, skirtos indėlininkams bei investuotojams apsaugoti. 4 straipsnisApibrėžtys 83. Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys nustatytos Reglamento [įrašo Leidinių biuras] 4 straipsnyje. 84. Šioje direktyvoje taip pat vartojamų terminų apibrėžtys: 85. papildomas paslaugas teikianti įmonė – įmonė, kurios pagrindinė veikla yra turto kaip nuosavybės turėjimas arba valdymas, duomenų apdorojimo paslaugų valdymas arba kita panaši veikla, papildanti vienos arba kelių kredito įstaigų pagrindinę veiklą; 86. pernelyg didelio finansinio sverto rizika – rizika, kuri kyla dėl įstaigos pažeidžiamumo, susijusio su finansiniu svertu arba nenumatytu finansiniu svertu, dėl kurio verslo plane gali prireikti taikyti nenumatytas taisomąsias priemones, tarp jų – skubiai parduoti turtą, ir dėl to gali būti patirta nuostolių arba gali prireikti koreguoti likusio turto vertę; 87. vidaus metodai – Reglamento [įrašo Leidinių biuras] 138 straipsnio 1 dalyje, 216 straipsnyje, 220 straipsnyje, 301 straipsnio 2 dalyje, 277 straipsnyje, 352 straipsnyje ir 254 straipsnio 3 dalyje nurodyti metodai. II antraštinė dalis Kompetentingos institucijos 5 straipsnis Kompetentingų institucijų paskyrimas ir įgaliojimai 88. Valstybės narės paskiria kompetentingas institucijas, kurios vykdo šioje direktyvoje numatytas pareigas. Valstybės narės apie paskirtas institucijas ir apie bet kokį pareigų paskirstymą informuoja Komisiją ir EBI. 89. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos vykdytų įstaigų veiklos stebėseną, siekdamos įvertinti, ar laikomasi šios direktyvos ir Reglamento [įrašo Leidinių biuras] reikalavimų. 90. Valstybės narės užtikrina, kad būtų įdiegtos tinkamos priemonės, kad kompetentingos institucijos gautų informaciją, kurios reikia norint įvertinti, kaip įstaigos vykdo tas prievoles. 91. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos turėtų kompetencijos, išteklių, veiklos pajėgumų ir būtų nepriklausomos, kad galėtų vykdyti šioje direktyvoje ir Reglamente [įrašo Leidinių biuras] nurodytas priežiūros ir tyrimo funkcijas. Kompetentingoms institucijoms suteikiami visi priežiūros ir tyrimo įgaliojimai, būtini jų funkcijoms vykdyti. 92. Valstybės narės reikalauja, kad įstaigos savo buveinės valstybių narių kompetentingoms institucijoms pateiktų visą informaciją, kuri reikalinga įvertinti, kaip jos laikosi pagal šią direktyvą ir Reglamentą [įrašo Leidinių biuras] priimtų taisyklių. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad vidaus kontrolės mechanizmai ir administracinės bei apskaitos procedūros būtų tokie, kad bet kuriuo metu būtų galima patikrinti, kaip jos laikosi tokių taisyklių. 93. Valstybės narės užtikrina, kad įstaigos registruotų visus savo sandorius ir dokumentais įformintų sistemas bei procesus, kuriems taikoma ši direktyva ir Reglamentas [įrašo Leidinių biuras], taip, kad kompetentingos institucijos galėtų bet kuriuo metu patikrinti, kaip laikomasi šios direktyvos ir Reglamento [įrašo Leidinių biuras] reikalavimų. 6 straipsnisKoordinavimas valstybėse narėse Jeigu valstybėse narėse yra daugiau kaip viena kompetentinga institucija, atliekanti rizikos ribojimu pagrįstą kredito įstaigų, investicinių įmonių ir finansų įstaigų priežiūrą, valstybės narės imasi būtinų priemonių tokių institucijų veiksmų koordinavimui organizuoti. 7 straipsnisBendradarbiavimas su EBI Vykdydamos savo pareigas, kompetentingos institucijos atsižvelgia į priežiūros priemonių ir praktikos taikant įstatymus ir kitus teisės aktus, priimtus vadovaujantis šia direktyva, konvergenciją. Tuo tikslu valstybės narės užtikrina, kad: a) kompetentingos institucijos dalyvautų EBI veikloje; b) kompetentingos institucijos dėtų visas pastangas siekdamos laikytis EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį parengtų gairių ir rekomendacijų; c) kompetentingoms institucijoms suteikti nacionaliniai įgaliojimai netrukdytų joms atlikti savo, kaip EBI narių, pareigų arba pareigų pagal šią direktyvą ir Reglamentą [įrašo Leidinių biuras]. 8 straipsnisEuropinis priežiūros aspektas Vienos valstybės narės kompetentingos institucijos, vykdydamos savo bendrąsias pareigas, remdamosi atitinkamu laikotarpiu turima informacija deramai atsižvelgia, visų pirma kritiniais atvejais, į galimą savo sprendimų poveikį visų atitinkamų valstybių narių finansų sistemų stabilumui. III antraštinė dalisGalimybės verstis kredito įstaigų veikla reikalavimai 1 skyrius Bendrieji galimybės verstis kredito įstaigų veikla reikalavimai 9 straipsnisVeiklos leidimas 94. Valstybės narės reikalauja, kad kredito įstaigos prieš pradėdamos veiklą gautų leidimą. Nepažeisdamos 10–14 straipsnių jos nustato reikalavimus tokiems leidimams gauti ir informuoja EBI. 95. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriuose nurodo: a) kokią informaciją reikia pateikti kompetentingoms institucijoms teikiant prašymą išduoti kredito įstaigos veiklos leidimą, įskaitant 10 straipsnyje numatytą veiklos programą; b) atitikties 13 straipsnyje nurodytam reikalavimui sąlygas; c) akcininkams ir kvalifikuotąją akcijų paketo dalį turintiems nariams taikomus reikalavimus; d) kliūtis, kurios gali kompetentingai institucijai trukdyti veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijas, kaip numatyta 14 straipsnyje. Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmos pastraipos a–d punktuose nurodytus techninius reguliavimo standartus Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10–14 straipsniuose nustatyta tvarka. 96. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų dėl standartinių tokios informacijos teikimo formų, šablonų ir procedūrų projektus. Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį. 97. 2 ir 3 dalyse nurodytus techninių standartų projektus EBI pateikia Komisijai iki 2015 m. gruodžio 31 d. 10 straipsnisVeiklos programa ir organizacinė struktūra Valstybės narės reikalauja, kad prie prašymų išduoti veiklos leidimą būtų pridedama veiklos programa, kurioje būtų nurodytos planuojamos veiklos rūšys ir organizacinė kredito įstaigos struktūra. 11 straipsnisEkonominiai poreikiai Valstybės narės nereikalauja, kad prašymas išduoti veiklos leidimą būtų nagrinėjamas rinkos ekonominių poreikių požiūriu. 12 straipsnisPradinis kapitalas 98. Nepažeisdamos kitų bendrųjų nacionalinėje teisėje nustatytų sąlygų, kompetentingos institucijos veiklos leidimo neišduoda tais atvejais, kai kredito įstaiga neturi atskirų nuosavų lėšų arba kai pradinis kapitalas yra mažesnis negu 5 mln. EUR. 99. Pradinis kapitalas apima kapitalą ir rezervus, nurodytus Reglamento [įrašo Leidinių biuras] 24 straipsnio a–e punktuose. 100. Valstybės narės gali nuspręsti, kad kredito įstaigos, kurios neatitinka atskirų nuosavų lėšų reikalavimo ir kurios veikė 1979 m. gruodžio 15 d., gali toliau vykdyti savo veiklą. Valstybės narės gali atleisti tokias kredito įstaigas nuo 13 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyto reikalavimo vykdymo. 101. Valstybės narės gali išduoti veiklos leidimą tam tikrų kategorijų kredito įstaigoms, kurių pradinis kapitalas yra mažesnis, negu nurodyta 1 dalyje, laikydamosi šių sąlygų: a) pradinis kapitalas yra ne mažesnis kaip 1 mln. EUR; b) atitinkamos valstybės narės Komisijai ir EBI praneša, dėl kokių priežasčių jos pasinaudojo šia galimybe. 13 straipsnisVeiksmingas vadovavimas veiklai ir pagrindinės buveinės vieta 102. Kompetentingos institucijos kredito įstaigai išduoda veiklos leidimą tik tada, jei yra bent du asmenys, veiksmingai vadovaujantys kredito įstaigos veiklai. Jos veiklos leidimo neišduoda, jei šių asmenų reputacija nėra pakankamai gera arba jie stokoja žinių, įgūdžių ir patirties, kad galėtų eiti tokias pareigas. 103. Kiekviena valstybė narė reikalauja, kad: a) kiekvienos kredito įstaigos, kuri yra juridinis asmuo ir turi pagal atitinkamos valstybės narės teisę registruotą buveinę, pagrindinė buveinė būtų toje pačioje valstybėje narėje, kurioje yra jos registruota buveinė; b) kiekviena kredito įstaiga turėtų savo pagrindinę buveinę toje valstybėje narėje, kuri jai išdavė veiklos leidimą ir kurioje ji realiai vykdo veiklą. 14 straipsnisAkcininkai ir nariai 104. Kompetentingos institucijos neišduoda leidimo pradėti kredito įstaigų veiklą, jei negauna informacijos apie akcininkų arba tiesioginių ar netiesioginių narių, fizinių ar juridinių asmenų, kurie turi kvalifikuotąsias akcijų paketo dalis, tapatybę ir apie tų dalių dydžius. Nustatant, ar tenkinami kvalifikuotosios akcijų paketo dalies kriterijai, atsižvelgiama į Direktyvos 2004/109/EB[31] 9 ir 10 straipsniuose nurodytas balsavimo teises, taip pat sąlygas dėl jų jungimo, nurodytas tos direktyvos 12 straipsnio 4 ir 5 dalyse. Valstybės narės neatsižvelgia į balsavimo teises arba akcijas, kurias investicinės įmonės arba kredito įstaigos gali turėti dėl to, kad prisiima Direktyvos 2004/39/EB I priedo A skirsnio 6 punkte nurodytą įsipareigojimą pirkti ar parduoti finansines priemones ir (arba) platina finansines priemones tvirtai įsipareigojus pirkti, jeigu tomis teisėmis nesinaudojama arba jos kitaip nenaudojamos siekiant kištis į emitento valdymą ir jeigu jos perleidžiamos per vienus metus nuo įsigijimo. 105. Kompetentingos institucijos neišduoda veiklos leidimo, jeigu, atsižvelgdamos į būtinybę užtikrinti patikimą ir rizikos ribojimu pagrįstą kredito įstaigos valdymą, nėra tikros, kad akcininkai arba nariai yra tinkami. 106. Jeigu kredito įstaiga ir kiti fiziniai ar juridiniai asmenys yra susiję glaudžiais ryšiais, kompetentingos institucijos išduoda veiklos leidimą tik tuo atveju, jei tokie ryšiai joms netrukdo veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijų. Kompetentingos institucijos neišduoda veiklos leidimo, jei trečiosios šalies įstatymai ir kiti teisės aktai, reglamentuojantys vieno ar kelių fizinių ar juridinių asmenų, su kuriais kredito įstaiga susijusi glaudžiais ryšiais, veiklą, arba sunkumai, atsirandantys įgyvendinant tuos įstatymus ir kitus teisės aktus, joms trukdo veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijas. Kompetentingos institucijos reikalauja, kad kredito įstaigos teiktų joms informaciją, kurios reikia nuolat stebėti, kaip laikomasi šioje dalyje nurodytų sąlygų. 15 straipsnisAtsisakymas išduoti veiklos leidimą Jei kompetentinga institucija priima sprendimą neišduoti veiklos leidimo, ji praneša apie savo sprendimą ir jo motyvus prašymo teikėjui per šešis mėnesius nuo prašymo gavimo dienos arba, jei prašymas buvo neišsamus, per šešis mėnesius nuo tos dienos, kai prašymo teikėjas pateikė sprendimui priimti reikalingą papildomą informaciją. Sprendimas visais atvejais priimamas per 12 mėnesių nuo prašymo gavimo dienos. 16 straipsnisIšankstinės konsultacijos su kitų valstybių narių kompetentingomis institucijomis 107. Kompetentinga institucija, prieš išduodama kredito įstaigai veiklos leidimą, konsultuojasi su kitos susijusios valstybės narės kompetentingomis institucijomis, kai: a) atitinkama kredito įstaiga yra kitoje valstybėje narėje veiklos leidimą gavusios kredito įstaigos patronuojamoji įmonė; b) atitinkama kredito įstaiga yra kitoje valstybėje narėje veiklos leidimą gavusios kredito įstaigos patronuojančiosios įmonės patronuojamoji įmonė; c) atitinkama kredito įstaiga yra kontroliuojama tų pačių fizinių ar juridinių asmenų, kurie kontroliuoja kitą kitoje valstybėje narėje veiklos leidimą gavusią kredito įstaigą. 108. Kompetentinga institucija, prieš išduodama kredito įstaigai veiklos leidimą, konsultuojasi su kitos susijusios valstybės narės kompetentinga institucija, atsakinga už draudimo įmonių arba investicinių įmonių priežiūrą, kai: a) atitinkama kredito įstaiga yra Sąjungoje veiklos leidimą gavusios draudimo įmonės arba investicinės įmonės patronuojamoji įmonė; b) atitinkama kredito įstaiga yra Sąjungoje veiklos leidimą gavusios draudimo įmonės arba investicinės įmonės patronuojančiosios įmonės patronuojamoji įmonė; c) atitinkama kredito įstaiga yra kontroliuojama to paties fizinio arba juridinio asmens, kuris kontroliuoja Sąjungoje veiklos leidimą gavusią draudimo arba investicinę įmonę. 109. 1 ir 2 dalyse nurodytos atitinkamos kompetentingos institucijos visų pirma tarpusavyje konsultuojasi tada, kai vertina akcininkų tinkamumą ir kitos tos pačios grupės įmonės valdyme dalyvaujančių valdymo organo narių reputaciją bei patirtį. Jos keičiasi informacija apie akcininkų tinkamumą ir valdymo organo narių reputaciją bei patirtį, kuri yra svarbi išduodant veiklos leidimus ir nuolat vertinant, kaip laikomasi veiklos sąlygų. 17 straipsnisKredito įstaigų, gavusių veiklos leidimą kitoje valstybėje narėje, filialai Priimančiosios valstybės narės nereikalauja, kad kitose valstybėse narėse veiklos leidimus gavusių kredito įstaigų filialai iš naujo gautų veiklos leidimus arba turėtų negrąžintinai perduotą kapitalą. Tokie filialai steigiami ir prižiūrimi vadovaujantis 35 straipsniu, 36 straipsnio 1–3 dalimis, 37, 40–46, 49, 73 ir 74 straipsniais. 18 straipsnisVeiklos leidimo panaikinimas Kredito įstaigai išduotą veiklos leidimą kompetentingos institucijos gali panaikinti tik bet kuriuo iš toliau išvardytų atvejų, kai tokia įstaiga: a) per 12 mėnesių nepasinaudoja šiuo leidimu, aiškiai atsisako šio leidimo arba ilgiau kaip šešis mėnesius nevykdo veiklos ir jeigu atitinkama valstybė narė nėra numačiusi, kad tokiu atveju šis leidimas netenka galios; b) gavo veiklos leidimą pateikusi klaidingą informaciją ar pasinaudojusi kitomis neteisėtomis priemonėmis; c) nebeatitinka tų sąlygų, pagal kurias buvo išduotas veiklos leidimas; d) nebeturi pakankamai nuosavų lėšų arba nebegalima tikėti, kad įvykdys savo įsipareigojimus kreditoriams, ypač jeigu kredito įstaiga nebeužtikrina jai patikėto turto saugumo; e) patenka į tam tikras aplinkybes, dėl kurių nacionalinėje teisėje numatyta galimybė panaikinti veiklos leidimą; f) padaro vieną ir pažeidimų, nurodytų 67 straipsnio 1 dalyje. 19 straipsnisKredito įstaigų pavadinimai Vykdydamos veiklą, kredito įstaigos gali visoje Sąjungos teritorijoje naudoti tą patį pavadinimą, kurį naudoja toje valstybėje narėje, kurioje yra jų pagrindinė buveinė, nepaisant jokių priimančiosios valstybės narės nuostatų dėl sąvokų „bankas“, „taupomasis bankas“ ar kitų bankų pavadinimų naudojimo. Jeigu kyla kokios nors painiavos pavojus, priimančioji valstybė narė dėl aiškumo gali reikalauti, kad prie tokio pavadinimo būtų pridedami tam tikri paaiškinamieji žodžiai. 20 straipsnisPranešimas apie veiklos leidimą ir jo panaikinimą EBI 110. Kompetentingos institucijos praneša EBI apie kiekvieną pagal 9 straipsnį išduotą veiklos leidimą. 111. Visų kredito įstaigų, kurioms suteiktas veiklos leidimas, pavadinimai įtraukiami į sąrašą, kuris skelbiamas EBI svetainėje ir reguliariai atnaujinamas. 112. Konsoliduotos priežiūros institucija atitinkamoms kompetentingoms institucijoms ir EBI teikia visą informaciją apie įstaigų grupę pagal 14 straipsnio 3 dalį, 73 straipsnio 1 dalį ir 104 straipsnio 2 dalį, visų pirma apie teisinę ir organizacinę grupės struktūrą ir jos valdymą. 113. Sąraše nurodomas kiekvienos kredito įstaigos, kuri neturi 12 straipsnio 1 dalyje nurodyto kapitalo, pavadinimas. 114. Kompetentingos institucijos praneša EBI apie visus panaikintus veiklos leidimus, kartu nurodydamos tokio sprendimo motyvus. 21 straipsnis Išimtys, taikomos centrinės įstaigos nuolatos kontroliuojamoms kredito įstaigoms 115. Kompetentingos institucijos kredito įstaigai, kuri atitinka Reglamento [įrašo Leidinių biuras] 9 straipsnyje nustatytas sąlygas, gali netaikyti šios direktyvos 10, 12 straipsnių ir 13 straipsnio 1 dalies to reglamento 9 straipsnyje nustatytomis sąlygomis. 116. Jeigu kompetentingos institucijos taiko išimtis pagal Reglamento [įrašo Leidinių biuras] 9 straipsnį, šios direktyvos 17, 33, 34, 35 straipsniai, 36 straipsnio 1–3 dalys ir 39–46 straipsniai taikomi tai visumai, kurią sudaro centrinė įstaiga su savo kontroliuojamomis įstaigomis. 2 skyrius Kvalifikuotoji kredito įstaigos akcijų paketo dalis 22 straipsnisPranešimas apie siūlomą įsigijimą ir siūlomo įsigijimo vertinimas 117. Valstybės narės reikalauja, kad kiekvienas fizinis ar juridinis asmuo arba kartu veikiantys tokie asmenys (toliau – siūlomas įsigyjantis asmuo), nusprendę tiesiogiai ar netiesiogiai įsigyti kredito įstaigos kvalifikuotąją akcijų paketo dalį arba tiesiogiai ar netiesiogiai padidinti tokią kredito įstaigos kvalifikuotąją akcijų paketo dalį tiek, kad turimų balsavimo teisių arba kapitalo dalis pasiektų arba viršytų 20, 30 ar 50 proc., arba tiek, kad ta kredito įstaiga taptų jų patronuojamąja įmone (toliau – siūlomas įsigijimas), pirmiausia raštu apie tai praneštų kredito įstaigos, kurios kvalifikuotąją akcijų paketo dalį jie siekia įsigyti arba padidinti, kompetentingoms institucijoms, nurodydami numatomos kvalifikuotosios akcijų paketo dalies dydį ir pateikdami 23 straipsnio 4 dalyje nurodytą svarbią informaciją. Valstybės narės gali netaikyti 30 proc. ribos, jeigu pagal Direktyvos 2004/109/EB 9 straipsnio 3 dalies a punktą taiko vieno trečdalio ribą. 118. Kompetentingos institucijos nedelsdamos ir bet kuriuo atveju per dvi darbo dienas nuo pranešimo gavimo, taip pat vėliau gavusios bet kokią 3 dalyje nurodytą informaciją siūlomam įsigyjančiam asmeniui raštu patvirtina, kad informacija gauta. Kompetentingos institucijos ne vėliau kaip per šešiasdešimt darbo dienų nuo rašytinio patvirtinimo, kad pranešimas ir visi dokumentai, kuriuos valstybė narė reikalauja pateikti kartu su pranešimu pagal 23 straipsnio 4 dalyje nurodytą sąrašą, gauti (toliau – vertinimo laikotarpis), atlieka 23 straipsnio 1 dalyje numatytą vertinimą (toliau – vertinimas). Patvirtindamos, kad pranešimas gautas, kompetentingos institucijos praneša siūlomam įsigyjančiam asmeniui datą, kada baigiasi vertinimo laikotarpis. 119. Vertinimo laikotarpiu kompetentingos institucijos gali, jei reikia, bet ne vėliau kaip penkiasdešimtą vertinimo laikotarpio darbo dieną, prašyti pateikti papildomą vertinimui užbaigti reikalingą informaciją. Šis prašymas teikiamas raštu nurodant, kokios papildomos informacijos reikia. Nuo tos dienos, kai kompetentingos institucijos pateikia prašymą pateikti informaciją, iki siūlomo įsigyjančio asmens atsakymo gavimo dienos vertinimo laikotarpis stabdomas. Sustabdyti galima ne ilgiau kaip dvidešimčiai darbo dienų. Kompetentingos institucijos savo nuožiūra gali teikti tolesnius prašymus pateikti išsamesnę informaciją ar ją patikslinti, tačiau dėl to vertinimo laikotarpis daugiau nebegali būti stabdomas. 120. Kompetentingos institucijos gali pratęsti 3 dalies antroje pastraipoje nurodytą sustabdymo laikotarpį ne daugiau kaip trisdešimčiai darbo dienų, jei siūlomas įsigyjantis asmuo yra įsteigtas arba jo veikla yra reglamentuojama ne Sąjungoje arba jeigu jis yra fizinis arba juridinis asmuo, kuriam netaikoma priežiūra pagal šią direktyvą arba direktyvas 2009/65/EB, 2009/138/EB arba 2004/39/EB. 121. Jei užbaigusios vertinimą kompetentingos institucijos nusprendžia pareikšti prieštaravimą dėl siūlomo įsigijimo, jos per dvi darbo dienas ir iki vertinimo laikotarpio pabaigos raštu praneša apie tai siūlomam įsigyjančiam asmeniui, nurodydamos tokio sprendimo motyvus. Pagal nacionalinę teisę atitinkamas sprendimo motyvų pareiškimas gali būti pateikiamas visuomenei susipažinti siūlomo įsigyjančio asmens prašymu. Tai neužkerta kelio valstybei narei leisti kompetentingai institucijai skelbti tokią informaciją siūlomam įsigyjančiam asmeniui neprašant. 122. Jei kompetentingos institucijos per vertinimo laikotarpį raštu nepareiškia prieštaravimo dėl siūlomo įsigijimo, siūlomas įsigijimas laikomas patvirtintu. 123. Kompetentingos institucijos gali nustatyti ilgiausią terminą siūlomam įsigijimui įgyvendinti ir prireikus jį pratęsti. 124. Valstybės narės negali nustatyti griežtesnių reikalavimų dėl pranešimo kompetentingoms institucijoms apie tiesioginį ar netiesioginį balsavimo teisių ar kapitalo įsigijimą ir dėl kompetentingų institucijų suteikiamo patvirtinimo negu nustatytieji šioje direktyvoje. 125. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus ir juose pateikia baigtinį 23 straipsnio 4 dalyje nurodytos informacijos, kurią siūlomi įsigyjantys asmenys turi pateikti savo pranešime, sąrašą, nepažeidžiant šio straipsnio 3 dalies. Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10–14 straipsnius. 126. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus ir juose nustato bendras procedūras, formas ir šablonus, naudotinus 24 straipsnyje nurodytame atitinkamų kompetentingų institucijų konsultavimosi procese. Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį. 127. 9 ir 10 dalyse nurodytus techninių standartų projektus EBI pateikia Komisijai iki 2015 m. gruodžio 31 d. 23 straipsnisVertinimo kriterijai 128. Vertindamos 22 straipsnio 1 dalyje numatytą pranešimą ir 22 straipsnio 3 dalyje nurodytą informaciją kompetentingos institucijos, siekdamos užtikrinti patikimą ir rizikos ribojimu pagrįstą kredito įstaigos, kurios akcijų paketą siūloma įsigyti, valdymą ir atsižvelgdamos į galimą siūlomo įsigyjančio asmens įtaką kredito įstaigai, vertina siūlomo įsigyjančio asmens tinkamumą ir siūlomo įsigijimo finansinį patikimumą pagal šiuos kriterijus: a) siūlomo įsigyjančio asmens reputaciją; b) asmens, kuris vadovaus kredito įstaigos veiklai po siūlomo įsigijimo, reputaciją ir patirtį; c) siūlomo įsigyjančio asmens finansinį patikimumą, ypač kredito įstaigos, kurios akcijų paketą siūloma įsigyti, vykdomos ir numatomos vykdyti veiklos rūšies atžvilgiu; d) tai, ar kredito įstaiga galės nuolat laikytis rizikos ribojimo reikalavimų pagal šią direktyvą ir Reglamentą [įrašo Leidinių biuras], ir, jei taikoma, pagal kitas direktyvas, būtent direktyvas 2009/110/EB ir 2002/87/EB, visų pirma tai, ar grupės, kurios dalimi ji taps, struktūra sudaro sąlygas vykdyti veiksmingą priežiūrą, kompetentingoms institucijoms veiksmingai keistis informacija ir apibrėžti kompetentingų institucijų atsakomybės pasiskirstymą; e) tai, ar yra pagrįstų priežasčių įt