[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |

Briuselis, 23.11.2005

KOM(2005) 593 galutinis

2005/0242 (COD)

.

Pasiūlymas

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA

dėl laivų savininkų civilinės atsakomybės ir finansinių garantijų

(pateiktas Komisijos)

(SEK (2005) 1517(

AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

BENDRA INFORMACIJA APIE PASIūLYMą |

110 | Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Su jūrų transporto sistemos ūkio subjektų atsakomybe susiję klausimai tampa svarbiausia Bendrijos jūrų transporto politikos dalimi. Tai įrodo šios dvi iniciatyvos: neseniai Europos Bendrija priėmė nuostatas dėl administracinės ir baudžiamosios atsakomybės už pažeidimus teršiant iš laivų (Direktyva 2005/35/EB, OL L 255, 2005 9 30, p. 11). Šia nuobaudų taikymo tvarka, kuri remiasi Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencija, siekiama, kad būtų didinama atsakomybė visose jūrų transporto sistemos grandyse, sustiprinant Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) konvencijoje dėl teršimo iš laivų prevencijos (MARPOL konvencija) nustatytą mechanizmą. Europos Parlamentas ir Taryba svarsto reglamento dėl keleivių vežėjų jūra civilinės atsakomybės pasiūlymą, susijusį su čia pateikiamu priemonių rinkiniu. Šiuo pasiūlymu siekiama įtraukti į Bendrijos teisę 2002 m. protokolą prie Atėnų konvencijos dėl keleivių ir jų bagažų vežimo jūra, priimtą remiant TJO. Priimant šį pasiūlymą Bendrija ir valstybės narės turėtų būti pasiruošusios prisijungti prie Protokolo. Čia pateikiamas direktyvos pasiūlymas papildo Protokolo nuostatas. Direktyva siekiama Europos Sąjungoje numatyti laivų savininkų (ši sąvoka apibrėžia bet kurį už laivo eksploatavimą atsakingą asmenį) civilinę atsakomybę žalos trečiosioms šalims padarymo atveju. Pateikdama šį pasiūlymą, Komisija atsižvelgia į Europos Parlamento, Europos Vadovų Tarybos ir Tarybos išreikštą susirūpinimą. 2004 m. kovo 21 d. Europos Parlamentas paragino įgyvendinti „bendrą ir nuoseklią Europos jūros politiką, siekiant sukurti Europos jūrų saugumo erdvę, labiausiai [paremtą] (...) visą jūrų transporto sistemą apimančios atsakomybės tvarkos įgyvendinimu (...).“ 2003 m. kovo 21 d. Europos Vadovų Taryba paprašė, kad, jei bus peržiūrima už taršos nafta padarytos žalos atlyginimo tarptautinė sistema, „jūrų ūkio subjektų atsakomybė būtų išplėsta“. 2000 m. gruodžio 20 d. Europos Transporto ministrų Taryba priėmė išvadas apie jūrų saugumą, skatindama valstybes nares „numatyti taikomų taisyklių pakeitimus, kad ne vien tik laivų savininkai, bet ir kitos atsakingos šalys prisiimtų atsakomybę, ir kad rimtais arba tyčiniais saugumo taisyklių pažeidimo atvejais būtų galima numatyti neribotą laivų savininkų atsakomybę.“ |

120 | Bendrosios aplinkybės Laivų savininkų civilinės atsakomybės srityje buvo priimtos kelios tarptautinės konvencijos. Visos jos yra ribotos, kadangi daugelis iš jų dar neįsigaliojo, o tos, kurios įsigaliojo, galioja ne visose, o tik kai kuriose šalyse. Tačiau didžiausią rūpestį kelia šiomis konvencijomis įvestų taisyklių turinys – taisyklės yra nepriimtinos, kadangi jos negali tinkamai užtikrinti žalos prevencijos ir numatyti žalos atlyginimo. Žalos prevencija Tarptautinių nuostatų įtaka yra labai ribota vykdant prevenciją ir įgyvendinant atgrasomąsias priemones. Iš tiesų šios konvencijos patvirtina pagrindinį jūrų teisės principą – beveik visišką jūrų vežėjų atsakomybės ribojimą. Pagal visas šias konvencijas, laivo savininkas turi teisę riboti savo atsakomybę. Jis netenka šios teisės tik tada, jei įrodoma, kad žala „atsirado dėl jo asmeninių veiksmų ar neveikimo sąmoningai siekiant padaryti tokią žalą arba dėl neatsargumo ir žinant, kad tokia žala bus padaryta.“ ERIKA II komunikate Komisija išanalizavo šio „atsakomybės ribojimo panaikinimo“ reikšmę ir pasiūlė jį pakeisti keičiant bet kurią iš šių tarptautinių konvencijų. Komisijos manymu, „savininko aplaidumas ar didelis aplaidumas neatitinka [šio kriterijaus]. Taigi yra akivaizdu, kad daugeliu atvejų bus labai sunku pakeisti šią ribą. (...) [Taigi] laivų savininkų teisė riboti jų atsakomybę yra beveik neperleidžiama. (...) Tačiau neribota atsakomybė turėtų būti taikoma bent jau tais atvejais, kai nustatomas didelis savininko aplaidumas. Šios priemonės įgyvendinimas užtikrintų geresnį savininko prisiimtos atsakomybės ir jo veiksmų atitikimą, o kartu būtų pasiekta prevencinių bei baudžiamųjų rezultatų.“ Atsakomybės ribojimo principo teisėtumas tampa vis labiau ginčytinas. Pavyzdys buvo parodytas ne jūrų transporto sektoriuje – 2004 m. pavasarį priimta direktyva dėl atsakomybės už žalą aplinkai, kurioje nustatomas vežėjų neribotos atsakomybės principas (Direktyva 2004/35/EB, OL L 143, 2004.4.30, p. 56). Žalos atlyginimas Susidūrę su bet kuriuo atsakomybę numatančiu teisės aktu, kai kurie laivų savininkai gali bandyti organizuoti nemokumo procedūrą. Be to, jūrų srityje apskritai neegzistuoja privalomasis draudimas. Siekiant apsaugoti nukentėjusiųjų interesus, būtų ypač svarbu padaryti draudimą privalomu ar bent jau reikalauti, kad laivo savininkas pasirašytų finansinę garantiją. Be to, šis reikalavimas pagerintų prekybos laivyno kokybę (iš principo, draudikai patys turėtų nustatyti, kurie laivai neatitinka reikalingų standartų, o kurie atitinka) ir atkurti konkurenciją tarp vežėjų (manoma, kad 5 % laivų nėra sudarę draudimo sutarčių). Remiantis šiais argumentais, kai kuriose tarptautinėse konvencijose, taikomose tam tikrų taršos tipų atveju, imta reikalauti, kad laivų savininkai pasirašytų finansines garantijas (1992 m. konvencija dėl civilinės atsakomybės už taršos nafta padarytą žalą, dar neįsigaliojusi 1996 m. konvencija dėl atsakomybės ir kompensacijos už žalą, susijusią su pavojingų ir kenksmingų medžiagų vežimu jūra, ir dar neįsigaliojusi 2001 m. konvencija dėl civilinės atsakomybės už laivų bunkeriuose vežamos naftos padarytą žalą). Išskyrus sritis, kurioms taikomos šios konvencijos, tarptautiniu mastu šioje sferoje neegzistuoja jokios privalomos vykdyti nuostatos. Tačiau reikėtų pastebėti, kad TJO 1999 m. priėmė rekomendacijas, kuriose paskatino laivų savininkus sudaryti civilinės atsakomybės draudimo sutartis. Taip pat derėtų pabrėžti, kad kai kuriose trečiosiose šalyse buvo įvestos privalomojo draudimo sistemos. Finansinės garantijos yra suteikiamos iki tam tikros sumos – jei ši suma viršijama, vien tik laivo savininkas tampa atsakingas už žalos atlyginimą nukentėjusiesiems. Civilinės atsakomybės ribojimo panaikinimo perspektyvos skatina rimtai susimąstyti apie riziką, susijusią su laivo savininko veikla, ir šiuo požiūriu prisideda prie ūkio subjektų atsakomybės didinimo. Norint modernizuoti šias tarptautines konvencijas, reikia jas peržiūrėti. Jau pradėtas 1992 m. konvencijos dėl civilinės atsakomybės už taršos nafta padarytą žalą peržiūrėjimas. Komisijas sieks, kad ši konvencija būtų patobulinta, pavyzdžiui, panaikinant civilinės atsakomybės ribojimą. Kitos šiuo metu taikomos tarptautinės konvencijos artimiausiu metu neturėtų būti modernizuojamos. Todėl Komisija siūlo laikytis pragmatiško požiūrio ir veikti dviem etapais. Pirmiausia siūloma, kad visos valstybės narės prisijungtų prie horizontalaus civilinės atsakomybės taikymo jūrų transporto srityje konvencijos, t. y. 1996 m. konvencijos dėl atsakomybės pagal jūrinius reikalavimus ribojimo. Direktyva siekiama įtraukti šią konvenciją į Bendrijos teisę, kad būtų užtikrintas veiksmingas ir vienodas jos įgyvendinimas visoje ES. Šiuo pasiūlymu Komisija taip pat skatina pasinaudoti 1996 m. konvencijoje numatyta galimybe paraginti trečiąsias šalis tapti konvencijos šalimis. Reikėtų pastebėti, kad kartu su šia direktyva valstybės narės ruošiasi prisijungti prie pirmiau minėtų konvencijų dėl nuodingųjų medžiagų ir dėl laivų bunkeriuose vežamos naftos. Vėliau Komisija paprašys įgaliojimų vesti derybas TJO dėl 1996 m. konvencijos peržiūrėjimo, kad būtų pakeista riba, kurią peržengęs laivo savininkas netenka teisės riboti savo atsakomybę. Ši būsimoji papildoma Komisijos iniciatyva bus paremta konsultacijomis su suinteresuotosiomis šalimis ir išsamia klausimo ekonomine analize, taip pat bus atsižvelgta į tarptautinio transporto sektoriaus vystymąsi. |

139 | Pasiūlymo srityje galiojančios nuostatos Šio pasiūlymo srityje negalioja jokia nuostata. |

141 | Derėjimas su kitomis Sąjungos politikos sritimis ir tikslais Šis pasiūlymas yra viena iš priemonių, skirtų jūrų saugai stiprinti, ir atitinka Komisijos metinės politikos strategijos „saugumo“ prioritetą. Pasiūlymas prisidės prie aplinkos apsaugos, kadangi potencialiai žalą padaryti galintys asmenys prisiims daugiau atsakomybės. Taip pat juo siekiama pagerinti jūrininkų gyvenimo ir darbo sąlygas. |

KONSULTACIJOS SU SUINTERERESUOTOSIOMIS šALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMAS |

Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis |

211 | Naudoti konsultacijų metodai, pagrindiniai analizuotini sektoriai ir bendras respondentų apibūdinimas Rengdama šį naują teisės aktų rinkinį, 2004 m. gegužės mėn. ir 2005 m. vasario mėn. Komisija, naudodamasi savo tarnybų darbo dokumentais ir išsamiu klausimų apie siūlomas priemones sąrašu, organizavo konsultacinius susitikimus su valstybių narių atstovais ir įvairių jūrų pramonės sektorių atstovais, tarp jų ir jūrininkais. Be to, šiais klausimais Komisija gavo išsamių pastabų raštu. |

212 | Atsakymų santrauka ir kaip į juos buvo atsižvelgta Dėl civilinės atsakomybės ribojimo panaikinimo pramonės atstovai atsakė, kad derėtų susikoncentruoti į šiuo metu vykstančias tarptautinio lygio diskusijas rengiantis galimam 1992 m. konvencijų dėl civilinės atsakomybės ir teršiant nafta padarytos žalos atlyginimo peržiūrėjimui. Dėl privalomojo draudimo pramonės atstovų nuomonės nesutapo. Laivų savininkų atstovai į šią Komisijos iniciatyvą pažiūrėjo skeptiškai. Draudikų atstovai pabrėžė šios priemonės naudingumą. Jūrininkų atstovai buvo palankios nuomonės apie privalomąjį draudimą dėl žalos trečiosioms šalims atlyginimo ir apie likimo valiai paliktų jūrininkų grąžinimą į tėvynę. |

Tyrimo atlikimas ir jo taikymas |

229 | Nepriklausomas tyrimas nebuvo reikalingas. |

230 | Poveikio analizė Yra dvi galimybės: skatinti tarptautinių konvencijų įgyvendinimą. Tačiau dėl gana lėtai vykstančių nacionalinių ratifikavimo procesų šių konvencijų įsigaliojimo data ir geografinė taikymo sritis dažnai yra neaiški. Ši direktyva taptų įpareigojančia priemone, kuri galėtų užtikrinti greitą ir vienodą šių konvencijų taikymą visoje ES. Be to, iš esmės ši direktyva turėtų suteikti galimybę vidutinės trukmės laikotarpiu modernizuoti civilinės atsakomybės teisę laivybos srityje. įgyvendinti pritaikytą Bendrijos režimą, kuriuo siekiama panaikinti civilinės atsakomybės ribojimą ir padaryti privalomu draudimą laivų savininkams. Šio pasiūlymo rezultatai būtų tokie: Civilinės atsakomybės ribojimo panaikinimas bus susijęs tik su didelio laivų savininkų aplaidumo atvejais, o saugumo standartų besilaikantys laivų savininkai ir toliau galės naudotis atsakomybės ribojimo teikiama apsauga. Be to, reikia pažymėti, kad privalomojo draudimo sistemos įvedimas ir kitų šio teisės aktų rinkinio nuostatų taikymas palengvins kovą su standartų neatitinkančiais laivais. Šiuo atveju galima manyti, kad draudikų patiriama rizika neturėtų išaugti. Reikia pastebėti, kad taikydamos šį metodą valstybės narės 1996 m. konvencijos šalys kuo greičiau ir ne vėliau kaip iki šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę pabaigos nutraukia konvencijos priemonių taikymą. Privalomasis draudimas padėtų daugeliui laivų savininkų, jau įsigijusių civilinės atsakomybės draudimo polisą jų laivų trečiosioms šalims padarytai žalai atlyginti, pasinaudoti naująja tvarka, kadangi konkurencija rinkoje nebūtų iškreipiama kai kurių neskrupulingų ir draudimo sutarčių nepasirašiusių vežėjų. Kalbant apie praktinį įgyvendinimą, laivų savininkai turės laikytis procedūrų siekdami gauti pažymėjimus ir pranešti apie jų turėjimą laive. Be to, įgulai saugumo suteiks finansinė jūrininkų grąžinimo į tėvynę garantija. Naujasis civilinės atsakomybės ribojimo panaikinimo ir privalomojo draudimo mechanizmas turėtų pagerinti nukentėjusiųjų nuo laivų ir laivų savininkus žalos atlyginimo prašančių asmenų (privačių asmenų, profesionalų ar valstybinių institucijų) padėtį. Galimybė atlikti tiesioginius veiksmus stiprina jų padėtį. Administracijos (valstybės, su kurių vėliavomis plaukiojama, ir uostų valstybės) turės išduoti finansinių garantijų pažymėjimus ir juos tikrinti. Reikia pažymėti, kad šis reikalavimas jau dabar egzistuoja valstybėse narėse, tačiau jis taikomas tik tanklaiviams, pervežantiems ilgai nesuyrančius organinius junginius. |

231 | Komisija atliko Komisijos teisės aktų leidybos ir darbo programoje numatytą poveikio vertinimą, kurio ataskaitą galima rasti adresu http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/impact/index_en.htm |

TEISINIAI PASIūLYMO ASPEKTAI |

305 | Siūlomų veiksmų santrauka Šiuo direktyvos pasiūlymu siekiama įgyvendinti visiems laivams taikomas griežtesnes atsakomybės nuostatas, kurios tikrai padėtų užtikrinti laivų daromos žalos prevenciją bei garantuotų šios žalos atlyginimą. Komisija siūlo, kad valstybės narės kuo greičiau ir ne vėliau kaip iki šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę pabaigos ratifikuotų 1996 m. konvenciją dėl atsakomybės pagal jūrinius reikalavimus ribojimo. Ji taip pat siūlo įtraukti į Bendrijos teisę šios konvencijos nuostatas. Be to, pasiūlyme numatyta, kad laivams, plaukiojantiems su valstybės, neprisijungusios prie šios konvencijos, vėliava, būtų taikoma sugriežtinta atsakomybės tvarka, numatant atsakomybės ribojimo panaikinimą didelio aplaidumo atvejais. Tai atitinka Konvencijos 15 straipsnio 1 dalį ir skatins kuo platesnį prisijungimą prie šios konvencijos pasauliniu mastu. Be to, siekdama veiksmingiau padėti nukentėjusiesiems nuo nelaimingų atsitikimų, Komisija laikosi nuomonės, kad atsakomybės nuostatos turėtų būti papildytos sukuriant privalomos laivų savininkų finansinės garantijos sistemą. Direktyvos pasiūlyme nurodoma šios privalomos finansinės garantijos apimtis ir taikymo tvarka. Todėl yra numatyta, kad, atsižvelgiant į galimą atsakomybės ribojimo panaikinimą, finansinės garantijos suma bus du kartus didesnė už pirmiau minėtoje 1996 m. konvencijoje nustatytą sumą. Be to, siūloma įdiegti pranešimo apie finansinių garantijų pažymėjimus laivuose, daromo kai laivas patenka į valstybių narių jurisdikcijai priklausančius vandenis, sistemą. Taip pat siūloma pradėti taikyti privalomą specifinę finansinę garantiją, padengsiančią likimo valiai paliktų jūrininkų grąžinimo į tėvynę išlaidas. Galiausiai praėjus penkeriems metams nuo šios direktyvos įsigaliojimo Komisija pateiks Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie direktyvos taikymo patirtį. |

310 | Teisinis pagrindas EB sutarties 80 straipsnio 2 dalis. |

320 | Subsidiarumo principas Subsidiarumo principas taikomas, kai pasiūlymas nėra susijęs su išimtinei Bendrijos kompetencijai priklausančia sritimi. |

Valstybės narės negali tinkamai pasiekti pasiūlymo tikslų dėl šių priežasčių. |

321 | Pagal jūrų teisę valstybė gali taikyti nacionalinius teisės aktus tik laivams, plaukiojantiems su jos vėliava, ir laivams, įplaukiantiems į kurį nors jos uostą. |

323 | Be to, pasaulinę dimensiją turinčiai jūrų pramonei labai kenkia vis didėjantis vienų kitoms prieštaraujančių nacionalinių taisyklių skaičius. Todėl valstybės narės greitai suprato, kad daug naudingiau būtų veikti kartu pasauliniu ar regionų mastu. |

Bendrijos veiksmais galima tinkamai pasiekti pasiūlymo tikslus dėl toliau išdėstomų priežasčių. |

324 | Veiksmai Tarptautinės jūrų organizacijos mastu yra labai riboti. Iš tiesų prisijungiančiose šalyse neatliekamas joks priimtų konvencijų įgyvendinimo atitikties patikrinimas, taip pat neįmanoma užtikrinti vienodo konvencijų interpretavimo. Be to, konvencijose keliami uždaviniai gali neatitikti dabartinių piliečių lūkesčių ir šiuolaikinių teisės gairių. |

325 | Taigi siūlomas metodas naujam teisiniam pagrindui Europos Sąjungoje įgyvendinti, kuriuo remiantis bus padaryti veiksmingesniais tarptautiniu mastu pripažįstami principai ir įvykdyti reikalingi pakeitimai. |

327 | Priėmus šį teisinį pagrindą bus lengviau derinti egzistuojančias nacionalines taisykles, reglamentuojančias pagrindinius klausimus, pavyzdžiui, civilinės atsakomybės ribojimo panaikinimą ir privalomąjį draudimą. |

Tokiu būdu pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą. |

Proporcingumo principas Pasiūlymas atitinka proporcingumo principą dėl toliau išvardijamų priežasčių. |

331 | Bendrijos lygiu nustatytos minimalios nuostatos susijusios su civilinę atsakomybę reglamentuojančiais nacionaliniais teisės aktais. Privalomojo draudimo pažymėjimų išdavimo tvarka nėra suvienodinta, tačiau, jei reikia, galėtų būti suvienodinta pasitelkus komitologiją. |

332 | Pagrindinis nacionalinėms institucijoms tenkantis administracinis darbas įgyvendinant šią direktyvą bus draudimo pažymėjimų išdavimas ir tikrinimas. Pasiūlymo nauda iš dalies pagrįsta šia pažymėjimų išdavimo sistema. |

Priemonių pasirinkimas |

341 | Siūloma(-os) priemonė(-s): direktyva. |

342 | Kitos priemonės nebūtų tinkamos dėl toliau išvardytų priežasčių. Direktyva yra tinkamiausia priemonė paskelbti naujo teisinio pagrindo svarbiausias nuostatas, kurios vėliau bus įgyvendinamos nacionaliniais įstatymais ir kitais teisės aktais. |

POVEIKIS BIUDžETUI |

409 | Pasiūlymas neturi poveikio Bendrijos biudžetui. |

PAPILDOMA INFORMACIJA |

Persvarstymas, pakeitimas, laikino galiojimo išlyga |

532 | Pasiūlyme numatyta pakeitimo išlyga. |

550 | Koreliacinė lentelė Reikalaujama, kad valstybės narės Komisijai pateiktų direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę nuostatų tekstus bei tų nuostatų ir šios direktyvos koreliacinę lentelę. |

560 | Europos ekonominė erdvė Šis akto projektas priklauso EEE susitarimo taikymo sričiai ir todėl turi būti taikomas Europos ekonominės erdvės valstybėse. |

. |

1. 2005/0242 (COD)

Pasiūlymas

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA

[data]

dėl laivų savininkų civilinės atsakomybės ir finansinių garantijų

(tekstas svarbus EEE)

EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 80 straipsnio 2 dalį,

atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą[1],

atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[2],

atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[3],

laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos[4],

kadangi:

2. Viena iš Bendrijos jūrų transporto politikos dalių yra gerinti prekybos laivyno kokybę, siekiant, kad visi ūkio subjektai prisiimtų didesnę atsakomybę.

3. 2005 m. rugsėjo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2005/35/EB dėl taršos iš laivų ir sankcijų už pažeidimus įvedimo[5], papildytoje 2005 m. liepos 12 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2005/667/TVR dėl baudžiamosios teisės sistemos stiprinimo, įgyvendinant teršimui iš laivų taikomą teisę[6], jau buvo nustatytos atgrasančios priemonės.

4. Tarptautinis civilinės atsakomybės ir taršos nafta padarytos žalos atlyginimo tvarka turėtų būti pagerinta, siekiant garantuoti, kad jūrų transporto sistemos ūkio subjektai užtikrintų naftos gabenimą tik geriausios kokybės tanklaiviais.

5. Reikėtų, kad visos valstybės narės ir daugelis trečiųjų šalių ratifikuotų 1996 m. protokolą prie 1976 m. Konvencijos dėl atsakomybės pagal jūrinius reikalavimus ribojimo (toliau – 1996 m. Konvencija).

6. Siekiant užtikrinti 1996 m. Konvencijos visišką ir vienodą įgyvendinimą visoje Europos Sąjungos teritorijoje, reikėtų įtraukti į Bendrijos teisę šios Konvencijos nuostatas. Bendrijos civilinės atsakomybės taikymo tvarka turi suteikti laivų savininkams galimybę riboti savo atsakomybę iki šioje Konvencijoje numatytų ribų ir laikantis jos nuostatų.

7. Privaloma finansinė garantija turėtų užtikrinti geresnę nukentėjusiųjų apsaugą. Ji taip pat padeda uždrausti standartų neatitinkančių laivų naudojimą ir atkurti ūkio subjektų konkurenciją . Tokia prievolė privalo papildyti 1996 m. Konvenciją. Tarptautinė jūrų organizacija savo rezoliucijoje A 898(21) rekomendavo valstybėms įvesti tokią finansinės garantijos prievolę. Draudimo dydis turėtų būti toks, kad būtų galima reaguoti į situacijas, kuriose 1996 m. Konvencijoje numatytų ribų nebepakanka; tačiau jis neturėtų tapti neproporcinga našta pramonei.

8. Remiantis Tarptautinės jūrų organizacijos rezoliucija A 930(22), turėtų būti imtasi ypatingų priemonių likimo valiai paliktų jūrininkų saugumui užtikrinti.

9. Pagrindinis šios direktyvos elementas yra finansinę garantiją įrodančių pažymėjimų išdavimas bei pranešimas apie juos, abipusis šių pažymėjimų pripažinimas valstybėse narėse ir galimybė nukentėjusiesiems, siekiantiems žalos atlyginimo, pasinaudoti finansinėmis garantijomis.

10. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1406/2002[7] įsteigta Europos jūrų saugumo agentūra turėtų suteikti šios direktyvos įgyvendinimui reikalingą pagalbą.

11. Šiam reglamentui įgyvendinti reikalingos priemonės turėtų būti priimtos remiantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką[8].

12. Siūlomo veiksmo tikslų, būtent laivų savininkų atsakomybę ir finansines garantijas reglamentuojančių nuostatų suderinimo, siekiant užtikrinti aukštą jūrų transporto kokybę, valstybės narės negali deramai pasiekti, ir kadangi dėl veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Bendrijos lygmeniu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti,

PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

1 straipsnis

Reguliavimo dalykas

Šioje direktyvoje nustatomos kai kuriems jūrų transporto sistemos ūkio subjektų civilinės atsakomybės įsipareigojimų aspektams taikomos taisyklės ir numatoma likimo valiai paliktų jūrininkų finansinė apsauga.

2 straipsnis

Sąvokų apibrėžimai

Šioje direktyvoje taikomi tokie sąvokų apibrėžimai:

1) „laivas“ – tai bet kokio tipo jūrų laivas nepriklausomai nuo to, su kokios valstybės vėliava jis plaukioja, plaukiojantis jūros aplinkoje, taip pat kateriai su povandeniniais sparnais, transporto priemonės su oro pagalve, aparatai, galintys veikti po vandeniu, ir plūdriosios priemonės;

2) „laivo savininkas“ – tai laivo savininkas arba bet kuri kita organizacija ar asmuo, pavyzdžiui, valdytojas arba laivo be įgulos frachtuotojas, kurį laivo savininkas įgaliojo eksploatuoti laivą ir kuris, prisiimdamas tokią atsakomybę, sutiko prisiimti visas su laivu susijusias pareigas bei įsipareigojimus;

3) „civilinė atsakomybė“ – tai atsakomybė atlyginti žalą, kuriai taikomas 1996 m. Konvencijos 2 straipsnyje numatytas apribojimas, išskyrus Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. .../2006 [dėl keleivių vežėjų jūra ar vidaus vandenimis atsakomybės nelaimingų atsitikimų atveju][9] numatytas teises;

4) „finansinė garantija“ – bet kokia finansinė garantija, pavyzdžiui, draudimo sutartis arba banko ar kitos panašios finansinės institucijos garantija;

5) „1996 m. Konvencija“ – tai Tarptautinės jūrų organizacijos priimtos 1976 m. Konvencijos dėl atsakomybės pagal jūrinius reikalavimus ribojimo su pakeitimais, padarytais 1996 m. protokolu, suvestinis tekstas;

6) „TJO Rezoliucija A 930(22)“ – tai Tarptautinės jūrų organizacijos asamblėjos ir Tarptautinės darbo organizacijos valdybos rezoliucija „ Gairės dėl finansinės garantijos suteikimo likimo valiai paliktų jūrininkų atveju “.

3 straipsnis

Taikymo sritis

1. Ši direktyva taikoma remiantis tarptautine teise valstybių narių jurisdikcijai priklausančioms jūrų zonoms.

2. Ši direktyva taikoma ne mažesnio kaip 300 t bendrojo tonažo laivams, išskyrus 4 straipsnyje numatytą atsakomybės tvarką, taikomą visiems laivams.

3. Ši direktyva netaikoma karo laivams, karinio jūrų laivyno pagalbiniams laivams ar kitiems valstybėms narėms nuosavybės teise priklausantiems arba naudojamiems laivams nekomercinėms viešosioms paslaugoms teikti.

4. Ši direktyva nepažeidžia I priede išvardytų konvencijų įgyvendinimo kiekvienoje valstybėje narėje.

4 straipsnis

Atsakomybės tvarka

1. Valstybės narės tampa 1996 m. Konvencijos šalimis kaip įmanoma greičiau ir ne vėliau kaip iki šios direktyvos 13 straipsnyje nurodytos datos.

2. Valstybės narės nustato laivų savininkų civilinės atsakomybės tvarką ir užtikrina, kad laivų savininkų teisę riboti atsakomybę reglamentuoja visos 1996 m. Konvencijos nuostatos.

3. Remiantis 1996 m. Konvencijos 15 straipsniu, valstybės narės užtikrina, kad jos 4 straipsnis dėl atsakomybės apribojimo panaikinimo nebūtų taikomas laivams, plaukiojantiems su šalių, neprisijungusių prie minėtos Konvencijos, vėliavomis. Tokiais atvejais valstybėse narėse remiantis šia direktyva nustatytose civilinės atsakomybės tvarką reglamentuojančiose nuostatose numatoma, kad laivo savininkas netenka teisės riboti savo atsakomybę, jei įrodoma, kad žala buvo padaryta dėl jo asmeninių veiksmų ar neveikimo sąmoningai siekiant padaryti tokią žalą arba dėl didelio aplaidumo.

5 straipsnis

Finansinė civilinės atsakomybės garantija

Kiekviena valstybė narė imasi reikalingų priemonių, kad visi su jos vėliava plaukiojančių laivų savininkai įsigytų finansines civilinės atsakomybės garantijas. Tokios garantijos suma turėtų būti ne mažesnė už du kartus padidintą 1996 m. Konvencijoje nustatytą ribą.

Valstybės narės imasi reikalingų priemonių, kad visi su trečiosios šalies vėliava plaukiojančių laivų savininkas įsigytų finansines garantijas pagal pirmos pastraipos reikalavimus, iš karto kai toks laivas įplaukia į tos valstybės narės išskirtinę ekonominę arba jai lygiavertę zoną. Ši finansinė garantija turi galioti ne mažiau kaip tris mėnesius nuo jos pateikimo pareikalavimo datos.

6 straipsnis

Finansinė garantija likimo valiai paliktiems jūrininkams apsaugoti

Valstybės narės imasi reikalingų priemonių, kad visi su jos vėliava plaukiojančių laivų savininkai įsigytų finansinę garantiją tame laive įdarbintiems ar pasamdytiems jūrininkams apsaugoti jų palikimo likimo valiai atveju, kaip numatyta TJO rezoliucijoje A 930(22).

Valstybės narės imasi reikalingų priemonių, kad kiekvienas su trečiosios šalies vėliava plaukiojančio laivo savininkas įsigytų finansinę garantiją pagal pirmos pastraipos reikalavimus, iš karto kai toks laivas įplaukia į tos valstybės narės jurisdikcijai priklausantį uostą ar jūros terminalą, arba nuleidžia inkarą jos jurisdikcijoje esančioje zonoje.

Pagal TJO rezoliuciją A 930(22) valstybės narės užtikrina, kad likimo valiai paliktų jūrininkų atveju būtų įmanoma pasinaudoti finansinių garantijų sistema.

7 straipsnis

Finansinės garantijos pažymėjimas

1. 5 ir 6 straipsniuos numatytų finansinių garantijų egzistavimas ir galiojimo laikas turi būti patvirtintas vienu ar keletu pažymėjimų, išduotų remiantis šios direktyvos nuostatomis ir pagal II priede pateiktą pavyzdį.

2. Pažymėjimus išduoda kompetentingos valstybių narių institucijos, įsitikinusios, kad laivo savininkas atitinka šios direktyvos reikalavimus.

Kai laivas yra registruotas valstybėje narėje, pažymėjimai išduodami arba patvirtinami valstybės, kurioje įregistruotas laivas, kompetentingos institucijos.

Kai laivas yra registruotas trečiojoje šalyje, pažymėjimai gali būti išduodami arba patvirtinami bet kurios valstybės narės kompetentingos institucijos.

3. Pažymėjimų išdavimo ir galiojimo tvarka, ypač jų išdavimo kriterijai ir reikalavimai, o taip pat šių finansinių garantijų teikėjams taikomos priemonės, nustatomos remiantis 12 straipsnio 2 dalimi.

4. Pažymėjimai turi atitikti II priede pateikiamą pavyzdį ir juose nurodoma tokia informacija:

a) laivo pavadinimas ir registravimo uostas;

b) laivo savininko pavadinimas ir pagrindinė veiklos vykdymo vieta;

c) garantijos tipas;

d) draudiko ar kito garantiją suteikiančio subjekto pavadinimas ir pagrindinė veiklos vykdymo vieta ir, jei reikia, veiklos vykdymo vieta, kurioje buvo įgytas draudimas arba garantija;

e) pažymėjimo galiojimo laikotarpis, kuris negali būti ilgesnis už draudimo ar garantijos galiojimo laikotarpį.

5. Pažymėjimai išduodami išduodančiosios valstybės narės oficialiąja(-iosiomis) kalba(-omis). Jei vartojama ne anglų ir ne prancūzų kalba, pateikiamas vertimas į vieną iš šių kalbų.

8 straipsnis

Pranešimas apie finansinės garantijos pažymėjimą

1. Pažymėjimas turi būti laikomas laive, o jo kopija perduodama laivų registrą tvarkančiai institucijai arba, jei laivas registruotas ne valstybėje narėje, valstybės, išdavusios ar patvirtinusios pažymėjimą, institucijai.

2. Į valstybės narės išimtinę ekonominę ar jai lygiavertę zoną įplaukiančio laivo valdytojas, įgaliotinis arba kapitonas 5 straipsnyje nurodytais atvejais praneša tos valstybės narės institucijoms apie laive esantį finansinės garantijos pažymėjimą pagal III priede nurodytus reikalavimus.

3. Į valstybės narės jurisdikcijai priklausantį uostą ar jūros terminalą įplaukiančio arba jos jurisdikcijoje esančioje zonoje inkarą nuleidžiančio laivo valdytojas, įgaliotinis arba kapitonas 6 straipsnyje nurodytais atvejais praneša tos valstybės narės institucijoms apie laive esantį finansinės garantijos pažymėjimą pagal III priede nurodytus reikalavimus.

4. Valstybių narių kompetentingos institucijos privalo turėti galimybę apsikeisti 1 dalyje nurodyta informacija, naudodamosi Bendrijos jūrų informacijos keitimosi sistema SafeSeaNet .

9 straipsnis

Abipusis finansinės garantijos pažymėjimų pripažinimas valstybėse narėse

Kiekviena valstybė narė pripažįsta kitos valstybės narės taikant 7 straipsnį visiems šios direktyvos tikslams išduotus arba patvirtintus pažymėjimus ir laiko juos lygiaverčiais savo pačios išduotiems arba patvirtintiems pažymėjimams net ir tais atvejais, kai laivas nėra registruotas valstybėje narėje.

Valstybė narė gali bet kada paprašyti pažymėjimą išdavusios ar patvirtinusios valstybės pasikeisti nuomonėmis, jei mano, kad draudikas ar pažymėjime nurodytas garantas yra finansiškai nepajėgus įvykdyti šioje direktyvoje nustatytus įsipareigojimus.

10 straipsnis

Tiesioginiai veiksmai prieš finansinės civilinės atsakomybės garantijos teikėją

Bet kuris prašymas atlyginti laivo padarytą žalą gali būti pateikiamas tiesiogiai laivo savininko civilinės atsakomybės finansinę garantiją suteikusiam subjektui.

Finansinės garantijos teikėjas gali naudotis tomis pačiomis gynybos priemonėmis kaip ir laivo savininkas, išskyrus bankroto ir savininko likvidavimo priemones.

Finansinės garantijos teikėjas taip pat gali pasinaudoti faktu, kad žala buvo padaryta dėl tyčinio savininko nužengimo. Tačiau jis negali pasinaudoti jokiomis gynybos priemonėmis, kuriomis būtų galėjęs pasinaudoti savininkui jam pareiškus ieškinį.

Bet kuriuo atveju finansinės garantijos teikėjas gali paprašyti, kad savininkas būtų įtrauktas į procesą.

11 straipsnis

Ataskaitos

Praėjus penkeriems metams nuo šios direktyvos įsigaliojimo valstybės narės pateikia Komisijai ataskaitą apie direktyvos taikymo patirtį. Remdamasi šia ataskaita, Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie jos nuomone svarbias siūlomas šios direktyvos pataisas.

12 straipsnis

Komitetas

1. Komisijai padeda Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, [10], 3 straipsniu įsteigtas Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS).

2. Darant nuorodą į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnio nuostatas. Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis yra trys mėnesiai.

Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nurodytas laikotarpis yra trys mėnesiai.

3. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.

13 straipsnis

Perkėlimas į nacionalinės teisės aktus

13. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki [ 18 mėnesių nuo direktyvos įsigaliojimo datos ], įgyvendina šią direktyvą. Priimtų nuostatų tekstus ir minėtų nuostatų bei šios direktyvos atitikimo lentelę jos nedelsdamos pateikia Komisijai.

Valstybės narės, tvirtindamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.

2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.

14 straipsnis

Įsigaliojimas

Ši direktyva įsigalioja [...] dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .

15 straipsnis

Adresatai

Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

Priimta Briuselyje, [...]

Europos Parlamento vardu Tarybos vardu

Pirmininkas Pirmininkas

[...] [...]

I PRIEDAS

3 straipsnio 4 dalyje nurodytų konvencijų sąrašas

- 1992 m. Tarptautinė konvencija dėl civilinės atsakomybės už taršos nafta padarytą žalą;

- 1996 m. Tarptautinė konvencija dėl atsakomybės ir kompensacijos už žalą, susijusią su pavojingų ir kenksmingų medžiagų vežimu jūra (HNS konvencija);

- 2001 m. Tarptautinė konvencija dėl civilinės atsakomybės už laivų bunkeriuose vežamos naftos padarytą žalą (Bunkerių konvencija).

II PRIEDAS

Finansinės garantijos pažymėjimo pavyzdys

(7 straipsnio 1 dalis)

Laivo pavadinimas | Skiriamasis numeris ar raidė | Registravimo uostas | Savininko pavadinimas ir adresas |

Savo parašu patvirtinu, kad pirmiau minėtas laivas yra apdraustas arba turi kitokią finansinę garantiją pagal direktyvoje 200./.../EB dėl laivų savininkų civilinės atsakomybės ir finansinių garantijų numatytas sąlygas.

Garantijos tipas ………………………………………………………………

Garantijos trukmė ………………………………………………………………

Draudiko(-ų) ir (arba) garanto(-ų) pavadinimas (-ai) ir adresas (-ai)

Pavadinimas ………………………………………………………………………

Adresas ……………………………………………………………………

Šis pažymėjimas galioja iki…………………………………

Išduotas arba patvirtintas ................................ vyriausybės

Priimta .............................., ...............................

Pažymėjimą išdavusio arba patvirtinusio pareigūno parašas ir pareigos

III PRIEDAS

Informacija, kurią reikia pateikti pagal 8 straipsnį

(1) Laivo identifikacija (pavadinimas, šaukinys, TJO identifikacijos numeris, MMSI numeris).

(2) Data (laikas).

(3) Padėtis platumos ir ilgumos atžvilgiu arba tikrasis pelengas ir atstumas jūrmylėmis nuo aiškiai nustatyto kranto ženklo.

(4) Paskirties uostas.

(5) Numatomas atvykimo į paskirties uostą arba locmano punktą laikas, kai to reikalauja kompetentinga institucija, ir numatomas išvykimo iš to uosto laikas.

(6) Ar laive yra finansinės garantijos pažymėjimas.

(7) Adresas, kuriuo galima gauti išsamią informaciją apie pažymėjimą.

Jei įmanoma, 6 ir 7 punktuose nurodyti duomenys gali būti perduodami kartu su kitais pranešimais laikantis šios direktyvos 8 straipsnio 2 dalyje nurodytų sąlygų.

TEISINĘ GALIĄ TURINTI FINANSINĖ PAŽYMA

PASIŪLYMO PAVADINIMAS:

Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl laivų savininkų civilinės atsakomybės ir finansinių garantijų

VEIKLA PAGRĮSTO VALDYMO IR BIUDŽETO SUDARYMO PAGAL VEIKLOS RŪŠIS SISTEMA

Politikos sritis: Energetika ir transportas

Veiklos sritys: Jūrų ir upių transportas, intermodalumas.

BIUDŽETO EILUTĖS

Biudžeto eilutės (veiklos eilutės ir atitinkamos techninės ir administracinės pagalbos eilutės (buvusios BA eilutės)), įskaitant pavadinimus: netaikoma

Priemonės ir jos finansinio poveikio trukmė: netaikoma

Biudžetinės charakteristikos ( jei reikia, įterpti eilučių ): netaikoma

Biudžeto- eilutė | Išlaidų rūšis | Nauja | ELPA įnašas | Šalių kandidačių finansavimas | Finansinės perspektyvos išlaidų kategorija |

PI/NPI | DIF[11]/NDIF[12] | TAIP/NE | TAIP/NE | TAIP/NE | Nr. ... |

PI/ NPI | DIF/NDIF | TAIP/NE | TAIP/NE | TAIP/NE | Nr. ... |

IŠTEKLIŲ APŽVALGA

Finansiniai ištekliai

Įsipareigojimų asignavimų (ĮA) ir mokėjimų asignavimų (MA) suvestinė

milijonais eurų (trijų dešimtųjų tikslumu)

Išlaidų rūšis | Skirsnio Nr. | n metai | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | n + 5 ir vėliau | Iš viso |

Veiklos išlaidos[13] |

Įsipareigojimų asignavimai (ĮA) | 8.1 | a | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Mokėjimų asignavimai (MA) | b | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Administracinės išlaidos, neviršijančios orientacinės sumos[14] |

Techninė ir administracinė pagalba (NDIF) | 8.2.4 | c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

BENDRA ORIENTACINĖ SUMA |

Įsipareigojimų asignavimai | a+c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Mokėjimų asignavimai | b+c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Į orientacinę sumą neįskaičiuotos administravimo išlaidos[15] |

Žmogiškieji ištekliai ir susijusios išlaidos (NDIF) | 8.2.5 | d | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Administravimo išlaidos, nepriskiriamos žmogiškiesiems ištekliams ir susijusioms išlaidoms, neįskaičiuotos į orientacinę sumą (NDIF) | 8.2.6 | e | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Bendra orientacinė priemonės finansinių išlaidų suma

IŠ VISO ĮA, įskaitant išlaidas žmogiškiesiems ištekliams | a+c+d+e | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

IŠ VISO MA, įskaitant išlaidas žmogiškiesiems ištekliams | b+c+d+e | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Išsami informacija apie bendrą finansavimą

Į pasiūlymą neįtrauktas bendras valstybių narių finansavimas

milijonais eurų (trijų dešimtųjų tikslumu)

Bendrą finansavimą teikianti įstaiga | n metai | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | n + 5 ir vėliau | Iš viso |

…………………… | f | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Iš viso ĮA, įskaitant bendrą finansavimą | a+c+d+e+f | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Suderinamumas su finansinėmis programomis

Pasiūlymas atitinka esamas finansines programas.

( Atsižvelgiant į pasiūlymą, teks pakeisti atitinkamų finansinės perspektyvos išlaidų kategorijų programas.

( Įgyvendinant pasiūlymą gali tekti taikyti tarpinstitucinio susitarimo nuostatas[16] (t. y. panaudoti lankstumo priemonę arba pertvarkyti finansinę perspektyvą).

Finansinis poveikis pajamoms:

Pasiūlymas neturi finansinio poveikio pajamoms

( Pasiūlymas turi finansinį poveikį, poveikis pajamoms yra toks:

Pastaba: Visa išsami su įtakos pajamoms skaičiavimo metodais susijusi informacija ir pastabos turėtų būti pateikti atskirame priede.

milijonais eurų (vienos dešimtosios tikslumu)

Prieš priemonės taikymą [n-1 metai] | Padėtis, įgyvendinus priemonę |

Iš viso žmogiškųjų išteklių | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

CHARAKTERISTIKOS IR TIKSLAI

Trumpalaikiai ir ilgalaikiai darbai

Tarptautiniu mastu taikomos laivų savininkų civilinės atsakomybės taisyklės yra nepakankamos, kadangi jos negali tinkamai užtikrinti žalos prevencijos ir numatyti žalos atlyginimo.

Bendrijos teisės aktuose reikėtų numatyti nediskriminuojančias nuostatas, taikomas visiems laivams nepriklausomai nuo to, su kurios valstybės vėliava jie plaukioja, kurios tikrai padėtų užtikrinti laivų daromos žalos prevenciją bei garantuotų šios žalos atlyginimą.

Bendrijai dalyvaujant sukurta pridėtinė vertė, pasiūlymo derėjimas su kitomis finansinėmis priemonėmis ir galima sinergija

Komisijas sieks, kad ši CLC konvencija būtų patobulinta, pavyzdžiui, panaikinant civilinės atsakomybės ribojimą. To siekdama Komisija atsižvelgia į Europos Parlamento ir Europos Vadovų Tarybos išreikštą susirūpinimą.

2004 m. kovo 21 d. Europos Parlamentas paragino įgyvendinti „ bendrą ir nuoseklią Europos jūros politiką, siekiant sukurti Europos jūrų saugumo erdvę, labiausiai [paremtą] (...) visą jūrų transporto sistemą apimančios atsakomybės tvarkos įgyvendinimu (...) .“

Pasiūlymo tikslai, numatomi rezultatai ir susiję rodikliai veikla pagrįsto valdymo sistemos atžvilgiu (ABM)

Pasiūlymo tikslas yra numatyti nediskriminuojančias nuostatas, taikomas visiems laivams nepriklausomai nuo to, su kurios valstybės vėliava jie plaukioja, kurios tikrai padėtų užtikrinti laivų daromos žalos prevenciją bei garantuotų šios žalos atlyginimą:

- Komisija mano, kad siekiant stiprinti žalos prevenciją, būtina panaikinti civilinės atsakomybės ribojimą.

- Be to, siekdama veiksmingiau padėti nukentėjusiesiems nuo nelaimingų atsitikimų, Komisija laikosi nuomonės, kad atsakomybės nuostatos turėtų būti papildytos sukuriant privalomos laivų savininkų finansinės garantijos sistemą.

Direktyvos pasiūlyme nurodoma šios privalomos finansinės garantijos apimtis ir taikymo tvarka. Taigi yra numatyta, kad, atsižvelgiant į galimą atsakomybės ribojimo panaikinimą, finansinės garantijos suma bus du kartus didesnė už 1996 m. konvencijoje dėl atsakomybės pagal jūrinius reikalavimus ribojimo nustatytą sumą.

Įgyvendinimo metodai (preliminarūs)

Toliau pateikti metodą(-us)[18], pasirinktą(-us) priemonei įgyvendinti.

( Centralizuotas valdymas

Tiesioginis Komisijos

( Netiesioginis, deleguojant:

( Vykdomosioms agentūroms,

( Bendrijų įkurtoms įstaigoms, nurodytoms Finansinio reglamento 185 straipsnyje,

( Nacionalinėms viešojo sektoriaus įstaigoms, teikiančioms visuomenines paslaugas.

( Pasidalijamas arba decentralizuotas valdymas

( Kartu su valstybėmis narėmis

( Su trečiosiomis šalimis

( Bendras valdymas su tarptautinėmis organizacijomis (patikslinti)

Atitinkami komentarai:

STEBĖJIMAS IR VERTINIMAS

Pagal vieną iš šios direktyvos projekto nuostatų reikalaujama, kad valstybės narės praneštų apie nacionalines įgyvendinimo priemones (NĮP), kurias jos priima direktyvoms perkelti į nacionalinę teisę.

Nepranešus apie tokias NĮP (arba apie jas pranešus neišsamiai), automatiškai pradedama pažeidimo nagrinėjimo procedūra pagal Sutarties 226 straipsnį.

Įvertinimas

Ex-ante vertinimas

Poveikio vertinime numatytas toks galimas priemonės poveikis:

- Naujoji tvarka labai pasitarnautų daugeliui sąmoningų laivų savininkų, įsigijantiems civilinės atsakomybės draudimo polisą jų laivų trečiosioms šalims padarytai žalai atlyginti ir galintiems veikti rinkoje, kurioje konkurencija nebus iškraipoma kai kurių neskrupulingų ir draudimo sutarčių nepasirašiusių ūkio subjektų.

- Civilinės atsakomybės ribojimo panaikinimas bus susijęs tik su didelio laivų savininkų aplaidumo atvejais, o saugumo standartų besilaikantys laivų savininkai ir toliau galės naudotis atsakomybės ribojimo teikiama apsauga.

- Draudimo polisų skaičius nedidės ir draudikų rizika neturėtų išaugti, kadangi jie patys – kaip ir kiti jūrų transporto sistemos ūkio subjektai – turės įsitikinti, kad jų apdraudžiami laivai atitinka tarptautinius standartus.

- Poveikis kitiems jūrų transporto sistemos ūkio subjektams galėtų pasireikšti tuo, jog jiems gali tekti padengti laivo savininko patiriamas papildomas išlaidas. Kaip minėta, įvedus privalomąjį draudimą, neturėtų atsirasti papildomų išlaidų. Įgyvendinant praktiškai, įgula ir laivo savininko paskirtas valdytojas turės laikytis informacijos apie laive esantį pažymėjimą perdavimo procedūrų. Be to, įgulai saugumo suteiks finansinė jūrininkų grąžinimo į tėvynę garantija.

- „Pakrančių gyventojai“ (bet koks asmuo, galintis nukentėti nuo laivų ir prašyti to laivo savininko atlyginti žalą: privatūs asmenys, profesionalai ir institucijos). Įvedus naują privalomojo draudimo tvarką, pakrančių gyventojų padėtis turėtų pagerėti. Galimybė atlikti tiesioginius veiksmus stiprina jų padėtį. Būtent pakrančių gyventojai pirmieji pajus naujosios privalomojo draudimo tvarkos naudingumą.

- Administracijos (valstybės, su kurių vėliavomis plaukiojama, ir uostų valstybės) turės išduoti finansinių garantijų pažymėjimus ir juos tikrinti. Ši prievolė jau egzistuoja taikant CLC nuostatas, tačiau kol kas taikoma tik tanklaiviams. Trečiosios šalys, kuriose įsigaliojo visiems laivų tipams privalomo draudimo sistema, sukūrė specializuotas komandas.

Priemonės, kurių buvo imtasi atlikus tarpinį arba ex-post vertinimą (panašios ankstesnės veiklos patirtis)

Netaikoma

Būsimų vertinimų sąlygos ir dažnumas

Netaikoma.

KOVOS SU SUKčIAVIMU PRIEMONėS

Netaikoma

8. IŠSAMI INFORMACIJA APIE IŠTEKLIUS

8.1 Pasiūlymo tikslai, vertinant pagal jų finansines išlaidas: netaikoma

Įsipareigojimų asignavimai milijonais eurų (trijų dešimtųjų tikslumu)

n metai | n + 1 metai | n + 2 metai | n + 3 metai | n + 4 metai | n + 5 metai ir vėliau |

Pareigūnai arba laikinas personalas10 (06 01 01) | A*/AD | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

B*, C*/AST | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Personalas, finansuojamas pagal XX 01 02 str.11 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Kitas personalas, finansuojamas pagal XX 01 04/05 str.12 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

IŠ VISO | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

8.2.2 Užduočių, susijusių su priemone, aprašymas: užduotys

Netaikoma

8.2.3 Žmogiškųjų išteklių (numatytų teisės aktais) šaltiniai

( Šiuo metu programos valdymui skirtos pareigybės gali būti pakeistos arba joms skirtas laikas pratęstas

( Pareigybės, preliminariai skirtos n metų MPS/PBP vykdyti

( Pareigybės, kurių bus prašoma kitos MPS/PBP procedūros metu.

( Pareigybės, kurios bus perskirstytos, naudojant valdymo tarnybos išteklius (vidinis perskirstymas)

( Pareigybės, reikalingos n metams, tačiau nenumatytos tų metų MPS/PBP

8.2.4 Kitos administracinės išlaidos, įskaičiuotos į orientacinę sumą (XX 01 04/05 – Administracinio valdymo išlaidos)

milijonais eurų (trijų dešimtųjų tikslumu)

Biudžeto eilutė (numeris ir pavadinimas) | n metai | n + 1 metai | n + 2 metai | n + 3 metai | n + 4 metai | n + 5 metai ir vėliau | IŠ VISO |

1. Techninė ir administracinė pagalba (įskaitant atitinkamas išlaidas personalui) | 0 |

Vykdomosios agentūros13 | 0 |

Kita techninė ir administracinė pagalba | 0 |

– intra muros | 0 |

– extra muros | 0 |

Iš viso techninei ir administracinei pagalbai | 0 |

8.2.5 Finansinės išlaidos žmogiškiesiems ištekliams ir susijusios išlaidos, neįskaičiuotos į orientacinę sumą

milijonais eurų (trijų dešimtųjų tikslumu)

Žmogiškųjų išteklių rūšis | n metai | n + 1 metai | n + 2 metai | n + 3 metai | n + 4 metai | n + 5 metai ir vėliau |

Pareigūnai ir laikinas personalas (06 01 01) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Personalas, finansuojamas pagal XX 01 02 str. (pagalbinis personalas, deleguotieji nacionaliniai ekspertai, personalas, dirbantis pagal sutartis ir kt.) (nurodyti biudžeto eilutę) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Iš viso žmogiškiesiems ištekliams ir susijusioms išlaidoms (NEĮSKAIČIUOTOMS į orientacinę sumą) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Apskaičiuota – Pareigūnai ir laikinieji tarnautojai

Netaikoma

Apskaičiuota - Personalas, finansuojamas pagal XX 01 02 str.

Netaikoma

8.2.6 Kitos administracinės išlaidos, neįskaičiuotos į orientacinę sumą

milijonais eurų (trijų dešimtųjų tikslumu)

n metai | n + 1 metai | n + 2 metai | n + 3 metai | n + 4 metai | n + 5 metai ir vėliau | IŠ VISO |

XX 01 02 11 01 – Misijos | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0* |

XX 01 02 11 02 – Posėdžiai ir konferencijos | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

XX 01 02 11 03 – Komitetai14 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

XX 01 02 11 04 – Tyrimai ir konsultacijos | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

XX 01 02 11 05 – Informacinės sistemos | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

2. Iš viso kitų administracinių išlaidų (XX 01 02 11) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

3. Kitos administravimui priskiriamos išlaidos (patikslinti, nurodant biudžeto eilutę) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Iš viso administracinių išlaidų, nepriskiriamų žmogiškiesiems ištekliams ir susijusioms išlaidoms (NEĮSKAIČIUOTOS į orientacinę sumą) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

* nedaro poveikio dabartiniam misijų biudžetui

Apskaičiuota - Kitos administracinės išlaidos, neįskaičiuotos į orientacinę sumą

Netaikoma

[1] OL C [….], [….], p. […]

[2] OL C [….], [….], p. […]

[3] OL C [….], [….], p. […]

[4] OL C [….], [….], p. […]

[5] OL L 255, 2005.9.30, p. 11.

[6] OL L 255, 2005.9.30, p. 164.

[7] OL L 208, 2002.8.5, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 724/2004, (OL L 129, 2004.4.29, p. 1).

[8] OL L 184, 1999.7.17, p. 23.

[9] OL L [….], [….], p. […]

[10] OL L 324, 2002 11 29, p. 1.

[11] Diferencijuoti asignavimai.

[12] Nediferencijuoti asignavimai.

[13] Išlaidos, nepriklausančios atitinkamos xx antraštinės dalies xx 01 skyriui.

[14] Išlaidos pagal xx antraštinės dalies xx 01 04 straipsnį.

[15] Į xx 01 skyrių įtrauktos išlaidos, išskyrus xx 01 04 ir xx 01 05 straipsnius.

[16] Žr. tarpinstitucinio susitarimo 19 ir 24 punktus.

[17] Jei būtina, t. y. jei veikla vykdoma ilgiau nei 6 metus, reikėtų pridėti papildomų skilčių.

[18] Jei nurodomas daugiau nei vienas metodas, papildomą išsamią informaciją pateikti šio punkto atitinkamų komentarų skiltyje.

9 Kaip apibūdinta 5.3 skirsnyje

10 Kurių išlaidos NEĮSKAIČIUOTOS į orientacinę sumą

11 Kurių išlaidos NEĮSKAIČIUOTOS į orientacinę sumą.

12 Kurių išlaidos įskaičiuotos į orientacinę sumą

13 Prie atitinkamos(-ų) vykdomosios(-ų) agentūros(-ų) reikėtų pateikti nuorodą į konkrečią teisinę galią turinčią finansinę pažymą.

14 Nurodyti komiteto tipą ir kuriai grupei jis priklauso