Europos Parlamento rezoliucija dėl bendro vyno rinkos organizavimo reformos (2006/2109(INI))



Oficialusis leidinys 287 E , 29/11/2007 p. 0511 - 0523



P6_TA(2007)0049 Bendro vyno rinkos organizavimo reforma Europos Parlamento rezoliucija dėl bendro vyno rinkos organizavimo reformos (2006/2109(INI)) Europos Parlamentas, - atsižvelgdamas į 2006 m. birželio 22 d. Komisijos komunikatą Tarybai ir Europos Parlamentui "Tvaraus Europos vyno sektoriaus link" (COM(2006)0319), - atsižvelgdamas į 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1493/1999 dėl bendro vyno rinkos organizavimo [1], - atsižvelgdamas į savo 1999 m. balandžio 14 d. poziciją dėl pasiūlymo dėl tarybos reglamento, nustatančio orientacines vyno kainas 1999-2000 vyno metams [2], savo 1999 m. vasario 11 d. [3] ir 1999 m. gegužės 6 d. [4] pozicijas dėl bendro vyno rinkos organizavimo darbotvarkės 2000 m. ir 2001 m. gruodžio 11 d. [5] ir 2005 m. lapkričio 15 d. [6] rezoliucijas, dėl Reglamento (EB) Nr. 1493/1999 pakeitimo, - atsižvelgdamas į 2006 m. vasario mėn. Komisijos darbo dokumentus "Dėl bendro vyno rinkos organizavimo" ir "Vynas: Sektoriaus ekonomika", [7] - atsižvelgdamas į 2006 m. vasario 16 d. Komisijos organizuoto seminaro "Europos vynų iššūkiai ir galimybės" išvadas [8], - atsižvelgdamas į išorės studijas, parengtas Komisijos [9] ir Europos Parlamento užsakymu, - atsižvelgdamas į nuomones, pateiktas per 2006 m. liepos 12 d. Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitete surengtą viešą klausymą dėl tvaraus Europos vyno sektoriaus ir vykusias diskusijas, - atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį, - atsižvelgdamas į Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto pranešimą ir Tarptautinės prekybos komiteto bei Regioninės plėtros komiteto nuomonę (A6-0016/2007), A. kadangi vynuogių auginimu, kuris yra viena svarbiausių Europos daugiafunkcinio žemės ūkio modelio sudedamųjų dalių, verčiasi daugiau kaip 1,6 milijono ūkių, apimančių 3,4 milijono hektarų žemės, kur pagaminama 5,4 proc. visos ES žemės ūkio produkcijos, ir kuriam tenka tik 2,5 proc. Europos žemės ūkio garantijų fondo (EAGF) išlaidų; kadangi iš esmės vynuogių auginimas turi teigiamą įtaką aplinkai, ypač kadangi tai apsaugo dirvą nuo erozijos ir kad tai apskritai yra platus gamtos išteklių naudojimo būdas, B. kadangi Europos vynuogininkystė išlieka svarbi eksporto dalis, sudaranti 60 proc. pasaulinės gamybos, C. kadangi šio sektoriaus eksporto gyvybingumas remiasi pasaulyje pripažinta kokybės tradicija, D. kadangi Europos Sąjunga yra pirmoji vyno gamintoja, pirmoji vartotoja ir pirmoji eksportuotoja pasaulyje, E. kadangi tiek svarbūs bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) pokyčiai, tiek tarptautinės sutartys ir derybos, visų pirma Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) sistemoje, kuriose dalyvauja Europos Sąjunga nuo paskutinės radikalios bendro rinkos organizavimo (BRO) reformos Reglamento (EB) Nr. 1493/1999 pagrindu, ir padėtis rinkoje bei šios tvarkos įgyvendinimo patirtis rodo, kad būtina prisitaikyti prie naujų sąlygų ir jokių kitų lengvatų iš Europos Sąjungos negalima reikalauti, F. kadangi vyno sektoriaus reforma vynuogių augintojams turi būti užtikrinama saugi vyno sektoriaus BRO ateitis ir stabilumas, be to, būtina užtikrinti, kad reforma nekeltų abejonių Dohos raundo derybose, ypač kalbant apie vidaus paramą, G. kadangi Europos Sąjungos vyno sektoriui reikia tvirto Sąjungos politinio sprendimo siekiant didinti vyno ir vyno sektoriaus svarbą mūsų visuomenėje kuriant tikrą Europos vyno politiką pasitelkus BRO, H. kadangi Komisija turėtų dėti pastangas, kad sektoriaus reforma leistų sukurti Bendrijos vyno politiką, kuri prisidėtų prie gamybos, perdirbimo ir, svarbiausia, pardavimo struktūrų gerinimo Europos Sąjungoje, taip pat prie naujų rinkų plėtros, tuo pat metu plečiant ir stiprinant tradicines rinkas, I. kadangi pirmiau minėtame Komisijos komunikate pripažįstama, kad atliekant vyno BRO reikia atsižvelgti į savitumus, ir siūloma esminė dabartinio vyno BRO reforma, J. kadangi remiantis minėtu Komisijos komunikatu ir pateiktais tyrimais ir dokumentais pasiūlymas dėl kompleksinės vyno BRO reformos gali būti rengiamas remiantis alternatyviais scenarijais, kuriuos išnagrinėjo Komisija, nesilaikant iki galo nė vieno iš minėtų scenarijų, ir nuodugnios vyno BRO reformos, kuri apimtų esminius pasiūlytų priemonių pakeitimus, galimybė turi būti atitinkamai peržiūrima, K. kadangi pagrindinis Europos vyno sektoriaus reformos uždavinys turėtų būti šio sektoriaus dinamiškumo ir konkurencingumo tarptautinėse rinkose didinimas, neprarandant rinkos dalies, atsižvelgiant į Europos vyno gamintojų ir vartotojų interesus, pagarbą Europos vynuogininkystės tradicijoms, taip pat į Europos vynų kokybę ir autentiškumą, L. kadangi negalima pasiekti rinkos stabilizavimo kontroliuojant gamybos kiekį ir politinę intervenciją, M. kadangi vynuogių auginimo sektoriaus padėtis yra tokia, kad reikia vykdyti tinkamą ir daug apimančią reformą, kurią nuodugniai suderinus su vyno BRO būtų užtikrinama, kad Europos vynuogių auginimas turėtų tikrą ateitį, nepažeidžiant gamybos potencialo, N. kadangi vykdant šią daug apimančią reformą turi būti teikiami pakankami ištekliai, kurių užtektų ir pakeitimams, daromiems modernizuojant vyno sektoriaus BRO finansuoti, ir galimiems socialiniams padariniams kompensuoti, O. kadangi Komisijos pasirinktas esminės vyno BRO reformos scenarijus turi trūkumų, ypač atsižvelgiant į tai, kad: i) Komisijos pagrindinė analizė yra neteisinga: vidaus vartojimo sumažėjimas yra pervertintas (žr. Tarptautinės vynuogių ir vyno organizacijos (angl. International Organisation of Vine and Wine - OIV) duomenis) ir laikomas pagrindine pramonės sunkumų priežastimi; rekomenduojami sprendimai, ypač masinio mažinimo priemonės, yra netinkami ir neatitinka pagrindinio pramonei iškilusio uždavinio t. y. konkurencingumo; vienas iš sprendimų, skirtų Europos pramonei padėti nugalėti sunkumus, yra didinti vidaus paklausą įsitvirtinant Europos ir pasaulio rinkose; ii) jos rekomenduojamas masinis neapgalvotas vynuogynų naikinimas yra nepagrįstas išpuolis prieš Europos vynuogių auginimo paveldą, ypač pažeidžiamiausiose srityse, ir netinkamas būdas išvengti produkcijos pertekliaus ir stiprinti sektoriaus konkurencingumą besiplečiančioje pasaulio rinkoje; iii) visapusiškai liberalizuoti potencialą yra pavojinga, nes tai gali kenkti pastangoms atkurti pasiūlos ir paklausos pusiausvyrą ir privesti prie vynuogių auginimo veiklos iškėlimo; tikroji problema, susijusi su vynuogių sodinimo teisėmis valstybėse narėse, nebuvo svarstoma; iv) iš esmės Komisijos pasiūlymais siekiama laipsniškai švelninti priemones, skirtas reguliuoti rinką ir remti vyno augintojus ir gamintojus, perkeliant lėšas iš pirmojo į antrąjį BŽŪP ramstį, t. y. - į kaimo plėtrą; v) Europos piliečiai yra nepalankios nuomonės apie sektoriaus plėtrą, šios tvarkos taikymą ir komercines Europos vyno galimybes, o iš "Naujojo pasaulio" importuojamo vyno įvaizdis yra labai geras; vi) nėra pasiūlyta atitinkamų priemonių dėl būtinybės gerinti vartotojų informavimą dėl vyno kokybės ir naudingo vyno poveikio sveikatai jį vartojant protingais kiekiais; vii) Komisija numato Europos vynuogių auginimo restruktūrizavimą, kuris sutelks gamybą keliose didelėse vynuogių auginimo įmonėse, ir gaminamų vynų standartizavimą, kuris sukels pavojų Europos vynų įvairovei ir daugelio Europos regionų ekonominei, socialinei ir kultūrinei gerovei; P. kadangi, siekiant reaguoti į agresyvią "Naujojo pasaulio" prekybos politiką, vyno BRO turi būti stiprinamas siekiant didesnio Bendrijos vyno sektoriaus konkurencingumo ir padėti jam prisitaikyti prie pokyčių pasaulio rinkoje, nepaverčiant jo pasaulio rinkos "saugumo sklende", Q. kadangi vyno BRO reforma yra unikali galimybė atkurti Europos vyno sektoriaus konkurencingumą didėjant tarptautinei konkurencijai, R. kadangi vyno BRO peržiūra turi būti siekiama stabilizuoti vyno auginimo ir gamybos regionus ir visą sektorių, veiksmingai ir kompleksiškai reguliuoti pasiūlą ir paklausą laikantis Europos vyno auginimo tradicijų ir saugant kokybę bei Europos vynų autentiškumą, įtikinti vartotojus Europoje ir visame pasaulyje, kad Europos vynai skiriasi kokybės požiūriu bei parodyti, kad tai užtikrinama kompleksiniais ir skaidriais Bendrijos įstatymais, kuriuose tinkamai atsižvelgiama į skirtingas kultūrines sąlygas, S. kadangi Bendrijos vyno sektoriui yra būdingos savitos auginimo metodų ir gamybos bei prekybos struktūrų ypatybės ir tai jį išskiria iš kitų žemės ūkio sektorių; kadangi dėl šių priežasčių atsieta bendrosios išmokos sistema neturi būti taikoma šiam sektoriui, T. kadangi sisteminės informavimo ir skatinimo priemonės gali padaryti vyno sektorių konkurencingesnį, kad būtų galima atsikovoti Bendrijos rinkos dalį ir įsitvirtinti kitose rinkose besivystančiose šalyse; kadangi turi būti sudaryti profesinių ir gamybos šakos organizacijų, asociacijų atskirų produktų apsaugai arba visuomeninio regioninio vystymosi agentūrų valdomi reklamos fondai teikti finansavimą šiai skatinimo veiklai, Bendrieji reformos principai 1. mano, kad būtina skatinti vyno BRO reformą, kuri būtų pagrįsta šiais pagrindiniais principais: a) teisinių priemonių supaprastinimu ir suderinimu, pripažįstant, kad sektorius turi išskirtinių bruožų; b) Europos vyno sektoriaus konkurencingumo stiprinimu ir gerinimu didėjant tarptautinei konkurencijai; c) parama vyno BRO reformai ir jai numatytam pagal pirmąjį BŽŪP ramstį skirtam Bendrijos biudžetui; d) vyno sektoriaus suderinamumu su BŽŪP priemonėmis, siekiant gyvybingos vyno BRO reformos; e) teritoriniu požiūriu, kai atsižvelgiama į gamtos išteklius užtikrinant, kad vyno sektoriuje būtų laikomasi kompleksinės paramos teikimo taisyklių ir taikomi tinkami žemės ūkio metodai, t. y. nustatomos skatinamosios priemonės, kurios turėtų padėti pereiti prie gamybos būdų, kuriais būtų prisidedama prie to, kad daugiau ir geriau būtų kontroliuojama gamyba ir būtų saugoma aplinka siekiant galutinio tikslo - išlaikyti tinkamą vynuogių augintojų pajamų lygį ir pagerinti produktų kokybę; f) bendrų taisyklių išsaugojimu BRO, kartu su išplėstomis struktūrinės paramos programomis, skirtomis stiprinti Europos vynuogių auginimo sektoriaus konkurencingumą ir tvarumą; g) subsidiarumu, įgyvendinant naująją tvarką valstybėse narėse, remiantis nacionalinių vyno sektoriaus paramos ir plėtros programų, į kurias turi būti įtrauktos Bendrijos politikos priemonės ir priemonės, kurioms galima skirti vyno sektoriaus BRO, t. y. pagal pirmąjį ramstį skirtus asignavimus, įgyvendinimu; h) laipsnišku naujo vyno BRO įgyvendinimu dviem etapais, sudarant sąlygas įvertinti rezultatus po pirmojo etapo ir atlikti galimus Bendrijos politikos priemonių pakeitimus, kuriuos pasirinktų valstybės narės ir kurie būtų įtraukti į nacionalines vyno sektoriaus paramos ir plėtros programas, tačiau niekaip nekeičiant vyno BRO biudžeto asignavimų paskirstymo valstybėms narėms; i) didesniu sektoriaus gamintojų organizacijų ir kitų profesinių organizacijų vaidmeniu ir bendra atsakomybe bei vynuogynų registro pataisymu; j) konkrečių reklamos kampanijų rengimu siekiant atgauti rinkos dalį ir atverti naujas rinkas Europos Sąjungoje ir už jos ribų, ir vartotojų informavimo kampanijų rengimu siekiant skatinti atsakingą ir saikingą vyno vartojimą Europoje; 2. pabrėžia, kad vykdant reformą taip pat turėtų būti atsižvelgta į: a) būsimą Europos Sąjungos plėtrą, narėmis tapus Bulgarijai ir Rumunijai, kurios turi reikšmingus vyno sektorius ir kurios turės prisitaikyti prie naujų rinkos sąlygų, intervencijos priemonių ir naujos kontrolės ir stebėjimo tvarkos; b) tarptautinę padėtį, kur konkurencija didėja ir gamybos, ir vartojimo atžvilgiu; c) stabiliai besiplečiančią Kinijos rinką, kurioje, be viso kito, pradėta aktyvi vyno gamyba, ir padidėjusią kitų naujų valstybių gamintojų, pvz., Australijos, JAV, Kanados ir Pietų Amerikos, gamybą; d) prekybos susitarimų su trečiosiomis šalimis poveikį; e) tarptautines PPO Dohos raundo derybas, per kurias jokiomis aplinkybėmis neturėtų būti suabejotą reformos principais, kurie turėtų būti įtraukti į šio raundo įsipareigojimus, ypač susijusius su vidaus parama; f) BŽŪP perspektyvas, ypač dėl būsimo finansavimo ateityje, dėl kurio diskusijos prasidės 2009 m.; Vyno BRO reguliavimo atsisakymas. Vieninga Bendrijos politika 3. mano, kad vykdant vyno BRO reformą reikėtų nustatyti tikslus ir padidinti vykdomos politikos nuoseklumą, rinkos pusiausvyrą, sustiprinti struktūrinės intervencijos priemones ir vyno ženklinimo ir klasifikavimo taisykles ir tai reikėtų padaryti apibrėžiant vyno BRO tikslus ir nustatant politiką, kurią reikia vykdyti siekiant šių tikslų; mano, kad bendras nuoseklumas turi būti grindžiamas subsidiarumo principu siekiant gerbti nacionalinius ir regioninius skirtumus ir duodant ženklą, kad Europos Sąjungos koordinuojamomis politikos priemonėmis siekiama įsitvirtinti rinkose ir pelnyti vartotojų pasitikėjimą; 4. mano, kad lėšų perkėlimas iš pirmojo į antrąjį BŽŪP ramstį, bendrai finansuojant žemės ūkio plėtros programas, nėra logiškas ir turi būti atmestas, kad būtų galima skirti finansinius išteklius nacionalinėms finansinėms struktūroms ir naudojantis Komisijos paskelbtomis priemonėmis bei remiantis nacionalinėmisfinansinėmis struktūromis būtų užtikrinta gyvybinga sektoriaus ateitis; 5. primena, kad Bendrijos lėšų skirstymas kituose reformuotuose naujosios BŽŪP sistemos žemės ūkio sektoriuose sudarant nacionalinius paketus buvo atliktas remiantis požiūriu, kuris yra pagrįstas visišku arba daliniu Bendrijos paramos atsiejimu nuo gamybos apimčių; pabrėžia, kad vyno sektoriaus naujasis vyno BRO turi būti pagrįstas vienodomis priemonėmis, kurios yra bendros visoms valstybėms narėms, ir priemonėmis, kurioms yra taikomas subsidiarumo principas, leidžiantis atsižvelgti į specifinius sektoriaus poreikius visose valstybėse narėse ir gamybos regionuose; priduria, kad kiekviena valstybė narė turi, bendradarbiaudama su regionine ir nacionaline administracija, sektoriams (gamybos, prekybos, profesiniam, gamybos regionų, t. t.) nustatyti tam tikras programas ir naudojant vieną arba kelias priemones iš šios grupės gamybą pritaikyti prie rinkos; mano, kad priemonės, kurioms taikomas subsidiarumo principas, turi būti apibrėžtos ir tikrinamos Europos lygiu siekiant užkirsti kelią konkurencijos iškraipymui, ir joms visos lėšos turi būti skiriamos iš Bendrijos biudžeto; Dviejų etapų reforma (2008-2011 m. ir 2012-2015 m.) 6. mano, kad, norint pasiekti reformos tikslus, ji turi vykti dviem etapais: pirmuoju etapu (2008-2011 m.) siekiama suderinti, pertvarkyti rinką ir didinti jos skaidrumą, paremti gamintojus ir vyno regionus, laipsniškai įgyvendinant vienodas Bendrijos priemones ir parengiant Europos vyno sektorių agresyviau atverti rinkas, laipsniškai perkeliant iš distiliavimo gautus išteklius konkurencingumui ir vystymuisi skirtai paramai; 7. pabrėžia, kad atsižvelgiant į galimą reformos padarinių svarbą, jos sudėtingumą ir būtinybę ją įgyvendinti laipsniškai, neišvengiamai reikės parengti laikotarpio vidurio vertinimą po pirmojo etapo paskelbiant tarpinį etapą, per kurį būtų vertinamos pirmosios pasekmės ir galimai patikslinamos jau naudojamos priemonės ir priemonės, kurios nebuvo numatytos siekiant pradinių tikslų; 8. pabrėžia, kad dėl susiklosčiusios padėties būtina imtis skubių priemonių siekiant išspręsti Europos vynuogių auginimo sektoriaus problemas, kurti politikos kryptis reformai paremti - ir iš dabartinio Bendrijos biudžeto, ir prireikus jį didinant - kai kurios iš šių priemonių turi būti įgyvendinamos didėjančia apimtimi, pvz., prekybos skatinimas ir kokybės gerinimas, o kitos mažėjančia apimtimi, pvz., kišimosi į rinką politika; Esminė vyno BRO reforma. Suderinamumas su naująja BŽŪP 9. pabrėžia, kad iš principo vynuogynų auginimas turi teigiamą įtaką aplinkai, visų pirma apsaugant dirvą nuo erozijos, ir todėl, kad tai apskritai yra ekstensyvus gamtos išteklių naudojimo būdas; mano, kad dėl šių priežasčių ir siekiant, kad ši tvarka labiau atitiktų naujosios BŽŪP dvasią, nekenksmingų aplinkai žemės ūkio technologijų finansavimas galėtų būti remiamas ir numatytas vyno BRO biudžete Bendrijos lygiu; Gamybos kontrolės priemonės kokybei, poveikiui aplinkai ir rinkos pusiausvyrai stebėti 10. pabrėžia, kad nustačius stalo vyno gamybos metodo pagrindus būtų aiškesnės jų prekybos sąlygos ir vynų skirstymas pagal geografinius požymius, kuriems taikomos griežtesnės gamybos sąlygos ir kurie yra saugomi vietos ir regioniniu lygiu; 11. mano, kad vynuogių augintojai privalo laikytis atitinkamų žemės ūkio technologijų, aplinkos, augalų sveikatos ir kitų standartų ir prisidėti prie aplinkos apsaugos, pirminės gamybos stebėjimo, potencialaus derlingumo ribojimo, mažinant perprodukciją ir gerinant vyno kokybę, taip mažinant distiliuojamo vyno kiekį; Distiliavimas. Krizių valdymo ir rinkos stabilizavimo, aplinkos apsaugos ir kokybės stiprinimo mechanizmas 12. pabrėžia, kad Komisijos pasiūlymai naudoti distiliavimą arba perdirbti šalutinius produktus nesuteikiant papildomo finansavimo neturi pagrindo, nes distiliavimas, nors ir yra vyno gamintojų reikalas, vykdomas alkoholio įmonėse, todėl faktiškai priemonė taptų neveiksminga; taip pat pabrėžia, kad Komisijos pasiūlymas dėl kontroliuojamo vyno gamybos produktų šalinimo sukeltų didžiausiuose vyno gamybos regionuose didelių aplinkos apsaugos problemų; pažymi, kad, atsisakius dvejopos paskirties distiliavimo, daug vyno būtų pagaminama fermentavimo būdu ir taip būtų pažeidžiama regionų ir Europos rinkos pusiausvyra ir sukeliama problemų regionuose; nurodo, kad, kaip numatyta Komisijos pasiūlyme, nesugebėjimas panaudoti esamos perprodukcijos smarkiai paveiktų rinką ir vynuogių augintojų pajamas; 13. pabrėžia, kad iš pradžių vyno distiliavimas buvo įdiegtas tik kaip skubos priemonė, bet dabar tapo brangiausia ir labiausiai abejotina vyno BRO dalimi; dėl to distiliavimo sistemos turi būti palaipsniui mažinamos atitinkamu pereinamuoju laikotarpiu, kuris vyno gamintojams suteiktų galimybių sustiprinti tvarios gamybos metodus ir kokybišką vyno gamybą arba pereiti prie jos; šiuo pereinamuoju laikotarpiu vyno gamintojams, kurie naudojo distiliavimą, turi būti leista įsitvirtinti kokybės rinkose naudojantis mažinimo sistemomis, savanoriškomis tiekimo valdymo ir kaimo plėtros priemonėmis, skirtomis geresnės vyno kokybės ir įvairesnio vyno prekybai; 14. nepritaria idėjai skubiai panaikinti distiliavimo mechanizmą ir kitas rinkos paramos priemones; mano, kad, nors tikėtina, kad šių priemonių planavimą ir naudojimą galima gerinti, yra netinkama jas panaikinti be pereinamojo laikotarpio, siekiant pasinaudoti kai kurių iš šių priemonių teikiamais privalumais; pabrėžia, kad pereinamuoju laikotarpiu turi būti laipsniškai mažinamos sumos, skirtos rinkos intervenciniams mechanizmams, ir kartu įtraukiamos priemonės, skirtos gerinti kokybę, skatinti ir parduoti Europos vyną; 15. mano, kad reikia toliau remti vyno pagrindu pagamintus produktus siekiant išlaikyti Europos vyno kokybę ir vengti bet kokios žalos aplinkai, kurią sukeltų šių produktų atsisakymas; be to, mano, kad tęstinė parama turi būti taikoma geriamojo alkoholio distiliavimui, atsižvelgiant į tai, kad tai yra vienintelė distiliavimo forma, kuri yra tikrai realizuojama rinkoje; 16. mano, kad šalutinių produktų distiliavimo įgyvendinimas turi būti persvarstytas, siekiant sumažinti išlaidas Bendrijos lygiu, ypač leidžiant kai kurį alkoholį parduoti kitose realizavimo rinkose, pvz., geriamojo alkoholio; 17. mano, kad būtų naudinga pradiniu reformos etapu keturias šiuo metu naudojamas distiliavimo priemones sujungti į dvi: a) privalomą distiliavimą, kuris veiktų kaip saugumo priemonė ir leistų laipsniškai reorganizuoti rinką, užtikrinant atitinkamus aplinkos apsaugos tikslus ir kokybę; b) savanorišką vyno alkoholio distiliavimą, kuris leistų pritaikyti vyno alkoholio, naudojamo tam tikruose vyno produktuose (likeryje, brendyje) arba siekiant subalansuoti vyną, sektorių; 18. mano, kad būtina sukurti naują krizių valdymo mechanizmą, kuris būtų naudojamas specialiais, rimtais ir realiais atvejais, kurie būtų nustatomi pagal iš anksto Bendrijos lygiu apibrėžtus objektyvius kriterijus; 19. mano, kad turėtų būti atsisakyta alkoholio viešojo saugojimo, o krizės atveju vykdomo distiliavimo metu gauto alkoholio pardavimas turėtų būti pakeistas neatidėliotinu tiesioginių pardavimų organizavimu, kviečiant dalyvauti konkursuose; Vynuogynų plotų mažinimas pagal kriterijus 20. pabrėžia, kad minėtame Komisijos komunikate vynuogynų naikinimas numatytas kaip gamybos ir darbuotojų poreikio sektoriuje mažinimo, o ne skatinamoji gamybos kontrolės priemonė, reguliuojanti pasiūlą ir paklausą; mano, kad, priešingai negu tvirtina Komisija, įgyvendinant šią politiką, nepavyktų sustiprinti vyno sektoriaus konkurencingumo; teigia, kad subsidiarumo didinimas negali būti pretekstas beatodairiškai atsisakyti reguliavimo, nes tai sudarytų nevienodas konkurencijos sąlygas net pačioje Europos Sąjungoje; 21. mano, kad pasitraukimas iš vyno gamybos ilgalaikėje perspektyvoje neturėtų būti pagrindinis vyno BRO reformos klausimas, o tik vienas iš vyno BRO biudžeto per nacionalines finansines sistemas finansuojamos struktūrinės intervencijos, kuria siekiama atkurti vynuogynų auginimo potencialą ir padėti vyno sektoriui laipsniškai prisitaikyti prie rinkos reikalavimų, kriterijų; 22. mano, kad iniciatyva pasitraukti iš vynuogynų auginimo verslo ilgalaikėje perspektyvoje turėtų priklausyti nuo gamintojo, valstybėms narėms patvirtinant arba atmetant šį sprendimą, vadovaujantis nacionaliniais ir (arba) regioniniais aplinkos ir socialiniais kriterijais, suderinamais su objektyviomis sąlygomis, iš anksto nustatytomis Bendrijos lygmeniu; mano, kad būtina numatyti, jog kiekviena valstybė narė ir kiekvienas regionas turėtų galimybę nustatyti lanksčią didžiausią leistiną vynuogynų rovimo kiekviename regione ribą ir kad turėtų galimybę pasirinkti, kokiam vynui teikti pirmenybę vykdant vynuogynų rovimo programą; 23. mano, kad objektyvūs Bendrijos kriterijai, ribojantys gamybos atsisakymą ilgalaikėje perspektyvoje regionuose, gali būti taikomi: a) kalnų, pakrančių ir salų regionų vynuogynams, kuriuose daugiausia gaminamas vynas su geografine nuoroda; b) vynuogynams šlaituose, kuriuose būtina užkirsti kelią dirvos erozijai ir biologinės įvairovės praradimui, arba tradiciniuose regionuose, turinčiuose istorinę svarbą; c) vynuogynams, kuriuose gaminamas komercinei realizavimo rinkai skirtas vynas; d) vynuogynams, kurių per didelis mažinimas keltų grėsmę viso auginimo ploto egzistavimui arba registruotam kilmės pavadinimui; e) vynuogynams, kuriems pagal įvairias programas numatyta struktūrinė Bendrijos parama; f) vynuogynams, kuriuose atsisakius vynuogių auginimo kiltų pavojus aplinkai; 24. mano, kad objektyvūs Bendrijos kriterijai, kuriais siekiama bendresnio gamybos ir žmogiškojo potencialo restruktūrizavimo kaimo vietovėse, supaprastinant galimybę atsisakyti gamybos ilgalaikėje perspektyvoje, turėtų apimti turinčius tam tikrus pavyzdinius požymius: a) labai mažo produktyvumo ir neturinčius perspektyvos ateityje atkurti potencialą vynuogynus; b) atvejus, kai vynuogių augintojai dalyvauja ankstyvo pasitraukimo iš gamybos programoje; c) vynuogynus, kurie netinkami kokybiško arba paklausaus vyno gamybai; 25. rekomenduoja, kad būtų pradėta vykdyti ne tik pasitraukimo iš vyno gamybos visam laikui programa, bet ir taikomas laikinas išrovimas, kiekvienai valstybei narei apsisprendžiant, ar patogu būtų pradėti jį taikyti; mano, kad dėl laikino vynuogynų išrovimo vynuogių augintojai galėtų gauti tam tikrą finansinę paramą, nes vynuogynų auginimo teisės būtų sustabdytos keletui metų, kuriems pasibaigus vynuogių augintojai galėtų atsodinti vynuogyną, atsisakyti jo auginimo teisių arba kreiptis dėl galimybės pradėti vynuogyno išrovimo visam laikui etapą, jeigu valstybė narė yra pradėjusi vykdyti šią programą; 26. tvirtina, kad plotai, kuriuose išrauti vynuogynai ir už kuriuos bus mokamos fiksuoto dydžio išmokos, galėtų būti laikomi plotais, už kuriuos gali būti suteikta teisė gauti vienodai susietą paramą; mano, kad nustatant priemokas už išnaikinimą ir vienkartinę išmoką reikėtų atsižvelgti į minimalius aplinkos apsaugos reikalavimus siekiant išvengti kaimo vietovių smukimo; mano, kad kiekviena valstybė narė turėtų turėti galimybę vynuogynų rovimo programoje dalyvaujantiems vynuogių augintojams teikti papildomą paramą iš vyno sektoriaus paramos ir plėtros programos arba taikyti svyravimų mechanizmą ir (arba) perskirstyti teises gauti lėšų iš vienkartinių išmokų nacionalinio rezervo, kad parama gamintojams galėtų pasiekti nacionalinių arba regioninių tiesioginių nuo gamybos atsietų išmokų lygį; pažymi, kad kompensacijų negalima mokėti už neteisėtai pasodintus vynuogynus; Draudimas sodinti naujus vynuogynus. Laipsniškas naujų vynuogynų sodinimo liberalizavimas 27. mano, kad būtina vadovautis tinkama ir skaidria procedūra laipsniškai perskirstant teises sodinti naujus vynuogynus, siekiant užkirsti kelią tam, kad nekontroliuojamas ES vyno gamybos potencialo didėjimas turėtų neigiamos įtakos rinkai; valstybės narės turėtų pateikti programas, apimančias tikslinį sodinimo kiekį, pažangą perskirstant naująsias teises, kiekviename regione auginamas rūšis ir įgyvendinimo tvarkaraštį; tvirtina, kad naujos teisės sodinti vynuogynus turėtų būti skirtos pirmiausia jauniems ūkininkams, kokybiško vyno gamintojams ir savininkams vynuogynų, kurie įtraukti į kokybės ir reklamos programas ir kurie taip pat turėtų būti įtraukti į pataisytą vynuogynų registrą; mano, kad kiekviena valstybė narė, prieš perskirdama teises sodinti naujus vynuogynus, bendradarbiaudama su regiono institucijomis, šios gamybos šakos organizacijomis ir gamintojų asociacijomis turėtų įvertinti programą ir pažangą raunant vynuogynus; mano, kad prieš skiriant teises sodinti naujus vynuogynus reikėtų įvertinti neįteisintų ir neteisėtai pasodintų vynuogynų padėtį; 28. pažymi, kad patartina, jog sprendimus dėl leidimo sodinti vynuogynus vietovėse, kuriose gaminamas geografines nuorodas turintis vynas, priimtų regioninės valdžios institucijos, atsižvelgiant į poreikį apsaugoti vynuogių augintojų vietovėse, kuriose gaminamas geografines nuorodas turintis vynas, investicijas, užkirsti kelią tam, kad nuvertėtų atitinkamos geografinės nuorodos, ir užtikrinti tęstinę produktų kokybės kontrolę; 29. mano, kad naujų vynuogynų sodinimas negali būti laikomas vienu iš finansuojamų veiksmų, tokių kaip žemės ūkio auginimo metodų restruktūrizavimas, kompleksinė parama ir krizių valdymas, tačiau, kita vertus, jis gali būti įtrauktas į bendrus gamintojų organizacijų ir gamybos šakos organizacijų veiksmus, kuriais siekiama įgyvendinti vartojimo skatinimo, vartotojų informavimo priemones, rinkos tyrimus ir kompensuoti dėl stichinių nelaimių padarytus nuostolius ir kurie numatyti nacionalinėse vyno sektoriaus paramos ir plėtros programose; Vynuogynų registras. Veiksminga vyno BRO kontrolės ir valdymo priemonė 30. rekomenduoja valstybėms narėms vesti vynuogynų registrą, pažymėdamos kiekviename iš jų sodinamų vynuogių rūšis ir kiekį (laikantis Reglamento (EEB) Nr. 2392/86 [10]); 31. pabrėžia, kad vynuogynų registras yra pagrindinė priemonė kontroliuoti, kaip laikomasi gamybos apimčių; Sodrinimas 32. yra žinoma, kad sodrinimas daro tiesioginį poveikį gamybos lygiui, nes jis gali sukelti vienam hektarui pagaminto kiekio didėjimą; nepaisant to, pabrėžia, kad pagalbos koncentruotai vynuogių misai ar rektifikuotai koncentruotai misai taikymo arba panaikinimo klausimas yra glaudžiai ir neatsiejamai susijęs su sodrinimo naudojant sacharozę panaikinimu arba taikymu, be to, turint omenyje cukraus kainų sumažėjimą dėl vyno BRO cukraus reformos, įvairias valstybių narių vyno gamybos tradicijas, tokios technologijos naudojimo apribojimo iki konkrečių tikslių maksimalių kiekių protingumą ir techninį ekonominį pagrįstumą, taip pat galimą alternatyvinę misos paskirtį, kuri darytų teigiamą poveikį vyno perprodukcijos mažinimui; 33. mano, kad sodrinimo naudojant cukrų patvirtinimas valstybių narių gali būti siejamas su tokiomis sąlygomis kaip priemonių patikrinimai, siekiant pagerinti kokybę (pvz., išeigos ribų atitikimas), ir su klimato sąlygomis; 34. sodrinimas turi būti leidžiamas visiems vyno gamybos regionams, kuriuose jis buvo naudojamas tradiciškai ir kuriuose nėra struktūrinio pertekliaus; mano, kad Komisijos pasiūlymas dėl maksimalaus sodrinimo lygio sumažinimo yra nepagrįstas; dabartinės taisyklės turi likti galioti; 35. mano, kad vyno sodrinimui neturėtų būti draudžiama naudoti cukraus, nes priešingu atveju būtų diskriminuojamos valstybės narės tose ES dalyse, kuriose yra sunkiau gaminti vyną dėl mažiau palankaus klimato; 36. pabrėžia, kad būtina teikti misą ir koncentruotą rektifikuotą misą, naudojamą sodrinime, nes būtina išlaikyti istorinę enologijos praktiką; 37. pabrėžia poreikį užtikrinti paramą vynuogių sultims gaminti naudojamos misos gamybai, siekiant paremti kitoms nei vyno gamyba reikmėms naudojamą produktą, kuris yra svarbus sektoriui ir padeda išlaikyti rinkos pusiausvyrą; 38. mano, kad sodrinimo pridedant koncentruotos misos atveju misa turėtų būti tiekiama iš to paties gamybos rajono; 39. pabrėžia, kad 1991 m. atlikta sodrinimą naudojant cukrų su vyno perprodukcija Europos Sąjungoje siejanti studija nebeatspindi dabartinių rinkos sąlygų ir bet kuriuo atveju neteikia prasmingų duomenų; Viešoji intervencija į alkoholio sritį. Privatus vyno ir misos saugojimas 40. mano, kad turėtų būti svarstoma galimybė išlaikyti privataus vyno ir misos saugojimo galimybę, bent pirmuoju reformos etapu (2008-2011 m.), atsižvelgiant į siūlomus apribojimus distiliavimui ir atsisakant viešojo saugojimo; Profesinės organizacijos ir gamybos šakos organizacijos 41. pabrėžia, kad gamybos šakos organizacijos gali imtis iniciatyvų toliau išvardintose srityse, jei tik Bendrijos leidimų išdavimo sistema yra sukurta, kurios, pvz., gali apimti: geresnį gamybos potencialo naudojimą, vartotojų informavimą apie saikingą vyno vartojimą, skatinant produktų, kurie yra geriau pritaikomi prie vidaus ir eksporto rinkos poreikių, gamybos mokslinius tyrimus, būtinas prekybos investicijas, naujų būdų, ribojančių augalų apsaugos priemonių naudojimą, paiešką, ekologinį ūkininkavimą, kt.; 42. ragina Komisiją savo pasiūlyme pademonstruoti apsisprendimą reformuoti vyno gamybos sektorių, ypač efektyviomis ir konkrečiomis Bendrijos politikos priemonėmis, siekiančiomis skatinti Europos vyną, tam numatant atitinkamus finansinius įsipareigojimus; 43. mano, kad reikėtų sukurti specialų fondą, skirtą Europos vynų pardavimui skatinti, pasinaudojant profesinėmis organizacijomis, gamybos šakos organizacijomis, vartotojų apsaugos asociacijomis arba teritorinės plėtros viešosiomis agentūromis; 44. mano, kad Komisija turėtų nustatyti kai kurias Europos vynų pardavimo skatinimo veiklos gaires, kurios būtų grindžiamos saikingu ir atsakingu vyno vartojimu ir lydimos būtino finansavimo; Ženklinimas ir Europos vyno skatinimas 45. laikosi nuomonės, kad Europos Sąjunga privalo siekti konkrečios geografinės kilmės vyno rinkos dalies sustiprinimo, pripažinimo ir apsaugos; nurodo, kad šis vynas būtų lengviau atpažįstamas, jei būtų supaprastintas jo ženklinimas; 46. būdais pagaminti rūšinį vyną ir jį atitinkamai paženklinti, jei jis nėra tinkamai mano, kad nepakanka tradiciniais remiamas pasaulio rinkoje, siekiant užtikrinti, kad būtų išlaikytas arba padidintas jo poreikis. Šiuo požiūriu mano, kad būtina nustatyti konkrečias, tinkamai finansuojamas priemones didinti galimybes tinkamai pristatyti rūšinį Europos vyną pasaulio rinkose; 47. mano, kad, atsižvelgiant į naujausią nuostatų dėl ženklinimo apibrėžimą, kuris nustatomas Reglamentais (EB) Nr. 1991/2004 [11] ir (EB) Nr. 1427/2004 [12], prieš darant tolesnius pakeitimus turi būti atliktas jau padarytų pakeitimų poveikio vertinimas; 48. pabrėžia, kad vyno gamybos būdai, nenaudojami ES, turi būti aiškiai pažymėti importuojamų gėrimų etiketėse, pateikiant atitinkamas nuorodas; 49. mano, kad Europos Sąjungos vynų ženklinimas yra itin svarbus; tačiau mano, kad jis neturėtų būti sudėtingesnis negu vynų iš trečiųjų šalių ženklinimas; 50. ragina suderinti valstybių narių taisykles dėl kalbos vartojimo etiketėse, siekiant užtikrinti, kad operatoriai neprivalėtų versti tam tikros informacijos iš vienos kalbos į kitą tais atvejais, kai paskirties valstybėje naudojamas terminas yra labai panašus ir todėl nėra pavojaus suklaidinti vartotojus; Aktyvi ir plataus užmojo ES vynų išorės prekybos politika. Pagrindinis vyno BRO ramstis 51. nurodo, kad sunkumai, kuriuos patiria vyno sektorius, daugiausia kyla dėl didėjančio vyno importo iš trečiųjų šalių ir dėl vis didėjančių vyno atsargų, kurios viršija vienų metų gamybos kiekį, ir mažai tikėtina, kad jos bus realizuotos, neigiamai veikia kainas ir vyno gamintojų pajamas, todėl reikėtų juos pašalinti nustatant keletą pagrindinių prioritetų, į kuriuos neatsižvelgta minėtame Komisijos komunikate, įskaitant saikingo ir sąmoningo vartojimo skatinimą, biudžeto išteklių perskirstymą, kuris leistų pasiekti naujus vartotojus bei užimti naujas, ar netgi atgauti turėtas, rinkas, taip pat kokybės ir tyrimų skatinimą; 52. ragina Komisiją dėti visas pastangas, kad sustiprintų geografinių nuorodų apsaugą, nustatant aukštesnius kriterijus bei bendrą šių nuorodų tvarką Europos, dviejų regionų bei daugiašaliu lygmeniu, ypač PPO ir Susitarimo dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba, (TRIPS susitarimo) kontekste, siekiant sukurti daugiašalį vynų ir stipriųjų gėrimų registrą ir kovoti su Europos geografinių nuorodų bei tradicinių pavadinimų padirbinėjimu ir visomis neteisėto jų naudojimo formomis; 53. mano, jog derybose su PPO ir derybose dėl daugiašalių susitarimų būtina pasiekti geresnę saugomų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugą, kadangi tai yra pagrindinė kokybiško vyno gamybos, susijusios su vietos žeme ir metodais, išsaugojimo sudedamoji dalis; 54. pabrėžia, kad siekiant sustiprinti šio sektoriaus konkurencingumą tarptautinėse rinkose, būtina, glaudžiai bendradarbiaujant su Europos gamintojams atstovaujančiomis organizacijomis, nustatyti Europos vynų išorės prekybos politiką, kuri būtų kryptinga, ambicinga bei pagrįsta nauju biudžeto išteklių ir reikiamų priemonių panaudojimu; 55. pabrėžia, kad būtina šios Europos vynų išorės prekybos politikos srityje sudaryti dvišalius susitarimus su trečiosiomis šalimis dėl prekybos vynu, vadovaujantis abipusiu pripažinimu ir geografinių nuorodų apsauga; 56. primena, kad Europos Sąjunga įsipareigojo iki 2013 metų palaipsniui nutraukti savo eksporto subsidijas; ragina Komisiją sušvelninti subsidijų sumažinimo padarinius pagerinant išteklių, skirtų vyno gamintojų pajamoms įvairinti, prieinamumą bei nustatant tinkamą vyno gaminių patekimą į rinką tiek, kiek tai būtina siekiant išlaikyti Europos vyno rinkos pusiausvyrą; 57. ragina įtraukti vyną į jautrių produktų PPO sąrašą; 58. mano, kad, atsižvelgiant įgaliojančios geografinių vyno nuorodų tvarkos ypatybes, galėtų būti svarstoma galimybė 2006 m. kovo 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų [13], apsaugos nuostatas, atitinkamai pakeitus, įtraukti į naująjį vyno BRO jau pirmuoju reformos etapu (2008-2011 m.); pažymi, kad antruoju reformos etapu (2012-2015 m.), kai laipsniškas vienodas vyno registravimas Bendrijos ir nacionaliniu lygiu bus įgyvendintas jau pirmuoju etapu, turėtų būti persvarstyta galimybė į Reglamentą (EB) Nr. 510/2006 įtraukti naujojo reglamento dėl vyno BRO nuostatas, susijusias su geografinėmis nuorodomis; 59. pabrėžia susirūpinimą keliančius su prekyba nesusijusius klausimus PPO; ragina Komisiją sukurti ženklinimo sistemą importuojamiems alkoholiniams vyno pagrindu pagamintiems gėrimams, kurie neatitinka Europos vyno gamybos technologijų ir todėl neturėtų būti ženklinami kaip vynas; 60. atkreipia dėmesį į tai, kad atsisakius draudimo fermentuoti naudojant importuotą misą kils pavojus, kad vyno produkcija bus klastojama, rinka iškraipoma ir Bendrijos gamybos apimtys sumažės, todėl Komisija PPO turėtų siekti, kad šio draudimo nebūtų atsisakyta; 61. mano, kad pagal Bendrijos teisės aktus turėtų būti draudžiama fermentuoti importuojamą misą arba maišyti ją su Bendrijoje pagaminta misa, nes šios procedūros nėra suderinamos su kitomis Komisijos siūlomomis priemonėmis, kaip, pavyzdžiui, vynuogynų plotų mažinimas arba finansavimo atsisakymas, jei alkoholio stiprumui didinti naudojama koncentruota misa; 62. pabrėžia, kad nėra įsipareigojimų derėtis su PPO dėl galimybės maišyti iš trečiųjų šalių importuojamą produkciją su Bendrijos vynu, todėl prieštarauja šiai galimybei, nes tai sudarytų didelių sunkumų identifikuojant produkciją, jos gamybos ir kilmės vietą ir turėtų įtakos Europos valstybėse gaminamo vyno kokybei; 63. mano, kad siekiant apsaugoti Europos vynų kokybę ir reputaciją, būtina, kad Europos vynams gaminti būtų leidžiama naudoti tik Europos Sąjungoje pagamintą vyną ir misą; Tarptautinė vynuogių ir vyno organizacija. Dvišalės prekybos sutartys 64. tiki, kad Europos Sąjungai dalyvaujant sudėtingose derybose PPO ir sudarant dvišales sutartis, apsaugančias Europos maisto produktus, produktus su geografinėmis nuorodomis, ekologinę produkciją ir kt., Taryba - konsultuodamasi su Europos Parlamentu - turėtų būti institucija, kuri būtų atsakinga tvirtinant naujas vyno gamybos technologijas, nes perdavus jos kompetenciją Komisijai kiltų pavojus Europos Sąjungos rūšinio vyno žymėjimo ir klasifikavimo tvarkai; mano, kad šios vyno gamybos technologijos turėtų būti įtrauktos į teigiamą Bendrijos technologijų sąrašą; 65. ragina Komisiją siekti visomis galimomis priemonėmis išvengti apgavysčių ir piktnaudžiavimo, kai trečiosiose šalyse nurodoma geografinės kilmės vieta; 66. mano, kad nereikėtų atsisakyti visų finansinių priemonių, kurios skiriamos Bendrijos bendro vyno rinkos organizavimui Europos lygiu jas perkeliant į antrąjį BŽŪP ramstį ir grįžtant prie nacionalinės priemonių kompetencijos, tokiu būdu atveriant kelią rinkos iškraipymams ir diskriminavimui tarp gamybos ir rinkodaros struktūrų ir tarp valstybių narių; 67. mano, kad vyno gamybos technologijomis nereikėtų klaidinti vartotojų, klastoti kokybės arba sudaryti nesąžiningą konkurenciją; pabrėžia, kad leidžiami naudoti vyno gamybos būdai negali būti automatiškai patvirtinti ir leidžiami naudoti ES net ir tuomet, kai vynai yra skirti eksportui į regionus, kur šios technologijos nėra draudžiamos; 68. mano, kad visų vyno gamybos technologijų sutelkimas tarptautinėje vyno ir vyno gamybos organizacijoje yra žingsnis tinkama kryptimi, jei šios technologijos yra vertinamos ir kuriamos remiantis moksliniais ir technologijų tyrimais, kartu užtikrinant tinkamą maisto ir visuomenės sveikatos apsaugą; Informavimas apie saikingą ir atsakingą vyno vartojimą ir jo skatinimas 69. pažymi, kad Europoje vis mažėja vyno vartojimas, ypač tradiciškai vyną vartojančiose šalyse, ir tai yra viena iš struktūrinio vyno pertekliaus priežasčių; pažymi, kad pastaraisiais metais vyno eksportas nekito, o importas greitai augo ir jog dėl šios priežasties būtina, kad Europos vyno sektorius didintų savo konkurencingumą; ragina Komisiją nedelsiant parengti pranešimą, paaiškinantį paskutiniais metais konstatuotą Europos vynų eksporto sumažėjimą bei nuolatinį importo iš trečiųjų šalių augimą, kuriame, svarbiausia, būtų nurodyta, kaip laikomasi dvišalių prekybos susitarimų su trečiosiomis šalimis, kaip buvo paisoma teisėtų Europos Sąjungos prekybos interesų ir galiausiai, ar buvo taikomi numatyti bendros prekybos politikos mechanizmai, skirti šioms problemoms spręsti; 70. nurodo, kad siekiant tvaraus Europos vyno sektoriaus vystymosi, reikšmingą biudžeto lėšų dalį vyno BRO sistemoje būtina skirti saikingam ir atsakingam vyno vartojimui skatinti; tendencijos saikingo ir atsakingo vyno vartojimo didinimo link įtvirtinimas yra svarbus teigiamas indėlis į Europos vartotojų ir visuomenės sveikatos apsaugą; šios priemonės turėtų būti kuriamos nustatant veiksmingus Bendrijos, valstybių narių, regionų ir paties vyno sektoriaus, kuriam tenka pagrindinis vaidmuo, partnerystės ryšius; 71. ragina Komisiją taikyti dinamišką prekybos politiką, siekiant gerinti Europos vynų kokybę ir apsaugoti Europos vyno gamybos technologiją; 72. pabrėžia, kad Komisijos prioritetai taip pat turi apimti reklamos stiprinimą ir pastangas rasti naujų vartotojų ir įsitvirtinti naujose rinkose, ypač atsižvelgiant į eksportą ir naujai atsirandančias rinkas, naudojantis aktyvia ir ambicinga išorės prekybos strategija, kuriai būtų skirtos atitinkamos priemonės ir ištekliai; 73. mano, kad būtina didinti ir skirti finansavimą informuojant vartotojus apie vyno, gaminamo Europoje, laikantis tradicinių ir kontroliuojamų vyno gamybos technologijų, kokybės ypatybes, siekiant apsaugoti vartotojus nuo abejotinos kokybės importuojamų produktų, ir skatinti Europoje pagaminto vyno vartojimą vidaus ir pasaulio rinkose; Nacionaliniai paketai. Vienoda bendrijos politika paramos vyno sektoriui ir jo vystymo programų (SDPW) pagrindu 74. nurodo poreikį išlaikyti Bendrijos biudžetą ir neperkelti lėšų iš pirmojo BŽŪP ramsčio į antrąjį, susijusį su kaimo plėtra, kadangi tai gali sumažinti vyno sektoriui skiriamas lėšas; reikalauja, kad priemonės, kurias galima finansuoti, būtų aiškiai apibrėžtos, siekiant užtikrinti, kad asignavimai tikrai būtų naudojami vyno sektoriui; 75. rekomenduoja, kad, siekiant įgyvendinti gyvybingą ir konkurencingą vyno BRO reformą, būtų numatyta Bendrijos sistema, kuri galėtų būti įgyvendinama nacionaliniu (regioniniu) lygiu, tarp jų finansavimo priemonėmis pagal pirmąjį ramstį, t. y., lėšomis, skirtomis BRO; mano, kad tai galėtų būti šios politikos priemonės: vynuogynų restruktūrizavimas, priemonės, skirtos tobulinti registravimo ir rinkodaros struktūras, žemės ūkio technologijos ir aplinkos standartai kokybės valdymo sistemoje, krizės valdymo mechanizmai, gamybos ir produkcijos rinkodaros tobulinimo moksliniai tyrimai, stichinių nelaimių padarinių likvidavimas, vartotojų skatinimas ir informavimas ir vynuogynų išrovimo priemonės ir - pereinamuoju etapu - privatus saugojimas, distiliavimo priemonės ir kiti patvirtinti rinkos mechanizmai; 76. pabrėžia, kad persvarstant vyno BRO reformą pirmenybę reikėtų teikti politikos priemonėms, kurios prisidėtų prie Europos vynų konkurencingumo didinimo ir kokybės gerinimo; tvirtina, kad Bendrijos lėšos turėtų būti skiriamos nacionalinėms vyno sektoriaus paramos ir plėtros programoms, vadovaujantis bendraisiais kriterijais, kad būtų išvengta netolygumų tarp valstybių narių arba regionų; 77. pabrėžia, kad pasirenkant Bendrijos lėšų skirstymo kiekvienai nacionalinei vyno sektoriaus paramos ir plėtros programai būdą turėtų būti atsižvelgiama į tai, kad rinkos intervencijos priemonėms - kurios valstybių narių yra naudojamos labai skirtingai - tektų reikšminga dabartinių vyno BRO lėšų dalis; 78. mano, kad remiantis statistiniais duomenimis apie vyno gamybą ir vynuogynų plotą kiekvienoje valstybėje narėje tam tikru laikotarpiu, pvz., 2001-2005 m. laikotarpiu, galima iš anksto numatyti valstybėms narėms skiriamų lėšų paskirstymą, kuris leistų kiekvienai valstybei narei, atsižvelgiant į skirtą sumą, taikyti priemones, kurias ji mano esant reikalingas remiantis objektyviais kriterijais ir atsižvelgiant į Bendrijos lygiu iš anksto nustatytą reglamentavimą, kuriame nustatytos priemonės numatytų vienodą paramą visoms valstybėms narėms; 79. tačiau mano, kad tinkamas sprendimas taip pat galėtų būti sistema, pagrįsta atitinkamomis apimtimis kiekvienoje valstybėje narėje dabartiniu vyno BRO laikotarpiu arba nustatant formulę ir (arba) sudėtinį kriterijų, kuriuo būtų atsižvelgiama į istorinius duomenis, vynuogynų dydį ir kiekvienoje valstybėje narėje pagaminamos ir parduodamos produkcijos kiekį, tokiu būdu užtikrinant reformos tikslus atitinkančią išmokų sistemą; 80. mano esant būtina, kad kai valstybė narė mano, kad būtina papildoma parama jos struktūrinėms intervencijos priemonėms vyno sektoriuje tobulinti, ji galėtų finansuoti jas BŽŪP antrojo ramsčio reikalavimus atitinkančių priemonių atveju; šie veiksmai labiausiai susiję su struktūrine intervencija ir ankstyvu išėjimu į pensiją bei politikos priemonėmis remiant jaunuosius ūkininkus ir moteris ūkininkes; 81. mano, kad naujų vynuogynų sodinimas negali būti laikomas viena finansuojamų priemonių; 82. pažymi, kad bet kokia vyno BRO reforma turėtų apsaugoti ir stiprinti Europos vynų gamintojų konkurencingumą; pabrėžia, kad šiuo požiūriu svarbiausi yra naujovių pajėgumo ir dinamizmo didinimo aspektai; * * * 83. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai ir Komisijai. [1] OL L 179, 1999 7 14, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1791/2006 (OL L 363, 2006 12 20, p. 1). [2] OL C 219, 1999 7 30, p. 198. [3] OL C 150, 1999 5 28, p. 289. [4] OL C 279, 1999 10 1, p. 385. [5] OL C 177 E, 2002 7 25, p. 50. [6] OL C 280 E, 2006 11 18, p. 48. [7] http://ec.europa.eu/agriculture/capreform/wine/index_en.htm. [8] http://ec.europa.eu/agriculture/capreform/wine/sem_concl_en.pdf. [9] http://ec.europa.eu/agriculture/eval/reports/wine/index_en.htm. [10] 1986 m. liepos 24 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2392/86 dėl Bendrijos vynuogininkystės registro įsteigimo (OL L 208, 1986 7 31, p. 1). Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1631/98 (OL L 210, 1998 7 28, p. 14). [11] 2004 m. lapkričio 19 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1991/2004, iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 753/2002, nustatantį tam tikras Tarybos reglamento (EB) Nr. 1493/1999 nuostatų dėl kai kurių vyno sektoriaus produktų aprašymo, pavadinimo, pateikimo ir apsaugos taikymo taisykles (OL L 344, 2004 11 20, p. 9). [12] 2004 m. rugpjūčio 9 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1427/2004, iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1622/2000, nustatantį tam tikras išsamias Reglamento (EB) Nr. 1493/1999 dėl bendro vyno rinkos organizavimo įgyvendinimo taisykles ir nustatantį Bendrijos vynininkystės metodų ir procesų kodeksą (OL L 263, 2004 8 10, p. 3). [13] OL L 93, 2006 3 31, p. 12. --------------------------------------------------