Europos Parlamento rezoliucija dėl Bendrijų finansinių interesų apsaugos ir kovos su sukčiavimu (2004/2198(INI))



Oficialusis leidinys 124 E , 15/05/2006 p. 0232 - 0240



P6_TA(2005)0218 Bendrijos finansinių interesų apsauga ir kova su sukčiavimu Europos Parlamento rezoliucija dėl Bendrijų finansinių interesų apsaugos ir kovos su sukčiavimu (2004/2198(INI)) Europos Parlamentas, - atsižvelgdamas į savo rezoliucijas dėl ankstesnių Komisijos ir Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) metinių ataskaitų, - atsižvelgdamas į Komisijos metinę ataskaitą dėl Bendrijų finansinių interesų apsaugos ir kovos su sukčiavimu (KOM(2004)0573), įskaitant Priedus (SEK(2004)1058, SEK(2004)1059), - atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą: Bendrijų finansinių interesų apsauga, kova su sukčiavimu, Veiksmų planas 2004–2005 (KOM(2004)0544), - atsižvelgdamas į OLAF 2004 m. [1] birželį pasibaigusių ataskaitinių metų veiklos ataskaitą, - atsižvelgdamas į OLAF Priežiūros komiteto [2] 2003 m. birželio mėn.–2004 m. liepos mėn. laikotarpio veiklos ataskaitą, - atsižvelgdamas į Audito Rūmų 2003 [3] finansinių metų metinį pranešimą, - atsižvelgdamas į EB sutarties 276 straipsnio 3 dalį ir 280 straipsnio 5 dalį, - atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį, - atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą ir į Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto bei Regioninės plėtros komiteto nuomones (A6-0151/2005), Pranešamų neatitikimų ir sukčiavimo atvejų mastas 1. konstatuoja, kad 2003 m. nuosavų lėšų, žemės ūkio asignavimų ir struktūrinės politikos priemonių srityse buvo užregistruota neatitikimų ir sukčiavimo iš viso už maždaug 922 milijonus eurų; valstybių narių į Briuselį pristatytus skaičius galima išskirstyti taip: - nuosavos lėšos: 269,9 milijono EUR (2002 m.: 341,9 milijono EUR), - EŽŪOGF Garantijų skyrius: 169,7 milijono EUR (2002 m.: 198,1 milijono EUR), - Struktūrinės politikos priemonės: 482,2 milijono EUR (2002 m.: 614,1 milijono EUR); 2. konstatuoja, kad bendra pateikta nuostoliø suma 2002 m. buvo 1,15 milijardo EUR, taigi didesnė nei 2003 m.; pažymi, kad tokie metų nuostolių sumos svyravimai neturėtų būti pervertinami, jie gali būti veikiami daugelio veiksnių; 3. tačiau pažymi, kad per ilgesnį laikotarpį EŽŪOGF srityje nuostolių suma aiškiai mažėja, o struktūrinių fondų srityje matomas stiprus padidėjimas; pvz., 2000 m. užregistruoti nuostoliai EŽŪOGF srityje dar buvo 474,6 milijono EUR, o struktūriniuose fonduose 2000 m. jie sudarė tik 114,3 milijono EUR; dabar abiejų sričių santykinė reikšmė sukčiavimo statistikoje beveik atvirkščia; 4. ragina valstybes nares imtis tinkamų priemonių pagerinti struktūrinių fondų kontrolės ir valdymo sistemas ir garantuoti, kad būtų ženkliai sumažinta sukčiavimo rizika bei būtų taikomos Reglamento (EB) Nr. 1681/94 [4], ypač kiek tai susiję su procedūra laiku pateikti aiškius ir išsamius pranešimus; 5. pažymi, kad OLAF per ataskaitinį laikotarpį užregistravo 637 naujus atvejus ir kad finansiniai padariniai visų atvejų, kurie 2004 m. birželio 30 d. dar buvo tiriami, buvo vertinami 1,37 milijardo EUR; 6. be to, pažymi, kad visų atvejų, kuriems OLAF ataskaitinio laikotarpio (2003 m. liepos mėn. – 2004 m. birželio mėn.) pabaigoje ėmėsi tolesnių veiksmų, bendri nuostoliai sudarė 1,76 milijardo EUR [5]; 7. pažymi, kad OLAF ataskaitinio laikotarpio pabaigoje 55 tyrimai vyko naujose valstybėse narėse ir šalyse kandidatėse; šie tyrimai pirmiausia buvo susiję su išorine pagalba, cigarečių bei žemės ūkio sektoriais; šiuo atžvilgiu pabrėžia Kovos su sukčiavimu koordinacinių sistemų vaidmenį; 8. apgailestauja, kad Komisijos ir OLAF pateiktų ataskaitų, neįmanoma pakankamai palyginti ir sveikina ketinimus suvienodinti ataskaitinius laikotarpius; Per daug arba klaidingai išmokėtų išmokų išieškojimas 9. pažymi, kad nuosavų lėšų, žemės ūkio asignavimų ir struktūrinės politikos priemonių srityje iš 2003 ir ankstesnių metų išmokų turi būti išieškota iš viso 3 milijardai eurų [6]; 10. reikalauja supaprastinti sukčiavimo rūšių sąvokas ir jų atskleidimo metodus; ragina Komisiją ir OLAF susitarti dėl darbo pasidalijimo žemės ūkio srityje, pagal kurį OLAF ateityje bus atsakinga už tyrimus, o Žemės ūkio generalinis direktoratas (DG AGRI) – už išmokų išieškojimą; 11. taip pat primena Europos Audito Rūmų specialųjį pranešimą Nr. 3/2004 dėl klaidingai išmokėtų Bendrosios žemės ūkio politikos išmokų išieškojimo [7]: pagal šį pranešimą nuo 1971 m. iki 2004 m. rugsėjo mėn. šiame sektoriuje užregistruoti 3,1 milijardo EUR neatitikimai; iš šios sumos 626 milijonai EUR (20,2 proc.) buvo išieškoti iš išmokų gavėjų, 156 milijonus EUR (5 proc.) ir 144 milijonus EUR (4,6 proc.) turėjo padengti atitinkamai EŽŪOGF ir valstybės narės; reikėtų papildomai išieškoti dar 2,2 milijardo EUR (70 proc.); 12. pabrėžia valstybių narių pirminę atsakomybę už greitą ir veiksmingą prarastų biudžeto lėšų išieškojimą; apgailestauja, kad valstybės narės lig šiol teikė per mažai reikšmės šiai atsakomybei ir jų atskaitingumas Komisijai yra prastas; 13. sveikina darbo grupės "Išieškojimas" darbą tiriant išieškotinus įsiskolinimus žemės ūkio srityje, iki 2005 m. kovo mėn. ji turėtų ištirti apie 4000 atvejų; šiuo atžvilgiu sveikina Europos Audito Rūmų specialųjį pranešimą Nr. 3/2004 dėl klaidingai išmokėtų Bendrosios žemės ūkio politikos išmokų išieškojimo; 14. sveikina pažangą, kurią iki šiol pasiekė darbo grupė "Išieškojimas"; pvz., buvo nustatyta, kad 2,18 milijardo EUR išieškojimą stabdo nepasibaigę teismų procesai, 247 milijonai EUR valstybių narių traktuojami kaip neišieškomi (pvz., dėl bankroto); todėl darytina išvada, kad šiuo metu turėtų būti išieškoti 1,12 milijardo EUR; 15. sveikina, kad konkrečiai tikrinant kiekvieną atskirą atvejį, sumą, kuri dar turi būti išieškota, pavyko sumažinti nuo 1,12 milijardo EUR iki 765 milijonų EUR (pvz., vengiant pranešimų pasikartojimo); 16. konstatuoja, kad darbo grupei atlikus analizę, iš minėtų 765 milijonų EUR 115 milijonų turi padengti EŽŪOGF, tačiau 650 milijonų EUR tektų padengti valstybėms narėms; valstybėms narėms apie tai jau pranešta laiškais; 17. kritikuoja, kad dažnai šalyse, kurių užregistruoti neatitikimai sudaro didžiausius nuostolius biudžetui (2003 m.: Ispanija 112367457 EUR, Italija 16896556 EUR ir Prancūzija 12221826EUR) taip pat mažiausiai ir išieškoma (2003 m.: Ispanija 4,9 proc., Italija 13,9 proc. ir Prancūzija 15,6 proc.); eksporto grąžinamųjų išmokų srityje Ispanija atsakinga už beveik 50 proc. nuostolių (2003 m.: 8694350 EUR iš bendros 17514557 EUR sumos), bet išieškojo tik 9,3 proc.; 18. tikisi, kad 2003 m. pradėjusi dirbti specialios paskirties darbo grupė, skirta senesniems nei 1999 m. sukčiavimo atvejams tirti, padės išsireikalauti dalį išmokų; 19. vėl prisimena Europos Bendrijų Teisingumo Teismo teismų praktiką [8] ir 1990 m. spalio 11 d. sprendimą (Byla C-34/89, Italijos Respublika prieš Komisiją) [9], kuriuo Teismas paragino valstybes nares laikytis bendros rūpestingumo pareigos; 20. laikosi nuomonės, kad nereguliarių išmokų neišieškojimas per ketverius metus (administracinėmis priemonėmis) arba per aštuonerius metus (teismo būdu) yra šiurkštus rūpestingumo pareigos pažeidimas; atitinkama šalis tada turėtų būti įpareigota pati sumokėti įsiskolinimo sumą; taip valstybės narės galėtų būti skatinamos, anksti prisiimti atsakomybę ir aktyviai šalinti trūkumus; toks reikalavimas palengvintų ir Komisijos, kuri atskaitinga Parlamentui, darbą; todėl sveikina Komisijos pasiūlymus šia kryptimi [10]; 21. toliau sveikina Komisijos ketinimą tobulinti "Juodojo sąrašo" sistemą; ragina Komisiją išnagrinėti visus įmanomus būdus, kaip padaryti, kad šis instrumentas taptų veiksminga kovos su sukčiavimu priemone, jei tinkama, taikant ją ne tik žemės ūkio sričiai; Vokietija, Prancūzija, Austrija, Olandija, Ispanija ir Jungtinė Karalystė jau naudojasi šia galimybe; 22. dar kartą ragina Komisiją pranešti apie "Juodojo sąrašo" sistemos trūkumus ( 1995 m. birželio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1469/95 dėl priemonių, kurių reikia imtis prieš kai kuriuos EAGFL Garantijų skyriaus lėšų gavėjus [11]); 23. tikisi, kad šis pranešimas paskatins pradėti diskusijas, kaip sistemą patobulinti arba pakeisti ją veiksmingesniu instrumentu; 24. yra susirūpinęs, kad daugelis valstybių narių, ypač Vokietija, Prancūzija ir Ispanija, nesilaiko ataskaitų pateikimo terminų; 90 proc. atvejų pateikiami Komisijai tik per dvejus metus, ir tai menkina perspektyvą išieškoti klaidingai išmokėtas sumas; 25. nurodo, kad iš paskutinės OLAF veiklos ataskaitos matyti, kad OLAF per paskutinius penkerius metus ištirtų atvejų nuostolius tyrėjai įvertino 5,34 milijardo EUR; konstatuoja, kad iš jų buvo galima išieškoti tik 100 milijonų; tai atitinka tik 1,87 proc. įvertintų nuostolių; laukia iš OLAF priežasčių analizės, kodėl tarnybos ištirtais atvejais tokia maža išieškotų išmokų dalis; Apgavystės su sviesto falsifikavimu 26. pažymi, kad finansiniai nuostoliai, atsiradę Bendrijai1999 m. atskleidus vadinamąjį Italburro atvejį (falsifikuotas sviestas), vertinami daugiau kaip 100 milijonų EUR; yra sunerimęs, kad iki šiol atitinkamos valstybės narės (Belgija, Vokietija ir Prancūzija) susigrąžino mažiau nei 10 proc. iš apskaičiuotų 100 milijonų nuostolių; tai galėtų būti laikoma rimtu valstybių narių rūpestingumo pareigos pažeidimu; 27. kritikuoja, kad iki šiol neišaiškinta, ar falsifikuotas sviestas kėlė pavojų sveikatai; taip pat pažymi, kad falsifikavimas buvo aptiktas tikriausiai atsitiktinai, tiriant mafijos žmogžudystes, todėl akivaizdžiai neegzistuoja nuolatinė kontrolė, kad būtų išvengta tokių manipuliacijų; laukia iš Komisijos pasiūlymų, kaip pašalinti maisto produktų falsifikavimo keliamą pavojų sveikatai; 28. ragina Komisiją vėliausiai iki 2005 m. spalio 31 d. pateikti pranešimą, kuris pateiktų ne tik išieškojimo ar baudžiamųjų bylų iškėlimo apžvalgą, bet kuriame būtų išvardyti ir sviesto falsifikavimo sukelti pavojaus sveikatai veiksniai bei priemonės, kaip kovoti su falsifikuotų maisto produktų keliamu pavoju sveikatai; primena, kad valstybės narės, 2000 m. išaiškėjus šiam įvykiui, vengė pateikti Komisijai šiuos veiksnius; 29. su nuostaba konstatuoja, kad Vokietijos valstybinės įstaigos atitinkamoms įmonėms pateikė reikalavimą grąžinti 141737EUR, kurį įmonės apskundė, ir kad Belgijos bei Prancūzijos prokuratūros per penkerius metus neiškėlė dar nė vienos baudžiamosios bylos; Kova su cigarečių kontrabanda 30. nurodo, kad 2003 m. valstybių narių vertinimais, dėl cigarečių kontrabandos buvo surinkta maždaug 200 milijonų EUR mažiau nuosavų lėšų, ir kad bendri nuostoliai gali būti daug didesni; 31. šiuo atžvilgiu ypač sveikina susitarimą dėl kovos su cigarečių kontrabanda tarp Komisijos (kartu su Belgija, Vokietija, Graikija, Ispanija, Prancūzija, Italija, Liuksemburgu, Olandija, Portugalija ir Suomija) ir Philip Morris International (PMI); šiuo atžvilgiu sveikina sėkmingą Komisijos bendradarbiavimą su OLAF ir džiaugiasi ryžtinga operatyvine OLAF specialos paskirties darbo grupės pagalba kovojant su cigarečių kontrabanda; susitarimas numato ilgalaikės apsaugos nuo cigarečių kontrabandos priemones ir siekia užbaigti ginčus tarp Bendrijos ir įmonės; be to, PMI per 12 metų Bendrijai ir valstybėms narėms išmokės maždaug 1,25 milijardo JAV dolerių; ragina valstybes nares ir Komisiją panaudoti šiuos pinigus finansuoti priemonėms, skirtoms prevencijai ir kovai su cigarečių kontrabanda, įskaitant ir veiksmus, nukreiptus prieš klastojimą; ragina Komisiją pateikti pasiūlymus dėl ženklios šių pajamų dalies panaudojimo ir, prireikus, negalutinį pataisyto biudžeto projektą bei pasiūlymus dėl teisinės bazės; 32. džiaugiasi, kad Airija, Malta ir Austrija taip pat prisijungė prie susitarimo; ragina kitas valstybes nares prisijungti prie susitarimo; ragina Komisiją sudaryti panašius susitarimus taip pat ir su kitais cigarečių gamintojais; valstybės narės turėtų nesiderėti dėl tokių susitarimų su cigarečių gamintojais pačios, nes Bendrija yra daug geresnėje derybinėje padėtyje; 33. įspėja, kad didėjantys cigarečių mokesčiai, viena vertus, keičia vartotojų elgseną (pvz., skatina pirkti pigius gaminius) ir kad, kita vertus, dideli tabako mokesčiai papildomai skatina nusikalstamus veiksmus (pvz., kontrabandą arba cigarečių klastojimą); 34. pažymi, kad didėja smulki nelegali prekyba (pirmiausia cigarečių falsifikatais), ir su ja kovoti yra labai sunku; 35. nurodo, jog kontrabandos kelius, kuriuos naudoja cigarečių kontrabandininkai, taip pat gerai gali naudoti narkotikų ir kiti kontrabandininkai; 36. įspėja, kad cigarečių kainų skirtumai tarp senų ir naujų valstybių narių kontrabandą daro patrauklią, tuo labiau kad nors ir numatyti pereinamieji laikotarpiai apribojant privačiu transportu iš naujų į senas valstybes nares įvežamų cigarečių kiekius, bet asmenis ir transporto priemones galima patikrinti tik pasirinktinai; 37. todėl laiko reikalinga gerinti administracinę pagalbą ir informacijos mainus tarp atsakingų tarnybų valstybėse narėse; be to, turėtų būti užpildytos muitinės tyrimų tarnybos personalo spragos, o muitinės tarnybos labiau aprūpintos mobiliomis operatyvinėmis pajėgomis, kurias valstybės narės galėtų finansuoti iš PMI susitarimo lėšų; 38. su apgailestavimu konstatuoja, kad valstybių narių tarnybos neperduoda OLAF informacijos dėl padirbtų cigarečių ir kontrabandos veiksmų bei kontrabandos kelių (pvz., Pietų Azijoje); ragina valstybes nares, remiantis sutarties 280 straipsniu, patikrinti, kaip ši informacija galėtų būti prieinama OLAF vykdant administracinį bendradarbiavimą; prašo Audito Rūmų skubiai pareikšti nuomonę dėl pasiūlymo dėl administracinio bendradarbiavimo tarp OLAF ir valstybių narių tobulinimo; prašo taip pat patikrinti, ar būtų veiksminga kontrabandos kelių susikirtimo punktams stebėti įrengti OLAF antenas; 39. pažymi, kad ligšiolinė patirtis su JCO (Joint Customs Operations – bendri muitinės veiksmai) parodė geresnio bendradarbiavimo tarp valstybių narių tarnybų pranašumus; rekomenduoja nuolatinių specialios paskirties darbo grupių pagalba šiam bendradarbiavimui suteikti nuolatinį pobūdį ir labiau įtraukti Europolą į kovą su šia tarptautinio organizuoto nusikalstamumo forma; 40. be to, ragina Komisiją išplėsti ES operatyvinio bendradarbiavimo prie išorės sienų agentūros kompetencijos sritį, papildant ją muitinės tyrimais; Bendradarbiavimas su Šveicarija 41. sveikina Susitarimą dėl kovos su sukčiavimu tarp Europos Bendrijos bei jos valstybių narių ir Šveicarijos Konfederacijos [12]; sveikina visus, įskaitant OLAF, kurie dalyvavo rengiant šį susitarimą; Susitarimo nuostatos apima daug aspektų, kurie įtvirtinti antrajame protokole dėl Susitarimo dėl Bendrijos finansinių interesų apsaugos, ypač nuostatos dėl administracinės pagalbos, kratų, konfiskavimo ir išieškojimo; išreiškia nesupratimą, kaip šio protokolo, pasirašyto 1997 m., vis dar neratifikavo trys senosios valstybės narės – Italija, Liuksemburgas ir Austrija; 42. ragina Čekijos Respubliką, Kiprą, Latviją, Vengriją, Maltą, Lenkiją ir Slovėniją skubiai ratifikuoti pirmiau nurodytą protokolą, kaip tai padarė Estija ( 2005 m. vasario 3 d.), Lietuva ( 2004 m. gegužės 28 d.) ir Slovakija (2004 rugsėjo 30 d.); 43. šiuo atžvilgiu ragina skubiai priimti Komisijos pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl tarpusavio administracinės pagalbos siekiant apsaugoti Bendrijos finansinius interesus nuo sukčiavimo ir kitokios neteisėtos veikos [13]; Europos viešosios tarnybos užduočių delegavimas privačioms firmoms 44. primena, kad kaip padarinys įvairių aferų, kurių metu privatūs Komisijos rangovai, iš dalies žinant ir pritariant atsakingiems valdininkams, leido pinigus ne pagal tikslą ir manipuliavo skirstymo procesu (ECHO-afera, MED-afera), jau 1998 m. pabaigoje į Finansinį reglamentą buvo įtraukta nuostata: "Komisija ir kitos institucijos jokia forma ar jokiu pagrindu negali skirti pašaliniams subjektams ar organizacijoms biudžeto vykdymo užduočių, kurioms įvykdyti gali reikėti Europos viešųjų paslaugų teikimo, ypač, jei reikia įgaliojimų sudaryti viešojo teikimo sutartis" [14]; 45. laiko nepriimtina, kad Komisija 1999 m. lapkričio mėn. vis dėlto priėmė taisykles paslaugų, tiekimo ir rangos sutartims bendradarbiavimo pagrindu trečiųjų šalių naudai, leidžiančias naudoti vadinamąsias viešojo pirkimo agentūras, kurios rengė konkursus, pasirašinėjo sutartis ir vykdė išmokų mokėjimą gavėjams; 46. laukia, kad Komisija iki 2005 m. rugsėjo 1 d. pateiktų visų sutarčių sąrašą, kurios nuo 2000 m. buvo sudarytos su tokiomis agentūromis; šiame sąraše taip pat turėtų būti duomenys apie sutarties trukmę, tokių sutarčių skirstymo metodą ir atitinkamų išmokų dydžius; OLAF darbo prioritetai ir perspektyvos 47. primena, kad OLAF irgi galioja subsidiarumo principas, tai reiškia, uždavinys susikoncentruoti ties sritimis, kuriose valstybių narių tarnybos nėra kompetentingos arba pačios nededa pakankamų pastangų; 48. dėl šios priežasties iš naujo pabrėžia tyrimų įstaigų ir institucijų viduje, susijusių su Komisijos tiesiogiai administruojamomis išlaidomis, prioritetą, nepaisant OLAF intervencijos remiantis subsidiarumo principu kitose operacinėse srityse; 49. nurodo, kad Sutarties dėl Konstitucijos Europai III-274 straipsnyje numatoma, jog kovai su nusikaltimais Sąjungos finansiniams interesams, Eurojusto pagrindu, galima įkurti Europos prokuratūrą; 50. pabrėžia, kad OLAF šiuo atžvilgiu turi būti plėtojama toliau; tikisi, jog Komisija ir Taryba iki 2005 m. gruodžio 31d. pateiks konkrečius pasiūlymus dėl OLAF vaidmens ateityje Europos prokuratūros ir Eurojusto atžvilgiu; OLAF tyrimai ir pagrindinių laisvių apsauga 51. atkreipia dėmesį į 1999 m. gegužės 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1073/1999 dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų [15] (OLAF reglamento) 10 konstatuojamąją dalį, pagal kurią vykdant tyrimus turi būti gerbiamos pagrindinės žmogaus teisės ir laisvės; 52. ragina Komisiją ir OLAF gerbti spaudos laisvę, kurią garantuoja valstybių narių teisė ir Europos žmogaus teisių konvencijos 10 straipsnis, įskaitant Europos Žmogaus Teisių Teismo praktiką dėl žurnalistų informacijos šaltinių apsaugos; 53. su rūpesčiu žvelgia į OLAF Priežiūros komiteto vertinimą, kad dabartinės OLAF nustatytos tyrimų procedūros taisyklės (OLAF-vadovas) galbūt nėra pakankamos užtikrinti asmenų, kurių atžvilgiu OLAF vykdo tyrimus, teisėms ir dėl to tyrimų įrodymai gali būti nepriimtini; todėl ragina Komisiją, remiantis būsima OLAF reforma, pateikti atitinkamus teisėkūros pasiūlymus, kurie išsklaidytų šias abejones ir užtikrintų teisinį tikrumą ir teisinę pagalbą; OLAF ir ombudsmenas 54. pabrėžia Teisingumo Teismo darbo vykdant ir aiškinant Bendrijos teisę, taip pat remiantis jo teisminėmis funkcijomis pagal Sutarties 255 straipsnį, bei ombudsmeno darbo svarbą nustatant ir šalinant Bendrijos institucijų ir organų veiklos trūkumus; 55. pažymi 2005 m. kovo 8 d. OLAF generalinio direktoriauspareiškimą, kuriame sakoma, kad 2485/2004/GG byloje OLAF yra nepajėgus veikti pagal ombudsmeno rekomendacijos projektą ir pripažįstama, kad savo teiginiuose ombudsmenui skundo 1840/2002/GG tyrimo pateikė neteisingus ir klaidinančius duomenis; 56. tikisi, kad Komisija, atsižvelgdama į 2005 m. gegužės 12 d. ombudsmeno specialųjį pranešimą ir būsimą Parlamento atsaką į jį, imsis reikalingų veiksmų, kad prireikus patrauktų atsakingus asmenis atsakomybėn ir atstatytų pasitikėjimą OLAF; OLAF generalinio direktoriaus skyrimo procedūra 57. sveikina Komisijos sprendimą OLAF generalinio direktoriaus pareigoms užimti organizuoti viešą konkursą ir skelbti jį Oficialiajame leidinyje, kad galėtų vykti reali ir patikima atranka, siekiant generaliniam direktoriui suteikti tvirtą mandatą ir deramą reputaciją; 58. pažymi 2005 m. vasario 22 d. per 1691 posėdį priimtą Komisijos sprendimą einamuosius reikalus pavesti dabartiniam tarnybos generaliniam direktoriui iki naujo paskyrimo; 59. laikosi nuomonės, kad būtų buvę geriau, jeigu Komisija, suderinusi su Parlamentu ir Taryba, būtų paskyrusi laikinąjį direktorių, kurio veiksmų laisvė nebūtų apribota; mano, kad į OLAF darbo tvarkos taisykles turi būti įtrauktos nuostatos dėl laikinojo direktoriaus skyrimo; 60. primena, kad Parlamentas jau savo 2003 m. gruodžio 4 d. rezoliucijos dėl Komisijos ataskaitos dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) veiklos įvertinimo [16] 55 dalyje ragino laiku skelbti viešą konkursą OLAF generalinio direktoriaus pareigoms užimti ir kad dėl įvykusio uždelsimo kalta vien Komisija, kuri per ilgai buvo neveikli prieš pradėdama reikiamas procedūras; 61. mano, jog dabar ypač svarbu toliau nedelsti ir kuo greičiau priimti sprendimą dėl naujo paskyrimo; 62. pabrėžia, kad pagal OLAF Reglamento 12 straipsnį Komisija gali sudaryti kandidatų, turinčių reikiamą kvalifikaciją, sąrašą tik tada, kai gaus teigiamą OLAF Priežiūros komiteto nuomonę, būtent kad Priežiūros komitetas turi turėti galimybę patikrinti ir įvertinti visus atsiliepusius kandidatus, iki Komisija šiuo pagrindu sudarys tinkamų kandidatų sąrašą; 63. pabrėžia, kad Komisija skiria OLAF generalinį direktorių suderinusi su Parlamentu ir Taryba, todėl turi būti pasiektas sutarimas; primena, jog ši taisyklė buvo priimta, kadangi platūs OLAF generalinio direktoriaus įgaliojimai (tyrimų pradėjimas ir užbaigimas, informacijos teikimas nacionalinėms teisėsaugos institucijoms) siekia ne tik Komisijos narius ir tarnautojus, bet ir Parlamentą, Tarybą ir kitas Bendrijos institucijas ir organus; 64. tikisi, kad atitinkamos institucijos rodys vienodą neutralumą, skaidrumą ir sąžiningumą skiriant naują OLAF generalinį direktorių, siekiant išvengti nesklandumų, kokių buvo per pirmojo skyrimoprocedūrą [17]; Audito Rūmų pranešimas ir nuomonės 65. tikisi, kad seniai planuojamas specialusis Audito Rūmų pranešimas bus pateiktas tokiu laiku, kad jo išvadas galima būtų įtraukti į kandidatų generalinio direktoriaus pareigoms klausymus; 66. prašo Audito Rūmų, savo nuomonėse dėl pateiktų teisėkūros pasiūlymų remiantis EB sutarties 280 straipsniu ypač atsižvelgti į tokius klausimus: - kaip galima būtų stiprinti OLAF nepriklausomų tyrimų funkciją? - ar galima su tyrimu susijusius OLAF įgaliojimus apibendrinti viename teisiniame dokumente? Tolesni veiksmai ir ankstesnių metų reikalavimai 67. ragina OLAF atnaujinti 2004 m. lapkričio mėn. pradėtą dialogą apie tai, kokią informaciją, reikalingą darbui, Parlamentas gali gauti, siekiant rasti būdą realizuoti Parlamento kontrolės įgaliojimus ir tuo pačiu užtikrinti OLAF tyrimų konfidencialumą; 68. pažymi, kad Eurostato darbo grupė per OLAF ataskaitinį laikotarpį ištyrė 14 atvejų: atliko keturis išorinius ir 10 vidinių tyrimų, iš kurių devyni 2004 m. birželį dar nebuvo baigti; penkių tyrimų rezultatai buvo perduoti atitinkamai Liuksemburgo arba Prancūzijos baudžiamojo teisingumo institucijoms; vėliausiai iki 2005 m. spalio 1 d. tikisi iš Komisijos ir OLAF ataskaitos apie pažangą; 69. pažymi, kad, pasak teismo sprendimo, Komisijos Vienos atstovybėje egzistavo darbo santykiai, pažeidžiantys galiojančias darbo ir socialinės apsaugos teisės normas; klausia, kokius rezultatus davė OLAF tyrimas ir kokių priemonių ėmėsi Komisija; taip pat klausia, kokias išlaidas Komisija lig šiol patyrė dėl to, kad pralaimėjo šias darbo bylas ir turėjo papildomai sumokėti socialinio draudimo įmokas; klausia, kokias išlaidas dar gali tekti patirti; 70. sveikina kai kuriose valstybėse narėse įvykusius pastebimus poslinkius, pvz., naujų reguliavimo nuostatų, nustatančius sankcijas neatitikimų atvejais, priėmimą; 71. konstatuoja, kad tariamas piktnaudžiavimas Leonardo da Vinči programos lėšomis yra ištirtas [18] ir bylos perduotos Rumunijos baudžiamojo persekiojimo įstaigoms; 72. pažymi, kad eksportuojant į Libaną gyvus galvijus [19] praeityje pasitaikė piktnaudžiavimo eksporto grąžinamosiomis išmokomis atvejų ir kad Vokietija, Prancūzija ir Austrija išleido vykdomuosius išieškojimo raštus; 73. apgailestauja, kad Komisija iki šiol neparengė apžvalgos, kokios tarptautinės konsultavimo įmonės dirbo Komisijai tiesioginių ir netiesioginių išlaidų srityje [20]; bet tikisi, kad Komisija iki 2005 m. liepos 1 d. pateiks šią apžvalgą; 74. primena Komisijai, kad ji raginama pateikti Parlamentui komunikatą, kuriame Komisija aptartų, kaip įvairūs teisiniai instrumentai, naudojami OLAF tyrimams, galėtų būti apjungti į bendrą teisinę sistemą [21]; 75. su susirūpinimu pažymi spaudos pranešimus, kad OLAF nustatė, jog dėl blogo Komisijos vidinio administravimo restauruojant Berlaymont pastatą esą atsirado nuostolių už 180 milijonų EUR; ragina OLAF tiksliai išaiškinti situaciją; iki 2005 m. rugsėjo 1 d. tikisi iš Komisijos informacijos apie tai, kokių veiksmų ji ėmėsi dėl atitinkamos OLAF ataskaitos; 76. apgailestauja dėl neigiamos Komisijos reakcijos į 2004 m. balandžio 21 d. rezoliucijos dėl 2002 m. biudžeto įvykdymo patvirtinimo [22] 123 straipsnį, kuriameteigiama, "(...) kad Komisija leidžia, jog netyčia ar sąmoningai klaidingai deklaruotos prekės nebūtų laikomos įtrauktomis į tranzito procedūrą, ir dėl tos negalima reikalauti garantijos, kad dokumentai būtų išsiųsti į pirmąją šalį ES teritorijoje, į kurią prekės buvo įvežtos, ir kad tokiu būdu apsunkinama kova su sukčiavimu; (...)"; dar kartą ragina Komisiją, kuo greičiau panaikinti šią praktiką ir pasiūlyti atitinkamą muitinės kodekso pakeitimą; 77. mano, kad Biudžeto kontrolės komiteto užduotis yra kontroliuoti Sąjungos išlaidas ir, kad jis turėtų turėti galimybę nustatyti ar mokėjimai yra atliekami, vadovaujantis finansiniais reglamentais, bei nustatyti politinius tikslus; todėl rekomenduoja, kad biuras leistų komitetui siųsti nedideles savo narių delegacijas į faktų nustatymo komandiruotes, net jeigu, deramai pagrįstais atvejais, reikia vykti ne į Sąjungos šalis; * * * 78. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, Teisingumo Teismui, Audito Rūmams, OLAF Priežiūros komitetui ir OLAF. [1] http://europa.eu.int/comm/anti_fraud/reports/olaf/2003-2004/en2.pdf [2] Dokumentas buvo pateiktas komiteto sekretariatui elektronine forma 2005 m. sausio mėn., jį galima atsisiųsti iš OLAF interneto svetainės prancūzų kalba. [3] OL C 293, 2004 11 30, p. 1. [4] 1994 m. liepos 11 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1681/94 dėl pažeidimų ir su struktūrinės politikos finansavimu ir šios srities informacinės sistemos organizavimu susijusių neteisingai sumokėtų sumų susigrąžinimo (OL L 178, 1994 7 12, p. 43). [5] Visų OLAF ir jos pirmtakų ištirtų atvejų nuostoliai vertinami 5,34 milijardo EUR (žr. SEK(2004)1370, II priedą). [6] OLAF bylų valdymo sistema rodo, kad nuo 1999 iki 2004 m. buvo susigrąžinta 100 milijonų eurų. Tai atitinka 1,87 proc. to paties laikotarpio finansinių nuostolių, kurie vertinami 5,34 milijardo EUR. [7] OL C 269, 2004 11 4, p. 1. [8] Žr. 2004 m. kovo 30 d. rezoliucijos dėl Bendrijų finansinių interesų apsaugos ir kovos su sukčiavimu, 2002 m. metinis pranešimas 22 punktą (OL C 103 E, 2004 4 29, psl. 435). [9] Rink. 1990, I-3603. [10] KOM(2004)0489. [11] OL L 145, 1995 6 29, p. 1. [12] KOM (2004)0559. [13] KOM (2004)0559. [14] OL L 320, 1998 11 28, p. 1; t.p. žr. OL. L 248, 2002 9 16, p. 1, 54 straipsnio 1 dalį ir 57 straipsnio 1 dalį. [15] OL L 136, 1999 5 31, p. 1. [16] OL C 89 E, 2004 4 14, p. 153. [17] Pabrėžia, kad turi būti išvengta situacijos, susidariusios 1999 m., kai buvo suabejota procedūros sąžiningumu ir kai vienas kandidatas atsiėmė savo paraišką po to, kai Komisijos generalinis sekretorius iš anksto palankiai atsiliepė apie tam tikrus kandidatus. [18] Žr. pirmiau minėtos 2004 m. kovo 30 d. rezoliucijos 13 ir 14 punktus. [19] Žr. pirmiau minėtos 2004 m. kovo 30 d. rezoliucijos 23 punktą. [20] Žr. pirmiau minėtos 2004 m. kovo 30 d. rezoliucijos 52 punktą. [21] Žr. pirmiau minėtos 2004 m. kovo 30 d. rezoliucijos 41 punktą. [22] OL L 330, 2004 11 4, p. 82. --------------------------------------------------