Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl dokumento „Nė vieno nepalikti nuošalyje įgyvendinant Darnaus vystymosi darbotvarkę iki 2030 m.“

(nuomonė savo iniciatyva)

(2020/C 47/05)

Pranešėjas Peter SCHMIDT

Bendrapranešėjis Lutz RIBBE

Plenarinės asamblėjos sprendimas 2019 2 21 Teisinis pagrindas Darbo tvarkos taisyklių 32 straipsnio 2 dalis Nuomonė savo iniciatyva Atsakingi skyriai Žemės ūkio, kaimo plėtros ir aplinkos skyrius Užimtumo, socialinių reikalų ir pilietybės skyrius Priimta plenarinėje sesijoje 2019 10 31 Plenarinė sesija Nr. 547 Balsavimo rezultatai (už / prieš / susilaikė) 159/21/16

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1. JT darnaus vystymosi tikslai (DVT) sudaro sąlygas kurti geresnę ir tvaresnę ateitį visiems. DVT pagrindas yra įsipareigojimas užtikrinti, kad pasukus tvarumo ir atsparumo keliu „niekas nebūtų paliktas nuošalyje, pirmiausia padedant esantiems nepalankiausioje padėtyje“, ir nelaikyti nė vieno tikslo pasiektu, jei jis nėra pasiektas visų žmonių atžvilgiu.

1.2. EESRK mano, kad susirūpinimą keliančius socialinius klausimus reikėtų spręsti visapusiškai susiejant juos su aplinkosaugos ir ekonominiais klausimais. Kad Europos Sąjungoje būtų galima įgyvendinti DVT, reikia socialinį tvarumo aspektą susieti su ekonominiu ir aplinkosaugos aspektu, taip paskatinant sisteminius pokyčius ir atsikratant uždaro mąstymo, kuris vyrauja dabartinėse ES strategijose. Nekyla abejonių, kad verta kurti priemones ir įvairių sričių politiką žvelgiant iš daugiamatės Darbotvarkės iki 2030 m. perspektyvos. Įgyvendinant šią darbotvarkę bus itin svarbu spręsti socialinį klausimą.

1.3. Palyginti su aplinkosaugos ar ekonominiu aspektu, tiek socialiniai klausimai, tiek regioninė sanglauda kol kas dažniau traktuojami kaip atskiros politikos sritys, o ne kaip tikrai neatsiejama tvarumo politikos dalis. Išskirtinė socialinio aspekto savybė visapusiškoje tvarumo politikoje yra ne tik tai, kad joje toliau plėtojama tradicinė socialinė politika (pvz., didesnės socialinės paramos išmokos), bet ir tai, kad joje siekiama didesnio teisingumo ir dalyvavimo ekonomikoje – žmonių ir regionų labui.

1.4. Norint pereiti prie tvarios, anglies dioksido poveikį neutralizuojančios, tausaus išteklių naudojimo ekonomikos, reikia esminių pokyčių mūsų visuomenėje ir ekonomikoje. Tokie pokyčiai – tai ne tik galimybės, bet ir rizika. Nė vieno nepalikti nuošalyje reiškia, kad visi visuomenės nariai, o ypač esantys nepalankesnėje padėtyje, realiai galėtų pasinaudoti galimybėmis ir būtų gerai pasirengę susidoroti su rizika. Šiuo tikslu reikia aktyvios politikos. Tokiomis aplinkybėmis ypatingą dėmesį reikia skirti pažeidžiamiausioms visuomenės grupėms, taip pat nepalankiausioje padėtyje esantiems regionams ir vietovėms.

1.5. Nė vieno nepalikti nuošalyje konkrečiai reiškia, kad kuo daugiau žmonių turi būti vėl įgalėti atlikti konstruktyvų aktyvių piliečių vaidmenį, maksimaliai padidinant investicijų, naujos gyvensenos, vartojimo įpročių ir tvarių technologijų prieinamumą visiems žmonėms, visuomenės grupėms ir regionams pereinamuoju laikotarpiu. Pertvarka siekiant tvarumo negali ir neturi būti primesta iš viršaus – ji bus sėkminga tik tuo atveju, jeigu bus pagrįsta aktyviu visų dalyvavimu.

1.6. Kad būtų galima įgyvendinti DVT nė vieno nepaliekant nuošalyje, EESRK ragina Europos Komisiją, Parlamentą, Tarybą ir valstybes nares: — nustatyti Europos žaliąjį ir socialinį kursą (angl. New European Green and Social Deal), priklausantį visa apimančiai „ES 2050 m. darnaus vystymosi strategijai“, pagal kurią iš tiesų būtų atsiribota nuo gamtos išteklių pereikvojimo ir siekiama pagrindinio tikslo – didinti piliečių gerovę. EESRK palankiai vertina tai, kad naujoji Komisija ketina pradėti įgyvendinti Europos žaliąjį kursą (angl. European Green Deal), tačiau EESRK primygtinai teigia, kad į jį turėtų būti įtrauktas socialinis aspektas, — sistemingai įvertinti perėjimo galimą neigiamą/teigiamą šalutinį poveikį Europos gyventojams (ypač neturtingoms ir pažeidžiamoms grupėms) ir struktūriškai silpniems regionams ir geriau suprasti, kokie veiksniai keičiantis kartoms skatina tvarumą ir nelygybę, — sukurti tinkamas valdymo struktūras ir priemones, kad būtų galima įgyvendinti DVT ir Europos žaliąjį ir socialinį kursą, pavyzdžiui, naudojantis Europos semestru, geresniu reglamentavimu ir daugiamete finansine programa (DFP), įskaitant sanglaudos ir socialinius fondus, siekiant skatinti permainas, — plėtoti platesnį teisingo perėjimo (ne tik anglių pramonėje) supratimą ir visapusiškai įgyvendinti jį remiantį Europos socialinių teisių ramstį, kartu vykdant perskirstymo sistemų reformas (specialiai pritaikytas apmokestinimas, socialinė apsauga ir tvarios bei socialinės investicijos), taip pat užtikrinant profesinio ir asmeninio gyvenimo pusiausvyrą ir lyčių lygybę, — visiems užtikrinti vienodą prieigą prie tinkamo švietimo ir mokymo ir vienodas galimybes šioje srityje, — šalinti kliūtis, trukdančias reikiamo finansinio ir socialinio kapitalo neturinčių, reikalingų žinių bei informacijos stokojančių bei pasinaudoti galimybėmis negalinčių piliečių aktyviam dalyvavimui, — formuoti politiką, kuri būtų naudinga piliečiams ir kartu apsaugotų aplinką, pavyzdžiui, oro kokybės planai, kuriuose pirmenybė būtų teikiama pažeidžiamoms grupėms, žaliojo socialinio būsto politika ir pan., — skatinti socialinę ir bendradarbiaujamąją ekonomiką pereinant prie darnesnio vystymosi (pvz., įgūdžiai, žiedinė ekonomika, energetikos pertvarka, kooperatyvų skatinimas), — teikti paramą MVĮ, kad jos galėtų sėkmingai persitvarkyti ir užsitikrinti tvarų konkurencingumą, sudarant geresnes galimybes naudotis įgūdžiais, finansais, inovacijomis ir technologijomis, — kurti daugiau kokybiškų darbo vietų, — parengti strategiją, kuria būtų siekiama užtikrinti, kad ne tik miestai, bet ir kaimo bendruomenės taptų įtraukesnės, atsparesnės ir tvaresnės, — stiprinti klimato apsaugą ir prisitaikymą prie klimato kaitos Europoje, kovojant su dykumėjimu, spręsti vandens trūkumo ir gyventojų skaičiaus mažėjimo problemas, — suteikti jaunimui ir ateities kartoms reikšmingą balsą ir atsižvelgti į juos priimant sprendimus dėl tvarumo, — propaguoti tvarios prekybos politiką, pagal kurią būtų internalizuojamas prekybos daromas teigiamas ir neigiamas išorinis poveikis visuomenei ir aplinkai.

2. Įžanga

2.1. Pernelyg ilgai pasaulyje ir Europos Sąjungoje nebuvo pakankamai atsižvelgiama į socialinį tvarumo aspektą. Palyginti su aplinkosaugos ar ekonominiu aspektu, tiek socialiniai klausimai, tiek regioninė sanglauda kol kas dažniau traktuojami kaip atskiros politikos sritys, o ne kaip tikrai neatsiejama tvarumo politikos dalis, nepaisant to, kad Europoje ir toliau vyrauja plačiai paplitusi socialinė nelygybė ir regionų skirtumai, o kai kuriose vietovėse jie dar labiau didėja. Kol kas įgyvendinant politiką žmonės, visuomenės grupės ir regionai iš tiesų paliekami nuošalyje ir nepaisoma ne tik planetos galimybių, bet ir didelės ES gyventojų dalies pagrindinių socialinių poreikių. ES dažnai laikoma atsakinga už didžiulį atotrūkį tarp sanglaudos ir socialinės politikos pažadų ir realios padėties.

2.2. Negalima nepaisyti fakto, kad didėja teigiamos ir neigiamos ekonominių, socialinių ir ekologinių iššūkių sąsajos – į tai privaloma atsižvelgti. Pastaruoju metu visoje Europoje vykę protestai neturėtų būti vertinami kaip ženklas, kad plačioji visuomenė kategoriškai atmeta reformas. Jais veikiau išreiškiama daugelio savo dabartine padėtimi jau nepatenkintų žmonių baimė, kad laukiantys būtini pokyčiai – pavyzdžiui, perėjimas prie anglies dioksido neišskiriančios ekonomikos – ir vėl bus vykdomi jų sąskaita.

2.3. Todėl naujoje darnaus vystymosi politikos programoje turi būti išnagrinėti dabartinės netvarios politikos trūkumai ir parengtas naujas žaliasis ir socialinis kursas, kuriuo būtų prasmingai atsižvelgiama į žmonių nuogąstavimus, taikant praktinius sprendimus. Pirmas žingsnis siekiant kuo didesnio visuomenės pritarimo ir paramos šioms visuomeninėms priemonėms yra teisingas naštos ir naudos padalijimas. Jei žmonės galės konstruktyviai dalyvauti pertvarkoje, sumažės dar didesnio nepasitenkinimo, nepritarimo ar politinės apatijos pavojus, pavyzdžiui, kai žmonės nustoja balsuoti. Nėra jokių abejonių, kad nepakankamas dalyvavimas prisideda prie to, kad mūsų visuomenėje krypstama prie ekstremizmo, populizmo, rasizmo ir nacionalizmo, kaip dabar matyti daugelyje ES valstybių narių.

2.4. Ekologinės krizės įveikti negalėsime tol, kol nebus išspręstas socialinio aspekto klausimas, ir atvirkščiai. Reikia pradėti visuomenės diskusiją, kad socialiniam aspektui būtų teikiama bent jau tokia pati svarba kaip ir ekonominiam bei aplinkosaugos aspektams.

2.5. Komitetas kartoja, kad principas „nė vieno nepalikti nuošalyje“ neturi ir negali būti siejamas vien tik su konkrečiomis atskirų asmenų problemomis ir jų ekonomine padėtimi bei aplinkybėmis ( 1 ) . Jis taikytinas ir namų ūkiams, bendruomenėms, regionams, sektoriams ir mažumoms, kurie lieka nuošalyje ir jaučiasi apleisti, pavyzdžiui, kai nustoja būti teikiamos arba prastėja viešosios paslaugos ir kai nėra prieinamos ar įperkamos net ir pagrindinės paslaugos (tai ne tik pinigų klausimas). Šis principas prasideda nuo fizinės infrastruktūros (transporto, telekomunikacijų ir interneto) ir tada veikia švietimo, sveikatos ir socialinės rūpybos bei laisvalaikio veiklą, taip pat administracines paslaugas, teisėsaugos institucijas, policiją ir pan.

2.6. Nė vieno nepalikti nuošalyje reiškia, kad žmonės turi būti vėl įgalėti tapti aktyviais piliečiais, užtikrinant kuo didesnį skaidrumą ir asmenų, visuomenės grupių bei regionų įtrauktį į pertvarkos procesą.

2.7. Fridays for Future . Be to, principas „nė vieno nepalikti nuošalyje“ taikomas ir ateities kartoms, atsižvelgiant į Brundtlando komisijos pranešime ( 2 ) pateiktą darnaus vystymosi apibrėžtį. EESRK mano, kad dabartinė Europos politikos sistema ir ekonomika apiplėšia jaunimą ir ateities kartas, ir palankiai vertina tai, kad būtent jaunimas dabar aiškiai reiškia savo susirūpinimą, pavyzdžiui, prisijungdami prie judėjimo

2.8. Kadangi žmonės turi būti skatinami pasitikti pokyčių procesą be baimės, politiniai lyderiai visais lygmenimis principui „nė vieno nepalikti nuošalyje“ turi įpūsti gyvasties. Pertvarka reiškia pokyčius, o perėjimas prie darnesnio vystymosi tikrai bus naudingas ne visiems. Todėl ne tik neteisinga, bet ir neišmintinga kalbėti vien apie „abipusiškai naudingą situaciją“ ar net „tripusiškai naudingą situaciją“. Nors apskritai tai bus naudinga visai visuomenei, išlaidos ir nauda nebus vienodai padalytos be intervencinių politikos priemonių, kuriomis būtų siekiama užtikrinti, kad nė vienas neliktų nuošalyje.

3. Neraminančios tendencijos, susijusios su socialine ir ekologine nelygybe Europoje

3.1. Europoje žmogaus socialinės raidos lygis yra labai aukštas, o jos piliečių tikėtina gyvenimo trukmė yra viena ilgiausių pasaulyje. Tačiau Europoje dar reikia daug nuveikti, kad būtų įgyvendintas DVT socialinis aspektas. Remiantis turimais naujausiais Eurostato duomenimis ( 3 ) , 2018 m. 109,2 mln. žmonių, t. y. 21,7 % ES gyventojų, grėsė skurdas arba socialinė atskirtis. Didžiausia grėsmė kyla vaikams ir mažumoms. Didelį materialinį nepriteklių, kuris yra absoliutus skurdo matas, patyrusių žmonių skaičius gerokai sumažėjo nuo 8,5 % ES gyventojų 2008 m. ( 4 ) iki 5,8 % 2018 m., bet tai dar toli gražu neatitinka strategijos „Europa 2020“ tikslo.

3.2. Moterų užimtumo lygis siekia tik 67,5 % ( 5 ) , palyginti su vyrų – 73 % (darbą turi tik 55 % tris ar daugiau vaikų auginančių moterų, palyginti su 85 % vyrų) ( 6 ) ; ne visą darbo dieną dirba 32 % moterų ( 7 ) ir tik 8 % vyrų. 2017 m. Europos Sąjungoje moterų valandinis darbo užmokestis neatskaičius mokesčių buvo vidutiniškai 16 % mažesnis nei vyrų – tai lemia įvairūs stereotipai, segregacija švietimo sistemoje ir darbo rinkoje, faktas, kad su vadovavimu ir vadyba susijusias pareigas daugiausia eina vyrai, ilgesni nedalyvavimo darbo rinkoje laikotarpiai, neapmokamos priežiūros pareigos ir diskriminacija darbo užmokesčio srityje ( 8 ) . (Vaikų) priežiūros paslaugų trūkumas tebėra pagrindinė moterų nedalyvavimo darbo rinkoje priežastis. Viena iš trijų neaktyvių moterų (31,7 %) nurodo, kad jos yra neaktyvios dėl priežiūros pareigų, nors tokią priežastį nurodo tik 4,6 % neaktyvių vyrų. Moterų ir vyrų darbo užmokesčio skirtumas didėja per visą karjerą ir visą gyvenimą, todėl vyrų ir moterų pensijų skirtumas yra stulbinantis – 39 %, o vyrų ir moterų skurdo skirtumas yra didžiausias vyriausio amžiaus asmenų grupėje (65 metų ir daugiau) ( 9 )

3.3. Dar didesnė turtinė nelygybė: 10 % turtingiausių namų ūkių valdo 50 % viso turto, o 40 % skurdžiausių namų ūkių nuosavybei jo priklauso tik šiek tiek daugiau nei 3 % ( 10 ) 40 % skurdžiausių gyventojų pajamų dalis, vertinant pagal bendras ekvivalentines disponuojamąsias pajamas, stabilizavosi ties žema riba ir 2017 m. siekė 21,1 % (Eurostatas, DVT 2019). Europos Sąjungoje taip pat vyrauja didelė pajamų paskirstymo nelygybė: 2016 m. 20 % turtingiausių gyventojų (kurių pajamos didžiausios) gavo 5,2 karto daugiau pajamų nei 20 % skurdžiausių gyventojų ( 11 )

3.4. Be to, neturtingieji dar labiau nuskurdo: skurdo mastas ar dydis (t. y. kiek žemiau skurdo rizikos ribos yra nukritusios žmonių, kuriems gresia skurdas, pajamos) visoje ES 2016 m. buvo 25 %; tai reiškia, kad pusės žmonių, gyvenančių žemiau skurdo ribos, pajamos buvo mažiausiai 25 % žemiau atitinkamos skurdo rizikos ribos ( 12 )

3.5. Remiantis turimais (daliniais) duomenimis, mažas pajamas gaunantys namų ūkiai paprastai gyvena ne tokioje sveikoje aplinkoje nei didesnes pajamas gaunantys namų ūkiai ir susiduria su įvairiais pažeidžiamumo veiksniais. Skurdesniems namų ūkiams taip pat daug sunkiau apmokėti sąskaitas už energiją ir susisiekimą ( 13 ) . Europos piliečiai patiria nevienodą taršos ar kitą ekologinį pavojų ( 14 )

3.7. Nelygybė – dabartinės mūsų ekonominės padėties rezultatas. Vadinamoji turto „nubyrėjimo“ (angl. trickle-down ) teorija, pagal kurią augimas kaip „kylantis potvynis vienodai pakelia visus laivus“, neatspindi Europos realybės: iš tiesų, Europos ekonomikos augimas ne visiems davė vienodos naudos – jis buvo daug naudingesnis didesnes pajamas gaunantiems namų ūkiams nei 40 % neturtingiausių gyventojų. Nors daug žmonių vos suduria galą su galu, labai maža dalis savo rankose sukaupia daugiausia turto, kurį mes visi padedame kurti.

4. Skirtingas perėjimo prie darnesnio vystymosi poveikis

4.1. Prie darnesnio vystymosi pereinama ne tik dėl būtinybės tausiau ir atsakingiau naudoti mūsų gamtos išteklius – taip pat daugėja įrodymų, kad jame slypi atitinkamas ekonominis potencialas. Pasaulinė mažo anglies dioksido kiekio prekių ir paslaugų rinka jau dabar sparčiai auga. Mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos darbo vietų yra sukurta regionuose ir sektoriuose, kuriuose per pastaruosius dešimtmečius buvo nepakankamai investuojama. Labiau žiedinė ekonomika prisidės prie efektyvaus išteklių naudojimo, sumažins neigiamą poveikį aplinkai ir padidins užimtumą, be kita ko, perkeliant veiklą atgal į Europą ir valstybes nares, įskaitant nepalankioje padėtyje esančias vietoves. Neseniai atliktame tyrime apskaičiuota, kad įgyvendinant žiedinės ekonomikos politiką iki 2030 m. grynasis užimtumas padidės apie 650–700 tūkst. darbo vietų ( 19 ) . Turėtume užtikrinti, kad įsidarbinti galėtų visi žmonės ir kad tai būtų kokybiškos darbo vietos. Tikimasi, kad iki 2030 m. pereinant prie neutralizuoto poveikio klimatui ekonomikos Europos Sąjungoje bus sukurta dar 1,2 mln. darbo vietų, papildomai prie jau numatytų sukurti 12 mln. naujų darbo vietų. Perėjimas gali sumažinti nuolatinę darbo vietų poliarizaciją, atsirandančią dėl automatizavimo ir skaitmeninimo, nes taip pat būtų kuriamos darbo vietos vidutinėje darbo užmokesčio ir gebėjimų pasiskirstymo skalėje, ypač statybos ir gamybos sektoriuose ( 20 ) . Poveikį patirs visi sektoriai, tačiau daug didesnių sutrikimų numatoma automobilių pramonėje ir žemės ūkyje.

4.2. Vis dėlto ir toliau matome didelius konkurencijos iškreipimus, nes dabartinė mūsų rinkos ekonomikos sistema nesugeba užkirsti kelio gamtos išteklių švaistymui, užteršimui ar sunaikinimui. Šie iškreipimai ne tik daug kainuoja aplinkos požiūriu, bet ir trukdo sparčiai atverti naujų ir tvarių ekonominių galimybių. Jie pastebimi ir Europoje, ir tarptautiniu mastu. Vykdant tiek vidaus rinkos, tiek prekybos politiką neturi būti jokių konkurencinių pranašumų, kurių atsirastų neatsakingai elgiantis žmonių gerovės atžvilgiu arba grobstant gamtos išteklius. Todėl EESRK palankiai vertina tai, kad naujoji Europos Komisijos pirmininkė, pavyzdžiui, paragino įvesti pasienio anglies dioksido mokestį, su sąlyga, kad ši sistema bus sukurta siekiant paspartinti perėjimą prie darnesnio vystymosi ir pasiekti didesnį socialinį teisingumą. EESRK nuomone, svarbu, kad, ieškodama tvirto ilgalaikio sprendimo, ES siektų pasaulinio anglies dioksido apmokestinimo.

4.3. 2 kainos nustatymo priemonių įvedimas ir atitinkamų pajamų skyrimas viešojo transporto plėtrai. ES valstybių narių mokesčių sistemos turi trūkumų, nes jos labai priklauso nuo darbo jėgos apmokestinimo. Faktiškai, aplinkosaugos mokesčiai 2016 m. sudarė tik 6,3 % visų mokestinių pajamų, o darbo jėgos apmokestinimas – 49,8 % Taikant su DVT suderintą holistinį požiūrį į mokesčių reformą būtų iš tiesų galima nuo darbo jėgos pagrindinę naštą perkelti perteklinio turto, vartojimo, taršos ar skaitmeninimo mokesčiams ( 21 ) . Vykdant tokį perkėlimą reikėtų atsižvelgti į Europoje didėjančią pajamų nelygybę, taip pat į pajamų dydžio ir anglies pėdsako sąsają. Faktiškai, aplinkosaugos mokesčiai turi būti nustatomi taip, kad būtų užtikrinta, kad savo elgseną keistų intensyviausi vartotojai, kartu kuo labiau sumažinant neigiamą poveikį pajamoms ir turto nelygybei. Pavyzdžiui, teigiamo poveikio pajamų nelygybės mažinimui ir socialiniams rezultatams gali turėti iškastinio kuro energijos išteklių subsidijavimo panaikinimas, COkainos nustatymo priemonių įvedimas ir atitinkamų pajamų skyrimas viešojo transporto plėtrai.

4.4. ES taps patikima pasauline lydere tvarumo srityje tik tuo atveju, jei ji „paruoš namų darbus“ šioje srityje. Visų pirma, tai yra išankstinė būtina sąlyga norint gauti naudos iš sparčiai augančių ateities rinkų, pavyzdžiui, žiedinės ekonomikos, žaliųjų technologijų, bioinžinerijos ir tvaraus finansavimo srityse. Be to, įsipareigojimas siekti tvarumo pasauliniu lygmeniu padeda įgyvendinti ES politikos tikslus kitose srityse (pvz., šalinti migracijos priežastis, užtikrinti sąžiningą pasaulinę prekybą ir mažinti priklausomybę nuo daug naftos turinčių šalių užsienio politikos požiūriu).

4.5. Tačiau pereinant prie tvarumo reikia ilgainiui atsipirksiančių didelių viešųjų ir privačių investicijų arba didelių vartotojų išlaidų ilgalaikio vartojimo prekėms – namų ūkių, įmonių, taip pat savivaldybių, regionų ir valstybių lygmeniu. Esminis su socialiniu tvarumu susijęs klausimas – kas gali investuoti ir leisti šiuos pinigus? Šiuo klausimu nustatoma, kam naudingi įvardyti ekonominiai privalumai, o kam – ne. Socialiniam tvarumui kyla pavojus, jei: — investuoti gali tik didelės bendrovės, bet ne MVĮ, — pradedančiosios įmonės neturi galimybės patekti į būsimas tvarios ekonomikos rinkas, — biudžetą infrastruktūrai prie tvarumo reikalavimų pritaikyti viešasis sektorius turi tik klestinčiuose regionuose, bet ne struktūriškai silpnuose regionuose, — ir – visų svarbiausia – žmonės, gaunantys mažesnes pajamas, turintys nedaug finansinių išteklių, žemesnį išsilavinimą ir mažiau žinių, esantys mažiau patrauklūs klientai bankams, įgiję menkesnį socialinį kapitalą ir mažiau pasitikintys, neturi ar nejaučia turį realių galimybių investuoti arba keisti savo vartojimo modelių tvaresniais. Pagal tokį scenarijų vieninteliai, kuriems naudingas perėjimas prie darnesnio vystymosi, yra tie, kuriems jau ir taip gerai sekasi. Tokiu atveju padidėtų socialinė nelygybė ir neteisybė, taip pat regioniniai skirtumai.

4.6. Išskirtinė socialinio tvarumo savybė yra ne tai, ar jis padeda toliau plėtoti tradicinę socialinę politiką (pvz., didesnės socialinės paramos išmokos), bet tai, ar juo sudaroma daugiau vienodų galimybių dalyvauti ekonomikoje. Šiuo tikslu turi būti užtikrintas MVĮ, pradedančiųjų įmonių, struktūriškai silpnų regionų viešojo sektoriaus ir ypač piliečių (visų pirma labiausiai pažeidžiamų) įgalėjimas aktyviai dalyvauti pereinant prie tvarumo. Tokiomis aplinkybėmis reikia atsižvelgti ir į kitus veiksnius, pavyzdžiui, lytį, individualius gebėjimus ir amžių, nes jie gali dar labiau paaštrinti esamą nelygybę Europoje.

4.7. Taip pat reikia atsižvelgti į teritorinį pertvarkos poveikį. Iki 2050 m. 67 % pasaulio žmonių gyvens miestuose. Manoma, kad Europoje urbanizacijos lygis sieks 80 % Ne visi piliečiai užkrauna tokią pačią naštą aplinkai, todėl formuojant politiką tai turi būti tinkamai atspindėta. Pavyzdžiui, Londono gyventojams tenka šiek tiek daugiau nei pusė viso Jungtinėje Karalystėje išmetamo teršalų kiekio ( 22 ) . Tačiau tuo pat metu kaimo gyventojai dažnai atlieka svarbų vaidmenį teikiant ir prižiūrint ekosistemines paslaugas. Todėl kaimo regionai ir mažesni miestai, taip pat ES atokiausi regionai turėtų būti ne pamiršti, o įtraukti į pertvarką.

5. Strateginės veiklos sritys – sprendimų paieška

5.1. Bendras darnaus vystymosi politikos požiūris – naudoti ekonomines paskatas, kad būtų skatinamas aplinką tausojantis elgesys ir (arba) baudžiama už aplinkai kenksmingą elgesį. Pavyzdžiui, kalbant apie CO 2 kainos nustatymą, vyrauja įsitikinimas, kad rinkos kaina turėtų atspindėti išmetamo CO 2 kainą. Šis metodas gali apimti visų rūšių išorės poveikį, daromą natūraliai gamtinei aplinkai, kurį reikia įtraukti į kainą. Išorės poveikio internalizavimo metodas yra populiarus, nes juo galima pasiekti didelį efektyvumą bei veiksmingumą ir jis atitinka pagrindinę rinkos ekonomikos sampratą.

5.2. Džiugina tai, kad Europos Komisija pradėjo rimčiau vertinti išorės poveikio internalizavimą, pripažindama, kad, pavyzdžiui, atsinaujinančiųjų išteklių energija atsiduria nepalankioje padėtyje, jeigu iškastinio kuro išorės poveikio sąnaudos nevisiškai atspindimos rinkos kainoje ( 23 ) , arba bandydama įgyvendinti principą „teršėjas moka“ ( 24 ) transporto sektoriuje. Šie požiūriai suderina ekologinį ir ekonominį tvarumo aspektus, tačiau jie neapima socialinio aspekto. Turime visoms visuomenės grupėms ir suinteresuotiesiems subjektams sukurti tokią sistemą, kuri suteiktų jiems tikrą galimybę tvariai gaminti ir vartoti. Priešingu atveju MVĮ praras savo konkurencingumą, struktūriškai silpni regionai taps dar silpnesni ir socialiniu ar individualiu požiūriu nepalankioje padėtyje esantys asmenys turės dar mažiau galimybių būti klestinčios visuomenės nariais.

5.3. Todėl tvarumo strategijos, priklausančios vien tik nuo rinkos, kurioje idealiu atveju internalizuojamas visų rūšių išorinis poveikis, nepakanka, nes ji visuomenei automatiškai neduoda tvarių rezultatų. Papildomai prie išorės poveikio internalizavimo politikos, įgyvendinant politiką, kuria taip pat skatinamas socialinis tvarumas, turi būti laikomasi platesnio požiūrio. Reikia pašalinti esamas kliūtis, kurios trukdo pavieniams asmenims, visuomenės grupėms, kooperatyvams, konkrečioms bendrovėms ar viešajam sektoriui dalyvauti darnaus vystymosi procese.

5.4. Perėjimas prie darnesnio vystymosi bus itin svarbus konkrečiuose sektoriuose, pavyzdžiui, maisto, transporto, būsto ir energetikos. Šį aspektą itin gerai parodo trys energetikos sektoriaus pavyzdžiai: — Didesnė CO2 kaina didina elektros energijos kainą, jei ji nėra gaminama visiškai neišmetant CO2. Dėl to patrauklesnė tampa elektros energijos, gaminama iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių, pavyzdžiui, saulės energijos, gamyba savo reikmėms (kurią ateityje padidins elektros energijos saugyklos). Elektros gamyba savo reikmėms yra prasminga aplinkos ir ekonomikos tvarumo požiūriu. Tačiau tie, kurie gyvena nuosavuose namuose, arba tie, kurie valdo didesnes įmones ir turi pakankamai didelį (stogo) plotą, turi daug daugiau galimybių gaminti elektrą savo reikmėms. Ir atvirkščiai, nuomininkams arba mažoms amatų įmonėms tapti gaminančiais vartotojais yra arba sunkiau, arba objektyviai neįmanoma. Todėl elektros energija jiems nuolat brangsta, o gaminantys vartotojai gali sutaupyti pinigų ir grąžinti paskolas už savo investicijas, tam tikromis aplinkybėmis netgi gaudami mokesčių mokėtojų pinigų. Dėl to didėja socialinė nelygybė ir gilėja nepalanki mažųjų įmonių konkurencinė padėtis. Su labai panašiomis problemomis susiduriama ir šildymo sektoriuje. — Dėl didesnės CO2 kainos taip pat pabrangsta iškastinis kuras. Kitaip tariant, elektra varomų automobilių įsigijimo sąnaudos atsiperka greičiau. Tačiau šiuo tikslu reikia finansinio likvidumo arba bent jau kreditingumo. To stokojantys asmenys ar net mažosios įmonės neturi galimybės įsigyti elektra varomo automobilio, todėl privalo brangiau mokėti už degalus. Kita galimybė, bent jau dideliuose miestuose, yra viešasis transportas arba važiavimas dviračiu. Tačiau tai nėra reali alternatyva daugelyje kaimo vietovių. Todėl tiesiog susiduriame su tomis pačiomis problemomis kaip ir elektros ar šildymo atveju; dėl to dar sunkiau pasiekti regioninę sanglaudą. — Galiausiai, geriausias būdas veiksmingai skatinti žiedinės ekonomikos vystymą ko gero yra žaliavų vartojimo branginimas, pavyzdžiui, taikant PVM. Tačiau, siekiant nenaudoti žaliavų arba jas perdirbti pramonės arba prekybos sektoriuose, taip pat dažnai reikia investuoti į įrangą ir technologijas, o tai vėlgi būtų labiau naudinga didelėms įmonėms, pakenkiant MVĮ.

5.5. Šie pavyzdžiai rodo, kad – nors ir labai pagrįsta skatinti atsinaujinančiųjų išteklių energiją, elektromobilumą ir žiedinę ekonomiką, didinant išmetamųjų teršalų arba žaliavų kainą – jei tai bus vienintelis sprendimas, nukentės socialinis tvarumas. Tai reikia paremti iniciatyvomis, kurios būtų konkrečiai skirtos nepalankioje padėtyje esantiems rinkos dalyviams ir bent jau kompensuotų esančius trūkumus. Tačiau, siekiant pažangos socialinio tvarumo srityje, vien tik kompensacinių priemonių nepakanka. Tiesą sakant, kai kuriais atvejais nepalankioje padėtyje esantys asmenys privalo turėti daugiau galimybių nei kiti.

5.6. Šiomis aplinkybėmis dalyvavimas, pavyzdžiui, energetikos pertvarkoje, taip pat priklauso nuo švietimo ir žinių apie galimus veiksmus, todėl labai svarbu padėti žmonėms didinti pasitikėjimą gebėjimu įsitraukti į veiklą, kuria skatinamas aktyvesnis dalyvavimas darnaus vystymosi procese. To nepasiekus, administracinių procedūrų ir biurokratizmo sukuriamos kliūtys gali būti dar didesnės. Dėmesio nusipelno ir infrastruktūros keitimas.

5.7. Kita strateginė veiklos sritis yra kvalifikacija, švietimas, konsultavimas ir pagalba. Perėjimas prie klimatui nekenkiančios ekonomikos turės didelio poveikio įgūdžių paklausai. Būtina skubiai investuoti į žmogiškąjį kapitalą (švietimą, mokymą, mokymąsi visą gyvenimą), kad dabartinėms ir būsimoms kartoms būtų suteikta reikiamų įgūdžių dirbti su žaliosiomis ir skaitmeninėmis technologijomis. Mokyklos ir universitetai į savo mokymo programas turėtų įtraukti konkrečius darnaus vystymosi klausimus, siekiant, be kita ko, skatinti mokymąsi darbo vietoje atsižvelgiant į padėtį darbo rinkose. Kad nė vienas neliktų nuošalyje, būtina investuoti į darbuotojų perkvalifikavimą ir kvalifikacijos kėlimą.

5.8. Nemažiau svarbūs yra socialiniai pervedimai (pvz., „progresiniai mokesčiai“ ir novatoriški mokesčiai, pavyzdžiui, finansinių sandorių apmokestinimas). Kadangi dėl technologinių pokyčių keičiasi darbo pobūdis, naujų teisių klausimas, pavyzdžiui, pakankamų pajamų visiems užtikrinimas, taps pagrindine kito laikotarpio diskusijų tema, visapusiškai įtraukiant socialinius partnerius. Svarbu užtikrinti, kad jų modelis prisidėtų prie tvarumo, o ne jam kliudytų.

5.9. Įgyvendinant socialinę politiką užmirštama apie aplinkos problemas. Pavyzdžiui, Europos socialinis fondas nesprendžia su klimato kaita susijusių klausimų, nes tik maždaug 7 % lėšų skiriama mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikai, kuri būtų atspari klimato kaitos poveikiui, šiuo tikslu įgyvendinant švietimo ir mokymo sistemų reformą, pritaikant įgūdžius ir kvalifikacijas, keliant darbuotojų kvalifikaciją ir kuriant naujas darbo vietas ( 25 ) . Be to, nepakankamas politikos programų nuoseklumas reiškia, kad į diskusijas neįtraukiami klausimai dėl kompromisų, sinergijos ir paramos priemonių poreikio arba kad juos sunku įvertinti, nes trūksta pritaikytų duomenų, priemonių ar procesų.

5.10. ex post kompensavimo ir poveikio švelninimo veiksmų ir sudarant sąlygas nepalankioje socialinėje padėtyje esantiems žmonėms struktūrinių trūkumų turinčiuose regionuose patiems vykdyti principu „iš apačios į viršų“ grindžiamus projektus ir palaipsniui kurti iš tiesų tvarius, dalyvavimu grindžiamus ir įtraukius ekonomikos modelius Konkrečiau kalbant, siekiant palengvinti paradigminę slinktį, atsisakantkompensavimo ir poveikio švelninimo veiksmų ir sudarant sąlygas nepalankioje socialinėje padėtyje esantiems žmonėms struktūrinių trūkumų turinčiuose regionuose patiems vykdyti principu „iš apačios į viršų“ grindžiamus projektus ir palaipsniui kurti iš tiesų tvarius, dalyvavimu grindžiamus ir įtraukius ekonomikos modelius ( 26 ) , bus reikalingi šie elementai: — garantuoti tinkamas pajamas su nepritekliumi susiduriantiems žmonėms, — garantuoti galimybes gauti mikrofinansų paramos arba viešųjų paskolų žmonėms, kurių kredito reitingai, privačių bankų požiūriu, yra menki, — remti apsirūpinimą savo reikmėms (ypač bendruomenių), pavyzdžiui, energetikos, būsto ir žemės ūkio srityse; tai galima padaryti įvairių formų socialinės ekonomikos struktūrose, visų pirma kooperatyvuose), — mažinti administracines kliūtis šiems subjektams, — užtikrinti teisinių ir techninių konsultacijų prieinamumą, — didinti viešąsias investicijas į infrastruktūrą ir socialines investicijas.

6. Europos socialinių teisių ramsčio vaidmuo tvarumo srityje

6.1. 2017 m. lapkričio mėn. ES paskelbtas Europos socialinių teisių ramstis yra speciali priemonė, skirta socialiniams iššūkiams, su kuriais susiduria ES, nes jame įtvirtinti sąžiningoms ir sklandžiai veikiančioms darbo rinkoms ir gerovės sistemoms XXI a. Europoje būtini principai ir teisės ir juo visiems piliečiams suteikiama naujų ir veiksmingesnių teisių, remiantis 20 pagrindinių principų, suskirstytų į tris kategorijas: i) lygios galimybės ir galimybės įsidarbinti, ii) sąžiningos darbo sąlygos ir iii) socialinė apsauga ir visų įtrauktis.

6.2. Norint įgyvendinti Europos socialinių teisių ramstį reikia tvirtos biudžetinės bazės ir investicijų. Kitoje daugiametėje finansinėje programoje turėtų būti užtikrintas reikiamas finansavimas, o viešosioms investicijoms, kuriomis siekiama socialinių ir aplinkosaugos tikslų, taikant vadinamąją auksinę taisyklę ( 27 ) galima sudaryti palankesnes sąlygas socialinėms investicijoms. Tinkama mokesčių politika, įskaitant veiksmingas kovos su mokestiniu sukčiavimu, mokesčių vengimu ir agresyviu mokesčių planavimu priemones, turėtų sudaryti galimybių valstybėms narėms ir ES sukaupti papildomų lėšų socialiniam ramsčiui ir DVT finansuoti ( 28 ) . Tam tikrų sričių viešąsias išlaidas ir (arba) investicijas taip pat galima papildyti privačiojo sektoriaus investicijomis, tačiau joms turėtų būti taikomi konkretūs ir skaidrūs kriterijai, kurie užtikrintų pakankamą socialinę grąžą siekiant patenkinti visuotinės svarbos interesus ( 29 )

6.3. Nors tarp 17 DVT ir Europos socialinių teisių ramstyje numatytų 20 teisių ir principų yra daug bendro, iki šiol nepateikta jokio pasiūlymo, kaip tarp šių dviejų sistemų sukurti naudingą sinergiją. Tai būtų galima padaryti pradėjus tobulinti socialinių rodiklių suvestinėje numatytus 14 rodiklių, kad jie geriau atitiktų 20 Europos socialinių teisių ramsčio teisių ir principų bei DVT. Remdamasi išplėstu ir konkretesniu bendrų rodiklių rinkiniu, Europos Komisija taip pat turėtų parengti strategiją, kaip geriau suderinti šias dvi priemones, kurios itin svarbios darant pažangą socialinėje ir aplinkos apsaugos srityse, kartu išvengiant painiavą keliančio dubliavimosi. Geras pavyzdys yra interneto svetainėwww.inequalityin.eu ( 30 ) – priemonė, įvertinanti pajamas ir aplinkos parametrus kaip gyvenimo kokybės valstybėse narėse rodiklius.

6.4. Jau vyksta diskusija apie tai, kaip Europoje įgyvendinti teisingo perėjimo koncepciją. Aktyvi darbo rinkos politika turėtų padėti palengvinti perėjimą, ypač prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų darbo vietų (pvz., vykdant mokymus ir teikiant pagalbą darbo paieškai) ir padidinti darbuotojų dalyvavimą, taip pat išmokas už ekosistemines paslaugas, remiant nepalankioje padėtyje esančias grupes pereinamuoju laikotarpiu ( 31 )

2019 m. spalio 31 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Luca JAHIER

(1) EESRK nuomonė „Perėjimas prie tvaresnės Europos ateities. Strategija iki 2050 m.“ (OL C 81, 2018 3 2, p. 44).

(2) Brundtlando pranešimas „Mūsų bendra ateitis“.

(3) https://ec.europa.eu/eurostat/documents/2995521/10163468/3-16102019-CP-EN.pdf/edc3178f-ae3e-9973-f147-b839ee522578

(4) Žr. 3 išnašą.

(5) Ten pat.

(6) https://eige.europa.eu/publications/poverty-gender-and-intersecting-inequalities-in-the-eu

(7) Eurostatas.

(8) https://ec.europa.eu/info/policies/justice-and-fundamental-rights/gender-equality/equal-pay/gender-pay-gap-situation-eu_en

(9) https://www.equalpayday.be/europa/; Eurostat

(10) EBPO, Understanding the Socio-Economic Divide in Europe, Background Report, 2017 m.

(11) Income inequality in the EU, Eurostatas, 2016 m.

(12) What is poverty – Poverty facts and trends, Europos kovos su skurdu tinklas (EAPN), 2016 m.

(13) 30x30 Actions for a Sustainable Europe, #Think2030 Action Plan, Europos aplinkos politikos institutas.

(14) EAA, 2018 m.

(15) Eurostatas, 2019 m.

(16) Žr. 3 išnašą.

(17) ESPAS 2019 m. ir Eurostatas 2019 m.

(18) Eurostatas, 2018 m.

(19) Impacts of circular economy policies on the labour market, „Cambridge Econometrics“, „Trinomics“ ir ICF parengtas pranešimas Europos Komisijai, 2018 m. gegužės mėn.

(20) 2019 m. Europos užimtumo ir socialinės raidos ataskaita.

(21) EESRK nuomonė „Tvarios socialinio draudimo ir socialinės apsaugos sistemos skaitmeniniame amžiuje“ (OL C 129, 2018 4 11, p. 7).

(22) Tarptautinis aplinkos ir vystymo institutas.

(23) Komisijos komunikatas. 2014–2020 m. valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gairės (OL C 200, 2014 6 28, p. 1).

(24) Baltoji knyga „Bendros Europos transporto erdvės kūrimo planas. Konkurencingos efektyviu išteklių naudojimu grindžiamos transporto sistemos kūrimas“ (COM(2011) 144 final).

(25) David Baldock ir Céline Charveriat, 2018 m. Pranešime duomenų atžvilgiu nurodoma: „savi skaičiavimai remiantis „Ricardo“ tyrimu (2017 m.) Climate mainstreaming in the ES Budget: preparing for the next MFF.

(26) EESRK nuomonė „Nauji tvarūs verslo modeliai“ (OL C 81, 2018 3 2, p. 57).

(27) OL C 227, 2018 6 28, p. 1, 1.6 punktas; OL C 197, 2018 6 8, p. 33, 1.8 ir 3.6 punktai; OL C 327, 2013 11 12, p. 11; OL C 227, 2018 6 28, p. 95, 1.4 punktas; OL C 226, 2014 7 16, p. 21;OL C 262, 2018 7punktas25, p. 1, 3.14 punktas ir OL C 190, 5.6.2019 6 5, p. 24, 1.8. punktas; ECO/498 (žr. šio OL p. 113).

(28) OL C 262, 2018 7 25, p. 1, 1.6 punktas.

(29) OL C 262, 2018 7 25, p. 1, 1.4 punktas.

(30) https://www.inequalityin.eu

(31) Tarptautinė profesinių sąjungų konfederacija (ITUC) nurodo TSO gaires dėl teisingo perėjimo.