METINĖ APŽVALGA Pagal Reglamento (ES) Nr. 1233/2011 I priedo 3 punktą parengta metinė valstybių narių metinių veiklos ataskaitų dėl eksporto kreditų apžvalga /* COM/2014/0123 final */





METINĖ APŽVALGA Pagal Reglamento (ES) Nr. 1233/2011 I priedo 3 punktą parengta metinė valstybių narių metinių veiklos ataskaitų dėl eksporto kreditų apžvalga 1. Įvadas 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1233/2011 dėl tam tikrų gairių taikymo oficialiai remiamiems eksporto kreditams, kuriuo panaikinami Tarybos sprendimai 2001/76/EB ir 2001/77/EB[1] I priede nustatyta, kad siekdamos skatinti skaidrumą Sąjungos lygmeniu valstybės narės pateikia Komisijai metines veiklos ataskaitas. Komisija, remdamasi šia informacija, parengia Europos Parlamentui metinę apžvalgą. Ši metinė apžvalga susijusi su 2012 kalendoriniais metais. Ši apžvalga susijusi su eksporto kreditų veikla, kaip nurodyta Reglamente (ES) Nr. 1233/2011, t. y. vidutinės trukmės ir ilgalaikiais sandoriais, kurių grąžinimo terminas ne trumpesnis kaip 2 metai. Apžvalga neapima nei trumpalaikių eksporto kreditų sandorių[2], nei tam tikrų eksporto kreditų agentūrų (toliau – EKA) veiklos, nesusijusios su eksporto kreditais (pvz., investicijų draudimo). Be to, pažymėtina, kad kai kuriose valstybėse narėse eksporto kreditų agentūros funkcijas vykdo draudimo bendrovė, veikianti pagal viešuosius įgaliojimus. Tokiais atvejais viešosios eksporto kreditų programos valdymas griežtai atskiriamas nuo privačiojo sektoriaus veiklos (pastaroji šioje apžvalgoje nenagrinėjama). 2. Gautos 2012 kalendorinių metų veiklos ataskaitos Metines veiklos ataskaitas pateikė šios valstybės narės: Austrija, Belgija, Bulgarija, Čekija, Danija, Suomija, Prancūzija, Vokietija, Vengrija, Italija, Liuksemburgas, Nyderlandai, Lenkija, Portugalija, Rumunija, Slovėnija, Slovakija, Ispanija, Švedija ir Jungtinė Karalystė. Kipras, Estija, Graikija, Airija, Latvija, Lietuva ir Malta ataskaitiniais metais neturėjo aktyvių eksporto kreditų programų, kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 1233/2011. Kroatija į Europos Sąjungą įstojo 2013 m. liepos 1 d. Valstybės narės ataskaitoms naudojo panašų šabloną, kaip ir teikdamos ankstesnę ataskaitą (vadinamojo kontrolinio sąrašo forma). Kai kurios valstybės narės nusprendė metines veiklos ataskaitas susieti su to paties laikotarpio paskelbtomis nacionalinio lygmens metinėmis ataskaitomis, kitos nusprendė savo veiklą išsamiai apibūdinti tiesiogiai pagal ataskaitos šabloną. 3. Metinių veiklos ataskaitų analizė a) Bendroji ir finansinė informacija Pagal taikomą reguliavimo sistemą (Reglamentą (ES) Nr. 1233/2011) daugiausia dėmesio skiriama eksporto kreditų sandorių ir programų taisyklėms, tačiau kiekviena valstybė narė pati nusprendžia, ar vykdyti eksporto kreditų programą ir, jei programa vykdoma, kaip organizuoti savo eksporto kreditų agentūros (toliau – EKA) veiklą. Kai kuriose valstybėse narėse EKA yra vyriausybės departamentas arba agentūra. Kitose valstybėse narėse šią funkciją vykdo draudimo bendrovės pagal viešuosius įgaliojimus prižiūrint vyriausybei. Nėra neįprasta, kad valstybėse narėse, kuriose taikoma įvairių kategorijų eksporto kreditų parama, veikia daugiau nei viena EKA (pvz., viena agentūra teikia oficialią paramą tik garantijomis arba draudimu (grynojo draudimo tipas), o kita finansuoja palūkanų normas). Palyginti su ankstesniais ataskaitiniais metais, padėtis iš esmės nepakito: 2012 m. eksporto kreditų programos, kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 1233/2011, vykdytos 20 ES valstybių narių; iš viso šias programas valdė 27 skirtingos agentūros ir vyriausybės departamentai. Italijos EKA „SACE“, anksčiau priklaususią Ūkio ir finansų ministerijai, pradėjo valdyti „Cassa Depositi e Prestiti“ (CDP). Šiuo metu CDP taip pat priklauso kitos Italijos EKA „SIMEST“ pagrindinis akcijų paketas. Tiek „SACE“, tiek „SIMEST“ toliau naudojasi eksporto kreditų įgaliojimais pagal naująją nuosavybės struktūrą. Kaip jau minėta paskutinėje metinėje apžvalgoje, tradiciškai Europos eksporto kreditų agentūros dažniausiai taikė eksporto kreditų paramą kaip grynąjį draudimą (t. y. susijęs eksporto sandoris yra faktiškai finansuojamas komercinio banko kreditu, kuriam EKA teikia garantiją arba padengia jį draudimu), nors kai kurios valstybės narės taip pat siūlė oficialią finansavimo paramą (pvz., palūkanų normos paramos sistemas). Dėl 2008–2009 m. pasaulinės finansų krizės ir euro zonos krizės pastaraisiais metais gauti pakankamai likvidumą didinančių lėšų iš komercinių bankų sunkiau. Šią problemą išsamiai svarstė tarptautinė eksporto kreditų bendruomenė (pvz., EBPO). Ne visos ES valstybės narės paveiktos vienodai, tačiau per pastaruosius metus siekdamos sumažinti šias problemas daugelis valstybių narių parengė naujas priemones. 2012 ataskaitiniais metais Ispanija, be tradicinių grynojo draudimo ir palūkanų normų paramos sistemų, pradėjo vykdyti ir tiesioginio finansavimo programą[3]. Ataskaitiniu laikotarpiu Jungtinė Karalystė parengė tiesioginio skolinimo sistemą, kuri pradėjo veikti 2013 m. rugsėjo mėn. Alternatyviu sprendimu gali būti tokios priemonės, kaip Prancūzijos taikomos didesnės garantijos (Garantie rehaussée); ši priemonė konkrečiai taikoma institucijoms, kurios refinansuoja banką, teikiantį eksporto kreditą, apsaugantį mokėjimo įsipareigojimų neįvykdymo atveju. Belgija sukūrė eksporto finansavimo garantiją (pagal kurią tai taip pat leidžiama išduoti garantijas, skirtas trečiųjų šalių investuotojams, refinansuojantiems eksporto kreditus). Išsami informacija pateikta metinės veiklos ataskaitoms taikomo ataskaitos šablono II ir IV skirsniuose ir bendrosiose metinėse ataskaitose, kurias aiškiai nurodo kelios valstybės narės. Metinėse veiklos ataskaitose pateikta svarbios finansinės informacijos apie 2012 m. eksporto kreditų programas. Tačiau reikia pabrėžti, kad pagal Reglamentą (ES) Nr. 1233/2011 šios ataskaitos rengiamos pagal atitinkamos valstybės narės nacionalinės teisės aktus. Dėl to atsiranda tam tikrų pateikimo skirtumų. Tačiau dėl metinių veiklos ataskaitų finansinių aspektų Komisija konkrečių pastabų neturi[4]. 4 valstybės narės (Čekija, Suomija, Slovakija ir Jungtinė Karalystė) metinėse veiklos ataskaitose paminėjo neapibrėžtuosius įsipareigojimus ir pateikė nuorodą į Reglamento (ES) Nr. 1233/2011[5] 1 priedo 1 pastraipos paskutinį sakinį. b) Pavojaus aplinkai, kuris gali lemti kitą susijusią riziką valdymas Reglamento (ES) Nr. 1233/2011 I priedo 2 pastraipoje nurodyta: „Metinėje veiklos ataskaitoje valstybės narės apibūdina, kaip jų EKA vykdant veiklą oficialiai remiamų eksporto kreditų srityje atsižvelgiama į pavojų aplinkai, kuris gali lemti kitą susijusią riziką.“ Visos valstybės narės savo metinėse veiklos ataskaitose aiškiai nurodo šią nuostatą. Visos valstybės narės nurodo, kad prašymus dėl eksporto kreditų draudimo nagrinėja taip pat ir aplinkosaugos požiūriu. Nurodydamos I priedo 2 pastraipą (kurioje aiškiai nurodytas pavojus aplinkai), kai kurios valstybės narės taip pat aiškiai nurodo socialinį poveikį[6], kitos – žmogaus teises[7], pagrindinius darbo standartus[8], kovą su kyšininkavimu[9] ir bendrą poveikį vystymuisi[10]. Suomija neseniai atnaujino savo projektų peržiūros politikos nuostatas ir pagal šį metinės veiklos ataskaitos skirsnį pateikia išsamų paaiškinimą. Atlikus aplinkos vertinimą paprastai nusprendžiama atmesti prašymą arba faktiškai suteikti eksporto kreditų paramą[11]. Daugelis valstybių narių nurodo EBPO rekomendacijoje dėl bendrųjų oficialiai remiamų eksporto kreditų ir aplinkos principų bei socialinio išsamaus patikrinimo (bendro požiūrio rekomendacijoje) nustatytas procedūras[12]. c) EKA atitiktis Sąjungos tikslams ir įsipareigojimams I priedo 3 punkte nurodyta, kad Komisija metinėje apžvalgoje turi įvertinti, ar „EKA atitinka Sąjungos tikslus ir įsipareigojimus“. i) Atitiktis įsipareigojimams pagal tarptautinę teisę ir ES konkurencijos teisę PPO lygmeniu nebuvo jokių ginčų dėl Europos eksporto kreditų programų. 2012 m. Europos Komisija negavo jokių nusiskundimų dėl potencialių ES teisės pažeidimų, susijusių su eksporto kreditų agentūromis. ii) Atitiktis Sąjungos tikslams Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 3 straipsnyje išvardyti bendrieji Sąjungos tikslai, o 21 straipsnyje – principai, kurių laikosi Sąjunga, ir tikslai, kurių ji siekia išorės veiksmais. Dėl bendros ES prekybos politikos, nuoroda į principus, kurių laikosi Sąjunga, ir tikslus, kurių ji siekia išorės veiksmais, pateikta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 206 straipsnyje ir 207 straipsnio pirmojoje pastraipoje: 206 straipsnis Pagal 28–32 straipsnius sukurdama muitų sąjungą, Sąjunga bendram labui prisideda prie darnaus pasaulio prekybos plėtojimo, laipsniško tarptautinės prekybos ir tiesioginių užsienio investicijų apribojimų panaikinimo bei muitų ir kitų kliūčių mažinimo. 207 straipsnis Bendra prekybos politika grindžiama vienodais principais, ypač keičiant muitų normas, sudarant susitarimus dėl muitų tarifų ir prekybos, susijusius su prekyba prekėmis ir paslaugomis bei intelektinės nuosavybės komerciniais aspektais, tiesioginėmis užsienio investicijomis, liberalizavimo priemonių suvienodinimu, eksporto politika ir prekybos apsaugos priemonėmis, pavyzdžiui, taikytinomis dempingo ar subsidijų atveju. Bendra prekybos politika vykdoma vadovaujantis Sąjungos išorės veiksmų principais ir tikslais. Nė viename iš šių straipsnių konkrečiai nekalbama apie eksporto kreditus. Šios nuostatos yra bendro pobūdžio, o tai, kokiu mastu jas galima paversti taisyklėmis ir įsipareigojimais, tiesiogiai susijusiais su atitinkamų vyriausybės agentūrų, kurios specializuojasi tokiose techninėse srityse kaip eksporto kreditai, veikla, priklauso nuo konkrečių nuostatų. Komisijos nuomone, šios Sutarties nuostatos vis dėlto gali būti laikomos pagrindu, kuriuo remiantis galima vertinti eksporto kredito sandoriams taikomą politiką. Remiantis informacija, įtraukta į metinės veiklos ataskaitas, valstybės narės apskritai turi parengusios eksporto kreditų ir aplinkos, kovos su kyšininkavimu ir tvaraus skolinimo mažas pajamas gaunančioms šalims[13] politiką. 3 susijusioms EBPO rekomendacijoms (EBPO rekomendacija dėl kyšių ir oficialiai remiamų eksporto kreditų, Rekomendacija dėl bendrųjų oficialiai remiamų eksporto kreditų ir aplinkos principų bei socialinio išsamaus patikrinimo, Principai ir gairės, skirti skatinti tvaraus skolinimo praktiką teikiant oficialius eksporto kreditus mažas pajamas gaunančioms šalims) tenka svarbus, nors ir ne išskirtinis, vaidmuo[14]. Šias rekomendacijas taiko arba iš esmės ketina taikyti net ir valstybės narės, kurios nėra EBPO narės. Daugelis valstybių narių savo ataskaitose nurodo, kad, pavyzdžiui, bendrieji principai taikomi ne tik EBPO apibrėžtoje taikymo srityje, arba kad atitinkami nacionalinės teisės aktai ar praktika iš esmės aprėpia daugiau nei EBPO rekomendacijos[15]. Kai kuriais atvejais atitinkamos EKA pačios parengė susijusias priemones (pvz., įmonių socialinės atsakomybės politiką ar etikos kodeksą).[16] Daugelyje valstybių narių žmogaus teisės eksporto kreditų politikos srityje yra labai svarbios. 2012 m. EBPO priimtoje naujoje bendrųjų principų redakcijoje atkreiptas didesnis dėmesys į žmogaus teises apskritai vertinamas palankiai. Kelios valstybės narės ataskaitoje nurodė aktyviai remiančios EBPO veiksmus, susijusius su praktiniu šio bendrųjų principų naujo žmogaus teisių aspekto įgyvendinimu[17], arba pabrėžė atsižvelgiančios į žmogaus teises nepriklausomai nuo bendrųjų principų aprėpties[18]. Valstybių narių politika, susijusi su eksporto kreditų veikla, neapsiriboja jau minėtomis keturiomis politikos sritimis ir apima skaidrumą (atvirumo ir konfidencialumo politiką), dialogą su pilietine visuomene, indėlį į tvarų vystymąsi, įmonių socialinę atsakomybę (arba kaip įmonių socialinės atsakomybės politiką pačiai EKA, arba skatinant eksportuotojų pastangas šioje srityje), bei skatinimą laikytis EBPO rekomendacijų daugiašalėms įmonėms ir pagrindinių darbo standartų, išdėstytų pagrindiniuose TDO dokumentuose. Apibendrinant, Komisija atsižvelgia į tai, kad visos valstybės narės yra parengusios jų eksporto kreditų programų valdymo politiką, kuri atitinka ES tikslus. EBPO, t. y. vienintelės tarptautinės organizacijos, parengusios konkrečias taisykles dėl eksporto kreditų, parengtos politikos rekomendacijos yra taikomos bendrai, tačiau valstybių narių susijusi veikla aiškiai jomis neapsiriboja. Pavyzdžiui, Suomija metinėje veiklos ataskaitoje, kalbėdama apie aplinkosaugos principus, mini „paramą bendrų taisyklių, taikomų EKA ir susijusių su aplinkosaugos klausimais, rengimui tarptautiniu lygmeniu, siekiant sudaryti vienodas konkurencijos sąlygas įvairių šalių eksportuotojams“. Komisijos nuomone, tokia pozicija naudinga ne tik aplinkosaugos sričiai, ji svarbi iš esmės. Įvairių šalių eksportuotojai turėtų konkuruoti dėl atitinkamų produktų ar paslaugų kokybės ir kainų, o ne dėl eksporto kreditų finansavimo paketo sąlygų arba taikomos eksporto kreditų politikos turinio. Apskritai, rengiant tokią politiką taip pat būtų patartina į pagalbą pasitelkti tarptautines stebėsenos institucijas (įskaitant JT). Tiksliai įvertinti atitiktį ES teisės aktams sunku. Tačiau Komisija mato aiškų bendrą valstybių narių ryžtą eksporto kreditų programas vykdyti remiantis politika, kurios tikslai atitinka bendrąsias Europos Sąjungos sutarties 3 ir 21 straipsnio nuostatas. Europos Komisijos požiūriu, tai konkrečiai susiję su šiais tikslais: „sukurti vidaus rinką“ (3 straipsnio 3 dalis – kaip minėta, visos eksporto kreditų programos turi atitikti atitinkamus teisės aktus) ir tarptautiniu mastu skatinti „laisvą ir sąžiningą prekybą“ (3 straipsnio 5 dalis), „įtvirtinti ir remti žmogaus teises“ (21 straipsnio 2 dalies b punktas), „skatinti visų šalių integraciją į pasaulio ekonomiką“ (21 straipsnio 2 dalies e punktas) ir „prisidėti prie tarptautinių priemonių, skirtų aplinkos kokybės išsaugojimui ir gerinimui bei pasaulio gamtos išteklių tausojančiam valdymui, siekiant užtikrinti tvarų vystymąsi, kūrimo“ (21 straipsnio 2 dalies f punktas). Komisija atsižvelgė į 2013 m. liepos mėn. Europos Parlamento priimtą rezoliuciją dėl pirmosios ataskaitos pagal Reglamentą (ES) Nr. 1233/2011. Taikyti šios rezoliucijos nuostatas 2012 m. ataskaitai atgaline data būtų akivaizdžiai sunku (pateikimo terminas, iki kurio valstybės narės gali teikti metines veiklos ataskaitas, buvo 2013 m. liepos mėn. pabaiga). Komisija paragino valstybes nares atkreipti dėmesį į šią rezoliuciją rengiant būsimas ataskaitas. [1] OL L 326, 2011 12 8, p. 45. [2] Tokiems sandoriams taikomas Komisijos komunikatas pagal EB sutarties 93 straipsnio 1 dalį dėl Sutarties 92 ir 93 straipsnių taikymo trumpalaikiam eksporto kreditų draudimui. [3] Tiesioginis skolinimas – eksporto kreditų kategorija, pagal kurią finansavimą tiesiogiai teikia EKA, o ne komercinis bankas. [4] Pagal I priedo 1 punktą toks ataskaitų rengimo procesas nepažeidžia nacionalinių eksporto kreditų programų stebėseną vykdančių valstybių narių institucijų prerogatyvų. [5] Valstybės narės pateikė tokius teiginius, susijusius su minėtu reglamento sakiniu („Jei dėl veiklos, susijusios su oficialiai remiamais eksporto kreditais, atsirastų neapibrėžtųjų įsipareigojimų, informacija apie tą veiklą įtraukiama į metinę veiklos ataskaitą“): Čekija: „Suteiktos 2 168 mln. CZK (maždaug 86,2 mln. EUR) banko garantijos, kurios nurodytos bendrosiose nebalansinėse pozicijose.“ Suomija: „A. Eksporto kreditų garantijos (Suomijos valstybė padengia galimą deficitą). B. Eksporto kreditų finansavimas (Suomijos valstybė padengia deficitą ir finansavimo garantijas). C. Palūkanų išlyginimo sistema (Suomijos valstybės atsakomybė)“. Slovakija: „Suteiktos banko garantijos (nurodytos mln. EUR), nurodytos bendrosiose nebalansinėse pozicijose (2012 01 01 – 90,39 mln. EUR; 2012 12 31 – 47,69 mln. EUR).“ Jungtinė Karalystė: (Pateikia nuorodą į savo metinę ataskaitą ir finansines ataskaitas; šios ataskaitos 140 p. esančiame visame skirsnyje pateikta informacija apie neapibrėžtuosius įsipareigojimus, kurių atitinkami finansiniai metai baigiasi 2012 m. kovo 31 d. ir 2013 m. kovo 31 d.) ir nurodo, kad 2013 m. kovo 31 d. bendra suma „17,60 mlrd. GBP (prieš perdraudimą) ir 12,20 mlrd. GBP (gryno perdraudimo)“. [6] Pvz., Belgija, Čekija, Danija, Prancūzija, Vokietija, Nyderlandai, Rumunija, Slovakija, Slovėnija ir Švedija. [7] Švedija, Suomija. [8] Suomija, Nyderlandai. [9] Pvz., Danija, Suomija, Nyderlandai ir Švedija. [10] Belgija, Suomija ir Vokietija. [11] Parama gali būti susijusi su tam tikromis sąlygomis, paprastai siekiant įgyvendinti poveikio mažinimo priemones ir užtikrinti atitiktį standartams. Tokiai sąlyginei paramai gauti reikalaujama, kad bendras projekto poveikio vertinimas būtų laikomas priimtinu. Aiški nuoroda į sąlyginį draudimą pateikta Belgijos, Danijos, Vengrijos, Italijos, Liuksemburgo, Lenkijos, Portugalijos, Rumunijos, Slovėnijos ir Ispanijos ataskaitose. Ši sąvoka taip pat atsispindi EBPO rekomendacijoje dėl bendrųjų oficialiai remiamų eksporto kreditų ir aplinkos principų bei socialinio išsamaus patikrinimo. [12] Pvz., Italija, Nyderlandai, Liuksemburgas, Lenkija, Portugalija, Slovakija, Slovėnija, Ispanija ir Jungtinė Karalystė. [13] Dėl aplinkos politikos, žr. 3 skirsnio b dalį. [14] Pagal EBPO „rekomendacijos teisiškai neįpareigoja, tačiau praktikoje jos turi didelės moralinės galios, nes atstovauja valstybių narių politinei valiai; ir tikimasi, kad valstybės narės dės visas pastangas siekdamos visiškai įgyvendinti rekomendaciją. Todėl rekomendacijos neketinančios įgyvendinti valstybės narės tvirtinant rekomendaciją paprastai susilaiko.“ [15] Pvz., Austrija, Belgija, Bulgarija, Danija, Suomija, Prancūzija ir Vokietija. Nyderlandai ir Švedija. [16] Pvz., Danija, Italija, Liuksemburgas, Slovėnija ir Švedija. [17] Pvz., Italija. [18] Pvz., Austrija, Belgija, Danija, Vokietija, Italija, Nyderlandai ir Švedija. Švedija taiko ne tik bendrą sandorių tikrinimo sistemą, bet ir dar nuodugniau vertina sandorius, kuriems būdinga darbo ir žmogaus teisių pažeidimo rizika, arba sandorius, sudarytus didelės rizikos šalyse ir (arba) sektoriuose.