[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 13.7.2006 KOM(2006) 385 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Sanglaudos politika ir miestai: miestų ir aglomeracijų įnašas į ekonomikos augimą bei darbo vietų kūrimą regionuose {SEK(2006) 928} TURINYS 1. Tvari miestų plėtra Europos regioninėje politikoje 2007(2013 m. 3 2. Miestų realijos: apie miestų svarbą 4 3. Patrauklūs miestai 4 3.1. Prieinamumas ir mobilumas 5 3.2. Galimybė naudotis paslaugų infrastruktūromis 5 3.3. Gamtinė ir fizinė aplinka 6 3.4. Kultūra 6 4. Parama naujovėms, verslumui ir žinių ekonomikai 7 4.1. Veiksmai MVĮ ir mikroįmonių labui 7 4.2. Naujovių diegimas ir žinių ekonomika augimui skatinti 8 5. Daugiau ir geresnių darbo vietų 8 5.1. Miestų paradoksas: daug darbo vietų, bet didelis nedarbas 8 5.2. Palankių sąlygų įsidarbinti sudarymas keliant švietimo ir mokymo lygį 9 6. Miesto rajonų tarpusavio skirtumai 9 6.1. Socialinės integracijos ir lygių galimybių skatinimas 10 6.2. Piliečių apsaugos stiprinimas 10 7. Valdymas 11 7.1. Miestai ir regionai 11 7.2. Integruotas tvarios miestų plėtros metodas 12 7.3. Piliečių dalyvavimas 12 7.4. Tinklai ir keitimasis patirtimi 13 8. Miestų atnaujinimo finansavimas 13 KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Sanglaudos politika ir miestai:miestų ir aglomeracijų įnašas į ekonomikos augimą bei darbo vietų kūrimą regionuose 1. TVARI MIESTų PLėTRA EUROPOS REGIONINėJE POLITIKOJE 2007(2013 M. Atsižvelgdama į 2005 m. kovo mėn. Europos Tarybos nustatytą tikslą, Komisija pasiūlė sustiprinti sanglaudos politikos įnašą į ekonomikos augimą ir darbo vietų kūrimą 2007(2013 m. laikotarpiu. 2007(2013 m. Bendrijos strateginėse gairėse ypač daug dėmesio skiriama konkretiems tam tikrų teritorijų, tokių kaip miesto ir kaimo zonos, poreikiams. Jose skatinamas sanglaudos politikos „integruotas požiūris“. Ji turi ne tik sudaryti palankias sąlygas ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui, bet ir siekti socialinių bei aplinkos tikslų. Su miestais susijusių klausimų svarba buvo nuolat pripažįstama pirmininkaujant įvairioms valstybėms narėms, ypač neoficialiuose Tarybos susitikimuose, vykusiuose 2004 m. lapkričio mėn. Roterdame ir 2005 m. gruodžio mėn. Bristolyje, kurių metu šis komunikatas buvo pateiktas kaip darbo dokumentas. Be to, savo ataskaitoje dėl miestų dimensijos plėtros kontekste[1] Europos Parlamentas pasidžiaugė tvarios miestų plėtros įtraukimu į sanglaudos politiką. Europos Parlamentas taip pat paprašė Tarybos užtikrinti tolesnę šios priemonės kontrolę per strategijos įgyvendinimo metines ataskaitas, vadovaudamasis Tarybos reglamento, nustatančio bendrąsias nuostatas dėl struktūrinių fondų, pasiūlymo 29 ir 30 straipsniais. Šiuo komunikatu Komisija atsiliepia į šį prašymą. Bendrijos strateginėse gairėse apibrėžiamos intervencijos sritys, kurioms teiktina pirmenybė rengiant 2007–2013 m. sanglaudos politikos veiklos programas. Šiame komunikate pabrėžiami tam tikri urbanistinio aspekto ypatumai, kurie gali būti svarbūs šiame kontekste. Kartu pateikiamas Komisijos tarnybų darbo dokumentas, kuriame yra pateikiamos analizės ir pagrindžiamos šiame komunikate siūlomos veiklos kryptys. Pateikiami pasiūlymai dėl galimų priemonių yra paremti statistiniais duomenimis (gautais ypač iš Miestų audito[2]), taip pat rezultatais, stebėtais vykdant iš struktūrinių fondų finansuojamus miestų veiksmus ir kitą ES finansuojamą veiklą. Šiame komunikate siūlomos politikos kryptys ir priemonės visada turi būti nagrinėjamos atsižvelgiant į kiekvienos valstybės narės institucinę organizaciją ir į Bendrijos valstybės pagalbos taisykles[3]. Atitinkamos nacionalinės valdžios institucijos raginamos naudotis šiuo komunikatu kartu su svarbiais partneriais, ypač vietos ir regioninės valdžios institucijomis. Siūlomos priemonės apima daug sričių ir atspindi struktūrinių fondų naudojimo galimybes, kurios labai skiriasi atsižvelgiant į tai, ar miestai priklauso konvergencijos tikslo, ar regionų konkurencingumo ir užimtumo tikslo regionams. Reikėtų patikslinti, kad sąvokos „miestai“ ir „miesto zonos“ vartojamos plačiąja prasme. 2. MIESTų REALIJOS: APIE MIESTų SVARBą Savo ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo tikslų Europos Sąjunga sieks rezultatyviau, jei visi regionai įstengs atlikti savo vaidmenį. Šiuo atžvilgiu miestai labai svarbūs. Juose sukurta didžioji dalis darbo vietų, įsteigta dauguma įmonių ir aukštojo mokslo įstaigų, jų veikla yra labai svarbi įgyvendinant socialinę sanglaudą. Tai pokyčių centrai, kurie remiasi naujovėmis, verslumu ir ekonomikos augimu. Ekonomikos augimas yra tvarus tada, kai jį lydi skurdui, socialinei atskirčiai ir aplinkos problemoms mažinti skirtos priemonės. Tvaraus augimo klausimas ypač svarbus tuose miestuose, kur yra didžiausias socialinės atskirties, aplinkos taršos, apleistų žemės sklypų egzistavimo ir padriko miestų plėtimosi pavojus. Miestuose yra labai ryškių skirtumų, susijusių su ekonominėmis ir socialinėmis perspektyvomis. Šie skirtumai gali būti teritoriniai (tarp miesto rajonų) arba socialiniai (tarp įvairių grupių), o dažnai ir abiejų rūšių kartu. Miesto aplinkos kokybė yra pagrindinis jo patrauklumo veiksnys. Europai būdinga policentrinė mažų, vidutinių ir didelių miestų struktūra. Daug vienų miestų grupuojasi į metropolines zonas, daug kitų sudaro vieną regiono miestų centrą. 3. PATRAUKLūS MIESTAI Europos miestai traukia investicijas ir darbuotojus. Šie miestai turi daug priemonių savo patrauklumui didinti, o Komisijos pasiūlymuose dėl sanglaudos politikos yra daug elementų, remiančių šias iniciatyvas. Miestai susiduria su įvairiais sunkumais. Kai kurie iš jų turi spręsti problemas, susijusias su demografiniu bei nekilnojamojo turto kainų augimu, žemės sklypų trūkumu, transporto spūstimis ir poreikių nebepajėgiančiais tenkinti viešųjų paslaugų teikėjais. Kiti miestai, priešingai, kenčia dėl gyventojų skaičiaus mažėjimo, ištuštėjimo, darbo trūkumo ar blogos gyvenimo kokybės. Siekiant, kad miestai taptų patrauklesni, reikia atsižvelgti bent į keturis svarbiausius dalykus: transportą, prieinamumą ir mobilumą; galimybes naudotis paslaugomis ir įranga; gamtinę ir fizinę aplinką; kultūros sektorių. 3.1. Prieinamumas ir mobilumas Kelios siūlomos gairės: - Tvariam mobilumui miestuose būtinas optimalus visų transporto infrastruktūrų naudojimas, įvairių transporto rūšių koordinavimas ir skatinimas naudoti mažiausiai taršias transporto rūšis. - Periferinių regionų miestai turi būti tinkamai sujungti su pagrindiniais oro uostais ir didžiosiomis transeuropinių transporto tinklų (TEN-T) ašimis. Beje, prieinamumas oru yra opus klausimas daugeliui naujųjų valstybių narių sostinių. - Siekdami veiksmingai valdyti miesto transportą, miestas ir aplinkinis regionas paprastai turėtų koordinuoti transporto planavimą, jo struktūrą ir teritorijos tvarkymą. Nauji projektai turi įsilieti į integruotą miesto zonos transporto strategiją. Tarp nagrinėtinų klausimų turi būti kelių eismo saugumas ir su visuomenės sveikata susiję reikalavimai, ypač triukšmo mažinimas bei oro kokybė. - Svarbu gerinti galimybę naudotis viešuoju transportu, didinti jo veiksmingumą ir funkcionavimą, taip pat susieti įvairias transporto rūšis. Be to, reikia siekti, kad sumažėtų viešajame transporte įvykdomų nusikaltimų, ir sustiprinti darbuotojų bei keleivių saugumą. - Taikydami integruotą metodą, miestai turėtų kiek įmanoma skatinti naudojimąsi dviračiais, vaikščiojimą pėsčiomis ir alternatyvias „ramias“ transporto formas. Ši iniciatyva ypač reikalauja ištirti paklausą, reglamentuoti patekimą į pažeidžiamas miesto zonas (ir net pertvarkyti jas į pėsčiųjų zonas), nutiesti dviračių takus ir šaligatvius, taip pat skatinti naudoti mažai energijos vartojančias transporto priemones ir alternatyvias degalų rūšis, tokias kaip biodegalai. - Planuojant transportą reikia atsižvelgti į asmenis, kurie neturi transporto priemonės ar nemoka vairuoti (ypač į pagyvenusius žmones, jaunimą ir judėjimo sunkumų patiriančius asmenis). Šia priemone siekiama garantuoti galimybę įsidarbinti, naudotis paslaugomis (tokiomis kaip sveikatos priežiūra bei parduotuvės) ir sudaryti geresnes sąlygas žmonėms elgtis savarankiškai. 3.2. Galimybė naudotis paslaugų infrastruktūromis Kelios siūlomos gairės: - Konkurencingas miestas turi investuoti į modernias, veiksmingas ir įperkamas paslaugas, lengvai prieinamas internetu. Pagrindinės paslaugos yra sveikatos priežiūra, socialinės paslaugos, mokymas ir viešasis administravimas. Šios paslaugos turi vystytis prisitaikydamos prie esamų ir būsimų demografinių pokyčių, ypač prie gyventojų senėjimo. - Vaikų priežiūra, leidžianti suaugusiesiems dirbti ar mokytis, yra specifinis veiksnys, ypač svarbus skatinant vyrų ir moterų lygybę. - Svarbu užtikrinti galimybę naudotis paslaugomis skurdžių miesto rajonų piliečiams. Vienas iš naujoviškų šios problemos sprendimo būdų – skurdžiame rajone sukurti struktūrą, skirtą visiems jo gyventojams. - Be to, tam tikroms gyventojų grupėms, tokioms kaip imigrantų ar skurdžios bendruomenės, reikia padėti, kad jos galėtų naudotis sveikatos priežiūros ir socialinėmis paslaugomis. Įvairaus amžiaus ir iš įvairių sluoksnių kilę asmenys, daugiau dalyvaudami planuojant ir teikiant šias paslaugas, turėtų prisidėti užkertant kelią diskriminacijai ir užtikrinant, kad bus atsižvelgiama į kultūrinius barjerus. - Remdamiesi naujomis technologijomis, miestai gali pasiūlyti veiksmingų ir naujoviškų sprendimų, susijusių su viešosiomis paslaugomis sveikatos, administravimo ir mokymo srityse. 3.3. Gamtinė ir fizinė aplinka Kelios siūlomos gairės: - Apleistų žemės sklypų pertvarkymas ir viešųjų erdvių atnaujinimas, taip gerinant paslaugų kokybę bei atitinkamą zoną ir kartu išvengiant žaliųjų zonų naudojimo. - Teritorijos tvarkymo politikos ir Sanglaudos fondo bei struktūrinių fondų investicijų koordinavimas miesto, kaimo zonų, regiono ir šalies mastu siekiant spręsti padriko miestų plėtimosi keliamas problemas. Iniciatyvos, kuriomis siekiama pertvarkyti miesto zonas ir miestų centrus į patrauklias gyventi vietas. - Investicijos, skirtos tam, kad būtų laikomasi Bendrijos teisės aktų, susijusių su oro kokybe, nuotekų valymu, atliekų tvarkymu, vandens tiekimu ir triukšmu. - Aktyvus eismo spūsčių, paklausos transporto srityje ir viešojo transporto tinklų valdymas siekiant gerinti oro kokybę, mažinti triukšmo skleidimą ir skatinti fizinę veiklą pagal teminę miesto aplinkos strategiją, nustatytą Šeštojoje aplinkosaugos veiksmų programoje[4]. - Veiksmingas energijos naudojimas miesto zonose. Būtinos darnios investicijos ir ekonomiškas energijos šaltinių valdymas. Svarbų vaidmenį turi vaidinti savivaldybės, skatindamos energijos vartojimo efektyvumą ir atsinaujinančios energijos naudojimą: projektuodamos miestus, priimdamos savivaldybių teisės aktus ir sudarydamos viešojo pirkimo sutartis; statydamos pavyzdinius tvarius statinius ir skatindamos tokią praktiką; bendradarbiaudamos su piliečiais. 3.4. Kultūra Kelios siūlomos gairės: - Miestai, vadovaudamiesi tvaria kultūros politika, turi skatinti gyvą kultūrą, besiremiančią įrengtų objektų, tokių kaip kultūros bei mokslo centrai, muziejai ir bibliotekos, pasiūla ir istorinio architektūrinio paveldo išsaugojimu. Dėl šių objektų, įtrauktų į kultūrinės veiklos programą (įskaitant tuos, kurie skirti jaunimui), miestai tampa patrauklesni piliečiams, įmonėms, darbuotojams (ypač mobiliesiems ir aukštos kvalifikacijos) ir lankytojams. Tai pagerina ir miesto įvaizdį, stiprina vietos gyventojų didžiavimąsi savo miestu bei tapatybės jausmą. Be to, kultūra ir kultūrinis turizmas patys kuria greitai augančius sektorius. - Aktyvi kultūros politika yra vertinga priemonė, padedanti stiprinti įvairios kilmės gyventojų ryšius ir geriau integruotis mieste imigrantams bei atvykėliams. 4. PARAMA NAUJOVėMS, VERSLUMUI IR žINIų EKONOMIKAI Miestai dažnai sukuria palankią aplinką verslui ir įmonėms; jie gali imtis iniciatyvos, kad tokia aplinka taptų dar palankesnė. Pridėtinė miestų lygmeniu atliekamų veiksmų vertė yra ta, kad miestai turi informacijos apie vietos aplinkos bei įmonių ypatumus ir atitinkamu mastu gali imtis dažnai kompleksinių veiksmų, apimančių daug problemų. 4.1. Veiksmai MVĮ ir mikroįmonių labui Kelios siūlomos gairės: - Parama įmonėms siekiant tobulinti ekonomines infrastruktūras, tarp jų – transportą, prieinamumą, pastatų, pramonės parkų, įmonių inkubatorių ir prekybos centrų atnaujinimą. - Patarimų ir paramos paslaugų teikimas įmonėms, įskaitant ir socialinės ekonomikos įmones,. Ši priemonė apima pagalbą naujų technologijų, mokslo parkų, su IRT susijusių komunikacijos centrų bei įmonių inkubatorių pritaikymui ir veiksmingam naudojimui. Joje taip pat numatyta pagalba ir parama valdymo, rinkodaros, techninės paramos, įdarbinimo ir kitų profesionalių bei komercinių paslaugų srityse. - Vietos partnerių, įskaitant įmones, profsąjungas, universitetus, NVO, mokymo įstaigas ir vietos bendruomenę, tarpusavio bendradarbiavimo skatinimas. Dalijimosi žiniomis ir patirtimi priemonės, tokios kaip seminarų, forumų, tinklų ir parodų organizavimas, labai padeda susitikti galimiems partneriams. - Geresnių sąlygų naudotis finansavimo šaltiniais sudarymas. Pvz., vietos valdžios institucijų, investuotojų, paslaugų teikėjų ir MVĮ partnerystė padeda bendrai naudotis finansinėmis ir nefinansinėmis priemonėmis, skirtomis tenkinti vietos poreikius. Tarp šių priemonių gali būti subsidijos, mikrokredito sistemos, garantiniai fondai dėl rizikos pasidalijimo, paskolos, sutvirtinamieji finansai, patarimai ir mokymai. Šioje srityje miestai gali vaidinti pagrindinį vaidmenį koordinuodami savo veiksmus su regioninėmis ir nacionalinėmis finansinėmis iniciatyvomis. - Bendradarbiavimas su konkrečiomis grupėmis, tokiomis kaip jauni verslininkai ar verslu užsiimančios moterys arba iš nepalankios aplinkos (ypač iš etninių mažumų) kilę verslininkai. Skurdžiose zonose galimybės gauti finansavimą klausimas gali būti sudėtingas, todėl valstybės institucijos ir NVO gali vaidinti tarpininko vaidmenį, pvz., užtikrindamos projektų kokybę. 4.2. Naujovių diegimas ir žinių ekonomika augimui skatinti Kelios siūlomos gairės: - Miestai turėtų traukti „žinių darbuotojus“ ir apskritai aukštojo mokslo diplomus turinčius gyventojus bei stengtis, kad pastarieji juose pasiliktų. Miesto patrauklumas transporto, paslaugų, aplinkos ir kultūros atžvilgiu yra vienas svarbiausių veiksnių, lemiančių šių darbuotojų pasirinkimą. - Miestai turi vaidinti svarbų vaidmenį rengiant naujovių strategiją visam regionui. Jie taip pat gali imtis iniciatyvos remti mokslinius tyrimus ar patys juos atlikti, jei tai reikalinga. - Miestai skatinami įsitraukti į mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos projektus (Septintoji mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros programa) bei remti technologinių naujovių diegimą. - Miestai turėtų stengtis, kad regioninė pasiūla švietimo, naujovių diegimo bei mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros srityse taptų veiksmingesnė ir prieinamesnė vietos įmonėms, ypač MVĮ ir socialinės ekonomikos įmonėms. - Miestai, kuriuose yra universitetų bei aukštojo mokslo įstaigų, gali skatinti ir koordinuoti partnerystę bei kompetencijos centrų veiklą kurdami įmonių inkubatorius, bendras įmones ir mokslo parkus. - Miestai skatinami plėtoti integruotą ir darnią strategiją žinių visuomenės srityje, siekiant kovoti su skaitmenine atskirtimi ir sudaryti sąlygas naudotis naujomis technologijomis vadovaujantis iniciatyvos i2010[5] tikslais (e. vyriausybės ir e. verslo, e. mokymosi, skaitmeninį raštingumą, e. įtraukties ir e. prieinamumo srityse). Ši strategija turi būti suderinta su nacionalinėmis ir regioninėmis strategijomis atitinkamose srityse. - Miestai turėtų remti greitą ekologijos naujovių ir aplinkos vadybos sistemų pritaikymą[6]. Investicijos į šias sritis jau šiandien leis Europos įmonėms pirmauti augančiame sektoriuje. 5. DAUGIAU IR GERESNIų DARBO VIETų 5.1. Miestų paradoksas: daug darbo vietų, bet didelis nedarbas Paradoksas egzistuoja dėl to, kad miestuose koncentruojasi ir vystymosi poreikiai, ir galimybės. Juose yra per daug aukštos kvalifikacijos specialistų, tačiau taip pat ir asmenų, kurių išsilavinimo ir kvalifikacijos lygis yra labai žemas. Kelios siūlomos gairės: - Struktūriniai fondai gali, vadovaudamiesi konvergencijos tikslu, remti veiklą, kurios imamasi siekiant vietos ar regiono lygmeniu stiprinti institucijų pajėgumą ir administracijų bei ypač viešųjų tarnybų veiksmingumą, ypač skatindami didinti jų pajėgumą analizuoti ir veikti. Pvz., miestai turėtų sugebėti naudoti analizės sistemas ir priemones, būtinas siekiant numatyti ekonominius ir socialinius pokyčius, įvyksiančius vietos bei regiono lygmeniu. Jie taip pat turėtų imtis priemonių administravimo veiksmingumui gerinti įkurdami kontaktinius centrus ir grupuodami po kelias tarnybas. - Regionų ir valstybių narių remiami miestai gali imtis iniciatyvų siekdami vietos lygmeniu kurti darbo vietas ir kovoti su nedarbu. - Miestai turėtų remtis savo pačių jėgomis. Jie gali kurti partnerystes ir sudaryti paktus užimtumo ir naujovių srityse, kurie susietų pagrindinius zonos dalyvius (išrinktus atstovus, įmonių vadovus, NVO, suinteresuotąsias grupes ir universitetus), siekdami dalyvauti pozityviame ir dinamiškame ekonominiame bei socialiniame vystymesi. - Miestai turėtų kovoti su savo trūkumais sudarydami palankias sąlygas įsidarbinti toms gyventojų grupėms, kurioms sunkiausia rasti darbą, pvz., moterims, jaunimui, vyresnio amžiaus darbuotojams, etninėms mažumoms, ilgai darbo neturintiems bedarbiams, benamiams ir neįgaliesiems. 5.2. Palankių sąlygų įsidarbinti sudarymas keliant švietimo ir mokymo lygį Kelios siūlomos gairės: - Miestai gali skatinti švietimą ir mokymą įvairiais būdais: remdami bendrų darnių strategijų plėtojimą mokymosi visą gyvenimą srityje, labiau pripažindami ir vertindami neformalų bei neoficialų švietimą, investuodami į patrauklaus, prieinamo ir aukštos kokybės mokymo įvairiais lygiais pasiūlą, skatindami esamų sistemų (ypač pritaikomų ir sujungiamų nuotolinio mokymo bei mokymo IRT srityje sistemų) modernizavimą, gerindami profesinio mokymo kokybę bei didindami jo patrauklumą ir daugiau investuodami į švietimui skirtas infrastruktūras. - Miestai gali daugiausia padėti toms grupėms, kurių padėtis darbo rinkoje nepalankiausia (pvz., nebaigusiems mokyklos asmenims, žemos kvalifikacijos jaunuoliams, vyresnio amžiaus darbuotojams, imigrantų ar etninių mažumų kilmės asmenims). - Kad būtų konkurencingi, miestai turėtų traukti labai įvairios kvalifikacijos asmenis ir jiems padėti. Svarbus vaidmuo tenka aptarnavimo srities darbuotojams, ypač tiems, kurie dirba mažmeninės prekybos, viešbučių bei viešojo maitinimo, valymo ir statybų srityse. - Vietos valdžios institucijos turėtų siūlyti specialiai pritaikytas integracijos ir mokymo programas, suteikiančias galimybių grįžti į darbo aplinką ir skatinančias verslumą. Ilgai nedirbantiems bedarbiams reikalinga speciali pagalba. Reikia įgyvendinti pakartotinio įdarbinimo programas, susiejančias profesinę patirtį, mokymą ir pasitikėjimo savimi stiprinimą, pagal kurias gali būti sudaromi lankstūs susitarimai dėl mokymo įmonėje su vietos darbdaviais. 6. MIESTO RAJONų TARPUSAVIO SKIRTUMAI Miestų paradoksas atsispindi ir miesto rajonų tarpusavio skirtumuose. Miestų audite pažymima, kad beveik visuose miestuose, kuriuose nedarbas siekia 10 % ar daugiau, yra tam tikros zonos, kuriose šis skaičius yra bent dvigubai didesnis nei vidutinis procentinis nedarbo dydis mieste. Kai kuriais atvejais nedarbas siekia 60 %. Skurdžiuose rajonuose didelį nedarbą lydi įvairios nepalankios sąlygos, susijusios su būstu, aplinka, sveikata, švietimu, galimybėmis rasti darbą ir nusikalstamumu. 6.1. Socialinės integracijos ir lygių galimybių skatinimas[7] Kelios siūlomos gairės: - Veikla, vykdoma siekiant integruoti imigrantus ir užkirsti kelią segregacijos procesui, ypač kalbų mokymas ir mokymas apskritai. Į tokių mokymų planavimą ir organizavimą svarbu įtraukti tikslinę bendruomenę. Moterų imigrančių įtraukimas į šią veiklą yra vienas iš sėkmingą integraciją užtikrinančių veiksnių. - Miesto valdžios institucijų, mokyklų ir vietos bendruomenės bendradarbiavimas siekiant suteikti išsilavinimą jaunimui. Įtraukę jaunimą į tokių programų kūrimą ir įgyvendinimą, kai kurie miestai pasiekė labai gerų rezultatų[8]. - Socialinių paslaugų gerinimas kovojant su vaikų skurdu ir gatvės vaikų Europos miestuose reiškiniu. - Priemonių, skirtų didinti moterų kompetenciją ir kelti kvalifikaciją, palengvinti jų sugrįžimą po pertraukos į darbo rinką, suteikti galimybę įgyti kvalifikaciją ir žinių, būtinų norint įkurti įmonę ar užsiimti savarankiška veikla, taip pat padėti vienišoms motinoms ir kitoms moterims (ypač kilusioms iš etninių mažumų) įveikti kliūtis, su kuriomis jos susiduria darbo rinkoje, priėmimas. Ypatingas rūpinimasis moterų mokymusi ir specialios pagalbos joms teikimu. - Vaikų priežiūros infrastruktūrų, skirtų padėti į darbo rinką grįžtančioms moterims, kūrimas. 6.2. Piliečių apsaugos stiprinimas Kelios siūlomos gairės: - Siekdami sukurti kovos su vietos nusikalstamumu politiką, miestai turėtų remtis darniu ir iniciatyviu metodu. Pvz., viešųjų erdvių planavimo, kūrimo ir priežiūros tobulinimas leidžia miestams užkirsti kelią nusikalstamumui ir kartu prisidėti prie patrauklių gatvių, parkų ir atvirų erdvių, kurie būtų saugūs ir kuriuose saugiai jaustųsi miesto gyventojai, kūrimo. Siekiant kurti kuo geresnę vykdytiną politiką, tokiam planavimui reikia tikslios informacijos ir statistinių duomenų (ypač tyrimų dėl nusikaltimų aukų). - Ypač daug dėmesio turi būti skiriama „rizikos grupei priklausančiam jaunimui“. Svarbu kuo anksčiau sustabdyti kai kurių jaunuolių polinkį į nusikalstamumą. Tuo tikslu reikia įgyvendinti strategijas, kuriomis siekiama kovoti su pamokų praleidinėjimu ir siūlyti alternatyvias perspektyvas, be kitų, ir galimybes įgyti profesiją. - Su apsauga susijusių darbo vietų kūrimas ir mokymas dirbti tokį darbą, už saugumą atsakingų tarnybų bendradarbiavimas ir miesto gyventojų įtraukimas į šį procesą. Tai apima vietos tarpininkų, už saugumą atsakingų miesto rajono prižiūrėtojų ir už gatvių saugumą atsakingų budėtojų skyrimą. Daugelyje miestų tokie asmenys yra labai naudingi padėjėjai kovojant su vietos nusikalstamumu. Reikia gerinti ir pripažinti teikiamą mokymą. Kartais įdiegti miesto rajonų stebėjimo sistemas, įgyvendinti ir kitus projektus, kuriais siekiama suartinti policiją ir vietos gyventojus. 7. VALDYMAS 7.1. Miestai ir regionai Reikia lanksčiai bendradarbiauti su įvairiais viešųjų institucijų lygmenimis. Atsižvelgiant į kiekvienos šalies institucinę organizaciją, miestai turi rasti veiksmingas valdymo formas, kurios jiems leistų valdyti visus miestų plėtros aspektus. Kelios siūlomos gairės: - Plėtoti miestų, regionų ir valstybės bendradarbiavimą pagal darnų integruotą miestų plėtros metodą. - Siekiant atsakyti į pasaulinės konkurencijos keliamus iššūkius, Europos miestams reikės kurti aglomeracijos lygmeniu arba tinklo principu koordinuojamas strategijas, kad būtų pasiekta kritinė masė. - Miesto ir kaimo zonų tarpusavio susidūrimo valdymas reikalauja koordinavimo, viena vertus, tarp miesto valdžios institucijų (miesto centras ir periferija), ir, kita vertus, tarp kaimo ir regiono valdžios institucijų. Miesto zonos aptarnauja visą regioną siūlydamos darbo vietas, teikdamos viešąsias paslaugas, įrengdamos viešąsias erdves, steigdamos socialinius centrus, kurdamos sporto ir kultūros infrastruktūras. O kaimo zonos, susijusios su daug platesne visuomene, siūlo įrengtus kaimo objektus, poilsio vietas ir gamtos draustinius bei paminklus. Labai svarbi koordinacija užmiesčio zonose. - Miestai gali naudotis struktūrinių fondų teikiama technine pagalba visiems miesto plėtros aspektams valdyti reikalingai kompetencijai kurti ir didinti. Valstybės narės ir Europos Sąjunga vis dažniau siūlo kompetenciją ir išteklių centrus, taip pat galimybes kurti tinklus siekiant keistis patirtimi. Kompetencija naujose srityse[9], peržengiant tradicines profesines ribas, yra ypač svarbi. - Pagal bendrąjį struktūrinių fondų reglamentą[10], valstybės narės turi galimybę perleisti miestams pagal veiklos programas veiksmams, susijusiems su miestais, skirtų išteklių valdymą. Siekiant, kad tokia partnerystė teiktų daugiausia naudos, viso proceso metu miestai turėtų prisiimti visą atsakomybę; tai ypač reiškia, kad jie yra atsakingi už jiems perleistą programos dalį nuo jos sukūrimo iki įgyvendinimo. 7.2. Integruotas tvarios miestų plėtros metodas Miestų plėtra yra ilgas ir sudėtingas procesas. Siekdami maksimaliai išnaudoti daugybę sėkmę užtikrinančių veiksnių, miestai turi planuoti šią plėtrą ilgalaikės perspektyvos požiūriu. Bendrijos iniciatyvos URBAN[11] sėkmę didele dalimi lėmė tai, kad buvo taikytas integruotas metodas. Iniciatyva URBAN buvo siekta socialinės ir ekonominės sanglaudos, panaikinti kliūtis įdarbinimui bei investicijoms ir kartu skatinti siekti aplinkos tikslų. Šis metodas buvo pagrįstas daugelio įvairios kompetencijos partnerių sutelkimu. Kelios siūlomos gairės: - Miestai turėtų turėti darnų ilgalaikį planą kiekvienam iš įvairių tvaraus ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo veiksnių. Vienoje srityje vykdoma veikla turi būti derinama su veikla kitoje srityje. Pvz., svarbu, kad ekonominės priemonės būtų tvarios socialiniu ir aplinkos požiūriu. Reikia sukurti priežiūros ir vertinimo sistemas, kad būtų galima tikrinti vietoje pasiektus rezultatus. - Svarbu sutelkti pagrindinius partnerius (privatų sektorių, vietos gyventojus ir NVO, taip pat vietos, regiono ir nacionalines valdžios institucijas), kad jie dalyvautų planuojant, įgyvendinant ir vertinant miestų plėtrą. 7.3. Piliečių dalyvavimas Piliečių dalyvavimas demokratinėje visuomenėje yra būtinas: vietos gyventojų ir pilietinės visuomenės įtraukimas į miestų politiką gali suteikti teisėtumo ir veiksmingumo valstybės institucijų veiklai. Atsižvelgiant į tai, kad įvairių miestų istorinis, teisinis, politinis ir socialinis kontekstai skiriasi, gera vieno miesto patirtis ne visada gali būti tiesiogiai pritaikyta kitam miestui. Tačiau kelias kryptis galima pasiūlyti: - Aplinkos ir socialiniu atžvilgiu svarbu įtraukti vietos piliečius (įskaitant jaunimą), neoficialias grupes ir asociacijas į tvaraus miestų augimo ir darbo vietų kūrimo skatinimą. Šie dalyviai papildo projektą savo kompetencija ir suteikia jam teisėtumo gyventojų požiūriu. - Rūpinimasis, kad vietos grupės galėtų mokytis ir naudotis kitomis gebėjimų tobulinimo bei kompetencijos didinimo formomis, yra bendras ir labai svarbus veiksnys, užtikrinantis sėkmingą piliečių dalyvavimą. - Reikia sumažinti atotrūkį tarp piliečių laiko organizavimo ir politikos darbotvarkės: paprastai vietos dalyviai neįsisąmonina politikos darbotvarkės terminų ir nesupranta administracinių ar biurokratinių procedūrų. 7.4. Tinklai ir keitimasis patirtimi Kelios siūlomos gairės: - Kompetencija ir žinios yra svarbus miestų atkūrimo veiksnys. Norint atrasti veiksmingus sprendimus, reikia ir specifinės kompetencijos, pvz., sugebėjimo organizuoti bendradarbiavimą, peržengiantį administracinio ir profesionalaus bendradarbiavimo ribas. Todėl miestai turi naudotis pagal URBACT programą įgytomis ir sukauptomis žiniomis[12], taip pat pasitelkti kitus Europos ir nacionalinius tinklus. - 2007(2013 m. laikotarpiui Komisija siūlo sukurti keitimosi patirtimi ir gera praktika Europos pagrindų programą. Ši programa bus grindžiama pagal URBACT programą nuveiktais darbais ir juos išplės: iki šiol pagal URBACT visas dėmesys buvo sutelktas ties miestų, įtrauktų į Bendrijos iniciatyvą URBAN, patirtimi. Naujoji pagrindų programa apims visų valstybių narių miestus, taip pat patirtį, sukauptą nacionaliniuose tinkluose ir urbanistinės politikos išteklių centruose. 8. MIESTų ATNAUJINIMO FINANSAVIMAS Iš Europos Sąjungos struktūrinių fondų buvo skirta daug lėšų miestams atnaujinti. Vadovaudamosi naujaisiais reglamentais, susijusiais su Europos regioninės plėtros fondu, Sanglaudos fondu ir Europos socialiniu fondu, veiklos programų valdymo institucijos galės finansuoti daug miestų plėtros projektų. Dėl miestų plėtros galima pasinaudoti iniciatyvų JASPERS[13], JEREMIE[14] ir JESSICA[15] parama. Tai leis sustiprinti viešųjų išteklių sverto efektą, įtraukiant privataus sektoriaus įnašą. - Kelios siūlomos gairės: - Privatus finansavimas yra naudingas ir dažnai būtinas siekiant papildyti viešojo sektoriaus lėšas. Viešojo ir privataus sektoriaus partnerystė turi remtis aiškiu teisiniu pagrindu. - Privatus sektorius suteikia ne tik finansinių priemonių, bet ir papildomos kompetencijos bei gebėjimų. - Veiksminga viešojo ir privataus sektoriaus partnerystė iš vietos valdžios institucijų reikalauja ilgalaikės strateginės vizijos ir techninės bei valdymo kompetencijos. [1] Europos Parlamento ataskaita dėl urbanistinio aspekto plėtros kontekste, pranešėjas: Jean Marie Beaupuy, A6(2005) 0272, 2005 9 21. [2] Tai Europos Komisijos nuolat renkama informacija apie gyvenimo kokybę vidutiniuose ir dideliuose Europos miestuose. Dabar šis auditas apima 27 Europos valstybių 258 miestus, o 2006 m. bus atliekamas beveik 300 miestų. [3] Visų pirma žr. Komisijos darbo dokumentą „Valstybės pagalbos kontrolė ir skurdžių teritorijų atnaujinimas“, 2006 3 1, adresu http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/others/vademecum.pdf. [4] COM(2005) 718, 2006 1 11. [5] „i2010 – Informacinė visuomenė augimui ir užimtumui skatinti“, COM(2005) 229 galutinis, 2005 6 1. [6] Tai su Konkurencingumo ir naujovių pagrindų programa glaudžiai susijusi sritis. [7] „Europos lygių galimybių metai (2007 m.) Teisingos visuomenės linkme“, COM(2005) 225 galutinis, 2005 6 1. [8] Šia patirtimi pasidalyta Urbact tinklo jaunimo forumuose: http://urbact.eu. [9] 2005 m. gruodžio 6(7 d. „Bristolio susitarimas“ (neoficialus ministrų susitikimas dėl „tvarių bendrijų“) priėmė Europos Sąjungai pirmininkaujančios Jungtinės Karalystės iniciatyvą plėtoti samprotavimus ir tęsti simpoziumą dėl miesto rajonų ir bendruomenių projektams, susijusiems su gyvenimo kokybe, vykdyti reikalingos kvalifikacijos (angl. sustainable communities ). [10] Reglamento, nustatančio bendrąsias nuostatas dėl Europos regioninės plėtros fondo, Europos socialinio fondo ir Sanglaudos fondo, 37 straipsnio 6 dalies a punktas. [11] Bendrijos iniciatyva URBAN II (2000(2006): Komisijos komunikatas valstybėms narėms, nustatantis gaires Komisijos iniciatyvai dėl su problemomis susiduriančių miestų ir miestų rajonų ekonominio bei socialinio atkūrimo skatinant tvarią miestų plėtrą, C(2000) 1100, 2000 4 28. [12] URBACT programa, sukurta 2003 m. pradžioje siekiant organizuoti keitimąsi informacija tarp URBAN programa besinaudojančių miestų, iš sukauptos patirties padaryti išvadas ir plačiai paskleisti šią praktinę patirtį, nuo 2004 m. buvo susieta su dešimties naujųjų valstybių narių miestais. Tinklavietė: http://urbact.eu. [13] Bendrojo reglamento 36 straipsnis ir 45 straipsnio 1 dalies a punktas. [14] Bendrojo reglamento 44 straipsnis ir 45 straipsnio 1 dalies c punktas. [15] Bendrojo reglamento 44 straipsnis ir 78 straipsnio 6 dalies a punktas.