LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 175/1

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto Nuomonė dėl „Būsimų investicijų į branduolinę energetiką ir jų svarbos ES energijos politikai“

(2009/C 175/01)

Europos Komisija, vadovaudamasi Europos bendrijos steigimo sutarties 262 straipsniu, 2008 m. gegužės 27 d. raštu paprašė Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto parengti tiriamąją nuomonę dėl

Būsimų investicijų į branduolinę energetiką ir jų reikšmės ES energijos politikai

Transporto, energetikos, infrastruktūros ir informacinės visuomenės skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2008 m. lapkričio 10 d. priėmė savo nuomonę. Pranešėjas Edgardo Maria IOZIA.

449-oje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2008 m. gruodžio 4 d., Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 122 nariams balsavus už, 15 – prieš ir 16 susilaikius.

1. Svarstymai ir rekomendacijos

1.1 Nuo administracinių procedūrų ir statybos darbų pradžios praeina maždaug dešimt metų, kol atominė elektrinė pradeda gaminti elektros energiją. 1 000 MWe–1 600 MWe instaliuotos galios elektrinės statybai reikalingos investicijos gali svyruoti nuo 2 iki 4,5 mlrd. eurų. Atsižvelgiant į minėtą laikotarpį, kuris praeina nuo investicijų pradžios iki energijos pardavimo, būtina užtikrinti stabilų teisinį pagrindą. Branduolinės energetikos pasirinkimą ir šios srities įstatymus turėtų paremti didžioji dalis piliečių ir politikų.

1.2 Įgyvendinant dabartines programas iki 2030 m. turėtų būti nutraukta maždaug pusės visų elektrinių eksploatacija. EESRK mano, kad, remiantis principu „teršėjas moka“, būtina imtis griežtų priemonių, kad būtų užtikrinti elektrinių eksploatacijai nutraukti reikalingi finansiniai ištekliai ir aukšto lygio darbuotojų ir piliečių apsauga. Todėl Komitetas visiškai palaiko Komisijos pasiūlymus, kad Rekomendacija 2006/851/Euratomas, kurioje numatyta steigti nepriklausomas eksploatacijos nutraukimo lėšų valdymo institucijas, greitai būtų pakeista direktyva.

EESRK:

1.3 pabrėžia, kad daugiausia kliūčių kyla dėl politinio neapibrėžtumo ir leidimų išdavimo procedūrų, skaidrumo ir išsamios, aiškios bei patikimos informacijos apie realų pavojų trūkumo, taip pat dėl to, kad nėra priimti sprendimai dėl galutinių ir saugių atliekų saugyklų vietų. Privatiems investuotojams kyla pernelyg didelė rizika, o dėl finansinės krizės yra dar sunkiau vidutinės ar ilgalaikės trukmės laikotarpiu rasti branduolinei energetikai reikalingų kapitalo lėšų. Be valstybės pagalbos šiam sektoriui, finansavimą būtų galima skatinti užtikrinant stabilų ir patikimą teisinį pagrindą investuotojams bei numatant galimybę sudaryti ilgalaikes tiekimo sutartis, kurios garantuotų investicijų grąžą. Sunkumai, su kuriais susiduriama siekiant nors nežymiai padidinti finansavimui skirtus Euratomo išteklius (Euratomo paskolas), neleidžia tikėtis greitų pokyčių ES politikoje;

1.4 įsitikinęs, kad labai svarbus piliečių demokratinis dalyvavimas. Jie turi būti tikri, kad bus išsamiai informuoti apie branduolinės energetikos keliamus pavojus ir atveriamas galimybes, kad, turėdami informacijos, jie galėtų prisidėti priimant su jais tiesiogiai susijusius sprendimus. EESRK praneša apie šį reikalavimą ir prašo Komisijos, siekiant sugrąžinti skaidrumą ir pasitikėjimą, paskatinti valstybes nares pradėti informavimo kampaniją apie Europos energetikos poreikius, energijos efektyvumą ir įvairias pasirinkimo galimybes, įskaitant branduolinę energiją;

1.5 mano, kad esant dabartinei padėčiai elektrinių eksploatavimo pratęsimas ekonominiu požiūriu pasiteisintų, tačiau su sąlyga, kad būtų griežtai laikomasi saugos standartų, netgi jei dėl to būtų atsisakyta galimybės labai padidinti termodinaminį efektyvumą (15–20 proc.);

1.6 mano, kad reikia sudaryti geresnes sąlygas investuoti į su darbuotojų ir piliečių apsauga susijusius mokslinius tyrimus ir į paramą mokymo, stažavimosi ir profesinio tobulinimosi programoms, siekiant nuolat išlaikyti aukštą šio sektoriaus pramonės ir nacionalinių reguliavimo ir kontrolės institucijų techninio ir technologinio pajėgumo lygį. Šios investicijos turėtų būti finansuojamos ir nacionalinių valstybinių programų bei Septintosios bendrosios Euratomo programos lėšomis;

1.7 laikosi nuomonės, kad įvairios kompensavimo ir atsakomybės avarijos atveju nustatymo sistemos yra nepakankamos ir nepagrįstos. Todėl visų pirma prašo suvienodinti Paryžiaus ir Vienos konvencijų nuostatas, kadangi jose nenumatyta nei taikytinų vienodo pobūdžio teisinių nuostatų, nei tokių pat su branduoline energija susijusių nuostolių kompensavimo priemonių. Remiantis Euratomo sutarties 98 straipsnio nuostatomis, reguliuojančiomis rizikos draudimą, reikia priimti direktyvą, kurioje būtų nurodyta, kad avarijos atveju visas išlaidas apmokėtų atominės elektrinės operatoriai. Atsižvelgiant į rizikos pobūdį, reikėtų skatinti rizikos pasidalijimą tarp šio sektoriaus Europos operatorių remiantis jau sukaupta patirtimi;

1.8 mano, kad Europos pramonė, norėdama patenkinti potencialiai labai išaugusį naujų elektrinių poreikį, turi numatyti dideles investicijas į žinias, profesinį mokymą bei mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą, nes tai yra labai svarbu šio sektoriaus ateičiai Europoje. Atominių elektrinių gaminamos elektros energijos dalis, sudaranti mažiau kaip 10–15 proc. visos metinės produkcijos, ekonominiu požiūriu būtų nelabai prasminga, kadangi tam, kad būtų galima įgyvendinti masto ekonomiją, administracinėms išlaidoms ir atliekų tvarkymui reikalinga kritinė masė;

1.9 supranta, kad sprendimas nustatyti Europoje vieną ar keletą bendrų atliekų saugyklų vietų – taip padaryta JAV – yra netinkamas, todėl ragina valstybes nares paspartinti galutinių nacionalinių saugyklų vietų nustatymo procedūras. Reikėtų nustatyti suderintus saugos reikalavimus ir priimti šioje srityje direktyvą, kurios jau yra prašę Vakarų Europos branduolinio reguliavimo institucijų asociacija (WENRA) ir Europos Parlamentas;

1.10 ragina Komisiją remti mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros programas, visų pirma susijusias su ketvirtosios kartos branduolinėmis technologijomis;

1.11 atliekoms apdoroti ir apsaugai nuo jonizuojančiosios spinduliuotės užtikrinti skiriami mokslinių tyrimų ištekliai taip pat neatrodo pakankami. EESRK ragina Komisiją, Tarybą ir Parlamentą Septintajai bendrajai Euratomo programai skirti kitų išteklių, paremiant konkrečias bendras technologijų iniciatyvas, kaip daroma kuro elementų ar vaistų gamybos srityje. Be to, EESRK ragina valstybes nares dėti gerokai daugiau pastangų sprendžiant šias problemas tose srityse, už kurias jos pačios yra atsakingos. 2008 m. liepos mėn. Atominių elektrinių eksploatacijos nutraukimo institucija (angl. – Nuclear Decommissioning Authority, NDA) padidino eksploatacijai nutraukti skiriamas valstybines lėšas (30 proc., daugiau nei 2003 m.). NDA ši išlaidų sąmata siekia 73 mlrd. svarų sterlingų (arba 92 mlrd. eurų) ir pastebima didėjimo tendencija (1). EDF, kurios standartizacijos lygis yra aukštas, pareiškė, kad tokios išlaidos siekia apie 15–20 proc. pradinių statybos sąnaudų;

1.12 Komiteto nuomone, Europos Sąjunga ir valstybės narės galėtų apsvarstyti keletą priemonių, kaip tokį netikrumą būtų galima sumažinti.

— Politiniu lygiu būtų galima siekti ilgalaikio politinio sutarimo dėl to, kad atominė energetika gali būti svarbi kovojant su klimato kaita.

— Ekonominėje plotmėje būtų galima aiškiau suformuluoti, kokie reikalavimai bus keliami eksploatacijos nutraukimui ir branduolinių atliekų šalinimui ir kiek lėšų operatoriai turėtų numatyti tokioms ilgalaikėms sąnaudoms padengti. Jie ir teisės aktų leidėjai taip pat galėtų išaiškinti, kokiomis sąlygomis branduolinė energija gali būti teikiama į energetinę sistemą ir kokios ilgalaikio tiekimo sutartys bus laikomos priimtinomis.

— Mokslinių tyrimų srityje Europos Sąjunga ir valstybės narės galėtų remti tolesnius mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą, orientuotus į trečios ir ketvirtos kartos branduolines technologijas (įskaitant branduolių sintezę), kurios, palyginus su dabartinės kartos atominėmis elektrinėmis, bus veiksmingesnės ir labiau atitiks aplinkosauginius ir saugos standartus.

— Žemės naudojimo planavimo srityje būtų galima paspartinti labai ilgai užtrunkantį tinkamo sklypo paieškos ir leidimų jį naudoti suteikimo procesą.

— Finansų srityje Europos finansų institucijos galėtų sutelkti išteklius paskoloms finansuoti. Tai padrąsintų į šią veiklą įsitraukti kitus investuotojus.

2. Branduolinės energetikos sektoriaus finansavimas

2.1 Europos energetiniai poreikiai ir numatomų išlaidų padidėjimas

2.1.1 Norint pakeisti šiuo metu veikiančias elektrines, Europai teks per artimiausius dvidešimt metų investuoti apie 800–1 000 milijardų eurų, nepaisant to, koks kuras naudojamas. Manoma, kad iš šiuo metu eksploatuojamų 146 branduolinių reaktorių apie 50–70 turėtų būti pakeisti (o tai gali kainuoti 100–200 milijardų eurų).

2.1.2 Su šiuo metu veikiančių atominių elektrinių eksploatacijos laiko pratęsimu susijusios išlaidos siekia apie 25 proc. naujos elektrinės kainos. Elektrinės, kurių eksploatacijos laikas pratęstas, gali dar tarnauti nuo 10 iki 20 metų. Neseniai atliktame tyrime (2) pateikiamos nevienodos sumos: jos svyruoja nuo 80 iki 500 eurų/kW atsižvelgiant į naudojamą technologiją ir skaičiuotos projektams, numatantiems elektrinės eksploatacijos laiką pratęsti apie 10 metų.

2.1.3 Netikrumas dėl būsimo pasirinkimo energetikos srityje ir dėl galimybės ateityje iš investicijos gauti pelno skatina operatorius prašyti pratęsti šiuo metu veikiančių elektrinių eksploataciją, o ne investuoti dideles sumas į naujas, veiksmingesnes elektrines. Eksploatavimo trukmės pratęsimas, užtikrinant bent jau tokį patį saugumo lygį, yra iš esmės ekonomiškai ir klimato apsaugos požiūriu naudingas, tačiau jis neišsprendžia ilgalaikio energijos poreikio problemos: ji tik atidedama vėlesniam laikui.

2.1.4 Nusprendus laipsniškai mažinti elektros energijos gamybą naudojant branduolinę energiją, reikėtų ją pakeisti kitomis energijos rūšimis užtikrinant tokį patį išmetamų teršalų lygį ir bazinę apkrovą. Norint pakeisti uždarytas elektrines, prireiks apie 100–200 milijardų eurų. Elektros energijos gamyboje išlaikant dabartinę branduolinės energijos dalį ir atsižvelgiant į elektros energijos poreikį, prireiktų apie 200–400 milijardų eurų.

2.1.5 Manoma, kad naujos atominės elektrinės kaina siekia nuo 2 iki 4,5 mlrd. eurų. EIB galvoja, kad branduolinės energijos vystymo perspektyvos ilgalaikės trukmės laikotarpiu yra neaiškios, ir prognozuoja didelį jos sumažėjimą: lyginant su 2004 m. ji sumažės iki 40 proc. 2030 m. Tokią prognozę patvirtino ir EIB pirmininkas neseniai įvykusiame EESRK klausyme. Tarptautinė atominės energijos agentūra (TATENA) numato, kad elektros energijos gamybos pajėgumai naudojant branduolinę energiją per tą patį laikotarpį išaugs nuo 368 iki 416 GW, t. y. padidės 13 proc. pasaulio mastu, kai tuo pačiu metu Europoje prognozuojamas 15 GW sumažėjimas (3).

2.2 Klimato kaita, išmetamas CO2 dujų kiekis ir branduolinė energija

2.2.1 Norėdama pasiekti Kioto tikslus arba dar griežtesnius tikslus, kurie turėtų būti nustatyti Kopenhagoje, 60 proc. ES elektros energijos turėtų būti gaminama neišmetant CO2 dujų. Šiuo metu energijos gamybai tenka apie 40 proc. Europos Sąjungos išmetamo CO2 dujų kiekio. Negalima nepakankamai įvertinti branduolinės energetikos vaidmens. Pasak Komisijos, reikėtų, kad tikslas, jog iki 2020 m. energija iš atsinaujinančių energijos šaltinių turi sudaryti 20 proc., turėtų būti padidintas iki 30 proc. 2030 m.

2.2.2 Reikia numatyti, kad didės su urano gamyba ir apdorojimu susijęs išmetamas CO2 dujų kiekis, visų pirma dėl to, kad laipsniškai senka didelės urano koncentracijos mineralų telkiniai, taip pat bus išskiriama daugiau šiltnamio dujų, kurios susidaro dėl fluoro ir chloro, kurie būtini ruošiant urano heksafluoridą ir gryninant cirkonį, naudojamą gaminant vamzdelius, užpildomus prisodrintu uranu.

2.2.3 Elektros energijos gamybos naudojant branduolinę energiją metu paliekamas anglies pėdsakas bet kuriuo atveju bus labai mažas ir į tai reikėtų tinkamai atsižvelgti.

2.2.4 Ateityje augs viešojo ir privataus transporto poreikiai gauti elektros energijos ir gaminti vandenilį, kurio 95 proc. šiuo metu gaunama iš angliavandenilių. Vandenilis padės spręsti elektros energijos kaupimo problemą, jei bus gaminamas iš mažai teršalų išskiriančio kuro.

2.3 Sunkumai, su kuriais susiduria branduolinė energetika

2.3.1 Didžiausios problemos kyla dėl administracinio ir teisinio pagrindo neapibrėžtumo. Skirtingose valstybėse taikomos nevienodos procedūros ir tam tikrais atvejais statybai gali prireikti dvigubai ar net trigubai daugiau laiko. Komisijos vertinimu, Suomijoje tam reikia mažiausiai 10 metų, tačiau dėl statybų metu kilusių problemų darbai buvo sustabdyti, todėl numatoma, kad darbus bus vėluojama užbaigti mažiausiai 18 mėnesių. Administracinės procedūros pradėtos 2000 m., o prijungimas prie tinklo galbūt įvyks ne anksčiau kaip 2011 m.

2.3.2 Investicijoms į branduolinę energetiką būdingas ypač didelis pradinis kapitalas, kuris sudaro apie 60 proc. visos investicijų sumos, o elektros energija pradedama parduoti tik po 10 metų. Reikia maždaug 20 metų investuotam kapitalui ir finansinėms išlaidoms susigrąžinti. Tai rodo, kad pakankamai ilgas eksploatavimo laikas yra svarbus norint užtikrinti šios technologijos rentabilumą.

2.3.3 Tai yra labai ilgalaikės investicijos, kadangi statyba, eksploatacija ir branduolinės įrangos deaktyvavimo ir išmontavimo procesas gali apimti šimto metų laikotarpį. Reikia užtikrinti ilgalaikį operatorių finansinį stabilumą, o valstybės narės turi prisiimti ilgalaikius įsipareigojimus dėl branduolinės energetikos perspektyvų.

2.3.4 Branduolinės energetikos sektoriui skiriamas finansavimas labiau negu bet kokios kitos srities finansavimas priklauso nuo nacionalinių vyriausybių politinių sprendimų. Pirmasis netikrumo veiksnys yra tiesiogiai susijęs su būtinybe užtikrinti patikimą ir tvirtą teisinį pagrindą. Piliečių dalyvavimo ir jų informavimo politika reikalinga, kad remdamiesi išsamia ir skaidria, suprantama ir teisinga informacija jie galėtų dalyvauti priimant sprendimus. Tik demokratijos sąlygomis galima priimti aiškius sprendimus, lemsiančius Europos branduolinės pramonės ateitį.

2.3.5 Dėl didelių finansinių išlaidų kyla būtinybė „parduoti“ visą pagamintą energiją įvertinant tai, kad branduoliniai įrenginiai turi užtikrinti bazinę apkrovą ir tiekti elektros energiją labai daug valandų per metus. Iškyla pelningumo užtikrinimo klausimas, kuris galėtų būti sprendžiamas numatant galimybę sudaryti ilgalaikes sutartis, kaip padaryta Suomijoje.

2.3.6 Dar vienas netikrumo veiksnys – kompensacijų skyrimo tvarka ir tai, kad avarijos atveju atsakomybė valstybėse narėse apibrėžiama skirtingai. Pageidautina turėti vieną europinę garantijų sistemą, kuri padėtų tobulinti šiuo metu taikomas priemones ir rizikos draudimą, kurių, ištikus sunkiai avarijai, visiškai nepakaktų. Kaip ir bet kokioje kitokioje veikloje, visas išlaidas ir atsakomybę turėtų prisiimti gamintojai. Atsižvelgiant į rizikos pobūdį (labai didelės išlaidos rimtos avarijos atveju ir labai maža tikimybė, kad tai įvyks), reikėtų skatinti branduolinės elektros energijos gamintojų bendrą draudimą.

2.3.7 Viešoji nuomonė. Paskutinioji visuomenės nuomonės apklausa (4) rodo, kad stebimi nuomonės apie branduolinę energetiką pokyčiai: ji labai palankiai vertinama šią technologiją naudojančiose valstybėse, tačiau kritiškai ją vertinančių asmenų ES 27 vis dar yra daugiau, nors ir nežymiai (45 proc. ir 44 proc.). Europos forumo metu taip pat atkreiptas dėmesys į skaidrumo stoką ir būtinybę pateikti aiškią ir išsamią informaciją.

2.4 Bendrijos skiriami ištekliai

2.4.1 Euratomo sutartyje numatytas specialus mokslinių tyrimų, technologijų plėtros ir demonstravimo veiklos finansavimas pasinaudojant Europos atominės energijos bendrijos bendrąja programa.

Pirmoji programa (netiesioginė veikla) skirta toliau išvardytiems sektoriams:

— branduolių sintezės energijos moksliniams tyrimams (5),

— branduolių dalijimosi bei radiacinės saugos tyrimams.

Antrojoje programoje (tiesioginė veikla) numatytos investicijos į:

— branduolių sintezės energijos mokslinius tyrimus (1 947 mln. eurų, iš jų ne mažiau kaip 900 mln. su ITER projektu susijusiai veiklai),

— branduolių dalijimosi bei radiacinės saugos tyrimams (287 mln. eurų),

— Jungtinio tyrimų centro veiklai branduolinės energetikos srityje (517 mln. eurų).

2.4.2 Kitas Bendrijos finansavimo instrumentas yra EIB, kuris šiam sektoriui garantavo daugiau kaip 6 589 mln. eurų bendrą finansavimo sumą, kuri bus skirta tiek elektrinėms statyti, tiek atliekoms šalinti. Prie jos bus pridėti tiems patiems tikslams Euratomo skiriama 2 773 mln. eurų suma.

2.4.3 EIB, gavęs palankią Komisijos nuomonę, analizuodamas investicijas nagrinėja ne tik statybai reikalingų didelių finansinių išteklių sutelkimo, bet ir atliekų tvarkymo ir eksploatacijos nutraukimo išlaidų klausimą. Tačiau EIB į sąnaudas neįtraukė kitų netiesioginių išlaidų, būtent susijusių su apsaugos pajėgų vykdoma išorine elektrinių apsauga, pagalbinėmis eksploatacijos nutraukimo operacijomis ir upių vandens lygio pakėlimo įrenginiais, užtikrinančiais nuolatinį vandens patekimą į reaktorius net sausros laikotarpiais.

2.4.4 Įvairūs išlaidų skaičiavimo būdai ir reikalavimas nustatyti patikimą ad hoc fondų sistemą yra aiškiai aprašyti Komisijos komunikate „Antroji finansinių išteklių, skirtų branduolinių įrenginių eksploatavimui nutraukti, panaudotam kurui ir radioaktyviosioms atliekoms tvarkyti, naudojimo ataskaita“ (6).

2.4.5 Šioje ataskaitoje iškeliami piktnaudžiavimo atvejai eksploatavimo nutraukimui ir atliekų tvarkymui skirtų fondų lėšomis kai kuriose valstybėse narėse. Kai kuriose šalyse šie valstybės lėšomis finansuojami fondai dažnai panaudojami kitiems tikslams. Tai gerokai iškreipia konkurenciją, kadangi pagal principą „teršėjas moka“ šios lėšos turėtų būti įtrauktos į sąnaudas.

2.4.6 2002 m. Komisijos pateiktam pasiūlymui sujungti sprendimus Euratom 270/1977 ir Euratom 179/1994 ir padidinti finansavimą Taryboje nebuvo vieningai pritarta. Turimų Euratomo lėšų, kurių suma siekia 600 mln. eurų ir kurios gali padengti tik 20 proc. visų išlaidų, nepakanka patenkinti kai kuriems dar neįformintiems prašymams, tačiau šis klausimas aptariamas preliminariuose susitikimuose su Komisija.

2.4.7 Euratomo lėšos ir EIB paskolos turėtų paskatinti mokslinius tyrimus ir jų pritaikymą siekiant saugaus ir tvaraus branduolinės pramonės vystymosi. Dabartinės priemonės, atrodo, nebeatitinka augančių finansinių poreikių siekiant užtikrinti aukštus saugumo standartus ir iki minimumo sumažinti riziką. Šios lėšos visų pirma turėtų būti skirtos šalims, kurios yra nustačiusios atliekų tvarkymo politiką.

2.5 Valstybių narių finansavimas

2.5.1 Valstybės pagalbos sistema nenumatyto galimybės finansuoti atominių elektrinių statybos, tačiau valstybės finansavimas gali būti numatytas ir yra pageidautinas siekiant stiprinti apsaugos priemones, diegti ir plėtoti skaidrias ir įvairias leidimų išdavimo ir saugojimo vietų parinkimo metodikas bei paremti profesinio mokymo ir tobulėjimo programas. Nepaisant to, ar naujos atominės elektrinės bus statomos ar ne, labai svarbu turėti aukštos specializacijos inžinierių ir technikų, kurie galėtų užtikrinti saugų veikiančių ar uždaromų elektrinių ilgalaikį valdymą.

2.5.2 Šiuo metu Europoje statomi 4 atominiai reaktoriai (2 Bulgarijoje, 1 Suomijoje ir 1 Prancūzijoje). Šiandien dar sunku numatyti didelį šios srities gamybos pajėgumų augimą, visų pirma branduolių dalijimosi srityje. Jungtinės Karalystės Branduolinės pramonės asociacija (NIA) neseniai atliktame tyrime patvirtino, kad galėtų paremti 70–80 proc. naujos branduolinės programos, išskyrus reaktoriaus šerdies dalis: slėginį indą, turbogeneratorių ir kitas svarbias dalis (7). Technikų ir inžinierių trūkumas yra didžiausia kliūtis siekiant spartaus šio sektoriaus augimo. Šis trūkumas ypač jaučiamas tose valstybėse narėse, kurios iš viso neturi branduolinės energetikos arba šią sritį yra menkai išvysčiusios. Tačiau šią problemą būtų galima išspręsti, nes inžinierių paruošti vidutiniškai trunka penkerius metus, tuo tarpu nuo sprendimo statyti branduolinį reaktorių iki to reaktoriaus paleidimo praeina apie dešimt metų.

2.5.3 Didelių investicijų reikia techninio ir mokslinio profesinio mokymo srityje. Branduolinės pramonės sektoriaus studijos nelabai domina jaunąją kartą, išskyrus tas valstybes nares, kurios yra sukūrusios nuoseklią branduolinę programą, tuo paskatindamos tikrų profesinių galimybių atsiradimą. Artimiausioje ateityje mums prireiks mokslininkų, technikų, inžinierių ir pramoninės statybos ekspertų. Būtina, kad valstybės narės, naudojančios branduolinę technologiją, visų pirma tos, kurios nuspręstų tą technologiją vystyti, pasirūpintų specialiais ir nuosekliais investavimo į profesinį mokymą projektais.

2.5.4 Branduolinės energetikos forume buvo pabrėžta, kaip svarbu suderinti saugumo reikalavimus. Branduolinės saugos konvencija (BSK) ir Tarptautinės atominės energijos agentūros (TATENA) saugumo standartai pripažinti pagrindiniais atskaitos rodikliais. Vakarų Europos branduolinės saugos reguliavimo institucijų asociacija (WENRA) numato iki 2010 m. parengti bendrą suderintą ES šalių ir Šveicarijos programą. Remiantis SSGG (stipriosios, silpnosios pusės, galimybės ir grėsmės) analize, rekomenduojama parengti Europos direktyvą dėl pagrindinių branduolinių įrenginių saugos principų.

3. Galimybės

3.1 Branduolinės energijos naudojimo ir jos finansavimo klausimas yra susijęs su klimato kaita, kurią sukelia CO2 dujų išmetimas. Apie trečdalis Europos Sąjungoje pagaminamos elektros energijos ir 15 proc. sunaudojamos energijos gaunama iš atominių elektrinių, kurių gamybos proceso sukeliama tarša CO2 dujomis labai maža. Net jei potencialiai bus daugiau naudojami atsinaujinantys energijos šaltiniai (šie šaltiniai taip pat neteršia aplinkos anglies dvideginiu, ir juos reikia ryžtingai rinktis energijos taupymo sumetimais), per ateinančius dešimtmečius bus labai sunku sumažinti CO2 teršalus neišlaikant dabartinio branduolinės energijos gamybos lygio.

3.2 Branduolinė energija ne taip jautriai reaguoja į kainų svyravimą, kadangi urano kaina daro nedidelę įtaką bendrai kainai.

3.3 Energijos rūšių derinio įvairinimas didina šalių, visų pirma stipriai priklausomų nuo importo, galimybes.

3.4 Komisijos ir keleto operatorių pateiktais duomenimis, atominės elektrinės pagaminamos kilovatvalandės kaina yra didesnė už tradicinių šiluminių elektrinių ir mažesnė už atsinaujinančių energijos šaltinių, nors nurodant šį skaičių neatsižvelgta nei į numatomą CO2 taršos leidimų kainą, nei į numatomų išlaidų, susijusių su deaktyvacija ir išmontavimu pasibaigus elektrinės eksploatacijos laikui, dalinę internalizaciją. Reikėtų patvirtinti išorės sąnaudų internalizavimo metodą visiems energijos šaltiniams. Kai kurių operatorių ir anksčiau atliktų tyrimų (8) duomenimis atominės elektrinės pagamintos energijos kilovatvalandės kaina yra mažesnė.

3.5 Turimi kuro rezervai. Jei nebus daugiau statoma elektrinių ir keičiamos reaktorių technologijos, remiantis skaičiavimais, turimi rezervai gali užtikrinti ekonomiškai pelningą veiklą išmetant mažą CO2 teršalų kiekį dar keletą dešimtmečių ar net keletą šimtmečių (9) (10). Toks netikrumas kyla dėl to, kad laipsniškai senka „gryno“ urano telkiniai, todėl išaugs jo gavybos ir rafinavimo kaina energijos suvartojimo ir šiltnamio dujas išskiriančių cheminių medžiagų sunaudojimo požiūriu. Tačiau naujos kartos atominės elektrinės galėtų sumažinti absoliučiu dydžiu išreikštą suvartojimą tobulinant dauginimo reaktorius. Būtų tikslinga kurui naudoti daugiau torio, kurio aptinkama daugiau negu urano, jo neutroninė išeiga didesnė, o neutronų absorbcija geresnė; be to, vienam energijos vienetui pagaminti reikalingas kuras turi būti mažiau prisodrintas. Juo galėtų būti maitinami lėtai veikiantys dauginimo reaktoriai, todėl susidarytų gerokai mažiau radiotoksiškų atliekų ir netaikiems tikslams naudojamo plutonio.

4. Rizika

4.1 Didelių avarijų galimybė ir radioaktyviųjų dulkių iškritimas. Nors tobulėjant reaktorių technologijai ir taikant sudėtingas kontrolės priemones rizika objektyviai sumažėja iki minimumo, teoriškai negalima atmesti reaktoriaus šerdies išsilydymo galimybės. Pasyvios apsaugos sistemos, pavyzdžiui, „išsilydžiusios šerdies gaudyklė“, kurios jau naudojamas šiuo metu Suomijoje statomame REP tipo reaktoriuje, leidžia užtikrinti apsaugą nuo radioaktyviųjų medžiagų nuotėkio, net ir sunkiai tikėtinu reaktoriaus šerdies išsilydymo atveju. Būsimieji reaktoriai su „vidine saugumo sistema“ galėtų pašalinti tokią riziką. Pavyzdžiui, įgyvendinus europinį projektą VHTR Raphael, netgi užsiblokavus aušinimo sistemai, būtų užtikrintas laipsniškas temperatūros kritimas iki tokios pusiausvyros, kai šilumos sklaidymasis kompensuoja energijos gamybą, o naudojant dabartinius reaktorius, norint sustabdyti reaktoriaus šerdies temperatūros kilimą, būtina veikti greitai.

4.2 Su įprasta elektrinių veikla susijusi rizika sveikatai. 1990–1998 m. laikotarpiu atliekant tyrimą dėl leukemijos atvejų diagnozuotų vaikams, gyvenantiems šalia atominių elektrinių, konstatuota 670 susirgimo atvejų, tačiau nenustatyta, kad vaikai, gyvenantys 20 km spinduliu nuo atominės elektrinės, šia liga serga daug dažniau. Vis dėlto, neseniai Apsaugos nuo radiacijos agentūros iniciatyva Vokietijoje atlikto labai plataus kontrolinio pavyzdžio (1 592 atvejai ir 4 735 patikrinimai) epidemiologinio tyrimo (KIKK) rezultatai parodė, kad jaunesnių kaip 5 metų vaikų vėžinių susirgimų skaičius atvirkščiai proporcingas atstumui nuo jų gyvenamosios vietos iki atominės elektrinės. Tyrimo autoriai padarė išvadą, jog radiacijos lygis yra toks žemas, kad, remiantis šiuo metu turimomis radiobiologinėmis žiniomis, negalima teigti, jog vėžinių susirgimų atvejai yra susiję su jonizuojančiosios spinduliuotės apšvita. Išorės ekspertų komisija (11) patikrino KIKK tyrimo rezultatus. Paaiškėjo, kad rezultatai patikimi ir, kadangi nustatytas žemas radiacijos lygis, būtų tikslinga atlikti išsamesnį tyrimą dėl vaikų padidinto jautrumo radiacijai ir užtikrinti šalia atominių elektrinių gyvenančių bendruomenių nuolatinę stebėseną (12). 2008 m. rugsėjo mėn. Šveicarijos vyriausybės federalinės visuomenės sveikatos tarnyba pradėjo Canupis tyrimą (Childhood Cancer and Nuclear Power Plants in Switzerland), kuriame rėmėsi Vokietijoje atlikto tyrimo ir literatūros analizės šiuo klausimu, kurią užsakė Prancūzijos atominių elektrinių saugos priežiūros institucija (ASN), rezultatais, atsižvelgdama į Vrousos ataskaitos rekomendacijas.

4.3 Atliekos. Labai nedaug šalių yra išsprendusios šį klausimą, nustatydamos galutinio saugojimo vietas. JAV teko nustoti naudoti Naujojoje Meksikoje esančią saugyklą (Waste Isolation Pilot Plant), naudotą nuo 1999 m., nes dėl skysčių infiltracijos ir dirvožemyje esančios akmens druskos prasidėdavo labai sparti talpų korozija; dėl šios priežasties akmens druskos kloduose įrengtos saugyklos laikomos geologiniu požiūriu nestabiliomis. Iš Europos šalių tik Suomija ir Švedija paskelbė nustačiusios galutines atliekų saugojimo vietas. Atliekų apdorojimui turi būti skiriamas ypatingas dėmesys. Reikėtų tęsti mokslinius tyrimus panaudoto branduolinio kuro perdirbimo atliekų galutinio saugojimo srityje. Atliekų saugojimo kokybė ir galutinis apdorojimas yra būtini branduolinio kuro ciklo saugai ir saugumui užtikrinti.

4.4 Perdirbimas ir transportavimas. Su perdirbimo įrenginių valdymu ir panaudoto kuro transportavimu yra susijusios ir kitos problemos. Už šias sritis atsakingų darbuotojų, ne taip kaip atominių elektrinių technikų, elgesys praeityje buvo ne be priekaištų. Pavyzdžiui, jie naudojo atliekoms vežti nepritaikytus laivus (vienas jų nuskendo, laimei, jame nebuvo radioaktyviųjų atliekų) ir pavojingas medžiagas gramzdino į jūrą.

4.5 Geologiniai ir hidrogeologiniai pavojai. Kitas svarbus aspektas yra tai, kad daugelis elektrinių yra netoli seismiškai aktyvių zonų. Japonija nusprendė, kad geriau uždaryti didžiausią pasaulyje Kašivazaki Kariva atominę elektrinę Nigatos prefektūroje, ir atsisakė 8 000 MWe galios. Po 2007 m. liepos 16 d. įvykusio žemės drebėjimo uždarius elektrinę, branduolinės energijos gamyba sumažėjo 25 TWh. Šiuo metu dirbama siekiant vėl paleisti du reaktorius.

4.6 Branduolinių technologijų platinimas ir terorizmas. Pastaruoju metu susirūpinimas padidėjo dėl naujos terorizmo grėsmės. Iš tiesų saugios elektrinės turėtų atlaikyti lėktuvo smūgį nepatirdamos radioaktyviųjų medžiagų nuotėkio.

4.7 Vanduo. Kitas aspektas, į kurį negalima nekreipti dėmesio, yra klimato kaita ir laipsniškas vandens mažėjimas. Kaip ir visose šiluminėse elektrinėse, įskaitant ir tas, kurios kurui naudoja akmens anglį, mazutą arba saulės šiluminę energiją, taip ir atominėse elektrinėse aušinimo procesui sunaudojama labai daug vandens, nebent taikoma mažiau veiksminga aušinančio oro technologija. (Prancūzijoje elektros energijos gamybos, įskaitant hidroelektrines, vandens poreikis siekia 57 proc. viso metinio vandens poreikio, t. y. 19,3 milijonus m3 iš 33,7 milijonų m3; didžiausia šio vandens dalis (93 proc.) sugrąžinama pasibaigus branduolių dalijimosi proceso aušinimo ir elektros energijos gamybos procesui (13)). Dideli atominių elektrinių šildomi vandens kiekiai ir nerimą keliantis paviršinio vandens srautų ir vandeningųjų sluoksnių mažėjimas verčia dar kartą svarstyti sklypų pasirinkimo klausimą, kelia naujas diskusijas visuomenėje ir reikalauja aiškaus valdžios institucijų atsakymo. Tam tikrais atvejais elektros energijos gamybą reikėjo sumažinti arba net nutraukti sausros metu.

4.8 ES žaliavų stygius. 2007 m. Europa savo teritorijoje esančiais ištekliais galėjo patenkinti tik 3 proc. savo žaliavų poreikio. Rusija yra pagrindinis Europos tiekėjas (apie 25 proc. arba 5 144 tU), kiti tiekėjai – Kanada (18 proc.), Nigerija (17 proc.) ir Australija (15 proc.). Taigi branduolinė energija nesumažina priklausomybės nuo trečiųjų šalių, nors dauguma kitų ES tiekėjų yra politiškai stabilios šalys.

4.9 Galimybė gauti ilgalaikį finansavimą ir kapitalą. Reikalingi finansiniai ištekliai, žinoma, yra dideli, tačiau turint omenyje elektrinių projektavimui ir statybai reikalingą laiką (gali praeiti daugiau nei dešimt metų kol elektrinė pradės gaminti energiją) investuoti tampa labai rizikinga. Iš anksto nustatytų statybos terminų niekuomet nesilaikoma, vidutiniškai prireikia daugiau laiko nei numatyta, kol pradedamas elektros energijos pardavimas, todėl, savaime suprantama, pakyla finansavimo išlaidos.

4.10 Pastarojo meto įvykiai. Rengiant šią nuomonę įvyko bent keletas incidentų: vienas Slovėnijoje ir keturi Prancūzijoje. Europos viešąją nuomonę neigiamai paveikė draudimas naudoti upių, į kurias Prancūzijoje išleidžiamas radioaktyvus vanduo, vandenį ir vartoti maistui joje sužvejotas žuvis. Turint omenyje šiuos įvykius ir labai neigiamus jų atgarsius žiniasklaidoje, reikia skirti ypatingą dėmesį priežiūros procedūroms ir branduoliniuose objektuose dirbsiančių įmonių atrankai.

5. EESRK pastabos

5.1 Atominių elektrinių gaminama elektros energija šiandien tokia svarbi, kad sunku įsivaizduoti, kad artimiausiu metu būtų galima pakeisti jos reikšmingą indėlį į Europos energijos balansą.

5.2 Branduolinės energetikos sektoriui skiriamas finansavimas labiau negu bet kokios kitos srities finansavimas priklauso nuo nacionalinių vyriausybių politinių sprendimų. Pirmasis netikrumo veiksnys yra tiesiogiai susijęs su būtinybe nustatyti patikimą ir aiškų teisinį pagrindą. Piliečių dalyvavimo ir jų informavimo politika reikalinga, kad remdamiesi išsamia ir skaidria, suprantama ir teisinga informacija jie galėtų dalyvauti priimant sprendimus. Tik demokratijos sąlygomis galima priimti aiškius sprendimus, lemsiančius Europos branduolinės pramonės ateitį.

5.3 Kaip teigia pati Komisija, skaidrumo trūkumas, nepakankama ir prieštaringa informacija apie atliekų tvarkymui ir elektrinių eksploatavimo nutraukimui skitas lėšas didina piliečių nepasitikėjimą. EESRK prašo Komisijos paskatinti valstybes nares, siekiant sugrąžinti skaidrumą ir pasitikėjimą, pradėti informavimo kampaniją apie Europos branduolinės energetikos poreikius, energijos efektyvumą ir įvairias pasirinkimo galimybes, įskaitant branduolinę energiją.

5.4 Komitetas pažymi, kad daugelio šiuo metu Europoje veikiančių elektrinių (ir atominių, ir naudojančių iškastinį kurą) eksploatacijos laikotarpis per ateinančius dvidešimt metų pasibaigs, todėl, jei nebus numatytos naujos didelės investicijos, ateityje galima tikėtis elektros energijos stygiaus.

5.5 Savo nuomonėse Komitetas yra ne kartą nurodęs, kad svarbiausia energetikoje – aktyviau skatinti energijos efektyvumą ir gaminant elektros energiją naudoti daugiau atsinaujinančių energijos šaltinių.

5.6 Vis dėlto Komitetas supranta, kad net tuo atveju, jei bus dedamos visos pastangos didinti energijos efektyvumą ir naudoti kuo daugiau atsinaujinančių energijos šaltinių, tai nepadės išspręsti galimo nepakankamo elektros energijos tiekimo problemos. Visoje Europoje reikės naujų investicijų ir į akmens anglimi kūrenamus elektros energijos gamybos objektus, ir į atomines elektrines.

5.7 Abiem atvejais Komitetas mano, kad į investicinių projektų vertinimus ir į veiklos sąnaudas būtinai turi būti įtraukiamos visos galimos su poveikiu aplinkai ir saugumui susijusios išlaidos.

5.8 Didėjant klimato kaitos pavojui, visose projektuojamose naujose iškastinį kurą naudojančiose elektrinėse turėtų būti įrengta anglies dioksido surinkimo ir saugojimo įranga, o su jos įrengimu susijusios sąnaudos turėtų būti įtraukiamos į vertinimus ir verslo planus. Lygiai taip pat, į bet kokios naujos atominės elektrinės, kurios statybai yra duotas leidimas, vertinimą ir verslo planus reikėtų įtraukti galimo atominės elektrinės eksploatacijos nutraukimo ir atliekų šalinimo sąnaudas. Neturėtų būti teikiama jokių užslėptų subsidijų bet kokioms baigtoms projektuoti energijos sistemoms.

5.9 Investuotojai ir kiti finansavimo šaltiniai šiandien nenoriai investuoja dideles sumas į naujos kartos atominių elektrinių statybą Europoje. Šio nenoro priežastis – neaiški ekonominė, politinė ir teisinė padėtis ir žinojimas, kad reikės ilgai laukti, kol tokios didelės investicijos atsipirks.

5.10 Turėtų būti skatinama sekti Suomijos pavyzdžiu ir sudarytos sąlygas jį taikyti: Suomija įsteigė pagrindinių elektros energijos vartotojų, kurie įsigyja didžiąją pagamintos elektros energijos dalė pagal „pirkti arba mokėti netesybas“ tipo sutartis už pastovią kainą, konsorciumą.

5.11 Komitetas ragina Komisiją remti mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros programas, visų pirma skirtas sintezei ir ketvirtosios kartos branduolinėms technologijoms, suvokiant, jos nebus parduodamos iki 2030 m (14). Ketvirtosios kartos branduolinės technologijos turėtų tapti sinonimu „švaresnės“ branduolinės energetikos, padedančios išvengti atliekų tvarkymo ir platinimo problemų, mažinančios radioaktyviųjų dulkių iškritimo riziką ir skylančių medžiagų naudojimą. Ketvirtosios kartos technologijos gali veiksmingai prisidėti prie vandenilio gamybos. Taip pat būtina ryžtingai spartinti branduolių sintezės vystymą, kad antroje šio šimtmečio pusėje būtų galima pasinaudoti jos ypatingais pranašumais, paremtais sauga ir turimais ištekliais.

5.12 Ištekliai, kuriuos Euratomas tiekia siekdamas paremti investicinius projektus garantijomis ir taip sumažinti įmonių, galinčių pasinaudoti labai aukštu europinių institucijų vertinimu, finansines išlaidas, yra blokuojami ir galėtų būti suderinti su didesnėmis sąnaudomis ir tam tikro laikotarpio infliacija tam neskiriant kitų paramos programų, skirtų, pavyzdžiui, energijos efektyvumui arba atsinaujinantiems energijos šaltiniams, o galbūt numatant specialias ir papildomas priemones.

5.13 Atliekoms apdoroti ir apsaugai nuo jonizuojančiosios spinduliuotės užtikrinti skiriami ištekliai ir susijusios mokslinių tyrimų programos taip pat neatrodo pakankami. EESRK ragina Komisiją, Tarybą ir Parlamentą skirti Septintajai bendrajai Euratomo programai kitų išteklių, paremiant konkrečias bendras technologijų iniciatyvas, kaip daroma, pavyzdžiui, kuro elementų ar vaistų gamybos srityje. EESRK ragina valstybes nares, kad jos savo ruožtu prisidėtų parengdamos geresnes nacionalines programas radiobiologijos ir radiologinės saugos, epidemiologijos ir galutinio atliekų saugojimo srityse.

5.14 Pageidautina, kad branduolinei energetikai skiriamo finansavimo modelis, nesusijęs su kitomis bendrosiomis programomis, būtų pritaikytas ir energijos naudojimo efektyvumo bei atsinaujinančių energijos šaltinių vystymo programoms.

5.15 Valstybės narės, remdamosi Komisijos įsteigto Europos forumo, kuris vyksta Prahoje ir Bratislavoje ir nagrinėja tris temas, t. y. galimybes, riziką, skaidrumą ir informavimą, pavyzdžiu, nacionaliniu lygiu turėtų suburti branduolinės energijos forumus.

5.16 Leidimų išdavimo ir vietų nustatymo racionalizavimas pasinaudojant suvienodinta europine procedūra neabejotinai padarytų teigiamą įtaką investicijų tikrumui ir įgyvendinimo laikui, tačiau visuomenė jokiu būdu nepritartų, kad europiniai teisės aktai būtų mažiau griežti už nacionalinius. Saugumo srityje būtina atsižvelgti į Europos interesą nustatyti griežtus ir suderintus standartus turint omenyje tarpvalstybinį susijusios rizikos pobūdį (pavyzdžiui, kai elektrinės yra netoli nacionalinių sienų). Naujos kartos reaktoriams galėtų būti taikomi suderinti projektai ir teisės aktai.

5.17 Vartotojams taip pat turėtų būti sudaryta galimybė naudotis pigesne naujos kartos elektros energija. Šiuo metu elektros energijos biržose kainos nustatomos atsižvelgiant į brangiausio gamybos metodo kainą (kombinuoto ciklo jėgainėse naudojant dujas ir anglį). Reikėtų kotiruoti įvairius skirtingų kainų energijos šaltinius.

2008 m. gruodžio 4 d., Briuselis. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Mario SEPI Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto generalinis sekretorius Martin WESTLAKE

(1) Bendruomenių rūmai, Valstybinių sąskaitų komitetas, 2007–2008 m. 38-oji sesijos ataskaita, Atominių elektrinių eksploatacijos nutraukimo institucija, JK.

(2) Österreichisches Ökologie Institut, Viena, 2007 m.

(3) Ataskaita Nr. DOE/EIA-0484(2008), 2008 m. birželio mėn.

(4) Specialus Eurobarometro tyrimas 297 „Požiūris į radioaktyviąsias atliekas“ (2008 m. birželio mėn.).

(5) P. Vandenplas, G. H. Wolf, „50 kontroliuojamos branduolių sintezė metų Europos Sąjungoje“ (50 years of controlled nuclear fusion in the European Union), Europhysics News, 39, 21 (2008 m.).

(6) COM(2007) 794 galutinis, 2007 m. gruodžio 12 d.

(7) NIA – Jungtinės Karalystės branduolinės pramonės asociacija (Nuclear Industry Association). „JK pasirengimas įgyvendinti naują atominių įrenginių statybos programą“ (The UK capability to deliver a new nuclear build programme), atnaujinta 2008 m.

(8) DGEMP – Prancūzijos ekonomikos, finansų ir pramonės ministerija, Orientacinės elektros energijos gamybos kainos, 2003 m. gruodžio mėn.

(9) Storm van Leeuwen, Nuclear power – the energy balance (2008 m.), www.stormsmith.nl.

(10) Pasaulio branduolinės energetikos asociacija (World Nuclear Association), www.world-nuclear.org/info/info.html.

(11) Dr Brüske-Hohlfeld, GSF, Neuherberg, Prof. Greiser BIPS, Brême, Prof. Hoffmann, Greifsvaldo universitetas, Dr Körblein, Miuncheno aplinkos institutas, Prof. Jöckel, Duisburgo-Eseno universitetas, Dr Küchenhoff, LMU Miunchenas, Dr Pflugbeil, Berlynas, Dr Scherb, GSF, Nojerburgas, Dr Straif, IARC, Lionas, Prof. Walther, Miuncheno universitetas, Prof. Wirth, Wuppertal, Dr. Wurzbacher, Miuncheno aplinkos institutas.

(12) Mélanie White-Koning, Denis Hémon, Dominique Laurier, Margot Tirmarche, Eric Jougla, Aurélie Goubin, Jacqueline Clave.

(13) Eaufrance ir IFEN (Prancūzijos aplinkos apsaugos institutas), duomenys apie 2004 m. suvartojimą.

(14) Tarptautinis ketvirtosios kartos forumas, 2008 m.(GIF).