[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 10.11.2005 KOM(2005) 554 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA dėl komitetų darbo 2004 m.{SEK(2005) 1420} 1. BENDROS PASTABOS APIE KOMITOLOGIJOS SISTEMĄ Šioje ataskaitoje apžvelgiama komitologijos komitetų veikla 2004 m. Ataskaitą sudaro įvadas, horizontalioji komitetų veiklos apžvalga ir priedas, kuriame pateikiami išsamūs statistiniai duomenys apie pavienius komitologijos komitetus, kurių darbas organizuojamas atsižvelgiant į įvairių Komisijos departamentų struktūrą.[1] Priede taip pat pateikiami tekstiniai komentarai apie pakeitimus dėl komitetų skaičiaus ir apie specialius atvejus, susijusius su konkrečiais priemonių projektais, pavyzdžiui, nepalankiomis nuomonėmis, EP rezoliucijomis, priimamomis įgyvendinant Parlamento teisę vykdyti parlamentinę analitinę priežiūrą (taip pat žr. 1.2 punktą toliau), ir perdavimus Tarybai (taip pat žr. 1.3 punktą toliau). 1.1 Komitologijos komitetai ir jų institucinė aplinka a) Komitologijos komitetų funkcija institucinėje sąrangoje Komitologijos komitetų tikslas yra padėti Komisijai vykdyti įgyvendinimo įgaliojimus, kuriuos jai suteikė teisės aktų leidėjai, t. y. Taryba ir Europos Parlamentas. Komitologijos komitetams yra būdingi trys esminiai bruožai. Pirma , juos sudaro teisės aktų leidėjai (Taryba ir Europos Parlamentas), remdamiesi „teisės aktų leidybos“ procedūromis, galiojusiomis priimant pagrindinę priemonę, pagal kurią jie yra sudaryti; pasirašius Mastrichto sutartį, – tai bendro sprendimo procedūra. Taigi komitologijos komitetų teisinį pagrindą sudaro vadinamoji „pagrindinė priemonė“. Antra , jų struktūra ir darbo metodai kai kuriais atžvilgiais yra standartizuoti. Komisijos atstovas pirmininkauja visiems komitetams, kuriuos sudaro valstybių narių atstovai; jie yra vieninteliai komitetų „nariai“. Komitetai pradeda veikti pagal pagrindinėje teisinėje priemonėje nustatytas procedūras, remdamiesi Tarybos komitologijos sprendimu (Sprendimas 1999/468/EB[2]). Trečia , komitetai pareiškia nuomonę apie jiems Komisijos pateiktus įgyvendinimo priemonių projektus vadovaudamiesi pagrindine teisine priemone ir veikia pagal tam tikslui numatytas patariamąsias, valdymo arba reguliavimo procedūras. Remiantis Tarybos sprendimo 1999/468/EB 2 straipsniu, valdymo procedūrą reikėtų palikti valdymo priemonėms, pvz., taikant bendrą žemės ūkio ir žuvininkystės politiką arba įgyvendinant programas, darančias nemažą poveikį biudžetui (2 straipsnio a dalis). Reguliavimo procedūros numatytos bendroms priemonėms, skirtoms esminėms pagrindinių priemonių nuostatoms taikyti, įskaitant žmonių, gyvūnų arba augalų sveikatos apsaugos arba saugos priemones, ir pagrindinės priemonės „techniniams“ elementams atnaujinti. Patariamoji procedūra taikoma tuomet, kai laikoma, kad ji yra pati tinkamiausia. Pagal valdymo (Tarybos sprendimo 1999/468/EB 4 straipsnio 2 dalis) ir reguliavimo procedūras (Tarybos sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 2 dalis) norint pateikti nuomonę (teigiamą ar neigiamą)[3], kaip apibrėžta Sutarties 205 straipsnio 2 dalyje, reikia komitetų narių kvalifikuotosios balsų daugumos . 2004 m. lapkričio 1 d. įsigaliojus paskutiniam EB sutarties pakeitimui[4], taikoma nauja tvarka, nustatyta 205 straipsnio 2 dalyje. Joje numatyta „dviguba dauguma“, skirta kvalifikuotajai daugumai pasiekti – a) mažiausiai 232 balsai iš visų 321, taip pat b) valstybių narių (25) dauguma. Dėl papildomų kriterijų, numatytų 205 straipsnio 4 dalyje, kuriais vadovaujantis bet kuris Tarybos narys gali prašyti patikrinti, ar balsuojančios „už“ valstybės narės atstovauja 62 % Europos gyventojų, Komisija daro išvadą, kad tai netaikoma komitologijos procedūroms, nes Tarybos sprendime 1999/468/EB daroma nuoroda tik į 205 straipsnio 2 dalį. Yra ir kiti pačios Komisijos sudaryti komitetai ir ekspertų grupės, skirti Komisijai padėti įgyvendinti iniciatyvos teisę ar vykdyti stebėsenos, koordinavimo ar bendradarbiavimo su valstybėmis narėmis užduotis. Šios konsultacinės įstaigos (jų yra keli šimtai) nėra šios ataskaitos objektas ir jos turėtų būti atskirtos nuo komitologijos komitetų. b) Komitologija ir skaidrumas: komitologijos dokumentų registras ir saugykla Vadovaujantis Sprendimo 1999/468/EB 7 straipsniu, kaip svarbiu skaidrumo elementu, ir Tarybos bei Komisijos pareiškimais dėl šios nuostatos (ypač 4 ir 5 pareiškimai) yra diegiamos priemones komitologijos komitetų veiklos skaidrumui didinti . Sprendimo 1999/468/EB 7 straipsnio 5 dalyje numatyta, kad Komisija turi paskelbti registrą, kuriame pateikiamos visų dokumentų, nusiųstų Europos Parlamentui pagal komitologijos procedūras, nuorodos . Toks registras veikia nuo 2003 m. gruodžio mėn.[5] Pagal savo pareiškimą (Nr. 5) dėl Tarybos sprendimo 1999/468/EB Komisija papildė registrą saugykla kaip papildoma skaidrumo priemone , tokiu būdu daug Europos Parlamentui perduotų dokumentų tapo tiesiogiai prieinami visuomenei įgyvendinant Parlamento ir Tarybos Reglamentą (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su institucijų dokumentais[6], kuris įsigaliojo 2001 m. gruodžio 3 d. Registro funkcija – nurodyti, kad dokumentas yra , o saugykloje dokumentas saugomas tokia forma, kuria jį galima parsisiųsdinti. Paprastai privaloma tvarka persiunčiamame dokumente pateikiamas registro turinys ir nurodoma saugykla. Tai yra: - visų komitetų posėdžių darbotvarkės, santraukos ir balsavimo rezultatai, - įgyvendinimo priemonių projektai, „pateikti komitetams siekiant įgyvendinti priemones, priimtas vadovaujantis Sutarties 251 straipsnyje numatyta procedūra“ (bendro sprendimo procedūra) (žr. Tarybos sprendimo 1999/468/EB 7 straipsnio 3 dalį). Be įprastos pirmiau nurodytos persiunčiamos informacijos, registre ir saugykloje laikomi dokumentai, kuriuos Komisijos departamentai siuntė Europos Parlamentui jo konkrečiu prašymu arba pagal atskirą susitarimą. - konkrečių priemonių projektai, kurie, nors jiems ir netaikoma bendro sprendimo procedūra, yra ypatingai svarbūs Europos Parlamentui ir siunčiami susipažinti atsakingo parlamento komiteto prašymu vadovaujantis Komisijos įsipareigojimu pagal dvišalį susitarimą su Europos Parlamentu dėl procedūrų, skirtų įgyvendinti 1999 m. birželio mėn. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (žr. Susitarimo 2 punktą), [7] - komitetų posėdžių protokolai, kurių gali paprašyti Europos Parlamentas,[8] - kiti susiję dokumentai tokie, kaip darbiniai dokumentai, neoficiali arba informacinė medžiaga, kurią parengė Komisijos departamentai, valstybės narės ir (arba) trečiosios šalys, ir kuriuos dabar neprivaloma tvarka siunčia departamentai.[9] Už komitologijos komitetų vadybą atsakingi Komisijos departamentai įkelia visus dokumentus decentralizuotai. Po to, Komisijos generalinis sekretoriatas centralizuotai dokumentus perduoda pagrindiniam Europos Parlamento punktui, iš kurio dokumentai paskirstomi įvairiems parlamento komitetams. Jei dokumentai laikomi slapto pobūdžio dokumentais, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 9 straipsnyje, dokumentų nuorodos gali būti nepateikiamos. „Skaidrumo“ reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 apsaugo ES institucijų sprendimų priėmimo procesą. Pagal reglamento 4 straipsnio 3 dalį komitologijos procedūros yra sprendimų priėmimo procedūros dalis. Tuo tarpu Komisija nusprendė, kaip ji ketina pasinaudoti šia teisine apsauga: įgyvendinimo priemonių projektai paprastai turėtų būti viešai prieinami po to, kai komitete įvyksta balsavimas.[10] Tik išimties atvejais, numatytais Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse (saugumo ar komercinių interesų atvejais), galimybė tiesiogiai susipažinti gali būti atidėta iki to laiko, kol kolegialiai bus galutinai priimtos priemonės. Galutinai patvirtinus, priemonės tampa prieinamos pasinaudojant bendra duomenų baze ir Komisijos registrais (Komisijos posėdžių protokolai, žr. Komisijos dokumentų registrą). 1.2 Europos Parlamento teisė vykdyti parlamentinę analitinę priežiūrą Vadovaudamasi pagrindine priemone, priimta pagal Sutarties 251 straipsnį (teisės aktai priimti laikantis bendro sprendimo procedūros), Komisija privalo informuoti Europos Parlamentą apie komitetų darbą ir jam siųsti visus įgyvendinimo priemonių projektus, kad Europos Parlamentas galėtų pasinaudoti savo teise vykdyti parlamentinę analitinę priežiūrą, numatytą Sprendimo 1999/468/EB 8 straipsnyje. 2000 m. vasario mėn. Europos Parlamentas ir Komisija sudarė Susitarimą dėl Tarybos sprendimo 1999/468/EB įgyvendinimo procedūrų, kurio tikslas konkrečiai reglamentuoti Komisijos įsipareigojimų įgyvendinimo procedūras.[11] Išskyrus nepaprastosios padėties atvejus, susitarime numatytas vieno mėnesio laikotarpis nuo „galutinio“ įgyvendinimo priemonės projekto[12] gavimo datos priimant teisės aktą bendru sprendimu tam, kad Europos Parlamentas prireikus galėtų priimti rezoliuciją (per plenarinį posėdį), remdamasis Tarybos sprendimo 1999/468/EB 8 straipsniu, jei jis nutaria, kad priemonės projektas viršija pagrindinėje priemonėje numatytus įgyvendinimo įgaliojimus.[13] Praktikoje Komisijos departamentai įgyvendinimo priemonės projektą įkelia į registrą tuo pat metu, kai jį siunčia valstybėms narėms pasirengti komiteto posėdžiui. Jei bus balsuojama taikant rašytinę procedūrą (nerengiant komiteto posėdžio), pagal komiteto darbo tvarkos taisykles taikomos tos pačios nuostatos. Įvykus balsavimui, Komisijos departamentas (nuo 2004 m. vidurio) turi užpildyti balsavimo žiniaraštį, kuriame nurodomas bendras balsavimo rezultatas dėl konkrečios įgyvendinimo priemonės projekto. Departamentas taip pat nurodo, ar įgyvendinimo priemonės projektas komitetui jį apsvarsčius buvo pakeistas, ar ne. Jei įgyvendinimo priemonės projektas buvo keičiamas, jis kartu su balsavimo žiniaraščiu bus įkeliamas į registrą antrą kartą ir siunčiamas Europos Parlamentui. Taigi Parlamentui ir visuomenei, kuriems paprastai suteikiama teisė tiesiogiai susipažinti su priemonės projektu šiame komitologijos proceso etape, tiksliai pranešama apie „galutinį“ įgyvendinimo priemonės projektą. Jei įgyvendinimo priemonės projektas nekeičiamas, įkeliamas ir Europos Parlamentui persiunčiamas tik balsavimo žiniaraštis. Tuo atveju pirmasis įgyvendinimo priemonės projekto variantas laikomas galutiniu projektu. Reikėtų pažymėti, kad 2004 m. kaip ir 2003 m. nepasitaikė atvejų, kad Europos Parlamentui būtų reikėję priimti rezoliuciją pagal Tarybos spendimo 1999/468/EB 8 straipsnį. Formaliai netaikydamas šios nuostatos, Europos Parlamentas priėmė rezoliuciją[14] dėl Komisijos reglamento projekto[15] gyvūnų mitybos srityje. Rezoliucijoje prašoma Komisijos iš naujo svarstyti priemonės projekto taikymo sritį, kuri, Parlamento manymu, viršija Komisijai teisės aktų leidžiamosios valdžios suteiktus įgaliojimus. Prieš pateikiant komitetui balsuoti, vadovaujantis Parlamento rekomendacijomis projektas buvo pakeistas, po to jį patvirtino Komisija.[16] 1.3 Perdavimas Tarybai 2004 m. iš viso buvo užregistruota 17 perdavimų Tarybai. Jei Komisija nesurenka balsų daugumos, būtinos nuomonei, patvirtinančiai įgyvendinimo priemonės projektą pagal reguliavimo procedūrą , arba jei projektui prieštarauja kvalifikuotoji balsų dauguma pagal valdymo procedūrą, vadovaujantis Tarybos sprendimu 1999/468/EB, priemonių projektus privalu perduoti Tarybai. 2004 m. iš viso buvo 17 perdavimo atvejų trijose politikos srityse: aplinka (12), sveikatos ir vartotojų apsauga (4) bei mokesčiai ir muitų sąjunga. Nors šis bendras skaičius sudaro tik 0,5 % nuo įgyvendinimo priemonių, kurias priėmė Komisija pagal valdymo ir reguliavimo procedūras, bendro skaičiaus, jis yra santykinai didžiausias nuo to laiko, kai 2000 m. reguliariai buvo pradėtos teikti ataskaitos (didžiausias perdavimo atvejų skaičius aplinkos sektoriuje). Nors apskritai galima teigti, kad komitetų darbas didžia dalimi grindžiamas bendru sutarimu, galbūt dėl didesnio delegacijų skaičiaus komitetuose (po plėtros 25 valstybės narės) dabar kartais sunku surinkti teigiamai nuomonei būtiną kvalifikuotąją balsų daugumą (bent jau viename politikos sektoriuje). Kita priežastis galėtų būti – jautrus įgyvendinimo priemonių aplinkos srityje pobūdis (pavyzdžiui, GMO produktai). 1.4 Kiti įvykiai Komisijos pasiūlymą dėl pataisytos reguliavimo procedūros[17], susijusios su bendro pobūdžio vykdomosiomis priemonėmis ar tam tikrų kitų pagrindinių aktų, priimtų vadovaujantis bendro sprendimo procedūra (Sutarties 251 straipsnis), aspektų pritaikymo, dar tebenagrinėja Taryba. Ši siūloma nauja procedūra suteikia Europos Parlamentui ir Tarybai vienodą statusą prižiūrint, kaip Komisija taiko jai suteiktus įgyvendinimo įgaliojimus. 2003 m. rugsėjo 2 d. Europos Parlamentas iš esmės patvirtino Komisijos pasiūlymą[18], kartu pateikdamas tik kelias technines pataisas. 2004 m. balandžio 22 d. Komisija paskelbė pataisytą pasiūlymą[19], kuriuo priimama didžioji Europos Parlamento pataisų dalis ir aiškinama naujoji procedūra. Vykdomosios Komisijos galios bus peržiūrėtos Sutartyje dėl Konstitucijos Europai [20]. Konstitucijoje įvedama deleguotųjų reglamentų, kuriuos turės priimti Komisija ir kuriais siekiama papildyti arba iš dalies pakeisti kai kuriuos neesminius Europos teisės aktų elementus prižiūrint Parlamentui ir Tarybai, priemonė. Ta priemone bus galima atšaukti patį delegavimą arba pareikšti prieštaravimą dėl konkretaus reglamento projekto; šiuos deleguotuosius reglamentus reikia skirti nuo vien įgyvendinimo aktų, kuriuos priims Komisija valstybėms narėms prižiūrint. [21] Valstybių ar vyriausybių vadovų deklaracijoje, pateiktoje Europos Vadovų Tarybos susitikimui 2005 m. birželio mėn., numatytas svarstymo laikotarpis iki 2006 m. vidurio. Dešimties naujųjų valstybių narių integracija į komitologijos komitetų darbą po Europos Sąjungos plėtros 2004 m. gegužės 1 d. nesukėlė didelių problemų. Iki stojimo dienos joms naudojosi aktyvių stebėtojų statusu, kuris joms buvo suteiktas 2003 m. vasario 25 d. Komisijos sprendimu[22] (ir kuris buvo taikomas vėliau, kai 2003 m. balandžio 16 d. buvo pasirašyta Stojimo sutartis)[23]. Vadovaujantis tokiu susitarimu, stojančiųjų šalių atstovai buvo kviečiami į daugelį komitologijos komitetų; jie turėjo galimybę reikšti savo nuomonę posėdžiuose svarstomais klausimais, bet neturėjo teisės dalyvauti balsuojant dėl įgyvendinimo priemonių projektų. Šalims įstojus, neliko jokio „senųjų“ ir „naujųjų“ valstybių narių teisių ir įsipareigojimų skirtumo. 2004 m. gruodžio mėn. buvo baigtos stojimo derybos su Bulgarija ir Rumunija ir 2005 m. balandžio 25 d. buvo pasirašyta Stojimo sutartis. Laikotarpiu iki stojimo Bulgarijai ir Rumunijai, panašiai kaip anksčiau dešimčiai naujų valstybių narių, nuo 2005 m. balandžio 26 d. buvo sutektas aktyvių stebėtojų statusas, jos gali dalyvauti komitetų posėdžiuose.[24] Turkija ir Kroatija, likusios šalys kandidatės, toliau dalyvauja vadovaujantis Komisijos komunikatu Tarybai dėl šalių kandidačių dalyvavimo Bendrijos programose, agentūrų ir komitetų darbe[25] ir Komisijos komunikatu Tarybai ir Parlamentui dėl Vakarų Balkanų valstybių dalyvavimo Bendrijos programose ir agentūrų darbe.[26] 2. HORIZONTALIOJI VEIKLOS APŽVALGA 2.1 Komitetų skaičius ir procedūrų tipas Viena vertus, svarbu skirti komitologijos komitetus, ir, kita vertus, kitus subjektus, visų pirma pačios Komisijos sudarytas „ekspertų grupes“. Pastarosios rengia ir vykdo politikos kryptis, o komitologijos komitetai veikia įgyvendinant teisės aktus. Šioje ataskaitoje dėmesys skiriamas išimtinai komitologijos komitetams. Komitologijos komitetų skaičius buvo apskaičiuotas (2004 12 31) pagal veiklos sektorius (I lentelė). Palyginimui pateikiami ankstesnių metų skaičiai (2003 12 31). I LENTELĖ. bendras komitetų skaičius Politikos sektorius | 2003 | 2004 | Įmonės (ENTR) | 33 | 30 | Užimtumas ir socialiniai reikalai (EMPL) | 8 | 6 | Žemės ūkis (AGRI) | 30 | 30 | Transportas/Energetika/Transeuropiniai tinklai (TREN) | 45 | 40 | Aplinka (ENV) | 35 | 35 | Moksliniai tyrimai (RTD) | 2 | 3 | Informacinė visuomenė (INFSO) | 13 | 10 | Žuvininkystė (FISH) | 3 | 3 | Vidaus rinka (MARKT) | 12 | 11 | Regioninė politika (REGIO) | 2 | 2 | Mokesčiai ir muitų sąjunga (TAXUD) | 9 | 10 | Švietimas ir kultūra (EAC) | 7 | 9 | Sveikatos ir vartotojų apsauga (SANCO) | 13 | 13 | Teisingumas ir vidaus reikalai (JAI) | 7 | 10 | Išorės santykiai (RELEX) | 3 | 3 | Prekyba (TRADE) | 13 | 11 | Plėtra (ELARG) | 2 | 2 | Europos pagalba (AIDCO)* | 8 | 9 | Humanitarinė pagalba (ECHO) | 1 | 1 | Statistika (ESTAT) | 7 | 7 | Biudžetas (BUDG) | 2 | 2 | Kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF) | 1 | 1 | IŠ VISO | 256 | 248 | Skaičiai rodo santykinę komitologijos procedūrų reikšmę įvairių politikos sektorių veikloje. Transportui ir energetikai (40), aplinkai (35), žemės ūkiui (30) ir įmonėms (30) kaip ir anksčiau tenka didžiausias komitetų skaičius. Vien tik šiuose politikos sektoriuose dirba daugiau kaip pusė komitetų – 136 iš 248. Komisijos pastangos sumažinti komitetų skaičiaus didėjimą davė rezultatų. Nuo 2004 m. pabaigos Komisija netgi sumažino esamų komitetų skaičių, palyginti su 2003 m. Nors teisės aktų leidėjai sudarė naujus kai kurių politikos sričių, kuriose veiklos apimtis padidėjo, komitetus (pavyzdžiui, teisingumo ir vidaus reikalų bei švietimo ir kultūros srityse), kitose politikos srityse perorganizavus teisinę sistemą komitetų sumažėjo (visų pirma transporto ir energetikos sektoriuose). Išsami informacija apie komitetų sudarymą, panaikinimą ir sujungimą pateikiama priede, kiekvienam politikos sektoriui skirtos lentelės anotacijoje. Komitologijos komitetus galima klasifikuoti pagal procedūros , kurios pagrindu jie veikia (patariamoji, valdymo, reguliavimo ir apsaugos procedūra – žr. II lentelę), tipą . 2004 metai – tai pirmieji metai, kai visapusiškai buvo taikomi „suderinimo reglamentai“[27], todėl įvairūs variantai pagal 1987 m. komitologijos procedūras (IIa ir IIb, IIIa ir IIIb) daugiau nebetaikomi. Kadangi kai kurie komitetai taiko kelias procedūras (nuo patariamųjų iki reguliavimo ir papildomai apsaugos procedūras), jie yra atskirti nuo komitetų, taikančių vieną procedūrą. II LENTELĖ. komitetų skaičius pagal procedūrą (2004 m.) Procedūros tipas | Komitetai, taikantys kelias procedūras | Patariamoji* | Valdymo | Reguliavimo* | Apsaugos | ENTR | 6 | 5 | 16 | - | 3 | EMPL | 1 | - | 2 | - | 3 | AGRI | - | 24 | 4 | - | 3 | TREN | 7 | 2 | 24 | - | 7 | ENV | 3 | 5 | 23 | - | 4 | RTD | - | 2 | - | - | 1 | INFSO | - | 3 | 3 | - | 4 | FISH | - | 1 | - | - | 2 | MARKT | 2 | 2 | 7 | - | - | REGIO | - | 1 | - | - | 1 | TAXUD | 1 | 4 | 3 | - | 2 | EAC | 1 | - | - | - | 8 | SANCO | 2 | - | 6 | - | 5 | JAI | 4 | - | 1 | - | 5 | RELEX | 1 | 1 | - | - | 1 | TRADE | 2 | 3 | 1 | 2 | 3 | ELARG | - | 1 | - | 1 | - | AIDCO | - | 7 | 2 | - | - | ECHO | - | - | - | - | 1 | ESTAT | - | 4 | 1 | - | 2 | BUDG | 1 | - | 1 | - | - | OLAF | - | - | 1 | - | - | IŠ VISO | 31 | 64 | 95 | 3 | 55 | Skaičiai rodo, kad maždaug 40 % komitetų (95 iš 248) dirba išimtinai pagal reguliavimo procedūrą, daug mažiau komitetų – tik pagal valdymo procedūrą (64). Politikos sektorių analizė rodo, kad skirtinguose politikos sektoriuose trys procedūros taikomos įvairiai, tačiau kai kuriuose politikos sektoriuose pastebima aiški vienos procedūros persvara, pavyzdžiui, transporto/energetikos ir aplinkos sektoriai dirba su daugeliu komitetų pagal reguliavimo procedūrą, o žemės ūkio sektorius dirba su daugeliu komitetų pagal valdymo procedūrą. 2.2 Posėdžių skaičius Komitetų skaičius nėra vienintelis komitologijos veiklos rodiklis. 2004 m. surengtų posėdžių skaičius atspindi darbo intensyvumą apskritai, sektoriuose ir atskiruose komitetuose ( III lentelė ). III lentelė. posėdžių skaičius 2003 | 2004 | 2003 | 2004 | ENTR | 59 | 54 | EAC | 23 | 28 | EMPL | 17 | 10 | SANCO | 101 | 111 | AGRI | 322 | 344 | JAI | 21 | 26 | TREN | 44 | 51 | RELEX | 5 | 5 | ENV | 54 | 64 | TRADE | 32 | 21 | RTD | 50 | 58 | ELARG | 8 | 6 | INFSO | 31 | 31 | AIDCO | 35 | 38 | FISH | 25 | 22 | ECHO | 10 | 11 | MARKT | 38 | 40 | ESTAT | 17 | 15 | REGIO | 12 | 11 | BUDG | 6 | 6 | TAXUD | 113 | 108 | OLAF | 1 | 2 | Kaip ir 2003 m., pirmauja žemės ūkio sritis (surengti 344 posėdžiai), nes įvairioms žemės ūkio rinkoms valdyti reikia dažnai rengti posėdžius. Toliau – sveikatos ir vartotojų apsauga (111 posėdžių) ir mokesčiai ir muitų sąjunga (108 posėdžiai) bei kitų sektorių grupė – įmonės, moksliniai tyrimai ir aplinka, kuriuose posėdžių skaičius svyruoja nuo 54 iki 64. 2.3 Nuomonių skaičius ir įgyvendinimo priemonės Kaip ir ankstesnėse ataskaitose, šioje ataskaitoje pateikiami bendri skaičiai, susiję su komitetų[28] pateikiamomis oficialiomis nuomonėmis ir vėlesnėmis įgyvendinimo priemonėmis (teisės aktais, administraciniais ir finansiniais sprendimais), kuriuos priima Komisija. Šie skaičiai apibūdina konkrečią komitetų „produkciją“ ( IV lentelė ). 2004 m. komitetai iš viso pateikė 2777 nuomones (palyginti su 2981 nuomone 2003 m.). Komisijos priimtų įgyvendinimo priemonių skaičius – 2625 (palyginti su 2768 2003 m.). IV LENTELĖ. NUOMONIŲ IR ĮGYVENDINIMO PRIEMONIŲ SKAIČIUS (2004 m.) Nuomonės | Įgyvendinimo priemonės | Nuomonės | Įgyvendinimo priemonės | ENTR | 89 | 59 | EAC | 128 | 115 | EMPL | 6 | 0 | SANCO | 370 | 352 | AGRI | 1 279 | 1 279 | JAI | 53 | 31 | TREN | 38 | 36 | RELEX | 2 | 2 | ENV | 42 | 40 | TRADE | 45 | 44 | RTD | 185 | 185 | ELARG | 90 | 89 | INFSO | 35 | 34 | AIDCO | 183 | 182 | FISH | 29 | 26 | ECHO | 52 | 52 | MARKT | 13 | 12 | ESTAT | 51 | 12 | REGIO | 29 | 26 | BUDG | 2 | 2 | TAXUD | 55 | 47 | OLAF | 1 | 0 | Didelis priimtų įgyvendinimo priemonių skaičius tam tikruose politikos sektoriuose – žemės ūkio (1 279), sveikatos ir vartotojų apsaugos (352), mokslinių tyrimų (185), Europos pagalbos (182) bei švietimo ir kultūros (115) – dar kartą atspindi Komisijai perduoto šių sričių darbo intensyvumą taikant komitologijos procedūras[29]. [1] Priedas pateikiamas kaip Komisijos tarnybų darbinis dokumentas. [2] OL L 184, 1999 7 17, p. 23. [3] Vadovaujantis patariamąja procedūra, norint pateikti nuomonę pakanka paprastosios daugumos, kaip apibrėžta Sutartyje. [4] Su pakeitimais, padarytais dešimties naujų valstybių narių Stojimo aktais ( OL L 236, 2003 9 23, p. 33). [5] Žr. Interneto adresą: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regcomito/registre.cfm?CL=en. Registre pateikiami visi dokumentai nuo 2003 m. pradžios. [6] OL L 145, 2001 5 31, p. 43. [7] OL L 256/19, 2000 10 10. [8] Žr. Susitarimo 2 punktą. [9] Dabartinė tvarka gali būti toliau taikoma registrui pradėjus veikti; kiekvienas departamentas savo nuožiūra gali nuspręsti, kokius susijusius dokumentus jis nori siųsti Europos Parlamentui. Tačiau dabartinės veiklos instrukcijos dėl dokumentų įkėlimo į registrą ir saugyklą taikomos tokiems dokumentams tuo pačiu būdu kaip ir privaloma tvarka perduodamiems dokumentams. [10] Vadovaujantis komiteto darbo tvarkos taisyklėmis, komitete gali būti balsuojama per įprastą posėdį arba pasinaudojant rašytine procedūra. [11] OL L 256, 2000 10 10, p. 19. Susitarimas pakeičia kai kuriuos ankstesniuosius susitarimus: 1988 m. Plumb ir Delors susitarimą, 1996 m. Samland ir Williamson susitarimą ir 1994 m. modus vivendi . [12] Projektai pirmiausia siunčiami prieš komiteto posėdį ir, jeigu per posėdį jie iš esmės pakeičiami, projektai siunčiami dar kartą po posėdžio. [13] Taryba ir Europos Parlamentas šią pagrindinę priemonę turėjo priimti pagal bendro sprendimo procedūrą (Sutarties 251 straipsnis). [14] Rezoliucija Nr. 43/2004, priimta 2004 m. spalio 28 d. (OL C 174E, 2005 7 14, p. 178). [15] Komisijos reglamento projektas, iš dalies keičiantis Reglamento (EB) Nr. 999/2001, nustatančio tam tikrų užkrečiamųjų spongiforminių encefalopatijų prevencijos, kontrolės ir likvidavimo taisykles, IV priedą, 2004 m. spalio 12 d. pateiktas Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniam komitetui. [16] Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1292/2005 iš dalies keičiantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 999/2001 IV priedą dėl gyvūnų mitybos (OL L 205, 2005 8 6, p.3). [17] Tarybos sprendimo pasiūlymas, iš dalies keičiantis Sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (KOM (2002) 719 galutinis, priimtas 2002 m. gruodžio 11 d. [18] 2003 m. rugsėjo 2 d. priimta rezoliucija (P5-TA(2003)0352), pagrįsta R. Corbett ataskaita. [19] KOM (2004) 324 galutinis, 2004 4 22. [20] Sutarties dėl Konstitucijos Europai projektas, pateiktas Europos Vadovų Tarybos posėdžiui Salonikuose 2003 m. birželio 20 d., I-35 ir I-36 straipsniai. [21] Sutarties dėl Konstitucijos Europai suvestinė redakcija buvo paskelbta Oficialiajame leidinyje , C 310, 2004 12 16, p1–465. [22] Komisijos dokumentas K(2003)341. [23] IŠPLĖSTOS SĄJUNGOS LINK, Europos Komisijos strategijos dokumentas ir pažangos, kurią padarė kiekviena šalis kandidatė dėl stojimo, ataskaita (2002 10 9), KOM(2002) 700 galutinis, žr. 3.3 punktą (p. 25). [24] 2005 m. kovo 23 d. Komisijos sprendimas – C(2005)874 (7 straipsnis). [25] KOM (1999) 710 galutinis, 1999 12 20. [26] KOM (2003) 748 galutinis, priimtas 2003 12 3. * Į AIDCO duomenis neįtrauktas Europos plėtros fondo (EPF) komitetas, kuriam netaikomos komitologijos procedūros. [27] 2003 m. balandžio 14d. Tarybos reglamentai (EB) Nr. 806/2003 (OL L 122, 2003 5 16, p. 1) ir Nr. 807/2003 (OL L 122, 2003 5 16, p. 36), suderinantys su Sprendimu 1999/468/EB nuostatas, susijusias su komitetais, padedančiais Komisijai naudotis savo įgyvendinimo įgaliojimais, nustatytais Tarybos dokumentuose, priimtuose vadovaujantis konsultavimosi procedūra (kvalifikuota balsų dauguma ir (arba) vieningai), 2003 m. gegužės 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1105/2003 (OL L 158, 2003 6 27, p.3), iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1260/1999, nustatantį bendrąsias nuostatas dėl struktūrinių fondų (pritarimo procedūra) ir 2003 m. rugsėjo 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentas (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p.1), suderinantis su Tarybos sprendimu 1999/468/EB nuostatas, susijusias su komitetais, padedančiais Komisijai naudotis savo įgyvendinimo įgaliojimais, nustatytais dokumentuose, priimtuose vadovaujantis EB sutarties 251 straipsnyje nustatyta tvarka (bendras sprendimas). [28] Įskaitant teigiamas ir neigiamas nuomones po oficialaus balsavimo reguliavimo, valdymo ir patariamųjų procedūrų atvejais. [29] Tačiau reikia pažymėti, kad vien tik patvirtintų priemonių skaičius savaime nerodo priimtų sprendimų politinės, ekonominės arba finansinės reikšmės.