EUROPOS KOMISIJA Strasbūras, 2017 06 13 COM(2017) 350 final KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, EUROPOS VADOVŲ TARYBAI IR TARYBAI



Ketvirtoji pagal Europos migracijos darbotvarkę sukurto partnerystės su trečiosiomis šalimis modelio įgyvendinimo ataskaita



1. Įvadas Partnerystės modelis pagal Europos migracijos darbotvarkę pradėtas įgyvendinti prieš metus; tai kompleksinis būdas ES visapusiškiau bendradarbiaujant su partneriais spręsti neteisėtos migracijos problemą ir šalinti pagrindines jos priežastis. Po metų, taikant partnerystės modelį ES ir valstybių narių pozicijos bei pastangos trečiųjų šalių atžvilgiu koordinuojamos geriau. Bendradarbiavimas, susijęs ne tik su praėjusių metų birželio mėn. nustatytomis penkiomis prioritetinėmis šalimis, bet ir daugeliu kilmės bei tranzito šalių Afrikoje ir Azijoje, peraugo į naują lygmenį. Per vienus metus keletas šalių partnerių, bendradarbiaudamos su ES, priėmė ar peržiūrėjo migracijos valdymo strategijas ir teisės aktus. Šiuo metu dvylikoje šalių partnerių yra Europos migracijos ryšių palaikymo pareigūnų. Padedant Europos sienų ir pakrančių apsaugos pajėgoms ir Europolui, suintensyvėjo bendradarbiavimas, kuriuo siekiama kovoti su neteisėtu žmonių gabenimu. Imtasi priemonių, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos grąžinti migrantus; šie veiksmai apima, be kita ko, derybas dėl readmisijos susitarimų ar kitų formų standartines veiklos procedūras su keliomis šalimis. ES iniciatyva pradėtas naujų formų kilmės ir tranzito šalių regioninis bendradarbiavimas. Siekiant organizuoti savanoriško grįžimo pagalbą ir reintegraciją Užsachario Afrikoje, jau užmegzta partnerystė su Tarptautine migracijos organizacija ir glaudžiau bendradarbiaujama su Jungtinių Tautų vyriausiuoju pabėgėlių reikalų komisaru. Šiam politiniam įsipareigojimui suteikta ES pagalbos Afrikai patikos fondo parama – patvirtinta 118 projektų, kurių bendra suma sudaro beveik 1,9 mlrd. EUR. Daugeliu atvejų tai suteikė galimybę dar labiau atsižvelgti į ES valstybių narių ir partnerių bendrą interesą ir stiprinti bendrą atsakomybę už kovą su neteisėta migracija, neretai įveikiant giliai įsišaknijusius skirtumus. Vis dėlto būta kliūčių, o kai kuriais atvejais vėl atsirado ilgalaikių prieštaravimų dėl bendradarbiavimo. Šioje ketvirtoje pažangos ataskaitoje aptariami pagrindiniai pokyčiai ir pažanga, padaryta nuo 2017 m. kovo mėn. Apžvelgiami veiksmai, kurių imtasi dėl centrinės Viduržemio jūros regiono dalies maršruto, – remdamasi Maltos deklaracija ir sausio 25 d. Bendru komunikatu, ES toje vietovėje, visų pirma Libijoje, gerokai padidino pastangas. Be to, ataskaitoje taip pat apžvelgiama per metus nuo partnerystės modelio įgyvendinimo pradžios įgyta patirtis, pagrindinės neišspręstos problemos ir būdai, kuriais galima daryti pažangą siekiant visų Europos Vadovų Tarybos patvirtintame partnerystės modelyje išdėstytų tikslų. Pav. Pagrindinės neteisėtos migracijos iš Afrikos ir Azijos kilmės šalys (Šaltinis – Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūra) 2. Pažanga ir rezultatai 2.1. Prioritetinės šalys Nigeris Bendradarbiavimas su Nigeriu – tai pavyzdys, kokių rezultatų užmezgus partnerystę galima pasiekti kartu su tranzito šalimi. Nuo pat pradžių Nigerio vyriausybė buvo iniciatyvi ir konstruktyvi partnerė. Siekdamos padėti Nigeriui įgyvendinti partnerystės tikslus, ES bei valstybės narės glaudžiai koordinavo savo veiksmus, aiškiai pasiskirstė darbus ir padidino viena kitai reikalingą paramą. Pagrindinės sritys, kuriose buvo imtasi bendrų veiksmų vykdant partnerystę, buvo šios: griežtesnis sienų valdymas, strategiškesnis požiūris į neteisėtą migraciją, įskaitant stipresnę kovą su neteisėtu žmonių gabenimu, pagalba migrantams ir alternatyvių ekonominių galimybių užtikrinimas šalia tranzito maršrutų esančioms vietos bendruomenėms. Nigerio vyriausybė nustatė nuoseklią migracijos politiką ir parengė aiškią strateginę programą, kuria sudaromos palankesnės sąlygos bendradarbiauti su ES bei valstybėmis narėmis. Įgyvendinamas ir visapusiškai finansuojamas (be kita ko, teikiant paramą pagal valstybių narių dvišales programas) kovos su neteisėto migrantų gabenimo tinklais Agadeso regione trumpojo laikotarpio veiksmų planas. Tai priemonės, vykdomos kartu su kovos su prekyba žmonėmis veiksmais, kai prekiautojų žmonėmis maršrutai, kuriais jie gabena savo aukas į Libiją, yra tokie patys. Be to, vyriausybė baigė rengti ilgojo laikotarpio nacionalinę migracijos strategiją ir ši turėtų būti priimta liepos mėn. kartu su jos veiksmų planu. Toks strateginis bendradarbiavimas buvo grindžiamas bendromis diskusijomis dėl prioritetų ir praktinių veiksmų. Birželio 1 d. antrame Koordinavimo forumo (Cadre de Concertation) posėdyje susitarta dėl įvairių veiksmų, kuriais siekiama įtvirtinti ES ir Nigerio bendradarbiavimą, paspartinti projektų įgyvendinimo laiką ir užtikrinti, kad komunikacijos veikla būtų veiksminga. Kovai su neteisėto žmonių gabenimo tinklais griežtinti įsteigta ir 2017 m. kovo mėn. pradėjo veikti jungtinė tyrimų grupė, kuriai pagalbą teikia ES pagalbos Afrikai patikos fondas. Pirmieji jos veiksmai buvo daugiausia susiję su gebėjimų stiprinimu, visų pirma tyrimo metodų mokymu, ir ji jau sėkmingai suardė vieną neteisėto migrantų gabenimo tinklą, veikiantį Čin Tabaradenėje. Nigerio valdžios institucijos taip pat sustiprino sienų kontrolę ir ėmėsi griežtesnių prievartos veiksmų prieš prekybą žmonėmis – 2017 metais jau įvykdyta 18 operacijų ir suimta daugiau kaip 30 asmenų, nuteista apie 20 asmenų ir konfiskuotos neteisėtai žmonėms gabenti naudotos transporto priemonės. Esama aiškių įrodymų, jog kontrolės priemonėmis buvo gana sėkmingai užkirstas kelias neteisėtam migrantų gabenimui pagrindiniais migracijos maršrutais. Iš Tarptautinės migracijos organizacijos atliekamo dviejų pagrindinių migrantų tranzito maršrutų stebėjimo rezultatų matyti, kad nuo 2016 m. gegužės mėn. iš šių sienos perėjimo punktų į Libiją išvyksta vis mažiau migrantų. Per pirmus keturis 2017 metų mėnesius atvykstančių migrantų skaičius (daugiau kaip 51 000) buvo didesnis nei išvykstančių migrantų skaičius (daugiau kaip 22 000). Vis dėlto užregistruotas sumažėjimas nebūtinai reiškia, kad tiek pat sumažėjo ir bendras migrantų srautas į Libiją, nes vykstama naujais maršrutais, kuriais apeinamos vietovės, kur sienos kontrolė yra sustiprinta. Vykti šiais naujais maršrutais yra sudėtingiau ir rizikingiau, todėl neteisėtai žmones gabenantys asmenys už gabenimą reikalauja didesnio mokesčio, o migrantai susiduria su didesne rizika.

Kadangi prireikė atlikti išsamesnę alternatyvių maršrutų analizę, 2017 m. gegužės mėn. pradėjo veikti Nigerio valdžios institucijų vadovaujama bendra informacinė platforma, kurios veikloje dalyvauja ES, suinteresuotosios valstybės narės ir Tarptautinė migracijos organizacija. Per šią platformą bus keičiamasi statistiniais duomenimis, nustatomos tendencijos, atliekama rizikos analizė ir teikiami pasiūlymai dėl praktinių sprendimų. Pirmoji platformos sesija įvyko gegužės 16 d. Prie šios veiklos prisidės liepos mėn. į Niamėjų išsiųsimas Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūros ryšių palaikymo pareigūnas. Sėkmingai kovojant su neteisėtu žmonių gabenimu ir prekyba žmonėmis padidėjo poreikis remti perspektyvias ekonomines alternatyvas Adageso regiono gyventojams, kad būtų galima kompensuoti sumažėjusias pajamas, gaunamas iš neteisėtos veiklos. Agadese įsteigus ES atstovybės filialą ir biurą galima sparčiau įvertinti poreikius vietoje ir padidinti ES veiksmų matomumą. ES suderintai teikiant paramą, padaugėjo remiamo savanoriško grįžimo iš Nigerio atvejų. Iki 2017 m. birželio 9 d. parama suteikta daugiau kaip 2 640 migrantų (įskaitant 175 Nigerio gyventojus). ES šią veiklą rems ir toliau. 2017 m. balandžio mėn. pasirašyta sutartis dėl papildomo iš ES patikos fondo lėšų finansuojamo 15 mln. EUR vertės projekto, kuris yra platesnio masto regioninės iniciatyvos dalis. Tolesni veiksmai: -teikti paramą nacionalinės migracijos strategijai įgyvendinti; -tobulinti migracijos srautų stebėseną; padėti Nigeriui diegti tinkamas reagavimo priemones į naujus migracijos maršrutus; -padėti stiprinti Nigerio gebėjimą tirti neteisėto migrantų gabenimo atvejus ir persekioti neteisėtai juos gabenančius asmenis, be kita ko, sudarant palankesnes sąlygas bendradarbiauti su Europolu ir Eurojustu; -toliau skatinti remiamą savanorišką grįžimą; -į Niamėjų išsiųsti Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūros ryšių palaikymo pareigūną; -įgyvendinti patvirtintus projektus, kuriais siekiama spręsti bendruomenių, netenkančių iš neteisėto žmonių gabenimo gaunamų pajamų, ekonominių poreikių problemą. Nigerija Nigerija, kaip viena iš pagrindinių migrantų kilmės šalių, yra ypač svarbi mėginant suvaldyti migracijos srautą į Europą. Nuo 2016 metų didžiausią imigrantų dalį sudaro Nigerijos piliečiai – tais metais buvo užregistruoti 37 809 neteisėto atvykimo atvejai. Jau per pirmus keturis 2017 metų mėnesius į ES neteisėtai atvyko 5 253 Nigerijos gyventojai – pagal pilietybę jie sudarė daugumą visų imigrantų. Nigerija išlieka pagrindinė Europos Sąjungos nare nesanti ES registruotų prekybos žmonėmis aukų (daugiausia moterų ir mergaičių, kurios parduodamos seksualinio išnaudojimo tikslais) kilmės šalis. Palyginti su kitomis regiono šalimis, bendradarbiavimas su Nigerija dėl readmisijos yra gana pozityvus, jis vyksta įvairiais dvišalio bendradarbiavimo kanalais su keliomis valstybėmis narėmis ir ES. 2016 metais Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūra bendras grąžinimo operacijas vykdė daugiausia Nigerijoje (2016 m. jų surengta 14, o 2017 m. iki dabar – 6). Siekiant sudaryti palankesnes sąlygas identifikuoti neteisėtus migrantus, į Italiją atsiųsta Nigerijos ryšių palaikymo pareigūnų. Tačiau šio bendradarbiavimo rezultatas kol kas nedidelis – 2016 metais vidutinė grąžinamų asmenų procentinė dalis sudarė 26,4 %, bet įvairiose valstybėse narėse ji gerokai skiriasi. Nigerijos valdžios institucijos dar nėra išdavusios kelionės dokumentų tiems neteisėtiems migrantams, kurie 2016 m. pabaigoje keliose valstybėse narėse surengus tapatybės nustatymo misiją, buvo patvirtinti kaip Nigerijos piliečiai. Kita vertus, Nigerija glaudžiai bendradarbiauja su Tarptautine migracijos organizacija, siekdama sudaryti palankesnes sąlygas jos piliečiams gauti savanoriško grįžimo iš Nigerio ir Libijos pagalbą; 2017 m. iki šiol saugiai grįžo 1 786 piliečiai. Siekiant, kad tarpusavio bendradarbiavimas grįžimo klausimais būtų tvirtesnis, o visos valstybės narės turėtų pagrindą, Nigerija ir ES susitarė pradėti derybas dėl readmisijos susitarimo su ES. 2016 m. spalio mėn. surengtas pirmasis derybų raundas; antrąjį raundą planuota surengti 2016 m. gruodžio mėn., bet šis buvo atšauktas, todėl tebereikia nustatyti jo datą. Bendradarbiavimas su Nigerija taip pat turėtų būti sustiprintas atsižvelgiant į augantį nusikalstamų organizacijų aktyvumą prekiaujant moterimis ir mergaitėmis iš Nigerijos seksualinio išnaudojimo tikslais ir siekiant dar labiau sustiprinti sienų valdymą bei kovą su neteisėtu žmonių gabenimu. 2017 m. kovo mėn., gavus ES patikos fondo paramą, pradėti vykdyti šeši projektai, kuriais sprendžiamos, inter alia, atsparumo, grąžinimo, reintegracijos ir stabilumo Nigerijoje problemos. Pasiekta pirmųjų rezultatų – rekonstruota vandens tiekimo infrastruktūra, aprūpinanti 5 000 asmenų, ir 6 000 paauglių mergaičių parūpinta saugių vietų Gombės ir Borno valstijose.

ES ir valstybės narės turėtų ir toliau imtis priemonių, kad partnerystė su Nigerija peraugtų į kitą lygmenį. Nigerija yra strateginė partnerė Afrikoje investicijų, saugumo ir migracijos srityje, todėl sudarytas veiksmingas readmisijos susitarimas būtų aiškus įsipareigojimas vykdyti šią plataus pobūdžio strateginę partnerystę. Kad būtų vėl laikomasi įsipareigojimų ir derybos toliau vyktų pagal platesnio pobūdžio bendradarbiavimo visais migracijos valdymo aspektais modelį, liepos mėn. į Nigeriją vyks jungtinė ES ir valstybių narių aukšto lygio misija. Kitas ministrų lygio dialogas, kurį surengti planuojama 2017 m. rugsėjo mėn., bus proga sutelkti visus skirtingus darbo aspektus ir migracijos klausimą įtraukti į plataus pobūdžio bendradarbiavimą su ES. Tolesni veiksmai: -toliau stiprinti dvišalį bendradarbiavimą readmisijos klausimais; -atnaujinti derybas dėl readmisijos susitarimo; -užtikrinti, kad sprendžiant tarpvalstybinius prekybos žmonėmis klausimus dalyvautų Europolas ir Eurojustas; taip pat iki 2017 m. pabaigos užtikrinti paramą finansiniams tyrimams; -rengiantis ES ministrų lygio susitikimui, sutelkti visus skirtingus darbo investicijų, saugumo ir migracijos srityse aspektus. Senegalas Senegalas yra viena pagrindinių neteisėtų migrantų kilmės šalių – be 2016 metais užregistruotų 10 300 neteisėtų migrantų iš Senegalo, vien per pirmus penkis 2017 m. mėnesius į Italiją jų atvyko 3 410. Glaudus politinis dialogas su Senegalu migracijos klausimais toliau aukštu lygiu vyko 2017 m. balandžio ir birželio mėn. – buvo aptarta galimybė tvirčiau bendradarbiauti keturiose svarbiausiose su migracija susijusiose srityse: šalinti pagrindines migracijos priežastis, stiprinti sienų valdymą ir gerinti civilinės metrikacijos įstaigų darbą, didinti iš kitų Afrikos šalių (įskaitant Libiją) grįžtančių asmenų skaičių ir sudaryti palankias sąlygas grįžti, visų pirma naujai atvykusiems asmenims centrinės Viduržemio jūros regiono dalies maršrute. Senegalo valdžios institucijos dėjo pastangas stiprinti migracijos valdymą – buvo reorganizuota pasienio policija ir imtasi priemonių turimų patikimų migracijos duomenų kiekiui didinti. Tikimasi, kad per keletą ateinančių savaičių bus priimtas nacionalinės migracijos strategijos veiksmų planas. Daroma pažanga plečiant centrinę pirštų atspaudų duomenų bazę – iš 10 mln. registruotų piliečių į ją įtraukta 6,5 mln. asmenų. Po kurio laiko konsulatai turėtų gauti tiesioginę prieigą prie šios duomenų bazės, o tai paspartintų identifikavimą. Senegalas taip pat yra svarbus Rabato proceso iniciatyvinio komiteto narys. Nigeryje neseniai pradėjo veikti Senegalo ambasada, be to, skyrus paramą pagal ES finansuojamą Tarptautinės migracijos organizacijos projektą, padedama grįžti į Senegalą norintiems migrantams. Pagal remiamo savanoriško grįžimo iniciatyvą grįžusių Senegalo piliečių skaičius auga – iki 2017 m. birželio 9 d. iš Nigerio grįžo 823, o iš Libijos – 528 asmenys. Vis dėlto praktinis bendradarbiavimas grąžinimo iš Europos srityje išlieka minimalus. 2016 metais grąžinimo sprendimų gerokai padaugėjo (5 445 sprendimai, palyginti su 4 695 sprendimais 2015 m.), bet anksčiau buvęs nedidelis grąžinimo atvejų skaičius (12,5 %) dar sumažėjo iki 9 %. Taip pat sumažėjo patenkintų prašymų išduoti konsulinius kelionės dokumentus. Nors į ES valstybes nares buvo komandiruota Senegalo pareigūnų, veiksmai, kurių po komandiruočių imamasi grąžinimo srityje, tebekelia nusivylimą – Senegalo pareigūnai procedūras atlieka lėtai, o ES valstybėse narėse susiduriama su administraciniais sunkumais. Nedidelė pažanga padaryta ir steigiant Afrikos regiono ir FRONTEX žvalgybos tarnybų tinklo rizikos analizės grupę, kuri padės sustiprinti bendrą kovą su neteisėtu žmonių gabenimu ir prekyba žmonėmis. Užbaigtos Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūros ir Senegalo valdžios institucijų derybos dėl darbinio susitarimo, ir dabar šis turėtų būti pasirašytas kuo greičiau.

Tolesni veiksmai: -Senegale įsteigti Afrikos regiono ir FRONTEX žvalgybos tarnybų tinklo rizikos analizės grupę; -kuo greičiau su Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūra pasirašyti susitarimo memorandumą; -pradėti veiksmingai bendradarbiauti readmisijos klausimais atsižvelgiant į geriausią praktiką ir daugiausia dėmesio skiriant migrantams, atvykusiems centrinės Viduržemio jūros regiono dalies maršrutu. Malis Malis tebėra viena iš pagrindinių į Europą migruojančių asmenų kilmės ir tranzito šalių. 2016 m. iš Malio į ES neteisėtai atvyko 10 270 asmenų (per pirmus penkis 2017 metų mėnesius – 1 879 asmenys), taigi šalis, kurioje susikerta svarbūs migracijos į Alžyrą ir Nigerį srautai, išlieka viena iš dešimties pagrindinių į ES atvykstančių neteisėtų migrantų kilmės šalių. Atsižvelgiant į pažeidžiamą šalies politinę ir saugumo padėtį, buvo tęsiamas aukšto lygio dialogas su Maliu, be kita ko, vyriausiajai įgaliotinei ir Komisijos pirmininko pavaduotojai birželio 5–6 d. dalyvaujant ES ir Didžiojo penketo ministrų susitikime, kur buvo paskelbta, kad ES suteiks paramą naujoms tarpvalstybinėms pajėgoms Malyje, Burkina Fase, Nigeryje ir Čade, kurių tikslas – kovoti su neteisėta veikla ir terorizmu. Be to, siekiant remti Malio vidaus saugumo pajėgų perkėlimą ir sustiprinti sienų kontrolę centrinėje Malio dalyje, pradėti vykdyti ES patikos fondo finansuojami projektai. Prie pastangų užtikrinti stabilumą mokymais, konsultacijomis ir kuravimo iniciatyvomis aktyviai prisideda dvi ES bendros saugumo ir gynybos politikos misijos. Tai duoda teigiamą postūmį kovos su neteisėto žmonių gabenimo tinklais veiksmams. ES misija Malyje surinko duomenų apie galimą srautų krypties pasikeitimą dėl sumažėjusio tranzito per Agadesą. Tebevykdoma veikla, kuria siekiama įgyvendinti ES patikos fondo projektą, pagal kurį numatyta imtis informuotumo didinimo veiksmų siekiant užkirsti kelią neteisėtai migracijai ir suteikti Malio valdžios institucijoms papildomos techninės bei praktinės paramos teisėsaugos srityje, kad būtų galima kovoti su neteisėtu migrantų gabenimu ir stebėti tranzito maršrutus. Bendradarbiaujant su Maliu readmisijos klausimais pažangos nepadaryta. 2016 m. valstybės narės priėmė 3 695 sprendimus dėl Malio piliečių grąžinimo, tačiau į Malį faktiškai sugrąžinta tik 180 asmenų – sugrąžinimo procentinė dalis sudaro 4,8 % ir yra viena mažiausių iš visų trečiųjų valstybių. Iš dalinių duomenų matyti, kad 2017 metais ši dalis bus dar mažesnė. 2016 metais surengtos misijos dar nedavė rezultatų, ir atrodo, kad bendradarbiavimas su kai kuriomis valstybėmis narėmis nuo 2016 m. pabaigos sustojo. Malio valdžios institucijos dėjo pastangas sudaryti palankesnes sąlygas sunkioje padėtyje Nigeryje ir Libijoje atsidūrusių Malio piliečių savanoriškam grįžimui ir iki 2017 m. birželio 9 d. suteikė pagalbą 448 asmenims. Dar padidinus Malio konsulinių įstaigų pajėgumus būtų galima padėti grįžti dar didesniam skaičiui migrantų. Siekiant papildyti 2015 metais priimtą Malio nacionalinę migracijos strategiją, birželio mėn. bus pradėtas nacionalinis konsultacijų dėl migracijos procesas. Vienas iš jo elementų bus glaudesni ryšiai su Malio diaspora. ES remiant parengta ir gegužės mėn. priimta Nacionalinė sienų strategija; jos veiksmų planą turėtų būti galima pradėti taikyti iškart. Tolesni veiksmai: -toliau bendradarbiauti siekiant stiprinti kovą su neteisėtu žmonių gabenimu ir prekyba žmonėmis; -sudaryti dar palankesnes sąlygas remiamam savanoriškam grįžimui iš kitų Afrikos šalių; -užtikrinti, kad per ad hoc misijas identifikuoti neteisėti migrantai būti faktiškai sugrąžinti; -įdiegti veiksmingus su Malio valdžios institucijomis vykdomo dokumentų neturinčių neteisėtų migrantų identifikavimo ir dokumentų išdavimo darbo metodus.

Etiopija 2016 metais neteisėtų migrantų iš Etiopijos skaičius padidėjo iki 3 660 – tai 33 % daugiau nei 2015 metais (2 735 asmenys). Grąžinimo klausimais bendradarbiauta labai nedaug: iš 1 475 atvejų, kai priimtas grąžinimo sprendimas, faktiškai sugrąžinta 145 asmenys (visi savanoriško grįžimo atvejai), o grąžinimo procentinė dalis sudaro 9,8 %. Etiopija taip pat išlieka viena iš pagrindinių pabėgėlius priimančių šalių, dabar joje yra beveik 843 000 pabėgėlių. Buvo tęsiamos aukšto lygio diskusijos, visų pirma per kovo mėn. surengtą vyriausiosios įgaliotinės ir Komisijos pirmininko pavaduotojos vizitą į Adis Abebą ir gegužės 11 d. vykusią konferenciją Somalio klausimais. Pagal regioninės plėtros ir apsaugos programą vykdomas projektas, kuris apima konkrečius vaikų apsaugos veiksmus ir yra skirtas daugiau kaip 100 000 pabėgėlių bei juos priimančioms bendruomenėms. Be to, ES Etiopijai teikia 90 mln. EUR dydžio paramą, kuri sutelkta iš ES patikos fondo lėšų; taigi Etiopija yra viena iš pagrindinių ES paramos gavėjų. Teikiant finansavimą buvo sudarytos sąlygos skirti paramą daugiau kaip milijonui ūkininkų, taip pat parengti išsamų tinkamesnio nacionalinių duomenų apie migrantus, prieglobsčio prašytojus ir pabėgėlius Etiopijoje rinkimo ir tvarkymo projektą. Atsižvelgdama į atnaujintą politinį įsipareigojimą bendradarbiauti grąžinimo klausimais, ES pasiūlė pagal bandomąjį projektą pateikti keletą bylų, kad būtų identifikuoti ir sugrąžinti migrantai. Vis dėlto veiklos pažanga daroma labai lėtai, ir praėjus 17 mėnesių rezultatų nėra. Birželio 6–7 d. Etiopijoje lankėsi aukšto lygio ES misija, ji aptarė patirtį, įgytą pagal bandomąjį projektą nagrinėjant bylas. Abi šalys susitarė, kad ši patirtis galėtų peraugti į aiškesnę struktūrą turintį bendradarbiavimą. Aptarus, kaip šį tikslą galima pasiekti, dabar svarbu pradėti kuo greičiau jį įgyvendinti. Tolesni veiksmai: -užtikrinti, kad Etiopijos konsulatai greitai išduotų kelionės dokumentus, o migrantai, kurių bylos nagrinėtos per bandomąjį projektą, būtų faktiškai sugrąžinti; -kuo greičiau nustatyti veiksmingą struktūrinį bendradarbiavimą identifikavimo ir grąžinimo klausimais. 2.2. Centrinės Viduržemio jūros regiono dalies maršrutas Iki 2017 m. birželio 10 d. centrinės Viduržemio jūros regiono dalies maršrutu atvyko 61 285 asmenys – palyginti su tuo pačiu laikotarpiu 2016 metais, šis skaičius padidėjo apie 25 %. Iki šių metų gegužės mėn. pabaigos Tarptautinė migracijos organizacija buvo užregistravusi 1 562 žūties jūroje atvejus. Siekiant spręsti šią tebesitęsiančią krizę ir atsižvelgiant į priimtą Maltos deklaraciją ir sausio mėn. Bendrą komunikatą dėl migracijos centrinės Viduržemio jūros regiono dalies maršrutu, gerokai daugiau dėmesio skirta bendradarbiavimui su šiaurės Afrikos partneriais, visų pirma su Libija. Libija, kuri išvykusių asmenų skaičiumi gerokai lenkia kitas šalis, yra viena pagrindinių partnerių valdant srautus centrinės Viduržemio jūros regiono dalies maršrute. Tai tūkstančių migrantų, kurių daugybė yra prekybos žmonėmis aukos, priklauso vienai ar kitai pažeidžiamų asmenų grupei arba kuriems reikalinga apsauga, tranzito ir paskirties šalis. Atsižvelgdama į Bendrą komunikatą ir 2017 m. vasario 3 d. Maltos deklaraciją, ES suintensyvino veiklą, kuria teikiama parama Libijos valdžios institucijoms ir didinami jų migracijos valdymo pajėgumai. Tai – dalis platesnio pobūdžio ES įsipareigojimo remti Libijos stabilizaciją, vykdomą įgyvendinant politinį procesą, kuriam vadovauja Jungtinės Tautos. Toliau dedamos diplomatinės pastangos ir gegužės 23 d., po kovo 18 d. Kaire vykusio pirmo susitikimo, ES surengė antrą susitikimą su Libijos ketvertu. Visų šių veiksmų imamasi esant nepalankioms aplinkybėms – didelėje Libijos dalyje politinė ir saugumo padėtis yra nestabili. Balandžio mėn. patvirtintas išsamus 90 mln. EUR dydžio ES patikos fondo finansinis paketas, skirtas migrantų ir pabėgėlių apsaugai stiprinti, priimančiųjų bendruomenių Libijoje sanglaudai ir socialiniam bei ekonominiam vystymuisi remti ir migracijos valdymui visoje šalyje gerinti. Įgyvendinimas organizuojamas pasitelkiant įvairius partnerius; jau pasirašytos visos sutartys. Tai jau leido Tarptautinei migracijos organizacijai padidinti paramą savanoriškam grįžimui. Iki 2017 m. birželio 9 d. į savo kilmės šalis grįžo 4 582 migrantų, o per visus 2016 metus jų buvo 2 775. Ir toliau įgyvendinamos trys bendros saugumo ir gynybos politikos srities iniciatyvos – EUNAVFOR MED operacija SOPHIA, ES sienų valdymo pagalbos misija Libijoje ir ES ryšių palaikymo ir planavimo grupė; dalyvaujant jų veikloje aktyviai bendradarbiaujama su Libijos valdžios institucijomis.

Vykdant operaciją SOPHIA toliau siekiama padėti suardyti neteisėtu žmonių gabenimu užsiimančių asmenų verslo modelį. Ši operacija turi atgrasomąjį poveikį, susijusį su ginklų embargu, ir ją vykdant didinamas platesnio pobūdžio laivybos saugumas bei žinios apie neteisėto žmonių gabenimo tinklų veiklos būdus. Kartu su programa Seahorse ir Italijos valdžios institucijų veikla, vykdant šią operaciją taip pat tęsiamas Libijos pakrančių apsaugos tarnybų mokymas, be kita ko, žmogaus teisių ir tarptautinės humanitarinės teisės srityse, jos toliau aprūpinamos įranga ir stiprinami jų pajėgumai. 2017 metais iki šiol surengti mokymai 130 asmenų, nors nustatyti pakankamą skaičių būsimuose mokymuose dalyvausiančių asmenų skaičių Libijoje tebėra sudėtinga. Italija Libijos valdžios institucijoms jau grąžino keturis laivus iš dešimties. Mokymai ir laivų grąžinimas sudaro prielaidas Libijos pakrančių apsaugos tarnyboms palaipsniui išmokti veiksmingai valdyti paieškos ir gelbėjimo operacijas, kad būtų užkirstas kelias neteisėtai įvežti migrantus į Libijos teritorinius vandenis. Šias pastangas ir toliau papildys priemonės, kuriomis siekiama didinti pagarbą žmogaus teisėms ir stebėti, kaip šios pakrančių apsaugos tarnybos naudoja lėšas. Taryba taip pat svarsto galimybę kontroliuoti tam tikrų prekių, kurios gali būti naudojamos neteisėtam žmonių gabenimui ir prekybai jais, eksportą arba tiekimą į Libiją. Kalbant apie sienų valdymą, ES sienų valdymo pagalbos misija rengiasi užtikrinti nuolatinį nedidelių pajėgų buvimą Tripolyje. Bus dar labiau stiprinamas su mokymu ir dalyvavimu Afrikos regiono ir FRONTEX žvalgybos tarnybų tinklo veikloje susijęs bendradarbiavimas su Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūra ir Europolu. Gegužės mėn. į ES sienų valdymo pagalbos misiją išsiųstas ryšių palaikymo pareigūnas. Siekdamos dar labiau stiprinti kovą su neteisėtu žmonių gabenimu ir didinti Libijos sienų valdymo pajėgumą, Komisijos tarnybos ir Europos išorės veiksmų tarnyba kartu su Italijos valdžios institucijomis, bendradarbiaudamos su Libijos valdžios institucijomis, rengia papildomą daugiametį projektą. Tai turėtų padėti iš naujo sutelkti dėmesį į pietinę Libijos sieną, daugiausia dėmesio skiriant tebevykstančiam susitaikymo procesui, ir skatinti bendruomenių vystymąsi, – tokiu būdu būtų suteikta alternatyvų neteisėtu žmonių gabenimu grindžiamai ekonomikai. Siekdama supaprastinti ir koordinuoti visas šias iniciatyvas, ES kuria Libijos ir ES platformą, skirtą bendradarbiavimo įvairiose srityse klausimams aptarti. Be to, siekdama spręsti neteisėtos migracijos į šiaurę spaudimą, ES intensyvina ryšius su Užsachario regione esančiomis Libijos kaimyninėmis šalimis. Kai kurie veiksmai jau įgyvendinami regionalizuojant bendros saugumo ir gynybos politikos misijas Sahelyje ir vykdant iš ES patikos fondo finansuojamus tarpvalstybinio masto projektus. Šis regioninis požiūris taip pat grindžiamas bendradarbiavimu su Sahelio penketuku. Didžiojo penketo jungtinių pajėgų pažeidžiamų pasienio regionų apsaugai užtikrinti kūrimas buvo pagrindinis birželio 6 d. Bamake vykusio trečiojo ES ir Sahelio penketuko ministrų susitikimo klausimas. Tame susitikime ES paskelbė ketinanti skirti iki 50 mln. EUR dydžio paramą pajėgoms kurti ir veiksmingumui didinti. Jungtinių pajėgų tikslai – kovoti su terorizmu, organizuotu tarpvalstybiniu nusikalstamumu ir neteisėta prekyba žmonėmis. Tolesni veiksmai: -siekiant stiprinti Libijos pakrančių apsaugos tarnybų pajėgumus, tęsti mokymą, veiksmus glaudžiai koordinuojant su Italijos valdžios institucijomis, ir laivų grąžinimą; -toliau įgyvendinti projektus, kuriais siekiama sudaryti palankesnes sąlygas ir suteikti apsaugą sunkioje padėtyje Libijoje atsidūrusiems migrantams ir suteikti galimybę pasinaudoti savanoriško grįžimo pagalba; -su Italijos valdžios institucijomis užbaigti parengiamąjį darbą, kad ES patikos fondui būtų pateiktas daugiametis sienų valdymo projektas; -tęsti veiklą, kuria siekiama užtikrinti nuolatinį nedidelių ES sienų valdymo pagalbos misijos pajėgų buvimą Tripolyje; -siekiant suteikti papildomą paramą, surengti tiriamąją misiją pietų Libijoje; -skatinti Libijos ir jos pietinių kaimyninių šalių bendradarbiavimą. 2.3. Santykių su kitomis valstybėmis pažanga ir (arba) rezultatai Šiaurės Afrika Nuo 2016 m. rugsėjo mėn. Egipto valdžios institucijos vis daugiau stengiasi kontroliuoti savo jūrų sienas, todėl išvykimo iš Egipto atvejų nebebuvo. ES anksčiau suteikta parama padėjo Egipto teisėsaugos institucijoms ir teismams įgyvendinti 2016 m. priimtus kovos su neteisėtu žmonių gabenimu srities teisės aktus, o kovo mėn. susitarta dėl išsamaus darbo plano. Egipto valdžios institucijos taip pat ieško būdų, kaip ateityje bendradarbiauti su Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūra. 2017 m. sausio mėn. susitarta pradėti oficialų ES ir Egipto dialogą migracijos klausimais, tačiau jis dar nevyksta. 2017 m. gegužės mėn. buvo patvirtinta pagal ES patikos fondo Šiaurės Afrikos programą vykdoma programa, kurios biudžetą sudaro 60 mln. EUR; ja siekiama stiprinti Egipto migracijos valdymo gebėjimus, šalinti pagrindines neteisėtos migracijos priežastis ir remti migrantus priimančias Egipto bendruomenes. Nors daroma pažanga pagal partnerystę judumo srityje visapusiškai bendradarbiaujant su Tunisu, derybos dėl vizų režimo supaprastinimo ir readmisijos susitarimų vėluoja. 2017 m. gegužės mėn. surengtame ES ir Tuniso asociacijos tarybos posėdyje Tunisas dar kartą patvirtino įsipareigojimą bendradarbiauti su ES visais klausimais, susijusiais su migracija, įskaitant migracijos valdymą, ir kova su neteisėta migracija, daugiausia dėmesio skiriant pagrindinių migracijos priežasčių šalinimui. Dabar Tunisas išreiškė susidomėjimą būsimais mokymais pagal programą Seahorse. Sprendžiant neteisėtos migracijos į Europą srautų klausimą, svarbi vieta tenka bendradarbiavimui su Alžyru. Kovo mėn. Briuselyje vykusiame Asociacijos tarybos posėdyje ES ir Alžyras patvirtino Europos kaimynystės politikos partnerystės prioritetus. Kadangi Alžyras nėra užmezgęs oficialaus dialogo migracijos klausimais, jis migracijos reikalus su ES ir toliau aptaria per neoficialius dialogus (paskiausias jų įvyko gegužės mėn.), kuriuose visas dėmesys sutelkiamas pagrindinių migracijos priežasčių šalinimui. Pastarosiomis savaitėmis neteisėtos migracijos srautas iš Maroko į ES padidėjo. Ši tendencija atidžiai stebima, be to, reikės apsvarstyti galimybę šį klausimą aptarti su Maroku. Derybos dėl vizų režimo supaprastinimo ir readmisijos susitarimų vėluoja. Vakarų Afrika Nors Europos Sąjunga toliau daugiausia pastangų skiria partnerystės modelyje nurodytoms penkioms prioritetinėms šalims, prisitaikydama prie besikeičiančių realijų ji taip pat atsižvelgia į centrinės Viduržemio jūros regiono dalies maršrutu judančių srautų sudėtį. Gerokai padaugėjo į Europą atvykstančių neteisėtų migrantų iš Dramblio Kaulo Kranto, Ganos ir Gvinėjos. Surengus aukšto lygio misijas į tas šalis, matyti noras intensyviau bendradarbiauti, o parengus bendras iniciatyvas ir bendras strategijas, jau imtasi kai kurių veiksmų, įskaitant susijusius su grąžinimu. Kalbant apie ES indėlį, įsipareigojimą regionui rodo tai, kad galimybę gauti ES pagalbos Afrikai patikos fondo paramą įgijo ir šios trys šalys. Šis įsipareigojimas ir tolesni dialogai bei tiriamosios misijos turėtų sudaryti sąlygas sistemiškiau valdyti migraciją, organizuoti grąžinimą ir bendradarbiauti kovojant su neteisėtu žmonių gabenimu. Per ateinančius mėnesius bus tęsiamas darbas ne tik su šiomis šalimis, bet ir Gambija.

Jordanija ir Libanas 2017 m. balandžio mėn. Briuselyje Europos Sąjungos surengtoje konferencijoje dėl Sirijos ir regiono ateities ES dar kartą patvirtino savo paramą Jordanijai ir Libanui, skirtą humanitarinei apsaugai ir tvariam ekonomikos augimui užtikrinti ir pabėgėlių bei juos priimančių bendruomenių švietimo ir pragyvenimo poreikiams patenkinti. ES dar kartą patvirtino įsipareigojimą užtikrinti, kad 2018 m. teikiama parama bus tokio paties dydžio kaip 2016–2017 metais ir kad įsipareigojimai nebus mažinami ir 2019 metais. Azija ES ir Afganistano bendri tolesni veiksmai bei kelių valstybių narių sudaryti dvišaliai susitarimai pradėjo duoti pirmųjų rezultatų tiek grąžinimo, tiek savanoriško grįžimo, visapusiškai paisant žmogaus teisių ir negrąžinimo principo, srityje. 2017 m. kovo mėn. antra jungtinė bendrų tolesnių veiksmų įgyvendinimo darbo grupė dar kartą patvirtino abiejų šalių įsipareigojimą ir sprendė tokius konkrečius klausimus, kaip palankesnių sąlygų sudarymas valstybių narių ir Afganistano konsulatų ryšiams. Vedant politinį dialogą su partneriais taip pat iškeltas Afganistano pabėgėlių problemos regioninis aspektas. Koordinuojant pastangas ir humanitariniams partneriams teikiamą finansinę paramą Irane ir toliau teikiama parama svarbiausiems pažeidžiamų Afganistano pabėgėlių poreikiams patenkinti, taip pat svarstoma, kokių ilgalaikių veiksmų būtų galima imtis siekiant papildyti Irano valdžios institucijų darbą šioje srityje. Balandžio mėn. su Pakistanu pasirašytas susitarimas dėl elektroninės platformos sukūrimo, kuriuo siekiama sudaryti palankesnes sąlygas readmisijos procesui. Rudenį prasidėsiantis bandomasis etapas, kuriame dalyvaus keturios valstybės narės (Belgija, Vokietija, Graikija ir Prancūzija), turėtų būti pirmas žingsnis spartaus įgyvendinimo link. Pakistano valdžios institucijų surengtas vizitas padėjo pagrindus keitimuisi duomenimis su Europolu ir Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūra. Be to, ES teikia paramą migrantų centrams Pakistane bei remia informavimo kampanijas, kuriomis siekiama didinti informuotumą apie migracijos realijas. Organizuojamas trečiasis ES ir Pakistano aukščiausiojo lygio susitikimas yra susijęs, be kita ko, su pažanga, padaryta bendradarbiaujant migracijos klausimais, įskaitant readmisiją. Bangladešas yra tapęs šalimi, kurios piliečiai sudaro antrą pagal dydį į ES atvykstančių neteisėtų migrantų dalį. Per pastaruosius metus sustiprintas politinis ir praktinis bendradarbiavimas, visų pirma neteisėtų migrantų readmisijos ir neteisėtos migracijos prevencijos srityse. Bangladešui reikia sustiprinti pastangas, kad jo įsipareigojimas vykdyti ES neteisėtai esančių piliečių readmisiją taptų konkrečiais veiksmais, be kita ko, būtų susitarta dėl jų identifikavimo, dokumentų išdavimo ir grąžinimo standartinių veiklos procedūrų. 3. Vienų metų veiklos rezultatai. Įgyta patirtis, problemos ir tolesnė veikla Bendradarbiavimas su valstybėmis narėmis Partnerystės modelis užtikrino beprecedentį ES ir valstybių narių bendradarbiavimo lygį ir glaudžius dvišalius santykius su šalimis partnerėmis. Vienas iš pavyzdžių yra Nigeris – parama jo valdžios institucijoms buvo teikiama derinant ES ir valstybių narių priemones. Vertingų rezultatų davė ir bendradarbiavimas keičiantis informacija; neseniai pasikeista informacija apie darbą, susijusį su veiksmingesniu alternatyvių maršrutų aptikimu. Koordinuotų veiksmų nauda buvo dar akivaizdesnė rengiantis jungtinėms ES ir valstybių narių aukšto lygio bei techninėmis misijoms prioritetinėse šalyse, taip pat organizuojant bendrus ES informacinius susirinkimus valstybėms narėms rengiantis dvišaliams vizitams. Tokiu būdu galima veiksmingiau suderinti ES valstybių narių ir jų ambasadų šalyse partnerėse pozicijas. ES lygmeniu tai pasireiškė valstybėms palaikant dvišalius santykius ir bendradarbiavimą, kartais užimant pirmaujančią poziciją, ir ES aktyviai papildant valstybių narių dalyvavimą tikra rezultatais grindžiama institucijų partneryste. Tačiau koordinuotos ir nuoseklios ES bei valstybių narių praktikos laikytasi ne visada. Tam, kad būtų sustiprintas ES ir valstybių narių veiklos koordinavimas ir užtikrintas visiškas skaidrumas bei tarpusavio keitimasis informacija apie rengiamus veiksmus, reikia nuveikti daugiau. Reikia tinkamiau suderinti pozicijas ir naudoti bendrus pranešimus, o ES lygmens pastangos ir dvišalis bendradarbiavimas turi sustiprinti vienas kitą. Partnerystės modeliui taip pat galėtų būti naudinga, jei kai kurios valstybės narės palaikytų privilegijuotus dvišalius santykius su konkrečiomis šalimis partnerėmis, – taip ES lygmens strateginiam požiūriui būtų suteikta papildomos vertės. Tai būtų ypač vertinga tais atvejais, kai ES neturi konkrečių įgaliojimų arba jai suteikta tik pasidalijamoji kompetencija. Iki šiol aktyviai dalyvavo nedaug valstybių narių. Per ateinančius mėnesius turėtų būti įmanoma padidinti prie šių bendrų pastangų prisidedančių valstybių narių skaičių. Pirmiausia, jei visų valstybių narių parama būtų nuosekli ir koordinuota, ji būtų ypač svarbi mobilizuojant visas turimas poveikio priemones, kurios galėtų būti svarbios užtikrinant bendradarbiavimą migracijos valdymo klausimais, ir veiksmingai bei rezultatyviai tomis priemonėmis pasinaudojant. Kitas svarbus veiklos koordinavimo aspektas – tai poreikis užtikrinti suderinamumą su kitais tarptautinio lygio procesais. Siekiant užtikrinti, kad pozicija dėl partnerystės modelio, tolesnių su Valetos deklaracija susijusių veiksmų, regioninių migracijos procesų Afrikoje ir ES pozicija tokiuose pasauliniuose procesuose, kaip G 20, G 7 ir pasirengimas Jungtinių Tautų pasauliniams susitarimui dėl migracijos, būtų nuosekli, veikla glaudžiai koordinuojama ES lygmeniu. Tai turėtų išlikti ir būti dar labiau stiprinama. Nuo pat pradžių taikant partnerystės modelį daugiausia dėmesio skirta penkioms prioritetinėms šalims. Keletas valstybių narių prašė šį požiūrį išplėsti ir modelį išbandyti ir kitose geografinėse vietovėse. Siekiant reaguoti į didėjančio migracijos srauto problemą ir patenkinti naujus poreikius, taip pat atsižvelgiant į tai, kad dirbti su tranzito šalimis dažnai buvo lengviau nei su kilmės šalimis, parengtas geografiniu požiūriu lankstus metodas. Pagal jį buvo galima, pavyzdžiui, sustiprinti darbą su Dramblio Kaulo Krantu, Gvinėja ir Bangladešu.

Bendradarbiavimas vietoje Kad būtų galima didinti informuotumą apie migracijos srautus ir gauti aiškių veiklos rezultatų, svarbu būti įvykių vietoje. Nuo tada, kai buvo priimtas partnerystės modelis, tiek ES delegacijų, tiek valstybių narių ambasadų prioritetinis klausimas yra migracija. Stiprinti ES dalyvavimą padėjo į prioritetines trečiąsias kilmės ir tranzito šalis išsiųsti dvylika Europos migracijos ryšių palaikymo pareigūnų. Jie padeda palaikyti glaudesnius ryšius su visais vietos suinteresuotaisiais subjektais ir valdžios institucijomis. Turėtų būti visapusiškai naudojamasi ES agentūrų ekspertinėmis žiniomis. Afrikos regiono ir FRONTEX žvalgybos tarnybų tinklas jau tapo reguliaraus keitimosi informacija ir žiniomis apie sienų saugumą priemone . Kitas žingsnis bus žengtas, kai liepos mėn. į Afriką bus išsiųstas pirmasis Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūros ryšių palaikymo pareigūnas. Bendros saugumo ir gynybos politikos misijos ir operacijos, kuriomis siekiama plėtoti šalių partnerių pajėgumus, taip pat buvo naudingos – tranzito šalyse sustiprintas sienų valdymas ir kova su organizuotu nusikalstamumu. Grąžinimas ir readmisija Vienas pagrindinių partnerystės modelio tikslų – gerinti grąžinimą ir readmisiją, siekiant sudaryti sąlygas veikti visai migracijos valdymo grandinei ir atgrasyti asmenis nuo pavojingų kelionių. Siekiant stiprinti šios srities bendradarbiavimą su trečiosiomis šalimis, išnagrinėti įvairūs metodai ir priemonės. Su vienais partneriais ES pradėjo oficialų dialogą arba derybas dėl teisiškai privalomų dokumentų, o su kitais išbandė tokias mažiau oficialias priemones, kaip standartinės veiklos procedūros, techninės arba tiriamosios misijos. Patirtis, įgyta rengiant tiriamąsias misijas, patvirtino, jog jos yra naudinga priemonė, bet šalių partnerių vykdomas identifikavimo procesas buvo ilgas ir sudėtingas, taigi sugrąžinta tik nedidelė dalis identifikuotų asmenų. Ateityje misijos turėtų būti rengiamos visų pirma tada, kai asmenų identifikuoti negalima kitomis priemonėmis, arba jos galėtų būti pasitikėjimo stiprinimo priemonės siekiant struktūriškai apibrėžto bendradarbiavimo. Įprastai identifikuoti asmenis ir išduoti dokumentus turėtų kilmės šalių konsulinės įstaigos arba į atvykimo vietas jų atsiųsti nuolatiniai ryšių palaikymo pareigūnai. Nuo tada, kai buvo sukurtas partnerystės modelis, oficialios derybos dėl readmisijos susitarimo pradėtos su Nigerija, Tunisu ir Jordanija; derybos su Maroku tebevyksta. Paprastai šiose derybose susiduriama su įvairiais sunkumais, pavyzdžiui, įtraukiama nuostata dėl trečiosios šalies piliečių arba šalies partnerės pripažįstamų grąžinimui reikalingų ES kelionės dokumentų (ES laissez-passer). Su kitomis šalimis išbandomos tokios mažiau oficialios priemonės, kaip standartinės veiklos procedūros. Abiem atvejais dauguma kilmės šalių nenoriai pripažįsta savo piliečių readmisiją, nors tai – įtvirtinta tarptautinio lygmens pareiga. Reikia didinti pastangas, kad partneriai galėtų informuoti savo piliečius, jog bendradarbiavimas dėl readmisijos yra visapusiškų ir subalansuotų santykių su ES bei jos valstybėmis narėmis elementas, kuris yra ypač svarbus siekiant dar labiau atgrasyti nuo neteisėto išvykimo, keliančio pavojų daugeliui jų bendrapiliečių. Šiomis aplinkybėmis šalys partnerės parodė daugiau noro bendradarbiauti sugrąžinant naujai atvykusius neteisėtus migrantus, visų pirma tuos, kurie dar nesudaro diasporos dalies, prisidedančios prie savo pačių bendruomenių pragyvenimo gerinimo. Nors pagal partnerystės modelį daugiausia dėmesio skiriama visiems ES esantiems neteisėtiems migrantams, su šalimis partnerėmis išbandomi praktiniai sprendimai, kuriais teikiama pirmenybė naujai atvykusiems neteisėtiems migrantams, visų pirma valstybėse narėse, į kurias jie atvyko pirmiausia. Taip pat reikia pačioms valstybėms narėms palaipsniui stengtis grąžinimą padaryti veiksmingesnį ir rezultatyvesnį. Atnaujintame ES grąžinimo politikos veiksmų plane ir rekomendacijoje išdėstyta, kokių veiksmų valstybės narės turėtų imtis, kad padidintų grąžinimo veiksmingumą, ir aptariami tokie klausimai, kaip pavojus, kad gavę grąžinimo sprendimą asmenys gali pasislėpti. Tai taip pat svarbus elementas užtikrinant, kad grąžinimas pagal partnerystės modelį duotų tikrų rezultatų. Valstybės narės taip pat gali prisidėti tinkamiau rinkdamos informaciją apie grąžinimą, kad būtų gauti geresni analizės rezultatai. Reikšminga paskata, kuria sudaromos palankesnės sąlygos grąžinimui, yra suderinti ir tinkami reintegracijos priemonių rinkiniai, skirti užtikrinti, kad grąžinimas į kilmės šalį nepažeistų asmens orumo. Norint įveikti pasipriešinimą grąžinimo ir readmisijos srityje prireiks koordinuočiau ir plačiau pasinaudoti visų atitinkamų ES politikos krypčių teikiama galimybe daryti įtaką, kad būtų pasiekta rezultatų. Pavyzdžiui, viena konkreti nagrinėtina sritis yra koordinuotas vizų naudojimas arba teisėtos migracijos politika. Remiantis 23 valstybių narių pateiktais atsakymais į ad hoc apklausą apie esamas valstybių narių ir partnerystės modelio prioritetinių šalių teisėtos migracijos iniciatyvas, matyti, kad 16 šalių neįgyvendinama jokių konkrečių teisėtos migracijos iniciatyvų, išskyrus tas, kurios įeina į studentų judumo programą Erasmus+. Tik dvi šalys nurodė vykdančios dvišales iniciatyvas su Senegalu ir Maliu, kuriomis sudaromos palankesnės sąlygos jaunųjų absolventų ir specialistų judumui ir galimybei keliauti. Siekiant užtikrinti tvirtesnį bendradarbiavimą ir atsižvelgiant į trečiosios šalies norą, turėtų būti pasiūlyta platesnio pobūdžio paskatų rinkinių. Viena iš sričių, kuriose buvo galima pasiekti gerų rezultatų, yra remiamas savanoriškas sunkioje padėtyje kelyje į Europą atsidūrusių migrantų grįžimas. Libijos ir Nigerio atveju tvirtesnė ES ir Tarptautinės migracijos organizacijos partnerystė davė apčiuopiamų rezultatų: nuo 2017 m. sausio mėn. iki birželio 9 d. parama grįžti namo suteikta daugiau kaip 7 200 sunkioje padėtyje Nigeryje ir Libijoje atsidūrusių pažeidžiamų migrantų. Libijoje 2017 metais tokių atvejų jau yra daugiau nei 2016 metais.

ES ir valstybės narės turėtų dėti daugiau pastangų ryšių palaikymo ir informavimo apie neteisėtos migracijos pavojus srityse. Nors kilmės ir tranzito šalyse esama iniciatyvų, pagal kurias potencialūs migrantai perspėjami apie tai, kad kelionė yra pavojinga, teikiant daugiau informacijos apie grįžimą bei sėkmingą reintegraciją ir didinant diasporos informuotumą taip pat būtų galima sudaryti palankesnes sąlygas padidinti grįžimo atvejų skaičių. Finansinė parama ES pagalbos Afrikai patikos fondas sudarė sąlygas sparčiau ir lanksčiau priimti sprendimus dėl projektų, kuriais sprendžiamos migracijos politikos ir valdymo problemos, ir dėl pagrindinių migracijos priežasčių šalinimo. ES iš esmės padidino turimų išteklių dydį visuose trijuose fondo administruojamuose regionuose – nuo 2015 m. lapkričio mėn. lėšų suma padidėjo nuo beveik 1,8 mlrd. EUR iki apie 2,8 mlrd. EUR. Suteikus galimybę patikos fondo paramą gauti ir Gvinėjai, Dramblio Kaulo Krantui bei Ganai, dar labiau padidėjo jo aprėptis. Nors iš patikos fondo veiklos matyti, kad jis gali greitai parengti ES bei jos valstybių narių ir šalių partnerių bendro intereso veiksmus, tokios spartos ne visada būta tolesniuose proceso etapuose. Keletas įgyvendinančiųjų partnerių (įskaitant ES valstybių narių plėtros agentūras) nebuvo pasirengę greitai atvykti ir pradėti veiklą vietoje. Nuo 2017 m. pradžios sutarčių su projektus įgyvendinančiais subjektais pasirašymo procedūra tapo paprastesnė ir spartesnė. Per pastaruosius penkis mėnesius šiuose trijuose regionuose pasirašytų sutarčių suma padidėjo nuo beveik 500 mln. EUR iki daugiau kaip 1 mlrd. EUR. Patikos fondui taip pat buvo teikiama tiesioginė parama iš valstybių narių biudžetų, be to, kai kurios valstybės narės taip pat tiesiogiai prisidėjo prie konkrečių projektų ar iniciatyvų. Siekiant padidinti darbui migracijos srityje turimus išteklius atsižvelgiant į valstybių narių bendrus interesus, per ateinančius mėnesius reikės imtis veiklos šioje srityje. Nors pagal patikos fondo Užsachario programą daugiausia dėmesio bus skiriama partnerystėms kurti ir bendradarbiauti skiriamų išteklių panaudojimui, priemonės, kurių reikia siekiant imtis tolesnių veiksmų, susijusių su Maltos deklaracija, daro vis didesnį spaudimą patikos fondo Šiaurės Afrikos programai. Todėl aiškus valstybių narių įsipareigojimas ir finansinė parama yra itin svarbūs, kad būtų užtikrinta, jog ateinančiais metais Šiaurės Afrikos programai skirsimi ištekliai būtų pakankami. Galiausiai, pagal Išorės investicijų planą skatinant investicijas ir darbo vietų kūrimą, pirmiausia Afrikoje ir ES kaimyninėse šalyse, bus šalinamos pagrindinės ekonominės neteisėtos migracijos priežastys. Ypač svarbu, kad ES teisėkūros institucijos kuo greičiau patvirtintų pasiūlymą dėl Europos darnaus vystymosi fondo ir kad fondas pradėtų veikti nedelsiant. 4. Išvada Praėjus metams nuo partnerystės modelio įgyvendinimo pradžios ES ir jos valstybės narės, imdamosi konkrečioms aplinkybėms pritaikytų trumpojo ir vidutinio laikotarpio suderintų veiksmų, sugebėjo migracijos srities bendradarbiavimą su trečiosiomis šalimis perkelti į naują lygmenį. Iki šiol kovos su neteisėtu žmonių gabenimu bei prekyba žmonėmis ir remiamo savanoriško grįžimo srityse pasiekta teigiamų rezultatų. Kai kurių veiksmų užuomazgų taip pat matyti grąžinimo ir readmisijos srityse, tačiau kol kas rezultatai nėra patenkinami. Atsižvelgiant į tai, kad migracijos į Europą priežastys išlieka, ateinančius mėnesius pagrindinė užduotis tebėra ta pati – įgyvendinti visus partnerystės modelio tikslus. Tam prireiks, kad visi dalyvaujantys suinteresuotieji subjektai nuolat dėtų didesnes pastangas. Reikia konsoliduoti beprecedenčio lygio ES tarnybų veiklos įvairiose politikos srityse ir veiklos su valstybėmis narėmis koordinavimą; dar palankesnes sąlygas tam sudarytų gausesnės turimos priemonės, didesnis bendruose veiksmuose dalyvaujančių valstybių narių skaičius ir geresnis keitimasis informacija. Siekiant išlaikyti darbo spartą ir gauti naudos iš rezultatų, darbo bei įdėtų pastangų, bus svarbu ir toliau laikytis nuoseklesnės bendros pozicijos šalių partnerių atžvilgiu. Prireikus partnerystės modelio geografinė taikymo sritis ir toliau bus pritaikoma, kad būtų galima atsižvelgti į naujas realijas, visų pirma daugiausia dėmesio skiriant centrinės Viduržemio jūros regiono dalies maršrutui. Nors bendradarbiaujant su partneriais grąžinimo srityje reikėtų nuolat akcentuoti tarptautinių įsipareigojimų vykdymo svarbą, įgyta patirtis turėtų būti taikoma pragmatiškai, išnagrinėjant visus praktinius sprendimus, kuriuos taikant būtų galima pasiekti geresnių rezultatų, taip pat ES viduje vykdant tvirtesnį bendradarbiavimą ir gerinant veiklos koordinavimą. ES ypač didins pastangas, kad su šalimis partnerėmis būtų susitarta dėl stabilių grąžinimo susitarimų, užtikrinta, kad naujai atvykę migrantai būtų sugrąžinti greitai, ir sieks valstybių narių paramos, kad atitinkamos poveikio priemonės bei paskatos būtų geriau koordinuojamos. Reikėtų dėti dar daugiau pastangų didinti savanoriško grįžimo į Užsachario regiono kilmės šalis pagalbą, teikiamą neteisėtiems migrantams dar nepasiekus Europos.