LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 18/59

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Komisijos komunikato Europos Parlamentui ir Tarybai „Darnios akvakultūros ateities kūrimas. Naujas postūmis įgyvendinti Europos akvakultūros darnios plėtros strategiją“

(COM(2009) 162 galutinis)

2011/C 18/10

Pranešėjas José María ESPUNY MOYANO

Komisija, vadovaudamasi Europos bendrijos steigimo sutarties 262 straipsniu, 2009 m. balandžio 8 d. nusprendė pasikonsultuoti su Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu dėl

Komisijos komunikato Europos Parlamentui ir Tarybai „Darnios akvakultūros ateities kūrimas. Naujas postūmis įgyvendinti Europos akvakultūros darnios plėtros strategiją“

COM(2009) 162 galutinis.

Žemės ūkio, kaimo plėtros ir aplinkos skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2010 m. kovo 25 d. priėmė savo nuomonę.

462-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2010 m. balandžio 28–29 d. (balandžio 28 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 150 narių balsavus už, 1 – prieš ir 3 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 EESRK dar kartą reiškia savo susirūpinimą, jau išdėstytą nuomonėje dėl 2003 m. strategijos (1), kad dėl netinkamos reguliavimo sistemos mažėja ES akvakultūros konkurencingumas. Akvakultūrai be reikalo taikomos įvairių sričių taisyklės, kurios dar labiau apsunkina šio sektoriaus plėtojimą.

1.2 Todėl EESRK palankiai vertina Komisijos komunikatą ir mano, kad jis parengtas tinkamu laiku.

1.3 Europos akvakultūra turi sugrįžti į tvaraus plėtojimo kelią, kuris leistų patenkinti maistingų, sveikų ir saugių akvakultūros produktų poreikį. Tinkamai plėtojama akvakultūra taps postūmiu vietovių, kuriose ji kultivuojama, socialiniam ir ekonominiam vystymuisi, kadangi padidės stabilių ir kokybiškų darbo vietų pasiūla ir tai padės užtikrinti tų vietovių gyventojų sėslumą.

1.4 EESRK dar kartą pabrėžia, kad bendrąją rinką laiko vienu iš pagrindinių ES privalumų. Todėl reiškia susirūpinimą, kad valstybių narių teisės aktams trūksta dermės ir nuoseklumo, visų pirma akvakultūros produktų ženklinimo arba ES aplinkos apsaugos teisės aktų, pavyzdžiui, tinklui Natura 2000 taikomų teisės aktų arba Vandens pagrindų direktyvos, aiškinimo srityse.

1.5 Kadangi pakrantės vis tankiau gyvenamos, reikia skatinti tarpusavyje derančių veiklos rūšių, įskaitant ir aplinkos apsaugą, sinergiją. Akvakultūrai skiriamų plotų mažėjimas yra viena pagrindinių šiandieninio ES akvakultūros sąstingio priežasčių. EESRK rekomenduoja tobulinti ir lengvinti leidimų ir licencijų išdavimo akvakultūros įmonėms tvarką bei nustatyti paprastesnę ir lankstesnę svarstymo tvarką, kad sutrumpėtų sprendimų priėmimo laikas.

1.6 EESRK reiškia susirūpinimą dėl dabartinio netinkamo akvakultūros produktų ženklinimo prekybos vietose, kadangi tai trukdo pirkėjui pirkinius pasirinkti atsakingai ir remiantis turima informacija. Dėl šios priežasties pirkėjui, pavyzdžiui, sunku atpažinti ES pagamintus ir importuotus akvakultūros produktus arba šviežius akvakultūros produktus atskirti nuo atšildytų.

1.7 EESRK kelia nerimą tai, kad importuoti akvakultūros produktai neatitinka ES taikomų sanitarijos standartų. Ypač neramina tai, kad taikomi skirtingi atsekamumo, kuris yra esminis maisto saugos veiksnys, reikalavimai. Taip pat kyla klausimas, kokiomis darbo ir socialinėmis sąlygomis šie produktai gaminami (galbūt darbą atlieka nepilnamečiai arba dirbama beveik vergovinėmis sąlygomis).

1.8 Akvakultūros sektorius kokybiškiems maisto produktams gaminti naudoja vandens aplinką ir yra nesuderinamas su nuniokota arba užteršta aplinka. Todėl reikia užtikrinti gerą ES vandenų būklę.

1.8.1 Aplinkos apsauga yra vienas iš ES prioritetų. Tačiau aplinkos apsauga neturi tapti kliūtimi plėtoti su ja suderinamą veiklą. Europos Komisija turėtų pasistengti paaiškinti pagrindinius aplinkos apsaugos standartus, ypač taikomus tinklui Natura 2000, turint omenyje šio tinklo sąsajas ir dermę su akvakultūra.

1.8.2 EESRK rekomenduoja skatinti ekologinį akvakultūros produktų ženklinimą. Toks ženklinimas leistų išskirti ekologiniu požiūriu nepriekaištingus akvakultūros produktus, pagamintus tinkamai tvarkomose ir į tvarų vystymąsi orientuotose įmonėse, ir juos reklamuoti.

1.9 Turėdamas omenyje novatorišką Europos akvakultūros pobūdį, EESRK pabrėžia, kad būtina skatinti su akvakultūra susijusius mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą. Neseniai sukurta Europos akvakultūros technologijų ir inovacijų platforma tam suteikia puikią galimybę.

1.10 Kalbant apie gyvūnų sveikatą, EESRK reiškia susirūpinimą dėl riboto akvakultūroje naudojamų leidžiamų veterinarinių vaistų pasirinkimo.

2. Svarbiausios Komisijos komunikato nuostatos

2.1 Komunikatu norėta nustatyti ES pastebimo akvakultūros sąstingio priežastis ir paskatinti šio sektoriaus plėtojimą. Tuo tikslu Komisija parengė pasiūlymą, kurio pagrindą sudaro veiksmai trimis kryptimis: konkurencingumo skatinimas, tvaraus akvakultūros augimo sąlygų sukūrimas ir sektoriaus įvaizdžio ir valdymo gerinimas.

2.2 Komisija siūlo skatinti ES akvakultūros produkcijos konkurencingumą vystant konkurencingą ir įvairove pasižymintį akvakultūros sektorių, kuriame būtų diegiamos inovacijos.

2.2.1 Tvarus akvakultūros plėtojimas turėtų būti grindžiamas . Tuo tikslu Komisija skatins MTTPN iniciatyvas, mokslinių tyrimų infrastruktūros optimizavimą ir skirs tam reikiamų lėšų.

2.2.2 Komisija siūlo dėti pastangas, kad akvakultūra kaip lygiavertė partnerė konkuruotų su kitomis veiklos rūšimis , ir skatinti įvairių veiklos rūšių sinergiją.

2.2.3 Europos akvakultūra turi būti pajėgi , prisitaikyti prie kintančių rinkos reikalavimų ir kaip lygiavertė partnerė sąveikauti su kitais prekybos grandinės subjektais. Tuo tikslu Komisija atsižvelgs į sektoriaus poreikius, visų pirma susijusius su gamintojų organizacijomis, tarpprofesinėmis organizacijomis, vartotojų informavimu ir rinkodaros priemonėmis.

2.2.4 Akvakultūros susijusiems sektoriams turi suteikti plėtros ir eksporto galimybių. Tuo tikslu Komisija skatins darnios akvakultūros plėtojimą trečiosiose šalyse.

2.3 Komisija yra užsibrėžusi tikslą sukurti darnaus akvakultūros augimo sąlygas kartu užtikrinant aukšto lygio aplinkos apsaugą. Europos Sąjungoje pagaminti arba į ją importuojami iš vandens gyvūnų pagaminti maisto produktai turės atitikti griežtus vartotojų sveikatos apsaugos ir saugumo užtikrinimo standartus. Bendrija dės pastangas, kad užtikrintų gyvūnų sveikatos ir gerovės aukšto lygio apsaugą.

2.3.1 Bus privalu užtikrinti, kad . Tuo tikslu Komisija ir toliau pabrėš aplinkosaugos požiūriu darnios akvakultūros vystymo svarbą.

2.3.2 Kita vertus, akvakultūrai būtina ir aukščiausios kokybės vanduo, kad būtų užtikrinta gyvūnų sveikata ir produktų, ypač moliuskų, sauga.

2.3.3 Optimaliai gamybai ir augimui būtina sukurti kuriam būtų būdingos puikios zootechninės sąlygos. Komisija užtikrins, kad Direktyva 2006/88/EB (2) dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, taikomų akvakultūros gyvūnams, būtų tinkamai įgyvendinama.

2.3.4 rūpi ir vartotojams, ir teisės aktų leidėjams, ir gamintojams. Komisija kreipsis rekomendacijų dėl žuvų gerovės ir ragins pasirenkant strategiją atsižvelgti į rūšį.

2.3.5 Viena pagrindinių akvakultūros sektoriaus problemų – ribotas leidžiamų vartoti Todėl Komisija skatins įgyvendinti Veterinarinių vaistų prieinamumo darbo grupės 2007 m. ataskaitoje pateiktas rekomendacijas.

2.3.6 Akvakultūros plėtojimas ir toliau labai priklauso nuo pasiūlos. Komisija padidins žuvų pašarams reikalingų priedų pasiūlą ir persvarstys šalutiniams produktams taikomus teisės aktus.

2.3.7 Komisija privalo užtikrinti ir pripažinti Komisija toliau dės pastangas, kad iš vandens gyvūnų pagaminti maisto produktai (ir vietiniai, ir importuoti) būtų saugūs vartotojui. Todėl imdamasi veiksmų ir toliau vadovausis moksliniais duomenimis ir atsargumo principu. Taip pat įvertins, kokią naudą sveikatai duoda žuvies vartojimas.

2.4 Reikia gerinti sektoriaus įvaizdį ir valdymo sąlygas sudarant vienodas sąlygas ES lygmeniu.

2.4.1 geriau ūkinės veiklos vykdytojams turėtų būti užtikrintos vienodos su akvakultūros plėtojimui svarbiais sprendimais susijusios sąlygos. Tuo tikslu Komisija išsamiau paaiškins, kaip įgyvendinama jos aplinkos apsaugos politika, ypač susijusi su tinklu Natura 2000, ir stebės, kad būtų tinkamai įgyvendinami ES gyvūnų sveikumo ir vartotojų apsaugos teisės aktai. Kalbant apie trečiąsias šalis, stebės, kad joms būtų taikomos tokios pat sąlygos, kaip Bendrijos šalims.

2.4.2 Siekiant skatinti akvakultūros plėtojimą, svarbu sumažinti ypač tenkančią mažoms ir vidutinėms įmonėms. Tuo tikslu Komisija imsis veiksmų teisinei bazei supaprastinti ir administracinei naštai ES sumažinti.

2.4.3 Komisija skatins ir tinkamą visuomenės informavimą rengdama plataus masto konsultacijas ir teikdama skaidrią informaciją. Tai padės užtikrinti geresnį reglamentavimą ir valdymą bei pagerinti akvakultūros įvaizdį.

2.4.4 Komisija imsis veiksmų, kad būtų užtikrinta kadangi oficiali ES akvakultūros statistika šiuo metu yra gana ribota. Taip pat plėtos savo informacijos apie kainas bazę, kad sukurtų kainų visoje prekybos grandinėje stebėsenos sistemą.

3. Bendrosios pastabos

3.1 Akvakultūros sektorius šiuo metu pagamina 47 proc. pasaulyje suvartojamų akvakultūros produktų. Be to, šio sektoriaus papildomo augimo pajėgumai yra ypač geri turint omenyje tai, kad akvakultūra gali tapti vienu iš pagrindinių strateginės apsirūpinimo maistu politikos, skirtos patenkinti būsimus maisto poreikius, elementų.

3.2 Per pastaruosius 10 metų gyventojų skaičius pasaulyje padidėjo 12 proc., tuo tarpu žuvų suvartojama 27 proc. daugiau. Tai iš dalies lėmė omega 3 rūgščių, kurių ypač gausu žuvyse, nauda sveikatai. ES yra svarbiausia pasaulyje akvakultūros produktų rinka. Joje per metus suvartojama daugiau negu 12 mln. tonų ir pastebimos neginčijamos augimo tendencijos. Vietoje pagaminama vos 35 proc. reikiamos produkcijos. Importuojama 65 proc. suvartojamų akvakultūros produktų, ir ši procentinė dalis vis didėja.

3.3 Europos akvakultūra yra neatskiriama nuo Bendrosios žuvininkystės politikos (BŽP), skirtos užtikrinti darnų gyvųjų vandens išteklių naudojimą tinkamai atsižvelgiant į aplinkos apsaugos, socialinius ir ekonominius aspektus. Reformuotoje BŽP reikia skirti deramą dėmesį akvakultūros ypatumams ir sukurti veiksmingas paramos sektoriams ir rinkos priemones. BŽP pavadinimą siūlome pakeisti ir šią politiką vadinti Bendrąja žuvininkystės ir akvakultūros politika (BŽAP).

3.4 Šiuo metu ES akvakultūra tam tikrose pakrančių ir žemyninėse vietovėse yra svarbi ekonominės veiklos rūšis, apimanti ne tik moliuskų, bet ir žuvų – ir gėlavandenių, ir jūrinių – gamybą.

3.5 ES akvakultūra nebėra smulkus verslas, praėjusio amžiaus aštuntajame dešimtmetyje ji tapo modernia, dinamiška, novatoriška, su technologijomis glaudžiai susijusia pramone, kurios įmonės daugeliu atveju yra vertikaliai integruotos.

3.6 ES akvakultūra yra užimtumo šaltinis atokiose prie upių esančiose ir pakrančių vietovėse, kuriose paprastai būna sudėtinga padėtis ir mažai darbo alternatyvų. Ar kalbėtume apie šeimynines įmones, ar apie MVĮ, darbas akvakultūros sektoriuje yra susijęs su specializacija, reikalauja techninės kvalifikacijos ir yra stabilus.

3.7 2002 m. Komisija komunikate COM(2002) 511 pristatė Europos akvakultūros darnios plėtros strategiją, kurios tikslai turėjo būti šie:

a) kurti saugias darbo vietas, visų pirma nuo žvejybos ypač priklausančiose vietovėse;

b) užtikrinti sveikų ir saugių žuvininkystės produktų pasiūlą rinkai reikiamais kiekiais;

c) skatinti, kad sektorius nedarytų žalos aplinkai.

3.8 Komisija pripažino, kad nuo 2002 m. ES akvakultūros produkcija nedidėjo kaip buvo numatyta, netgi pastebėtas sąstingis tiek kalbant apie moliuskus, tiek apie žuvis (Europoje beveik nėra vėžiagyvių ar dumblių akvakultūros), o tai iš esmės skiriasi nuo šios veiklos padėties likusioje pasaulio dalyje, kur užfiksuotas aukštas jos augimo lygis. Todėl buvo nuspręsta, kad būtų tikslinga persvarstyti strategiją ir apibendrinti dabartinę Europos akvakultūros padėtį.

4. Konkrečios pastabos

4.1 ES akvakultūra nepakankamai išnaudoja turimą turtų ir darbo vietų kūrimo potencialą. Bendros akvakultūros gamybos apimtys nepakito nuo 2002 m. ir nepajėgia kompensuoti sumažėjusio žvejybos laivų sugaunamų žuvų kiekio, todėl atitinkamai išaugo užsienio prekybos deficitas. Visa tai, nepaisant Europos turimų privalumų: tinkamų geografinių ir gamtinių sąlygų, aukštųjų technologijų ir investuotojų. Kita vertus, sektorius įrodė turįs pakankamai žinių ir priemonių, kad būtų tvaria aplinkos apsaugos požiūriu veiklos rūšimi ir pajėgtų tiekti sveikus, saugius ir kokybiškus produktus.

4.2 Dėl sudėtingos ES reguliavimo sistemos, lėtų administracinių procedūrų, patekimo į valstybei priklausančius plotus, apribojimų ir pernelyg didelės administracinės naštos nukenčia Europos akvakultūros produkcijos konkurencingumas ir nesiryžtama investuoti.

4.3 Daugelis Europos akvakultūros plėtojimui iškylančių problemų tiesiogiai priklauso nuo nacionaliniu arba regionų lygiu vykdomos politikos ir veiksmų. Nacionalinės ir regioninės valdžios institucijos turėtų tai įsisąmoninti ir sukurti savo pačių atitinkamą sistemą. Yra valstybių narių, kuriose per pastaruosius penkiolika metų nebuvo išduota naujų akvakultūros licencijų. Kartais iškraipymai atsiranda dėl nacionalinių ir regioninių valdžios institucijų ES teisės aktų aiškinimo, kaip kad, pavyzdžiui, tinklo Natura 2000 atveju, į kurį kai kurios administracijos nepagrįstai neįtraukė akvakultūros. Be to, ir valstybės narės, ir kompetentingi regionai turi derinti savo teisės aktus, kad laisvajai rinkai Europos Sąjungoje nebūtų kuriamos dirbtinės kliūtys.

4.4 Kad sustiprėtų gamintojų organizacijos, būtina atlikti bendro žuvininkystės ir akvakultūros produktų rinkų organizavimo, kuris turėtų stabilizuoti rinkas ir užtikrinti akvakultūros gamintojų pajamas, reformą.

4.5 Ankstesniame komunikate COM(2002) 511 buvo pernelyg daug dėmesio skiriama su aplinkos apsauga susijusiems akvakultūros aspektams, nuošalyje paliekant ekonominį ir socialinį darnumo aspektus. Dabartiniame komunikate COM(2009) 162 užtikrinama geresnė trijų darnumo ramsčių – aplinkos apsaugos, socialinio ir ekonominio – pusiausvyra. Pripažįstama, kad būtina tvarios aplinkos sąlyga – konkurencingos ir pelningos įmonės.

4.6 Dauguma ES akvakultūros įmonių yra našios ir galėtų būti pakankamai konkurencingos, jei joms būtų suteikiamos tokios pat galimybės kaip importuotiems produktams. Šiuo metu lygios galimybės neužtikrinamos nei gamybos, nei prekybos etape. Kalbant apie gamybą, ES akvakultūros gamintojai privalo laikytis griežtų standartų, susijusių su pašarų sudėtimi, veterinarinių vaistų vartojimo apribojimais, aplinkos apsaugos arba socialiniais aspektais, negaliojančių trečiųjų šalių akvakultūros gamintojams, kurie, beje, gali savo produktais laisvai prekiauti bendrijos rinkoje (taip pat ir produktais, kuriuos gaminant buvo naudojama vaikų darbo jėga arba pažeidžiama teisė į tinkamą padorų darbą ir teisingą darbo užmokestį). Kalbant apie prekybą reikia pabrėžti, kad yra šalių, kurios teikia nenuolatinę paramą savo gamintojų akvakultūros produkcijai, kuri vėliau parduodama Europos Sąjungoje.

4.7 Nepilna vartotojo gaunama informacija apie perkamų akvakultūros produktų savybes jam trukdo tinkamai įvertinti kokybės ir kainos skirtumus. Todėl rimtai nukenčia Europos gamintojai, kurių produktų pridėtinė vertė paprastai yra didesnė negu importuotų produktų. Minėtos klaidingos informacijos pavyzdžiu gali būti netiksli produktų kilmės šalies nuoroda arba netikslus produkto bendrinis pavadinimas. Tai ypač pasakytina apie prekybos vietoje atšildomą iš tolimų – dažniausiai Azijos – šalių įvežamą žuvies filė. Šios filė prekybos vietoje atsiduria greta iš tiesų šviežių filė, o pirkėjas nėra aiškiai informuojamas apie jų skirtumus ir tuomet kaina tampa vieninteliu pirkėjo atskaitos tašku. Tokiu atveju gali netgi kilti problemų visuomenės sveikatai, jei žuvis bus pakartotinai sušaldyta.

4.8 Atsižvelgdamas į tai EESRK rekomenduoja supaprastinti ženklinimą, kad būtų pateikiama aiškesnė informacija apie kilmės šalį arba regioną, taip pat sustiprinti sienų priežiūros ir kontrolės mechanizmus.

4.9 Reikia ne tik tinkamai identifikuoti akvakultūros produktus, bet ir imtis mokymo bei informavimo veiksmų visoje platinimo ir prekybos grandinėje, kad būtų pasiekti ir vartotojai. Visų pirma reikėtų pabrėžti, kad produkte yra omega 3 rūgščių ir konkrečiai – EPA ar DHA tipo.

4.10 EESRK rekomenduoja organizuoti informavimo kampanijas, kurios pagerintų akvakultūros, jos produktų ir procesų įvaizdį. Nustatyti, kokią informaciją reikia skleisti, turėtų konkreti tyrimo grupė, kuriai būtų pavesta siūlyti iniciatyvas bendradarbiaujant su sektoriumi. Tuo tikslu rekomenduojama rengti tarptautines kampanijas, kurias būtinai koordinuotų Europos Komisija.

4.11 Europos akvakultūra yra novatoriška, su technologijomis tampriai susijusi veiklos rūšis, reikalaujanti nuolatinių mokslinių tyrimų. Dabartinė 7-oji bendroji programa, kuri apima visas su moksliniais tyrimais susijusias bendrijos iniciatyvas, lyginant su ankstesnėmis programomis suteikia mažiau galimybių vykdyti mokslinius tyrimus akvakultūros srityje. Tokiomis sąlygomis bus sunku pagerinti Europos sektoriaus novatoriškumą ir konkurencingumą. Profesionalus Europos akvakultūros sektorius neseniai sukūrė Europos akvakultūros technologijų ir inovacijų platformą, kurią pasitelkus numatoma apibrėžti sektoriaus prioritetus MTTPN srityje ir jų įgyvendinimo strategiją.

4.11.1 Reikia toliau ieškoti alternatyvių, saugių ir aplinkai nekenkiančių pašarų sudedamųjų dalių, kurios atitiktų žuvų mitybos ir biologinius reikalavimus ir leistų užtikrinti, kad galutiniame produkte nebus prarastos atitinkamos maistinės savybės.

4.11.2 Reikia ir toliau gerinti dabartines gamybos sistemas, visų pirma tas, kurios turi neabejotinų plėtros ateityje galimybių, pavyzdžiui, akvakultūrą atviroje jūroje ir sausumos recirkuliacijos sistemas.

4.12 Veterinarinių vaistų prieinamumas yra rimta kliūtis akvakultūros plėtrai. Šiuo metu Europos akvakultūra turi nepakankamai veterinarinių preparatų, pavyzdžiui, anestetikų, vakcinų arba antibiotikų. Tokia padėtis kelia grėsmę sektoriaus gyvybingumui ir turi įtakos ne tik gyvūnų sveikatai ir gerovei, bet ir maisto saugai ir aplinkos apsaugai.

4.13 Komisijos komunikate siūloma akvakultūros gamybos technologijas eksportuoti į trečiąsias šalis. Nors ši iniciatyva grindžiama solidarumo siekiu, kurį be jokios abejonės reikia remti, tačiau prieš jai pritariant reikia apsvarstyti galimybę, kad panaudojant šias eksportuotas technologijas ateityje pagaminta akvakultūros produkcija gali būti importuota į ES ir konkuruoti su bendrijos gaminiais.

4.14 Komisijos komunikate išsamiai aprašomos dabartinės ES akvakultūros sąstingio priežastys. Vis tik šio dokumento nereikėtų laikyti galutiniu darbo rezultatu, veikiau – išeities tašku numatant ir vykdant konkrečius veiksmus, kurie leistų užtikrinti tvarų ES akvakultūros plėtojimą.

2010 m. balandžio 28 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Mario SEPI

(1) OL C 2008, 2003 9 3, p. 89–93.

(2) OL L 328, 2006 11 24, p. 14.