2007 m. balandžio 26 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl 2006 m. metinės ataskaitos dėl žmogaus teisių pasaulyje ir ES politikos šioje srityje (2007/2020(INI))



Oficialusis leidinys 074 E , 20/03/2008 p. 0753 - 0775



P6_TA(2007)0165 Metinė ataskaita dėl žmogaus teisių pasaulyje 2006 m. ir ES politika šioje srityje 2007 m. balandžio 26 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl 2006 m. metinės ataskaitos dėl žmogaus teisių pasaulyje ir ES politikos šioje srityje (2007/2020(INI)) Europos Parlamentas, - atsižvelgdamas į aštuntąją ES metinę žmogaus teisių ataskaitą - 2006 m. [1], - atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutarties 3, 6, 11, 13 ir 19 straipsnius ir į EB sutarties 177 ir 300 straipsnius, - atsižvelgdamas į Visuotinę žmogaus teisių deklaraciją ir visus atitinkamus tarptautinius žmogaus teisių dokumentus [2], - atsižvelgdamas į Jungtinių Tautų Chartiją, - atsižvelgdamas į visas JT žmogaus teisių konvencijas ir jų fakultatyvinius protokolus, - atsižvelgdamas į Tarptautinio baudžiamojo teismo Romos statutą, kuris įsigaliojo 2002 m. liepos 1 d., irį savo rezoliucijas, susijusias su TBT [3], - atsižvelgdamas į Europos Tarybos konvenciją dėl kovos su prekyba žmonėmis ir į 2005 m. ES planą dėl prekybos žmonėmis prevencijai ir kovai su ja skirtų geriausios praktikos, standartų ir procedūrų [4], - atsižvelgdamas į Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (EŽTK) Protokolą Nr. 13 dėl mirties bausmės panaikinimo visais atvejais, - atsižvelgdamas į Jungtinių Tautų konvenciją prieš kankinimus, kitokį žiaurų, nežmonišką arba žeminantį elgesį, arba bausmes, - atsižvelgdamas į Europos Sąjungos Pagrindinių teisių chartiją [5], - atsižvelgdamas į Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių (ES ir AKR) partnerystės susitarimą ir peržiūrėtą susitarimą [6], - atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl žmogaus teisių pasaulyje, - atsižvelgdamas į savo 2006 m. kovo 16 d. rezoliuciją dėl derybų dėl Žmogaus Teisių Tarybos rezultatų ir JTŽTK 62-osios sesijos [7], - atsižvelgdamas į savo 2006 m. vasario 14 d. rezoliuciją dėl žmogaus teisių ir demokratijos nuostatų Europos Sąjungos susitarimuose [8], - atsižvelgdamas į savo 2007 m. vasario 1 d. rezoliuciją dėl moratoriumo dėl mirties bausmės [9], - atsižvelgdamas į visų savo žmogaus teisių, demokratijos ir teisinės valstybės principo pažeidimo atvejais priimtų rezoliucijų skubumą, - atsižvelgdamas į savo 2007 m. sausio 18 d. rezoliuciją dėl Tarybos septintosios ir aštuntosios metinių ataskaitų, parengtų pagal Europos Sąjungos elgesio kodekso dėl ginklų eksporto 8 strateginę nuostatą [10], - atsižvelgdamas į 2006 m. gruodžio 20 d. Euopos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1889/2006, įsteigiantį demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo visame pasaulyje finansavimo priemonę [11], - atsižvelgdamas į 2007 m. vasario 15 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 168/2007, įsteigiantį Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūrą [12], - atsižvelgdamas į 2006 m. gruodžio mėn. Helsinkyje Tarybai pirmininkaujančios Suomijos ir Komisijos surengto metinio ES Žmogaus teisių diskusijų forumo išvadas, - atsižvelgdamas į Konvenciją dėl neįgalių asmenų teisių ir orumo apsaugos ir įtvirtinimo, priimtą 2006 m. gruodžio 13 d. JT Generalinės asamblėjos rezoliucija A/RES/61/106, kurioje nustatoma pareiga įtraukti neįgalių asmenų interesus ir problemas į trečiųjų šalių atžvilgiu vykdomus veiksmus žmogaus teisių srityje, - atsižvelgdamas į 2006 m. gruodžio mėn. priimtą tarptautinę Konvenciją dėl visų asmenų apsaugos nuo prievartinio dingimo, priimtą 2006 m. gruodžio 20 d. Generalinės asamblėjos rezoliucija A/RES/61/177 ir pateiktą pasirašymui 2007 m. vasario 6 d., - atsižvelgdamas į Europos Sąjungos gaires dėl skatinimo laikytis Tarptautinės humanitarinės teisės (THT) [13], - atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį, - atsižvelgdamas į Užsienio reikalų komiteto pranešimą (A6-0128/2007), A. kadangi Tarybos ir Komisijos ES metinėje žmogaus teisių ataskaitoje (2006 m.) pateikiama bendra Europos Sąjungos institucijų ES viduje ir už jos ribų vykdomos veiklos žmogaus teisių srityje apžvalga, B. kadangi šia rezoliucija numatyta ištirti bei įvertinti Komisijos ir Tarybos veiklą žmogaus teisių srityje, taip pat bendrą Parlamento veiklą, ir konkrečiais atvejais pateikti konstruktyvios kritikos, ypač atkreipiant dėmesį į klausimus, kuriems šioje veikloje skiriama nepakankamai dėmesio, C. kadangi reikia pripažinti, kad ES vidaus ir išorės politika susijusios, nes ES vidaus praktika žmogaus teisių srityje daro poveikį jos reputacijai ir sugebėjimui vykdyti veiksmingą išorės politiką, D. kadangi pagarba žmogaus teisėms ir demokratinė valdymo sistema yra neišvengiamai susijusios ir kadangi žmogaus teisių skatinimas turėtų būti neatsiejamas nuo demokratinio valdymo skatinimo ir taikymo, E. kadangi derybų dėl dvišalių arba regioninių prekybos susitarimų metu, net ir su svarbiais prekybos partneriais, turi būti stengiamasi sutelkti didesnį dėmesį į pagarbą pagrindinėms žmogaus teisėms, ypač politinėms teisėms, 1. pritaria tam, kad ES vis aktyviau veikia pasaulinėje arenoje gerindama žmogaus teisių apsaugą ir demokratiją pasaulyje; mano, kad ES neseniai išsiplėtus iki 27 valstybių narių su 494 milijonais gyventojų padidėjo ES pasaulinė reikšmė ir todėl sustiprėjo jos žodis tarptautinėje žmogaus teisių ir demokratijos politikoje; 2. mano, kad daugiau dėmesio reikia skirti ES gebėjimui spręsti su žmogaus teisėmis susijusias problemas trečiosiose šalyse ir kad reikia, jog Sąjungos politikoje nuolatos būtų atsižvelgiama į žmogaus teisių politiką, vykdomą trečiųjų šalių atžvilgiu, įskaitant ES vidaus politikos krypčių išorės poveikį; 3. ir toliau pabrėžia, jog reikia, kad visos ES valstybės narės savo dvišaliuose santykiuose su trečiosiomis šalimis, kuriose dažnai pažeidžiamos žmogaus teisės arba egzistuoja realus pavojus, kad taip gali atsitikti, remtųsi nuoseklia politika, be to, ragina valstybes nares savo dvišaliuose santykiuose su tomis šalimis remtis bendra ES pozicija, ypač dėl energingų pastangų siekiant užtikrinti pagarbą žmogaus teisėms; 4. mano, kad svarbiausias nuoseklios Europos užsienio politikos prioritetas turi būti demokratijos skatinimas, nes demokratinė visuomenė yra žmogaus teisių puoselėjimo pagrindas; 5. mano, kad pažanga, padaryta kuriant Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūrą, yra pirmasis žingsnis atsakant į Parlamento kvietimą sukurti integruotą taisyklių ir institucijų sistemą, skirtą suteikti Pagrindinių teisių chartijai privalomą pobūdį ir užtikrinti, kad būtų laikomasi Europos žmogaus teisių konvencijoje (ECHR) numatytos sistemos; pabrėžia fakto, kad Agentūros įgaliojimai apima taip pat ir šalis, kurios su ES yra sudariusios Stabilizacijos ir asociacijos susitarimą, svarbą; mano, kad Agentūra turėtų kompetentingai padėti ES įgyvendinti jos išorės politikos kryptis, kai tam reikia žmogaus teisių padėties trečiosiose šalyse įvertinimo; Tarybos ir Komisijos parengta 2006 m. ES metinė ataskaita dėl žmogaus teisių pasaulyje 6. pabrėžia ES metinės ataskaitos dėl žmogaus teisių svarbą nagrinėjant ir vertinant ES žmogaus teisių politiką, ypač siekiant apskritai didinti su žmogaus teisėmis susijusių klausimų matomumą; 7. palankiai vertina Tarybos ir Komisijos 2006 m. ataskaitos pristatymą 2006 m. gruodžio mėn. plenarinėje sesijoje, kurios metu Parlamente Aleksandrui Milinkevičiui, kovotojui už laisvę ir demokratiją iš Baltarusijos, buvo įteikta metinė Sacharovo premija už minties laisvę; tikisi, kad tai taps tradicija ir kad ES veikla žmogaus teisių srityje taps Europos Parlamento gruodžio mėn. plenarinių sesijų dėmesio centru; 8. pripažįsta, kad ES vykdo daug veiklos žmogaus teisių srityje įvairiuose pasaulio kraštuose, bet primena raginimą daugiau dėmesio skirti ES priemonių ir iniciatyvų trečiosiose šalyse vertinimui; džiaugiasi dėl Tarybos ir Komisijos ataskaitoje minėtų vertinimų; mano, kad reikia sukurti sistemą, pagal kurią Parlamento nariai gautų konkrečiose teminėse srityse, pvz., atskirose šalyse, šalių grupėse ir geografinėse zonose, ir visų pirma su konkrečiomis žmogaus teisių problemomis susijusiose srityse atliktus vertinimus; mano, kad tokia sistema padėtų Parlamentui aptarti šiuos vertinimų rezultatus remdantis tinkamiausia koncepcija; 9. pabrėžia, jog svarbu nuolat stengtis skatinti žmogaus teisių ir demokratijos klausimų integraciją ir Tarybos, Komisijos, Europos Parlamento ir ES valstybių narių politikos ir veiksmų žmogaus teisių ir demokratijos srityje nuoseklumą; 10. laiko teigiamu dalyku, kad šiame pranešime pripažįstama Europos Parlamento veikla, bet pakartoja savo prašymą, įtrauktą į 2006 m. Parlamento rezoliuciją dėl žmogaus teisių, kad ateityje pirmininkaujančios valstybės ES metinėse ataskaitose praneštų, kaip Taryba ir Komisija atsižvelgė į Parlamento rezoliucijas, įskaitant skubias rezoliucijas žmogaus dėl žmogaus teisių, demokratijos ir teisėtumo principo pažeidimų; su džiaugsmu atkreipia dėmesį į 13 dalyje minimą raidą; 11. primena, kad būsimose metinėse ataskaitose žmogaus teisių tema Taryba ir Komisija turėtų išnagrinėti, kaip žmogaus teisių klausimai sprendžiami vykdant kitas ES politikos kryptis, pvz., atsižvelgiant į įvairius konkrečius Bendrosios užsienio ir saugumo politikos aspektus, taip pat į vystymosi, prekybos ir imigracijos aspektus, bei kitas svarbias politikos sritis, susijusias su ES išorės santykiais, ypač Tarybos darbo grupėse ir specialiose struktūrose, nustatytose bendradarbiavimo susitarimais; mano, kad jos taip pat turėtų atsižvelgti į Europos Žmogaus Teisių Teismo priimtus sprendimus; 12. ragina Tarybą ir Komisiją apsvarstyti, ar nevertėtų kiekvienais metais Metinėje ataskaitoje kalbant apie žmogaus teisių pažeidimus vadovautis kai kurių valstybių narių ir kai kurių tarptautinių nevyriausybinių organizacijų (NVO) požiūriu ir paskelbti bendrą "ypatingą susirūpinimą" keliančių šalių sąrašą; 13. supranta, kad ypač žmogaus teisių srityje ES veikla, pvz., protestai trečiosiose šalyse, kartais turi būti konfidenciali; tačiau mano, kad į Metinę ataskaitą turėtų būti įtrauktas tokių veiksmų sąrašas, o tam tikrose srityse dvišaliai diplomatiniai ryšiai su vyriausybėmis galėtų likti konfidencialūs; 14. džiaugiasi, kad daugiau konsultuojamasi su Europos Parlamentu, ir ragina parengti ES metinę ataskaitą, kurioje būtų nušviesta Tarybos, Komisijos ir Europos Parlamento veikla, nors mano, kad Parlamentas turi ir toliau teikti savo paties ataskaitą šiuo klausimu; atsižvelgdamas į tai mano, kad ateityje projekto etapu komitete rengiant atviras diskusijas Parlamentas įgis galimybę pagerinti ataskaitos tikslumą ir turinį; nežinau; Tarybos ir Komisijos veikla tarptautiniuose forumuose žmogaus teisių klausimais 15. atiduoda pagarbą baigiančiam darbą generalinio sekretoriaus/vyriausiojo įgaliotinio žmogaus teisių klausimais Bendrosios užsienio ir saugumo politikos srityje (BUSP) asmeniniam įgaliotiniui Michaelui Matthiessenui už jo puikų darbą 2006 m.; toliau remia neseniai paskirtą asmeninę įgaliotinę Riiną Kionką ir jos pastangas didinti ES matomumą ir vaidmenį tarptautiniuose forumuose žmogaus teisių klausimais; tikisi, kad vyriausiasis įgaliotinis, Taryba ir visų valstybių narių atstovai visuomet rems jos darbą; 16. mano, kad ES gebėjimas užkirsti kelią krizėms, reaguoti į krizes ir jas valdyti šiuo metu nepakankamas; rekomenduoja įdiegti naują pilietinių konfliktų prevencijai ir valdymui skirtą infrastruktūrą, kuri būtų pagrįsta iniciatyviomis prevencinėmis priemonėmis, sukurti tinkamas civilines ankstyvojo įspėjimo sistemas, parengti prevencinių priemonių nenumatytais atvejais planus, apmokyti ypatingąjį personalą, skirtą siųsti į tarptautines konfliktų valdymo misijas, ir skirti didesnį dėmesį visuomenių, kurios, turint mintyje jų sandarą, gali gyventi taikiai, paramai; pabrėžia, kad svarbu atsargiai vertinti žmogaus teisių aspektus planuojant prevencines ir konfliktų valdymo priemones, susijusias su kiekviena krize, kurioje yra įsitraukusi ES; 17. prašo Komisiją skatinti ES valstybes nares pasirašyti ir ratifikuoti visas pagrindines JT ir Europos Tarybos žmogaus teisių konvencijas ir fakultatyvinius jų protokolus; ypač atkreipia valstybių narių dėmesį į tai, kad būtina ratifikuoti 1990 m. Tarptautinę konvenciją dėl visų migrantų darbuotojų ir jų šeimos narių teisių apsaugos ir neseniai priimtą Tarptautinę konvenciją dėl visų asmenų apsaugos nuo prievartinio dingimo; 18. pripažįsta aktyvų ES ir jos valstybių narių dalyvavimą 2006 m. sprendžiant žmogaus teisių ir demokratijos klausimus įvairiuose tarptautiniuose forumuose, taip pat ir neseniai sukurtoje JT Žmogaus teisių taryboje (JT ŽTT), JT Generalinėje Asamblėjoje, Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO) ministrų taryboje ir Europos Taryboje; 19. palankiai vertina Tarybos ketinimą stiprinti Europos Sąjungos ir Europos Tarybos tarpusavio ryšius; dėl to ragina Tarybą ir Komisiją atsižvelgti į 2006 m. balandžio 11 d. J. C. Juncker pranešime "Europos Taryba - Europos Sąjunga: vienintelis Europos žemyno tikslas" pateiktas rekomendacijas; 20. pažymi, kad naujoji JT ŽTT turi potencialą tapti vertinga ES daugiašalių žmogaus teisių srityje vykdomų veiksmų sistema ir pripažįsta, kad JT ŽTT pirmaisiais savo veiklos metais parengė ambicingą darbo programą, kurioje numatoma peržiūrėti ir išsaugoti specialiųjų procedūrų sistemą, sukurti ir įdiegti visuotinę nuolatinio persvarstymo sistemą, skirtą visoms valstybėms, apibrėžti veiklos metodus ir skatinti bei ginti žmogaus teises, ypač ten, kur tos teisės buvo pažeistos arba kur joms gresia pavojus; tačiau apgailestauja, kad naujoji JT ŽTT pasirodė nemokanti atitinkamai reaguoti į pasaulyje kylančias žmogaus teisių krizes, nes daug valstybių naudoja JT ŽTT kaip politinio spaudimo, o ne žmogaus teisių skatinimo forumą; ragina ES institucijas ir ES valstybes nares sustiprinti savo vaidmenį JTŽTT demokratinių valstybių bendruomenės veikloje, kad visame pasaulyje būtų griežtinamos ir stiprinamos demokratinės normos ir praktika; 21. ragina ES užsienio reikalų ministrus ir pirmininkaujančias valstybes nares panaudoti politinę įtaką kovojant su naujosios JT ŽTT problemomis; dar kartą patvirtina, kad reikia aiškios politinės darbotvarkės dėl valstybių narių veiksmų JT ŽTT; pabrėžia, kad JT ŽTT neturi būti toliau naudojamas kaip politinis įvairių pasaulio masto geografinių ir ideologinių blokų konfliktų forumas; todėl ragina ES užsienio reikalų ministrus ir pirmininkaujančias valstybes nares stengtis pasiekti sutarimą JT ŽTT, kad tarptautinė bendruomenė labiau įsitrauktų sprendžiant sunkių žmogaus teisių ir žmoniškumo pažeidimų problemas; 22. pakartoja savo raginimą parengti platų susitarimą dėl žmogaus teisių tarp konflikto Šri Lankoje šalių ir tai, kad jo sudarymą palengvintų veiksminga, nepriklausoma tarptautinė stebėjimo misija, turinti galimybę laisvai patekti ir į vyriausybės, ir į Tamilo Elamo išlaisvinimo tigrų (TEIT) kontroliuojamas zonas, kaip rekomendavo JT specialusis pranešėjas dėl mirties bausmių, vykdomų neteisėtai, po sumarinio proceso ar be teismo proceso, Philip Alston; mano, kad Europos Sąjunga, būdama viena iš Tokijo donorų konferencijos pirmininkių, turėtų imtis vadovauti rengiant bendrą nuomonę dėl JT ŽTT šiuo klausimu pateiktų pasiūlymų; 23. pripažįsta, kad ES turi veiksmingiau pasinaudoti savo svertais stengdamasi į JT ŽTT darbotvarkę įtraukti svarbius klausimus, geriau suderinti lobistinę ir pagalbos plačiajai visuomenei veiklą; 24. primena Tarybai minėtą 2006 m. kovo 16 d. rezoliuciją, kurioje džiaugiamasi dėl JT ŽTT įkūrimo, o ES raginama toje institucijoje atlikti pirmaujantį vaidmenį; šiomis aplinkybėmis palankiai vertina mechanizmo, numatyto rengti specialias sesijas siekiant atsakyti į neatidėliotinas krizes ir žmogaus teisių pažeidimus, sukūrimą; tačiau yra susirūpinęs dėl didelio JT ŽTT specialiųjų sesijų politizavimo; ragina išsaugoti ir ginti vadinamųjų specialiųjų procedūrų nepriklausomybę; palankiai vertina visuotinės nuolatinio persvarstymo sistemos sukūrimą ir reikalauja atitinkamos vertinimo procedūros, kuri remtųsi JT nepriklausomų struktūrų pateiktomis rekomendacijomis; palaiko nepriklausomos pilietinės visuomenės dalyvavimą kai reikia, ir kartu pripažįsta, kad galimybė žmogaus teisių pažeidimų aukoms, ypač asmenims, kurie negali išreikšti nuomonės savo šalyse, dalyvauti daugiašaliame dialoge su tarptautine bendruomene yra ypač vertinga; ragina ES atstovaujančius JT ŽTT narius paaiškinti savo poziciją balsuojant dėl rezoliucijų; 25. pabrėžia teigiamą specialiųjų pranešėjų vaidmenį JT ŽTT struktūroje ir ragina toliau remti šias specialiąsias procedūras; tačiau pripažįsta, kad siekiant užtikrinti specialiųjų pranešėjų darbo efektyvumą juos reikia deramai finansuoti ir aprūpinti darbuotojais; pabrėžia, kad reikia saugoti jų nepriklausomumą; 26. ragina valstybes nares dvišaliuose santykiuose su JT ŽTT nariais kreipti JT ŽTT darbotvarkę teigiama linkme; pripažįsta, kad Parlamentas ir ES turi toliau ieškoti sąjungininkių už Ženevos ribų, ypač įtakingų valstybių; mano, kad Parlamento atstovai turi ir toliau nuolat dalyvauti JT ŽTT posėdžiuose; 27. reiškia nusivylimą netvirta JT ŽTT rezoliucija dėl Darfūro; mano, kad Darfūro konfliktas vis labiau veikia stabilumą Vidurio Afrikos regione ir kelia grėsmę tarptautinei taikai ir saugumui; apgailestauja dėl to, kad valdžia neleido JT ŽTT delegacijai įvažiuoti į Sudaną, nes valdžios institucijos neišdavė vizų; mano, kad nors tarptautinės bendruomenės prioritetu turi išlikti neatidėliotinas smurto plitimo sustabdymas ir Darfūro gyventojų apsauga; akivaizdu, kad ilgalaikis saugumas negali būti užtikrintas be konfliktų politinio sureguliavimo regione; ragina Tarybą ir Komisiją dalyvauti JT ŽTT veikloje kuriant visapusę taikos strategiją, kuri apimtų visas šalis; ragina Europos Sąjungą ir valstybes nares veiksmingiau panaudoti savo įtaką JT ŽTT lygmeniu, kad JT ŽTT priimtų tinkamas ir griežtas priemones, skirtas reaguoti į humanitarinę nelaimę Darfūre, atsižvelgiant į specialųjį JT ŽTT misijos pranešimą; 28. reiškia susirūpinimą, kad ES valstybėms narėms kilo sunkumų pasiekti susitarimą su Islamo Konferencijos organizacija dėl keleto JT ŽTT rezoliucijų; mano, kad besitęsiantis neišspręstas Izraelio ir Palestinos konfliktas labai kliudo konstruktyviam bendradarbiavimui; 29. reiškia susirūpinimą dėl ES sprendimo sustabdyti per Palestinos valdžios institucijas paskirstomą aprūpinimo pagalbą, nes valdžios institucijos nepatenkina teisėtų sąlygų ir tai daro poveikį paprastiems Palestinos gyventojams; ragina plėsti laikiną tarptautinį mechanizmą bei ragina Tarybą ir Komisiją atidžiai stebėti besikeičiančias sąlygas ir skatinti aplinkybes, kurios padėtų atnaujinti aprūpinimo pagalbą per valdžios institucijas; 30. ragina ES atstovaujančius JT ŽTT narius apsvarstyti, kaip veiksmingiau panaudoti diskusijų laiką; 31. yra susirūpinęs, kad, nors Tarybos žmogaus teisių darbo grupė (COHOM) padidino posėdžių skaičių, norint JT ŽTT lygmeniu pasiekti ES tikslus reikia skirti daugiau laiko ir išteklių; ragina valstybes nares ir Komisiją stiprinti Ženevoje turimus žmogiškuosius išteklius; 32. ragina valstybes nares neremti žmogaus teises ir demokratiją šiurkščiai ir nuolat pažeidinėjusių valstybių kandidatūrų į atsakingas pareigas tarptautiniuose forumuose; ragina valstybes nares pradėti derybas su įtakingomis vienmintėmis valstybėmis siekiant, kad minėtosioms valstybėms nebūtų patikėtos tos pareigos; pritaria raginimui, kad iš visų šalių kandidačių būtų reikalaujama, jog jos bendradarbiautų pagal specialiąsias procedūras ir kitas JT ŽTT nustatytas priemones; dėl to dar kartą ragina valstybes nares pareikšti, kad palaiko narystės kriterijus, kurie įstojimą į JT ŽTT susietų su valstybių narių įsipareigojimu autoritetingai skatinti taikyti JT mechanizmus; 33. ragina Tarybą tokias sankcijų rūšis, kokios buvo įvestos Baltarusijos režimui, taikyti asmenims, ypač atsakingiems už žmogaus teisų pažeidimus kitose šalyse, nubausti; 34. primena savo prašymą Tarybai paaiškinti, kaip Baltarusija 2005 m. birželio mėn. galėjo būti išrinkta Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) valdybos nare, nepaisant to, kad keturios didžiausios ES šalys yra šios valdybos nuolatinės narės; prašo Tarybą paaiškinti diplomatinius manevrus, kurių ji ėmėsi prieš išrenkant Baltarusiją, ir tai, ar ji svarstė galimybę paprieštarauti Baltarusijos narystei; 35. susirūpinęs atkreipia dėmesį į tai, kad 2006 m. JT ekspertų grupės ataskaitoje daroma išvada, jog konfliktiniai deimantai iš Dramblio Kaulo Kranto per Ganą, Kimberley proceso dalyvę, buvo patekę į teisėtos prekybos tinklą; ragina Komisiją pasinaudoti savo, kaip Kimberley proceso pirmininkės, 2007 m. pozicija, kad būtų sustiprintos priemonės, skirtos sustabdyti konfliktinių deimantų srautą; rekomenduoja, kad Komisija skatintų siekti sutarimo, reikalaujančio, kad visi prekybos deimantais sektoriai įdiegtų sistemas, kuriomis būtų galima atsekti deimantus nuo kasyklų iki mažmenininkų, vykdyti vietose atsakingą ir skaidrią politiką dėl nepriklausomų auditorių patvirtintų leidimų, ir gerintų prekybos neapdirbtais deimantais statistikos tikslumą, kad būtų galima pakankamai sparčiai atlikti veiksmingą analizę siekiant išaiškinti prekybą konfliktiniais deimantais; 36. ragina Tarybą ir Komisiją palaikyti 2007 m. vasario 23 d. Oslo deklaraciją dėl kasetinės ginkluotės, pasirašytą 46 šalių, kuria siekiama iki 2008 m. sudaryti tarptautinę sutartį, draudžiančią, atsižvelgiant į tarptautinės humanitarinės teisės principus, kasetinių bombų gamybą, naudojimą, perdavimą arba saugojimą; ragina Tarybą ir Komisiją imtis veiksmų Europos Sąjungos lygiu siekiant užtikrinti, kad daugelis valstybių narių pasektų Austrijos ir Belgijos pavyzdžiu uždrausdamos kasetines bombas, ir tarptautiniu lygiu siekiant užtikrinti, kad šalys, dar nepasirašiusios Oslo deklaracijos, tai padarytų; 37. ragina Tarybą ir Komisiją toliau dėti dideles pastangas skatinant visuotinį Romos statuto ratifikavimą ir su Tarptautiniu baudžiamuoju teismu susijusių įgyvendinamųjų teisės aktų patvirtinimą, remiantis 2003 m. birželio 16 d. Tarybos bendrąja pozicija 2003/444/BUSP dėl Tarptautinio baudžiamojo teismo [14] ir susijusiu 2004 m. vasario 4 d. veiksmų planu; džiaugiasi, kad Čadas pastaruoju metu ratifikavo Romos statutą ir 2007 m. sausio 1 d. šio susitarimo šalys buvo 104 valstybės; primygtinai ragina Čekijos Respubliką, kuri yra vienintelė ES valstybė narė, neratifikavusi Romos statuto, tai nedelsiant padaryti; laikydamasis to paties nusistatymo, ragina Tarybą ir Komisiją skatinti trečiąsias šalis remti jų teritorijoje pereinamąsias teisingumo priemones kaip žingsnį siekiant užtikrinti teisingumą sunkių žmogaus teisių pažeidimų aukų atžvilgiu; 38. džiaugiasi, kad nuorodos į Tarptautinį baudžiamąji teismą (TBT) buvo įtrauktos į keletą naujų Europos kaimynystės veiksmų planų (susijusių su Egiptu, Jordanija, Moldova, Armėnija, Azerbaidžanu, Gruzija, Libanu ir Ukraina) ir deramasi dėl jų įtraukimo į kitus naujus veiksmų planus bei partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimus su keletu šalių; visiškai teigiamai vertina tai, kad Komisija, pasitelkdama Europos demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo priemonę (EIDHR), finansavo, inter alia, Koalicijos tarptautiniam baudžiamajam teismui remti ir Parlamentarų už globalius veiksmus darbą, skirtą skatinti Romos statuto ratifikavimą ir įgyvendinimą; 39. pripažįsta, koks svarbus pasauliniu mastu būtų Jungtinių Valstijų atliktas Romos statuto ratifikavimas; dar kartą ragina Tarybą ir Komisiją panaudoti visas galimas priemones ir skatinti JAV pasirašyti ir ratifikuoti Romos statutą bei griežtai nepritaria aktyvioms JAV pastangoms sukliudyti kitoms šalims ratifikuoti šį statutą ir nesiūlyti trečiosioms šalims paralelinių susitarimų, pvz., dvišalių išimtinių sutarčių; 40. ragina visas valstybes nares glaudžiai bendradarbiauti su tarptautiniais baudžiamaisiais teisingumo organais, ypač patraukiant į teismą besislapstančius nusikaltėlius; 41. ragina visas valstybes nares aktyviai bendradarbiauti su ad hoc tarptautiniais baudžiamaisiais teisingumo organais, ypač gaunančiais savanorišką finansavimą; 42. pabrėžia, kad minėtosios pereinamosios teisingumo priemonės jokiu būdu neturi nukrypti nuo pagarbos žmogaus teisėms ir teisėtumo principo; tai yra tik priemonės, užtikrinančios teisingumą aukų atžvilgiu ir užkertančios kelią užsitęsusiam sunkiausių žmogaus teisių pažeidimų nebaudžiamumui; ES gairių žmogaus teisių klausimais įgyvendinimas 43. teigiamai vertina tęsiamas pastangas įgyvendinti penkiose ES gairėse dėl žmogaus teisiųišdėstytus metodus ir politikos prioritetus bei parengti kiekvienos gairės poveikio pokyčiams trečiosiose šalyse vertinimą; yra susirūpinęs dėl nuolatinių pranešimų, kad ES valstybių narių ambasados trečiosiose šalyse ir ES misijose apie šias gaires žino mažai arba nežino nieko; 44. prašo Komisiją užtikrinti, kad visi jos darbuotojai, ypač dirbantys vystymosi politikos srityje, pakankamai gerai žinotų apie gaires žmogaus teisių klausimais; pripažįsta, kad reikia skaidresnės informacijos apie tai, kaip įvairios gairės veikia, grįžtamosios informacijos apie atskirus atvejus ir informacijos apie veiksmus, kurių ėmėsi NVO; ragina įtraukiant Parlamentą nuolat skaidriai vertinti ES gairių įgyvendinimą, kad Parlamentas galėtų atlikti aktyvų vaidmenį atskaitomybės klausimais; 45. teigiamai vertina pirmininkaujančios Vokietijos įsipareigojimą sukurti ES žmogaus teisių gaires dėl vaikų teisių; ragina ją dėl šių gairių turinio konsultuotis su Parlamentu, Komisija, pilietine visuomene ir prireikus su pirmininkausiančia Portugalija derinti jų pristatymą visuomenei; šiomis gairėmis siekiama veiksmingai panaikinti vaikų darbą didžiausią dėmesį sutelkiant į vaikų mokymą ir švietimą; tai - vienas Tūkstantmečio vystymosi tikslų; 46. pažymi, kad ES gairės su įvairiomis šalimis susijusios skirtingai ir kad skirtingomis aplinkybėmis reikia taikyti individualius gairių įgyvendinimo planus; 47. pažymi ES specialiųjų atstovų ir ES misijų užsienyje atsakomybę propaguojant ES gaires; ragina aktyviau propaguoti šias gaires visais lygmenimis; pabrėžia ES misijų trečiosiose šalyse išteklių ir personalo problemą, susijusią su gairių išmanymu, įgyvendinimu ir padėties stebėjimu; ragina valstybių narių atstovybes trečiosiose šalyse ir Komisijos delegacijas veiksmingiau koordinuoti bendras struktūras ir personalą, kad visame pasaulyje būtų sukurtos tikros "Europos Sąjungos ambasados" ir kartu prisiimta atsakomybė žmogaus teisių srityje; Mirties bausmė 48. ragina pirmininkaujančias valstybes nares toliau skatinti panaikinti mirties bausmę, pirmiausia konkrečiose šalyse, kuriose esama teigiamų politikos pokyčių perspektyvos; 49. ragina pirmininkaujančias valstybes nares atskleisti, kokiose šalyse jos ketina propaguoti ES gaires dėl mirties bausmės pasitelkdamos vadinamąją "šalių, esančių tarp dviejų padėčių", kampaniją, orientuotą į valstybes, kurių politika, susijusi su mirties bausme, kinta; ragina Tarybą ir Komisiją siekti, kad dabartinė JT Generalinė Asamblėja platesniu mastu remtų priemones, skirtas įvesti visuotinį mirties bausmės moratoriumą ir po to ją visiškai panaikinti, taip pat ir nuosprendžiuose; ragina Tarybą atnaujinti 1998 m. patvirtintas gaires atsižvelgiant į nuo to laiko atsiradusius naujus elementus ir strategijas; 50. siūlo Tarybai persvarstyti gaires ir jose numatyti, kad atskirais ypatingą susirūpinimą keliančiais atvejais, neatitinkančiais, kaip numatyta gairėse, būtiniausių JT standartų, ES turi teisę įsikišti; 51. ragina pirmininkaujančią valstybę skatinti šalis, nepasirašiusias ir neratifikavusias Tarptautinio pilietinių ir politinių teisių pakto (angl. ICCPR) antro neprivalomo protokolo, ir valstybes nares, nepasirašiusias EŽTK Protokolo Nr. 13 dėl mirties bausmės panaikinimo visais atvejais [15], tai padaryti; šiuo atžvilgiu pripažįsta, kad gaires dėl mirties bausmės būtų galima įgyvendinti nuosekliau, jeigu valstybės narės pasirašytų ir ratifikuotų šiuos protokolus ir konvencijas; 52. džiaugiasi dėl 2007 m. vasario 1- 3 d. Paryžiuje surengto trečiojo pasaulinio kongreso, skirto kovai su mirties bausme, ir prisideda prie jo baigiamosios deklaracijos; ketina po kongreso imtis tolesnių veiksmų - Parlamento darbu prisidėti prie pasaulinės kampanijos prieš mirties bausmę ir iškelti šį klausimą tarpparlamentinėse delegacijose bei dalyvaujant jungtinėse parlamentinėse asamblėjose; ragina Tarybą ir Komisiją pasinaudoti kiekviena galimybe siekiant paremti regioninių mirties bausmės panaikinimo šalininkų koalicijų sukūrimą, ypatingą dėmesį skiriant Arabų šalims; 53. džiaugiasi geru veiksmingo ES gairių dėl mirties bausmės panaudojimo pavyzdžiu - koordinuota ir vieša ES atstovybių Peru reakcija į pasiūlymus toje šalyje išplėsti mirties bausmės taikymą pažeidžiant Peru konstituciją ir Amerikos žmogaus teisių konvenciją; 54. pritaria koordinuotai, veiksmingai tiek politinei, tiek ir diplomatinei Europos Parlamento, Komisijos, susijusių valstybių narių ir NVO veiklai siekiant užtikrinti nepriklausomą Pakistano prezidento sprendimą pakeisti mirties nuosprendį ir galiausiai paleisti Mirzą Tahirą Hussainą, Didžiosios Britanijos pilietį, kuris 18 metų Pakistane laukė mirties nuosprendžio įvykdymo; ragina ES remiantis gairėmis dėl mirties bausmės panaikinimo ir toliau kelti klausimus dėl konkrečių atvejų ir rekomenduoja Tarybai ir Komisijai šiuo atžvilgiu efektyviai veikti parlamentiniu lygmeniu, ypač laiku ir sėkmingai įsikišant tarpparlamentinėms delegacijoms; Kankinimas ir kitoks žiaurus, nežmoniškas ar žeminantis elgesys 55. džiaugiasi, kad 2006 m. birželio 22 d. įsigaliojo Konvencijos prieš kankinimą fakultatyvinis protokolas (OPCAT); pažymi, kad šį protokolą iki šiol pasirašė tik 19 ES valstybių narių, o ratifikavo - tik 9 [16]; ragina visas OPCAT nepasirašiusias ir neratifikavusias ES valstybes nares tai padaryti ateinančiais metais; 56. palankiai vertina Tarptautinę konvenciją dėl visų asmenų apsaugos nuo prievartinio dingimo; prašo visas ES valstybes nares ją nedelsiant pasirašyti ir ratifikuoti; 57. rekomenduoja ES remiantis gairėmis prieš kankinimus ir toliau kelti klausimus dėl konkrečių kankinimų atvejų, kaip remiantis gairėmis prieš mirties bausmę buvo daroma dėl konkrečių mirties bausmės atvejų; 58. pritaria Tarybos sprendimui paskelbti tam tikrų protestų sąlygas ir pripažįsta šį žingsnį kaip pažangą didesnio skaidrumo link; prašo Tarybą ir Komisiją ypač atsižvelgti į Parlamento atliekamo ES politikos dėl kankinimo ir kitokio žiauraus, nežmoniško ar žeminančio elgesio ar baudimo gairių įgyvendinimo tyrimo išvadas ir rekomendacijas; 59. pabrėžia, kad nors gairės buvo patvirtintos 2001 m., politinis dialogas, deklaracijos ir protestai konkrečiais kankinimo atvejais buvo pasitelkiami labai retai; ragina būsimas pirmininkausiančias valstybes nares atlikti gairių dėl kankinimų vertinimą, analizę ir planavimą; ragina Tarybą ateityje vertinant šias gaires atsižvelgti į rekomendacijas, pateiktas šio dalyko tyrime, kurio pareikalavo jos Užsienio reikalų komiteto žmogaus teisių pakomitetis; ragina ES išplėsti įgyvendinimo sritį visų pirma sukuriant procedūrą, skirtą pasirinktose valstybėse įvardyti konkrečius atvejus ir protestuoti; 60. rekomenduoja pirmininkaujančiai Vokietijai ir ateityje pirmininkausiančiai Portugalijai reikiamais atvejaisatitinkamose šalyse tęsti protestus prieš kankinimą; tačiau pabrėžia, kad vien protestų nepakanka - išsamiai išsiaiškinus vietos padėtį reikia nuosekliai imtis papildomų veiksmų, pvz., stiprinti ryšius su pilietinės visuomenės grupėmis, dirbančiomis kankinimo ir netinkamo elgesio prevencijos srityje, ieškoti veiksmingų būdų spręsti konkrečius kankinimo ir netinkamo elgesio atvejus ir neapsiriboti gerai žinomų žmogaus teisių gynėjų atvejais, užtikrinti ES misijų, įpareigotų kovoti su kankinimu ir netinkamu elgesiu trečiosiose šalyse, veiksmų nuoseklumą ir tęstinumą; 61. pabrėžia, kad nuolatinis pirmininkaujančios valstybės arba Tarybos sekretoriato dalyvavimas atitinkamuose JT komitetuose ir tolesnis bendradarbiavimas su Europos Taryba ir jos kankinimo prevencijos komitetu gali duoti nemažų naudingų ir svarbių rezultatų priimant sprendimus dėl protestų tam tikrų šalių atžvilgiu; 62. ragina Tarybą ir Komisiją toliau taikyti protestų praktiką visų tarptautinių ES partnerių atžvilgiu, kai kalbama apie tarptautinių konvencijų, kuriomis uždraudžiamas kankinimas ir netinkamas elgesys ir kuriose pateikiamos nuostatos dėl teisių grąžinimo kankinimus išgyvenusiems asmenims, ratifikavimą; ragina ES laikyti kovą su kankinimu ir netinkamu elgesiu pagrindiniu žmogaus teisių politikos prioritetu - visų pirma aktyviau įgyvendinti ES gaires ir kitas ES priemones, pvz., Europos iniciatyvą demokratijai ir žmogaus teisėms remti (EIDHR), siekiant užtikrinti, kad ES valstybės narės susilaikytų nuo diplomatinio pasitikėjimo suteikimo trečiosiomis šalimis, kuriose iškilęs realus žmonių kankinimų ir netinkamo elgesio pavojus; 63. vėl patvirtina, kad moterų lytinių organų žalojimas yra žmogaus teisės į fizinį vientisumą pažeidimas, ir yra sunerimęs dėl bandymų tokius sužalojimo veiksmus priskirti įprastos medicininės praktikos kategorijai; Vaikai ir ginkluoti konfliktai (angl. CAAC) 64. džiaugiasi, kad 2006 m. balandžio mėn. buvo paskirtas JT Generalinio Sekretoriaus specialusis atstovas vaikų ir karinių konfliktų klausimais Radhika Coomaraswamy, turintis įgaliojimus apibrėžti strategijas, kuriomis remiantis per ginkluotus konfliktus nukentėjusiems vaikams būtų teikiama apčiuopiama pagalba ir užtikrinamas išsamus tarptautinių vaikų apsaugos standartų ir normų įgyvendinimas; 65. džiaugiasi Prancūzijos užsienio reikalų ministro ir JT Vaikų fondo (UNICEF) 2007 m. vasario mėn. bendrai surengta konferencija, pavadinta "Išvaduokime vaikus nuo karo", Paryžiaus principų ir gairių dėl su ginkluotomis pajėgomis arba ginkluotomis grupėmis susijusių vaikų patvirtinimu, nes tai svarbus žingsnis motyvuojant tarptautinę bendruomenę skatinti apsaugą, didinti sąmoningumą ir ginkluotų konfliktų paliestų vaikų problemai teikti pagrindinį prioritetą vykdant taikos užtikrinimo ir palaikymo veiksmus; 66. pabrėžia, kad mergaičių kareivių padėtis ypač verčia nerimauti, nes jos po demobilizacijos tampa seksualinio išnaudojimo aukomis ir labai dažnai yra atstumiamos savo bendruomenėse, ir ragina imtis specialiai jų problemoms spręsti skirtų priemonių, kurios padėtų joms prisitaikyti po demobilizacijos ir grįžti į pilietinį gyvenimą; 67. ragina visas valstybes nares ratifikuoti Vaiko teisių konvencijos fakultatyvinius protokolus; 68. pažymi, kad nemažai valstybių, įskaitant kai kurias ES valstybes nares, rengia vaikus ginkluotų konfliktų atvejams; ragina visas šalis imtis veiksmų, užtikrinančių, jog asmenys, jaunesni nei 18 m. amžiaus, nebūtų įtraukiami į ginkluotų konfliktų apmokymus; 69. džiaugiasi 2006 m. balandžio mėn. pirmininkaujančios Austrijos patvirtinta įgyvendinimo strategija, kurioje įvardijamos konkrečios rekomendacijos veikti, ir joje pateiktomis nuorodomis, kad į žmogaus teisių problemas reikia nuolat atsižvelgti ankstyvaisiais Europos saugumo ir gynybos politika (ESGP) operacijų planavimo etapais; giria pirmininkavusios Suomijos pastangas vykdant įgyvendinimo strategiją; apgailestauja, kad nuo gairių priėmimo 2003 m. nebuvo išnaudotos visų ES turimų politinių priemonių (pvz., protestų ir politinio dialogo) teikiamos galimybės; 70. pabrėžia, kad svarbu toliau skirti dėmesį ne tik įgyvendinimo strategijai, bet ir gairėms, nes gairės platesnės; apgailestauja, kad pirmininkavusi Suomija pateikė labai mažai protestų, ėmėsi labai mažai kitų su CAAC susijusių veiksmų; primygtinai reikalauja, kad ES kontroliuodama CAAC vykdymą ir teikdama šio vykdymo ataskaitas išlaikytų aukštus kokybės ir išsamumo standartus; ragina Komisiją ir vyriausiąjį įgaliotinį BUSP klausimais užtikrinti, kad ateityje pirmininkausiančios valstybės narės būtų išsamiai informuotos apie įgyvendinimo strategiją; 71. prašo Komisijos ir Tarybos parengti klausimų sąrašą misijos vadovams siekiant padėti jiems nuolat teikti ataskaitas; prašo Komisiją ir Tarybą parengti kriterijų sąrašą, pagal kurį būtų galima nustatyti, ar šalis yra "prioritetinė"; prašo Komisiją ir Tarybą daugiau konsultuotis su suinteresuotais subjektais ir siekti sužinoti jų nuomonę; ragina Komisiją ir Tarybą, kaip siūloma įgyvendinimo strategijos rekomendacijose, parengti dokumentą, kuriame būtų pateikti pasiūlymai, kaip įgyvendinti JT Saugumo Tarybos rezoliuciją 1612 (2005 m.); 72. ragina Komisiją geriau įgyvendinti gairių tikslus integruojant CAAC į visas sritis, taip pat vystomąjį bendradarbiavimą; 73. džiaugiasi, kad Komisija 2006 m. pradžioje pateikė kvietimą teikti pasiūlymus siekdama atrinkti finansavimui projektus, kuriais kovojama su prekyba moterimis ir vaikais, ir per ginkluotus konfliktus apsaugoti pažeidžiamų grupių, ypač vaikų, teises; 74. taip pat džiaugiasi, kad 2006 m. gruodžio mėn. buvo priimtas ES požiūris į paramą nusiginklavimui, demobilizacijai ir reintegracijai, kuriame pateikiamos tvirtos ir sistemiškos nuorodos į vaikus, ir teigiamai vertina EB (per Komisijos generalinį direktoratą humanitarinei pagalbai, ECHO) teikiamą paramą UNICEF vadovaujamam "Keiptauno principų" dėl vaikų nusiginklavimo, demobilizacijos ir reintegracijos persvarstymo procesui; Žmogaus teisių gynėjai 75. pabrėžia, kad reikia teikti pirmenybę išsamiam 2004 m. ES gairių dėl žmogaus teisių gynėjų įgyvendinimui ir kad reikia imtis konkrečių veiksmų pagal 2006 m. birželio mėn. patvirtintas Tarybos rekomendacijas bei remiantis pirmininkaujančios Austrijos atlikta jų įgyvendinimo apžvalga; ragina Tarybą padėti vykdyti veiksmus po protestų ir sukūrus centrinę ES protestų duomenų bazę įvertinti atliktų veiksmų poveikį asmenims; 76. pabrėžia, kad ES turi informuoti visus Briuselyje, sostinėse ir misijų lygmeniu veikiančius ES subjektus apie gairių buvimą, tikslą, turinį ir operatyvinį taikymą; pripažįsta, kad ES viduje didinant sąmoningumą turi būti siekiama padėti giliau suvokti žmogaus teisių gynėjų darbą; ragina Komisiją ir valstybes nares surengti mokomuosius seminarus regionų departamentams ir delegacijų darbuotojams, ambasadoms ir konsulatams apie šių gairių taikymą, o žmogaus teisių gynėjai turi dalyvauti jau ankstyvame etape; taip pat ragina keistis pažangiąja patirtimi dėl finansinės ir nefinansinės paramos žmogaus teisių gynėjams teikimo; mano, kad didelis prioritetas turi būti teikiamas galimybei išduoti vizas dideliame pavojuje esantiems žmogaus teisių gynėjams, kaip rekomendavo Taryba; 77. pabrėžia, kad įvykių vietoje dirbančius žmogaus teisių gynėjus reikia aprūpinti kišeniniais vadovais; ragina COHOM regioniniuose skyriuose ir ambasadose bei delegacijose platinti ES gairių dėl žmogaus teisių gynėjų vertimus trečiosiose šalyse vartojamomis ES kalbomis ir pagrindinėmis ne ES valstybių narių kalbomis; mano, kad ES misijos turi palaikyti aktyvesnius ryšius su vietos žmogaus teisių gynėjais; 78. ragina Tarybą ir Komisiją nuolat kelti klausimą apie žmogaus teisių gynėjų padėtį kiekviename politiniame dialoge, taip pat ir dvišaliame dialoge su ES valstybėmis narėmis; ragina Tarybą nuolat pranešti Parlamentui apie gairių įgyvendinimą įvykių vietoje ir jį išsamiai įtraukti į jų vertinimo procesą; džiaugiasi, kad vienas EIDHR prioritetų yra žmogaus teisių gynėjų apsauga, apimanti ES skubių apsaugos priemonių taikymą; taip pat teigiamai vertina pasaulinę ES kampaniją, kuria remiami moterų žmogaus teisių gynėjai; pažymi JT specialiojo įgaliotinio žmogaus teisių gynėjų klausimais Hina Jilani pranešimus ir rekomendacijas; Gairės dėl dialogų žmogaus teisių klausimais ir pripažintos konsultacijos su trečiosiomis šalimis 79. pažymi, kad Europos Sąjungos visuotinė žmogaus teisių ir demokratijos skatinimo strategija negali būti grindžiama vien tik dvišaliais arba daugiašaliais santykiais tarp valstybių, bet turi aprėpti kiek galima daugiau ne vyriausybės veikėjų, įskaitant parlamentų narius, mokslininkus, intelektualus, žurnalistus, demokratinių vertybių gynėjus, agitatorius, NVO vadovus ir nuomonės formuotojus; 80. džiaugiasi, kad Taryba parengė dokumentą, kuriame pateikiama dialogų ir konsultacijų dėl žmogaus teisių apžvalga; prašo Tarybą atsižvelgti į dabar rengiamą Parlamento pranešimą savo iniciatyva dėl žmogaus teisių dialogų ir konsultacijų su trečiosiomis šalimis vertinimo; šiuo atžvilgiu apgailestauja, kad Tarybos vertinimas buvo paskelbtas slaptu, ir prašo Tarybą palankiai atsakyti į raginimą kartu su Parlamentu sukurti sistemą, kuria vadovaujantis atrinkti Europos Parlamento nariai galėtų būti informuojami apie slaptą veiklą; dar kartą teigia, kad tokią sistemą galima sukurti pagal atrinktų EP narių informavimo apie slaptą saugumo ir gynybos medžiagą sistemos modelį; laikosi nuomonės, kad dialogas dėl žmogaus teisių apskritai turėtų būti planuojamas ir vykdomas skaidriai, ieškant tinkamų priemonių šiam tikslui pasiekti; 81. pažymi, kad būtina stiprinti ir gerinti ES ir Kinijos dialogą žmogaus teisių klausimais, teigiamai vertina tai, kad Kinija nusprendė, jog visas mirties bausmės bylas turi persvarstyti Aukščiausiasis Teismas, tačiau lieka susirūpinęs, nes Kinijoje įvykdoma didžioji dalis visų pasaulio mirties bausmių; pabrėžia, kad Kinijos padėtis žmogaus teisių srityje vis dar kelia didelį susirūpinimą; ragina Tarybą po diskusijų vyksiančiame viešame posėdyje išsamiau informuoti Parlamentą; pabrėžia, kad svarbu priminti ankstesniuose dialoguose iškeltus aspektus; pritaria dabartiniams Komisijos ir Tarybos apmąstymams dėl dialogo gerinimo būdų; pažymi, kad, nepaisant didelių ekonominių reformų, lieka politinių ir žmogaus teisių srities problemų, pvz., laisvės atėmimas dėl politinių priežasčių, priverstinio darbo, žodžio ir religijos laisvės, religinių ir etninių mažumų teisių nebuvimas, įtarimai dėl prekybos organais; pažymi, kad šios problemos turėtų susilaukti daugiau dėmesio rengiantis Pekino olimpinėms žaidynėms; ragina ES užtikrinti, kad jos prekybos santykiai su Kinija priklausytų nuo reformų žmogaus teisių srityje ir ragina Tarybą, prieš sudarant naują partnerystės susitarimą, atlikti nuoseklų poveikio įvertinimą, susijusį su žmogaus teisių padėtimi; ragina Tarybą ir Komisiją iškelti Tibeto klausimą ir energingai remti dialogo tarp Kinijos vyriausybės ir Dalai Lamos pasiuntinių stiprinimą; 82. yra labai susirūpinęs, kad 2004 m. nutrūko dialogas dėl žmogaus teisių su Iranu dėl nepakankamo Irano bendradarbiavimo; apgailestauja, kad, anot Tarybos, pažangos nepadaryta; ragina Iraną vėl pradėti dialogą ir, remiantis ES patirtimi, apibrėžti tikros šios srities pertvarkos gaires; ragina Komisiją įgyvendinti visas reikalingas priemones, apibrėžtas EIDHR, t. y. skatinti ryšius ir bendradarbiavimą su Irano pilietine visuomene ir toliau skatinti demokratiją ir žmogaus teises; išreiškia gilų susirūpinimą dėl blogėjančios žmogaus teisių padėties Irane ir atkreipia ypatingą dėmesį į tai, kad vykdomos represijos, nukreiptos prieš žmogaus teisių gynėjus; tuo pat metu apgailestauja, kad Iranas toliau taiko mirties bausmę, pažeisdamas tarptautiniais teisės aktais apibrėžtas sąlygas, ir ypač smerkia mirties bausmės vykdymą nepilnamečiams nusikaltėliams; ragina Tarybą visų jos susitikimų su Irano vyriausybe metu reikti susirūpinimą žmogaus teisių padėtimi šioje šalyje, taip pat daugiausia dėmesio skirti žmogaus teisių gynėjų, ypač moterų, gynybai ir įtikinti Iraną nedelsiant paskelbti mirties bausmės vykdymo moratoriumą (kaip pirmąją mirties bausmės panaikinimo pakopą); 83. pažymi tęsiamas ES konsultacijas žmogaus teisių srityje su Rusija; remia Tarybos siekį, kad šios konsultacijos virstų atviru ir nuoširdžiu ES ir Rusijos dialogu žmogaus teisių srityje, ir ragina įtraukti į šį procesą Europos Parlamentą bei Europos ir Rusijos NVO; apgailestauja, kad ES tik iš dalies pavyko nulemti politikos pokyčius: ji iškėlė sunkias problemas - padėtį Čečėnijoje, netinkamą elgesį su žmogaus teisių gynėjais ir teismų savarankiškumą sprendžiant šios srities klausimus, žiniasklaidos nepriklausomumą, žodžio laisvę, elgesį su etninėmis mažumomis, teisinės valstybės principo laikymąsi, žmogaus teisių apsaugą ginkluotose pajėgose, diskriminaciją seksualinės orientacijos pagrindu ir kitas problemas; yra susirūpinęs tuo, kad Rusijos teisės aktais ribojama NVO veikla; apgailestauja, kad gąsdinami žurnalistai ir žmogaus teisių gynėjai, ir pasibaisėjęs, kad nužudyta Anna Politkovskaja; tikisi, kad Rusija imsis papildomų priemonių apsaugoti žodžio laisvę ir žurnalistų ir žmogaus teisių gynėjų saugumą; mano, kad šiuo atžvilgiu ES pirmenybę turėtų teikti Rusijos bendradarbiavimui pagal JT žmogaus teisių programas, taip pat visų su žmogaus teisėmis susijusių konvencijų ratifikavimui; yra susirūpinęs dėl įtarimų, kad Rusijos vyriausybė yra prisidėjusi prie Aleksandro Litvinenkos, kuris mirė 2006 m. lapkričio mėn. Londone, nunuodijimo; reiškia susirūpinimą dėl 2003 m. sulaikytam buvusiam bendrovės "Yukos" vadovui Michailui Chodorkovskiui teikiamų naujų kaltinimų ir nemažesnį susirūpinimą dėl elgesio su juo kalėjime; ragina Komisiją ir Tarybą iškelti šiuos klausimus Rusijos institucijoms aukščiausiu lygiu ir sudarant naująjį Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimą su Rusija; ragina Komisiją kartu su nuostata dėl žmogaus teisių įtraukti aiškius įsipareigojimus ir veiksmingas stebėsenos priemones, kad šioje šalyje būtų iš tikrųjų pagerinta žmogaus teisių padėtis; 84. pritaria iki šiol Tarybos, Komisijos ir Europos Parlamento taikytoms kovos su žmogaus teisių pažeidimais Baltarusijoje priemonėms; pabrėžia, kad ši politika turi būti vykdoma toliau, ypatingą dėmesį skiriant žodžio laisvės ir susirinkimų ir susivienijimų laisvės pažeidimams, taip pat nacionalinių mažumų teisių pažeidimams; pabrėžia, kad reikia remti politinę opoziciją, kuriai taikomos represijos; 85. ragina Komisiją ir Tarybą įkurti žmogaus teisių pakomitečius visose kaimyninėse šalyse siekiant skatinti žmogaus teises ir demokratiją, kaip buvo padaryta Maroke, Jordanijoje ir šiuo metu planuojama Egipte, Tunise ir Libane; pakartotinai ragina įtraukti Parlamentą į šių posėdžių parengiamąją veiklą ir tinkamu laiku informuoti apie jų rezultatus; 86. pripažįsta bandymus užmegzti dialogą žmogaus teisių srityje su Uzbekistanu, bet pažymi, kad tai nebuvo įmanoma dėl Uzbekistano nesugebėjimo šį dialogą konstruktyviai įvertinti; šiuo požiūriu mano, kad dėl dialogo žmogaus teisių srityje su Uzbekistanu neturėtų būti panaikintos šiai šaliai taikomos sankcijos, jei nebus padaryta pažangos žmogaus teisių ir demokratijos srityse; toliau ragina Tarybą prieš priimant bet kokį sprendimą atlikti nuoseklų žmogaus teisių padėties įvertinimą; 87. tikisi, kad pažanga šešių šalių derybose pagerins politinį klimatą ir padės atnaujinti dialogą žmogaus teisių srityje su Korėjos Liaudies Demokratine Respublika; ragina Komisiją ir Tarybą energingai siekti šio tikslo susitikimuose ir derybose su KLDR; 88. pažymi Komisijos ir Tarybos vykdomas su Turkijos rengimusi narystei susijusias derybas ir iškilusias problemas; yra susirūpinęs tuo, kad iki šiol pasiekta nedidelė pažanga ir kad Turkija skiria per mažai dėmesio žmogaus teisėms, ypač užtikrinant religijos išpažinimo laisvę visoms religinėms bendruomenėms, visiškai pripažįstant jų nuosavybės teises, apsaugant mažumas, užtikrinant šalies pietryčiuose gyvenančių kurdų žodžio laisvę ir žmogaus teises; smerkia tragišką žurnalisto Hranto Dinko nužudymą 2007 m., iš kurio galima spręsti, kad tam tikruose Turkijos regionuose kyla nacionalistinių nuotaikų, tačiau teigiamai vertina tai, kad nužudymas buvo griežtai pasmerktas visoje šalyje, įskaitant ir vyriausybę, ir vykdytojai buvo greitai sulaikyti; ragina Turkijos vyriausybę pakeisti Turkijos baudžiamojo kodekso 301 straipsnį, kuriuo akivaizdžiai ribojama žiniasklaidos žodžio laisvė; 89. prašo Tarybą ir Komisiją, visų pirma regionuose, kuriuose neseniai vyko konfliktai, įskaitant konfliktus, kurių metu moterų ir mergaičių prievartavimas buvo naudojamas kaip karo ginklas, taip pat regionuose, kuriuose vis dar plačiai paplitęs smurtas prieš moteris, atsižvelgti į šalių partnerių pastangas spręsti anksčiau padarytų žmogaus teisių pažeidimų problemas kaip į įrodymą dėl dabartinių įsipareigojimų žmogaus teisių srityje laikymosi; 90. pabrėžia, kad dialoguose ir konsultacijose dėl žmogaus teisių ES institucijos turėtų kelti visus susirūpinimą keliančius klausimus, susijusius su žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių pažeidimu, taip pat su diskriminacija, pažymi šių dialogų ir konsultacijų svarbą, kai pažeidimai labai paplitę ir (arba) yra nuolatiniai, ir pripažįsta, kad tarptautinis spaudimas gali būti svarbus padedant išvengti būsimų pažeidimų; 91. su susirūpinimu pažymi, kad Parlamentas ne visada pakankamai išsamiai dalyvauja dialoguose ir konsultacijose dėl žmogaus teisių; ragina Tarybą ir Komisiją užmegzti dialogą, kad Europos Parlamento nariai gausiau dalyvautų šiose iniciatyvose; Bendras Tarybos ir Komisijos veiklos, įskaitant dviejų pirmininkavusių valstybių veiklą, įvertinimas 92. teigiamai vertina pirmininkavusių Suomijos ir Austrijos bendradarbiavimą, skirtą užtikrinti požiūrio į žmogaus teisių ir demokratijos problemas nuoseklumą, tikisi, kad pirmininkaudamos Vokietija, Portugalija ir Slovėnija tęs šį bendradarbiavimo procesą; 93. remia tvirtą Tarybos ir Komisijos poziciją žmogaus teisių ir demokratijos pažeidimų Birmoje (Mianmaryje) klausimu ir ES įsipareigojimą siekti apibrėžtų tikslų, t. y., kad būtų suformuota teisėta, demokratiškai išrinkta civilinė vyriausybė, kuri gerbtų savo gyventojų žmogaus teises, veiksmingai vykdytų MDG ir atkurtų įprastus santykius su tarptautine bendruomene; ragina Komisiją ir Tarybą kelti ES bendrosios pozicijos veiksmingumą, t. y. taikyti efektyvesnes ir tikslingesnes sankcijas atsižvelgiant į tai, kad padėtis Birmoje (Mianmare) ir toliau blogėja; ragina Tarybą ir Komisiją bendrosios pozicijos dėl Birmos (Mianmaro) pagrindu aktyviau bendradarbiauti su Pietryčių Azijos tautų organizacijos (ASEAN) šalimis ir su besiribojančiomis valstybėmis ir jas skatinti atsakingai panaudoti savo įtaką teigiamiems pokyčiams pasiekti; ragina JTŽTT imtis aktyvių veiksmų, pvz., surengti šiuo klausimu specialią sesiją; ragina Tarybą ir Komisiją daryti spaudimą Kinijai, Indijai ir kitoms šalims, kurios toliau tiekia ginklus ir kitokią paramą karinei chuntai, kad jos nutrauktų šią veiklą ir kartu su tarptautine bendruomene dėtų pastangas reikiamiems pokyčiams Birmoje (Mianmaryje) pasiekti; pažymi veiksmus, kurių iki šiol ėmėsi JT Saugumo Taryba pripažindama besitęsiančią humanitarinę krizę; ragina Tarybą ir Komisiją siekti konsensuso su Kinija, Rusija ir Pietų Afrika dėl privalomos rezoliucijos, kurioje būtų reikalaujama naudingų trišalių Valstybės taikos ir vystymosi tarybos, Nacionalinės demokratijos lygos ir etninių grupių derybų, taip pat visų politinių kalinių, įskaitant Aung San Suu Kyi, paleidimo; 94. reiškia nusivylimą dėl to, kad nėra pasiekta jokių teigiamų rezultatų, kad penkios medicinos seserys iš Bulgarijos ir gydytojas iš Palestinos, kuriuos Libijos valdžios institucijos sulaikė ir nuteisė mirties bausme už tyčinį vaikų užkrėtimą ŽIV virusu, remdamosi kankinimais išgautais prisipažinimais, būtų paleisti arba jiems būtų užtikrintas teisingas teismo procesas; atkreipia dėmesį į tai, kad, nepaisant nuolatinių Komisijos pastangų išspręsti šį klausimą politiniu dialogu ir teikiant gydymą užkrėstiems vaikams, Libijos institucijos kaip ir anksčiau ignoruoja pastangas, susijusias su šia byla ir toliau skelbia provokacinius pareiškimus žiniasklaidoje atsižvelgdamas į tai, ragina Komisiją persvarstyti jos politines priemones Libijai, kad būtų rastas veiksmingesnis būdas šiam klausimui greitai išspręsti ir nutraukti aštuonerius metus trunkančią agoniją ir pasipiktinimą keliančius žmogaus teisių pažeidimus; 95. apgailestauja, kad Europos Sąjungos Taryba ir Komisija nesiėmė ryžtingų priemonių, kad įtikintų Etiopijos vyriausybę nedelsiant besąlygiškai paleisti į laisvę visus išrinktojo parlamento narius ir kitus politinius kalinius ir vykdyti savo įsipareigojimus gerbti žmogaus teises ir demokratijos bei teisėtumo principus; primena keletą Europos Parlamento rezoliucijų dėl Etiopijos, priimtų po 2005 m. rinkimų, kuriuos stebėjo ES, ypač naujausią rezoliuciją, patvirtintą 2006 m. lapkričio 16 d. [17]; 96. ragina Europos Sąjungos Tarybą ir Komisiją padėti Senegalo vyriausybei pasirengti greitam ir nešališkam Hissène'o Habré teismui siekiant, kad būtų atsakyta į kaltinimus dėl plataus masto žmogaus teisių pažeidimų; 97. pripažįsta sunkius Irake vykstančio karo padarinius žmogaus teisėms ir sudėtingą dabartinės trapios politinės padėties pobūdį; pažymi Irako atžvilgiu Parlamento patvirtintus pranešimus, rezoliucijas ir jose pateiktas rekomendacijas; ragina Tarybą ir Komisiją nuolat įvertinti, kaip ES galėtų konstruktyviau prisidėti siekiant stabilumo Irake; su didele nuostaba atkreipia dėmesį į laikiną ECHO humanitarinės pagalbos programos Irakui sustabdymą nepaisant pragaištingos Irako žmonių ir pabėgėlių iš Irako padėties, tačiau džiaugiasi šios pagalbos atnaujinimu nuo 2007 m. vasario mėn; 98. giria Komisiją už tai, kad ji iškėlė Europos Sąjungoje vykstančios prekybos žmonėmis problemą ir ragina imtis reikiamų kovos su prekyba žmonėmis, ypač moterimis ir vaikais, priemonių; ragina Komisiją toliau reikalauti atsakomybės iš valstybių narių, nesilaikiusių sudarytų kovos su prekyba žmonėmis konvencijų ir direktyvų, ypač 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvos 2004/81/EB dėl leidimo gyventi šalyje išdavimo trečiųjų šalių piliečiams, kurie yra prekybos žmonėmis aukos arba kurie dalyvavo vykdant nelegalios imigracijos skatinimo veiksmus, bendradarbiaujantiems su kompetentingomis institucijomis [18]; giria pirmininkavusią Austriją visų pirma už tai, kad ji ėmėsi net keleto kovos su prekyba žmonėmis iniciatyvų, įskaitant 2006 m. birželio mėn. ES Ekspertų konferenciją dėl ES plano dėl prekybos žmonėmis įgyvendinimo, ir pažymi šiame dviejų dienų renginyje patvirtintas išvadas ir rekomendacijas; 99. išreiškia nusivylimą dėl pirmininkavusios Suomijos nesugebėjimo surengti ES tinklo, skirto genocidui, nusikaltimams žmoniškumui ir karo nusikaltimams tirti, kuris yra neįkainojama priemonė stiprinant bendradarbiavimą tarp ES valstybių narių nacionaliniu mastu, siekiant ištirti ir skirti bausmes už tarptautinius nusikaltimus, ketvirtojo posėdžio; atkreipia dėmesį į Tarybos išvadose dėl ES tinklo įtvirtintą įsipareigojimą kiekvienos valstybės pirmininkavimo metu surengti vieną posėdį ir ragina veiksmingai įgyvendinti anktesniuose ES tinklo posėdžiuose patvirtintas išvadas; prašo kiekvienos pirmininkaujančios valstybės įtraukti tai į savo programą kaip standartinį punktą; 100. pritaria Komisijos komunikatui pavadinimu "Dėl ES vaiko teisių strategijos kūrimo" (COM(2006)0367); tikisi, kad tuo būdu Komisija padeda tvirtus pamatus veiksmingesnėms visapusėms politikos kryptims, skirtoms apsaugoti pačias pagrindines vaikų teises; vis dėlto yra susirūpinęs, kad tarptautiniu lygmeniu didėja vaikų teisių nepaisymo atvejų; 101. apgailestauja, kad smurtas Darfūre nepaliaujamai tęsėsi toliau ir kad Sudano vyriausybė nebuvo laikoma atsakinga už tai, kad vėl nesugebėjo įvykdyti tarptautinių reikalavimų ir apginti savo piliečių nuo prievartos, ir pritaria Tarptautinio baudžiamojo teismo kaltinamosioms išvadoms; apgailestauja, kad ES nesiėmė vienašalių veiksmų krizės Darfūre atžvilgiu ir nesistengė labiau įtikinti Sudano vyriausybę priimti tarptautines taikos palaikymo pajėgas; pabrėžia, kad reikalingas nuolatinis diplomatinis spaudimas siekiant Sudano vyriausybei parodyti, kad ji turi laikytis savo žodinių įsipareigojimų ir imtis plataus masto nuoseklių priemonių smurtui Darfūre sustabdyti ir kad tarptautinė bendruomenė neigiamai įvertins tolesnį Sudano įsipareigojimų apginti savo piliečius nepaisymą; ragina Tarybą priimti konkrečių kryptingų sankcijų Chartumo režimui planą, kuris būtų suderintas su konkrečiu grafiku, jei nebūtų įvykdyti tarptautinės bendruomenės reikalavimai; ragina ES prisidėti (ir daryti spaudimą kitoms šalims, kad jos irgi prisidėtų) prie tarptautinių taikos užtikrinimo pajėgų ir neskraidymo zonos virš Darfūro sukūrimo, taip pat užtikrinti, kad Afrikos Sąjunga vykdydama savo įgaliojimus turėtų pakankamai išteklių ir deramą pagalbą; ragina valstybes nares, Tarybą ir Komisiją prisiimti atsakomybę ir parengti veiksmingas priemones, kurios apsaugotų Darfūro gyventojus nuo humanitarinės katastrofos; 102. ragina priimti elgesio kodeksą, kurio turėtų laikytis taikos užtikrinimo pajėgų kareiviai ir civiliai taikdariai bei humanitarinių misijų darbuotojai, esantys ginkluotų konfliktų zonose ir kuriame būtų numatytos sankcijos už apibrėžtų aukšto lygio elgesio standartų pažeidimą, ypač susijusį su bet kokios formos lytine prievarta; 103. teigiamai vertina tai, kad penkios valstybės narės į trečiąsias šalis paskyrė specialiuosius žmogaus teisių ambasadorius, kurie teikia pagalbą plačiajai visuomenei, ypač žmogaus teisių srityje, ir pažymi, kad darbas šioje srityje tęsiasi; prašo kitas valstybes nares imtis tokių pat veiksmų; 104. prašo Komisijos ir Tarybos apžvelgti šalis, kurios nepateikė nuolatinių kvietimų Jungtinių Tautų specialiosioms procedūroms, specialiesiems pranešėjams ir specialiesiems įgaliotiniams; 105. atkreipia dėmesį į politikos dokumentą apie oficialų ES "susirūpinimą keliančių kalinių/sulaikytųjų" sąrašą, sudarytą apie keletą konkrečių šalių; primena prašymą Tarybai tokį oficialų ES sąrašą parengti apie kiekvieną trečiąją šalį, kurioje žmogaus teisių apsauga kelią susirūpinimą, ir skelbti šį sąrašą kiekviename politinio dialogo susitikime; prašo Komisijos informuoti Parlamentą apie visus esamus sąrašus; 106. džiaugiasi, kad Komisija ir Taryba dabar rengia ir nuolat atnaujina su konkrečiomis problemomis susijusių "svarbių šalių" sąrašus, ypač "šalių, esančių tarp dviejų padėčių" mirties bausmės atžvilgiu, sąrašą, "svarbių šalių" kankinimų atžvilgiu sąrašą, ir šalių, kuriose žmogaus teisių gynėjų padėtis ypač sunki, sąrašą; 107. yra nustebęs, kad Tarybos sekretoriatas dar neįvykdė Bendrųjų reikalų tarybos 2005 m. gruodžio 12 d. primtos nuostatos, kad Tarybos patikslinti ES žmogaus teisių informaciniai pranešimai turi būti pateikti visoms ES institucijoms [19]; tikisi kuo greičiau gauti naujausią jų versiją; 108. pritaria Tarybos nuomonei, kad neseniai priimta tarptautinė JT Konvencija dėl neįgalių asmenų teisių ir orumo apsaugos ir įtvirtinimo sudarys galimybę ES daugiau dėmesio skirti neįgalių asmenų teisių užtikrinimui ir apsaugai, ir atsižvelgdamas į šią Konvenciją reikalauja, kad ES daug veiksmingiau stebėtų neįgalių asmenų žmogaus teisių padėtį trečiosiose šalyse, kad 2009-2010 m. būtų pateiktos pagrindinės išvados šiuo klausimu; 109. primygtinai reikalauja, kad visos priemonės žmogaus teisių srityje, dokumentai ir pranešimai, įskaitant Metinius pranešimus, tvirtai gintų ir skatintų etninių mažumų teises, spręstų akivaizdžias diskriminacines etninių mažumų, tikėjimo laisvės problemas, įskaitant diskriminuojantį elgesį religinių mažumų, moterų, vaikų, vietinių gyventojų, neįgalių asmenų atžvilgiu, o taip pat žmonių su protine negalia bei įvairios seksualinės orientacijos asmenų atžvilgiu. Kur įmanoma, reikėtų tiek ES, tiek ir trečiosiose šalyse į tokią veiklą įtraukti jų organizacijas; 110. mano, kad įgyvendinant žmogaus teisių skatinimo politiką neturėtų būti apsiribota tik daugiausia visuomenę dominančiais atvejais; atkreipia dėmesį, kad žmogaus teisės šiurkščiai pažeidžiamos visuomenei mažiau matomose vietose, pvz., uždarose vaikams, seneliams ir ligoniams skirtose įstaigose, taip pat kalėjimuose; pabrėžia, kad Sąjunga turėtų šių įstaigų kontrolei pasitelkti specialistus; 111. prašo Tarybą iš naujo įvertinti teroristų grupių įtraukimo į sąrašus procedūrą ir apsvarstyti aiškų metodą, kaip jas iš šio sąrašo išbraukti, jeigu jos to nusipelno (atsižvelgiant į jų požiūrį, istoriją ir praktiką); 112. mano, kad aiški, veiksminga ir suderinta bendra ginklų eksporto kontrolės politika, įtvirtinta teisinę galią turinčiame Elgesio kodekse, gali atlikti lemiamą vaidmenį kovojant su terorizmu, užkertant kelią konfliktams, didinant regioninį stabilumą ir stiprinant žmogaus teises; ragina pirmininkaujančią ES valstybę, Tarybą ir Komisiją bei valstybes nares remti tarptautinę ginklų prekybos sutartį; 113. apgailestauja, kaip pareikšta 2007 m. vasario 14 d. rezoliucijoje, kad Tarybai ir ES pirmininkaujančioms valstybėms nepavyko įvykdyti įsipareigojimų iki galo informuoti Parlamentą apie pagrindinius BUSP aspektus ir esminius pasirinkimus, susijusius su Parlamento Laikinojo komiteto tariamam CŽV vykdytam kalinių gabenimui ir neteisėtam kalinimui Europos šalyse tirti darbu; 114. pabrėžia, kad kol kas, kol ES negali pasiūlyti Baltarusijai visiškai dalyvauti kaimynystės programoje, ES turėtų pasinaudoti kiekviena galimybe, kad būtų parengtos tinkamos priemonės, skirtos užkirsti kelią tolesniems antidemokratiniams procesams ir žmogaus teisių pažeidimams šioje šalyje - tiesioginėje ES kaimynėje; dėl to ragina Tarybą ir Komisiją labiau remti pilietinės visuomenės, NVO ir politinės opozicijos veiklą; Komisijos išorės pagalbos programos Europos demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo priemonė (angl. EIDHR) 115. džiaugiasi, kad Parlamentui paraginus Komisija ir Taryba jam pritarė, jog siekiant pasaulyje skatinti demokratiją ir žmogaus teises reikia specialios finansavimo priemonės (EIDHR); 116. sveikina Komisijos vykdytas konsultacijas su NVO ir pilietine visuomene dėl naujosios EIDHR įgyvendinimo; reikalauja visiško skaidrumo dėl pinigų, skirtų pagal šią priemonę, panaudojimo ir projektų atrankos bei įvertinimo; 117. pritaria naujai priimtai Europos demokratijos ir žmogaus teisių iniciatyvos priemonei (kartu su kitomis šios priemonės pagrindu priimtomis ad hoc priemonėmis), kuri sudaro galimybę imtis skubių veiksmų žmogaus teisių gynėjams apsaugoti neskelbiant oficialaus pareiškimo; ragina Komisiją greitai ir veiksmingai įgyvendinti šią priemonę; 118. pažymi, kad 2006 m. Europos Sąjungos rinkimų stebėjimo misijoms panaudotos EIDHR lėšos sudarė 23 proc. bendrų panaudotų EIDHR lėšų (35176103 EUR) ir kad šios misijos buvo atliktos trylikoje šalių ir teritorijų, įskaitant Ačehą, Fidžį ir Kongo Demokratinę Respubliką; 119. atkreipia dėmesį, kad didelė dalis (49 proc.) viso projektams, kuriems 2006 m. EIDHR buvo skirtos lėšos, teikiamo finansavimo atiteko dideliems projektams, suskirstytiems pagal temą, ir tik maža dalis (24 proc.) atiteko mažiems EK delegacijų įgyvendinamiems projektams; tikisi, kad naujoji finansavimo priemonė padės Komisijai finansuoti tas NVO, kurios vaidina pagrindinį vaidmenį jų šalyse skatindamos žmogaus teises ir demokratiją, bet nėra teisiškai pripažintos tų šalių valdžios organų; 120. lieka suinteresuotas, kad administracinė pilietinės visuomenės organizacijoms, kaip finansavimo gavėjams, tenkanti našta būtų sumažinta ir padidintas lėšų skirstymo lankstumas leidžiant lėšas skirti iš naujo, skirti mažesnes dotacijas plačiosios visuomenės organizacijoms ir finansuoti neregistruotas NVO; 121. rekomenduoja Komisijai parengti aiškias gaires, kad galimi finansavimo gavėjai suvoktų tikslus ir atrankos kriterijus; Pagalbos programos apskritai 122. džiaugiasi, kad Komisija, nustatydama įvairių dokumentų, šalių strategijų, nacionalinių preliminariųjų programų, sektorinių programų, atskirų projektų ir vertinimų teisinį pagrindą, pradėjo integruoti su žmogaus teisių laikymusi susijusias problemas, demokratinius principus, teisinės valstybės ir gero valdymo principus į programavimo posėdžius ir dokumentus; džiaugiasi, kad projektus arba programas rengiantys pareigūnai turi gaires, kaip šiuos klausimus integruoti; 123. džiaugiasi, kad Komisija (EuropeAid bendradarbiavimo tarnyba) šiuo metu užsako tyrimą dėl tam tikrų valdymo sričių, pvz., demokratijos plėtros, žmogaus teisių apsaugos ir skatinimo, teisinės valstybės įtvirtinimo ir teisingumo adminstravimo, pilietinės visuomenės galių įtvirtinimo, viešojo adminstravimo reformos, įskaitant kovą su korupcija, decentralizavimo ir vietos valdymo, integravimo į savo veiklą; remia Komisijos darbą, kurį ji atlieka paversdama šį tyrimą praktine priemone, kuria galima pasinaudoti integruojant valdymą į ES vystomąjį bendradarbiavimą ir taip padėti programų vadovams delegacijose ir valdymo centrų lygmeniu bei EB programų kūrimo ir įgyvendinimo procese dalyvaujantiems konsultantams; tikisi gauti šį tyrimą, kai jis bus užbaigtas; 124. džiaugiasi, kad Komisija pagal 10-ąją Europos plėtros fondo programą rengia valdymo modelius visoms AKR šalims; vis dėlto ragina užtikrinti didesnį valdymo modelių formavimo skaidrumą, t. y. vykdyti tikras veiksmingas konsultacijas su suinteresuotosiomis šalimis, įskaitant AKR partnerius ir pilietinės visuomenės organizacijas; ragina Komisiją į socialinės srities valdymo skirsnį įtraukti nuostatą dėl vyriausybės darbo, skirto užtikrinti pagrindinių socialinių paslaugų teikimą visiems gyventojams; 125. džiaugiasi, kad Vystomojo bendradarbiavimo ir ekonominio bendradarbiavimo priemonė (angl. ECDCI) buvo suskaidyta į dvi priemones - besivystančios šalys dabar atskirtos nuo išvystytos pramonės šalių [20]; tačiau lieka susirūpinęs, kad dabar jokia priemonė neapima konfliktų prevencijos; Žmogaus teisių ir demokratijos išlygų įtraukimas į išorės susitarimus 126. primena minėtą savo 2006 m. vasario 14 d. rezoliuciją dėl ES būsimos politikos visuose ES susitarimuose numatyti nuostatas dėl žmogaus teisių; pirmiausia reaguodamas pažymi, kad Komisija suplanavo keletą priemonių, gerinančių šių nuostatų taikymą, pvz., laipsniškai įsteigti žmogaus teisių komitetus vis naujose trečiosiose šalyse; atkreipia dėmesį, kad Taryba dar nepateikė konkretaus atsakymo į anksčiau minėtą rezoliuciją, teikdama pirmenybę demokratijos sąlygos įgyvendinimui pagal bendresnio pobūdžio užsienio politikos uždavinius; džiaugiasi, kad Komisijos delegacijų trečiosiose šalyse vadovų įgaliojimuose reikalaujama konkrečiai pabrėžti žmogaus teises; vis dėlto yra susirūpinęs dėl dabartinio Komisijos pasiūlymo, derantis dėl ES ir Indijos laisvosios prekybos susitarimo, taikyti Indijai išimtį iš taisyklės, kad į ES susitarimus turi būti įtraukta žmogaus teisių ir demokratijos sąlyga; mano, kad tai būtų žingsnis atgal, kuris galėtų tapti susirūpinimą keliančiu precedentu būsimose derybose dėl laisvosios prekybos susitarimų; dėl to prašo Komisijos ir Tarybos patvirtinti aiškią poziciją dėl pirmiau minėtoje 2006 m. vasario 14 d. rezoliucijoje numatytų išsamių pasiūlymų; pabrėžia, kad, siekiant užtikrinti, jog būtų tinkamai diegiama žmogaus teisių ir demokratijos sąlyga, numatyta ES ir trečiųjų šalių susitarimuose, visų pirma reikia įdiegti stebėsenos mechanizmą, taip pat atlikti reguliarų įsipareigojimų dėl žmogaus teisių vykdymo vertinimą ir sąlygų nevykdymo atvejams parengti laipsnišką nuobaudų sistemą; 127. pažymi, kad Komisija siekia parengti naujas priemones, skirtas demokratijos sąlygos įgyvendinimui pagerinti, pvz., laipsniškai plėsti žmogaus teisių komitetus, kad į juos būtų įtraukta daugiau trečiųjų šalių, arba raginti ES delegacijų visame pasaulyje vadovus daugiau dėmesio skirti žmogaus teisėms; vis dėlto pastebi, jog svarbu, kad Komisija parengtų strateginį politinį planą ir konkretų pasiūlymą dėl teisės akto dėl visapusės demokratijos sąlygos reformos, kaip tai nurodė Parlamentas, kadangi tai yra strateginio pobūdžio problema, susijusi su bendrais Europos Sąjungos žmogaus teisių klausimais; 128. atkreipia Tarybos ir Komisijos dėmesį ypač į būtinybę sistemingai įtraukti žmogaus teisių sąlygą į visus naujos kartos sektorinius susitarimus, pvz., prekybos susitarimus, kad juos vykdant būtų papildomai skatinamos žmogaus teisės, jų apsauga ir įgyvendinimas; Žmogaus teisių klausimų integravimas 129. toliau remia Tarybos pastangas žmogaus teisių ir demokratijos klausimą integruoti visame ES darbe, ypač atliekant reguliarias konkrečių ES gairių dėl žmogaus teisių peržiūras ir įgyvendinimą; 130. atkreipia dėmesį, kad daugelis vidaus politikos krypčių, visų pirma susijusių su prieglobsčio teikimu, imigracija ir antiteroristinėmis priemonėmis, daro didelį poveikį žmogaus teisių įgyvendinimui trečiosiose šalyse; mano, kad daugiau pastangų turi būti dedama siekiant užtikrinti, jog atitinkami vidaus politikos krypčių klausimai būtų suderinti su žmogaus teisių ir tarptautinės humanitarinės teisės nuostatomis; išreiškia didelį susirūpinimą dėl didelio pabėgėlių, bandančių patekti į valstybes nares, mirčių skaičiaus; ragina ieškoti daugiau teisinių galimybių prašyti prieglobsčio ir ragina valstybes nares atsižvelgti į žmogaus teisių pažeidimus svarstant asmenų, atvykstančių iš trečiųjų šalių, teisę gauti prieglobstį valstybėje narėje; pastebi, kad remiantis Europos Žmogaus Teisių Teismo praktika valstybės narės jokiomis aplinkybėmis neturi teisės grąžinti asmenų į valstybes, kuriose jiems kyla kankinimų arba žiauraus ar žeminančio elgesio grėsmė; 131. palankiai vertina tai, kad Taryba ir Komisija nuolat imasi priemonių, kad būtų sustiprinta ES žmogaus teisių politikos ir kitos tarptautinės politikos sąsaja; mano, kad norint, jog ES žmogaus teisių politika būtų patikima, ši sąsaja turi būti dar labiau įtvirtinama; mano, kad ateityje Europa turėtų kalbėti vienu balsu; pritaria pagrindinei ES žmogaus teisių forumo, temai "Žmogaus teisių ir demokratijos klausimų integravimas į Europos Sąjungos politikos kryptis"; 132. ragina Komisiją toliau atidžiai prižiūrėti, kaip teikiami GSP+ (bendra preferncijų sistema) privalumai šalims, kuriose dėl pilietinių ir politinių teisių pažeidimų arba kalinių darbo naudojimo pastebėta rimtų trūkumų taikant aštuntąją TDO konvenciją, susijusių su Pagrindiniais darbo standartais; prašo Komisiją sukurti kriterijus, kada dėl priežasčių, susijusių su žmogaus teisėmis, galima atšaukti GSP; 133. besąlygiškai smerkia visas vaikų išnaudojimo formas tiek seksualinį išnaudojimą, įskaitant vaikų pornografiją ir sekso turizmą, tiek ir priverstinį darbą bei visas prekybos vaikais formas; pasipiktinęs pažymi, kad ypač dėl interneto naudojimo nemažėja vaikų seksualinio išnaudojimo mastas; mano, kad tai - sunkūs baudžiamieji nusikaltimai, kurių vykdytojai turi būti išaiškinti ir nubausti; 134. ragina Komisiją toliau skatinti Europos ir vietos įmonių socialinę atsakomybę; prašo Tarybą pranešti Parlamentui, kai iš JT specialiojo įgaliotinio įmonių ir žmogaus teisėms John Ruggie gaunama informacija, kurioje aiškiau išdėstomi tarptautinių bendrovių ir kitų verslo įmonių atsakomybės ir atskaitingumo už žmogaus teises standartai; 135. džiaugiasi dėl Bendrųjų reikalų tarybos 2006 m. lapkričio 13 d. išvadų dėl lyčių lygybės ir lyčių aspekto integravimo į krizių valdymą; 136. pripažįsta, kad imigracijos politika tapo Sąjungos vidaus ir išorės politikos darbotvarkės prioritetu ir kad Sąjunga bandė susieti imigracijos ir plėtros sritis ir užtikrinti pagarbą pagrindinėms imigrantų teisėms; vis dėlto teigia, kad tikrovė prieštarauja numatytiems ketinimams; išreiškia ypatingą susirūpinimą dėl to, kad nelegalių imigrantų readmisijos susitarimai yra sudaromi su trečiosiomis šalimis, neturinčiomis teisinės ir institucinės bazės, skirtos jų piliečių readmisijos priežiūrai ir teisių užtikrinimui; ragina Tarybą ir Komisiją iš anksto informuoti jį apie pažangą šioje srityje nuo 2005 m. paskelbtos pirmosios metinės stebėsenos ir vertinimo ataskaitos dėl bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis kovojant su nelegalia imigracija; rekomenduoja, kad Parlamentas nuo pat pradžių dalyvautų derantis ir sudarant readmisijos susitarimus; be to, tvirtina, kad migracijos politika turėtų tapti bendrąja politika, kuri visų pirma būtų prevencinio, o ne baudžiamojo pobūdžio; 137. primena, kaip svarbu, kad ES vidaus politikoje būtų skatinama laikytis tarptautinių žmogaus teises reglamentuojančių teisės aktų ir kad valstybių narių priimami teisės aktai, inter alia, būtų suderinti su Ženevos konvencijų, Konvencijos prieš kankinimą, Konvencijos dėl genocido ir TBT Romos statuto reikalavimais; džiaugiasi pažanga, pasiekta kai kuriose valstybėse narėse įgyvendinant visuotinį teisingumą; siekiant tinkamiau suderinti vidaus ir išorės politikos kryptis ragina Tarybą, Komisiją ir valstybes nares į rengiamą ES laisvės, saugumo ir teisingumo programą įtraukti nuostatą dėl kovos su sunkių tarptautinių nusikaltėlių nebaudžiamumu; 138. ragina Komisiją, Tarybą ir valstybes nares nuolat į diskusijas su trečiosiomis šalimis dėl žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių įtraukti asmenų persekiojimo ar diskriminacijos dėl seksualinės orientacijos klausimus ir imtis tinkamų laipsniškų priemonių, kai panašiai pažeidžiamos žmogaus teisės; ragina jas imtis visų reikiamų iniciatyvų tarptautiniu lygmeniu siekiant sustabdyti persekiojimą dėl seksualinės orientacijos ir skatinti dekriminalizaciją, pvz., priimti JT rezoliuciją, ir nusprendžia kiekvienais metais gegužės 17 d. remti ir švęsti Tarptautinę kovos su homofobija dieną; Europos Parlamento vaidmens žmogaus teisių srityje veiksmingumas 139. palankiai vertina svarbų Parlamento vaidmenį žmogaus teisių srityje ir įgyvendinant įsipareigojimą gerinti žmogaus teisių apsaugą visame pasaulyje prižiūrint kitų institucijų veiklą ir ypač skiriant A. Sacharovo premiją; 140. prašo Tarybą ir Komisiją atkreipti dėmesį į 2006 m. spalio mėn. užbaigtą Europos tarpuniversitetinio žmogaus teisių ir demokratizacijos centro tyrimą "Ne tik agitacija: rezoliucijų ir kitos Europos Parlamento veiklos poveikis žmogaus teisių srityje už ES ribų"; 141. teigiamai vertina savo Žmogaus teisių pakomitečio veiklą, įskaitant Tarybai pirmininkaujančios valstybės, Komisijos ir asmeninio įgaliotinio žmogaus teisių klausimais nuolatinius pranešimus, keitimąsi nuomonėmis (ypač su JT specialiaisiais pranešėjais ir nepriklausomais ekspertais), daug svarstymų, specialistų parodymus ir tyrimus; siūlo pagerinti jo darbo poveikį nuolat bendradarbiaujant su kitais komitetais, pvz., Vystymosi, Tarptautinės prekybos, Piliečių laisvių, Moterų, Biudžeto; 142. pripažįsta, kad jo Žmogaus teisių pakomitetis toliau tęsė ES priemonių žmogaus teisių ir demokratijos srityse įgyvendinimo vertinimą ir daugiausia dėmesio skyrė ES gairėms dėl kovos su kankinimais ir šiai pagrindinei veiklai: siekti Komisijos ir Tarybos atskaitingumo už jų veiklą šioje srityje, pradėti nuolatinį dialogą žmogaus teisių klausimais su tarptautinėmis institucijomis, sukurti mokslo žinių bazę ir tuo pat metu talkinti Užsienio reikalų komitetui ruošiant ataskaitas žmogaus teisių ir demokratijos klausimais, parengti pasiūlymus dėl teisės aktų dėl konkrečių priemonių, skirtų žmogaus teisėms ginti, integruoti žmogaus teisių klausimus į skirtingų Parlamento organų (komitetų ir delegacijų) veiklą, surengti A. Sacharovo premijos įteikimo ceremoniją ir sukurti platformą, skirtą nuolatiniam dialogui su pilietinės visuomenės atstovais; 143. pabrėžia glaudesnio bendradarbiavimo su nacionalinių parlamentų nariais siekiant koordinuoti žmogaus teisių politikos įgyvendinimo stebėseną svarbą; mano, kad Žmogaus teisių pakomitetis turėtų siekti pastovaus tarpusavio ryšio su atitinkamais ES valstybių narių parlamentų ir trečiųjų šalių komitetais, taip pat rengti su jais bendrus posėdžius; 144. reikalauja, kad Žmogaus teisių pakomitetis imtųsi konstruktyvesnio vaidmens kuriant darnius ir skaidrius neatidėliotinų klausimų atrankos kriterijus, kad būtų užtikrinta, jog parlamentinis įsikišimas įvyks laiku ir turės didžiausią poveikį; siūlo pertvarkyti diskusijas dėl skubių rezoliucijų ir balsavimo dėl jų laiką taip, kad galėtų dalyvauti Taryba; 145. rekomenduoja Parlamento delegacijoms išsamiai įgyvendinti vizitų į trečiąsias šalis gaires; 146. rekomenduoja išversti rezoliucijas ir kitus pagrindinius dokumentus dėl žmogaus teisių į atitinkamų šalių kalbas; 147. palankiai vertina aktyvų Žmogaus teisių pakomitečio, Užsienio reikalų komiteto, Vystymosi komiteto ir Parlamento Pirmininko vaidmenį drąsiai pasisakant prieš nusižengimus teisingumui visame pasaulyje, ypač skiriant A. Sacharovo premiją; mano, jog Parlamentas turėtų siekti, kad ši premija darytų ne vien momentinį įspūdį ir kad ji geriau atitiktų keliamus lūkesčius, pvz., reikėtų nuolat palaikyti ryšius su buvusiais laureatais ir nuolat juos remti; mano, kad Europos Parlamentas turėtų palengvinti A. Sacharovo premijos laureatų tinklo sukūrimą, taip pat organizuoti su jais reguliarius susitikimus EP siekiant, kad A. Sacharovo premijos laureatai galėtų prisidėti prie Parlamento veiklos žmogaus teisių srityje; labai apgailestauja dėl Birmos ir Kubos valdžios institucijų atsakymo į Parlamento prašymą duoti sutikimą nusiųsti delegaciją aplankyti ankstesnių A. Sacharovo premijos laureatų; 148. prašo Žmogaus teisių pakomitečio padidinti viešųjų svarstymų pastebimumą siekiant, kad jame dalyvautų daugiau EP narių ir jis būtų labiau pastebimas žiniasklaidoje; ragina pakomitetį toliau kviesti dalyvauti žymius ekspertus ir pagrindinius veikėjus, apsvarstyti, ar nevertėtų pakviesti trečiųjų šalių atstovų ir ES misijų vadovų; prašo pakomitetį parengti visų savo posėdžių ir keitimosi nuomonėmis preliminarias išvadas siekiant imtis tolesnių veiksmų - vykdyti įsipareigojimus, pritaikyti gautą informaciją ir įgyvendinti apsvarstytas politines galimybes; 149. teigiamai vertina Parlamento priimtas rezoliucijas, kuriose raginama uždaryti Gvantanamo įlankos sulaikymo centrą, ir Parlamento atliktą darbą skleidžiant žinias apie šį centrą bei su juo susijusias žmogaus teisių problemas; ragina Tarybą ir Komisiją paraginti JAV vyriausybę surasti būdą, kuris palengvintų remiantis tarptautine teise kaltinimų kaliniams pateikimą arba jų paleidimą į laisvę; džiaugiasi, kad 2006 m. gegužės mėn. Albanija tapo pirmąja šalimi, leidusia įsikurti penkiems Kinijos uigūrams iš Gvantanamo, bet apgailestauja, kad 13 Kinijos uigūrų, kuriems Jungtinių Valstijų vyriausybė davė leidimą išvykti, liko Gvantanamo įlankoje, nes Jungtinių Valstijų vyriausybė pagrįstai nusprendė, kad dėl kankinimo grėsmės jie negali būti grąžinti į Kiniją; ragina Tarybą, Komisiją ir valstybes nares bendradarbiauti su Jungtinių Valstijų vyriausybe siekiant palengvinti įsikurti visiems asmenims, kurių atžvilgiu Jungtinės Valstijos nusprendė, kad jie nekelia grėsmės Jungtinėms Valstijoms ar jos sąjungininkams, ir kurie negali grįžti į savo gimtąsias šalis bijodami kankinimo; susirūpinęs, kad vien tai, jog Gvantanamo įlankoje yra sulaikymo centras, yra pretekstas sklisti gandams apie tai, kaip buvo kovota su terorizmu; 150. mano, kad Parlamento darbo žmogaus teisių srityje veiksmingumą būtų galima padidinti sukuriant jo veiksmų prioritetus, visų pirma susitelkiant į klausimus, kuriais galima pasiekti platų politinį sutarimą; mano, kad jo Žmogaus teisių pakomitetis turėtų sudaryti mažas darbo grupes, kurios dirbtų su kiekvienomis konkrečiomis žmogaus teisių gairėmis; mano, kad žmogaus teisėms propaguoti reikėtų geriau panaudoti esamas oficialias galias, ypač biudžeto valdymo galias ir pritarimo teisę; 151. primena savo 2007 m. sausio 18 d. rezoliuciją dėl integruoto požiūrio į lyčių lygybę komitetų darbe [21]; ragina savo komitetus atsižvelgti į lyčių pusiausvyrą komitetų veikloje (įskaitant delegacijų sudėtį ir kviečiamus pranešėjus) ir vykdyti su lyčių lygybe susijusius veiksmų planus, kuriuos pasiūlytų kiekviename komitete paskirtas už integruotą požiūrį į lyčių lygybę atsakingas narys; 152. siūlo, kad skirtingos Europos Parlamento politikos sritys būtų labiau susietos su atitinkama komitetų, atsakingų už žmogaus teises, biudžetą ir tarptautinę prekybą, veikla, siekiant, kad biudžeto ir prekybos klausimai būtų tinkamiau integruoti apibrėžiant žmogaus teisių srities problemas, atsižvelgiant į jų įgyvendinimo galimybę ir į oficialias Europos Parlamento galias; 153. ragina Tarybą nuolat kviesti EP narius dalyvauti parengtiniuose ir informaciniuose pasitarimuose, pavyzdžiui, organizuojamuose su NVO, ir informaciniuose pasitarimuose dėl dialogų su trečiosiomis šalimis žmogaus teisių klausimais, taip pat su Europos kaiminystės politikos žmogaus teisių pakomitečiais; 154. laiko prioritetu toliau glaudžiai bendradarbiauti su Jungtinėmis Tautomis, visų pirma su JTŽTT, ir Europos Tarybos atstovais ir organais; mano, kad taip pat svarbu glaudžiau bendradarbiauti su AKR, Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių (EMPA) ir Europos ir Lotynų Amerikos šalių (EUROLAT) parlamentinėmis asamblėjomis siekiant dalytis specialistų žiniomis ir užtikrinti, kad būtų tinkamiau suderinta veikla žmogaus teisių ir demokratijos srityse; 155. pripažįsta savo Laikinojo komiteto tariamam CŽV vykdytam kalinių gabenimui ir neteisėtam kalinimui Europos šalyse tirti veiklai ir ypač komiteto 2007 m. vasario 14 d. [22] mėn. patvirtintą pranešimą; teigiamai vertina pastangas surinkti informaciją, ištirti teiginius ir nustatyti šių įvykių faktus ir skleisti žinias apie ypatingąjį perdavimą ir CŽV vykdytą kalinių gabenimą lėktuvais per ES šalis kaip apie žmogaus teisių ir tarptautinių įstatymų pažeidimą; atkreipia dėmesį į kritiką ir rekomendacijas, skirtas Tarybai, generaliniam sekretoriui (vyriausiajam įgaliotiniui) ir valstybėms narėms; pažymi kompetentingų komitetų vaidmenį užtikrinant politiniu požiūriu tinkamus su minėtuoju pranešimu susijusius veiksmus; ragina ES ir valstybes nares kartu dirbti visais lygmenimis, kad dabar ir ateityje būtų pasmerkta asmenų specialaus perdavimo praktika; 156. palankiai vertina savo 2007 m. vasario 1 d. Rezoliucijos dėl Indijos [23] dalitų žmogaus teisių padėties priėmimą; Darbui žmogaus teisių srityje skiriami ištekliai 157. teigiamai vertina tai, kad Komisija, nustatydama savo delegacijų trečiosiose šalyse vadovų įgaliojimus, dabar teikia didesnę reikšmę žmogaus teisių problemoms; 158. džiaugiasi, kad šiuo metu atnaujinant ES specialiųjų atstovų įgaliojimus visuose jų buvo paminėtos žmogaus teisės; 159. ragina visiems Tarybos skiriamiems specialiesiems atstovams žmogaus teisių srityje suteikti didesnius žmogiškuosius išteklius; * * * 160. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, valstybių narių ir stojančių šalių vyriausybėms ir parlamentams, Jungtinėms Tautoms, Europos Tarybai, ESBO, šioje rezoliucijoje minėtų šalių ir teritorijų vyriausybėms ir ES esančių pagrindinių žmogaus teisių NVO biurams. [1] Tarybos dokumentas 13522/1/2006. [2] Dėl visų atitinkamų tarptautinių žmogaus teisių dokumentų žr. Užsienio reikalų komiteto pranešimo A6-0128/2007 III priede esančią lentelę. [3] OL C 379, 1998 12 7, p. 265; OL C 262, 2001 9 18, p. 262; OL C 293 E, 2002 11 28, p. 88; OL C 271 E, 2003 11 12, p. 576. [4] OL C 311, 2005 12 9, p. 1. [5] OL C 364, 2000 12 18, p. 1. [6] OL L 317, 2000 12 15, p. 3; OL L 209, 2005 8 11, p. 27. [7] OL C 291 E, 2006 11 30, p. 409. [8] OL C 290 E, 2006 11 29, p. 107. [9] Priimti tekstai, P6_TA(2007)0018. [10] Priimti tekstai, P6_TA(2007)0008. [11] OL L 386, 2006 12 29, p. 1. [12] OL L 53, 2007 2 22, p. 1. [13] OL C 327, 2005 12 23, p. 4. [14] OL L 150, 2003 6 18, p. 67. [15] 2007 m. vasario 7 d. duomenimis, Protokolą Nr. 13 pasirašė, bet jo neratifikavo Prancūzija, Italija, Latvija, Lenkija ir Ispanija. [16] Pasirašiusios, bet dar neratifikavusios valstybės (2007 m. sausio mėn. duomenimis): Austrija (2003 m.), Belgija (2005 m.), Kipras (2004 m.), Suomija (2003 m.), Prancūzija (2005 m.), Vokietija (2006 m.), Italija (2003 m.), Liuksemburgas (2005 m.), Nyderlandai (2005 m.), Portugalija (2006 m.), Rumunija (2007 m.). Pasirašiusios ir ratifikavusios valstybės: Čekijos Respublika, Danija, Lenkija, Ispanija, Švedija, Jungtinė Karalystė, Malta, Estija ir Slovėnija. OPCAT iki šiol nepasirašė ir neratifikavo Bulgarija, Graikija, Vengrija, Airija, Latvija, Lietuva ir Slovakija. [17] Priimti tekstai, P6_TA(2006)0501. [18] OL L 261, 2004 8 6, p. 19. [19] 2005 m. gruodžio 12 d. Tarybos išvadų 15293/1/05 REV 1 priedo 14 psl. [20] 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1905/2006 nustatantis vystomojo bendradarbiavimo finansinę priemonę (OL L 378, 2006 12 27, p. 41) ir 2006 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1934/2006, nustatantis bendradarbiavimo su pramoninėmis ir kitomis dideles pajamas gaunančiomis šalimis ir teritorijomis finansavimo priemonę (OL L 29, 2007 2 3, p. 16). [21] Priimti tekstai, P6_TA(2007)0010. [22] Priimti tekstai, P6_TA(2007)0032. [23] Priimti tekstai, P6_TA(2007)0016. --------------------------------------------------