LT   LT 
 
 
 EUROPOS  
KOMISIJA   
Briuselis, 2018 11 21  
COM(2018) 761 final  
 
KOMISIJOS IR TARYBOS  
BENDROS UŽIMTUMO ATASKAITOS PROJEKTAS  
 
pridedamas prie Komisijos komunikato          
          
„2019 m. metinė augimo apžvalga“   
 
1 
 TURINYS  
PRATARMĖ  ................................ ................................ ................................ ..............................  2 
SVARBIAUSIA INFORMACIJA  ................................ ................................ .............................  3 
1. DARBO RINKOS IR SOCIALINIŲ TENDENCIJŲ BEI UŽDAVINIŲ EUROPOS 
SĄJUNGOJE APŽVALGA  ................................ ................................ ................................ ..... 13 
1.1 Darbo rinkos tendencijos  ................................ ................................ .......................  13 
1.2 Socialinės tendencijos  ................................ ................................ ............................  18 
2. PAVYZDŽIAI IŠ SOCIALINIŲ RODIKLIŲ SUVESTINĖS  ................................ .........  23 
2.1 Plačiau apie suvestinę  ................................ ................................ ............................  23 
2.2 Socialinių rodiklių suvestinės duomenys  ................................ ...............................  25 
3.  UŽIMTUMAS IR SOCIALINĖS REFORMOS. VALSTYBIŲ NARIŲ VEIKSMAI IR 
JŲ REZULTATAI  ................................ ................................ ................................ ....................  32 
3.1  5 gairė. Da rbo jėgos paklausos didinimas  ................................ ..............................  32 
3.1.1  Pagrindiniai rodikliai  ................................ ................................ .............................  33 
3.1.2  Politinis atsakas  ................................ ................................ ................................ ...... 47 
3.2. 6 gairė. Darbo jėgos pasiūlos didinimas ir galimybių įsidarbinti, įgūdžių bei 
kompetencijų gerinimas  ................................ ................................ ................................ .... 53 
3.2.1  Pagrindiniai rodik liai ................................ ................................ .............................  53 
3.2.2  Politinis atsakas  ................................ ................................ ................................ ...... 81 
3.3. 7 gairė. Darbo rinkų veikimo ir socialinio dialogo veiksmingumo gerinimas ....... 94 
3.3.1  Pagrindiniai rodikliai  ................................ ................................ .............................  94 
3.3.2  Politinis atsakas  ................................ ................................ ................................ .... 120 
3.4. 8 gairė. Lygių galimybių visiems skatinimas, socialinės įtraukties skatinimas ir 
kova su skurdu  ................................ ................................ ................................ ................  134 
3.4.1  Pagrindiniai rodikliai  ................................ ................................ ...........................  134 
3.4.2  Politinis atsakas  ................................ ................................ ................................ .... 156 
PRIEDAI  ................................ ................................ ................................ ................................  163 
  
 
2 
 PRATARMĖ  
Europos Komisijos ir Tarybos bendra užimtumo ataskaita rengiama pagal Sutarties dėl 
Europos Sąjungos veikimo (SESV) 148 straipsnį. Pirminis Europos Komisijos pateiktas šios 
ataskaitos projektas ir metinė augimo apžvalga, kuria pradedamas Europos semestro ciklas, 
yra rudens dokumentų rinkinio dalis. Bendroje užimtumo ataskaitoje apžvelgiami pagrindiniai 
atitinkamų metų užimtumo bei socialinės raidos Europoje aspektai ir valstybių narių 
reformos, vykdomos pagal valstybių narių užimtumo politikos gaires1. Reformų ataskaitos 
rengiamos laikantis minėtų gairių struktūros: darbo jėgos paklausos didinimas (5 gairė), darbo 
jėgos pasiūlos, įgūdžių ir kompetencijų gerinimas (6 gairė), darbo rinkų veikimo ir socialinio 
dialogo veiksmingumo gerinimas (7 gairė), lygių galimybių visiems skatinimas, socialinės 
įtraukties skatinimas ir kova su skurdu (8 gairė).  
Be to, Bendroje užimtumo ataskaitoje aprašoma valstybių narių veikla pagal socialinių 
rodiklių suvestinės, sukurtos Europos socialinių teisių ramsčio srityje, rodiklius. Europos 
socialinių teisių ramstis buvo sukurtas 2017  m. lapkričio 17  d. pasirašyta Europos Parlamento, 
Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinė deklaracija. Juo nustatomi princi pai ir teisės, taikytini 
trijose srityse: i) lygių galimybių ir galimybės įsidarbinti, ii) tinkamų darbo sąlygų ir iii) 
socialinės apsaugos ir įtraukties.  Pažangos  šiose srityse stebėsena grindžiama išsamia prie 
Ramsčio dokumentų pridedamos socialinių rodi klių suvestinės analize.  
Bendros užimtumo ataskaitos struktūra: įvadiniame (pirmame) skyriuje, siekiant sudaryti 
bendrą vaizdą, apžvelgiamos pagrindinės darbo rinkos ir socialinės tendencijos Europos 
Sąjungoje; antrame skyriuje pateikiami svarbiausi Europo s socialinių teisių ramsčio socialinių 
rodiklių suvestinės analizės rezultatai; trečiame skyriuje pateikiamas išsamus svarbiausių 
rodiklių (įskaitant socialinių rodiklių suvestinės rodiklius) pagal šalis ir valstybių narių 
politikos, vykdytos pagal užimtum o politikos gaires, aprašas.  
  
                                                            
1 2018  m. liepos mėn. Europos Sąjungos Taryba, siekdama atsižvelgti į Europos socialinių teisių ramstį, priėmė 
peržiūrėtas užimtumo gaires (2018 m. liepos 16 d. Tarybos sprendimas (ES) 2018/1215 dėl valstybių narių 
užimtumo politikos gairių).  
 
3 
 SVARBIAUSIA INFORMACIJA  
Socialinių rodiklių suvestinės, taikomos pagal Europos socialinių teisių ramstį, srityje 
Europa daro pažangą.  Gerėjant padėčiai darbo rinkoje ir mažėjant skurdui, per pastaruosius 
metus vidutiniškai pagerėjo 13 iš 14 Socialinių rodiklių suvestinės esminių rodiklių. Vis dėlto 
atsigaunanti ekonomika dar nėra vienodai naudinga visiems piliečiams ir šalims. Sunkumų 
įgyvendinant konkrečius Ramsčio principus kyla daugumoje valstybių narių. Dabartinis 
ekonomikos pakilimas suteikia galimybę sparčiau įgyvendinti reformas, kuriomis siekiama 
didinti darbo rinkų ir socialinės apsaugos sistemų įtraukumą, atsparumą ir teisingum ą, taip 
skatinant konvergenciją siekiant geresnių gyvenimo ir darbo sąlygų ES. Tačiau yra rizikos, 
kad ekonomikos vystymasis sulėtės, todėl valstybės narės turi skubėti išnaudoti visas 
galimybes.  
Toliau sparčiai kuriamos naujos darbo vietos, o užimtumas ES  pasiekė rekordinį lygį.  
2018  m. II ketv. ES dirbo 239  mln. asmenų  – 14 mln. daugiau negu 2013  m. viduryje, kai, 
krizei pasiekus aukščiausią lygį, buvo nustatytas žemiausias užimtumo lygis. Tuo pačiu 
laikotarpiu 20 –64 m. asmenų užimtumo lygis padidėjo iki 73,2 proc.; pagal dabartines 
tendencijas ES puikiai sekasi siekti strategijos „Europa  2020“ tikslo iki 2020  m. užtikrinti 
75 proc. užimtumo lygį. 2017  m. ir 2018  m. pirmą pusmetį didėjo visų pagrindinių 
demografinių grupių užimtumas, o labiausiai, kaip ir ankstesniais metais, jis padidėjo 
vyresnio amžiaus (55 –64 m.) darbuotojų grupėje. Vis dėlto iš didelių užimtumo lygio skirtumų 
ES matyti, kad galima toliau gerinti padėtį, visų pirma tose valstybėse narėse, kurios dar toli 
gražu nepasiekė nacionalinių stra tegijos „Europa  2020“ tikslų.  
Nedarbas vėl siekia prieškrizinį lygį, tačiau keliose valstybėse narėse tebėra didelis . 
Laipsniškai atsigaunant darbo rinkai, 2017  m. nedarbo lygis toliau mažėjo ir 2018  m. II ketv. 
siekė 6,9  proc. Dabar nedarbo lygis  – žemiau sias per pastaruosius dešimt metų, t.  y. daugiau 
kaip 4 proc. punktais žemesnis už 2013  m. užregistruotą aukščiausią lygį. Euro zonoje, kur 
nedarbo lygis, 2018  m. II ketv. nukritęs iki 8,3  proc., tebėra vienu proc. punktu aukštesnis už 
2008  m. užregistruot ą žemiausią lygį. Nedarbo lygis tebėra itin aukštas Graikijoje, Ispanijoje, 
Italijoje, Kroatijoje ir Kipre.  
Didėjantis užimtumas ir toliau labiau jaučiamas kalbant apie dirbančių asmenų negu apie 
dirbtų valandų skaičių. 2017  m. bendras ES dirbtų valandų s kaičius toliau didėjo, tačiau 
lėčiau negu bendras užimtumas ir dar nepasiekė 2008  m. lygio. Daug darbuotojų ne visą 
 
4 
 darbo dieną dirba ne savo noru (t.  y. norėtų dirbti daugiau)  – tokių asmenų vis dar 1,3  mln. 
daugiau negu 2008  m. Tai rodo besitęsiantį darb o rinkos vangumą. Vis dėlto mažėjantis vieno 
asmens dirbtų valandų skaičius neatsiejamas nuo šio amžiaus pradžioje prasidėjusios 
struktūrinės tendencijos.  
Namų ūkių pajamos toliau didėja beveik visose valstybėse narėse.  Remiant didesnės 
konvergencijos procesą, realios namų ūkių disponuojamosios pajamos vienam gyventojui 
labiau padidėjo neseniai į Sąjungą įstojusiose valstybėse narėse. Šiuos pokyčius daugiausia 
nulėmė palankios ekonominės sąlygos, tačiau taip pat ir dides nis socialinių išmokų, įskaitant 
minimalias pajamas, adekvatumas. Vis dėlto keliose šalyse realios bendrosios 
disponuojamosios pajamos vienam gyventojui tebėra gerokai mažesnės nei prieš krizę. Namų 
ūkių pajamos didėjo lėčiau negu BVP  – iš to matyti, kad d ėl ekonomikos atsigavimo 
padidėjusių pajamų poveikis namų ūkiuose jaučiamas tik tam tikru mastu. Todėl kyla 
abejonių dėl pastarojo meto ekonomikos augimo įtraukumo.  
2017  m. ne tik sutvirtėjo ekonomika ir atsigavo darbo rinka, bet ir gerokai sumažėjo 
asmen ų, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, dalis. Iš skurdo ar socialinės 
atskirties išsivadavo daugiau kaip 5  mln. asmenų  – daugiausia nuo pat ekonomikos 
atsigavimo pradžios. Šiuos pokyčius daugiausia nulėmė mažėjantis asmenų, patiriančių didelį 
materialinį nepriteklių ir  (arba) gyvenančių labai mažo užimtumo namų ūkiuose, skaičius 
(palyginti su atitinkamu aukščiausiu lygiu, šių rodiklių vertės sumažėjo atitinkamai 15 ir 
8 mln.) Dabar bendras asmenų, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, sk aičius 
(2017  m. – 113 mln. asmenų, arba 22,5  proc. visų gyventojų) yra mažesnis nei iki krizės. 
Skaičiavimai rodo, kad ši tendencija turėtų išlikti ir kitais metais. Vis dėlto, norint pasiekti 
strategijos „Europa  2020“ skurdo ir socialinės atskirties mažin imo tikslą, dar reikia daug 
nuveikti.  Skurdo ar socialinės atskirties rizika labiausiai gresia vaikams, neįgaliesiems ir 
migrantų kilmės asmenims.  
Realiojo darbo užmokesčio augimas 2017  m. sulėtėjo, tačiau 2018  m. vėl paspartėjo.  
Apskritai darbo užmokesti s vis dar didėja lėčiau, negu būtų galima tikėtis atsižvelgiant į 
teigiamus darbo rinkos ir ekonominės veiklos rezultatus. Kuklią pastarųjų metų darbo 
užmokesčio dinamiką galima paaiškinti menku produktyvumo augimu, prognozuojama maža 
infliacija ir išlikus iais darbo rinkos ištekliais. Realiai vidutinis darbo užmokestis daugelyje 
valstybių narių vis dar nesiekia prieškrizinio lygio, o jo augimas 2017  m., palyginti su 
produktyvumo augimu, buvo menkesnis. Tai atspindi ilgalaikę tendenciją: 2000 –2017  m. ES 
 
5 
 vieno darbuotojo sukuriama realioji pridėtinė vertė padidėjo 15,6  proc., o realus atlyginimas 
vienam darbuotojui  – tik 11,2  proc. Nepaisant šių pokyčių, yra įrodymų, kad, nors yra didelių 
valstybių narių tarpusavio ir vidaus skirtumų, vyksta darbo pajamų lygio  konvergencija.  
Darbo užmokesčio (įskaitant minimalųjį) nustatymo struktūros pradeda reaguoti į 
gerėjančias darbo rinkos sąlygas . Visų pirma, keliose šalyse, dalyvaujant socialiniams 
partneriams, padidintas teisės aktais nustatytas minimalusis darbo užmoke stis. Šie pokyčiai 
labai svarbūs atsižvelgiant į keliose valstybėse narėse vis dar aukštą dirbančiųjų skurdo lygį, 
dėl kurio reikia imtis veiksmų mokesčių sistemų modelių ir išmokų adekvatumo srityse. 
Tokiomis aplinkybėmis svarbu, kad koreguojant minimalio jo darbo užmokesčio lygį būtų 
vadovaujamasi skaidriomis ir nuspėjamomis taisyklėmis ir būtų atsižvelgiama į jų poveikį 
konkurencingumui, darbo vietų kūrimui ir dirbančiųjų skurdui.  
Nors darbo vietų nuolat daugėja, kai kurioms grupėms vis dar nepavyksta pasinaudoti 
ekonomikos atsigavimo teikiama nauda . Darbo vietų skaičiaus augimą 2017  m. daugiausia 
lėmė moterys, vyresnio amžiaus darbuotojai ir aukštos kvalifikacijos asmenys. Kita vertus, 
žemos kvalifikacijos darbuotojų užimtumo lygis vis dar nesiekia pri eškrizinio lygio ir tebėra 
beveik 30 proc. punktų žemesnis už aukštos kvalifikacijos darbuotojų užimtumo lygį. Jaunimo 
užimtumo lygis didėja, tačiau yra žemesnis negu 2008  m. (2,7 proc. punkto). Iš teigiamų 
aspektų pažymėtina tai, kad nedirbančių ir nesimo kančių jaunuolių dalis dabar siekia 
10,9 proc. ir yra tokia pat, kokia buvo prieš krizę. Migrantų kilmės asmenims kyla su 
įsidarbinamumu susijusių sunkumų  – 2017  m. ES ir ne ES gimusių darbuotojų užimtumo lygio 
skirtumas siekė 10 proc. punktų (2008  m. – 4,5 proc. punkto). Moterų migrančių atveju 
atotrūkis itin didelis. Menkiau darbo rinkoje dalyvauja ir neįgalieji, taigi, galimybė 
pasinaudoti jų gabumais ir toliau iš esmės neišnaudojama.  
Moterų dalyvavimo darbo rinkoje lygis ir toliau sparčiai kyla. 2017  m. moterų užimtumo 
lygis siekė 66,5  proc. ir buvo beveik 5 proc. punktais aukštesnis negu 2008  m. Vis dėlto vyrų 
ir moterų užimtumo lygio skirtumas tebėra didelis, taip pat esama didelių valstybių narių 
skirtumų. Nors moterys paprastai yra aukštesnės kvalifi kacijos ir geriau išsilavinusios negu 
vyrai, vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumas yra didelis ir mažėja tik pamažu. 
Neproporcingai daug moterų dirba prasčiau apmokamuose sektoriuose ir verčiasi prasčiau 
apmokamomis profesijomis, taip pat dažniau dirba  darbą, kuriam jų įgūdžių lygis yra 
pernelyg aukštas. Su motinyste ir artimųjų priežiūra susijusių pareigų poveikis tebėra 
pagrindinis žemesnio užimtumo lygio veiksnys, o nepakankamai išplėtotos paslaugos  – viena 
 
6 
 iš pagrindinių kliūčių, trukdančių moterims  dirbti arba grįžti į darbo rinką. Be to, 
neformaliesiems slaugytojams, kurių dauguma yra moterys, kyla didesnė rizika patirti skurdą 
ir tapti finansiškai priklausomiems, nes karjeros pertraukos dažnai lemia mažesnes pensijų 
išmokas. Ne viena valstybė narė  ėmėsi veiksmų, siekdama užtikrinti įperkamas ir vienodas 
galimybes naudotis kokybiškomis vaikų ir ilgalaikės priežiūros paslaugomis, tačiau tebėra 
neišspręstų didelių uždavinių. Kai kuriais atvejais būtų naudinga moterims ir vyrams tolygiau 
paskirstyti mo kamas atostogas dėl šeiminių priežasčių. Kelios valstybės narės pritaiko savo 
mokesčių ir išmokų sistemas, kad būtų pašalinti veiksniai, mažinantys antrojo šeimos nario 
motyvaciją dirbti. Konkrečių veiksmų, kuriais siekiama mažinti vyrų ir moterų darbo 
užmokesčio skirtumą, imtasi tik keliose šalyse.  
Per pastarąjį dešimtmetį gerokai pakilo vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo lygis . 
Kalbant apie 55 –64 m. amžiaus asmenų grupę, 2008 –2017  m. jis pakilo nuo 45,5 iki 
57,1 proc. Vyresnio amžiaus darbuotojai santyk inai buvo labiau apsaugoti nuo nuosmukio 
poveikio, o jų užimtumo lygis per krizę nuolat kilo ir tapo svarbiu darbo rinkos atsigavimo 
veiksniu. Ilgėjantį darbinį gyvenimą galima pagrįsti keliais veiksniais, įskaitant teisės aktais 
nustatyto pensinio amžiaus  didinimą, palankesnes sąlygas naudotis priežiūros paslaugomis, 
galimybes dirbti lanksčiomis darbo sąlygomis ir vyresnių žmonių aktyvumo strategijas. Ne 
viena valstybė narė toliau skatina vyresnio amžiaus darbuotojus dalyvauti darbo rinkoje, be 
kita ko, re mdamos lanksčią išėjimo į pensiją tvarką ir tiek darbdaviams, tiek darbuotojams 
teikdamos finansines paskatas.  
Ne vienoje valstybėje narėje jaunimo padėtis darbo rinkoje toliau gerėja, tačiau jaunimo 
nedarbas tebėra didelis. Jaunimo (15 –24 m. amžiaus asme nų) nedarbo lygis, nors ir 
nuosekliai mažėja ir jau pasiekė 2008 m. lygį, skirtingose šalyse tebėra labai netolygus, o kai 
kuriose iš jų – labai aukštas. Vis dar didelė dalis jaunuolių yra ekonomiškai neaktyvūs. 
2017  m. visoje ES buvo beveik 6  mln. nesimok ančių ir nedirbančių 15 –24 m. jaunuolių 
(NEET). Užsitęsęs jaunuolių pasitraukimas iš darbo rinkos gali turėti neigiamų padarinių 
potencialiam ekonomikos augimui ir daryti neigiamą poveikį patiems jaunuoliams, 
pavyzdžiui, gali nuvertėti jų įgūdžiai ir atsir asti didesnė rizika vėliau gyvenime patirti skurdą. 
Veiksmai, kurių valstybės narės imasi vadovaudamosi Tarybos rekomendacija dėl Jaunimo 
garantijų iniciatyvos, yra pagrindiniai padėties gerinimo veiksniai.  
 
7 
 Užtikrinant galimybes dalyvauti kokybiško ir įtr aukaus švietimo ir mokymo programose, 
jaunajai kartai sudaromos sąlygos tapti suinteresuotais ir aktyviais piliečiais ir taip 
padedama integruotis į darbo rinką ir visuomenę. Europa daro pažangą siekdama 2020  m. 
tikslo, susijusio su mokyklos nebaigusių asm enų skaičiaus mažinimu, kad jų būtų ne daugiau 
kaip 10  proc., ir beveik pasiekė su aukštąjį išsilavinimą įgijusių asmenų skaičiumi susijusį 
40 proc. tikslą. Vis dėlto tebėra didelių valstybių narių ir gyventojų grupių (pavyzdžiui, vyrų 
ir moterų, taip pat ES ir ne ES gimusių asmenų) skirtumų. Susirūpinimą kelia didelė menkus 
pagrindinius gebėjimus turinčių moksleivių dalis, taip pat stipri mokymosi rezultatų ir 
socialinės ir ekonominės padėties bei rezultatų darbo rinkoje koreliacija. Valstybės narės 
imasi veiksmų, kad patobulintų savo švietimo sistemas, visų pirma dar labiau sumažintų 
mokyklos nebaigusių asmenų skaičių, paskatintų vienodas galimybes ir pagerintų palankių 
sąlygų neturinčių besimokančių asmenų mokymosi rezultatus. Kai kuriose valstybėse narės e 
prioritetu laikomos didesnės (ir efektyvesnės) investicijos į švietimo ir mokymo sistemas. 
Aukštojo mokslo kokybės gerinimas ir jo atitikties darbo rinkos poreikiams didinimas taip pat 
yra svarbūs valstybių narių darbotvarkių klausimai, ypač tuomet, kai didėja aukštąjį 
išsilavinimą įgyjančių asmenų skaičius.  
Dėl technologijų pokyčių ir susijusios darbo rinkų pertvarkos labai reikia perkvalifikuoti 
darbingo amžiaus gyventojus ir kelti jų kvalifikaciją. Kad galėtų prisitaikyti prie sparčiai 
kintančių aplink ybių, darbuotojams tampa vis svarbiau turėti darbo rinkos poreikius 
atitinkančią kvalifikaciją.  Europos Sąjungoje vienai darbo vietai, kurioje reikalinga žema 
kvalifikacija, tenka vidutiniškai trys žemos kvalifikacijos suaugusieji. Nepaisant to, žemos 
kvalifikacijos darbuotojai ir vyresnio amžiaus asmenys gerokai rečiau negu vidutiniškai 
dalyvauja suaugusiųjų mokymosi programose. Tebėra didelių skaitmeninių įgūdžių skirtumų: 
daugiau kaip 40  proc. suaugusiųjų ES neturi pagrindinių skaitmeninių įgūdžių, o kai  kuriose 
valstybėse narėse šis skaičius siekia net 70  proc. Tai reiškia, kad daug gyventojų negali 
naudotis įvairiomis paslaugomis, o tai daro neigiamą poveikį įtraukčiai ir produktyvumui.  
Siekdamos padėti besimokantiems asmenims patekti į darbo rinką ir judėti joje, valstybės 
narės pritaiko savo įgūdžių ugdymo sistemas ir rengia mokymo atitikties darbo rinkos 
poreikiams didinimo strategijas.  Be kita ko, reikia užtikrinti, kad būtų galima lengviau 
suprasti ir pripažinti gebėjimus ir kvalifikacijas Europoje  ir atsižvelgti į neinstitucinį 
mokymąsi. Peržiūrimos ir atnaujinamos profesinio mokymo sistemos, siekiant didinti jų 
atitiktį darbo rinkos poreikiams ir pritraukti moksleivių, tačiau tebėra neišspręstų šios srities 
 
8 
 problemų. Paskatos palankių sąlygų netur inčių asmenų grupėms dalyvauti suaugusiųjų 
mokymosi programose, tinkamos gairės ir finansinė parama įmonėms, kad jos galėtų mokyti 
savo darbuotojus, yra svarbūs politikos svertai, galintys padėti pasiekti geresnių rezultatų. 
Vadovaudamosi Įgūdžių tobulinim o krypčių iniciatyva, valstybės narės toliau didina 
galimybes žemos kvalifikacijos suaugusiesiems mokytis ir įgyti kvalifikaciją. Paskatos ugdyti 
skaitmeninius įgūdžius yra vienas iš svarbiausių valstybių narių švietimo ir įgūdžių ugdymo 
srities prioritetų .  
Netipinio užimtumo lygis ES daugmaž stabilus, tačiau keliose valstybėse narėse vis dar 
reikia spręsti didelės darbo rinkos segmentacijos problemą.  Pagal terminuotas darbo 
sutartis dirbančių darbuotojų dalis, palyginti su visais darbuotojais, per pastaru osius metus 
iš esmės nepasikeitė ir vidutiniškai yra apie 14  proc. Apskritai daugiau kaip pusė pagal 
terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų, o 12 -oje valstybių narių  – 70 proc. arba 
daugiau, taip dirba ne savo noru. Keliose šalyse didelė pagal ter minuotas darbo sutartis 
dirbančių asmenų dalis ir žemas perėjimo prie neterminuotų darbo sutarčių lygis rodo darbo 
rinkos dualumą. Tai – susirūpinimą keliantis ženklas, nes netipiniams darbuotojams būdinga 
žemesnė darbo vietos kokybė ir didesnė skurdo rizi ka. Be to, maždaug ketvirtadalį visų ES 
savarankiškai dirbančių asmenų galima laikyti pažeidžiamais arba fiktyviais darbuotojais. 
Remiantis tyrimo rezultatais, asmenų, kurie daugiau nei pusę savo pajamų uždirba iš darbo 
skaitmeninėse platformose, dalis 201 7 m. sudarė kiek daugiau nei 2  proc. Tikėtina, kad ji 
didės, todėl svarbu šiai sričiai skirti daugiau dėmesio. Kai kuriose valstybėse narėse, siekiant 
užtikrinti didesnę darbo rinkos lankstumo ir užimtumo garantijų pusiausvyrą, taip pat išvengti 
segmentaci jos, vykdomos užimtumo apsaugos teisinio reguliavimo srities reformos. Šiuo 
tikslu, siekiant apibrėžti jų sistemą, tam tikrais atvejais nustatomos griežtesnės naudojimosi 
terminuotomis darbo sutartimis sąlygos arba išplečiama kolektyvinių derybų taikymo sr itis. 
Keliose valstybėse narėse pradėtos taikyti naujų darbo formų, įskaitant darbą skaitmeninėse 
platformose ir savarankišką darbą, taisyklės.  
Siekiant paremti darbo ieškančius asmenis pereinamaisiais laikotarpiais, labai svarbios yra 
adekvačios, pagrįstą  laikotarpį mokamos ir visiems darbuotojams prieinamos ir kartu su 
aktyvumo skatinimo priemonėmis skiriamos bedarbio pašalpos.  Šių sistemų struktūros 
valstybėse narėse visais aspektais yra labai nevienodos. Įgyvendinant naujausias šios srities 
reformas dau giausia dėmesio skiriama pašalpas gaunančių darbo ieškančių asmenų 
aktyvumo skatinimo reikalavimų griežtinimui, pavyzdžiui, stiprinant prievolę ieškoti darbo ir 
 
9 
 priimti naujo darbo pasiūlymą. Susirūpinimą toliau kelia tokie klausimai kaip netipinių 
darbuot ojų aprėptis, nes tokie darbuotojai dažnai negali visapusiškai naudotis esama sistema, 
ir savarankiškai dirbančių asmenų aprėpties nebuvimas. Šie klausimai taip pat buvo pabrėžti 
Komisijos pasiūlyme dėl Tarybos rekomendacijos dėl darbuotojų ir savarankiška i dirbančių 
asmenų socialinės apsaugos galimybių.  
Siekiant užtikrinti tinkamai veikiančias ir įtraukias darbo rinkas, labai svarbų vaidmenį 
atlieka veiksminga aktyvi darbo rinkos politika ir valstybinės užimtumo tarnybos.  
Įgyvendinant aktyvią darbo rinkos politiką geriau patenkinami darbo rinkos poreikiai, o 
darbo ieškantiems asmenims suteikiama daugiau galimybių surasti naują darbą. Jos vaidmuo 
itin svarbus siekiant skatinti ilgalaikių bedarbių integraciją. Valstybinės užimtumo tarnybos – 
pagrindinės įstai gos, atsakingos už pagalbą bedarbiams susirasti darbą ir aktyvumo 
skatinimo priemonių pritaikymą. Vis dėlto dalyvavimas ir investicijos į aktyvią darbo rinkos 
politiką ES yra labai nevienodi. Analogiškai valstybių narių, o kartais ir jų regionų, lygmeniu, 
esama valstybinių užimtumo tarnybų teikiamos pagalbos ieškant darbo veiksmingumo 
skirtumų. Daugumoje valstybių narių imamasi svarbių priemonių, daugiausia dėmesio 
skiriant prie individualių poreikių pritaikytų paslaugų teikimui, tačiau keliose valstybėse 
narėse reikėtų stiprinti jų aktyvios darbo rinkos politikos sistemas. Valstybės narės padarė 
pažangą įgyvendindamos Tarybos rekomendaciją dėl ilgalaikių bedarbių integracijos, tačiau 
reikia imtis tolesnių veiksmų, siekiant skatinti įvairių subjektų bendrada rbiavimą ir plėtoti 
neaktyvių asmenų informavimo veiklą. Dalyvaudamos Europos valstybinių užimtumo tarnybų 
tinklo veikloje, šios tarnybos toliau įgyvendina savo suplanuotas reformas. Kai kurios 
valstybės narės ėmėsi papildomų priemonių, kad paskatintų migr antų (visų pirma pabėgėlių) 
integraciją į darbo rinką, tačiau sistemingesnio požiūrio trūksta, be to, reikia daugiau 
investicijų į kvalifikacijos kėlimą ir įgūdžių bei kvalifikacijų pripažinimą, veiksmingą darbo 
rinkos politiką ir valstybinių užimtumo tarn ybų rėmimą.   
Pirmą kartą nuo krizės pradžios ES pajamų nelygybė 2017  m. šiek tiek sumažėjo.  Tai 
nulėmė spartesnis mažesnes pajamas gaunančių namų ūkių pajamų didėjimas. Iš to matyti, 
kad pažeidžiamiausi asmenys pradeda jausti teigiamą ekonomikos atsigavimo  poveikį. Atlikti 
skaičiavimai rodo, kad ši teigiama tendencija išliks daugelyje valstybių narių. Vis dėlto 
2017  m. Europos Sąjungoje 20  proc. turtingiausių gyventojų disponuojamosios pajamos buvo 
5,1 karto didesnės už 20  proc. skurdžiausių gyventojų dispo nuojamąsias pajamas (2016  m. – 
5,2 karto). Taip pat esama didelių valstybių narių skirtumų. Kai kuriose šalyse pajamų 
 
10 
 nelygybė viršija prieš krizę buvusį lygį. Tai dažnai siejama su nelygiomis galimybėmis 
naudotis švietimo, mokymo ir socialinės apsaugos pa slaugomis ir su prastais rezultatais 
darbo rinkoje. Kai kuriose valstybėse narėse įgyvendinama nelygybės mažinimo politika, visų 
pirma tobulinant minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo, taip pat mokesčių ir išmokų 
sistemų struktūras. Siekdamos nutraukti ne lygybės perdavimo iš kartos į kartą ciklą, valstybės 
narės gali imtis tolesnių veiksmų įvairiose srityse, pavyzdžiui, skatinti lygias galimybes 
švietimo ir mokymo srityje, užtikrinti galimybes naudotis kokybiškomis sveikatos priežiūros ir 
kitomis paslaugom is, skatinti lyčių lygybę ir šalinti regionų skirtumus.  
2017  m. toliau mažėjo išmatuotas socialinių pervedimų (išskyrus pensijas) poveikis skurdo 
mažinimui. Šis reiškinys atspindi mažesnį automatinių stabilizavimo priemonių poveikį 
ekonomikos augimo etapu , nors tebėra didelių valstybių narių skirtumų. Socialinių pervedimų 
poveikis skurdo mažinimui mažėjo daugiausia senosiose valstybėse narėse, o naujesnėse 
valstybėse narėse jis didėjo. Iš to matyti, kad vyksta konvergencija. Bendrą rezultatą lemia 
pagerėju sios darbo rinkos sąlygos (ir susiję asmenų, kuriems gresia skurdas, ypatumų 
pokyčiai), taip pat išmokų adekvatumo ir aprėpties pokyčiai (įskaitant tai, kad išmokos kartais 
nedidėja taip sparčiai kaip pajamos). Kaip matyti iš lyginamosios analizės rezultat ų, 
minimalias pajamas užtikrinančių išmokų adekvatumas valstybėse narėse labai nevienodas.  
Valstybės narės toliau imasi priemonių socialinės apsaugos sistemoms modernizuoti, 
didindamos išmokų ir paslaugų aprėptį ir adekvatumą. Siekiama padidinti socialinės 
apsaugos galimybes – visų pirma pagal nestandartines sutartis dirbantiems darbuotojams ir 
savarankiškai dirbantiems asmenims, kurių apsauga ir toliau lieka fragmentuota. Taip pat 
nustatomos tam tikros naujovės, susijusios su naujomis darbo formo mis. Toliau didinamas 
tam tikrų išmokų adekvatumas, tačiau kai kuriais atvejais neišvengta vėlavimo. Kelios 
valstybės narės tobulina savo minimalių pajamų sistemas, šiuo tikslu pagal aktyvios įtraukties 
metodą tinkamo lygio paramą derindamos su galimybėmis  gauti reikalingų prekių ir paslaugų 
ir su paskatomis (vėl) integruotis į darbo rinką. Kai kurios valstybės narės stiprina integruoto 
paslaugų (pavyzdžiui, socialinės paramos, užimtumo ir kitų socialinių paslaugų) teikimo 
metodus. Tais atvejais, kai su būs tu susijusios išlaidos sudaro didelę daugelio namų ūkių 
pajamų dalį, o benamių skaičius nemažėja, kai kurios valstybės narės pradeda įgyvendinti 
reformas, kuriomis siekiama suteikti daugiau galimybių aprūpinti būstu, šiuo tikslu teikiant 
paskatas arba taik ant prevencines priemones.  
 
11 
 Akivaizdu, kad, atsižvelgiant į demografinius pokyčius ir ilgėjančią tikėtiną gyvenimo 
trukmę, reikia atitinkamai pritaikyti pensijų, sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros 
sistemas.  Gyventojams  senėjant,  didėja  ilgalaikės  priežiūros  ir sveikatos  priežiūros  paslaugų  
paklausa  ir keičiasi  poreikiai.  Numatoma,  kad per ateinančius  penkis  dešimtmečius  vyresnių  
kaip 80 m. europiečių  skaičius  padidės  du kartus.  2050  m. vyresnių  kaip 65 m. ir darbingo  
amžiaus  (15–64 m.) asmenų  santykis bus vienas  ir du (šiuo  metu  – vienas  ir trys).  Santykis  
mažėja  jau dabar.  Priemonės , kuriomis siekiama didinti finansinį pensijų sistemų tvarumą, 
tebėra vienas iš svarbiausių daugelio valstybių narių prioritetų, vis svarbiau tampa užtikrinti 
pensijų a dekvatumą.  Pensijų pajėgumas pakeisti pajamas ir užkirsti kelią skurdui valstybėse 
narėse yra labai nevienodas. Valstybės narės vis dažniau imasi priemonių, kad išsaugotų 
pensijų adekvatumą minimaliomis garantijomis ir išmokų indeksavimu, skatina lanksčias  
išėjimo į pensiją sąlygas, pritaiko pensijų kaupimo taisykles prie atitinkamų darbuotojų 
kategorijų ir plečia papildomų pensijų vaidmenį.   
Didesnės galimybės naudotis kokybiškomis sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros 
paslaugomis, taip pat jų veik smingumo didinimas yra pagrindinis valstybėse narėse 
vykdomų reformų principas. Kai kuriems europiečiams sveikatos priežiūros paslaugų kaina 
ir laukimo laikas tebėra didelės kliūtys, trukdančios naudotis tokiomis paslaugomis. Todėl 
daugelyje valstybių nari ų, įgyvendinant sveikatos priežiūros sistemų reformas, daugiausia 
dėmesio skiriama jų veiksmingumo didinimui, šiuo tikslu geriau koordinuojant veiksmus ir 
suteikiant svarbesnį vaidmenį pirminei sveikatos priežiūrai ir prevencijai. Imamasi priemonių 
sveikat os priežiūros darbuotojų mokymui tobulinti ir jų darbo sąlygoms gerinti. Kalbant apie 
ilgalaikę priežiūrą, ją dažniausiai teikia šeimos nariai, nes daugumoje valstybių narių nėra 
pakankamų sistemų, kurios padėtų patenkinti pagyvenusių asmenų priežiūros por eikius. 
Dabartinėmis reformomis siekiama derinti valdžios institucijų paramos neformaliesiems 
slaugytojams ir slaugytojams artimiesiems sistemą su bendruomenėse ir institucijose teikiamų 
paslaugų tinklu, itin daug dėmesio skiriant tvarumo klausimams, kurie  dabartinių 
demografinių sunkumų kontekste yra labai svarbūs.  
Tinkamai veikiantis socialinis dialogas  – viena iš pagrindinių Europos socialinės rinkos 
ekonomikos dalių.  Jis padeda didinti socialinę sanglaudą ir mažinti konfliktus visuomenėje, o 
tai nauding a darbuotojams, darbdaviams ir vyriausybėms. Socialinių partnerių dalyvavimas 
rengiant reformas gali padėti gerinti jų rengimą ir įgyvendinimą, didinti piliečių atsakomybę 
ir galiausiai pasiekti geresnių socialinių ir ekonominių rezultatų. Vis dėlto, socia linių 
 
12 
 partnerių dalyvavimo mastas ir poveikis valstybėse narėse gerokai įvairuoja ir kai kuriais 
atvejais yra menkas. Nors socialinio dialogo praktikai universalaus modelio pritaikyti 
negalima, akivaizdu, kad tam tikrose valstybėse narėse esama galimybių s tiprinti socialinių 
partnerių gebėjimus ir jiems užtikrinti tinkamą aiškių ir laiku rengiamų konsultacijų, įskaitant 
visais esminiais Europos semestro etapais, sistemą. O pilietinės visuomenės organizacijų 
patirtis gali atlikti ir atlieka svarbų vaidmenį u žtikrinant, kad reformos būtų rengiamos ir 
įgyvendinamos veiksmingai. Visuomeninių suinteresuotųjų subjektų dalyvavimo mastas 
valstybėse narėse gerokai įvairuoja, o kai kuriose iš jų trūksta pajėgumų, kad būtų galima 
aktyviai dalyvauti politikos diskusijos e. 
  
 
13 
 1. DARBO RINKOS IR SOCIALINIŲ TENDENCIJŲ BEI UŽDAVINIŲ 
EUROPOS SĄJUNGOJE APŽVALGA  
 
 
Šiame skyriuje pateikiama darbo rinkos ir socialinių tendencijų bei uždavinių Europos 
Sąjungoje apžvalga, taip pat išsamus analitinis pagrindinių užimtumo ir socialinės politikos 
sričių vertinimas.  
 
 
1.1 Darbo rinkos tendencijos  
 
Darbo rinkos sąlygos toli au gerėja, o užimtumas ES pasiekė beprecedentį lygį. 2017  m. 
ne tik sparčiai augo ES ekonomika (2,4  proc.), bet ir dirbančių asmenų skaičius padidėjo 
1,6 proc.  – tai yra didžiausias metinis augimo tempas nuo pat ekonomikos atsigavimo 
pradžios. 2018  m. pirm uosius du ketvirčius bendras užimtumas toliau didėjo  – dirbančiųjų 
skaičius pasiekė 238,9  mln.2, t. y. maždaug 3,2  mln. daugiau negu prieš metus. Tai  – 
aukščiausias kada nors ES pasiektas lygis. Nuo 2013  m. vidurio, kai pradėjo kilti užimtumo 
lygis, sukurt a daugiau kaip 14  mln. papildomų darbo vietų.  
20–64 m. asmenų užimtumo lygis nuolat kyla, taigi artėjama prie strategijos 
„Europa  2020“ tikslo. Užimtumo lygis kilo šiek tiek sparčiau negu 2016  m.: 2017  m. jis 
išaugo 1,1 proc. punkto iki 72,2  proc. ir 2018  m. pirmuosius du ketvirčius toliau didėjo iki 
73,2 proc. (1 pav.). Jei ši teigiama tendencija išlaikys dabartinį tempą, ES bus tinkamai 
pasirengusi pasiekti strategijos „Europa  2020“ tikslą užtikrinti 75  proc. užimtumo lygį. 
Padėtis toliau gerėja ir euro zonoje, kur 2018  m. II ketv. užimtumas pasiekė aukščiausią lygį  – 
71,9 proc. Šiuos teigiamus pokyčius sutvirtina nuolat stiprėjanti aktyvesnio dalyvavimo darbo 
rinkoje tendencija. 2018  m. II ketv. 15 –64 m. asmenų ekonominio aktyvumo lygis pasiekė 
rekordinį  73,8 proc. lygį (euro zonoje  – 73,5 proc.). Ekonominio aktyvumo lygis ES kilo 
nuolat, netgi per krizę, taigi mažėja atotrūkis nuo Jungtinių Amerikos Valstijų. 2017  m. darbo 
jėgos aktyvumo lygį kelti ir toliau padėjo vyresnio amžiaus darbuotojai ir moterys .  
                                                            
2 Bendro užimtumo duomenys – iš nacionalinių sąskaitų (vidaus sąvoka), kiti duomenys – iš Darbo jėgos tyrimo. 
Šiame skyriuje pateikiami pagal sezoną pakoreguoti ketvirčio duomenys.  
 
14 
 Šiuo metu nedarbo lygis vėl siekia prieš krizę buvusį lygį. Nuolat augo naujų darbo vietų 
skaičius, todėl nedarbo lygis toliau mažėjo ir 2018  m. II ketv. nukrito iki 6,9  proc. Tokio lygio 
ES neužregistruota nuo 2018  m. II ketv., ir dabar jis 4 proc. pun ktais žemesnis negu 2013  m., 
kai buvo pasiektas žemiausias lygis. Kiek mažesnė pažanga padaryta euro zonoje, kur 
nedarbo lygis, 2018  m. II ketv. siekęs 8,3  proc., tebėra vienu proc. punktu aukštesnis už 
2008  m. užregistruotą žemiausią lygį. Šios teigiamos tendencijos siejamos su nuolatiniu 
ilgalaikio nedarbo lygio (t.  y. bent metus nedirbančių asmenų dalies, palyginti su visais 
ekonomiškai aktyviais gyventojais) mažėjimu, kuris ES kasmet mažėjo po 0,5 proc. punkto ir 
2018  m. II ketv. siekė 3  proc. (euro zon oje – 3,9 proc.). Nors per pastaruosius metus nedarbas 
(įskaitant ilgalaikį nedarbą) sumažėjo visose valstybėse narėse, tebėra didelių pavienių 
valstybių narių nedarbo lygio skirtumų (kaip nurodyta 3.1.1 skirsnyje)  – kai kuriose iš jų dar 
toli gražu nepasi ektas prieš krizę buvęs žemiausias lygis.   
1 pav. Užimtumo ir nedarbo lygis ES ir euro zonoje  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas. Pastaba. Pagal sezoną pakoreguoti 2018  m. II ketv. duomenys.  
 
Jaunimo nedarbas taip pat toliau sparčiai mažėja  – kasmet po 1,8  proc. punkto iki 
15,2 proc. 2018  m. II ketv. (euro zonoje  – 16,9 proc.). Šis lygis  – toks pat kaip prieš pat krizę 
(2008  m. II ketv.) pasiektas žemiausias lygis ir šiuo metu beveik 9 proc. punktais žemesnis už 

 
15 
 2013  m. užregistruotą aukščiausią lygį. Vis dėlto kai kuriose valstybėse narėse jaunimo 
nedarbo lygis tebėra aukštas  – Ispanijoje, Italijoje ir Graikijoje jis viršija 30  proc. (žr. 3.2.1 
skirsnį). Kalbant apie nedirbančius ir nesimokančius 15 –24 m. jaunuolius (NE ET), padėtis 
nuolat gerėja  – tokių asmenų skaičius 2017  m. sumažėjo 0,6 proc. punkto iki 10,9  proc.; 
panašus lygis buvo užregistruotas ir 2008  m.  
Mažėjantį jaunimo nedarbą atspindi analogiškai didėjantis jaunuolių išsilavinimas  – 18–
24 m. mokyklos nebaigu sių asmenų skaičius, kuris pastarąjį dešimtmetį nuolat mažėjo, 
2017  m. sumažėjo dar 0,1 proc. punkto iki 10,6  proc. Tai reiškia, kad strategijos 
„Europa  2020“ tikslas užtikrinti, kad tokių asmenų būtų ne daugiau kaip 10  proc., yra beveik 
pasiektas, tačiau tą skaičių reikėtų mažinti toliau3. Toliau nuolat didėjo aukštąjį išsilavinimą 
įgyjančių 30 –34 m. asmenų dalis  – 2017  m. tokių asmenų buvo 39,9  proc., o tai reiškia, kad 
beveik pasiektas strategijos „Europa  2020“ tikslas užtikrinti, kad aukštąjį išsilavini mą įgytų 
40 proc. asmenų.  
Ekonomikos atsigavimas ir toliau labiau jaučiamas kalbant apie dirbančiųjų negu apie 
dirbtų valandų skaičių. 2017  m. bendras dirbtų valandų skaičius ES padidėjo 1,2  proc., taigi 
2015  m. išryškėjusi teigiama tendencija nesikeičia. Nepaisant to, bendras dirbtų valandų 
skaičius nedidėjo taip sparčiai kaip užimtumo lygis (kuris padidėjo 1,6  proc.; žr. pirmiau), o 
tai reiškia, kad sumažėjo vieno gyventojo dirbtų valandų skaičius. Bendras dirbtų valandų 
skaičius dar nepasiekė 2008  m. užr egistruoto aukščiausio lygio. Iš to matyti besitęsianti darbo 
rinkos stagnacija, apie kurią byloja ir kiti rodikliai. 2017  m. buvo beveik 9  mln. darbuotojų, 
kurie darbą ne visą darbo dieną dirbo ne savo noru (t.  y. jie būtų norėję dirbti daugiau). Šis 
skaičius, palyginti su 2013  m., kai tokių darbuotojų buvo daugiausia (10,3  mln.), mažėja, 
tačiau vis dar 1,3  mln. viršija 2008  m. lygį. Kalbant apie ilgesnį laikotarpį, nežymi darbo laiko 
dinamika taip pat yra struktūrinių pokyčių, susijusių su per pastaruosiu s 15 metų vis 
dažnesniu darbu ne visą darbo dieną ir besikeičiančiais darbuotojų darbo laiko tvarkos 
prioritetais, atspindys. Todėl nuo 2000  m. vieno asmens dirbtų valandų skaičius nuolat 
nežymiai mažėjo4.  
                                                            
3 2017 m. lapkričio 14 d. komunikate „Europinės tapatybės stiprinimas per švi etimą ir kultūrą“ (COM(2017) 673 
final) Komisija nurodė turinti didelių užmojų tikslą – kad 2025  m. mokyklos nebaigiančių asmenų būtų ne 
daugiau kaip 5  proc.  
4 Daugiau informacijos žr. Europos Komisija (2018  m.) „Employment and Social Developments in Europ e. 
Annual Review 2018“.  
 
16 
 2017  m. kilo visų pagrindinių demografinių grupių  užimtumo lygis.  Kaip ir praėjusiais 
metais, labiausiai padidėjo vyresnio amžiaus (55 –64 m.) darbuotojų užimtumas (2 pav.): 
2017  m. šios amžiaus grupės dirbančiųjų skaičius padidėjo 4,3  proc., o užimtumo lygis 
pasiekė aukščiausią kada nors buvusį lygį  – 57,1 proc. (t.  y. beveik 12 proc. punktų daugiau 
negu 2008  m.). Dirbančių jaunuolių (15 –24 m.) skaičius didėjo šiek tiek sparčiau negu 
2016  m. (1,6  proc., palyginti su 1,3  proc.). Vis dėlto jaunimo užimtumo lygis dar neatsigavo 
nuo krizės poveikio  – 2017  m. jis siekė 34,7  proc. ir tebėra 2,7 proc. punkto žemesnis už 
2008  m. lygį. Nepaisant to, atsižvelgiant į stabilų ekonominio aktyvumo lygį (2017  m. – 
41,7 proc., 2016  m. – 41,6 proc.), didėjant užimtumo lygiui nuolat mažėjo šios amžiaus 
grupės nedarbas. 2017  m. moterų užimtumo lygis didėjo šiek tiek sparčiau negu vyrų 
užimtumo lygis (atitinkamai 1,5 ir 1,3  proc.). Vis dėlto vyrų ir moterų užimtumo lygio 
skirtumas beveik nepasikeitė ir yra 11,5 proc. punkto (t.  y. 0,1  proc. punkto mažiau nei 
2016  m.), tačiau y ra gerokai mažesnis negu prieš krizę  – 2008  m. jis siekė 15 proc. punktų. 
2017  m. ne ES gimusių 20 –64 m. asmenų užimtumo lygis padidėjo 1,7 proc. punkto iki 
63 proc., tačiau tebėra 10 proc. punktų žemesnis už ES gimusių asmenų užimtumo lygį. 
Kalbant apie m oteris, šis skirtumas dar didesnis (apie 14 proc. punktų).  
 
17 
 2 pav. Įvairių ES gyventojų grupių užimtumo lygis ir užimtumo augimas  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas.  
 
Atsigaunant ekonomikai, daugėja joje dalyvaujančių aukštos kvalifikacijos darbuotojų.  
2017  m. dirbančių aukštąjį išsilavinimą turinčių 25 –64 m. amžiaus grupės asmenų skaičius 
padidėjo 2,9  proc., taip pat, nors ir nedaug (0,8  proc.), padaugėjo dirbančių vidutinės 
kvalifikacijos darbuotojų (t.  y. vidurinį iš silavinimą įgijusių asmenų). O štai dirbančių žemos 
kvalifikacijos darbuotojų (t.  y. pagrindinį ar žemesnį išsilavinimą įgijusių asmenų) skaičius 
sumažėjo 0,4  proc. Kadangi, visuomenei senėjant ir didesniam jaunosios kartos atstovų 
skaičiui įgyjant aukštąj į išsilavinimą, bendras 25 –64 m. žemos kvalifikacijos darbuotojų 
skaičius mažėja (palyginti su 2016  m., sumažėjo 2,7  proc.), šios amžiaus grupės užimtumo 
lygis 2016 –2017  m. faktiškai padidėjo nuo 54,3 iki 55,6  proc. 2016 –2017  m. žemos ir aukštos 
kvalifikac ijos darbuotojų užimtumo lygio skirtumas sumažėjo nuo 30,5 iki 29,7 proc. punkto, 
tačiau tebėra labai didelis; iš to matyti, kad galima imtis veiksmų mažiau išsilavinusių asmenų 
įsidarbinamumui didinti. Išsamios kiekvienos valstybės narės tendencijos patei kiamos 
tolesniuose šios ataskaitos skyriuose.  

 
18 
 Pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų skaičius, palyginti su visais 
dirbančiaisiais, 2017  m. beveik nepakito, o darbą ne visą darbo dieną dirbančių 
darbuotojų skaičius nežymiai sumažėjo. Pastarų jų metų tendencijos rodo, kad atsigaunant 
ekonomikai skatinama kurti darbo vietas, kuriose dirbama pagal neterminuotas ir terminuotas 
sutartis, – jų skaičius 2017  m. padidėjo atitinkamai apie 2,7  mln. ir 0,8  mln. (atitinkamai 1,7 ir 
2,9 proc.). Vis dėlto, palyginti su visais dirbančiaisiais, pagal terminuotas darbo sutartis 
dirbančių 15 –64 m. amžiaus grupės darbuotojų dalis beveik nepakito  – padidėjo vos 0,1  proc. 
punkto iki 14,3  proc. Antrus metus iš eilės darbą ne visą darbo laiką dirbančių 15 –64 m. 
amžia us grupės darbuotojų dalis mažėjo tik nežymiai (2017  m. – 0,1 proc. punkto iki 
19,4 proc.) ir tebėra beveik 2 proc. punktais didesnė nei 2008  m. Kita vertus, kaip minėta 
pirmiau, smarkiai mažėja ne savo noru darbą ne visą darbo dieną dirbančių darbuotojų d alis 
(2016 –2017  m. sumažėjo nuo 21,1 iki 19,8  proc.), nors tebėra didelė. Savarankiškai dirbančių 
15–64 m. asmenų dalis, palyginti su visais dirbančiaisiais, 2017  m. toliau lėtai sumažėjo iki 
13,7 proc. (2016  m. buvo 14,0  proc., o 2013  m. – 14,4 proc.).  
Kalbant apie sektorių pokyčius, užimtumo lygis ir toliau didėjo paslaugų sektoriuje. 
Pagal pastarųjų metų tendenciją daugiausia darbo vietų sukurta paslaugų sektoriuje5 
(remiantis nacionalinėmis sąskaitomis, 2017  m. įdarbinta dar 2,8  mln. asmenų, t.  y. 1,6  proc. 
daugiau nei 2016  m.). 2008 –2017  m. dirbančiųjų paslaugų sektoriuje dalis ES nuolat didėjo 
(nuo 70,1 iki 73,9  proc.). Statybos sektoriuje užimtumo lygis padidėjo 2  proc.  – tai yra 
didžiausias užregistruotas užimtumo padidėjimas nuo ekonomikos nuosmukio  pradžios, 
kuriuo įtvirtinamas 2015  m. prasidėjęs ekonomikos atsigavimas. Vis dėlto dirbančiųjų šiame 
sektoriuje skaičius vis dar beveik 15  proc. mažesnis negu 2008  m. Pramonės sektoriuje taip 
pat matyti tvirto augimo požymių (užimtumas padidėjo 1,5  proc.  – daugiausia nuo 2007  m.). 
Galiausiai užimtumas žemės ūkyje, ilgai ir nuolat mažėjęs, 2017  m. padidėjo 0,3 proc.  
1.2 Socialinės tendencijos  
Asmenų, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis (angl.  AROPE6)7, skaičius 2017  m. 
gerokai sumažėjo ir dabar nesiekia prieš krizę buvusio lygio. Didėjant užimtumui ir 
                                                            
5 Paslaugų sektoriuje didžiausias padidėjimas užregistruotas informacinių ir ryšių technologijų, taip pat 
profesinės, mokslinės ir techninės veiklos ir administracinės ir aptarnavimo veiklos srityse (2017  m. atitinkamai 
3,4 ir 2,9  proc.). O štai finansinių ir draudimo paslaugų srityje darbo vietų skaičius sumažėjo 0,7  proc.  
6 Asmenys, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis (angl.  AROPE),  – tai žmonės, kuriems kyla skurdo 
rizika (angl.  AROP), kurie patiria didelį materialinį ne priteklių (angl.  SMD) ir  (arba) gyvena labai mažo darbo 
intensyvumo namų ūkiuose (angl.  VLWI).  
 
19 
 disponuojamosioms pajamoms, 2017  m. šis rodiklis mažėjo penktus metus iš eilės – dabar 
asmenų, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, yra 113  mln. (22,5  proc. visų 
gyventojų). Taigi, 2017  m. tokių asmenų ES buvo 5  mln. mažiau negu prieš krizę (2008  m.), o 
nuo 2012  m., kai tokių asmenų buvo daugiausia, jų skaičius sumažėjo beveik 11  mln. Vis 
dėlto, atsižvelgiant į krizės nulemtą ekonomikos nuosmukį,  strategijos „Europa  2020“ skurdo 
mažinimo tikslą – nuo 2008  m. sumažinti skurdą ar socialinę atskirtį patiriančių asmenų 
skaičių 20  mln. – pasiekti tebėra sudėtinga. Bendra šio rodiklio vertė sumažėjo todėl, kad, 
nors ir nevienodai, sumažėjo visų trijų jo  sudedamųjų dalių vertės (žr. toliau ir 3 pav.).  
3 pav. Gyventojų, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, dalis ir šio rodiklio 
sudedamosios dalys (proc.), 2005 –2017  m. 
 
Šaltinis: Eurostatas, ES statistika apie pajamas ir gyvenimo sąlygas. Pastaba. Paaiškinimas pateikiamas 6 
išnašoje.  
Labai smarkiai sumažėjo didelį materialinį nepriteklių patiriančių asmenų skaičius  – šis 
rodiklis dabar dar žemesnis nei pastaraisiais metais; iš to matyti, kad gyvenimo lygis 
                                                                                                                                                                                          
Asmenys, kuriems kyla skurdo rizika, yra žmonės, gyvenantys namų ūkiuose, kurių ekvivalentinės 
disponuojamosios pajamos neviršija 60  proc. šalies ekvivalentinių  disponuojamųjų pajamų medianos (todėl šis 
rodiklis yra skurdžių pajamų rodiklis).  
Asmenys patiria didelį materialinį nepriteklių, jeigu gyvena namų ūkiuose, kuriuose negali sau leisti bent keturių 
iš šių dalykų: 1) laiku sumokėti būsto nuomos, hipotekos paskolos ir  (arba) komunalinių mokesčių; 2) 
pakankamai šildyti būstą; 3) apmokėti nenumatytų išlaidų; 4) kas antrą dieną valgyti mėsos, žuvies ar 
lygiaverčio baltyminio maisto; 5) vieną savaitę per metus atostogauti ne namuose; 6) asmeninėms reikmėms 
naudo tis automobiliu; 7) turėti skalbyklės; 8) turėti spalvoto televizoriaus; 9) turėti telefono.  
Asmenys, gyvenantys labai mažo darbo intensyvumo namų ūkiuose (t.  y. namų ūkiuose, kuriuose beveik nė 
vienas narys neturi darbo),  – tai žmonės iki 59 metų, gyvena ntys namų ūkiuose, kuriuose darbingo amžiaus (18 –
59 m.) suaugusieji praėjusiais metais išnaudojo mažiau nei 20  proc. visų savo darbo galimybių.  
7 ES SPGS pajamų statistika grindžiama ankstesnių mokestinių metų duomenimis, išskyrus Jungtinę Karalystę 
(tyrim o vykdymo metų pajamos) ir Airiją (12 mėn. prieš tyrimą pajamos).  

 
20 
 kyla. 2017  m. daugiau kaip 3  mln. asmenų išsivadavo iš didelio materialinio nepr itekliaus, 
taigi bendras su šiuo reiškiniu susiduriančių asmenų skaičius sumažėjo iki 34,8  mln., arba 
6,9 proc. ES gyventojų (0,6 proc. punkto mažesnis negu 2017  m. ir nesiekia 2008  m. lygio). 
Jau penktus metus iš eilės padėtis sparčiai taisosi ir tai rodo , kad gerėja namų ūkių materialinė 
padėtis. Nepaisant šių teigiamų pokyčių, tebėra didelių skirtumų tarp valstybių narių (žr. 3.4 
skyrių).  
Užimtumo lygiui pakilus iki rekordinių aukštumų, asmenų, gyvenančių namų ūkiuose, 
kuriuose beveik nė vienas narys net uri darbo, skaičius  2017  m. sumažėjo  3,7 mln. 
Gyventojų iki 59 metų amžiaus grupėje, tokių asmenų dalis 2016 –2017  m. sumažėjo nuo 10,5 
iki 9,3  proc. ir pirmą kartą nuo 2009  m. neviršija 10  proc. Vis dėlto tokių asmenų dalis ir 
skaičius tebėra didesni negu prieš krizę.  
Nuo ekonomikos krizės pirmą kartą sumažėjo gyventojų, kuriems gresia skurdas, dalis. 
Asmenų, kuriems gresia skurdas, skaičius iki 2014  m. didėjo, o per kitus dvejus metus 
rodiklis stabilizavosi. 2017  m. šis rodiklis sumažėjo 0,4 proc. punkto (arba beveik 2  mln. 
asmenų)  iki 16,9  proc. – 2017 -ieji buvo pirmieji metai po krizės, kuriais nepasiturinčių namų 
ūkių pajamos didėjo sparčiau negu pajamų mediana. Iš naujausių Eurostato išankstinių 
įverčių8 matyti, kad ši skurdo lygio mažėjimo tendencija turėtų išlikti. Tačiau ketvirtus metus 
iš eilės kyla labai mažo darbo intensyvumo namų ūkiuose gyvenančių asmenų skurdo rizikos 
lygis, kuris dabar yra kaip niekada aukštas ir siekia 62,3  proc. Iš to matyti, kad keliose šalyse 
socialinės išmokos tebėra nead ekvačios  – šią tendenciją turėtų stebėti Socialinės apsaugos 
komitetas9. 
Nors asmenų, kuriems gresia skurdas, dalis iš esmės mažėja, dirbančiųjų skurdas tebėra 
didelis. 2017  m. 9,6  proc. dirbančiųjų namų ūkio pajamos neviršijo 60  proc. šalies medianos. 
Šis skaičius nepasikeitė nuo 2016  m. ir vis dar gerokai viršija 2008  m. lygį (8,5  proc.). 
Dirbančiųjų skurdo lygis iki šiol didėjo tiek visą, tiek ne visą darbo dieną dirbančių 
darbuotojų grupėse, nors pastariesiems ir toliau kyla daug didesnė skurdo rizika ( atitinkamai 
8,0 ir 15,8  proc.). Ši tendencija itin didelį poveikį daro jaunesniems darbuotojams (iki 30 
metų)  – šie, palyginti su 30 metų ir vyresniais darbuotojais, susiduria su didesne ir vis 
                                                            
8 ES SPGS duomenys daugumoje valstybių narių grindžiami praėjusiais metais fiksuotomis pajamomis (t.  y. 
2017  m. SPGS grindžiama 2016  m. pajamomis, taip pat žr. 7 išnašą). Eurostato skelbiami išankstiniai statistikos 
įverčiai rodo, kad skurdo rizikos rodiklis (ir pajamų kvintilio dalies santykis (S80/S20)) daugumoje valstybių 
narių turė tų gerėti ir 2017  m. pajamų atveju (t.  y. 2018  m. rodikliai).  
9 Socialinės apsaugos komiteto 2018  m. metinė ataskaita.  
 
21 
 didėjančia skurdo rizika.  Socialinės apsaugos komitetas nustat ė, kad dirbančiųjų skurdo 
tendencijas reikėtų stebėti tiek trumpuoju, tiek ilguoju laikotarpiu10.  
Pažeidžiamiausių asmenų skurdo rodikliai šiek tiek gerėja, taigi ankstesnės tendencijos 
keičiasi. Skurdo gylis  – rodiklis, kuriuo įvertinama, kiek asmenys, ku riems gresia skurdas, yra 
nutolę nuo skurdo ribos, 2017  m. sumažėjo. Jis sumažėjo nedaug  – nuo 25 iki 24,7  proc. ir 
tebėra gerokai didesnis nei prieš krizę. Iš to matyti, kad pažeidžiamiausių asmenų pajamos 
pamažu didėja. Kalbant apie bedarbius, jų skurdo rizikos lygis sumažėjo pirmą kartą po 
krizės, tačiau vis dar siekia 48  proc. ir tebėra kone rekordinio lygio.  
Nepaisant bendro padėties gerėjimo, vaikų skurdo ar socialinės atskirties rizika tebėra 
didelė. Vaikų (iki 17 metų) skurdo ar socialinės atskirtie s rizikos lygis toliau mažėja (2017  m. 
sumažėjo nuo 26,4 iki 24,5  proc.) ir yra gerokai žemesnis už prieškrizinį lygį. Vis dėlto 
skurdas ar socialinė atskirtis vis dar gresia 62,9  proc. vaikų, kurių tėvai yra nekvalifikuoti, ir 
tik 9 proc. vaikų, kurių tėv ai turi aukštą kvalifikaciją. Ne ES gimusių asmenų vaikų, kuriems 
gresia skurdas ar socialinė atskirtis, dalis po krizės didėjo ir 2017  m. siekė 34,5  proc. Tai 
daugiau nei dvigubai didesnis rodiklis, palyginti su ES gimusių asmenų vaikais. Vienas iš 
pagrin dinių vaikų skurdo veiksnių yra didėjantis vienišo tėvo arba motinos namų ūkių 
skaičius  – tokiuose namų ūkiuose gyvenančių asmenų dalis 2011 –2016  m. padidėjo nuo 4,4 
iki 4,8  proc. ES gyventojų (tačiau 2017  m. sumažėjo iki 4,3  proc.). Iš vienišo tėvo arba 
motinos namų ūkio kilusių vaikų skurdo rizikos lygis du kartus viršija visų vaikų skurdo 
rizikos lygio vidurkį, ir šis skirtumas toliau didėja.     
Namų ūkių pajamos toliau didėja, tačiau ne taip sparčiai, kaip auga visa ekonomika. Iki 
2017  m. bendros dispo nuojamosios namų ūkių pajamos didėjo ketverius metus iš eilės ir 
dabar gerokai viršija 2008  m. lygį, tačiau metinis padidėjimas vis dar atsilieka nuo BVP 
augimo (per metus iki 2017  m. bendros disponuojamosios namų ūkių pajamos padidėjo 
mažiau nei 1  proc., o realusis BVP vienam gyventojui tuo pačiu laikotarpiu  išaugo 2,2  proc.). 
Iš to matyti, kad namų ūkių pajamos nedidėja taip sparčiai kaip visos ekonomikos pajamos. 
Kaip nurodyta 3.4 skyriuje, keliose valstybėse narėse realiosios bendros disponuojamosios 
namų ūkių pajamos vienam gyventojui vis dar yra mažesnės nei prieš krizę.  
Pajamų nelygybės didėjimo po krizės tendencija 2017  m. ėmė silpnėti, tačiau ankstesnis 
lygis dar nepasiektas. 20 proc. turtingiausių namų ūkių valstybėse narėse gaunamos pajamos 
                                                            
10 Socialinės apsaugos komiteto 2018  m. metinė ataskaita.  
 
22 
 vidutiniškai daugiau kaip penkis kartus viršija 20  proc. skurdžiausių namų ūkių gaunamas 
pajamas. 2008 –2016  m. pajamų kvintilio dalies santykis (S80/S20) padidėjo nuo 5,0 iki 5,2. 
Tą, be kita ko, nulėmė tokie veiksniai kaip prastos darbo rinkos sąlygos ir nedidėjančios 
pajamos, ypač kalbant apie mažiausias pajamas gaunančius asmenis. 2017  m. šis santykis 
pradėjo mažėti ir ES vidutiniškai siekė 5,1. Iš naujausių Eurostato išankstinių įverčių matyti, 
kad šis santykis turėtų ir toliau mažėti.  
  
  
 
23 
 2. PAVYZDŽIAI  IŠ SOCIALINIŲ RODIKLIŲ SUVESTINĖS  
Europos socialinių teisių ramstis, sukurtas 2017  m. lapkričio 17  d. pasirašyta Europos 
Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucine deklaracija, nustato pagrindinius principus ir 
teises, kuriuos įgyvendinant siekiama sąžiningų ir sklandžiai veikiančių darbo rinkų ir 
socialinės apsaugos sistemų. Ramstis veikia kaip atnaujinto proceso, kuriuo siekiama geresnių 
socialinių ir ekonominių sąlygų konvergencijos valstybėse narėse, kelrodis.  
Prie Europos socialinių teisių ramsč io pridedama Socialinių rodiklių suvestinė, skirta veiklos 
rezultatams ir tendencijoms valstybėse narėse stebėti11. Šioje suvestinėje pateikiama įvairių 
(esminių ir antrinių) rodiklių, padedančių vertinti valstybių narių veiklą ir pasiekimus 
užimtumo ir soc ialinėje srityse pagal tris plačius aspektus, nustatytus Socialinio ramsčio 
dokumentuose: i) lygių galimybių ir galimybės įsidarbinti, ii) dinamiškų darbo rinkų ir 
tinkamų darbo sąlygų ir iii) viešosios paramos / socialinės apsaugos ir įtraukties. Nuo 2018  m. 
į Bendrą užimtumo ataskaitą įtraukiama Socialinių rodiklių suvestinė, kurios rezultatai, susiję 
su esminiais rodikliais, apibendrinami šiame skyriuje. Analizė pateikiama platesniame 
reformų kontekste, aprašomame 3 skyriuje.  
 
2.1 Plačiau apie suvestinę   
Socialinių rodiklių suvestinė yra svarbiausia užimtumo ir socialinių tendencijų 
stebėsenos ir konvergencijos siekiant geresnių darbo ir gyvenimo sąlygų stebėsenos 
priemonė.  Visų pirma ji padeda stebėti padėtį valstybėse narėse pagal išmatuojamus ramsčio 
aspektus ir papildo esamas stebėsenos priemones, tokias kaip Užimtumo rodiklių apžvalga ir 
Socialinės apsaugos rodiklių apžvalga12. Ją sudaro 14 esminių rodiklių, kuriais vertinamos 
bendros užimtumo ir socialinės tendencijos13: 
                                                            
11 Komisijos tarnybų darbinis dokumentas SWD(2017)  200 final, pridedamas prie 2017  m. balandžio 26 d. 
komunikato COM(2017)  250 final. 
12 Užimtumo rodiklių apžvalga (angl. EPM) ir Socialinės apsaugos rodiklių apžvalga (angl.  SPPM) – kasmetinės 
atitinkamai Užimtumo komiteto ir Socialinės apsaugos komiteto rengiamos at askaitos. Jose  nagrinėjamos 
stebimos tendencijos, pagrindinės užimtumo ir socialinės srities problemos valstybėse narėse ir stebima, 
pažanga, daroma siekiant strategijos „Europa  2020“ užimtumo ir skurdo mažinimo tikslų.  
13 2018  m. bendroje užimtumo ataskait oje Užimtumo komiteto ir Socialinės apsaugos komiteto (ir jų už rodiklius 
atsakingų pakomitečių) prašymu dėl techninių problemų du esminiai srities „Dinamiškos darbo rinkos ir 
tinkamos darbo sąlygos“  rodikliai („Asmenų, dalyvaujančių aktyvios darbo rinkos politikos priemonėse, skaičius 
šimtui norinčių dirbti asmenų“ ir „Valandinis atlygis darbuotojams, EUR“) neįtraukti į apžvalginę lentelę ir 
vėliau atliekant analizę nepateikiami kaip esminiai suvestinės rodikliai. Po diskusijų 2018  m. rugsėjo  mėn. šie 
 
24 
 - Lygios galimybės ir galimybė įs idarbinti:  
 18–24 m. mokyklos nebaigusių asmenų dalis  
 20–64 m. vyrų ir moterų užimtumo skirtumai  
 Pajamų nelygybė kaip kvintilio dalies santykis (S80/S20)  
 Skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygis (AROPE)  
 15–24 m. nesimokančių ir nedirbančių jaunuolių dalis  
- Dinamiškos darbo rinkos ir tinkamos darbo sąlygos:  
 20–64 m. asmenų užimtumo lygis  
 15–74 m. asmenų nedarbo lygis  
 15–74 m. asmenų ilgalaikio nedarbo lygis  
 Bendros realiosios disponuojamosios namų ūkių pajamos vienam gyventojui14 
 Vieno visą darbo dieną d irbančio, vaikų neturinčio ir vidutinį darbo užmokestį 
uždirbančio darbuotojo grynasis uždarbis15 
- Viešoji parama / socialinė apsauga ir įtrauktis:  
 Socialinių pervedimų (išskyrus pensijas) poveikis skurdo mažinimui16 
 Vaikai iki 3  m., kuriems teikiamos oficial ios priežiūros paslaugos  
 Asmenys, kurie nurodo turį nepatenkintų medicininės priežiūros poreikių  
 Gyventojų, turinčių bazinius ar geresnius skaitmeninius įgūdžius, dalis  
Esminiai rodikliai analizuojami pagal bendrą metodiką, dėl kurios susitarė Užimtumo 
komitetas ir Socialinės apsaugos komitetas  (daugiau informacijos pateikiama 3 priede). 
Pagal tą metodiką valstybių narių padėtis ir pokyčiai vertinami atsižvelgiant į visų Socialinių 
rodiklių suvestinės esminių rodiklių lygius ir metinius pokyčius17. Lygiai  ir pokyčiai 
                                                                                                                                                                                          
komi tetai susitarė pakeisti šiuos rodiklius alternatyviais rodikliais (atitinkamai „Ilgalaikio nedarbo lygis“ ir 
„Vieno visą darbo dieną dirbančio, vaikų neturinčio ir vidutinį darbo užmokestį uždirbančio darbuotojo grynasis 
uždarbis“). Šiais rodikliais, visų pirma susijusiais su Europos socialinių teisių ramsčio principais „Aktyvus 
užimtumo rėmimas“ ir „Darbo užmokestis“, bus naudojamasi atliekant dabartinės bendros užimtumo atskaitos 
analizę.  
14 Kaip reikalauja komitetai, šis rodiklis nustatomas remiantis nek oreguotomis pajamomis (t.  y. neatsižvelgiant į 
socialinius pervedimus natūra) ir atsisakant perkamosios galios standartų (PGS).  
15 Šio rodiklio vertės išreiškiamos perkamosios galios standartais (PGS), o pokyčiai  – realiąja nacionaline 
valiuta. Siekiant suš velninti trumpalaikius svyravimus, apskaičiuojant rodiklio lygius ir pokyčius naudojamasi 
trejų metų vidurkiu. Šis rodiklis turėtų būti suprantamas ir aiškinamas kartu su kitais rodikliais, pavyzdžiui, 
dirbančiųjų skurdo lygiu, darbo užmokesčio pasiskirsty mo penktojo ir pirmojo decilių santykiu (D5/D1) ir kitais 
atitinkamais Užimtumo rodiklių apžvalgos, Socialinės apsaugos rodiklių apžvalgos ir Bendros vertinimo 
sistemos rodikliais.  
16 Šis rodiklis matuojamas kaip skurdo riziką patiriančių asmenų dalies, pal yginti su visais gyventojais, 
skirtumas iki socialinių pervedimų gavimo ir po jo.  
17 Išskyrus bendras disponuojamąsias namų ūkių pajamas, kurios vertinamos indeksuojant (2008=100, taigi 
padėtis lyginama su padėtimi iki krizės), pokytį per paskutinius viener ius metus ir vieno visą darbo dieną 
 
25 
 klasifikuojami pagal jų santykį su atitinkamais (nesvertiniais) ES vidurkiais. Tada valstybių 
narių lygiai ir pokyčiai palyginami (naudojantis iš anksto nustatyta forma), kad kiekviena 
valstybė narė būtų priskirta vienai iš septynių kategorijų  (geriausi rezultatai, geresni už 
vidurkį rezultatai, geri rezultatai, bet reikia stebėti padėtį, vidutiniški (neutralūs) rezultatai, 
prasti, bet gerėjantys rezultatai, prasti rezultatai, kritinė padėtis). 1 lentelėje, remiantis 
naujausiais rodiklių duomen imis, pateikiama suvestinės rodiklių apžvalgos santrauka.  
Lentelės duomenis reikia interpretuoti atsargiai ir netiesmukai.  Šiuo tikslu 3 skyriuje 
pateikiama išsami 14 rodiklių analizė, prireikus, įskaitant ilgalaikes tendencijas ir papildomus 
rodiklius. B e to, būsimose šalių ataskaitose bus pateikta išsami kritinės padėties analizė ir 
papildomos informacijos apie socialinį ir ekonominį bei politinį kontekstą, siekiant tiksliau 
nustatyti konkrečios šalies problemas Europos semestro kontekste. Taip kartu su tolesne 
analize, įtraukiama į Užimtumo rodiklių apžvalgą ir Socialinės apsaugos rodiklių apžvalgą, 
prireikus bus sukuriamas analitinis pagrindas tolesniems Komisijos pasiūlymams dėl 
konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų.  
 
2.2 Socialinių rodiklių suvestin ės duomenys  
Suvestinės analizė rodo, kad padėtis darbo rinkoje ir socialinė padėtis visoje ES nuolat 
gerėja18. Vidutiniškai ES19 13 iš 14 esminių rodiklių rodo, kad, pastarųjų metų (t.  y. 2017  m. 
arba 2016  m.) duomenimis, padaryta pažanga, ir tik vienas rodiklis (socialinių pervedimų 
poveikis skurdo mažinimui) šiek tiek pablogėjo, nors tai ir dera su sumažėjusius automatinių 
stabil izavimo priemonių poveikiu ekonomikos plėtros etapu. Didžiausia užfiksuota pažanga 
(apskritai ir ilguoju laikotarpiu) – nedarbo lygio srityje: 2017  m. nedarbo lygis krito visose 
valstybėse narėse ir tik viena valstybė narė priskirta kritinės padėties kateg orijai. Užimtumo 
lygio ir skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygio raida taip pat buvo teigiama visais 
aspektais, nes daugumoje valstybių narių, palyginti su praėjusiais metais, rezultatai pagerėjo.  
                                                                                                                                                                                          
dirbančio, vaikų neturinčio ir vidutinį darbo užmokestį uždirbančio darbuotojo grynąjį uždarbį, kuriam, sutarus 
su Užimtumo komitetu ir Socialinės apsaugos komitetu naudojamasi trejų metų vidurkiu. 
18 Paskutinė diena soci alinių rodiklių suvestinės esminių rodiklių duomenims išgauti – 2018  m. spalio 26  d. Kad 
EPSCO taryba galėtų priimti bendrą užimtumo ataskaitą, bus pateikta atnaujinta galutinė jos versija.  
19 Duomenys (išskyrus vieno visą darbo dieną dirbančio, vaikų netur inčio ir vidutinį darbo užmokestį 
uždirbančio darbuotojo grynojo uždarbio rodiklį, kuriam taikomas nesvertinis rodiklis) lyginami su svertiniais 
ES vidurkiais.  
 
26 
 Dauguma valstybių narių susiduria su sunkumais bent vieno esminio rodiklio srityje, 
tačiau jų, palyginti su praėjusiais metais, sumažėjo. Dauguma valstybių narių (išskyrus 
Vokietiją, Suomiją, Prancūziją, Nyderlandus ir Švediją) yra bent kartą priskirtos vienai iš trijų 
prasčiausių rezultatų kategorijų (krit inė padėtis, prasti rezultatai ir prasti, bet gerėjantys 
rezultatai). Vertinant vien pagal kritinės padėties kategoriją (t.  y. kai rodikliai yra gerokai 
prastesni nei vidurkis ir gerėja nepakankamai sparčiai arba toliau blogėja), šiai kategorijai 
priskiria mų valstybių narių skaičius sumažėjo nuo 14 (2018  m. bendroje užimtumo 
ataskaitoje, su mažesniu rodiklių rinkiniu) iki 13 (dabartinėje ataskaitoje). Estija, Malta ir 
Portugalija pakilo į aukštesnę kategoriją, o Vengrija ir Latvija nukrito į ją iš aukštesnė s 
kategorijos. Probleminių sričių skaičiaus mažėjimas rodo, kad padėtis gerėja. 14 -oje vertintų 
sričių nustatyta 117 atvejų, kai šalis priskiriama vienai iš problemiškiausių kategorijų (kritinė 
padėtis, prasti rezultatai ir prasti, bet gerėjantys rezultata i). Tai sudaro maždaug 31  proc. visų 
vertinimų (palyginti su 33  proc. 2018  m.). Iš jų 39 atvejai (t.  y. 10  proc. visų vertinimų) 
patenka į kritinės padėties kategoriją (2018  m. bendroje užimtumo ataskaitoje – 13 proc.)20.  
Vertinant pagal tris plačius Suves tinės aspektus, kaip ir 2018  m. bendroje užimtumo 
ataskaitoje, daugiausia problemų nustatyta viešosios paramos / socialinės apsaugos ir 
įtraukties  srityje: rezultatai buvo nepatenkinami vidutiniškai 9,3 atvejo pagal kiekvieną 
rodiklį (iš jų 3,5 karto padėt is vertinta kaip kritinė). Socialinių pervedimų poveikio skurdo 
mažinimui  rodiklis – prasčiausias: nepatenkinamais rezultatais išsiskiria 11 valstybių narių 
(iš jų penkios priskirtos žemiausiai kategorijai).  
Po to seka lygių galimybių ir galimybės įsidarb inti bei dinamiškų darbo rinkų ir tinkamų 
darbo sąlygų  aspektai. Jų rezultatai buvo nepatenkinami atitinkamai 8,6 atvejo ir 7,4 atvejo 
pagal kiekvieną rodiklį (iš jų atitinkamai 3,2 ir 1,8 karto padėtis vertinta kaip kritinė). Pirmoje 
srityje labiausiai iš siskyrė mokyklos nebaigusių asmenų dalies  rodiklis (10 kartų). 
Problemiškiausias antrosios srities rodiklis – vieno visą darbo dieną dirbančio, vaikų 
neturinčio ir vidutinį darbo užmokestį uždirbančio darbuotojo grynasis uždarbis  (12 
nepatenkinamų rezultat ų).  
                                                            
20 Teigiama tendencija dar ryškesnė, jei neįtraukiami du naujieji rodikliai (ilgalaikio nedarbo l ygis ir vieno visą 
darbo laiką dirbančio, vaikų neturinčio ir vidutinį darbo užmokestį uždirbančio darbuotojo grynasis uždarbis) ir 
lyginami tie patys rodikliai. Šiuo atveju trims problemiškiausioms kategorijoms (kritinė padėtis, prasti rezultatai 
ir prast i, bet gerėjantys rezultatai) priskiriamų atvejų procentinė dalis tebėra 31  proc., o kritinės padėties atvejų 
šiek tiek sumažėja (iki 11  proc.).  
 
27 
 Kalbant apie praėjusius metus, padėtis valstybėse narėse ir jų problemų rimtumas 
gerokai skiriasi.  Graikijos, Rumunijos ir Italijos atveju dešimt ar daugiau rodiklių rodė 
kritinę padėtį, prastus rezultatus ar prastus, bet gerėjančius rezultatus. Kriti nė padėtis šiose 
šalyse nustatyta atitinkamai pagal 7, 4 ir 6 rodiklius (žr. 1 lentelę) Nors šiose šalyse didelių 
sunkumų yra visose trijose srityse, jos bent pagal vieną rodiklį yra pasiekusios ir geresnių už 
vidurkį rezultatų: Graikija – mažindama mokykl os nebaigiančių asmenų skaičių, Italija – 
nepatenkintų medicininės priežiūros poreikių srityje, o Rumunija – nedarbo lygio mažinimo ir 
bendrų disponuojamųjų namų ūkių pajamų didinimo srityje. Vertinant bendrai pagal visas 
sritis ir visus rodiklius, po 9 ka rtus prasti rezultatai nustatyti Kroatijoje ir Ispanijoje, 8 kartus 
Bulgarijoje, po 6 kartus Kipre, Latvijoje ir Portugalijoje. Kitame skalės gale – Nyderlandai, 
kurie pagal visus 11 rodiklių yra pasiekę puikių ar geresnių už vidurkį rezultatų. Po to seka 
Čekijos Respublika ir Švedija – šalys, pasiekusios puikių ar geresnių už vidurkį rezultatų 
pagal 10 rodiklių, bei Austrija, Vokietija ir Slovėnija (pagal 8 rodiklius).  
Vertinant lygias galimybes ir galimybes įsidarbinti , didžiausios pažangos pasiekta maži nant 
skurdo ir socialinės atskirties riziką bei NEET skaičių; kiek kuklesni pasiekimai mažinant 
mokyklos nebaigiančių asmenų skaičių, vyrų ir moterų užimtumo lygio atotrūkį ir pajamų 
nelygybę (nors pastarasis rodiklis pirmą kartą po krizės pirmą kartą suma žėjo). Vertinant 
pagal pavienius rodiklius:  
 mokyklos nebaigusių asmenų skaičiaus mažinimo srityje kritinė padėtis nustatyta 
Ispanijoje, Italijoje ir Rumunijoje, o geriausių rezultatų pasiekta Kroatijoje, Airijoje, 
Lenkijoje ir Slovėnijoje;  
 lyčių užimtumo l ygio atotrūkio mažinimo srityje kritinė padėtis yra Graikijoje, 
Italijoje ir Rumunijoje, o geriausi rezultatai – Suomijoje, Lietuvoje ir Švedijoje;  
 pajamų nelygybės mažinimo srityje kritinė padėtis yra Bulgarijoje, Ispanijoje, 
Latvijoje ir Lietuvoje, o ger iausi rezultatai – Čekijos Respublikoje, Suomijoje, 
Slovėnijoje ir Slovakijoje;  
 skurdo ar socialinės atskirties rizikos mažinimo srityje kritinė padėtis nustatyta 
Bulgarijoje ir Graikijoje, o geriausių rezultatų pasiekta Čekijos Respublikoje ir 
Suomijoje;   
 nesimokančių ir nedirbančių jaunuolių skaičiaus mažinimo srityje kritinė padėtis yra 
Kipre, Kroatijoje, Graikijoje ir Italijoje, o geriausių rezultatų pasiekta Austrijoje, 
Čekijos Respublikoje, Vokietijoje, Nyderlanduose, Slovėnijoje ir Švedijoje.  
 
28 
 Vertin ant darbo rinkų dinamiškumą ir tinkamas darbo sąlygas ES , per paskutinius metus 
gerėjo visi rodikliai, visų pirma užimtumo ir nedarbo lygis (tiek apskritai, tiek ilguoju 
laikotarpiu), bendras disponuojamąsias namų ūkio pajamas vienam gyventojui ir vieno vi są 
darbo laiką dirbančio, vaikų neturinčio ir vidutinį darbo užmokestį uždirbančio darbuotojo 
grynasis uždarbis. Vertinant pagal pavienius rodiklius:  
 Kroatijos, Graikijos, Italijos ir Ispanijos užimtumo lygis tebėra kritiškai žemas, o 
Čekijos Respublika, E stija, Vokietija, Nyderlandai, Švedija ir JK šio rodiklio atžvilgiu 
pasiekė puikių rezultatų;  
 vertinant nedarbo lygį, kritinė padėtis nenustatyta jokioje valstybėje narėje (Kipro, 
Kroatijos, Graikijos ir Ispanijos rezultatai yra prasti, bet gerėjantys, o I talijos – prasti); 
kitame skalės gale – Čekijos Respublika, pasiekusi puikių rezultatų;  
 ilgalaikio nedarbo lygio srityje kritinė padėtis nustatyta Italijoje, puikių rezultatų 
nepasiekė nė viena valstybė narė, o 14 valstybių narių pasiekė geresnių už vidurk į 
rezultatų;  
 bendrų disponuojamųjų namų ūkio pajamų vienam gyventojui augimo rodiklis rodo 
kritinę padėtį Graikijoje ir Kipre, geriausių rezultatų pasiekta Bulgarijoje ir Lenkijoje;  
 Vertinant pagal vieno visą darbo laiką dirbančio, vaikų neturinčio ir vi dutinį darbo 
užmokestį uždirbančio darbuotojo grynąjį uždarbį kritinė padėtis yra Vengrijoje ir 
Slovakijoje, o geriausių rezultatų pasiekta Austrijoje, Vokietijoje, Liuksemburge, 
Nyderlanduose ir Jungtinėje Karalystėje.  
Kalbant apie viešąją paramą ir socia linę apsaugą ir įtrauktį , padėtis per metus pagerėjo 
tokiose srityse kaip vaikų priežiūros paslaugų prieinamumas, pačių asmenų nurodyti 
nepatenkinti medicininės priežiūros poreikiai ir skaitmeniniai įgūdžiai, tačiau, kaip minėta, 
pablogėjo socialinių perve dimų poveikio skurdo mažinimui rodiklis. Vertinant pagal 
pavienius rodiklius:  
 Socialinių pervedimų poveikis skurdo rizikos mažinimui tebėra kritinis Bulgarijoje, 
Graikijoje, Italijoje, Latvijoje ir Rumunijoje. Geriausių rezultatų šioje srityje pasiekė 
Dani ja, Suomija, Vengrija ir Švedija;  
 vertinant vaikų iki 3 m. amžiaus gaunamas oficialios priežiūros paslaugas, kritinė 
padėtis nustatyta Bulgarijoje, Čekijos Respublikoje, Graikijoje, Lenkijoje ir 
 
29 
 Slovakijoje, o geriausių rezultatų pasiekta Prancūzijoje, Li uksemburge, 
Nyderlanduose ir Portugalijoje;  
 Latvijoje nustatyta kritinė padėtis, susijusi su pačių asmenų nurodytais nepatenkintais 
medicininės priežiūros poreikiais (į geriausių rezultatų kategoriją pagal taikytą 
metodiką nepateko nei viena valstybė narė,  o 12 šalių rezultatai buvo geresni už 
vidurkį);  
 vertinant skaitmeninius įgūdžius, kritinė padėtis nustatyta Bulgarijoje, Kroatijoje ir 
Rumunijoje, o Suomija, Liuksemburgas, Nyderlandai ir Švedija patenka į geriausių 
rezultatų pasiekusiųjų kategoriją.  
 
 
 
30 
 1 lentelė.  Socialinių rodiklių suvestinės esminių rodiklių santrauka  
 
 
Pastaba. 2018 m. spalio 26 d. duomenimis. neturima IE ir UK duomenų apie pajamų kvintilio dalies santykį,  skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygį, socialinių pervedimų 
poveikį skurdo mažinimui ir asmenis, kurie nurodo turį nepatenkintų medicininės priežiūros poreikių; HR ir MT duomenų apie be ndrų disponuojamųjų namų ūkių pajamų 
vienam gyventojui augimą; CY duomenų apie vieno visą darbo laiką dirbančio, vaikų neturinčio ir vidutinį darbo užmokestį uždirbančio darbuotojo grynąjį  uždarbį ir IT 
duomenų apie asmenų skaitmeninių įgūdžių lygį. 1 ir 2 priede nurodomi duomenų pertrūkiai ir kitos statistikos žymos.  
Mokyklos nebaigę 
asmenysLyčių užimtumo 
skirtumaiPajamų kvintilio 
dalies santykisSkurdo ir 
socialinės 
atskirties rizikaNesimokantis ir 
nedirbantis 
jaunimasUžimtumo lygis Nedarbo lygisIlgalaikio nedarbo 
lygisDisponuojamosios 
namų ūkio 
pajamos vienam 
gyventojui 
(2008 = 100)Vieno visą darbo dieną 
dirbančio ir vidutinį 
darbo užmokestį 
uždirbančio darbuotojo 
grynasis uždarbisSocialinių 
pervedimų 
poveikis skurdo 
mažinimuiVaikai iki 3 m., 
gaunantys 
priežiūros 
paslaugasAsmenys, turintys 
nepatenkintų 
medicininės 
priežiūros poreikiųAsmens 
skaitmeninių 
įgūdžių lygis
Metai 2017 2017 2017 2017 2017 2017 2017 2017 2016 2016 2017 2016 2017 2017
Geriausi rezultatai HR, IE, PL, SI FI, LT, SE CZ, FI, SI, SK CZ, FIAT, CZ, DE, NL, 
SE, SICZ, DE, EE, NL, 
SE, UKCZ BG, PLUK, NL, LU, AT, 
DEDK, FI, HU, SE FR, LU, NL, PT FI, LU, NL, SE
Geresni už vidurkį 
rezultataiAT, CZ, EL, LT, LV, 
NLDK, EE, LU, PT, SI, 
SKBE, DK, HU, MT, 
NL, SECY, DE, FR, MT, 
PL, SE, SI, SKIE AT, BG, LT, PT, SIAT, DE, HU, LU, 
MT, NL, PL, PT, 
RO, UKAT, DE, CY, CZ, 
DK, EE, HR, HU, 
MT, NL, PL, PT, 
SE, UKDK, LT, RO, SEBE, FR, SE, DK, 
IE, FIBE, CZ, FR, NL, 
PL, SIEE, ES, MT, SIAT, CZ, DE, DK, ES, 
FR, HU, IT, LU, MT, 
NL, PLAT, CZ, DE, MT, UK
Vidutiniški rezultataiBE, DE, EE, FI, FR, 
SE, UKAT, BE, BG, CY, 
DE, ES, FR, IE, 
NL, UKCY, DE, EE, FR, 
HR, LU, PLBE, EE, HU, PTBE, FI, FR, HU, LT, 
LV, MT, PL, PT, 
SK, UKCY, FI, FR, HU, IE, 
LU, LV, MT, PL, SKBE, BG, DK, EE, 
FI, FR, IE, LT, LV, 
SE, SI, SKBE, BG, FI, FR, IE, 
LT, LU, LV, RO, SICZ, EE, DE, FR, FI, 
HU, LV, NL, SI, SKMT, IT, EL, ES CY, DE, MT, SKCY, DE, FI, IE, IT, 
LV, UKBE, BG, FI, HR, LT, 
PT, SE, SKBE, EE, ES, FR, LT, 
SI, SK
Geri rezultatai, bet 
reikia stebėti padėtįLU LV AT AT, DK, NL DK, LU DK AT BE, DK, SE DK
Prasti, bet gerėjantys 
rezultataiBG, MT, PT MT EL, IT, RO RO BG, RO RO CY, EL, ES, HR EL, ESLT, EE, RO, BG, 
LVRO EE, EL CY
Prasti rezultatai CY, DK, HU, SK CZ, HR, HU, PL PTES, HR, IT, LT, LU, 
LVEE, ES BE IT SKAT, BE, ES, IE, IT, 
LU, PT, UKPT, PL, CZ, HR, SIEE, ES, HR, LT, 
LU, PTAT, HR, HU, LT CY, RO, SIEL, HU, IE, LV, PL, 
PT
Kritinė padėtis ES, IT, RO EL, IT, RO BG, ES, LT, LV BG, EL CY, EL, HR, IT EL, ES, HR, IT IT CY, EL HU, SK BG, EL, IT, LV, ROBG, CZ, EL, PL, 
SKLV BG, HR, ROLygios galimybės ir galimybės įsidarbinti Dinamiškos darbo rinkos ir tinkamos darbo sąlygos Viešoji parama / Socialinė apsauga ir įtrauktis
 
31 
 1 langelis. Lyginamoji analizė. Dabartinė padėtis  
Lyginamosios analizės, kaip priemonės, skirtos struktūrinėms reformoms paremti ir didesnei 
konvergencijai užimtumo ir socialinėje srityse skatinti, svarba pripažinta 2015  m. 
birželio  mėn. penkių pirmininkų pranešime21, o vėliau dar kartą pabrėžta 2017  m. 
gegužės  mėn. diskusijoms skirtame dokumente dėl ekonominės ir pinigų sąjungos ateities22. 
2017  m. balandžio 26  d. komunikate dėl Europos soci alinių teisių ramsčio sukūrimo23 
nustatyta, kad lyginamoji analizė yra viena iš pagrindinių priemonių, padedančių per Europos 
semestrą įgyvendinti Europos socialinių teisių ramsčio principus. Nuo tada lyginamoji analizė 
taikoma keliose srityse ir aptariama su valstybėmis narėmis.  
Užimtumo komitetas (EMCO) ir Socialinės apsaugos komitetas (SPC) susitarė dėl bendro 
metodo, grindžiamo trimis etapais: 1) atitinkamos politikos srities svarbiausių uždavinių ir 
aukšto lygio rezultatų rodiklių rinkinio nustatymas; 2) veiklos rodiklių, leidžiančių atlikti 
lyginamąją analizę, nustatymas; 3) politikos svertų, bendrųjų politikos gairių principų ir, 
prireikus, specialių rodiklių nustatymas. Šiuo etapu politikos svertų pamatinės vertės 
nenustatomos, nes siekiama sudaryti sąlygas palyginti valstybių narių duomenis.  
Per 2018  m. Europos semestrą buvo pirmą kartą pasinaudota bedarbio pašalpų ir aktyvios 
darbo rinkos politikos lyginamosios analizės sistema. Todėl į 2018  m. bendrą užimtumo 
ataskaitą ir šalių ataskaitas buvo įtr aukta konkrečių bedarbio pašalpų sistemų sandaros 
ypatumų ir rezultatų, visų pirma susijusių su atitikties reikalavimams ir adekvatumo aspektais, 
lyginamoji analizė. Užimtumo komitetui (EMCO) patvirtinus, dabar lyginamosios analizės 
sistemos elementai, sus iję su bedarbio pašalpų programų aktyvumo skatinimo aspektu 
(pavyzdžiui, nuostata, kad asmuo, norėdamas gauti bedarbio pašalpą, turi būti pasirengęs 
dirbti) ir su darbo rinkos paslaugomis, teikiamomis darbo ieškantiems asmenims, įtraukti į 
2019  m. Europos semestrą ir pristatomi šioje ataskaitoje.  
Gavus Socialinės apsaugos komiteto (SPC) patvirtinimą, dabar į 2019  m. Europos semestrą 
taip pat visapusiškai įtraukta minimalias pajamas užtikrinančių išmokų lyginamosios analizės 
sistema, apimanti pagal minimali ų pajamų programas mokamų išmokų dydžio ir aktyvumo 
skatinimo aspektus, įskaitant jų sąsajas su paslaugomis natūra (sveikatos priežiūros, švietimo 
ir aprūpinimo būstu paslaugomis). Galiausiai per šį Europos semestro ciklą pirmą kartą 
naudojamasi suaugusiųj ų įgūdžių ir mokymosi lyginamosios analizės sistemos, dėl kurios su 
Užimtumo komitetu (EMCO) susitarta 2018  m. spalio  mėn., rezultatais. Atitinkamuose 
komitetuose šiuo metu diskutuojama dėl galimos papildomos lyginamosios analizės, 
pavyzdžiui, pensijų adek vatumo srityje, kurią būtų galima įtraukti į būsimus Europos 
semestro ciklus.  
 
  
                                                            
21 2015  m. birželio 22  d. penkių pirmininkų (Jeano -Claude’o Junckerio, Mario Draghi’o, Donaldo Tusko, 
Martino Sc hulzo ir Jeroeno Dijsselbloemo) pranešimas „Europos ekonominės ir pinigų sąjungos sukūrimas“.  
22 COM(2017)  291 final. 
23 COM(2017)  250 final. 
 
32 
 3.  UŽIMTUMAS IR SOCIALINĖS REFORMOS. VALSTYBIŲ NARIŲ 
VEIKSMAI IR JŲ REZULTATAI  
Šiame skyriuje apžvelgiami pastarojo meto pagrindiniai užimtumo ir socialiniai rodikliai ir 
priemonės, kurių valstybės narės ėmėsi 2018  m. Tarybos patvirtintose ES užimtumo gairėse24 
nustatytose prioritetinėse srityse. Prie kiekvienos gairės pateikiami pastarojo meto kelių 
pagrindinių rodiklių duomenys ir politikos priemonės, kurių ėmėsi valstybės  narės. Kalbant 
apie politikos priemones, šiame skyriuje remiamasi valstybių narių 2018  m. nacionalinėmis 
reformų programomis ir Europos Komisijos šaltiniais25. Jei nenurodyta kitaip, šioje 
ataskaitoje pristatomos tik po 2017  m. birželio  mėn. įgyvendintos p olitikos priemonės. Išsami 
pastarojo meto pokyčių darbo rinkoje analizė pateikiama 2018  m. ataskaitoje „Labour Market 
and Wage Developments“26 ir 2018  m. apžvalgoje „Employment and Social Developments in 
Europe“27.  
 
3.1  5 gairė. Darbo jėgos paklausos didin imas  
Šiame skirsnyje apžvelgiama, kaip įgyvendinama užimtumo 5 gairė, pagal kurią valstybėms 
narėms rekomenduojama sudaryti darbo jėgos paklausą ir darbo vietų kūrimą skatinančias 
sąlygas. Pirmiausia apžvelgiamas nedarbo ir užimtumo lygis kiekvienoje vals tybėje narėje, 
papildant 1 skyriuje pateiktą ES lygmens analizę ir kartu pabrėžiant, kaip svarbu visose šalyse 
kurti darbo vietas. Toliau aptariama savarankiško darbo dinamika, kuri rodo verslumo lygį ir 
yra užimtumo augimo šaltinis per se (savarankiško da rbo aspektai, susiję su naujomis darbo 
formomis, aptariami 3.3 skyriuje). Galiausiai apžvelgiami pagrindiniai samdos sprendimus 
sąlygojantys makroekonomikos veiksniai, visų pirma darbo užmokesčio ir mokesčių pleišto 
raida. 3.1.2 skirsnyje aptariamos minėto se srityse valstybių narių įgyvendintos politikos 
priemonės, įskaitant subsidijas samdai, kuriomis skatinama darbo jėgos paklausa.  
                                                            
24 2018 m. liepos 16 d. Tarybos sprendimas (ES) 2018/1215 dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių.  
25 Įskaitant duomenų bazę LABREF (http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=1143&intPageId=3193).  
26 Europos Komisija (2018) „Labour Market and Wage Developments in Europe. Annual review 2018 “, 
Liuksemburgas, Europos Sąjungos leidinių biuras.  Pateikiama adre su: 
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8139&furtherPubs=yes  
27 Europos Komisija (2018) „Employment and Social Developments in Europe. Annual Review 2018 “, 
Liuksemburgas, Europos Sąjungos leidinių biuras.  Pateikiama adresu: 
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8110&furtherPubs=yes 
 
33 
 3.1.1  Pagrindiniai rodikliai  
2017  m. ėmė sparčiau mažėti nedarbas. Pirmą kartą nuo krizės nedarbo lygis sumažėjo 
visose ES v alstybėse narėse. Kai kuriose valstybėse narėse, kuriose nedarbo lygis buvo labai 
aukštas, jis mažėjo sparčiau nei vidutiniškai: Graikijoje, Ispanijoje, Kroatijoje, Portugalijoje 
sumažėjo 2 proc. punktais arba daugiau. Tai rodo akivaizdžią nedarbo mažėjimo  tendenciją28. 
Nedarbo lygis gerokai sumažėjo net tose šalyse, kuriose jis nebuvo labai aukštas: daugiau 
kaip 1 proc. punktu Čekijos Respublikoje, Nyderlanduose ir Lenkijoje. Kaip matyti iš 4  pav., 
kuriame pagal sutartą Socialinių rodiklių suvestinės esmini ų rodiklių vertinimo metodiką29 
kartu pavaizduoti šalių nedarbo lygis ir jo pokyčiai, nedarbo lygio dispersija 2017  m. toliau 
buvo nemaža: svyravo nuo maždaug 3  proc. Čekijos Respublikoje iki 21,5  proc. Graikijoje. 
Nedarbo lygis tebėra aukštas ir Italijoje  – palyginti su 2016  m., padaryta tik nedidelė pažanga. 
Nors nuo 2013  m. nedarbo lygis nuolat mažėjo, daugelyje valstybių narių, ypač Kroatijoje, 
Graikijoje, Kipre, Italijoje ir Ispanijoje, jis tebėra gerokai aukštesnis negu 2008  m. (žr. 
5 pav.). O štai Vok ietijoje, Vengrijoje ir Lenkijoje nedarbo lygis 2017  m. buvo daugiau kaip 2 
proc. punktais žemesnis negu prieš krizę.  
                                                            
28 Ataskaitoje pagal bendrą metodiką vertinant Socialinių rodiklių suvestinės duomenis remiamasi lygių (beta) 
konvergencijos koncepcija. Ji taikoma, kai r odikliai šalyse, kurių rezultatai yra prasčiausi, gerėja sparčiau nei 
gerų rezultatų pasiekusiose šalyse. Konvergenciją galima įvertinti pagal taškinės diagramos regresijos tiesės 
nuolydžio kampą ir lyginant lygius su pokyčiais.  
29 Išsamesnės informacijos p ateikiama 2 skyriuje ir 2 priede. 
 
34 
 4 pav. Nedarbo lygis (15 –74 m.) ir metinis pokytis (Socialinių rodiklių suvestinės esminis 
rodiklis)   
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas. Laikotarpis: 2017  m. lygis ir metinis pokytis, palyginti su 2016  m. 
Pastaba. Ašių susikirtimo taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas pateiktas priede.  
 
5 pav. Nedarbo lygis (15 –74 m.). Daugiametė raida  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas.  
 
CZATDE
HULUMT
NL
PL
PTROUK
IT
BE
BGDK
EEFI
FR
IELT
LVSE
SI
SK
CY
EL
ESHRy = -0,0947x -0,364
R² = 0,3412
-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,0
2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22Nedarbo lygis (15 –74 m. gyventojų proc. dalis). Pokytis
Nedarbo lygis (15 –74 m. gyventojų proc. dalis)2017

 
35 
 Nors užimtumo lygis labai pakilo, tebėra didelių skirtumų. Užimtumo lygis išaugo visose 
valstybėse narėse, išskyrus Daniją30 (kur sumažėjo 0,5 proc. punkto, tačiau tebėra labai 
aukštas). Kaip parodyta 6  pav., užimtumo lygio konvergencija yra tik dalinė: valstybėse 
narėse, kuriose užimtumo lygis yra žemesnis, užimtumas auga šiek tiek sparčiau negu 
vidutiniškai, tačiau padėtis te bėra netolygi. 2017  m. labai svyravo 20 –64 m. amžiaus grupės 
užimtumo lygis  – nuo 57,8  proc. Graikijoje iki 81,8  proc. Švedijoje. Kalbant apie prastesnius 
rezultatus, kai kuriose labiausiai nuo krizės nukentėjusiose šalyse, t.  y. Graikijoje, Kroatijoje, 
Italijoje ir Ispanijoje (priskirtose kategorijai „kritinė padėtis), užimtumo lygis tebėra gerokai 
žemesnis už ES vidurkį. Devynios šalys jau viršijo 75  proc. tikslą, o šešios geriausių rezultatų 
pasiekusios šalys (Švedija, Vokietija, Estija, Čekijos Respubli ka, Jungtinė Karalystė ir 
Nyderlandai) beveik pasiekė arba šiek tiek viršijo 78  proc.   
 
6 pav. Užimtumo lygis (20 –64 m.) ir metinis pokytis (Socialinių rodiklių suvestinės 
esminis rodiklis)  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyr imas. Laikotarpis: 2017  m. lygis ir metinis pokytis, palyginti su 2016  m. 
Pastaba. Ašių susikirtimo taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas pateiktas priede.  
                                                            
30 Šį rodiklį reikėtų interpretuoti atsargiai, nes Danijos užimtumo statistika neapima 2017  m. ir 2016  m. duomenų 
(taip pat žr. 1 ir 2 priedus). Yra ir Belgijos 2017  m. duomenų eilučių pertrūkių.  
DKCZ
DEEE
NL
SEUK
ATBG
LTPTSI
BEEL ESHR
ITCY
FI
FRHU
IE
LULVMT
PL
SKROy = -0,0375x + 4,1762
R² = 0,0501
-1,0-0,50,00,51,01,52,02,53,03,54,0
55 60 65 70 75 80 85Užimtumo lygis (20 –64 m. gyventojų proc. dalis). Pokytis
Užimtumo lygis (20 –64 m. gyventojų proc. dalis)2017
 
36 
  
Vidutinis užimtumo lygis ES nuo 2013  m. nuolat kilo ir šiuo metu gerokai viršija prieš 
krizę buvusį aukščiausią lygį. Vengrijoje ir Maltoje 2008  m. užimtumo lygis buvo 
žemiausias ES. Šiose šalyse ilguoju laikotarpiu užimtumo lygis padidėjo daugiausia (2017  m. 
atitinkamai 11,8 ir +13,8 proc. punkto) ir dabar yra kiek aukštesnis už ES vidurkį.  Vis dėlto 
skirtumai tebėra dideli. Visų pirma, kaip ir nedarbo lygio atveju, labiausiai nuo krizės 
nukentėjusiose šalyse, pavyzdžiui, Graikijoje, Italijoje, Kroatijoje, Ispanijoje, Kipre ir 
Airijoje, užimtumo lygis vis dar nesiekia 2008  m. lygio (7  pav.).   
 
7 pav. Užimtumo lygis (20 –64 m.). Daugiametė raida  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas.  
 
Nuolatinis darbo vietų skaičiaus didėjimas neturėjo įtakos ilgalaikei savarankiško darbo 
mažėjimo tendencijai. Vertinant absoliučiaisiais skaičiais, savarankiško darbo lygis, šiek tiek 
padidėjęs 2016  m., 2017  m. sumažėjo 0,5  proc.31. Vertinant santykiniais dydžiais, 2013  m. 
savarankiškai dirbantys asmenys sudarė 14,4  proc. visų dirbančiųjų, 2016  m. – 14,0 proc., o 
2017  m. – 13,7 proc. Savarankiškai dirbančių vyrų dalis, palyginti su visais dirbančiais vyrais, 
tebėra gerokai didesnė, palyginti su taip dirbančių moterų dalimi (atitinkamai 17,2  proc. ir 
9,7 proc.). Savarankiško darbo tendencijos ne tokios neigiamos, jei neįtrauki ami pirminis ir 
                                                            
31 Eurostatas, Darbo jėgos t yrimas.  

 
37 
 gamybos sektoriai. Per pastarąjį dešimtmetį savarankiškas darbas nuolat augo daugumoje su 
paslaugomis susijusių sektorių.  
Bendrus rodiklius nulėmė nevienoda raida valstybėse narėse, sektoriuose ir 
pogrupiuose.  Vis dėlto, neatrodo, kad savar ankiško darbo tendencijos būtų susijusios su 
užimtumo lygiu valstybėje narėje ar sektoriuje. Kalbant apie amžiaus grupes ir išsilavinimo 
lygį, pokyčiai iš esmės atspindi kintančią darbo jėgos sudėtį: toliau mažėjo 15 –49 m. 
savarankiškai dirbančių asmenų, t ačiau labai padaugėjo 50 –64 ir 65  m. ir vyresnių 
savarankiškai dirbančių asmenų (atitinkamai 1,2 ir 4,0  proc.). Išsilavinimo lygis  – taip pat 
svarbus veiksnys: 2017  m. savarankiškai dirbančių asmenų, įgijusių pagrindinį ar žemesnį 
išsilavinimą, skaičius su mažėjo 3,2  proc., o aukštąjį išsilavinimą turinčių savarankiškai 
dirbančių asmenų skaičius padidėjo 1  proc. Galiausiai, užfiksuotas ne ES gimusių 
savarankiškai dirbančių asmenų skaičiaus padidėjimas. Su savarankišku netipinių formų 
darbu susiję aspektai iš samiau aptariami 3.3 skyriuje.  
Darbo užmokesčio augimas daugelyje valstybių narių tebėra nedidelis.  Ekonomikos 
atsigavimo laikotarpiu nominalusis darbo užmokestis ES didėjo nežymiai, tačiau 2017  m. 
augimas pradėjo spartėti, o atlygis vienam darbuotojui padidėjo 2,1  proc. Esama didelių 
įvairių šalių skirtumų  – darbo užmokestis paprastai sparčiau didėja t ose valstybėse narėse, 
kuriose jo lygis yra žemesnis, taip pat euro zonai nepriklausančiose valstybėse narėse. 
Nominalusis atlyginimas vienam darbuotojui labiausiai padidėjo Rumunijoje (16,0  proc.), 
Lietuvoje (9,1  proc.), Vengrijoje (7,9  proc.), Latvijoje (7,9 proc.) ir Bulgarijoje (7,5  proc.). Iš 
to matyti, kad vyksta darbo užmokesčio Rytų ir Vakarų Europoje konvergencija. Nominalusis 
darbo užmokestis sumažėjo Suomijoje (1,1  proc.) ir Kroatijoje (1,1  proc.), o Ispanijoje, 
Italijoje ir Graikijoje išliko tok s pat.   
Palyginti su 2016  m., 2017  m. realiojo darbo užmokesčio augimas sulėtėjo. 2017  m. ES 
realusis darbo užmokestis, pakoreguotas pagal vartotojų kainas, padidėjo 0,5  proc. (2016  m. – 
1,2 proc.). Euro zonoje realusis darbo užmokestis beveik nepasikeitė (padidėjo 0,2  proc.). 
Aštuoniose šalyse – Ispanijoje, Italijoje, Graikijoje, Kroatijoje, Portugalijoje, Nyderlanduose, 
Austrijoje ir Suomijoje – realusis darbo užmokestis sumažėjo. Šį sulėtėjimą, palyginti su 
2016  m., iš dalies nulėmė padidėjusios vartotoj ų kainos, kurių neatsvėrė padidėję atlyginimai. 
Vis dėlto, net nagrinėjant realųjį darbo užmokestį, pakoreguotą pagal BVP defliatorių, padėtis 
beveik nepasikeitė: 2017  m. ES realusis darbo užmokestis padidėjo tik nežymiai (0,7  proc.), o 
dešimtyje šalių  – sumažėjo (8 pav.).  
 
38 
 8 pav. Realiojo atlygio vienam darbuotojui, pakoreguoto atsižvelgiant į SVKI ir BVP 
defliatorių, 2017  m. metinis pokytis (proc.)   
 
Šaltinis: Europos Komisija, AMECO duomenų bazė.  
 
2017  m. realusis darbo užmokestis daugumoje valstybių narių didėjo lėčiau negu 
produktyvumas. Ši tendencija būdinga tiek trejų metų, tiek ilgesniam laikotarpiui (9 ir 
10 pav.). Devyniose šalyse (Belgijoje, Kipre, Kroatijoje, Suomijoje, Graikijoje, Italijoj e, 
Nyderlanduose, Portugalijoje ir Ispanijoje) realiojo darbo užmokesčio augimas 2015 –2017  m. 
buvo neigiamas. Ilguoju laikotarpiu (2000 –2017  m.) realiojo darbo užmokesčio augimas taip 
pat vidutiniškai atsiliko nuo produktyvumo augimo. Portugalijoje ir Ital ijoje realusis darbo 
užmokestis vis dar nesiekia 2000  m. lygio. Daugumoje Vidurio ir Rytų Europos valstybių 
narių pastaruoju metu vyrauja kitokia tendencija  – čia pastaruosius trejus metus realusis darbo 
užmokestis (sumažintas atsižvelgiant į BVP defliator ių) didėjo sparčiau negu produktyvumas, 
iš dalies todėl, kad stengiamasi pasivyti didesnes pajamas gaunančias šalis. 2017  m. realusis 
darbo užmokestis, palyginti su produktyvumu, sparčiausiai didėjo Baltijos jūros regiono 
valstybėse narėse, Bulgarijoje ir Slovakijoje.  

 
39 
 9 pav. Vidutiniai realiojo atlygio vienam darbuotojui ir produktyvumo augimo tempai 
2015, 2016 ir 2017  m.  
 
Šaltinis:  Eurostatas, nacionalinės sąskaitos (vidaus skaičiavimai, atlikti remiantis 2018  m. Darbo rinkos ir darbo 
užmokesčio pokyčių Europoje metine apžvalga).  
 
10 pav. Darbo užmokesčio ir produktyvumo raida 2000 –2017  m., vidutiniai pokyči ai 
(proc.)  
 
Šaltinis: Eurostatas, nacionalinės sąskaitos (vidaus skaičiavimai).  
BEBG CZ
DKDEEEIE
ELESFRHR
ITCYLV
LT
LUHUMT
NL
ATPL
PTRO
SISK
FISE
UK
-101234567
-1 0 1 2 3 4 5 6 7Produktyvumo augimas
Realiojo atlygio augimas45 laipsnių linija

 
40 
 Darbo užmokestis ir toliau didėja lėčiau, negu būtų galima tikėtis atsižvelgiant į 
dabartinį nedarbo lygį.  Atsigaunant ekonomikai, darbo užmokestis apskritai didėjo lėtai, ir 
nepanašu, kad jam turėjo įtakos sumažėjęs nedarbo lygis, kaip atsitiko ankstesniais 
ekonomikos ciklais. Šis reiškinys vadinamas akivaizdžiu Filipso kreivės, kuria apibūdinamas 
darbo užmok esčio augimo ir nedarbo tarpusavio santykis, suplokštėjimu. Kaip matyti iš 11 
pav., euro zonos ekonomikoje darbo užmokestis menkiau reaguoja į bendrą nedarbo lygį.  
11 pav. Euro zonos Filipso kreivė. Atlyginimo vienam darbuotojui di dėjimas 2000 –
2017  m.  
 
Šaltinis: ECOFIN  GD AMECO duomenų bazė ir Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas (vidaus skaičiavimai, atlikti 
remiantis 2018  m. Darbo rinkos ir darbo užmokesčio pokyčių Europoje metine apžvalga).  
 
Nedidelį nominaliojo darbo užmokesčio aug imą ekonomikos atsigavimo laikotarpiu 
galima paaiškinti tokiomis priežastimis kaip maža infliacija, nedidelis produktyvumo 
augimas, tam tikrų darbo rinkos reformų poveikis ir darbo rinkos ištekliai.  Viena iš 
pagrindinių lėto nominaliojo darbo užmokesčio au gimo priežasčių galima laikyti žemą 
infliaciją (2010 –2017  m., ekonomikos atsigavimo laikotarpiu, jos lygis vidutiniškai siekė 
1,5 proc., o 2000 –2007  m. – 2,2 proc.). O realusis produktyvumas šiek tiek padidėjo (2010 –
2017  m. vidutiniškai 0,7  proc., o prieš krizę  – 0,4 proc.). Kartu labai išaugo nedarbo lygis 
(pokriziniu laikotarpiu jis buvo 11,7  proc., o laikotarpiu iki krizės  – 8,7 proc.). Apskritai iš 
naujausių skaičiavimų matyti, kad infliacija, produktyvumas ir darbo rinkos ištekliai yra 
svarbiausi pasta ruoju metu sulėtėjusio darbo užmokesčio augimo veiksniai (TVF 2017  m.32, 
                                                            
32 TVF 2017  m., Pasaulio ekonomikos perspektyvos, 2017  m. spalio mėn.  
2013
20142017
01234
7 9 11 13Atlygis vienam darbuotojui (metinis 
augimas)
Nedarbo lygis2009Tiesinė tendencija
2000 –2008 m.
2010-11
2012
2015
2016Tiesinė tendencija
2009 –2017 m.
 
41 
 Europos Komisija 2018  m.33). Kai kuriose valstybėse narėse, kuriose nedarbo lygis yra žemas, 
ribotam darbo užmokesčio augimui gali turėti įtakos akivaizdžiai nematomi darbo rinkos 
ištek liai, visų pirma padidėjusi ne visu pajėgumu ir ne visą darbo dieną dirbančių asmenų 
dalis.  
Grynasis uždarbis Europoje vienodėja: sparčiai didėja Vidurio ir Rytų Europoje, o 
lėtai – Vakarų ir Pietų Europoje, ypač labiausiai nuo krizės nukentėjusiose šalyse.  
Siekiant visiems ES gyvenantiems asmenims užtikrinti deramą gyvenimo lygį, kaip 
reikalaujama Europos socialinių teisių ramstyje, darbo pajamų lygio konvergencija yra labai 
svarbi. Iš turimų duomenų matyti, kad ši konvergencija vyksta, nors ir lėtai , nes vis dar esama 
didelių skirtumų tarp valstybių narių. Atskaitos tašku laikant vieną vaikų neturintį ir vidutinį 
darbo užmokestį uždirbantį darbuotoją, grynasis uždarbis34 per trejus metus (2013 –2016  m.) 
labiausiai padidėjo tose šalyse, kuriose jis buvo  žemiausio lygio. Todėl Bulgarija, Rumunija, 
Latvija, Lietuva ir Estija priskiriamos šalims, kuriose rezultatai yra prasti, bet gerėja. 
Slovakija ir Vengrija, kuriose augimas buvo didesnis nei vidutinis, priskiriamos šalims, 
kuriose dėl lėtesnės pažangos p adėtis vertinta kaip kritinė. Kitame skalės gale  – visos šios 
srities lyderės (Liuksemburgas, Jungtinė Karalystė, Nyderlandai, Vokietija ir Austrija), 
kuriose grynasis uždarbis didėjo nežymiai (0,7 –2,1 proc.). Grynasis uždarbis sumažėjo arba 
nepadidėjo Por tugalijoje, Graikijoje ir Belgijoje.  
                                                            
33 Europos Komisija (2018)  „Labour Market and Wage Developments in Europe. Annual review 2018 “, 
Liuksemburgas, Europos Sąjungos leidinių biuras . 
34 Grynojo uždarbio lygis vertinamas  perkamosios galios standartais (PGS), kad būtų galima prasmingai 
palyginti valstybių narių padėtį. Pokyčiai vertinami nacionaline valiuta ir realiaisiais dydžiais. Šis rodiklis turėtų 
būti suprantamas ir aiškinamas kartu su kitais rodikliais, pavyzdžiui, dirbančiųjų skurdo lygiu, darbo užmokesčio 
pasiskirstymo penktojo ir pirmojo decilių santykiu (D5/D1) ir kitais atitinkamais Užimtumo rodiklių apžvalgos, 
Socialinės apsaugos rodiklių apžvalgos ir Bendros vertinimo sistemos rodikliais.  
 
42 
 12 pav. Grynasis uždarbis ir metinis pokytis. Trejų metų vidurkis (Socialinių rodiklių 
suvestinės esminis rodiklis)  
 
Šaltinis: EBPO (vidaus skaičiavimai). Laikotarpis: 2016  m. lygis (trejų met ų vidurkis) ir vidutiniai metiniai 
pokyčiai 2013 –2016  m. Pastaba. Ašių susikirtimo taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas pateiktas 
priede. Žvaigždute pažymėtose valstybėse narėse nominaliosios vienetui tenkančios darbo sąnaudos 
(angl.  NULC) virš ija pagal makroekonominio disbalanso procedūrą (MDP) nustatytą ribą. MDP rezultatų 
suvestinės rodiklis yra procentinis nominaliųjų vienetui tenkančių darbo sąnaudų pokytis per trejus metus. Euro 
zonos šalims taikoma 9  proc., o euro zonai nepriklausančioms šalims  – 12 proc. riba. Kipro duomenų nėra.  
 
Dirbančiųjų skurdas tebėra gerokai aukštesnio lygio negu prieš krizę ir mažėja lėtai . 
Dirbančių asmenų, kurių ekvivalentinės disponuojamosios pajamos buvo žemiau skurdo 
rizikos ribos, dalis nuo 8,6  proc. 2008  m. padidėjo iki 9,0  proc. 2013  m. ir 9,6  proc. 2017  m. 
Aukščiausias lygis užregistruotas Rumunijoje (17,4  proc.), taip pat Liuksemburge, Ispanijoje, 
Graikijoje ir Italijoje (visose daugiau kaip 12  proc.). Kitame skalės gale  – Suomija, Čekijos 
Respublika ir A irija, kuriose dirbančiųjų skurdo rodiklis neviršija 5  proc. 2017  m. dirbančiųjų 
skurdas toliau didėjo keliose valstybėse narėse: daugiau kaip 0,5 proc. punkto jis padidėjo 
Vengrijoje, Italijoje, Latvijoje, Slovėnijoje, Belgijoje ir Nyderlanduose (taip pat  žr. 3.4 
skyrių).  
AT
DE
LUNL
UK
BEDK
FIFRIE
SECZ
HRPL
PTSIHU
SK
ELES
IT
MTBG
EELTLVROy = -0,0003x + 7,7356
R² = 0,5032
-2,00,02,04,06,08,010,0
8000 12000 16000 20000 24000 28000 32000 36000Visą darbo laiką dirbančio ir vidutinį darbo užmokestį uždirbančio darbuotojo grynasis darbo 
užmokestis (3 metų realusis vidutinis pokytis) 
Visą darbo laiką dirbančio ir vidutinį darbo užmokestį uždirbančio darbuotojo grynasis uždarbis
(perkamosios galios standartais) 2016
 
43 
 13 pav. Dirbančiųjų skurdo rizikos lygis. Daugiametis palyginimas  
 
Šaltinis: Eurostatas. Pastaba. HR duomenys – 2010  m., o ne 2008  m. IE ir UK duomenys – 2016  m., o ne 
2017  m. 
 
Darbo užmokesčio skirtumai Europoje, atrodo, iš esmės nesikeičia. Mažinant pajamų 
nelygybę ir dirbančiųjų skurdą, svarbų vaidmenį atlieka darbo užmokesčio, visų pirma 
esančio apatinėje darbo užmokesčio skalės dalyje, augimas. Darbo užmokesčio neatskaičius 
mokesčių skirtumas, išreikštas penktojo ir pirmojo decilių (D5/D1) santykiu, 2016  m. svyravo 
nuo 1,43 Suomijoje iki 1,90 Čekijos Respublikoje. Darbo užmokesčio skirtumams gali turėti 
įtakos darbo užmokestį nustatančios institucijos. Su mažesne pajamų nelyg ybe paprastai visų 
pirma siejamos gilesnės kolektyvinių derybų tradicijos (Europos Komisija, 2018  m.35). 
Kolektyvinių derybų aprėptis Europos šalyse labai skiriasi; iš to matyti, kad laikomasi įvairių 
nacionalinių tradicijų ir veikia įvairios institucijos. 2015  m. darbuotojų, turinčių teisę 
dalyvauti kolektyvinėse derybose, dalis svyravo nuo 98  proc. Austrijoje iki 7,1  proc. 
Lietuvoje.  
Daugumoje valstybių narių teisės aktais nustatytas minimalusis darbo užmokestis rodo 
žemesniąją darbo užmokesčio pasiskirsty mo ribą.  Minimalusis darbo užmokestis gali 
didinti tam tikrų grupių dalyvavimo darbo rinkoje lygį ir bendrą paklausą, nes būtų didinamos 
nedidelį darbo užmokestį gaunančių šeimų, turinčių didesnius vartojimo poreikius, pajamos. 
Kartu, nustatant minimalųjį darbo užmokestį, didėja nedidelį darbo užmokestį gaunančių 
darbuotojų samdos sąnaudos, todėl gali sumažėti paprastai nedidelį darbo užmokestį 
                                                            
35 Europos Komisija (2 018) „Labour Market and Wage Developments in Europe. Annual review 2018 “, 
Liuksemburgas, Europos Sąjungos leidinių biuras . 

 
44 
 gaunančių grupių (pavyzdžiui, jaunų ir žemos kvalifikacijos darbuotojų) galimybės 
įsidarbinti. Tai priklauso nuo e konomikos struktūros ir makroekonominės padėties. 
Minimalusis darbo užmokestis teisės aktais nacionaliniu lygmeniu nustatytas daugumoje 
valstybių narių, išskyrus Austriją, Kiprą, Daniją, Suomiją, Italiją ir Švediją. Norint palyginti 
padėtį tarptautiniu lyg meniu, absoliutus minimaliojo darbo užmokesčio lygis nėra labai 
naudinga priemonė, nes juo neatsižvelgiama į šalių darbo našumo ir kainų skirtumus. Todėl 
naudingiau minimalųjį darbo užmokestį palyginti su šalies vidutiniu darbo užmokesčiu arba 
darbo užmoke sčio mediana. 14  pav. minimalusis darbo užmokestis parodomas kaip EBPO 
apskaičiuotos ES valstybių narių darbo užmokesčio medianos procentinė dalis. Didžiausias 
minimalusis darbo užmokestis, palyginti su mediana, nustatytas Prancūzijoje, Slovėnijoje, 
Portug alijoje, Rumunijoje ir Liuksemburge. Žemiausias  – Ispanijoje, Čekijos Respublikoje, 
Estijoje, Nyderlanduose ir Airijoje. Kadangi potencialus poveikis užimtumui ir gyvenimo 
lygiui yra didesnis, jei į minimaliojo darbo užmokesčio aprėptį patenka didelė dalis  darbo 
jėgos, į šį rodiklį reikėtų atsižvelgti ir nacionalinio lygmens diskusijose dėl galimų politikos 
priemonių. Taip pat reikėtų apsvarstyti tikslines priemones, kuriomis būtų galima sumažinti 
dirbančiųjų skurdą, pavyzdžiui, lengvatas dirbantiems asmeni ms. 
 
 
45 
 14 pav. Minimalusis darbo užmokestis, palyginti su darbą visą darbo laiką dirbančių 
darbuotojų atlyginimų mediana ir vidurkiu (2016  m.) 
 
Šaltinis: EBPO. Pastabos. AT, CY, DK, FI, IT ir SE nėra įstatymais nustatyto minimaliojo  nacionalinio darbo 
užmokesčio. EBPO nepateikė BG, HR ir MT duomenų. Eurostato duomenys rodo, kad 2017 m. minimalusis 
mėnesinis darbo užmokestis BG sudarė 47,8  proc. vidutinio mėnesinio darbo užmokesčio, HR – 40,6 proc., o 
MT – 43,6 proc. (pramonė, statyba  ir paslaugos; nelyginama su EBPO duomenimis).   
 
Darbo jėgai tenkanti mokesčių našta Europoje pastaraisiais metais laipsniškai mažėjo, 
tačiau tebėra didelių valstybių narių skirtumų. 2017  m. vieno vidutinį darbo užmokestį 
gaunančio darbuotojo mokesčių pleištas svyravo nuo mažiau nei 30  proc. Airijoje ir Maltoje 
iki maždaug 50  proc. Belgijoje, Vokietijoje, Vengrijoje, Italijoje, Prancūzijoje ir Austrijoje. 
Mažesnes pajamas gaunančių darbuotojų (kuriems priskiriami 67  proc. vidutinio darbo 
užmokesčio gaun antys asmenys) mokesčių pleištas svyravo nuo maždaug 20  proc. Maltoje ir 
Airijoje iki daugiau kaip 45  proc. Belgijoje, Vengrijoje ir Vokietijoje. Kalbant apie mokesčių 
tarifų progresyvumą ir mokesčių sistemos perskirstomąjį poveikį, įvairioms šalims būding os 
skirtingos tendencijos (žr. 3.4 skyrių). 2017  m. vieno vidutinį darbo užmokestį gaunančio 
darbuotojo mokesčių pleištas labiausiai sumažėjo Vengrijoje (2,1 proc. punkto), 
Liuksemburge (1,8 proc. punkto) ir Suomijoje (1,2 proc. punkto), o labiausiai padid ėjo 
Bulgarijoje (0,6 proc. punkto). 2013 –2017  m. nesvertinis mokesčių pleišto vidurkis ES 
0,00,10,20,30,40,50,60,7
FRPTRO SIPLUK LTLUHU LVDEELSKBENL IEEECZES
Minimalusis darbo užmokestis, palyginti su darbo užmokesčio mediana
Minimalusis darbo užmokestis, palyginti su darbo užmokesčio vidurkiu
 
46 
 sumažėjo 0,5 proc. punkto (kalbant apie mažas pajamas gaunančius darbuotojus  – 0,8 proc. 
punkto, labiausiai  – Italijoje, Vengrijoje, Prancūzijoje, Belgijoje, Rumunijo je ir 
Nyderlanduose). Tuo pačiu laikotarpiu matyti tam tikros mokesčių pleišto lygio 
konvergencijos požymių: kalbant apie vidutinį darbo užmokestį, didžiausio ir mažiausio 
mokesčių pleišto skirtumas sumažėjo 2,1 proc. punkto, o mažesnes pajamas gaunančių 
darbuotojų atveju  – 2,9 proc. punkto. Taip atsitiko daugiausia dėl didelio mokesčių pleišto 
sumažėjimo šalyse, kuriose jis buvo didžiausias (Belgijoje, Austrijoje, Vengrijoje, taip pat 
Italijoje ir Prancūzijoje, tačiau tik mažesnes pajamas gaunantiems darbu otojams). Mokesčių 
pleištas taip pat labai sumažėjo Rumunijoje ir Nyderlanduose. Mokesčių pleišto didėjimas tuo 
pačiu laikotarpiu buvo ne toks akivaizdus, tačiau šis reiškinys turėjo įtakos visų pirma 
mažesnes pajamas gaunantiems darbuotojams Čekijos Respu blikoje, Slovėnijoje ir 
Portugalijoje36.  
                                                            
36 Daugiau informacijos apie naujausias tendencijas, įskaitant įvairių pajamų grupių tendencijas, galima rasti 
leidinyje „Tax Policies  in the European Union – 2018 Survey “, Europos Komisijos Mokesčių ir muitų sąjungos 
GD. 
 
47 
 15 pav. Darbo jėgos mokesčių pleišto lygis 2017  m. ir pokyčiai 2013 –2017  m. 
 
 
Šaltinis: Europos Komisijos ir EBPO mokesčių ir išmokų duomenų bazė. Pastaba. Duomenys susiję su namų 
ūkiais, kuriuose šeimą išlaiko vienas asmuo (vaikų nėra). Naujų Kipro duomenų nėra. Duomenys atnaujinti 
2018  m. balandžio 11  d. 
 
3.1.2  Politinis atsakas  
Kelios valstybės narės darbo vietų kūrimą rėmė užimtumo subsidijomis, nors darbo 
rinkos sąlygoms gerėjant tokio mis priemonėmis naudojamasi šiek tiek rečiau. Dauguma 
šios srities priemonių skirtos konkrečioms grupėms, kurioms kyla integravimosi į darbo rinką 
sunkumų (pavyzdžiui, jaunimui, vyresnio amžiaus žmonėms, ilgalaikiams bedarbiams, 
0,010,020,030,040,050,060,0
BE DE ITFR ATHU CZ SI FISE LV SK PT LT ELRO ES EEHR NL LU DK PLBG UK IEMT ES
28Lygis. Referencinio darbo užmokesčio proc. dalis
-5,0-4,0-3,0-2,0-1,00,01,02,0
BE DE ITFR ATHU CZ SI FISE LV SK PT LT ELRO ES EEHR NL LU DK PLBG UK IEMT ES
282013 –2017 m. pokytis (proc. punktais)
67 % vidutinio darbo užmokesčio 100 % vidutinio darbo užmokesčio
 
48 
 migrantams ir kt.), ir yra susijusios su darbdaviams teikiamomis finansinėmis paskatomis 
samdyti tikslinių grupių darbuotojus.  Tikslines subsidijas samdai nustatė arba patvirtino 
kelios valstybės narės (daugiau informacijos pateikiama 3.2 skyriuje). Keliose šalyse taip pat 
patvirtin tos platesnėms tikslinėms grupėms skirtos subsidijos samdai, nenustatant atitikties 
reikalavimams sąlygų arba nustatant ne tokias griežtas sąlygas. Paprastai taip siekiama 
skatinti sudaryti neterminuotas darbo sutartis. Graikijoje 2017  m. 51 savivaldybėje pradėti 
papildomi viešųjų darbų ciklai, taip pat rengiamos naujos programos; be to, 2018  m. 
gegužės  mėn. pradėta nauja viešųjų darbų, susijusių su apsauga nuo miškų gaisrų, programa. 
2017  m. spalio  mėn. Graikijoje taip pat patvirtinta programa, pagal kurią  subsidijuojamas 
darbuotojų, dirbančių pagal nepriklausomų paslaugų teikimo sutartis, darbo užmokestis, jeigu 
jie samdomi sudarant darbo sutartį.  Galiausiai neseniai pradėta subsidijų skyrimo įmonėms 
programa, kuria siekiama įdarbinti 15  000 30 –49 m. bedar bių. Prancūzijoje 2018  m. 
subsidijomis remiamų sutarčių skaičius sumažėjo nuo 310  000 iki 200  000. Dabar tokios 
sutartys sudaromos tik dėl pažeidžiamiausių asmenų, įskaitant jaunimą ir ilgalaikius 
bedarbius, įdarbinimo ne pelno sektoriuje. 2018  m. įgyvendi namos subsidijomis remiamų 
sutarčių programos buvo peržiūrėtos, o jų pavadinimas pakeistas į Parcours Emploi 
Compétence , taip stiprinant jų konsultavimo ir mokymo aspektą. Šiomis aplinkybėmis nuo 
2018  m. balandžio  mėn. dešimtyje vietovių išbandomas tikslinės samdos priemokos 
(pranc.  Emplois francs ) metodas, pagal kurį tokia priemoka skiriama įdarbinant darbo 
ieškančius asmenis iš skurdžiausių miestų teritorijų (pranc.  Quartiers politique de la ville ) ir 
taikoma vienintelė sąlyga  – kad darbo ieškantis  asmuo gyventų toje teritorijoje. Be to, 
įgyvendinant naująjį Kovos su skurdu planą, nuspręsta įgyvendinti papildomas socialinių ir su 
įsidarbinimu susijusių sunkumų turinčių asmenų integravimo į darbo rinką priemones 
(pranc.  Insertion par l’activité écono mique ). Italijoje pradėta įgyvendinti struktūrinio 
darbdavių mokamų įmokų mažinimo programa, taikoma darbdaviams, pietiniuose regionuose 
įdarbinantiems jaunuolius arba ilgalaikius bedarbius pagal neterminuotas darbo sutartis arba 
pameistrystės programas. P ortugalijoje nustatytos finansinės paskatos (iš dalies atleidžiama 
nuo socialinio draudimo įmokų), kai pagal neterminuotas darbo sutartis samdomi tam tikrų 
pažeidžiamų grupių darbuotojai (jaunimas, ilgalaikiai bedarbiai, vyresnio amžiaus asmenys). 
Vengrijo je ESF lėšomis finansuojamomis paskatomis ir subsidijomis darbo vietų kūrimui 
padedama didinti socialinių įmonių įdarbinimo potencialą.   
Kai kurios valstybės narės imasi verslumo ir startuolių skatinimo veiksmų. Graikijoje 
subsidijos skiriamos jauniems sav arankiškai dirbantiems asmenims arba jaunuolių 
 
49 
 vadovaujamoms įmonėms, kai jie pirmą kartą įdarbina darbuotojus. Latvijoje nauju įstatymu 
nustatyti pagrindiniai socialinių įmonių principai ir jų darbo tvarka. Parama bus teikiama 
maždaug 200 socialinių įmoni ų. Be to, labai mažų įmonių mokesčio mokėtojams nustatyta 
apyvartos riba sumažinta nuo 100  000 iki 40  000 EUR, išlaikant vieną 15  proc. mokesčio 
tarifą, kurio 80  proc. skiriama privalomojo valstybinio draudimo įmokoms. Vengrijoje nuo 
2017  m. rudens nustaty ta paskolų priemonė, kurią galima derinti su keliomis kitomis dotacijų 
priemonėmis. Šia priemone siekiama remti verslininkais siekiančius tapti asmenis arba 
socialines įmones, siekiant skatinti jų veiklos plėtrą rinkoje. Lenkijoje vyriausybė patvirtino 
įstatymo projektą, kuriuo siekiama mažinti smulkiojo verslo savininkų mokamas socialinio 
draudimo įmokas, vadinamąsias smulkiojo verslo ZUS įmokas. Slovakijoje priimti nauji 
teisės aktai dėl viešosios paramos socialinei ekonomikai ir socialinėms įmonėms sąlyg ų. 
Suomijoje nuo 2018  m. bedarbio pašalpą galima gauti kaip dotaciją naujam verslui steigti, 
taip pat verslo veiklą vykdant ne visą darbo laiką. Be to, vyksta diskusijos, kaip sudaryti 
palankesnes sąlygas bedarbiams steigti savo įmones. Daugelyje valstybių  narių taip pat 
imamasi veiksmų, siekiant užtikrinti, kad savarankiškai dirbantiems asmenims būtų 
suteikiamos atitinkamos socialinės teisės (žr. 3.3 skyrių dėl darbo rinkos segmentacijos).  
Kai kurios valstybės narės sumažino darbo sąnaudas sumažindamos mok esčių pleištą ir 
neretai sutelkdamos dėmesį į mažiausias pajamas gaunančius asmenis.  Daugiausia buvo 
mažinamas mažas pajamas gaunančių asmenų mokesčių pleištas, šiuo tikslu vykdant 
reformas, susijusias su gyventojų pajamų apmokestinimu, dažnai suteikiant d augiau mokesčių 
lengvatų (t.  y. didinant neapmokestinamąjį pajamų dydį) arba visai sistemai pritaikant 
progresyvumo principą. Pavyzdžiui, Lietuvoje įvykdyta didelė reforma, kuria iš dalies 
keičiamas Gyventojų pajamų mokesčio įstatymas: vietoje anksčiau tai kyto vienodo tarifo 
mokesčio nustatyti progresiniai mokesčiai ir padidintas neapmokestinamasis pajamų dydis. 
Latvijoje, vykdant esminę mokesčių reformą, be kita ko, fiksuotasis 23  proc. gyventojų 
pajamų mokesčio tarifas keičiamas progresinių mokesčių siste ma. Taip pat padidintos 
neapmokestinamosios išmokos. Estijoje taip pat nustatytos neapmokestinamosios išmokos. 
Nyderlandai paskelbė, kad 2019 –2020  m. bus įgyvendinama gyventojų pajamų mokesčio 
reforma. Įgyvendinant šią reformą, be kita ko, mokesčių laiptel ių skaičius bus sumažintas nuo 
keturių iki dviejų, kartu didinant bendrą mokesčių kreditą ir uždirbamų pajamų mokesčio 
kreditą. Tikimasi, kad ši reforma padės sumažinti bendrą darbo jėgai tenkančią mokesčių 
naštą, ypač tais atvejais, kai gaunamos vidutinės  ir didesnės pajamos. Rumunijoje nuo 
2018  m. kartu su esminiais socialinio draudimo įmokų modelio pakeitimais fiksuotasis 
 
50 
 gyventojų pajamų mokesčio tarifas sumažintas nuo 16 iki 10  proc. Portugalijoje pradėtos 
gyventojų pajamų mokesčio reformos, kuriomis s iekiama mažinti mažas ir vidutines pajamas 
gaunančių asmenų mokesčių naštą, taip pat didinti mokesčių laiptelių skaičių. Kitose 
valstybėse narėse pradėtos siauresnės aprėpties reformos. Pavyzdžiui, Maltoje nustatyta 40 –
68 EUR dydžio darbo užmokesčiui taiko mo pajamų mokesčio atskaita, taikoma asmenims, 
kurie per metus uždirba mažiau negu 60  000 EUR. Jungtinėje Karalystėje 
neapmokestinamasis pajamų dydis padidintas iki 11  850 GBP (apie 13  400 EUR) per metus, o 
riba, nuo kurios taikomi didesni mokesčiai, padid inta nuo 45  000 GBP (apie 50  850 EUR) iki 
46 350 GBP (apie 52  400 EUR). Danijoje 2018  m. susitarimu dėl mokesčių stiprinamos 
paskatos dirbti visą darbo dieną. Jos visų pirma skirtos bedarbiams ir darbą ne visą darbo 
dieną dirbantiems darbuotojams. Kipre bu vo iš dalies pakeistas Išmokų vaikams įstatymas, 
siekiant už kiekvieną trečiąjį ir paskesnį vaiką 5  000 EUR padidinti reikalavimus atitinkančių 
pajamų ribą.  
Kai kurios valstybės narės mokesčių pleišto problemą sprendė mažindamos socialinio 
draudimo įmokas . Prancūzijoje 2019  m. turi būti pertvarkytas užimtumo ir 
konkurencingumo mokesčių kreditas  – bus tiesiogiai sumažintos socialinio draudimo įmokos, 
skaičiuojamos nuo darbo užmokesčio, kuris iki 2,5 karto viršija minimalųjį darbo užmokestį. 
Mažesnio darbo u žmokesčio atvejais mokamos socialinio draudimo įmokos bus dar labiau 
sumažintos, tačiau šio sumanymo įgyvendinimas atidėtas iki 2019  m. spalio  mėn. Kroatijoje, 
kalbant apie darbuotojus, kurie įdarbinami ilgesniam kaip 12  mėn. laikotarpiui ir šiuo 
laikotarp iu gauna minimalųjį darbo užmokestį, darbdavio mokamų socialinio draudimo įmokų 
apskaičiavimo bazė sumažinta 50  proc. Belgijoje sumažintos socialinio draudimo įmokos, 
mokamos už tam tikrų rūšių pamaininį darbą statybos sektoriuje.  Be to, privačiojo sektori aus 
dalijimosi pelnu sistema pakeista nauja išmoka (tam tikra suma arba atlyginimo procentine 
dalimi), kuri negali viršyti 30  proc. bendrojo darbo užmokesčio. Darbdavys už šias išmokas 
nemoka socialinio draudimo įmokų, o darbuotojas turėtų mokėti 13,07  proc. dydžio 
solidarumo įmoką.   
Pastaraisiais metais imtasi esminių darbo užmokesčio nustatymo sistemų reformų . 
Graikijoje 2018  m. rugpjūčio  mėn. baigus įgyvendinti ESM programą, vėl pradėti taikyti du 
2011  m. sustabdyti kolektyvinių derybų principai: galimy bė administracinėmis priemonėmis 
išplėsti sektorių susitarimus ir juos taikyti jų nepasirašiusioms šalims ir palankesnio režimo 
principas (jei, pavyzdžiui, sektoriaus ir įmonės lygmenimis sudaromos viena kitai 
prieštaraujančios kolektyvinės sutartys, vadov aujamasi darbuotojui palankesne sutartimi). 
 
51 
 Kroatijoje pasiūlymo dėl Valstybės tarnybos darbuotojų darbo užmokesčio įstatymo projekte 
nustatyta apmokėjimo klasių ir kategorijų sistema, taip pat darbo efektyvumo vertinimo 
sistema. Prancūzijoje, remiantis an kstesnėmis reformomis, išsamiau apibrėžtos kiekvieno 
kolektyvinių derybų lygmens ribos. Ateityje, nustatant terminuotų darbo sutarčių, projektų 
įgyvendinimo laikotarpiams sudaromų sutarčių ir bandomojo laikotarpio sistemas ir 
naudojimosi tokiomis priemonėm is sąlygas, sektoriaus lygmeniu sudaromos kolektyvinės 
sutartys bus viršesnės už nacionalinius darbo įstatymus (taip pat žr. 3.3 skyrių). Įmonės 
lygmeniu sudaroma sutartis gali būti mažiau palanki už pramonės sektoriaus lygmeniu 
sudaromą sutartį, išskyrus 13 apibrėžtų kolektyvinių derybų sričių, įskaitant sektorių 
minimalųjį darbo užmokestį, o tais atvejais, kai įmonės lygmeniu nesudaroma sutartis, 
taikomos pramonės sektoriaus lygmeniu sudarytos sutartys. Be to, į daugumą įmonės 
lygmeniu sudaromų sutarčių, kuriomis siekiama išsaugoti darbo vietas (pranc.  accords de 
competitivité ), dabar įtraukiamos ne tik darbo laiko sąlygos, bet ir atlyginimo klausimai, o 
įmonės dėl realių ir rimtų priežasčių gali atleisti iš darbo darbuotojus, kurie atsisako pasirašyti 
tokias sutartis. Italijoje, 2018  m. kovo  mėn. pasirašius pagrindinių profesinių sąjungų ir 
darbdavių organizacijų susitarimą, sudarytos sąlygos stiprinti kolektyvines derybas, šiuo 
tikslu nustatant atstovavimo socialinių partnerių asociacijoms vertinimo krite rijus. Kipre 
2018  m. įsigaliojo naujas susitarimas dėl Pragyvenimo išlaidų koregavimo indekso, todėl 
nedaug padidėjo darbo užmokestis ir buvo nustatyti periodinio koregavimo dažnumo ir 
pobūdžio kriterijai. Latvijoje, vykstant deryboms dėl sektorių minimali ojo darbo užmokesčio, 
nustatomos naujos užmokesčio už viršvalandžius sąlygos, į šį procesą įtraukiant socialinius 
partnerius. Portugalijoje su socialiniais partneriais susitarta dėl priemonių, kuriomis siekiama 
didinti kolektyvinių derybų aprėptį. Dabar ši os priemonės svarstomos parlamente. Visų pirma, 
nebebus galima individualiai susitarti dėl vadinamųjų valandų bankų  – jie taps kolektyvinių 
arba grupinių sutarčių dalimi, o šios bus sudaromos pasikonsultavus su darbuotojais (taip pat 
žr. 3.3 skyrių). Ispan ijoje 2018  m. birželio  mėn. socialiniai partneriai sudarė preliminarų 
susitarimą dėl darbo užmokesčio 2018  m., pagal kurį darbo užmokestis bendrai didinamas 
2 proc. (šiek tiek daugiau negu tikėtinas infliacijos lygis) ir dar 1  proc., atsižvelgiant į įmonės  
ir (arba) sektoriaus rezultatus, produktyvumo ir neatvykimo į darbą lygį. Rumunijoje derybos 
dėl darbo užmokesčio tapo privalomos visoms įmonėms. Airijoje numatyta galimybė tam 
tikrų kategorijų savarankiškai dirbantiems asmenims vesti kolektyvines derybas , o Slovakijoje 
atkurtos teisės tam tikromis aplinkybėmis išplėsti aukštesnio lygmens kolektyvines derybas ir 
įtraukti nedalyvaujančius darbdavius be jų sutikimo.  
 
52 
 Gerėjant darbo rinkos sąlygoms, keliose šalyse padidintas minimalusis darbo 
užmokestis, taip pat imamasi priemonių, siekiant didinti minimaliojo darbo užmokesčio 
nustatymo sistemų nuspėjamumą . Teisės aktais nustatytas minimalusis darbo užmokestis 
padidėjo visose šalyse, kuriose 2017 –2018  m. buvo imtasi pokyčių, išskyrus Vokietiją, 
Graikiją, Liukse mburgą ir Belgiją, kur realusis teisės aktais nustatytas minimalusis darbo 
užmokestis sumažėjo37. Pastaraisiais metais vis daugiau šalių, įskaitant Vokietiją ir Airiją, į 
minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo procesą įtraukia ekspertų grupes. Maltoje tokia  
grupė bus suburta 2018  m., o Bulgarijoje ir Rumunijoje svarstomos galimybės į šį procesą 
įtraukti ekspertus. Estijoje 2018  m. minimalusis darbo užmokestis padidintas 30  EUR iki 
500 EUR, o būsimo minimaliojo darbo užmokesčio didinimo formulė pritaikyta pri e oficialių 
darbo našumo ir ekonomikos augimo prognozių. Airijoje, remiantis Minimaliojo darbo 
užmokesčio komisijos rekomendacijomis, kuriose taip pat atsižvelgta į konkurencingumo 
raidą ir poveikį užimtumui, nacionalinis minimalusis valandinis darbo užmok estis padidintas 
0,30 EUR iki 9,55  EUR. Ispanijoje 2018  m. atitinkamu įstatymu, dėl kurio susitarta su 
socialiniais partneriais, minimalusis darbo užmokestis, palyginti su 2017  m., padidintas 
4 proc. Kroatijoje, be padidinto minimaliojo darbo užmokesčio ly gio ir sumažintų darbdavių 
mokamų sveikatos draudimo įmokų, naujame reglamente nustatyta, kad papildomam 
uždarbiui (gaunamam dirbant viršvalandžius, naktinį darbą ar dirbant per šventes) netaikoma 
minimaliojo darbo užmokesčio apibrėžtis. Latvijoje nuo 2018  m. minimalusis mėnesinis 
darbo užmokestis padidintas nuo 380 iki 430  EUR. Vengrijoje 2018  m. minimalusis darbo 
užmokestis išaugo 8  proc. iki 138  000 HUF (maždaug 440  EUR) (kvalifikuotiems 
darbuotojams jis išaugo 12  proc.). Slovakijoje nuo 2019  m. sausio 1  d. minimalusis darbo 
užmokestis padidės nuo 480 iki 520  EUR. Jungtinėje Karalystėje 2018  m. balandžio  mėn. 
padidintas nacionalinis pragyvenimą užtikrinantis darbo užmokestis (iki 7,83  GBP per 
valandą, apie 6,9  EUR), taip pat nustatytas didesnis nacionalin is minimalusis darbo 
užmokestis jauniems darbuotojams. Jauniems darbuotojams mokamas minimalusis darbo 
užmokestis taip pat padidintas Nyderlanduose, o Vokietijoje nustatytas laikiniesiems 
darbuotojams mokamas minimalusis darbo užmokestis. Galiausiai Bulgar ijoje, siekiant 
pasiekti sutarimą su socialiniais partneriais dėl skaidraus minimaliojo darbo užmokesčio 
nustatymo mechanizmo sukūrimo, priimtas įstatymas dėl TDO konvencijos Nr.  131 
ratifikavimo.  
  
                                                            
37 Eurofound (2018  m.) „Statutory minimum wages 2018“.  
 
53 
 3.2. 6 gairė. Darbo jėgos pasiūlos didinimas ir galimybių įsid arbinti, įgūdžių bei 
kompetencijų gerinimas  
 
Šiame skirsnyje apžvelgiama, kaip įgyvendinama užimtumo 6 gairė, pagal kurią valstybėms 
narėms rekomenduojama sudaryti darbo jėgos pasiūlos, įgūdžių ir kompetencijos gerinimo 
sąlygas. Čia pateikiami išsilavinimo  rodikliai, taip pat švietimo ir mokymo rezultatų ir 
poveikio įgūdžių ugdymui bei darbo jėgos įsidarbinamumui rodikliai. Taip pat aptariami 
įvairių darbo rinkoje nepakankamai atstovaujamų grupių (pavyzdžiui, jaunimo, vyresnio 
amžiaus darbuotojų, moterų, mi grantų kilmės asmenų ir neįgaliųjų) rezultatai darbo rinkoje. 
3.2.2 skirsnyje aptariamos minėtose srityse valstybių narių įgyvendintos politikos priemonės 
ir tikslinės minėtoms grupėms skirtos priemonės.  
 
3.2.1  Pagrindiniai rodikliai  
Mokyklos nebaigusių as menų dalis toliau mažėja, tačiau pastaruoju metu ši mažėjimo 
tendencija sulėtėjo, o dideli valstybių narių skirtumai nustojo mažėti. Apskritai vidutinis 
mokyklos nebaigusių asmenų lygis ES krito: nuo 14,7  proc. 2008  m. iki 11,9  proc. 2013  m. ir 
10,6 proc. 2017  m. Vis dėlto, palyginti su praėjusiais metais, kai ES vidurkis siekė 10,7  proc., 
padėtis beveik nepasikeitė. ES tikslą (kad mokyklos nebaigusių asmenų dalis neviršytų 
10 proc.) jau pasiekė 18 narių, o Vokietija (10,1  proc.), Jungtinė Karalystė (10,6  proc.) ir 
Estija (10,8  proc.) šį tikslą beveik pasiekė. Kalbant apie pastarojo meto tendencijas, 2017  m. 
vis dar buvo matyti dalinė valstybių narių konvergencija (16  pav.): mokyklos nebaigusių 
asmenų lygis gerokai (daugiau kaip 1 proc. punktu) sumažėjo Port ugalijoje, Maltoje ir 
Bulgarijoje (visos priskirtos kategorijai „prasti, bet gerėjantys rezultatai“), tačiau kartu 
nemažai padidėjo Slovakijoje (1,9 proc. punkto), Liuksemburge (1,8 proc. punkto), Danijoje 
(1,6 proc. punkto)38 ir Kipre (1 proc. punktu). Rem iantis Socialinių rodiklių suvestinės 
klasifikacija, nepaisant tam tikro pagerėjimo, padėtis tebėra kritinė Ispanijoje (18,3  proc.), 
Rumunijoje (18,1  proc.) ir Italijoje (14  proc.), kur šis rodiklis šiek tiek padidėjo.  
                                                            
38 Šį padidėjimą reikėtų interpretuoti atsargiai, nes Danijos statistika neapima 2017  m. ir 2016  m. duomenų (taip 
pat žr. 1 ir 2 priedus). Yra ir Belgijos bei Maltos 2017  m. duomenų eilučių pertrūkių.  
 
54 
 16 pav. Moky klos nebaigę asmenys (procentinė 18 -24 m. gyventojų dalis) ir metinis 
pokytis (Socialinių rodiklių suvestinės esminis rodiklis)  
 
Šaltinis: Eurostatas. Laikotarpis: 2017  m. lygis ir metinis pokytis, palyginti su 2016  m. Pastaba. Ašių susikirtimo 
taškas yra  nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas pateiktas priede.  
 
Daugumoje ES valstybių narių, ypač tose, kuriose mokyklos nebaigusių asmenų dalis 
anksčiau buvo didelė, pasiekta puikių su ilgalaikiu padėties pagerėjimu susijusių 
rezultatų . 2008 –2017  m. tiek Airijai, tiek Graikijai pavyko gerokai sumažinti savo mokyklos 
nebaigusių asmenų skaičių  – atitinkamai 6,6 ir 8,4 proc. punkto. Šiuo metu šių šalių rodikliai 
gerokai žemesni už ES nustatytą ribą. Nuo 2008  m. mokyklos nebaigusių asmenų skaičius 
taip pat lab ai sumažėjo Ispanijoje ir Portugalijoje: atitinkamai 13,4 ir 22,3 proc. punkto ir šiuo 
metu siekia atitinkamai 18,3 ir 12,6  proc. Šios šalys dar nepasiekė nustatyto tikslo. Kalbant 
apie šalis, kurioms būdingas aukštas mokyklos nebaigusių asmenų lygis, tik Rumunijoje per 
metus neįvyko jokių didesnių pokyčių, o Slovakijoje tokių asmenų skaičius gerokai 
padidėjo  – 3,3 proc. punkto, tačiau 2017  m. vis dar neviršijo ES pagrindinio tikslo ribos 
(17 pav.).  
LU
HR
IEPL
SIAT
CZ
ELLT
LVNLCYDK
HUSK
ESIT
ROBE
DEEEFI
FR SE
UK
BG
MTPTy = -0,0679x + 0,5819
R² = 0,0918
-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,52,02,5
2 4 6 8 10 12 14 16 18 20Mokyklos nebaigę asmenys (18 –24 m. gyventojų proc. dalis). Pokytis
Mokyklos nebaigę asmenys (18 –24 m. gyventojų proc. dalis)2017
 
55 
 17 pav. Mokyklos nebaigusių asmen ų dalis 2008 –2017  m. (proc.)  
 
Šaltinis: Eurostatas. Interneto duomenų kodas [edat_lfse_14].  
 
Kalbant apie mokyklos nebaigusių asmenų dalį, tebėra didelių vyrų ir moterų, taip pat 
ES ir už jos ribų gimusių asmenų skirtumų.  2017  m. ES mokyklos nebaigė vidut iniškai 
8,9 proc. merginų ir 12,1  proc. vaikinų. Šis lyčių skirtumas itin akivaizdus Danijoje, 
Liuksemburge, Italijoje, Portugalijoje, Maltoje, Estijoje, Latvijoje ir Ispanijoje (daugiau kaip 
5 proc. punktai), o Bulgarija, Vengrija ir Slovakija yra vienint elės valstybės narės, kuriose 
mokyklos nebaigiančių vyrų skaičius yra mažesnis už mokyklos nebaigiančių moterų skaičių. 
Be to, užsienyje gimę moksleiviai daug dažniau nebaigia mokyklos negu ES gimę 
moksleiviai. 2017  m. ES mokyklos nebaigė vidutiniškai 9,6  proc. ES gimusių asmenų, o už 
ES ribų gimusių mokyklos nebaigusių asmenų rodiklis buvo du kartus didesnis. Ne ES 
gimusių mokyklos nebaigusių asmenų rodikliai itin žemi Airijoje, Liuksemburge ir 
Nyderlanduose (visose šiose šalyse gerokai žemesni negu nustat ytas 10  proc. tikslas), o itin 
aukšti  – Ispanijoje (31,9  proc.) ir Italijoje (30,1  proc.).  
Po kelerių metų nuoseklios pažangos ėmė didėti menkus pagrindinius gebėjimus 
turinčių39 penkiolikmečių dalis . Iš 2015  m. EBPO Tarptautinio moksleivių vertinimo 
programos (angl.  PISA) rezultatų matyti, kad vidutinė ES moksleivių, kurių gebėjimai 
nesiekia nustatyto bazinio lygio, dalis siekia apie 20  proc.: prastai skaito 19,7  proc., 
matematiką  prastai moka – 22,2 proc., o gamtos mokslus  – 20,6 proc. moksleivių. Pa lyginti su 
                                                            
39 Pagal Tarptautinio moksleivių vertinimo programą (angl.  PISA) menkus gebėjimus turinčiais moksleiviais 
laikomi tokie penkiolikmečiai, kurių pagrindinių gebėjimų rezulta tai nesiekia bazinio gebėjimų lygio, reikalingo 
norint visapusiškai dalyvauti šiuolaikinės visuomenės gyvenime (t.  y. 2 lygio).  

 
56 
 ankstesniu PISA vertinimu, atliktu 2012  m.40, padėtis suprastėjo visose trijose srityse: prastai 
skaitančių moksleivių padaugėjo 1,9 proc. punkto, prastai mokančių matematiką  – 0,1 proc. 
punkto, o prastai mokančių gamtos mokslus  – 4 proc. punktais. Prastai besimokantiems 
moksleiviams reikalinga papildoma parama, nes jiems kyla didesnė rizika ateityje tapti 
bedarbiais ir patirti socialinę atskirtį. 2015  m. ES prastai matematiką mokėjo 22,2  proc. 
moksleivių, tačiau valstybių narių skirtumai b uvo didžiuliai. Estijoje, Suomijoje, Danijoje ir 
Airijoje prastai mokančių matematiką moksleivių dalis neviršijo 15  proc., o Kipre, 
Bulgarijoje, Rumunijoje, Graikijoje ir Kroatijoje bazinio matematikos gebėjimų lygio 
nepasiekė daugiau kaip 30  proc. mokslei vių (18  pav.).  
18 pav. Prastai matematiką mokančių moksleivių dalis (proc.), 2015  m. 
 
Šaltinis: EBPO. Pastaba. Šalys didėjimo tvarka išdėstytos pagal prastai matematiką mokančių moksleivių dalį. ES svertinį 
vidurkį apskaičiavo EAC  GD. 
Didelę įtaką mokymosi rezultatams daro tokie veiksniai kaip moksleivių socialinė ir 
ekonominė padėtis, taip pat migrantų kilmė. Didelę prastai besimokančių moksleivių dalį 
sudaro moksleiviai, kilę iš žemesnės socialinės ir ekonominės padėties arba mig rantų šeimų, 
kuriems sudėtinga įgyti bazinius visų trijų sričių gebėjimus. Atidžiau panagrinėjus 
moksleivių, kurie, nepaisant nepalankios padėties, įgijo bazinius visų trijų sričių gebėjimus, 
ypatumus matyti, kad ES ir užsienyje gimusių moksleivių mokymosi  rezultatų atotrūkis ES 
vidutiniškai siekia 23 proc. punktus ir kad visose valstybėse narėse, išskyrus Maltą, ES gimę 
moksleiviai pasiekia geresnių mokymosi rezultatų (žr. 19  pav.). Labai dideli skirtumai 
užregistruoti Suomijoje, Švedijoje, Austrijoje, Vok ietijoje ir Prancūzijoje (35 –40 proc. 
punktai ( -ų)), o Kipre, Jungtinėje Karalystėje ir Portugalijoje mokymosi rezultatų atotrūkis 
neviršija 15 proc. punktų. Su socialine ir ekonomine padėtimi susiję prasti mokymosi 
rezultatai ir nelygybė yra pagrindinės k liūtys, trukdančios plėtoti žmogiškąjį kapitalą ir 
galinčios daryti grandininį poveikį įgūdžių lygiui.  
                                                            
40 Pagal EBPO Tarptautinio moksleivių vertinimo programą penkiolikmečių pagrindinių kompetencijų tyrimas 
atliekamas kas trejus m etus. 
 00 05 10 15 20 25 30 35 40 45
EE DK FI IE SI NL DE PL BE SE LV CZ AT UK ES 28 ES IT FR PT LT LU SK HU MT HR EL RO BG CY
 
57 
 Vis dar neišspręstas romų įtraukties į švietimo sistemą uždavinys;  tai lemia keletas 
veiksnių, įskaitant mokyklų segregaciją, neįtraukų mokymą ir kitas dėl didelio skurdo arba 
būstų segregacijos atsirandančias kliūtis. Nepaisant pastangų didinti dalyvavimą švietimo 
programose ir mažinti mokyklos nebaigiančių asmenų skaičių, tebėra didelių problemų, 
susijusių su mišrių etninių bendruomenių mokyklų ir segre gacijos mažinimo priemonių 
plėtote. Taip pat reikėtų pažymėti, kad daug romų vaikų Vengrijoje, Bulgarijoje, Rumunijoje 
ir Slovakijoje gyvena dideliame skurde ir neturi galimybių naudotis bazinėmis komunalinėmis 
paslaugomis.  
19 pav. Bazinio lygio gebėjimus įgijusių migrantų kilmės moksleivių dalis (proc.), 
2015  m. 
 
Šaltinis: EBPO (2018) „The Resilience of Students with an Immigrant Background: Factors that Shape Well -Being“, 3.7 pav.  
Pastabos. Statistiškai reikšmingi skirtumai nurodomi prie šalies pavadinimo. Nurodomos tik tos šalys, kuriose esama 
tinkamai parengtų moksleivių imigrantų duomenų. ES vidurkis apskaičiuotas remiantis tik šalių, kuriose turima tinkamų 
duomenų apie abiejų grupių moksleivius, poaibiu. Bazinį akademinių  gebėjimų lygį pasiekusiais moksleiviais laikomi 
moksleiviai, įgiję bent dviejų iš visų trijų pagrindinių PISA vertinamų dalykų (matematikos, skaitymo ir gamtos mokslų) 
PISA lygio gebėjimus. Šalys išdėstytos mažėjimo tvarka pagal pirmosios imigrantų kartos  moksleivių, pasiekusių bazinį 
pagrindinių PISA sričių gebėjimų lygį, procentinę dalį.  
 
ES toliau didėja 30 –34 m. asmenų, įgijusių aukštąjį išsilavinimą, dalis  – 40 proc. tikslas 
jau beveik pasiektas.  ES 30 –34 m. asmenų, įgijusių aukštąjį išsilavinimą, dal is pastaruosius 
kelerius metus nuolat didėjo ir 2017  m. siekė 39,9  proc. Aukštąjį išsilavinimą įgyjančių 
asmenų dalis 2014 –2017  m. didėjo daugumoje valstybių narių. Tik Kroatijoje, Vengrijoje ir  – 
kiek mažesniu mastu  – Ispanijoje bei Suomijoje aukštąjį išs ilavinimą įgijusių gyventojų dalis 
tuo pačiu laikotarpiu sumažėjo. O štai Slovakijoje, Graikijoje ir Čekijos Respublikoje tokių 
asmenų labai padaugėjo: atitinkamai 7,4, 6,5 ir 6  proc. punktais. Kalbant apie šalis, kuriose 
aukštąjį išsilavinimą įgyjančių as menų dalis neviršija 40  proc., tik Rumunijoje, Italijoje ir 
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%
IE
EE
MT
UK     -11
HU
PT     -14
LU     -24
LT
LV     -21
HR
CZ     -19
ES     -23
EU     -22
NL     -30
BE     -31
DK     -33
DE     -37
SI     -34
IT     -24
FI     -42
CY     -5
FR     -36
AT     -38
SE     -38
EL     -29
SK     -35
Pirmosios imigrantų kartos moksleiviai Šalyje gimę moksleiviai
 
58 
 Kroatijoje lygis yra žemesnis nei 30  proc. (20  pav.). Apskritai 2017  m. atitinkamus 
nacionalinius tikslus pasiekė 15 iš 28 valstybių narių.  
 
20 pav. Aukštąjį išsilavinimą įgyjančių asmenų dalis. 2008, 2013 ir 2017  m. duomenys ir 
strategijos „Europa  2020“ siekis  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas [edat_lfse_03]. Nurodoma visų 30 –34 m. gyventojų, sėkmingai įgijusių aukštąjį 
išsilavinimą (ISCED 5 –8 lygmenys), dalis. 2014  m. duomenų nėra, nes tais metais buvo nustatyta nauja ISCED klasifikacija. 
2017  m. LU duomenys nepatikimi dėl mažo imties dydžio.  
 
Aukštąjį išsilavinimą įgyja daugiau moterų negu vyrų, taip pat esama didelių ES ir už 
jos ribų gimusių asmenų skirtumų . 2017  m. aukštąjį išsilavinimą turėjo 44,9  proc. 30 –34 m. 
moterų ir 34,9  proc. vyrų. Per pastaruosius 15 metų šis skirtumas dar labiau padidėjo ir yra 
itin didelis Latvijoje, Lietuvoje ir Slovėnijoje, kur aukštąjį išsilavinimą įgyjančių moterų dalis 
daugiau  kaip 20 proc. punktų viršija aukštąjį išsilavinimą įgyjančių vyrų dalį. Be to, beveik 
visose valstybėse narėse aukštąjį išsilavinimą įgyja daugiau šalyje arba ES gimusių asmenų 
negu už ES ribų gimusių asmenų. Šis skirtumas vidutiniškai siekia apie 5,5 pro c. punkto; iš to 
matyti, kad reikia spręsti su lygybe, galimybėmis įgyti aukštąjį išsilavinimą ir aukštojo 
mokslo socialiniu aspektu susijusius sunkumus.  
Apie trečdalis jaunų suaugusiųjų ES yra įgiję profesinio mokymo kvalifikaciją.  2016  m. 
33 proc. 30 –34 m. amžiaus grupės suaugusiųjų buvo įgiję vidurinį profesinį išsilavinimą. 
Kaip parodyta 21  pav., tokiose šalyse kaip Slovakija, Vengrija, Austrija, Rumunija, Vokietija, 
Čekijos Respublika ir Kroatija, kurių profesinio mokymo sistemoje įtvirtintas perėjimo iš 
švietimo sistemos į darbo rinką modelis, tokių asmenų dalis viršija 40  proc. O šalyse, kurių 
0%10%20%30%40%50%60%
ROITHRMTHUBGPTDECZSKEUATESELLVFRFIPLBESINLUKEEDKSELUIECYLT
2017 2013 2008 „ES 2020“ siekis
 
59 
 modelis labiau orientuotas į aukštąjį išsilavinimą (pavyzdžiui, Lietuvoje, Švedijoje, Kipre ir 
Airijoje), taip pat šalyse, kuriose apskritai kvalifikacijų sklai da tiesiogiai į darbo rinką yra 
palyginti menka (Maltoje, Portugalijoje, Ispanijoje, Liuksemburge ir Graikijoje), tokių 
asmenų dalis gerokai mažesnė (nesiekia 20  proc.).  
21 pav. Perėjimo iš švietimo sistemos į darbo rinką trajektor ijos ir sistemos, 2016  m. 
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas. Interneto duomenų kodas [lfso_16feduc].  
Pastaba. Neprofesinio mokymo kvalifikacijoms priskiriamos ISCED 0 –2 lygmenų arba vidutinio lygio (ISCED 
3–4 lygmenų) bendrosios kvalifikacijos; ISCED 3 –4 lygmenų profesinės kvalifikacijos yra vidutinio lygio 
(ISCED 3 –4 lygmenų) profesinės kvalifikacijos, o ISCED 5 –8 lygmenys atitinka aukštojo išsilavinimo 
kvalifikacijas.  
Ne visi asmenys turi lygias galimybes įgyti darbo rinkoje vertingų įgūdžių ir  
kvalifikacijų.  Kai kuriose šalyse daugiau kaip pusė 30 –34 m. asmenų teigia neturintys jokios 
su darbo rinka aiškiai susijusios profesinės arba akademinės kvalifikacijos. Tai turi įtakos jų 
integracijai į darbo rinką. Pavyzdžiui, kaip matyti iš 22  pav., pr ofesinio mokymo arba 
aukštojo mokslo kvalifikaciją įgijusių asmenų užimtumo lygis siekia apie 80  proc. arba 
daugiau, o bendrąjį vidurinį išsilavinimą įgijusių vyresnių kaip 25 metų asmenų  – mažiau 
negu 70  proc. Vidurinio išsilavinimo neįgijusių asmenų padė tis dar blogesnė  – vyresnių kaip 
25 metų asmenų užimtumo lygis nesiekia 60  proc.  
Norint prisitaikyti prie sparčiai kintančių ekonominių sąlygų ir patenkinti aukšto lygio 
gebėjimų poreikius, tampa vis svarbiau įgyti akademinę arba profesinę darbo rinkos 
poreikius atitinkančią kvalifikaciją. 2017  m. aukštųjų mokyklų naujų absolventų užimtumo 
lygis siekė 84,9  proc. ir buvo 0,9 proc. punkto aukštesnis už bendrą tokį pat išsilavinimą 
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%100%
ES
28LTSECYIEBEUKEEDK FINLFRSIPL HRCZDEROATHUSK LVELITBGLUESPTMT
Aukštasis Mišrusis Profesinis Fragmentuotas
Ne profesinis ISCED 3 –4 prof. ISCED 5 –8
 
60 
 turinčių darbingo amžiaus suaugusiųjų užimtumo lygį. Tik keliose valstybėse narėse (Italijoje, 
Graikijoje, Kroatij oje, Kipre, Slovėnijoje ir Ispanijoje) neseniai aukštąsias mokyklas baigusių 
asmenų padėtis tebėra nepalanki, nors visose šiose šalyse, išskyrus Kroatiją, padėtis pagerėjo. 
Be to, neseniai vidutinio lygio profesinę kvalifikaciją įgijusių asmenų užimtumo ly gis siekė 
76,6 proc. ir buvo 5,7 proc. punkto aukštesnis už bendrą vidutinio lygio išsilavinimą įgijusių 
darbingo amžiaus suaugusiųjų užimtumo lygį. Iš to matyti, kad neseniai profesinio rengimo ir 
mokymo įstaigas baigusiems asmenims gana lengvai pavyksta įsidarbinti. O štai tik vidutinio 
lygio bendrą kvalifikaciją įgijusių asmenų užimtumo lygis buvo 64,1  proc. Žemo lygio 
kvalifikaciją įgijusių jaunų suaugusiųjų padėtis darbo rinkoje buvo dar nepalankesnė  – 
2017  m. tokių asmenų užimtumo lygis siekė 56,4  proc.  
 
22 pav. Neseniai švietimo ir mokymo įstaigas baigusių asmenų užimtumo lygis pagal 
įgyto išsilavinimo lygį, 2017  m. 
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas. Pastaba. 20 –34 m. jauni suaugusieji. Duomenys apie žemos 
kvalifika cijos asmenis apima visus nesimokančius jaunus suaugusiuosius, nesvarbu, prieš kiek laiko jie įgijo 
išsilavinimą. Duomenys apie vidutinės ir aukštos kvalifikacijos asmenis apima tik tuos asmenis, kurie švietimo 
arba mokymo įstaigą baigė prieš 1 –3 metus iki  apklausos atlikimo.  
 
Vienas iš būdų gerinti jaunimo rezultatus darbo rinkoje  – suteikti jiems galimybių 
susipažinti su realia darbo aplinka , įmonėje organizuojant mokymąsi darbo vietoje arba 
įgyvendinant su jų mokymosi programos turiniu susietas pameistry stės programas. Tokios 
0102030405060708090100
ES 28
MT
NL
DE
SE
CZ
LT
AT
UK
IE
BE
PL
LU
HU
RO
BG
LV
PT
DK
EE
FR
SI
SK
FI
ES
CY
HR
IT
EL
Žemos kvalifikacijos Vidutinės kvalifikacijos (bendro lavinimo)
Vidutinės kvalifikacijos (prof. mokymo) Aukštos kvalifikacijos
 
61 
 patirties studijų laikotarpiu įgiję asmenys gali lengviau susirasti darbą ir netgi gali pretenduoti 
į aukštesnes pareigas. Vis dėlto, kaip matyti iš 23  pav., mažiau negu 50  proc. profesinę 
kvalifikaciją įgijusių asmenų teigia studijų  laikotarpių įgiję tokios patirties. Dar mažiau 
asmenų turi vertingos mokymosi darbo vietoje patirties, įgyjamos dalyvaujant pameistrystės 
programose. Daugiausia profesinių mokyklų moksleivių, turinčių galimybę mokytis darbo 
vietoje (daugiau kaip 90  proc.) , esama Vengrijoje, Nyderlanduose, Suomijoje ir Švedijoje.  
 
23 pav. Profesinių mokyklų moksleivių galimybės mokytis darbo vietoje ir dalyvauti 
pameistrystės programose, 2016  m. 
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas. Interneto  duomenų kodas [lfso_16feduc]. Pastabos. 15 –34 m. jauni 
suaugusieji, įgiję vidurinį profesinį išsilavinimą arba povidurinį neaukštąjį profesinį išsilavinimą. Neturima LU 
duomenų. Neturima BG, LV, LT ir PT duomenų apie pameistrystę. Dėl didelio skaičiaus ne gautų atsakymų DE 
duomenys gali būti nereprezentatyvūs.  
 
Žemos kvalifikacijos suaugusiųjų, palyginti su tokios pačios kvalifikacijos, tačiau ilgiau 
besimokiusiais asmenimis, padėtis darbo rinkoje taip pat dažnai gerokai prastesnė. 
Europos Sąjungoje vienai darbo vietai, kurioje reikalinga žema kvalifikacija, vidutiniškai 
tenka trys žemos kvalifikacijos suaugusieji (2 lentelė). Kitaip tariant, žemos kvalifikacijos 
suaugusiųjų yra tris kartus daugiau negu darbo vietų, kuriose reikalinga tik žema kvalifikacija.  
Ši problema atrodo aktualesnė tokiose šalyse kaip Malta, Portugalija, Graikija, Italija ir 
Ispanija, kuriose šis santykis yra didesnis negu 1 ir 4. Todėl galiausiai gali susilpnėti sąsajos 
su darbo rinka, padaugėti mažų garantijų darbo atvejų, įsitvirtint i aukštas nedarbo lygis ir 
atsirasti visiško pasitraukimo iš darbo rinkos rizika.  
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%100%
HU NL FISEAT FR CZ LTMT DK BE SK LV SICYUK EE PL PT ES
28IE ITESHR ELBG DERO
Pameistrystė Stažuotė Ne pagal mokymo programą Jokios darbo patirties
 
62 
  
2 lentelė. Žemos kvalifikacijos suaugusiųjų ir darbo vietų, kuriose reikalinga žema 
kvalifikacija, skaičius ES  
 Bendras 25 –64 m. 
žemos kvalifikacijos 
suaugusiųjų skaičius 
(tūkst.)  Bendras žemos 
kvalifikacijos darbo 
vietų skaičius (tūkst.)  Santykis  
ES 28  61 353,0  20 210,6  3,0 
Мalta  125,8  17,6 7,1 
Portugalija  2 897,3  490,0  5,9 
Graikija  1 583,2  268,0  5,9 
Italija  12 834,9  2 517,8  5,1 
Ispanija  10 654,1  2 409,0  4,4 
Švedija  751,0  231,1  3,2 
Rumunija  2 417,4  776,4  3,1 
Belgija  1 386,0  449,6  3,1 
Kroatija  366,5  119,4  3,1 
Prancūzija  7 200,6  2 692,9  2,7 
Liuksemburgas  64,8 24,6 2,6 
Nyderlandai  1 902,2  742,0  2,6 
Jungtinė Karalystė  6 744,3  2 641,3  2,6 
Airija  443,0  176,3  2,5 
Suomija  329,0  148,3  2,2 
Austrija  728,4  337,3  2,2 
Slovėnija  140,7  67,5 2,1 
Bulgarija  677,2  333,0  2,0 
Vokietija  6 116,8  3 154,2  1,9 
Vengrija  857,9  460,4  1,9 
Danija  527,3  302,3  1,7 
Kipras  88,1 53,5 1,6 
Estija  80,4 51,5 1,6 
Lenkija  1 617,0  1 041,6  1,6 
Čekijos Respublika  367,2  266,3  1,4 
Slovakija  272,2  217,3  1,3 
Latvija  100,7  106,7  0,9 
Lietuva  79,4 115,1  0,7 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas, 2017  m. 
 
Žemos kvalifikacijos ir vyresnio amžiaus žmonės rečiau dalyvauja suaugusiųjų mokymo 
programose.  2017  m. žemos kvalifikacijos ir vyresnio amžiaus žmonių dalyvavimo 
suaugusiųjų mokyme lygis ES buvo du kartus mažesnis nei bendras dalyvavimo lygis, sudaręs 
 
63 
 10,9 proc. (24 pav.). Net bedarbiai, kurie turėtų b ūti ypač tinkama perkvalifikavimo tikslinė 
grupė, mokymo programose dalyvauja gerokai rečiau nei vidutinis darbuotojas. Ši tendencija 
matyti ir šalyse, kuriose bendras suaugusiųjų dalyvavimo mokymo programose lygis yra 
artimas ES vidurkiui arba jį viršija.  
24 pav. Suaugusiųjų dalyvavimas mokymo programose pagal demografines grupes  
 
Šaltinis: ES darbo jėgos tyrimas, 2017  m. 
 
Skaitmeninių įgūdžių lygis kyla lėtai, o nemažėjantis geriausius ir prasčiausius įgūdžius 
turinčių asmenų ato trūkis rodo dviejų greičių skaitmeninę Europą . 2017  m. ES 
vidutiniškai 57  proc. 16 –64 m. ES gyventojų buvo įgiję bent bazinius skaitmeninius įgūdžius. 
Nepakankami skaitmeniniai įgūdžiai gali turėti poveikį ne tik produktyvumui ir augimo 
potencialui, bet ir  didelės dalies gyventojų socialinei atskirčiai, atsižvelgiant į besikeičiančias 
paslaugų teikimo sąlygas ir technologijų poveikį darbo pasauliui. Skaitmeninių įgūdžių lygis 
yra ypač žemas Bulgarijoje, Rumunijoje ir Kroatijoje (kritinė padėtis). Kitose šeš iose šalyse 
(Graikijoje, Lenkijoje, Portugalijoje, Latvijoje, Airijoje ir Vengrijoje) rezultatai yra prasti, bet 
lygis vis tiek palyginti aukštas (maždaug 50  proc.). Vis dėlto jis yra žemesnis nei vidurkis. 
Šios srities lyderiai – Liuksemburgas, Nyderlanda i, Švedija ir Suomija, kur lygis viršija 
75 proc.  
05101520253035404550
ES 28
SE
FI
DK
NL
FR
EE
LU
AT
UK
SI
MT
ES
CZ
PT
IE
BE
DE
IT
LV
CY
HU
LT
EL
PL
SK
BG
HR
RO
Suaugusieji (25 –64 m.) Suaugusieji (55 –64 m.) Bedarbiai Nekvalifikuoti
 
64 
 25 pav. Gyventojų, turinčių bazinius ar geresnius bendruosius skaitmeninius įgūdžius, 
dalis ir metinis pokytis (Socialinių rodiklių suvestinės esminis rodiklis)  
 
Šaltinis: Eurosta tas. Laikotarpis: 2017  m. lygis ir metinis pokytis, palyginti su 2016  m. Pastaba. Ašių susikirtimo 
taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas pateiktas priede. IT duomenų nėra.  
 
Informavimas apie mokymosi galimybes gali veiksmingai paskatinti individualų 
mokymosi poreikį ir dalyvavimą mokymosi programose . Suaugusiųjų įgūdžių ir 
mokymosi lyginamoji analizė41 parodė, kad orientavimas mokymosi galimybių klausimais yra 
vienas pagrindinių politikos svertų siekiant skatinti suaugusiuosius mokytis. Rem iantis 
                                                            
41 EMPL GD bendradarbiavo su valstybėmis narėmis (konsultuodamasis su EAC GD) ir parengė išsamią 
suaugusiųjų įgūdžių ir suaugusiųjų mokymo sistemų ES lyginamosios analizės sistemą, taikomą remiantis 
skirtingų šalių perspektyva. Sistema grindžiama trij ų etapų metodika, kurią 2017  m. birželio mėn. patvirtino 
Užimtumo komitetas ir Socialinės apsaugos komitetas. Pirmame etape aptariami bendrieji svarbiausi uždaviniai 
suaugusiųjų gebėjimų ir mokymosi srityje ir nustatomas aukšto lygio rezultatų rodiklių rin kinys (užimtumo 
lygio, produktyvumo ir įgūdžių pasiūlos ir paklausos neatitikties). Antrame etape nustatomas veiklos rodiklių 
rinkinys, įskaitant suaugusiųjų, turinčių vidutinę ir aukštą kvalifikaciją, dalį, suaugusiųjų dalyvavimą mokymesi, 
skaitmeninius į gūdžius ir vidutinės bei aukštos kvalifikacijos reikalaujančių darbo vietų dalį. Trečiame etape 
taikomas teminis metodas siekiant nustatyti pagrindinius politikos svertus, kurie veiksmingai gerina suaugusiųjų 
įgūdžių ir mokymosi sistemų efektyvumą: rekomen dacijų dėl mokymosi galimybių teikimą; iniciatyvas, 
kuriomis siekiama nepalankioje padėtyje esančias grupes, pavyzdžiui, bedarbius ir žemos kvalifikacijos asmenis, 
įtraukti į mokymąsi ir priemones, kuriomis įmonės remiamos ir (arba) skatinamos mokyti savo darbuotojus. 
Pastarieji rodikliai pristatomi šiame skirsnyje.  
DKFI
LUNLSE
ATCZ
DEMT
UK
EL
HUIE
LVPL PTBG
HRRO
BEEEES
FRLT
SISKCYy = 0,0381x -0,89
R² = 0,0151
-15,0-12,0-9,0-6,0-3,00,03,06,09,0
25 30 35 40 45 50 55 60 65 70 75 80 85 90Pavienių asmenų skaitmeninių įgūdžių lygis. Pokytis
Pavienių asmenų skaitmeninių įgūdžių lygis2017
 
65 
 naujausiais (2016  m.) Suaugusiųjų švietimo tyrimo42 duomenimis apie galimybes naudotis 
orientavimo paslaugomis, suaugusiųjų (25 –64 m.), kurie gavo tokias paslaugas, dalis ir tų, 
kurie galiausiai dalyvavo mokymosi programose, dalis43 rodo tvirtą tarpus avio 
priklausomybę. Nors daugumoje valstybių narių viešosios orientavimo paslaugos yra įprasta 
politikos priemonė, jų aprėptis ir informacijos sklaida įvairiose šalyse gerokai skiriasi. Visų 
pirma, kaip matyti iš 26  pav., 2016  m. suaugusiųjų, kurie per pas kutiniuosius 12 mėnesių iš 
įstaigų ar organizacijų gavo nemokamos informacijos arba konsultacijų apie mokymosi 
galimybes, dalis svyravo nuo 1,5  proc. Rumunijoje iki beveik 56  proc. Švedijoje (ES vidurkis 
– 24,3 proc.). Kai kuriose šalyse, pavyzdžiui, Bulga rijoje, Graikijoje, Lietuvoje ir Italijoje, 
šios rūšies nemokamų paslaugų gavo mažiau nei 10  proc. suaugusiųjų, o dalyvavimas 
mokymo programose jose tuo pačiu ataskaitiniu laikotarpiu irgi buvo palyginti menkas 
(29 proc., palyginti su 43  proc. ES vidurkiu) . Kita vertus, Švedijoje, Austrijoje, 
Nyderlanduose, Liuksemburge ir Danijoje informaciją apie mokymosi galimybes gavo 
daugiau nei 40  proc. suaugusiųjų. Tokios informacijos teikimą galima laikyti vienu iš 
palyginti aukštą dalyvavimo suaugusiųjų mokymosi pr ogramose lygį šiose šalyse lemiančių 
veiksnių (57  proc., palyginti su ES vidurkiu, kuris sudaro 43  proc.).  
26 pav. Suaugusiųjų, kurie yra informuojami apie suaugusiųjų mokymosi galimybes, 
dalis, 2016  m.  
 
Šaltinis : Eurostatas, Suaugusiųjų švietimo tyrimas. Duomenys – 2016  m. Trūksta Airijos ir Vengrijos duomenų.  
                                                            
42 Duomenys apima įvairias paslaugas (pavyzdžiui, informacijos teikimą, vertinimą, karjeros valdymo 
gebėjimus, orientavimą ir konsultavimą), kurios teikiamos siekiant padėti besimokantiems asmeni ms ir (arba) 
potencialiems besimokantiems asmenims pasirinkti švietimo ir mokymo galimybes.  
43 Europos Komisija (2015  m.) „An in -depth analysis of adult learning policies and their effectiveness in 
Europe“.  
0102030405060
ES
28SEATNLLUDK FIBEMT FRUK ESHREEPTDECZ SILVCYSKPLITLTELBGRO
 
66 
 Itin aktualios yra mokymo priemonės, skirtos palankių sąlygų neturintiems asmenims 
pritraukti. Jos gali būti įvairiausių formų, įskaitant, pavyzdžiui, formaliojo ir nefo rmaliojo 
profesinio mokymo arba pagrindinių gebėjimų ugdymo programas44. Žemos kvalifikacijos ir 
suaugę bedarbiai, norintys pasinaudoti mokymosi galimybėmis, susiduria su itin dideliais 
sunkumais. Remiantis Darbo jėgos tyrimo duomenimis, 2017  m. suaugusių b edarbių, 
dalyvavusių bet kokioje mokymo veikloje per keturias savaites iki tyrimo, dalis (kaip visų 
suaugusių bedarbių dalis) svyruoja nuo beveik 1,5  proc. Slovakijoje iki beveik 45  proc. 
Švedijoje (ES vidurkis  – 10,1 proc.) (27  pav.). Mokymosi programose dalyvauja mažiau nei 
10 proc. suaugusių bedarbių ne tik Slovakijoje, bet ir Kroatijoje, Vengrijoje, Bulgarijoje, 
Lenkijoje, Graikijoje, Italijoje, Čekijos Respublikoje, Kipre, Latvijoje ir Vokietijoje. Kita 
vertus, Danijoje, Liuksemburge ir Suomijoje dalyv aujančiųjų dalis viršija 20  proc. Žemos 
kvalifikacijos45 suaugusiųjų, dalyvavusių bet kokioje mokymo veikloje per keturias savaites 
iki tyrimo, dalis (palyginti su visais žemos kvalifikacijos suaugusiaisiais) valstybėse narėse 
taip pat gerokai įvairuoja (28  pav.). Kipre, Graikijoje ir Kroatijoje mokosi mažiau nei 1  proc. 
žemos kvalifikacijos suaugusiųjų, Švedijoje, Danijoje ir Suomijoje – daugiau nei 10  proc. (ES 
vidurkis – 4,3 proc.).  
                                                            
44 Žr., pavyzdžiui, ESRI (2012  m.) „Literacy, Numer acy and Activation among the Unemployed“; Shaw N, 
Armistead C (2002  m.) „Evaluation of the Union Learning Fund Year 4“, London: Department for Education 
and Skills; Casey, H. et al (2006  m.) „You wouldn’t expect a maths teacher to teach plastering: Embeddi ng 
literacy, language and numeracy in post -16 vocational programmes – the impact on learning and achievement“, 
NRDC.  
45 Žemos kvalifikacijos asmenys čia apibrėžiami kaip asmenys, turintys ne didesnį kaip pagrindinį išsilavinimą 
(ISCED 0 –2 lygmenys).  
 
67 
 27 pav. Suaugusių bedarbių, dalyvaujančių mokymo si programose, dalis, palyginti su 
visais suaugusiais bedarbiais, 2017  m. 
 
Šaltinis: ES darbo jėgos tyrimas. Duomenys – 2017  m. Trūksta LT ir RO duomenų.  
28 pav. Žemos kvalifikacijos suaugusiųjų, dalyvaujančių mokymosi programos, dalis, 
palyginti su visais žemos kvalifikacijos suaugusiaisiais, 2017  m. 
 
Šaltinis: ES darbo jėgos tyrimas. Duomenys – 2017  m. Trūksta RO, BG, LT, SK duomenų.  
Finansinės paskatos da rbdaviams gali skatinti juos investuoti į darbuotojų mokymą. 
Daugeliu atveju būtent darbdaviai teikia arba finansuoja savo darbuotojų dalyvavimą 
suaugusiųjų mokymo programose – jie apmoka už daugiau nei dviejų trečdalių visų 
suaugusiųjų, dalyvaujančių su darbu susijusio mokymo programose, mokymąsi. Nors ir 
nelabai didelės aprėpties, viešasis finansavimas darbdaviams yra įprastinė ES valstybėse 
05101520253035404550
ES
28SE DK LU FI NL AT EE FR UK PT IE ES SIMT BE DE LV CY CZ IT EL PL BG HU HR SK
0510152025
ES 28
SE
DK
FI
NL
FR
EE
AT
LU
UK
DE
PT
MT
ES
BE
LV
CZ
IE
SI
HU
IT
PL
CY
EL
HR
 
68 
 narėse taikoma priemonė. Paskatos gali būti įvairios – pradedant mokesčių paskatomis (kaip 
antai mokesčių kreditai  ar mokesčių lengvatos) ar tiesioginėmis mokymo subsidijomis 
(įskaitant ES paramą) ir baigiant apmokestinamosiomis finansavimo sistemomis (mokymo 
fondais). Be to, yra įrodymų, kad tiesioginės subsidijos įmonėms (pavyzdžiui, skiriant 
dotacijas) skatinant da rbuotojų dalyvavimą mokymosi programose gali būti veiksmingesnės, 
palyginti su kitomis finansinių paskatų formomis. Finansinę paramą mokymui svarbu skirti 
tikslingai, pavyzdžiui, įmonėms, turinčioms ribotų finansų ir pajėgumų, visų pirma MVĮ, 
siekiant išve ngti savaimingumo poveikio (investicijų, kurios ir taip būtų atliktos, 
finansavimo). Yra įrodymų, kad būtent finansinės paramos aprėptis, o ne apimtis daro stiprią 
teigiamą įtaką suaugusiųjų dalyvavimui mokymosi programose. Remiantis naujausiais 
(2015  m.) Tęstinio profesinio mokymo tyrimo46 finansinės paramos duomenimis, įmonių, 
nurodžiusių, kad per pastaruosius 12 mėnesių gavo bet kokį viešąjį bendrą finansavimą 
mokymo veiklai (tai rodo finansinės paramos aprėptį), dalis svyruoja nuo 0,1  proc. 
Rumunijoje ik i beveik 64  proc. Ispanijoje (29  pav.). Be to, be Rumunijoje, Portugalijoje, 
Slovakijoje ir Bulgarijoje įmonių, gaunančių šios rūšies finansinę paramą, yra mažiau nei 
1 proc. Kita vertus, Kipre, Belgijoje, Prancūzijoje ir Ispanijoje ši dalis viršija 20  proc.    
29 pav. Įmonėms skirta finansinė parama mokymui, 2015  m. 
 
Šaltinis: Eurostatas, Tęstinio profesinio mokymo tyrimas. Duomenys – 2015  m. ir rodo įmonių, kuriose dirba 10 
ar daugiau darbuotojų ir kurios nurodė ataskaitiniais me tais (2015  m.) gavusios viešosios finansinės paramos 
mokymo tikslais, dalį. Trūksta Airijos duomenų.  
                                                            
46 Duome nys yra mokymosi visą gyvenimą Europos statistikos dalis ir apima visų trijų rūšių finansines paskatas, 
t. y. tiesiogines mokymo subsidijas, mokesčių lengvatas ir įplaukas iš apmokestinamojo mokymo fondų. 
Atliekant tyrimą, be kita ko, teikiami duomenys api e įmonių įplaukas iš kolektyvinių, investicinių ar kitų 
mokymo fondų ir apie bet kurią kitą finansinę paramą, gautą iš viešojo sektoriaus už vykdomą tęstinį profesinį 
mokymą.  

 
69 
  
Stiprėjant makroekonominei aplinkai, jaunimo padėtis darbo rinkoje toliau gerėja. ES 
jaunimo nedarbas, 2013  m. pasiekęs aukščiausią – 23,7 proc. – lygį, 2 017 m. sumažėjo iki 
16,8 proc. Vis dėlto jis vis dar didesnis nei buvo 2008  m., o kai kuriose valstybėse narėse 
(Italijoje, Ispanijoje ir Graikijoje) tebėra didesnis nei 30  proc. Ilgainiui jaunimo nedarbo lygio 
dispersija mažėja (žr. 30  pav.), ypač šalyse,  kuriose jaunimo nedarbo lygis didesnis, nors yra 
keletas išimčių – Italijoje, Prancūzijoje ir Belgijoje mažėjimas yra gana lėtas. Kita vertus, 
didelio sumažėjimo buvo pasiekta Čekijos Respublikoje, Vengrijoje, Slovėnijoje, Bulgarijoje, 
Airijoje ir Lenkijo je, kurių rodiklis 2017  m. buvo gerokai mažesnis už ES vidurkį. Merginų ir 
vaikinų nedarbo lygis (2017  m. atitinkamai 16,1  proc. ir 17,4  proc.) ir jo tendencijos yra 
panašios. Didėjantis užimtumas ne visuomet reiškia, kad sukuriamos kokybiškos darbo vietos , 
nes jaunimui dažniau tenka dirbti nestandartines ar nesaugias darbo sutartis, įskaitant laikiną 
darbą, darbą ne visą darbo dieną ir prasčiau apmokamą darbą. 2017  m. 43,9  proc. jaunų 
darbuotojų (2013  m. – 42,2 proc.) dirbo pagal terminuotas darbo sutartis  (palyginti su 
12,2 proc. 25 –54 m. darbuotojų), o Slovėnijoje ir Ispanijoje – pagal terminuotas sutartis dirbo 
daugiau kaip 7 iš 10.  
30 pav. Jaunimo nedarbo lygis (15 –24 m.). Daugiametė raida  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas.  
 
ES nemaža 15 –24 m. jaunuolių dalis, neskaitant dirbančių ar ieškančių darbo, yra 
ekonomiškai neaktyvūs.  2017  m. ES buvo beveik 6  mln. 15 –24 m. nesimokančių ir 
nedirbančių (NEET) jaunuolių. Tai sudaro 10,9  proc. šios amžiaus grupės jaunuolių – tai yra 
mažiau nei 2012  m. (13,2  proc.), bet tiek pat, kiek 2008  m. (irgi 10,9  proc.). NEET dalies 

 
70 
 sumažėjimą daugiausia lėmė tai, kad anksčiau nedirbę jaunuoliai pradėjo dirbti. Kaip parodyta 
31 pav., aukštesnis nei 15  proc. NEET lygis užfiksuotas Italijoje,  Kipre, Bulgarijoje, 
Kroatijoje, Graikijoje ir Rumunijoje). NEET jaunuolių daugėja Danijoje47, Liuksemburge, 
Estijoje ir netgi Kipre ir Italijoje, kur jų ir taip yra labai daug ir kur nustatyta kritinė padėtis. 
Dėl šios priežasties konvergencija yra labai n edidelė, kaip matyti iš kiek lėkštesnio regresijos 
tiesės nuolydžio. Kita vertus, keliose šalyse, kuriose jis buvo aukštas – pavyzdžiui, 
Bulgarijoje ir Rumunijoje, stebimas nemažas NEET lygio mažėjimas (prasti, bet gerėjantys 
rezultatai).  
31 pav. Nesimokančių ir nedirbančių jaunuolių lygis (15 –24 m.) ir metinis pokytis 
(Socialinių rodiklių suvestinės esminis rodiklis)  
 
Šaltinis: Eurostatas. Laikotarpis: 2017  m. lygis ir metinis pokytis, palyginti su 2016  m. Pastaba. Ašių susikirtimo 
taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas pateiktas priede.  
 
Sumažėjus jaunimo nedarbui, dauguma NEET yra neaktyvūs, tačiau  skirtumai tarp 
valstybių narių yra gana dideli.  Daugiausia neaktyvių jaunuolių yra Bulgarijoje, 
                                                            
47 Šį padidėjimą reikėtų interpretuoti atsargiai, nes Danijos statistika neapima 2 017 m. ir 2016  m. duomenų (taip 
pat žr. 1 ir 2 priedus). Belgijos, Airijos bei Maltos 2017  m. duomenų eilutės – su pertrūkiais.  
DK
LU
ATCZDE
NLSE
SI
IEEE
ESCY
EL
HRIT
BEFIFRHU
LT
LVMT
PL
PTSK
UK
BGROy = -0,051x -0,1318
R² = 0,0534
-3,5-3,0-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,5
2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22Nesimokantys ir nedirbantys jaunuoliai (15 –24 m. gyventojų procentinė dalis). Pokytis
Nesimokantys ir nedirbantys jaunuoliai (15 –24 m. gyventojų procentinė dalis)2017
 
71 
 Rumunijoje ir Ita lijoje, o daugiausia jaunų bedarbių – Ispanijoje, Kroatijoje ir Graikijoje. 
Nustatyta, kad menkas išsilavinimas yra pagrindinis rizikos tapti NEET veiksnys48. 
Moteriškos lyties NEET neaktyvumas dažnesnis už nedarbą, vyriškos lyties – atvirkščiai.  
Per paskut inį dešimtmetį vyresnio amžiaus asmenų užimtumas smarkiai išaugo.  
Vyresnio amžiaus (55 –64 m.) darbuotojai krizę įveikė lengviau nei kitos amžiaus grupės ir 
ekonomikai atsigaunant jie didžiąja dalimi nulėmė darbo vietų kūrimą: nuo 2013  m. II ketv. 
iki 2018  m. II ketv. dirbti pradėjo dar beveik 7  mln. žmonių. Kaip jau nurodyta 1 skirsnyje, 
55–64 m. amžiaus grupė buvo labai svarbi varomoji jėga, pastarąjį dešimtmetį padėjusi kelti 
užimtumo lygį. 2017  m. 55 –64 m. asmenų užimtumas buvo 55,3  proc. – 1,8 proc. pun kto 
didesnis nei ankstesniais metais, o atsižvelgiant į demografinius pokyčius prognozuojama, 
kad jis ir toliau stabiliai augs. Vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumo lygis valstybėse narėse 
smarkiai skiriasi: nuo 76,4  proc. Švedijoje iki 38,3  proc. Graikijo je, o Ispanijoje, Belgijoje, 
Lenkijoje ir Maltoje fiksuojamas maždaug 50  proc. ar žemesnis lygis. 55 –64 m. amžiaus 
moterų užimtumo lygis auga sparčiau nei vyrų ir 2016  m. jis buvo 50,9  proc.  
Nuo 2008  m. vidutinė profesinio gyvenimo trukmė padidėjo beveik visose valstybėse 
narėse,  visų pirma (daugiau nei dvejais metais) Estijoje, Lietuvoje, Čekijos Respublikoje, 
Maltoje, Vengrijoje, Lenkijoje ir Liuksemburge. Nemažas yra ir darbingo amžiaus trukmės 
skirtumas tarp lyčių: moterys darbo rinkoje dalyvauja vidut iniškai 4,9  m. trumpiau negu vyrai 
(2017  m. atitinkamai 33,4  m. ir 38,3  m.). Nurodytą vidurkį, už kurio slypi dideli valstybių 
narių skirtumai, lemia daug įvairių veiksnių, pavyzdžiui, nepakankamos galimybės gauti 
priežiūros paslaugas ir mažesnis nei vyrų pensinis moterų amžius kai kuriose valstybėse 
narėse.  
                                                            
48 Eurofound (2016  m.) „Exploring the Diversity of NEETs“, Europos Sąjungos leidinių biuras, Liuksemburgas.  
 
72 
 32 pav. Vidutinė profesinio gyvenimo trukmė, 2008 –2017  m. palyginimas  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas.  
 
2017  m. moterų užimtumo lygis toliau stabiliai didėjo. Jis pasiekė 66,5  proc., palyginti su 
65,3 proc. praėjusiais metais. Moterų užimtumo lygis pakilo visose valstybėse narėse, 
išskyrus Daniją (šioje šalyje jis ir taip yra labai aukštas). Jis svyruoja nuo 79,9  proc. Švedijoje 
iki 48,0  proc. Graikijoje, taip p at yra žemas (mažiau nei 60  proc.) Ispanijoje, Maltoje, 
Kroatijoje ir Italijoje. Nepaisant pažangos, visų valstybių narių darbo rinkoje moterų vis dar 
yra mažiau nei vyrų. Vyrų ir moterų užimtumo lygio atotrūkis, kuris yra Socialinių rodiklių 
suvestinės es minis rodiklis, išlieka didelis (11,5 proc. punkto). Kadangi padėtis, palyginti su 
praėjusiais metais, beveik nesikeitė, konvergencija valstybėse narėse yra ribota. Italijoje, 
Graikijoje ir Rumunijoje nustatyta kritinė padėtis, tačiau Maltoje, kurioje lyči ų užimtumo 
lygio atotrūkis vis dar yra didžiausias, 2017  m. jis gerokai sumažėjo. Nemenkas padidėjimas 
(1 proc. punktu ar daugiau) buvo užfiksuotas Latvijoje, Vengrijoje ir Kroatijoje. Nors šiose 
valstybėse narėse abiejų lyčių užimtumo lygis padidėjo, tači au vyrų didėjo gerokai greičiau 
nei moterų. Mažiausias lyčių užimtumo lygio atotrūkis išlieka Latvijoje, Lietuvoje, Suomijoje 
ir Švedijoje.     

 
73 
 33 pav. Lyčių užimtumo skirtumai ir metinis pokytis (Socialinių rodiklių suvestinės 
esminis rodiklis)  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas. Laikotarpis: 2017  m. lygis ir metinis pokytis, palyginti su 2016  m. 
Pastaba. Ašių susikirtimo taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas pateiktas priede.  
 
Lyčių užimtumo lygio atotrūkis pagal visos darbo dienos ekvivalentą yra dar didesnis, 
nes daugiau moterų dirba ne visą darbo dieną.  2017  m. vidutinis ne visą darbo dieną 
dirbančių vyrų ir moterų dalies skirtumas, palyginti su 2016  m., šiek tiek sumažėjo ir buvo 
23 proc. punktai.  Apskrit ai 2017  m. ne visą darbo dieną ES dirbo 31,1  proc. moterų, palyginti 
su 8,2  proc. vyrų. Tačiau ir šioje srityje yra didelių skirtumų tarp valstybių narių. Nors ne visą 
darbo dieną dirbančių moterų dalis išlieka tradiciškai nedidelė daugumoje Rytų Europos 
valstybių narių (mažiau nei 10  proc. Bulgarijoje, Kroatijoje, Lietuvoje, Vengrijoje, Lenkijoje, 
Rumunijoje ir Latvijoje), Nyderlanduose ji siekia 74,1  proc. (22,6  proc. vyrų), Austrijoje – 
49,9 proc. (10,5  proc. vyrų) ir Vokietijoje – 46,8 proc. (9.3  proc. vyrų). Galimybė dirbti ne 
visą darbo dieną yra svarbus veiksnys išlaikant moteris (ypač turinčias vaikų) darbo rinkoje. 
Tačiau ilgą laiką dirbant trumpesnę darbo dieną gali padidėti vyrų ir moterų darbo 
užmokesčio ir pensijų skirtumai, nes darbas ne visą d arbo dieną dažnai taip pat yra susijęs su 
mažesniais valandiniais įkainiais ir socialinio draudimo įmokomis. 2017  m. ne visą darbo 
LV
FI
LTSE
DK
EE
LUPT
SI
SKCZHRHU
PLEL
IT
ROATBEBG
CYDEES FR
IE
NL
UK
MTy = -0,0155x + 0,0954
R² = 0,0079
-3,5-3,0-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,52,0
0 2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22 24 26Vyrų ir moterų užimtumo skirtumas. Pokytis
Vyrų ir moterų užimtumo skirtumas2017
 
74 
 dieną dirbančių moterų, kurios tą darė ne savo noru, dalis, nors ir sumažėjusi, sudarė 
22,5 proc.  
Negana to, kad moterų užimt umo lygis yra žemesnis už vyrų, jų darbo užmokestis taip 
pat gerokai mažesnis. Nepaisant to, kad moterys paprastai turi aukštesnę kvalifikaciją nei 
vyrai49, vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumas 2016  m. išliko stabilus (16,2  proc.)50 ir tik 
šiek tiek sum ažėjo, palyginti su 2013  m. (16,8  proc.).  Paprastai neproporcingai daug moterų 
dirba prasčiau apmokamuose sektoriuose ir verčiasi prasčiau apmokamomis profesijomis, taip 
pat dažniau dirba darbą, kuriam jų įgūdžių lygis yra pernelyg aukštas. Vis dėlto, net atmetus 
tokius veiksnius kaip patirties, išsilavinimo lygio, sutarties tipo ir pan. skirtumai, darbo 
užmokestis lieka nevienodas ir skirtingos šalyse smarkiai įvairuoja. Vyrų ir moterų darbo 
užmokesčio skirtumas vis dar viršija 20  proc. Estijoje, Čekijos R espublikoje, Vokietijoje, 
Jungtinėje Karalystėje ir Austrijoje, o mažiausias skirtumas (šiek tiek daugiau nei 5  proc.) 
fiksuojamas Rumunijoje, Italijoje ir Liuksemburge. Nuo 2013  m. padėtis gerokai pagerėjo 
Estijoje, Vengrijoje ir Ispanijoje, tačiau Portug alijoje ir Lietuvoje vyrų ir moterų darbo 
užmokesčio skirtumas padidėjo daugiau nei 2  proc. punktais. Vyrų ir moterų darbo 
užmokesčio skirtumas dažnai lemia vyrų ir moterų pensijų skirtumą, kuris 2016  m. buvo 
maždaug 37,2  proc. 1,1  proc. punktu mažiau nei 2015  m.). Didžiausias vyrų ir moterų pensijų 
skirtumas buvo Kipre, Nyderlanduose ir Maltoje (daugiau nei 44  proc.), o mažiausias (mažiau 
nei 10  proc.) užfiksuotas Estijoje, Danijoje ir Slovakijoje.    
                                                            
49 2017  m. 44,9  proc. 30–34 m. moterų ir 34,9  proc. vyrų ES turėjo aukštąjį išsilavinimą (žr. pirmiau šiame 
skirsnyje pateiktą informaciją); visose valstybėse narėse moterų, įgijusių aukštąjį išsilavinimą, yra daugiau nei 
vyrų.  
50 Orientacinis Socialinių rodiklių suvestinės rodi klis – nekoreguotas vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumas 
(t. y. neatsižvelgta į asmeninius ypatumus, kuriais galima paaiškinti darbo užmokesčio skirtumus), rodantis lyčių 
nelygybę darbo užmokesčio atžvilgiu. Iš tyrimų rezultatų matyti, kad skirtumai i šlieka net tada, kai atsižvelgiama 
į išsilavinimo lygį, profesiją, darbo laiką ir kitus akivaizdžius ypatumus (pavyzdžiui, 
http://ec.europa.eu/justice/gender -equality/files/gender_pay_gap/2016_factors_gpg_en.pdf).  
 
75 
 34 pav. Nekoreguotas vyrų ir m oterų darbo užmokesčio skirtumas 2013  m. ir 2016  m. 
 
Šaltinis: Eurostatas. Pastaba. Nekoreguotas vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumas – samdomųjų darbuotojų 
vyrų ir samdomųjų darbuotojų moterų vidutinio valandos darbo užmokesčio neatskaičius mokesčių  skirtumas, 
išreikštas kaip samdomųjų darbuotojų vyrų vidutinio valandos darbo užmokesčio neatskaičius mokesčių 
procentinė dalis. Naujų Kroatijos, Graikijos ir Airijos duomenų nėra.  
 
Artimuosius prižiūrinčių moterų atveju užimtumo lygio skirtumai paprastai  yra didesni.  
Pavyzdžiui, motinystė yra vienas pagrindinių veiksnių, trukdančių visaverčiam moterų 
dalyvavimui darbo rinkoje. Visose valstybėse narėse vyrų ir moterų užimtumo lygio 
skirtumas gerokai padidėja, kai yra atsižvelgiama į motinystę. 2017  m. bent  vieną vaiką iki 
šešerių metų turinčių moterų (20 –49 m.) užimtumas buvo vidutiniškai 9,2 proc. punkto 
mažesnis už vaikų neturinčių moterų užimtumą. Čekijos Respublikoje, Vengrijoje ir 
Slovakijoje neigiamas motinystės poveikis yra ypač didelis (daugiau nei 40 proc. punktų), 
tačiau jis yra teigiamas – nors ir mažesnis nei vyrų atveju – Portugalijoje, Liuksemburge, 
Švedijoje ir Kroatijoje. O tėvystė – priešingai: turi teigiamą poveikį vyrų dalyvavimui darbo 
rinkoje visose ES valstybėse narėse (vidutiniškai +12 ,4 proc. punkto).  
0005101520253035
EECZDEUKATSKPTFILVEZ
19ES
28NLFRDKLTBGESHUCYSEMT SIPLBELUITROVyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumas
(vyrų darbo užmokesčio proc. dalis )
2016 2013
 
76 
 35 pav. Tėvystės ir motinystės poveikis užimtumui 2017  m. (20 –49 m.)  
 
Šaltinis: Eurostatas. Pastaba. Tėvystės poveikis užimtumui vertinamas kaip moterų (vyrų), auginančių bent vieną 
vaiką iki šešerių metų amžiau s, užimtumo lygio ir vaikų neturinčių moterų (vyrų) užimtumo lygio skirtumas 
(proc. punktais).  
 
Nevienodos galimybės gauti kokybiškų ir įperkamų vaikų priežiūros ir ilgalaikės 
priežiūros paslaugų prisideda prie neigiamo motinystės poveikio moterų užimtumui . 
Kaip matyti iš Socialinių rodiklių suvestinės oficialios vaikų priežiūros paslaugų teikimo 
esminio rodiklio, 2016  m. oficialios priežiūros paslaugos buvo teikiamos maždaug 33  proc. 0 –
3 m. vaikų. Tai reiškia, kad iš esmės pasiektas Barselonos tikslas dėl kokybiškų ir įperkamų 
šios amžiaus grupės vaikų priežiūros paslaugų prieinamumo. Tačiau skirtumai tarp šalių 
išlieka gana dideli. Danijoje priežiūros paslaugos teikiamos 70  proc. vaikų, Portugalijoje, 
Liuksemburge, Švedijoje ir Nyderlanduose – maždaug 50  proc., o štai Slovakijoje, Čekijos 
Respublikoje, Lenkijoje ir Graikijoje jų dalis sudarė gerokai mažiau jei 10  proc. (laikoma, kad 
šiose šalyse ir Bulgarijoje padėtis yra kritinė). Šiose valstybėse narėse oficialios vaikų 
priežiūros stoka taip pat lemia pra stus moterų rezultatus darbo rinkoje (visose jose vyrų ir 
moterų užimtumo lygio skirtumas viršija ES vidurkį, o motinystė turi neigiamą poveikį 
užimtumo lygiui). Dėl vaikų priežiūros ir ilgalaikės priežiūros paslaugų trūkumo 2017  m. 
21,6 proc. artimuosius prižiūrinčių moterų ES buvo neaktyvios arba dirbo ne visą darbo dieną. 
Graikijoje, Ispanijoje, Kroatijoje ir Kipre ši dalis buvo gerokai didesnė nei 50  proc., o 
Rumunijoje ir Latvijoje pasiekė rekordinį lygį (daugiau nei 89  proc.).  
-40-30-20-100102030
HUCZSKEEDEUK FIBGATFRLVMT ES
28IEROEZ
19PLLTNLCYDKBESEELESITLU SIHRPTTėvystės ir motinystės poveikis užimtumui (proc. 
punktais )
Moterys Vyrai
 
77 
 36 pav. 0 –3 m. vaikų, kuriems teikiamos oficialios priežiūros paslaugos, lygis ir metinis 
pokytis (Socialinių rodiklių suvestinės esminis rodiklis)  
 
Šaltinis: Eurostatas, ES SPGS. Laikotarpis: 2017  m. lygis ir metinis pokytis, palyginti su 2016  m. Pasta ba. Ašių 
susikirtimo taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas pateiktas priede.  
 
Keliose valstybėse narėse teikiama nepakankamai oficialios, prieinamos, kokybiškos ir 
tvarios ilgalaikės priežiūros paslaugų.  Ilgalaikės priežiūros paslaugų trūkumas gali būti 
didžiulė kliūtis, trukdanti moterims dirbti, nes daugeliui šeimų vienintelė išeitis yra neoficiali 
priežiūra. Ši problema taps aktualesnė dėl demografinių pokyčių, nes prognozuojama, kad 
priklausomų vyresn io amžiaus asmenų skaičius 2016 –2070  m. išaugs 13  mln.51 Be to , 
neoficialios priežiūros paslaugas teikiantiems asmenims, kurių dauguma yra moterys, kyla 
didesnė skurdo ir finansinės priklausomybės rizika, ypač tada, kai joms tenka mažinti darbo 
valandų skai čių arba nustoti dirbti, kad galėtų prižiūrėti artimuosius, todėl sumažėja jų 
pajamos ir teisė į pensijų išmokas.  
Be to, į darbo rinką žengiančios arba daugiau dirbti norinčios moterys susiduria su nuo 
darbo atgrasančiais finansiniais aspektais . Visų pirm a, kai pajamų mokestis taikomas ne 
fizinių asmenų, o namų ūkių pajamoms, nedirbantys partneriai ir antrieji šeimoje uždirbantys 
                                                            
51 2018  m. visuomenės senėjimo ataskaita, E uropos Komisija, European Economy Institutional Paper Nr. 079 . 
BE
DK
SEFR
LUNL
PTEE
ESMT
SI
ATHR
HULT
BG
CZ
ELPL
SKCYDE
FI
IEIT
LV
UKROy = -0,0738x + 4,0905
R² = 0,0521
-14,0-10,0-6,0-2,02,06,010,014,0
0 4 8 12 16 20 24 28 32 36 40 44 48 52 56 60 64 68 720–3m. vaikai, kuriems teikiamos oficialios priežiūros paslaugos. Pokytis
0–3m. vaikai, kuriems teikiamos oficialios priežiūros paslaugos2016
 
78 
 asmenys (dažnai tai yra moterys) gali susidurti su didelėmis atgrasančiomis finansinėmis 
kliūtimis dalyvauti darbo rinkoje arba daugiau dirbti. Kiti mokesčių ir išmokų sistemos 
aspektai, įskaitant atskaitymus pagal šeimos pajamas, išlaikomą sutuoktinį ir perleidžiamus 
atskaitymus, taip pat gali neskatinti darbo jėgos pasiūlos. 2016  m. antrojo šeimos nario, kuris 
galėtų dirbti, neve iklumo spąstai buvo ypač dideli Danijoje, Vokietijoje, Belgijoje ir 
Prancūzijoje, o mažo darbo užmokesčio spąstai ryškiai reiškėsi Belgijoje, Vokietijoje ir 
Liuksemburge52. Didelės priežiūros paslaugų išlaidos didina neveiklumo spąstus, nes 
neskatina pradėt i dirbti arba dirbti daugiau valandų.  
Asmenys, kilę iš migrantų šeimų, tik iš dalies jaučia bendrą darbo rinkos sąlygų 
pagerėjimą . Nors ne ES gimę žmonės sudaro vis didesnę ES gyventojų dalį (6,6  proc. 
2014  m., 7,2  proc. 2017  m.), jie rečiau dalyvauja darbo rinkoje nei ES gimę asmenys. 2017  m. 
darbą turėjo 63,0  proc. ne ES gimusių darbingo amžiaus (20 –64 m.) asmenų – gerokai mažiau 
nei iki krizės (66,2  proc. 2008  m.). Šių dviejų grupių užimtumo lygio skirtumas 2017  m. 
sudarė 10 proc. punktų ir buvo šiek  tiek mažesnis nei 2016  m. (10,5  proc. punkto), bet gerokai 
didesnis nei 2008  m. (4,5  proc. punkto). Kai kuriose valstybėse narėse (Suomijoje, Švedijoje, 
Nyderlanduose ir Belgijoje) šis skirtumas 2017  m. sudarė maždaug 20 proc. punktų. Ne ES 
gimusių moterų  padėtis dar prastesnė. 2017  m. jų užimtumo lygis buvo 54,1  proc. (t. y. 
13,6 proc. atotrūkis nuo ES gimusių moterų). Be to, dirbantys ne ES gimę asmenys dažniau 
nei ES gimę asmenys patiria dirbančiųjų skurdą.  
 
                                                            
52 Antrojo šeimos nario neveiklumo spąstai apskaičiuojami pagal ribinį taikomų mokesčių tarifą, taikomą antrojo 
šeimos nario, anksčiau gavusio socialinę pagalbą ir pradėjusio dirbti, darbo pajam oms. Žemo darbo užmokesčio 
spąstai skaičiuojami porai be vaikų, kai antrojo šeimoje uždirbančio asmens pajamos padidėja nuo 33  proc. iki 
67 proc. vidutinio darbo užmokesčio ir kai pagrindines pajamas uždirbantis asmuo gauna 100  proc. vidutinio 
darbo užmokesčio.  
 
79 
 37 pav. Ne ES gimusi ų asmenų užimtumo lygis. Daugiametė raida  
 
Šaltinis: Eurostatas. Pastaba. Nėra 2008  m. ir 2013  m. Vokietijos duomenų.  
 
38 pav. Užimtumo lygis pagal gimimo šalį 20 –64 m. amžiaus grupėje 2017  m. 
 
Šaltinis: Eurostatas.  
 
Problemos, su kuriomis susiduria iš migrantų šeimų kilę asmenys, perduodamos iš 
kartos į kartą . Asmenų, kilusių iš migrantų šeimų, dalis didėja, ypač tarp jaunimo53, ir yra 
                                                            
53 2014  m. ES maždaug 20  proc. 15 –29 m. asmenų buvo kilę iš migrantų šeimų – gimę užsienyje arba gimę ES, 
bet bent vienas iš tėvų buvo gimęs užsienyje. Šaltinis: Eurostatas.  
NL SE BE FI DK DE FR AT ES 28 LV EE UK MT HR IE LU BG LT SI ES EL CY HU SK IT CZ PT
Atotrūkis 21 19 19 19 18 17 17 17 10 09 08 08 08 07 07 07 06 06 05 04 04 03 02 00 00 -01 -02
Gimę ne ES 60 66 52 56 61 65 56 61 63 67 71 71 64 58 67 63 65 70 69 62 54 68 72 71 62 79 75
Gimę šalyje 81 86 71 75 79 82 73 78 73 76 80 79 72 64 73 69 71 76 74 66 58 71 73 71 62 79 732119
19191817
1717
10988
8
77
766
5
4
432
0
0
4045505560657075808590
 
80 
 įrodymų, kad ES gimusių asmenų, kurių tėvai yra gimę užsienyje, užimtumo lygis yra 
mažesnis nei  asmenų, kilusių ne iš migrantų šeimų54. Tai savo ruožtu didina tam tikrų 
nepalankioje padėtyje esančių jaunimo grupių nedarbo lygį. Be to, darbo rinkos rezultatus 
smarkiai lemia migracijos priežastys55. Nors mažesnį migrantų užimtumą iš dalies lemia tai, 
kad tarp jų yra nemažai menką išsilavinimą turinčių asmenų, aukštesnis išsilavinimas56 
nebūtinai reiškia geresnes užimtumo perspektyvas, o tai reiškia, kad migrantų gebėjimai ir 
kvalifikacija išnaudojami nepakankamai57.     
Iš neįgaliųjų užimtumo lygio skirtum o matyti neišnaudotas jų gebėjimų potencialas. 
2016  m. ES asmenų su negalia ir be jos užimtumo skirtumas58 buvo didelis – asmenų su 
negalia užimtumo lygis buvo 48,1  proc., be negalios – 73,9 proc. Tačiau šis skirtumas 
valstybėse narėse59 gerokai skiriasi ir svyruoja nuo 14,7  proc. punktų (Italijoje) iki daugiau 
nei 45  proc. punktų (Airijoje). Be to, tik 59,7  proc. ES neįgaliųjų yra ekonomiškai aktyvūs, 
palyginti su 82,2  proc. negalios neturinčių asmenų aktyvumu, todėl matyti, kad yra daug 
kliūčių neįgaliesiem s patekti į darbo rinką60. Šalyse, kuriose asmenų be negalios aktyvumo 
lygis panašus, neįgaliųjų aktyvumo lygis gali labai skirtis. Kitas svarbus klausimas – darbo 
kokybė, nes 2016  m. ES neįgalieji su dirbančiųjų skurdu susidūrė dažniau nei kiti 
darbuotojai61. Vertinant pagal lytį, neįgalių moterų užimtumo lygis (45,9  proc.) buvo tik šiek 
tiek mažesnis nei neįgalių vyrų (50,6  proc.), o kai kuriose valstybėse narėse šis skirtumas 
buvo atvirkštinis. Eurofound neįgaliųjų gyvenimo kokybės tyrimo duomenimis62, jų j aučiama 
atskirtis nuo visuomenės labai skiriasi priklausomai nuo to, ar jie dirba, ar ne. Turintieji darbą 
                                                            
54 EBPO (2017  m.) „Catching Up? Intergenerational Mobility and Children  of Immigrants“.  
55 Tų ne ES gimusių asmenų, kurie atvyko studijuoti ar dirbti, užimtumas yra didesnis (2014  m. – 71 proc., t.  y. 
net didesnis nei vietos gyventojų), o tų, kurie atvyko dėl šeiminių priežasčių arba kaip pabėgėliai – mažesnis. 
2014  m. dėl šeiminių priežasčių atvykę migrantai sudarė didžiausią ne ES gimusių asmenų grupę (52  proc.). 
2014  m. jų užimtumo lygis buvo 53  proc. – mažesnis nei pabėgėlių (56  proc.).  
56 Kalbant apie išsilavinimą, 2017 m. daugiau trečiųjų šalių piliečių (25 –54 m.) turėj o žemo lygio išsilavinimą 
(43,6  proc.), palyginti su priimančiosios šalies piliečiais (21,2  proc.), ir mažiau jų buvo įgiję aukštąjį išsilavinimą 
(atitinkamai 26,3  proc. ir 31,6  proc.).  
57 Ne ES gimusių ir ES gimusių asmenų užimtumo lygio skirtumas yra ryšk iausias aukštąjį išsilavinimą turinčių 
asmenų grupėje. Tai reiškia, kad migrantai, palyginti su vietos gyventojais, gauna menkesnę išsilavinimo grąžą 
(taip pat žr. „Employment and Social Developments in Europe 2015“). 2017  m. maždaug 42  proc. išsilavinusių  
trečiųjų šalių piliečių kvalifikacija buvo per aukšta: t.  y. jie dirbo žemos arba vidutinės kvalifikacijos 
reikalaujantį darbą (palyginti su maždaug 20  proc. priimančiosios šalies piliečių). Tačiau per keletą pastarųjų 
metų dviejų grupių atotrūkis sumažėj o nuo 25  proc. punktų 2012  m. iki 20  proc. punktų 2017  m. 
58 2015  m. ES SPGS duomenys, kurių analizę atliko su neįgaliaisiais dirbančių specialistų Europos akademinis 
tinklas.  
59 Neįgaliųjų dalis atskirose valstybėse narėse gana smarkiai skiriasi.  
60 Ten pat . 
61 ES SPGS (2017  m.). Dirbančiųjų skurdo rizika pagal aktyvumo suvaržymo lygį, lytį ir amžių (hlth_dpe050).  
62 Eurofound (2018  m.) „The social and employment situation of people with disabilities“, Europos Sąjungos 
leidinių biuras, Liuksemburgas (dar nepas kelbta).  
 
81 
 gerokai rečiau nei ilgalaikiai darbo neturintys respondentai arba tie, kurie negali dirbti dėl 
savo negalios, gerokai rečiau teigė, kad jaučiasi atsk irti nuo visuomenės.  
 
3.2.2  Politinis atsakas  
Siekiant mažinti mokyklos nebaigusių asmenų skaičių, išvengti socialinės atskirties ir 
padėti jaunimui patekti į darbo rinką, reikia parengti išsamias strategijas, skirtas 
pagrindinėms priežastims, dėl kurių as menys nebaigia mokyklos, šalinti . Daugelyje 
valstybių narių neseniai pradėtos taikyti priemonės, kuriomis siekiama sumažinti mokyklos 
nebaigusių asmenų skaičių – nuo lingvistinės pagalbos besimokantiems negimtąja kalba 
politikos iki ugdymo ir profesinio or ientavimo mokyklose arba priemonių, skirtų padėti 
mokyklos nebaigusiems asmenims grįžti į švietimo ir mokymo sistemą. Pavyzdžiui, 
Bulgarijoje projekto „Tavo klasė“ lėšomis finansuojama papildoma pedagoginė pagalba 
moksleiviams, kuriems kyla pavojus nebaigt i mokyklos, pavyzdžiui, mokant kalbos, rengiant 
papildomus užsiėmimus mokymosi spragoms užpildyti arba vykdant užklasinę veiklą, skirtą 
mokinių motyvacijai didinti. Švedijoje finansinė parama mokykloms skiriama pagal 
moksleivių socialinę ir ekonominę padėt į, kad būtų skatinama subalansuota visuomenės 
socialinė sudėtis ir užkertamas kelias mokyklos nebaigimui. Ispanijos planu „Proeducar“ 
skatinama politika, kuria stiprinama švietimo sistemos kokybė ir teisingumas bei remiamos 
vadinamosios antrojo šanso progr amos.  
Norint gerinti mokinių rezultatus, būtina užtikrinti galimybę gauti įperkamas ir 
kokybiškas švietimo paslaugas bei remti mokytojų tęstinį profesinį tobulėjimą.  Airijos 
Švietimo veiksmų plane daugiausia dėmesio skiriama kokybei, kompetencijai ir inova cijoms 
skatinti ir remti, būtinųjų gebėjimų spragoms užpildyti, bazinėms didelio poveikio 
technologijoms diegti ir įtraukčiai skatinti. Liuksemburge neseniai įvykdyta vidurinio 
lavinimo reforma siekiama švietimą derinti prie mokinių poreikių, suteikti moky kloms 
daugiau savarankiškumo mokymo programas rengti pagal pasirinktą profilį, siūlyti mokytis 
daugiau kalbų ir pradėti rengti trejų metų mokyklos raidos planus, kurie apimtų įvairius 
aspektus – konsultavimą, mokymosi sėkmę, pomokyklinę veiklą, psichinę ir  socialinę pagalbą 
bei skaitmeninių įgūdžių gerinimą. Kroatijoje vykdant iniciatyvą „Mokykla visą gyvenimą“ 
pristatytos naujos mokymo programos, sudarytos taikant mokymosi rezultatų metodiką, pagal 
kurią didžiausias dėmesys klasėje skiriamas mokinių patirč iai, pripažįstama mokytojo 
pasirengimo svarba ir pradedamas taikyti tarpdalykinis bendrųjų kompetencijų (pavyzdžiui, 
 
82 
 verslumo, mokymosi mokytis ar pilietiškumo ugdymo) mokymas. „Bendradarbiavimas dėl 
geriausios mokyklos“ ( Samverkan för bästa skola ) yra Švedijos iniciatyva, skirta kovai su 
nelygybe. Ją įgyvendinant teikiama prie poreikių pritaikyta ir į praktiką orientuota parama, o 
kartu vyksta mokytojų profesinis tobulėjimas mokyklose, kurios turi didelių problemų 
užtikrinant kokybišką mokymą ir kuriose  didelė dalis mokinių nebaigia mokslų. Kipre  
įgyvendinama nauja mokytojų profesinio mokymosi sistema, kuria siekiama gerinti jų tęstinį 
rengimą, taip pat, remiantis sėkmės ir pakankamumo rodikliais, pradėtas ikimokyklinio 
ugdymo programų atnaujinimas. Liet uvoje parengtas naujas Pedagogų rengimo reglamentas, 
kuriame nustatyti studijų programų ir pedagoginių stažuočių kokybės reikalavimai; jame taip 
pat nustatytos pedagogų rengimo ir profesinio augimo galimybės bei nacionalinių pedagogų 
rengimo centrų veiklos  kriterijai.  
Veiksmingas teisės aktų pakeitimų, užtikrinančių romų įtrauktį į švietimą, vykdymas 
išlieka svarbus.  Bulgarijoje romų moksleiviams šiuo metu taikomos įvairios priemonės, 
įskaitant specialias stipendijas ir užklasinę veiklą, papildomas bulgarų  kalbos pamokas ir 
veiklą su tėvais. Vengrija, siekdama užtikrinti, kad būtų uždrausta segregacija, 2017  m. liepos 
mėn. pakeitė Lygių galimybių ir Valstybinio švietimo įstatymus. Be to, 2017  m. atrinktos 
mokyklos, kurių mokiniai prastai mokosi, kurias meta  daug mokinių ir kurioms būdinga 
didelė segregacijos rizika, ir joms bus teikiamos mokymo paslaugos ir parama, kad jos galėtų 
pradėti taikyti diferencijuotus mokymo metodus. Mokyklų rajonuose įdarbinami kovos su 
segregacija specialistai ir steigiamos darbo  grupės. Rumunijoje buvo išplėstos mokyklų 
inspekcijų ir Kokybės užtikrinimo agentūros (ARACIP) funkcijos pavedant joms stebėti 
segregaciją. Slovakijoje įgyvendinamas atnaujintas Romų integracijos veiksmų planas, kurį 
šalies vyriausybė patvirtino 2017  m. vasario mėn., tačiau rezultatų dar nėra. Slovakijoje buvo 
priimtas 10 metų Nacionalinis ugdymo plėtros planas, kuriame turėtų būti numatyti ir 
įtraukties bei ugdymo kokybės aspektai, įskaitant ir romų vaikų atžvilgiu.  
Labai svarbu gerinti aukštojo mokslo ko kybę, ypač atsižvelgiant į tai, kad aukštąjį 
išsilavinimą įgyja vis daugiau žmonių.  2017  m. Komisijos komunikate dėl atnaujintos ES 
aukštojo mokslo darbotvarkės63 pabrėžiama, kad labai svarbu imtis priemonių, kuriomis 
siekiama didinti įgyjančiųjų aukštąjį i šsilavinimą skaičių, kelti studijų baigimo lygį, ugdyti 
studentų gebėjimus ir kompetencijas, kurių reikia darbo rinkoje, arba gerinti aukštojo mokslo 
finansavimo sistemos efektyvumą. Kelios valstybės narės pranešė apie reformas, atitinkančias 
                                                            
63 COM(2017)  247 final. 
 
83 
 šiuos princip us. Prancūzijoje neseniai buvo priimtas įstatymas, kuriuo siekiama, kad kuo 
daugiau studijas pradėjusių studentų jas baigtų, visų pirma teikiant daugiau konsultacijų dėl 
stojimo, paramą per visą studijų laikotarpį ir dar iki įstojimo viešinant skirtingų sr ičių 
studijose įgysimas kompetencijas. Austrijoje ir Čekijos Respublikoje neseniai pradėtos taikyti 
naujos aukštojo mokslo finansavimo sistemos siekiant skatinti įvairinimą ir kokybę. Lenkijoje 
neseniai buvo priimtas Mokslinių tyrimų, mokslo ir aukštojo mo kslo įstatymas ( Ustawa 2.0 ), 
kuriuo siekiama iš esmės modernizuoti aukštojo mokslo sektorių ir pagerinti jo kokybę. 
Portugalijoje pradėtos taikyti priemonės, skirtos aukštųjų mokyklų studentų skaičiui didinti, 
pavyzdžiui, stiprinant socialinės paramos nepa lankioje padėtyje esantiems studentams 
mechanizmus gerokai padidinant stipendijas, parengiant socialinę mokesčių už mokslą 
mokėjimo dalimis sistemą ir įgyvendinant atnaujintą programą „+Superior“, kuria siekiama 
skatinti ir remti studijas rečiau apgyvendin tuose ir mažiau paklausiuose regionuose.  
Valstybės narės toliau siekia, kad visoje Europoje būtų paprasčiau suprasti įgūdžius ir 
kvalifikacijas.  Visose valstybėse narėse įdiegtos nacionalinės kvalifikacijų sandaros, 
grindžiamos mokymosi rezultatų principu.  Beveik visų jų (27) kvalifikacijų sistemos susietos 
su Europos kvalifikacijų sandara (EKS), o 19 valstybių narių (Belgija, Čekijos Respublika, 
Danija, Vokietija, Estija, Graikija, Prancūzija, Airija, Italija, Latvija, Lietuva, Liuksemburgas, 
Vengrija, Mal ta, Nyderlandai, Austrija, Portugalija, Slovėnija ir Jungtinė Karalystė) kartu su 
kvalifikacijomis nurodo EKS lygmenį, kad jos būtų aiškesnės ir geriau palyginamos.  
Vis daugiau valstybių narių atsižvelgiama į neinstitucinį mokymąsi . 15 šalių (Belgijoje, 
Danijoje, Prancūzijoje, Graikijoje, Airijoje, Italijoje, Latvijoje, Maltoje, Nyderlanduose, 
Lenkijoje, Portugalijoje, Rumunijoje, Slovakijoje, Ispanijoje, Švedijoje) sukurtas 
koordinavimo mechanizmas, kuriuo siekiama skatinti keitimąsi informacija ir nuose klumą 
švietimo ir mokymo sektoriuose, darbo rinkoje ir trečiajame sektoriuje tvirtinant neformaliojo 
ir savaiminio mokymosi rezultatus. Daugelyje šalių stiprėja nacionalinės kvalifikacijų 
sandaros (NKS) ir neformaliojo ir patvirtinimo sąsajos. Atlikus rezu ltatų patvirtinimą gali būti 
suteikta kvalifikacija, įtraukta į 11 šalių (Belgijos, Prancūzijos, Airijos, Latvijos, Maltos, 
Nyderlandų, Lenkijos, Portugalijos, Rumunijos, Jungtinės Karalystės) NKS, ir šie rezultatai 
gali būti įskaityti siekiant kvalifikaci jos dar keturiose šalyse (Danijoje, Estijoje, Ispanijoje, 
Slovėnijoje).  
Valstybės narės siekia taikyti visapusišką strateginį požiūrį į įgūdžių valdymą.  2016  m., 
vadovaudamasi Įgūdžių darbotvarke, Taryba priėmė Rekomendaciją dėl įgūdžių tobulinimo 
 
84 
 krypčių,  kuria siekiama šalinti įgūdžių spragas ir nelygybę bei tenkinti naujas darbo rinkos 
reikmes, susijusias su dar aukštesnio lygio įgūdžiais. Laikydamiesi įgūdžių tobulinimo 
krypčių, politikai rengs ir įgyvendins priemones, specialiai pritaikytas prie nekval ifikuotų 
suaugusiųjų reikmių. Kelios valstybės narės (Ispanija, Italija, Portugalija, Slovėnija, o 
pastaruoju metu ir Belgija  / Flandrija), padedamos Komisijos ir bendradarbiaudamos su 
EBPO, rengia nacionalines įgūdžių strategijas. Užbaigus diagnostikos et apą ir nustačius 
pagrindines įgūdžių problemas, Italijoje ir Slovėnijoje pradėti rengti veiksmų planai. 
Portugalijoje buvo užbaigtas ir diagnostikos, ir planavimo etapas bei šių metų gegužės mėn. 
pradėtas veiksmų plano įgyvendinimas. Latvija ir Lenkija sav o įgūdžių strategijos projektus 
turėtų pradėti įgyvendinti 2018  m.  
Toliau siekiama skatinti ir sudaryti geresnes sąlygas dalyvauti profesinio mokymo 
programose.  Liuksemburge buvo iš dalies pakeisti teisės aktai, reglamentuojantys mokymosi 
visą gyvenimą rė mimą ir plėtrą, siekiant gerinti išlaidų veiksmingumą skiriant bendrą 
finansavimą profesiniam mokymuisi visą gyvenimą. Prancūzijoje profesiniam mokymui ir 
pameistrystei skirta papildomų lėšų pagal vadinamąjį Plan d'Investissement Competence , 
kuriame numaty ta viešąsias išlaidas profesiniam mokymui ir pameistrystei padidinti beveik 
10 proc. Maltoje įgyvendinama sistema „Įgyk kvalifikaciją“ siekiama gerinti finansinę paramą 
asmenims, siekiantiems profesinio mokymo.  
Valstybės narės keičia savo profesinio mokymo  sistemas siekdamos didinti jų aktualumą 
darbo rinkoje.  Slovėnijoje diplomai (pažymėjimai) papildyti priedu, kuriame pateikiama 
išsami, vienoda ir tarptautiniu mastu palyginama informacija darbdaviams apie profesines 
kvalifikacijas. Įgyvendinant Techninio švietimo reformą, Jungtinėje Karalystėje paskelbta 
apie pradedamus taikyti T lygmenis – technines kvalifikacijas, kurias 16 –19 m. jaunuoliai 
galės įgyti vietoje A lygmens kvalifikacijų, t.  y. pagrindinės abiturientų kvalifikacijos. 
Graikijoje išplėsta para ma pameistrystei – ji skiriama vidurinių profesinių mokyklų 
absolventams, suteikiant galimybę įgyti EKS 5 lygio kvalifikaciją ir siekiant palengvinti 
perėjimą į darbo rinką. Kroatijoje buvo iš dalies pakeistas Profesinio mokymo įstatymas, 
kuriame numatyta parengti ir sukurti naujas profesinio mokymo programas, pagal kurias bus 
įgyjamos darbo rinkoje paklausios profesinės kvalifikacijos; jame taip pat nustatyta geresnė 
kokybės užtikrinimo sistema ir regioninių kompetencijos centrų steigimas. Kipro vyriausybė  
parengė priemones, kuriomis siekiama gerinti profesinio mokymo kokybę bei įgūdžių ir 
kompetencijų, reikalingų darbo rinkoje, įgijimą, visų pirma skatinant profesinio mokymo 
specialistų ir pramonės atstovų bendradarbiavimą dėl praktinio mokymo (atliekant p raktiką 
 
85 
 pramonės įmonėse). Suomijoje profesinio mokymo reformos priemonėmis siekiama toliau 
plėtoti pameistrystės sistemą, sudaryti įvairių mokymosi galimybių ir taikyti praktinį požiūrį į 
kvalifikacijos įgijimą.  
Kelios valstybės narės ėmėsi įvairių skaitm eninių įgūdžių plėtojimo skatinimo 
priemonių.  Bulgarijoje pradedamas įgyvendinti ES finansuojamas projektas „Rytdienos 
švietimas“ siekiant padėti atverti švietimą skaitmeninėms technologijoms ir diegti 
novatoriškus mokymo metodus bei didinti motyvaciją mok ytis ir įveikti su mokymosi turiniu 
susijusius sunkumus. Jungtinėje Karalystėje pradedama taikyti Nacionalinė perkvalifikavimo 
sistema, pagal kurią tam tikriems skaitmeninių įgūdžių poreikiams tenkinti bus papildomai 
skirta 30  mln. GBP (34  mln. EUR). Ispan ijoje patvirtinta skaitmeninių įgūdžių ugdymo 
programa, skirta jauniems specialistams, pagal kurią Nacionalinei jaunimo garantijų sistemai 
priklausantiems bedarbiams jaunuoliams siūlomas į skaitmeninę pramonę ir naujus verslo 
modelius orientuotas mokymas. Maltoje įkurtas Nacionalinės įgūdžių tarybos pakomitetis, 
kuris vykdys mokslinius tyrimus ir teiks rekomendacijas dėl skaitmeninių įgūdžių pasiūlos ir 
paklausos atitikties didinimo.  
Tolesnis jaunimo užimtumo gerinimas ir parama jaunimui pereinant iš švieti mo 
sistemos į darbo rinką išlieka svarbiu prioritetu . 2017  m. daugiau nei 5  mln. jaunuolių 
užsiregistravo Jaunimo garantijų iniciatyvoje, o 3,5  mln. priėmė darbo, tolesnio mokymosi, 
stažuotės ar pameistrystės pasiūlymus. Beveik pusė jaunuolių praėjus šešie ms mėnesiams po 
dalyvavimo Jaunimo garantijų iniciatyvoje pabaigos toliau dirbo arba mokėsi. Tačiau 
apskaičiuota, kad daugelyje valstybių narių iniciatyvoje per metus įregistruotų NEET dalis vis 
dar nesiekia 50  proc. Atsižvelgiant į tai, kad jaunimo rezult atai darbo rinkoje gerokai 
pagerėjo, politikos priemonės, skirtos Jaunimo garantijų iniciatyvai įgyvendinti, tampa vis 
tikslingesnės.  
Valstybėse narėse aktyviau įgyvendinamos informacijos sklaidos priemonės – taip 
siekiama sudaryti geresnes galimybes jauni mui  gauti paslaugų ir užtikrinti geresnį 
asmenų, kuriems jos reikalingos, identifikavimą. Suomijoje veiklą pradėjo nuolatiniai 
vieno langelio principu veikiantys jaunimo orientavimo centrai („Ohjaamo“, iš pradžių 
finansuojami ESF lėšomis), kuriems bus skir iama didelė finansinė parama siekiant suteikti 
paslaugas 10  000 jaunuolių. Vokietijoje pradeda veikti jaunimo įdarbinimo agentūros. Kipre 
pradėtas įgyvendinti Švietimo ministerijos, bendradarbiaujant su Darbo ministerija ir Kipro 
jaunimo valdyba, remiamas informacijos sklaidos projektas, kuriuo siekiama įtraukti 4  000 
 
86 
 neaktyvių NEET ir paskatinti jų aktyvumą teikiant rekomendacijas ir individualizuotą 
mokymą. Kroatijoje  nuo 2017  m. lapkričio mėn. veikia NEET nustatymo sistema, kuria 
siekiama nustatyti neregistruotus NEET ir jų ypatumus, kad būtų galima rengti šios grupės 
poreikius geriau atitinkančias priemones.  
Be to, parengta naujų priemonių, kuriomis siekiama geriau remti įvairių kliūčių 
patiriančius jaunuolius, įskaitant geresnį užimtumo, socialinių  ir švietimo tarnybų 
bendradarbiavimą. Austrijoje  jaunimo konsultuojamasis ugdymas padeda jaunuolius kuo 
ilgiau išlaikyti švietimo ir mokymo sistemoje arba iš naujo integruoti. 2018  m. Airijoje 
pristatyta Jaunimo užimtumo rėmimo programa. Pagal ją darbo ie škantiems jaunuoliams, 
kurie yra ilgalaikiai bedarbiai arba susiduria su didelėmis užimtumo kliūtimis, siūlomos 
praktikos galimybės. Dalyviai palankioje aplinkoje įgyja bazinių darbo ir socialinių įgūdžių 
bei gauna savaitines išmokas, kurių dydis atitinka grynąjį minimalųjį darbo užmokestį.  
Valstybės narės toliau siekia patenkinti darbo rinkos poreikius siūlydamos užimtumo ir 
verslumo paskatas, daugiausia tikslines darbo užmokesčio ir įdarbinimo subsidijas . 
2018  m. kovo mėn. Belgijoje priimtas naujas įstat ymas dėl pirmosios darbo vietos rėmimo, 
kuriuo mažinamos nepatyrusių 18 –21 m. jaunuolių įdarbinimo išlaidos nesumažinant jų 
grynojo darbo užmokesčio. Ispanijoje pradėta įgyvendinti nauja darbo užmokesčio 
subsidijavimo programa, skirta 10  000 darbo neturinč ių 18 –29 m. jaunuolių, daugiausia 
dėmesio skiriant aukštųjų mokyklų absolventams (6  000 vietų). Įdarbinant ilgalaikius 
bedarbius ir minimalias pajamas gaunančius asmenis ilgesnį laiką mokamos subsidijos. 
Ispanijoje taip pat nustatytos mažesnės socialinio d raudimo įmokos, kurias trejus metus moka 
įmonės, pagal neterminuotas darbo sutartis įdarbinančios jose praktiką atlikusius asmenis, ir 
naujos darbo užmokesčio subsidijos jauniems verslininkams (iki 35  m.), kurie įdarbina dirbti 
pradedančius asmenis. Numaty tas ilgesnis jaunų bedarbių (iki 29  m.) subsidijavimo 
laikotarpis. Italijoje siūloma įvairių paskatų, susietų su socialinio draudimo įmokomis, 
pavyzdžiui, galimybė trejus metus mokėti sumažintas įmokas, kai privačios bendrovės 
įdarbina jaunuolius pagal net erminuotą sutartį, arba trejus metus visiškai nemokėti įmokų, kai 
darbdaviai įdarbina jaunuolius pagal neterminuotas sutartis pasibaigus stažuotei arba 
profesinio mokymo programai arba įdarbina jaunuolius, dalyvaujančius Jaunimo garantijų 
programoje.  Rumun ijoje planuojama didinti įdarbinimo subsidiją, kai įdarbinami jauni NEET 
ir jauni absolventai – nuo 1,125  RON (maždaug 245  EUR) iki 2,250  RON (maždaug 
490 EUR) per mėnesį.     
 
87 
 Keliose valstybėse narėse daug dėmesio skiriama jaunimo kvalifikacijos kėlimui i r 
perkvalifikavimui įgyvendinant aktyvią darbo rinkos politiką. Kroatijoje Darbo ir pensijų 
sistemos ministerija ir Kroatijos užimtumo tarnybos valdyba priėmė naują aktyvių darbo 
rinkos priemonių rinkinį, pagal kurį daugiau dėmesio skiriama mokymui ir moky mui darbo 
vietoje, įskaitant jaunimo mokymą. Nuo 2017  m. Ispanijoje įgyvendinama Skaitmeninių 
įgūdžių ugdymo programa, skirta jauniems specialistams, pagal kurią Nacionalinei jaunimo 
garantijų sistemai priklausantiems bedarbiams jaunuoliams siūlomas į skai tmeninę pramonę ir 
naujus verslo modelius orientuotas mokymas.  
Valstybės narės toliau  derino stažuotes reglamentuojančius teisės aktus su stažuočių 
kokybės sistema64 ir toliau rengė finansines stažuočių paskatas. 2017  m. liepos 1  d. 
Lietuvoje įsigaliojo nau ja Užimtumo įstatymo redakcija, kurioje išskiriamos dviejų rūšių 
stažuotės, t.  y. „savanoriška praktika“ (10 straipsnis) ir „stažuotė“ (39 straipsnis), bei 
nustatyta aiškesnė nemokamų ir mokamų stažuočių sistema. 2018  m. Ispanijos biudžeto 
įstatyme numatyt os lėšos, skirtos Jaunimo garantijų mokymo premijoms ( bono de formacion 
garantia juvenil ) mokėti. Jaunuoliams, įdarbintiems pagal mokymo ir pameistrystės sutartis, 
18 mėnesių ar trumpiau bus skiriama 430  EUR parama. 2018  m. liepos mėn. Rumunijoje 
priimtas stažuočių įstatymas, pagal kurį teikiama parama vyresniems nei 16  m. asmenims. 
Pagal įstatymą darbdaviai kas mėnesį privalo mokėti ne mažiau kaip 50  proc. bendrojo 
minimaliojo darbo užmokesčio dydžio sumą ne daugiau kaip už 720 valandų (per 6 
mėnesius). Pr emija bus siūloma, jeigu pasibaigus stažuotei asmuo bus įdarbinamas.  
  
                                                            
64 2014  m. kovo 10  d. Tarybos rekomendacija dėl stažuočių kokybės sistemos, 2014/C 88/01.  
 
88 
 2 langelis. Visapusiškas Europos socialinio fondo (ESF) išnaudojimas  
Europos socialinis fondas (ESF), kurio 2014 –2020  m. biudžetą sudaro 86,4  mlrd.  EUR, yra 
viena iš pagrindinių ES priemonių, skirtų konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose 
nustatytoms problemoms spręsti. Jo veiklos programomis tiesiogiai skatinamas tvarus ir 
kokybiškas užimtumas, skatinama socialinė įtrauktis, investuojama į švietimą ir mokymą bei 
institucinių paj ėgumų didinimą.  
Jaunimo užimtumas yra vienas svarbiausių politikos prioritetų, kuriam skiriama lėšų tiek 
tiesiai iš ESF, tiek pagal Jaunimo užimtumo iniciatyvą (JUI). Jaunimo užimtumo iniciatyvos 
biudžetas 2017  m. padidintas iki 8,9  mlrd. EUR ir apima visą  2014 –2020  m. programavimo 
laikotarpį. Jaunimo užimtumo iniciatyvos tikslinė grupė – nesimokantys ir nedirbantys 
jaunuoliai (NEET) tuose ES regionuose, kuriuose jaunimo nedarbo lygis 2012  m. buvo 
aukščiausias.  
2014 –2017  m. ESF ir JUI paramą gavo daugiau ne i 15 mln. dalyvių, įskaitant beveik 3  mln. 
ilgalaikių bedarbių (17  proc.). Pagrindinės šios intervencijos tikslinės grupės – jaunesni nei 
25 m. jaunuoliai (42  proc. visų dalyvių) ir žemos kvalifikacijos asmenys, įgiję pradinį ar 
pagrindinį išsilavinimą (44  proc. visų dalyvių). Įgyvendinimas, itin paspartėjęs 2017  m., 
neturėtų sulėtėti ir artimiausiais metais.  
2014 –2017  m. Jaunimo užimtumo iniciatyvos parama skirta daugiau nei 2,4  mln. NEET 
jaunuolių, iš kurių:  
- 1,5 mln. jaunuolių baigė dalyvauti pagal JUI remiamoje intervencijoje;  
- 780 000 jaunuolių, pasibaigus iniciatyvai, toliau mokėsi, įgijo kvalifikaciją arba 
pradėjo dirbti, įskaitant savarankišką darbą;  
- 550 000 jaunuolių, pasibaigus iniciatyvai, gavo darbo, tolesnio mokymosi, 
pameistrystės ar stažuotės pasiūlymą;  
2018  m. gegužės 30  d. Europos Komisija priėmė pasiūlymą dėl 2021 –2027  m. „Europos 
socialinio fondo +“ (ESF+). ESF+ drauge su Europos struktūriniais ir investicijų fondais 
padės sutelkti dėmesį į Europos semestro nustatytus uždavinius. Šiuo tikslu ESF+ susies:  
• Europos socialinį fondą (ESF) ir Jaunimo užimtumo iniciatyvą (JUI),  
• Europos pagalbos labiausiai skurstantiems asmenims fondą (EPLSAF),  
• ES užimtumo ir socialinių inovacijų programą ir  
• ES sveikatos programą.  
ESF+ reglamentu b us siekiama užtikrinti, kad ištekliai pagal pasidalijamąjį valdymą būtų 
paskirstomi svarbiausioms nustatytoms problemoms spręsti. Visų pirma bus:  
• remiami Europos socialinių teisių ramsčio principai ir įgyvendinamos per Europos 
semestrą pateiktos rekomend acijos;  
 
89 
 • toliau teikiama parama jaunimui ir skiriami tam tikri asignavimai valstybėms narėms, 
kuriose yra aukštas jaunimo nedarbo lygis;  
• ne mažiau kaip 25  proc. lėšų skiriama socialinei įtraukčiai skatinti;  
• remiami Sąjungos veiksmai socialinių inovaci jų, judumo ir sveikatos apsaugos srityse;  
• remiama ilgalaikė trečiųjų šalių piliečių integracija kartu su Prieglobsčio ir migracijos 
fondu (PMIF);  
• atliekamas supaprastinimas, kad būtų sumažinta nacionalinės valdžios institucijoms ar 
organizacijoms, kuri os naudojasi ESF+ priemonėmis, tenkanti administracinė našta.  
 
Kelios valstybės narės toliau deda pastangas, kad paskatintų vyresnio amžiaus 
darbuotojų dalyvavimą darbo rinkoje . Danijoje pensijų susitarimu teikiama daugiau 
paskatų vyresnio amžiaus darbuoto jams ilgiau likti darbo rinkoje. Įvairiomis iniciatyvomis 
didinamas pensijų sistemos lankstumas, įskaitant didesnes finansines paskatas atidėti išėjimą į 
pensiją ir kurti privačias pensijų sistemas. Graikijoje patvirtinta viešojo sektoriaus ir vietos 
įmoni ų, įstaigų ir organizacijų subsidijavimo programa, pagal kurią numatoma įdarbinti 
10 000 ilgalaikių 55 –67 m. bedarbių. Maltoje pensininkai, kuriems yra mažiau nei 65  m. ir 
kurie dirba savarankiškai arba ne visą darbo dieną, galės mokėti valstybinio draudim o įmokas, 
kurių tarifas sudarys 15  proc. įprasto tarifo. Slovėnijoje bus mokamos subsidijos už vyresnių 
nei 58  m. asmenų įdarbinimą pagal neterminuotas darbo sutartis, pirmenybę teikiant nedarbo 
pašalpų ir socialinės pagalbos išmokų gavėjams. Subsidija sud aro 11  000 EUR ir darbdaviui 
bus išmokėta dviem dalimis (pusė įdarbinus ir kita pusė sumokėjus 18 -tą mėnesinį darbo 
užmokestį). Be to, pradėtas įgyvendinti projektas, pagal kurį bus skiriama įvairi parama 
bendrovėms už vyresnių darbuotojų aktyvumą. Abi pri emonės bendrai finansuojamos ESF 
lėšomis. Galiausiai vadovaujantis Vyresnių žmonių aktyvumo strategija 2018  m. kovo mėn. 
buvo suformuota vyresnių žmonių aktyvumo ir kartų bendradarbiavimo vyriausybinė taryba, 
sudaryta iš ministrų ir profesinių institucijų,  nevyriausybinių organizacijų ir ekonomikos 
sektorių atstovų.  
Daugelyje valstybių narių toliau gerinamas vaikų priežiūros ir ilgalaikės priežiūros 
paslaugų prieinamumas, kad būtų pašalintos kliūtys moterų užimtumui. 2018  m. birželio 
mėn.  Vokietijoje patvir tinta programa „Vaikų priežiūros finansavimas“, pagal kurią remiama 
labai mažiems vaikams skirtų priežiūros vietų plėtra, kad didėtų visą darbo dieną dirbančių 
moterų skaičius. Programa, kurios biudžetą sudaro 3,28  mlrd. EUR, siekiama papildomai 
 
90 
 sukurti 10 0 000 vaikų priežiūros vietų. Airijoje pradėta įgyvendinti ikimokyklinio ugdymo 
programa, skirta ikimokyklinio amžiaus vaikams. Nuo 2018  m. rugsėjo mėn. vaikai gali 
pradėti dalyvauti vaikų priežiūros sistemoje nuo 2 metų ir 8 mėnesių amžiaus ir joje būti i ki 
privalomojo mokyklinio amžiaus. Be to, Graikija nuo vienerių iki dvejų metų pratęsė 
privalomojo ikimokyklinio ugdymo trukmę ir skyrė 15  mln. EUR papildomoms 10  000 vaikų 
priežiūros vietoms. Kai kuriose valstybėse narėse imtasi priemonių vaikų priežiūros  paslaugų 
įperkamumui gerinti. Ispanijoje iš dalies pakeistas Gyventojų pajamų mokesčio įstatymas, kad 
būtų galima atimti vaikų iki 3 m. amžiaus priežiūros išlaidas. Suomijoje sumažinti 
ikimokyklinio ugdymo mokesčiai mažas ir vidutines pajamas gaunančioms šeimoms. 
Skaičiuojama, kad tai suteiks teisę į nemokamą ikimokyklinį ugdymą ir priežiūrą maždaug 
6 700 šeimų. Airijoje pristatyta bendra įperkamos vaikų priežiūros programa, pagal kurią 
ikimokyklinei ir mokyklinei vaikų priežiūrai būtų skiriama finansinė p arama. Bulgarijoje 
patvirtintos priemonės, kuriomis siekiama daugiau ilgalaikės priežiūros paslaugų teikti 
vyresnio amžiaus asmenims ir neįgaliesiems. Kai kuriose valstybėse narėse imtasi priemonių, 
skirtų mokamai neinstitucinei priežiūrai skatinti. Čekijo s Respublikoje priimtas specialių 
slaugos atostogų įstatymas (iki trijų mėnesių trukmės mokamos atostogos šeimos narių 
slaugytojams). Airijoje ketinama teisę į vaiko priežiūros atostogas pratęsti iki 26 savaičių (6 
mėnesių) kiekvienam vaikui. Jeigu pasiūly mui bus pritarta, pagal teisės aktus numatytomis 
papildomomis 8 savaitėmis galės pasinaudoti ir tie tėvai, kurie jau pasinaudojo teise į 
dabartines 18 savaičių atostogas. Galiausiai Estijoje skiriamos penkios papildomos slaugos 
atostogų dienos (mokamas min imaliojo darbo užmokesčio dydžio atlygis).  
Subalansuotas mokamų atostogų paskirstymas tarp vyrų ir moterų gali būti ypač 
naudingas skatinant vaikų turinčių moterų užimtumą. Šiuo tikslu Ispanijoje priimtas 
naujas įstatymas, pagal kurį tėvų teisė į tėvystės atostogas pratęsta nuo 4 iki 5 savaičių. 
Čekijos Respublikoje numatytos vienos savaitės mokamos tėvystės atostogos. Slovėnijoje 
tėvystės atostogų trukmė buvo sutrumpinta nuo  90 iki 30 dienų, tačiau gerokai padidinta 
vaiko priežiūros atostogų išmokos suma, kuri dabar sudaro 100  proc. darbo užmokesčio. 
Nyderlandų Parlamentui pateiktas įstatymo projektas, pagal kurį tėvystės atostogų trukmę 
siūloma pratęsti nuo 2 iki 5 dienų ir tėvams suteikti papildomų 5 savaičių vaiko priežiūros 
atostogų galimybę. Estijoje ketinama didinti vaiko priežiūros atostogų sistemos lankstumą, 
kad abu tėvai atostogų galėtų išeiti vienu metu.  
Keičiamos kai kurių valstybių narių mokesčių ir išmokų sistem os, kad būtų pašalinti 
veiksniai, mažinantys antrojo šeimos nario motyvaciją dirbti. Danijoje priimtas 2018  m. 
 
91 
 mokesčių susitarimas, kuriuo didinamos paskatos dirbti visą darbo dieną, visų pirma 
bedarbiams ir ne visą darbo dieną dirbantiems asmenims. Ispan ijoje iš dalies pakeistas 
2018  m. biudžeto įstatymas ir nustatytas gyventojų pajamų mokesčio atskaitymas, taikomas 
priklausomam partneriui, gaunančiam mažas pajamas. Latvijoje išplėsta neapmokestinamųjų 
pajamų aprėptis, įtraukiant nedirbančius sutuoktinius , kurie prižiūri ne vyresnius kaip 3  m. 
vaikus arba ne mažiau kaip tris vaikus iki 18  m.  
Tik keliose valstybėse narėse imtasi priemonių vyrų ir moterų darbo užmokesčio 
skirtumui mažinti. Švedijoje įsteigta nauja darbo aplinkos  agentūra, kuri kaups ir skle is 
informaciją apie darbo aplinkos politiką, įskaitant profesinę lyčių segregaciją. Estijoje 
planuojama didinti viešojo sektoriaus darbo užmokesčio skaidrumą ir sukurti IT priemonę, 
skirtą vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumams analizuoti. Prancūzijoje  paskelbta apie 10 
priemonių, skirtų vyrų ir moterų darbo užmokesčio atotrūkio mažinimui skatinti, rinkinį. 
2018  m. rugpjūčio mėn. Portugalijoje pradėtos taikyti priemonės, kuriomis skatinamas 
vienodas atlygis moterims ir vyrams už vienodą ar vienodos vert ės darbą. Rengiama metinė 
ataskaita, kurioje pateikiama bendroji ir sektorių informacija apie lyčių atlygio skirtumus bei 
vertinimas pagal įmones, profesijas ir kvalifikacijos lygmenį. Numatyti konkretūs darbo 
inspekcijos veiksmai ir sankcijos darbdaviams už diskriminaciją.  
Daugelyje valstybių narių imamasi veiksmų, kad būtų paskatinta asmenų, kilusių iš 
migrantų šeimų, integracija – įgyvendinami strateginiai planai, skiriamas finansavimas, 
priimami teisės aktai ir taikomos novatoriškos priemonės . Suomijoj e įdiegti nauji 
integracijos finansavimo modeliai, paspartinantys integracijos procesą ir leidžiantys 
migrantams lanksčiai derinti mokymąsi ir darbą. 2017  m. gruodžio mėn. Maltoje pradėtas 
įgyvendinti Migrantų integracijos strateginis ir veiksmų planas („V izija 2020“), padedantis 
suprasti, kas yra sėkminga integracija. Belgijoje vokietakalbės bendruomenės integracijos 
programa tapo privaloma užsienio šalių piliečiams, kurie yra vyresni nei 18 metų, įregistruoti 
savivaldybėje nuo 2018  m. sausio mėn. ir turi leidimą gyventi šalyje, galiojantį bent tris 
mėnesius. 2017  m. vasarą Austrijoje įsigaliojo du nauji integracijos įstatymai, kuriais 
prisidedama prie integracijos skatinimo. Pagal Integracijos įstatymą pabėgėliai ir papildomos 
apsaugos statusą turintys asm enys turi pasirašyti „pareiškimą dėl integracijos“ ir lankyti 
integracijos kursus. Nuo 2018  m. sausio 1  d. įsigaliojo iš dalies pakeistas Federalinis 
prieglobsčio įstatymas, pagal kurį papildomos apsaugos gavėjai ir prieglobsčio prašytojai įgijo 
teisę gaut i integracijos paramą tais atvejais, kai labai tikėtina, kad jiems bus suteikta 
tarptautinė apsauga.  
 
92 
 Migrantų integracijos į darbo rinką skatinimas yra vienas iš prioritetų daugelyje 
valstybių narių.  Belgijoje Flandrijos valstybinė užimtumo tarnyba (VDAB)  įgyvendino savo 
2017  m. veiksmų planą „Integracija per darbą“. Švedijoje buvo priimtos naujos priemonės, 
skirtos naujai atvykusių migrantų integracijai, visų pirma į darbo rinką, organizuojant, be kita 
ko, jų tikslinį švietimą ir mokymą. Švedijos ekonomik os ir regioninio augimo agentūra 
padeda užsienyje gimusioms moterims, ypač naujai atvykusioms, ir darbdaviams bendrauti ir 
palaikyti ryšius. Estijoje pradėta vykdyti informavimo kampanija siekiant skatinti antrosios ir 
trečiosios kartos atstovų įsidarbinim ą viešajame sektoriuje. Be to, pradėta įgyvendinti 
bandomoji mentorystės programa, kuria siekiama padėti trečiųjų šalių piliečiams gauti darbą.  
Didesnių galimybių mokytis ir lavintis suteikimas gali būti pagrindine integracijos į 
darbo rinką ir visuomenę a pskritai varomąja jėga . Švedijoje nustatyta švietimo ir 
mokymo prievolė – visi naujai atvykę imigrantai iš trečiųjų šalių, kurie dalyvauja Valstybinės 
užimtumo tarnybos įvadinėje programoje ir kuriems reikia mokytis, kad galėtų gauti darbą, 
gali teikti par aišką dėl švietimo ir mokymo galimybių. 2017  m. Estijoje buvo toliau plėtojama 
imigrantams skirta estų kalbos mokymosi interneto platforma. Suomijoje buvo vykdomos 
pagrindinio ir profesinio mokymo reformos, kuriomis siekiama geriau ugdyti migrantų 
kalbiniu s gebėjimus. Be to, buvo iš dalies pakeisti teisės aktai, kad pagal suaugusiųjų švietimo 
programas būtų didinamas migrantų raštingumas. Kroatijoje buvo patobulinta tarptautinės 
apsaugos gavėjų kvalifikacijų pripažinimo sistema ir jiems leista nemokamai bai gti studijas, 
pradėtas kilmės šalyje. Vokietijoje įgyvendintos priemonės siekiant padėti trečiųjų šalių 
piliečiams integruotis į darbo rinką pripažįstant jų profesines ir akademines kvalifikacijas bei 
neformaliojo mokymosi būdu įgytus gebėjimus.  
Valstybės  narės taip pat imasi konkrečių priemonių, skirtų pabėgėliams ir prieglobsčio 
prašytojams. Belgijoje susitarta dėl Federalinės prieglobsčio prašytojų priėmimo agentūros 
(„Fedasil“) ir Valonijos valstybinės užimtumo agentūros („Forem“) struktūrinio 
bendrada rbiavimo, visų pirma siekiant suteikti galimybę prieglobsčio prašytojams įsidarbinti. 
Estijoje Nedarbo draudimo agentūra išplėtė projektą „Mano pirmasis darbas Estijoje“, 
įgyvendinamą pagal Jaunimo garantijų iniciatyvą ir finansuojamą Europos socialinio fo ndo 
lėšomis, įtraukdama tarptautinės apsaugos gavėjus. Liuksemburge Užimtumo agentūra įsteigė 
tarnybą, atsakingą už tarptautinės apsaugos gavėjų integravimą į darbo rinką. Nyderlanduose 
pradėta įgyvendinti tarptautinės apsaugos gavėjams ir šalyje gimusiems  asmenims iš migrantų 
šeimų skirta programa, kuria siekiama sudaryti geresnes sąlygas įsidarbinti. Prancūzijoje 
pradėta įgyvendinti „Galimybės 1  000 pabėgėlių“ iniciatyva, pagal kurią 1  000 tarptautinės 
 
93 
 apsaugos gavėjų suteikiama aštuonių mėnesių integravi mosi galimybė, įskaitant 
apgyvendinimą, kalbos mokymąsi ir patvirtintą profesinį mokymąsi.  
Kelios valstybės narės skatina neįgaliųjų užimtumą. Nuo 2017  m. rugsėjo mėn. Graikijos 
vyriausybė subsidijuoja neįgaliųjų užimtumą ir darbo vietų pritaikymą vietos s avivaldos 
institucijose ir privačiose bendrovėse. Švedijoje buvo padidinta viršutinė neįgaliųjų užimtumo 
subsidijavimo riba. Lenkijoje įgyvendinamas Europos socialinio fondo lėšomis finansuojamas 
projektas, kuriuo siekiama mažinti neįgaliųjų užimtumo kliūt is. Bulgarija investuoja į 
mokymą, skirtą neįgaliųjų įsidarbinimo galimybėms didinti (mokymas ir užimtumas), 
pirmenybę teikiant asmenims su sunkesne negalia. Prancūzijoje priimtas įstatymas Liberté de 
Choisir son Avenir Professionnel  (liet. – Laisvė pasiri nkti profesinę ateitį), kuriuo siekiama 
skatinti neįgaliųjų užimtumą. Jame numatytas intensyvesnis socialinių ir medicininių metodų 
taikymas siekiant padėti ieškoti darbo, reikalavimo, kad 6  proc. darbuotojų būtų neįgalieji, 
taikymas ne darbo vienetų, o ir  įmonių lygmeniu ir nustatytos įmonėms (nuo 2020  m. sausio 
mėn.) privalomos deklaracijos, kuriomis turės būti pranešama apie priemones, taikomas 
integruojant neįgalius darbuotojus.  Portugalijoje įvesta nauja socialinė asmenų, turinčių 
daugiau kaip 60  proc.  negalią, įtraukties išmoka, kad paskatintų juos dirbti ar ieškoti darbo 
(šiuo metu neįgaliesiems, gaunantiems bet kokį darbo užmokestį, socialinės išmokos 
nemokamos). Maltoje bus taikoma nauja biudžeto priemonė, leisianti dirbantiems ir (arba) 
įsidarbinus iems neįgaliesiems gauti ir visą neįgalumo pensiją.  
  
 
94 
 3.3. 7 gairė. Darbo rinkų veikimo ir socialinio dialogo veiksmingumo gerinimas  
 
Šiame skirsnyje apžvelgiama, kaip įgyvendinama užimtumo 7 gairė, pagal kurią valstybėms 
narėms rekomenduojama gerinti darbo ri nkų veikimą ir socialinio dialogo veiksmingumą. Jos 
turėtų užtikrinti lankstumo ir užimtumo garantijų pusiausvyrą darbo rinkos politikoje, užkirsti 
kelią darbo rinkos segmentacijai ir skatinti perėjimą prie neterminuotų užimtumo formų, 
užtikrinti veiksming ą aktyvią darbo rinkos politiką ir valstybinių užimtumo tarnybų darbą, 
mokėti adekvačias nedarbo išmokas, kurios neskatintų nebeieškoti darbo, bei skatinti 
darbuotojų ir besimokančių asmenų judumą. Be to, šia gaire valstybėms narėms 
rekomenduojama užtikrin ti, kad socialiniai partneriai būtų laiku ir prasmingai įtraukti į 
politikos rengimą ir įgyvendinimą, be kita ko, remiant didesnius socialinių partnerių 
gebėjimus. Šiame skyriuje iš pradžių trumpai pristatomi pagrindiniai rodikliai, iš kurių matyti 
šios sr ities problemos, visų pirma nuolatinių ir laikinų darbo vietų segmentacija (ir susijęs 
darbo kokybės klausimas), dalyvavimas aktyvioje darbo rinkos politikoje ir VUT, nedarbo 
išmokų taikymas (atlikus 2018  m. pristatytą lyginamosios analizės atnaujinimą) be i 
darbuotojų ir besimokančių asmenų judumas. Galiausiai 3.3.2 skirsnyje aprašomos valstybių 
narių šiose srityse taikomos politikos priemonės.  
3.3.1  Pagrindiniai rodikliai  
Nors darbo rinkos segmentacija ES lygmeniu yra gana stabili, dėl jos kyla problemų 
daugelyje valstybių narių. Segmentacija yra tokia padėtis darbo rinkoje, kai joje yra (bent) 
du darbuotojų segmentai, kuriems būdingos skirtingos teisės, teisės į išmokas ir (arba) darbo 
sąlygos. Tais atvejais, kai segmentacija yra susijusi su ribotomis gal imybėmis iš netipinių 
darbo vietų pereiti dirbti pagal neterminuotą darbo sutartį, ji gali kliudyti darbo rinkų 
veikimui ir sąžiningumui. Didelė laikinųjų darbuotojų dalis gali iš dalies rodyti darbo rinkos 
segmentaciją valstybėje narėje. ES lygmeniu (39  pav.) pagal terminuotas darbo sutartis 
dirbančių asmenų dalis, palyginti su visais darbuotojais, pastaraisiais metais pasikeitė nedaug 
ir per pastarąjį dešimtmetį vidutiniškai buvo apie 14  proc. Tačiau kai kurių valstybių rodikliai 
yra gerokai aukštesni: vi sų pirma taip yra Ispanijoje, Lenkijoje, Portugalijoje, Nyderlanduose 
ir Kroatijoje, kur pagal terminuotas darbo sutartis 2017  m. dirbo daugiau nei 20  proc. 
darbuotojų; dar šešiose valstybėse narėse (Slovėnijoje, Prancūzijoje, Švedijoje, Suomijoje, 
Italijo je ir Kipre) ši dalis svyravo nuo 15 iki 20  proc. Kai kuriose šių šalių 2008 –2017  m. 
segmentacija gerokai išaugo: visų pirma Kroatijoje (8  proc. punktais), Slovakijoje (5  proc. 
 
95 
 punktais), Nyderlanduose (maždaug 4  proc. punktais) ir Italijoje (2  proc. punkt ais). Didelis 
padidėjimas užregistruotas ir Danijoje (nuo 8,5  proc. 2008  m. iki 12,9  proc. 2017  m.). Ispanija 
yra savitas atvejis, nes joje per krizę labai sumažėjo pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių 
asmenų (nuo 29,2  proc. 2008  m. iki 23,2  proc. 20 13 m.), bet atsigaunant ekonomikai jų vėl 
padaugėjo (iki 26,8  proc. 2017  m.). 
 
39 pav. Pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių asmenų dalis, palyginti su visais 15 –
64 m. darbuotojais  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas.  
 
Darbas pagal laikiną sutartį gali tapti atspirties tašku siekiant nuolatinio darbo, tačiau 
dažnai tampa aklaviete. 40 pav. parodyti perėjimo nuo terminuotų prie neterminuotų darbo 
sutarčių rodikliai (trejų metų vidurkis, kad būtų sumažintas trumpalaikių svyravimų poveikis) 
pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių asmenų dalies, palyginti su visais darbuotojais, 
atžvilgiu. Vidutiniškai 24  proc. darbuotojų, dirbančių pagal terminuotą darbo sutartį, per kitus 
metus pasirašo neterminuotą darbo sutartį. Tači au daugelyje valstybių narių metinis perėjimo 
rodiklis yra gerokai mažesnis nei ES vidurkis. Visų pirma tai pasakytina apie Ispaniją, 
Prancūziją, Lenkiją ir Italiją, kurioms būdingas žemas perėjimo rodiklis (maždaug po 11  proc. 
Ispanijoje ir Prancūzijoje, 20 proc. Italijoje ir 22  proc. Lenkijoje) ir didelė asmenų, dirbančių 
pagal terminuotas darbo sutartis, dalis, o tai rodo segmentaciją. Perėjimo rodikliai yra 
palyginti didesni tose valstybėse narėse, kuriose yra maža pagal terminuotas darbo sutartis 
dirba nčių asmenų dalis. Kita vertus, šalyse, kuriose yra didelė pagal terminuotas darbo sutartis 

 
96 
 dirbančių asmenų dalis, darbuotojai dažniausiai ir lieka dirbti laikino darbo. Vienintelės 
išimtys yra Švedija ir Slovėnija, kurių perėjimo rodikliai, nepaisant did elės pagal terminuotas 
darbo sutartis dirbančių asmenų dalies, šiuo metu yra 40  proc. ar daugiau.  
 
40 pav. Pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių asmenų dalis, palyginti su visais 15 –
64 m. darbuotojais, (2017  m.) ir perėjimo prie neterminuotų darbo sutarčių rodiklis 
(trejų metų vidurkis) (2016  m.)  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas, ES stati stika apie pajamas ir gyvenimo sąlygas.  
Pastaba. IE ir MT perėjimo prie neterminuotų darbo sutarčių rodiklis – 2015  m. 
 
 
Dauguma laikinųjų darbuotojų ES dirba pagal terminuotas darbo sutartis, nes jiems 
nepavyksta rasti nuolatinio darbo. Ne savo noru pagal  terminuotas darbo sutartis dirbančių 
asmenų dalis yra papildomas darbo rinkos segmentacijos rodiklis; tokioje padėtyje yra 
maždaug 54  proc. visų pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių 15 –64 m. darbuotojų ES 
(2 proc. punktais daugiau nei 2008  m.), tači au dvylikoje valstybių narių ši dalis sudaro 
daugiau nei 70  proc. Šiuo atžvilgiu ypač sudėtinga padėtis Portugalijoje, Kroatijoje ir 
Ispanijoje – valstybėse narėse, kuriose tiek pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių, tiek ne 
savo noru tą darančių asme nų dalis yra didžiulė (daugiau nei 80  proc.) (41  pav.). Be to, reikia 
stebėti padėtį Kipre: net jeigu pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų dalis yra 
tik kiek didesnė už ES vidurkį, 91,9  proc. jų tokioje padėtyje yra todėl, kad negali rasti  
nuolatinio darbo. Jaunesni darbuotojai paprastai lengviau sutinka dirbti pagal terminuotas 
darbo sutartis; kaip matyti iš 41  pav., 25 –64 m. amžiaus grupėje ne savo noru pagal 
010203040506070
 00 05 10 15 20 25 30
RO LT LV EE BG MT* UK HU LU IE* AT SK CZ BE EL DE DK ES
28CY IT FI SE FR SI HR NL PT PL ES
Pagal terminuotas darbo sutartis dirbantys asmenys (%) (kairė ašis) Perėjimo prie neterminuotų darbo sutarčių rodiklis (%) (dešinė ašis)
 
97 
 terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų dalis yra didesnė visose valstyb ėse narėse. 
Įdomu tai, kad 15 –64 m. ir 25 –64 m. amžiaus grupių skirtumas yra mažiausias tada, kai ne 
savo noru pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių asmenų dalis yra didžiausia; tai rodo, 
kad labiau segmentuotose darbo rinkose jaunesni darbuotojai tai p pat pirmenybę teikia darbui 
pagal neterminuotas sutartis. Vyresnių darbuotojų (55 –64 m.), ne savo noru dirbančių pagal 
terminuotas darbo sutartis, dalis per krizę gerokai išaugo: nuo 51,9  proc. 2008  m. iki 
60,6 proc. 2017  m. 
 
41 pav. Ne savo noru pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių asmenų dalis, palyginti 
su visais pagal terminuotas darbo sutartis dirbančiais asmenimis, 2017  m.  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas.  
 
Didelė savarankiškai dirbančių asmenų dalis taip p at gali būti darbo rinkos 
segmentacijos požymis.  Nors savarankiškas darbas paprastai pasirenkamas savo noru, už jo 
gali slypėti užmaskuoti ekonominiai darbdavio ir samdomo darbuotojo santykiai (vadinamasis 
fiktyvus savarankiškas darbas). Be to, dažnai soci alinio draudimo sistemos nėra pritaikytos 
savarankiškai dirbantiems asmenims (šis klausimas aptariamas 3.4 skyriuje). Savarankiškai 
dirbančių asmenų autonomijos laipsnio negalima vertinti pagal panašius Eurostato turimus 
valstybių narių statistinius duomen is65. Tačiau tam tikros preliminarios informacijos galima 
gauti nagrinėjant savarankiškai dirbančių asmenų, nesamdančių kitų darbuotojų, (vadinamųjų 
                                                            
65 Būsimas ad hoc Eurostato Darbo jėgos tyrimo savarankiško darbo modulis, kurio rezultatų tikimasi 2019  m., 
padės geriau suprasti šią p roblemą.  

 
98 
 savarankiškų darbuotojų) dalį, palyginti su visais darbuotojais – kai ji didelė, gali reikėti 
atlikti papild omą konkrečios šalies vertinimą. 2017  m. šis rodiklis buvo didžiausias Graikijoje 
(22,3  proc.), Rumunijoje (15,3  proc.) ir Italijoje (15,1  proc.), taip pat Lenkijoje, Čekijos 
Respublikoje, Slovakijoje, Jungtinėje Karalystėje ir Nyderlanduose (daugiau nei 1 1 proc.) 
(42 pav.), o mažiausias Danijoje, Vokietijoje, Švedijoje ir Vengrijoje (mažiau nei arba 
maždaug 5  proc.). Nuo 2008  m. savarankiškų darbuotojų vidutinė dalis ES išliko stabili, 
tačiau kai kuriose šalyse – visų pirma Nyderlanduose (nuo 8,4  proc. 200 8 m. iki 11,5  proc. 
2017  m.) ir Jungtinėje Karalystėje (nuo 9,8  proc. iki 11,8  proc.) – buvo užfiksuotas nemenkas 
padidėjimas. Kita vertus, ji gerokai sumažėjo Kroatijoje (nuo 11,7  proc. iki 5,7  proc.) ir 
Portugalijoje (nuo 13,5  proc. iki 8,9  proc.). Eurof ound duomenimis66, 2015  m. maždaug 
ketvirtadalį visų ES savarankiškai dirbančių asmenų galima laikyti pažeidžiamais arba 
fiktyviais darbuotojais67, tačiau tarp valstybių narių yra didelių skirtumų. Šiems darbuotojams 
yra būdinga didelė ekonominė priklausomyb ė, maža autonomija ir finansinis 
pažeidžiamumas; todėl tikėtina, kad šiose grupėse yra fiktyvių savarankiškai dirbančių 
asmenų. 43  pav. parodytas savarankiškai dirbančių asmenų pasiskirstymas šiose dviejose 
kategorijose, palyginti su visa darbo jėga, pagal  valstybes nares.  
 
                                                            
66 Eurofound (2017  m.) „Exploring self -employment in the European Union“, Europos Sąjungos leidinių biuras, 
Liuksemburgas.  
67 Remiantis 2015  m. šešto Europos darbo sąlygų tyrimo duomenimis, išskiriamos penkios atskiros savarankiškai 
dirbančių asmenų  grupės (darbdaviai, stabilūs savarankiški darbuotojai, smulkūs verslininkai ir ūkininkai, 
pažeidžiami ir fiktyvūs darbuotojai). Grupės sudarytos taikant statistinį modelį (latentinių klasių analizę) ir 
atsižvelgiant į ekonominės priklausomybės (pvz., koks  yra klientų skaičius, ar lengva rasti naujų klientų), veiklos 
priklausomybės (pvz., ar gali pasiimti skubių atostogų) ir verslumo (pvz., ar turi kelias įmones, kodėl nusprendė 
dirbti savarankiškai) kintamuosius. Daugiau informacijos žr. Eurofound (2017  m.), ten pat.  
 
99 
 42 pav. Savarankiškai dirbantys asmenys, nesamdantys kitų darbuotojų, kaip 
procentinė visų darbuotojų dalis   
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas, vidaus skaičiavimai.  
 
43 pav. Pažeidžiamų ir fiktyvių savarankiškai dirbančių asmenų dalis, palyginti su visa 
darbo jėga  
 
Šaltinis: Eurofound (2017  m.) – remiantis šeštojo Europos darbo sąlygų tyrimo duomenimis (2015  m.). 
  
Darbas skaitmeninėse platformose, nors šiuo metu jį di rba tik nedidelė darbuotojų dalis, 
gali turėti didelės įtakos darbo sąlygoms ir modeliams. Neseniai atliekant Europos 

 
100 
 Komisijos COLLEEM interneto tyrimą68 buvo nagrinėjama, kaip interneto platformomis 
naudojasi dažnai internete naršantys 16 –74 m. naudotojai  14 ES šalių, ir buvo gauta tam tikrų 
pirminių preliminarių duomenų apie dirbančiųjų skaitmeninėse platformose padėtį. Europos 
Komisijos duomenimis (2018  m.)69, remiantis tyrimo rezultatais, asmenų, kurie daugiau nei 
pusę savo pajamų uždirba iš darbo skaitm eninėse platformose, dalis 2017  m. sudarė kiek 
daugiau nei 2  proc.; daugiausia jų buvo Jungtinėje Karalystėje (4,3  proc.) ir Nyderlanduose 
(2,9 proc.). Maždaug pusė tų, kuriems darbas skaitmeninėse platformose yra jų pagrindinė 
veikla, save laikė visiškai arba iš dalies savarankiškai dirbančiais asmenimis, nors didelė jų 
dalis (38  proc.) save vertino kaip darbuotojus. Tai rodo, kad daugelis asmenų, dirbančių 
skaitmeninėse platformose, neturi socialinės apsaugos garantijų, o padėtį apsunkina tai, kad jų 
užim tumo statusas reguliavimo tikslais dažnai nėra pakankamai aiškus.  
Laikiniesiems darbuotojams tenka įvairiais aspektais prastesnės kokybės darbo vietos.  
Šeštajame Europos darbo sąlygų tyrime (2015  m.) pateikiama informacijos apie įvairius 
pagrindinius darbo  vietos kokybės aspektus. Remdamasis šio tyrimo rezultatais, Eurofound70 
apskaičiavo septynis darbo vietos kokybės indeksus (susijusius su fizine aplinka; socialine 
aplinka; darbo intensyvumu; įgūdžiais ir veiksmų laisve; darbo laiko kokybe; perspektyvomis 
ir darbo užmokesčiu). Pagal šešis (iš septynių) darbo vietos kokybės indeksų vertinimo 
skirtumų71 (3 lentelė), pagal trumpalaikes terminuotas sutartis dirbančių darbuotojų darbo 
vietų įvertinimas yra prastesnis nei vidutinis pagal keturis indeksus, iš kurių  daugiausia 
problemų kyla dėl perspektyvų (įskaitant darbo vietos garantijas ir karjeros galimybes) ir 
įgūdžių ir veikimo laisvės  (kuriems, pavyzdžiui, priskiriamos galimybės mokytis ir sprendimų 
savarankiškumas). Kita vertus, socialinė aplinka vertinama š iek tiek geriau nei vidutiniškai. 
Panašiai darbo vietas vertina ir dirbantys pagal ilgesnės trukmės terminuotas sutartis, tačiau jų 
darbo vietos kokybės vertinimas yra artimesnis vidurkiui; be to, jų socialinė aplinka  yra 
mažiau palanki, palyginti su vidur kiu. Skirtumai išlieka ir statistiškai atsižvelgus į tokius 
veiksnius kaip individualūs arba su darbo vieta susiję ypatumai (44  pav.). Tikimybė, kad 
pagal terminuotas darbo sutartis dirbantys asmenys patirs skurdą, buvo daugiau nei tris kartus 
                                                            
68 COLLEEM (Bendradarbiaujamosios ekonomikos ir užimtumo) tyrimas yra interneto panelinis skaitmeninių 
platformų tyrimas, atliekamas EMPL  GD užsakymu ir koordinuojamas Jungtinio tyrimų centro. Jis atliktas 14 
ES valstybių narių: DE, ES, FI, FR, HR, HU, IT, LT, NL, PT, RO, SE, SK ir UK. Tyrimas atliktas 2017  m. 
birželio mėn. Žr. Pesole et al. , (2018  m.). 
69 Europos Komisija (2018) „Employment and Social Developments in Europe. Annual Review 2018 “. 
Liuksemburgas, Europos Sąjungos leidinių biuras . 
70 Eurofound (2018  m.) „Does employment Status matter for job quality?“, dar nepaskelbta.  
71 Septintasis aspektas, t.  y. darbo užmokestis, neįtrauktas dėl mažo patikimumo.  
 
101 
 didesnė, pal yginti su pagal neterminuotas darbo sutartis dirbančiais asmenimis (atitinkamai 
16,3 proc. ir 5,8  proc. 2017  m.). Šis atotrūkis nuo krizės pradžios nuolat augo.  
 
3 lentelė. Darbo vietos kokybės įvertinimas pagal užimtumo statusą (2015  m.) 
Šaltinis: Eurofound skaičiavimai atliekant 2015  m. Europos darbo sąlygų tyrimą. Žaliai pažymėtas įvertinimas – 
geresnis už vidutinį, raudonai – blogesnis už vidutinį. Atspalvis rodo nuokrypį nuo vidurkio (kuo tamsesnė 
spalva, tuo didesnis nutoli mas nuo vidurkio).   
 
44 pav. Užimtumo statuso poveikis konkretiems darbo vietos kokybės aspektams, 
atsižvelgiant į individualius arba su darbo vieta susijusius ypatumus (2015  m.) 
Šaltinis: Eurofound skaičiavimai atliekant 2015  m. Europos darbo sąlygų tyrimą.  
Pastaba. Spalvos rodo santykinį kiekvieno darbo vietos kokybės rodiklio ir užimtumo statuso ryšį, palyginti su 
kontroline darbuotojų, dirbančių pagal neterminuotas darbo sutartis, grupe. Rezultatai gauti taikant 
daugiapakopės r egresijos metodą ir atsižvelgiant į individualias savybes, profesiją, sektorių ir kt.  
 
Veiksminga aktyvi darbo rinkos politika yra vienas pagrindinių tinkamai veikiančių 
darbo rinkų veiksnių. Aktyvi darbo rinkos politika didina darbo ieškančių asmenų 
galimybes rasti darbą ir gerina atitiktį darbo rinkos poreikiams. Pagrindinė problema, kurią 
siekiama spręsti aktyvios darbo rinkos politikos priemonėmis, yra nedarbas ir ypač ilgalaikis 
Fizinė aplinkaDarbo 
intensyvumasDarbo laiko 
kokybėSocialinė 
aplinkaPerspektyvosĮgūdžiai ir 
veikimo laisvė
Neterminuota darbo sutartis 84 35 71 65 56 56
Terminuota darbo sutartis > 1 m. 83 34 70 59 46 52
Terminuota darbo sutartis < 1 m. 81 36 70 65 38 44
Kiti darbuotojai 82 30 71 64 41 44
Savarankiškai dirbantys, be samdomų darbuotojų, priklausomi 83 27 72 44 44 54
Savarankiškai dirbantys, be samdomų darbuotojų, nepriklausomi 83 26 67 47 50 64
Darbdaviai 84 35 60 76 62 71
Iš viso 83 34 70 64 53 56Darbo kokybės aspektai
Darbo vietos 
garantijosMokymasSunkumai 
norint gauti 
laisvų dienųSkubūs 
iškvietimai 
dirbtiReguliarumas 
(vidutinis – 
aukštas)Didelė 
įtampa
Savarankiškai dirbantys, be samdomų darbuotojų, nepriklausomi
Ne visą darbo dieną (plg. su visą darbo dieną)Terminuota > 1 m.
Terminuota < 1 m.
Savarankiškai dirbantys, be samdomų darbuotojų, priklausomi
Darbdaviai

 
102 
 nedarbas (t.  y. besitęsiantis ilgiau nei vienerius metus). Yra įrodym ų, kad kuo ilgiau darbo 
ieškantis asmuo neturi darbo, tuo didesnė rizika prarasti įgūdžius, netekti noro dirbti ir 
apskritai atitolti nuo darbo rinkos. Todėl ilgalaikis nedarbas yra tiek aktyvios darbo rinkos 
politikos priemonių veiksmingumo rodiklis, tiek  problemos, su kuria susiduriama šalyje 
skatinant bedarbių aktyvumą, matas72. 45 pav. parodytas ilgalaikio nedarbo lygis (t.  y. 
asmenų, neturinčių darbo daugiau nei vienerius metus, ir aktyvių gyventojų santykis) 2017  m. 
ir jo pokytis, palyginti su 2016  m. Kaip jau minėta 1 skyriuje, 2017  m. dėl atsigaunančios 
darbo rinkos ilgalaikis nedarbas sumažėjo visose valstybėse narėse. Nors matyti bendra 
konvergencijos tendencija (iš lėkšto regresijos tiesės nuolydžio), valstybėse narėse lieka daug 
skirtumų – 2017  m. ilgalaikio nedarbo lygis svyravo nuo 1  proc. Čekijos Respublikoje iki 
15,6 proc. Graikijoje. Kartu su Ispanija (ilgalaikis nedarbas – 7,7 proc.), Graikija pasižymi 
prastais, bet gerėjančiais rezultatais, nes joje gerokai aukštesnį nei vidutinį lygį lydi s partus 
mažėjimas per pastaruosius metus. Italijoje, kurioje užregistruotas palyginti mažesnis 
ilgalaikio nedarbo lygis (6,5  proc.), yra kritinė padėtis atsižvelgiant į nedidelį pagerėjimą 
2017  m., palyginti su ankstesniais metais. Padėtis Slovakijoje, kuri os rodiklis yra 5,1  proc., 
vertinama kaip prasti rezultatai. Iš šalių, pasiekusių geresnių už vidurkį rezultatų, verta 
paminėti Kiprą, Portugaliją ir Kroatiją, kurios priskiriamos šiai grupei dėl metinio rodiklio 
pokyčio, t.  y. didelio pagerėjimo 2017  m. (lygis artimas ES vidurkiui, bet vis tiek už jį 
didesnis).  
 
                                                            
72 Dėl šių priežasčių Užimtumo komitetas suderino ilgalaikio nedarbo lygį kaip socialini ų rodiklių suvestinės 
esminį rodiklį, skirtą aktyviam užimtumo rėmimui stebėti.  
 
103 
 45 pav. Ilgalaikio nedarbo lygis (Socialinių rodiklių suvestinės esminis rodiklis)  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas. Laikotarpis: 2017  m. lygis ir metinis pokyti s, palyginti su 2016  m. 
Pastaba. Ašių susikirtimo taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas pateiktas priede.  
 
Daugumoje valstybių narių ilgalaikio nedarbo lygis dar nepasiekė iki krizės buvusio 
lygio. Palyginti su 2013  m. (ataskaitiniai metai, kai  buvo pasiektas aukščiausias lygis per 
krizę), jis ypač sumažėjo (daugiau nei 4  proc. punktais) Kroatijoje, Ispanijoje, Slovakijoje, 
Portugalijoje, Airijoje ir Bulgarijoje. Vis dėlto keliose valstybėse narėse ilgalaikio nedarbo 
lygis 2017  m. yra toks pats arba didesnis nei 2013  m.: Prancūzijoje (toks pats), Austrijoje 
(+0,5  proc. punkto), Suomijoje (+0,4  proc. punkto) ir Liuksemburge (+0,3  proc. punkto). Be 
to, 21 valstybėje narėje ilgalaikio nedarbo lygis išlieka didesnis nei 2008  m., o didžiausi 
skirtumai  užregistruoti Graikijoje (+11,9  proc. punkto), Ispanijoje (+5,7  proc. punkto), Kipre 
(+4 proc. punktai) ir Italijoje (+3,5  proc. punkto). Jis atspindi nuosmukio, kurį šios šalys 
patyrė per ankstesnius metus, intensyvumą ir jo poveikį, toliau daromą darbo rinkos 
rezultatams, tačiau kartu ir problemas, su kuriomis susidūrė valstybinės užimtumo tarnybos ir 
aktyvios darbo rinkos politikos sistemos, kai joms staiga pradėtas daryti ypač didelis 
spaudimas dėl staigaus darbo ieškančių asmenų skaičiaus padidėjimo.  
AT
CYCZDEDK
EE
HRHUMT
NL
PL
PTSE
UK
SKIT
BE
BGFI
FR
IELTLU
LV
RO
SI
EL
ESy = -0,1002x -0,362
R² = 0,2642
-2,2-2,0-1,8-1,6-1,4-1,2-1,0-0,8-0,6-0,4-0,20,0
0 2 4 6 8 10 12 14 16Ilgalaikis nedarbas. Pokytis
Ilgalaikis nedarbas2017
 
104 
  
46 pav. Ilgalaikis nedarbas (aktyvių gyventojų proc. dalis)  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas.  
 
Dalyvavimas aktyvioje darbo rinkos politikoje ES vis dar yra labai skirtingas. Aktyvi 
darbo rinkos politika yra viena pagrindinių priemonių užtikrinant veiksmingą judėjimą darbo 
rinkoje ir sklandžiai veikiančias darbo rinkas. Kartu su veiksminga mokymosi visą gyvenimą 
infrastruktūra, aktyvios darbo rinkos politikos priemonės sudaro gerai subalansuotos 
lankstumo ir užimtum o garantijų struktūros faktinės paramos (ir saugumo) aspektą, kuris 
pripažįstamas kaip darbo rinkos veikimą gerinantis veiksnys. Atsižvelgiant į tai, aktyvumo 
skatinimo priemonių taikymo skirtumai valstybėse narėse kelia nuostabą. Viena vertus, yra 
didelė grupė valstybių narių (Graikija, Rumunija, Bulgarija, Latvija, Slovėnija, Kroatija, 
Kipras ir Malta), kuriose 2016  m. aktyvios darbo rinkos politikos priemonėse dalyvavo 
mažiau nei 10  proc. ieškančių darbo asmenų. Be to, ši dalis daugeliu atvejų pastaraisi ais 
metais sumažėjo. Kita vertus, yra kita grupė šalių, kuriose dalyvavimo lygis yra aukštesnis nei 
40 proc. (Švedija, Prancūzija, Danija, Vengrija, Liuksemburgas ir Belgija); šios grupės šalyse 
nuo 2013  m. stebima teigiama arba pastovi tendencija. Tai rod o, kad šio politikos rodiklio 
konvergencija nevyksta73. Daugumoje šalių (išskyrus Belgiją, Vengriją, Švediją, Čekijos 
Respubliką ir Estiją) dalyvavimo lygis sumažėjo po krizės, o tai rodo, kad padidėjus darbo 
                                                            
73 Vis dėlto šį rodiklį reikėtų interpretuoti atsargiai, nes juo matuojamas tik pats dalyvavimas darbo rinkos 
politikoje, o ne jo veiksmingumas, be to, dėl duomenų rinkimo proce so ypatumų daugelio šalių duomenims 
trūksta statistinio patikimumo.  

 
105 
 ieškančių asmenų skaičiui proporcingo aktyvios d arbo rinkos politikos priemonių padidėjimo 
nebuvo.  
 
47 pav. Asmenų, dalyvaujančių aktyvios darbo rinkos politikos priemonėse, skaičius 
šimtui norinčių dirbti asmenų  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo rinkos politikos duomenų bazė ir Dar bo jėgos tyrimas. Naujų UK duomenų nėra; 
2016  m. IT duomenų nėra.  
 
Atrodo, kad investicijos į aktyvios darbo rinkos politikos priemones valstybėse narėse 
labai skiriasi. Jeigu ilgalaikių bedarbių dalis iš dalies parodo aktyvios darbo rinkos politikos 
priemonių veiksmingumą, šie skirtumai taip pat kelia susirūpinimą. Nors išlaidos darbo rinkos 
paslaugoms ir priemonėms iš dalies yra susijusios su nedarbo ir konkurencingumo p adėtimi 
konkrečioje valstybėje narėje, duomenys rodo, kad yra didelių įsipareigojimo sukurti 
veiksmingas aktyvios darbo rinkos politikos priemonių sistemas skirtumų. Išlaidos darbo 
rinkos paslaugoms ir priemonėms svyruoja nuo 1,5  proc. iki mažiau nei 0,1  proc. BVP kai 
kuriose įsipareigojimus menkiau vykdančiose valstybėse narėse (48 pav.). Be to, valstybėse 
narėse, kuriose mažiausiai investuojama į aktyvios darbo rinkos politikos priemones, didelė 
dalis aktyvios darbo rinkos politikos sistemos yra bendrai f inansuojama ESF lėšomis, o 
ilgalaikis sistemos tvarumas kelia abejonių.  
 

 
106 
 48 pav. Išlaidos darbo rinkos paslaugoms ir priemonėms (2016  m.) ir ilgalaikių bedarbių 
dalis (2017  m.)  
 
Valstybinės užimtumo tarnybos (VUT) yra pagrindinė s darbo rinkos institucijos, 
atsakingos už pagalbą darbo ieškantiems asmenims ir jų nukreipimą dalyvauti 
aktyvumo skatinimo priemonėse.  Nors VUT struktūra kiekvienoje šalyje yra skirtinga, visos 
jos siekia derinti pasiūlą ir paklausą darbo rinkoje, teikdam os paslaugas tiek registruotiems 
bedarbiams, tiek darbdaviams. Jos visų pirma yra atsakingos už klientų profiliavimą, jų 
konsultavimą ir individualizuotą paramą, nukreipimą dalyvauti mokymo ir aktyvumo 
skatinimo programose bei (daugelyje šalių) bedarbio pa šalpų ir (arba) socialinių išmokų 
mokėjimą.  
Vis dėlto valstybinių užimtumo tarnybų veiksmingumas padedant bedarbiams ieškoti 
darbo valstybėse narėse nėra tolygus  ir priklauso, be kita ko, nuo jų pajėgumo, siūlomų 
paslaugų kokybės, veiksmų derinimo su kito mis institucijomis. Daugeliu atveju šie skirtumai 
rodo, ar bedarbiai naudojasi VUT paslaugomis ieškodami darbo (be reikalavimo oficialiai 
registruotis, kuris paprastai taikomas norintiems gauti bedarbio pašalpas ir kitas socialines 
išmokas). 49  pav. parody ta bedarbių, kurie ieškodami darbo naudojasi valstybinių užimtumo 
tarnybų paslaugomis, dalis. Reikšmės iš esmės nesiskiria nuo 2018  m. bendroje užimtumo 
ataskaitoje paskelbtų duomenų. 2017  m. mažiausia jų dalis buvo Ispanijoje, Italijoje ir 
Rumunijoje (maž iau nei 30  proc.), kiek didesnė – Nyderlanduose, Jungtinėje Karalystėje ir 
Portugalijoje (30 –40 proc.). Kita vertus, tokiose valstybėse narėse kaip Lietuva, Slovakija, 
Čekijos Respublika, Austrija, Slovėnija, Vokietija ir Graikija daugiau kaip 70  proc. bed arbių 

 
107 
 deklaruoja, kad ieškodami darbo naudojasi valstybinių užimtumo tarnybų paslaugomis. Nuo 
krizės pradžios VUT paslaugomis naudojosi vis mažiau bedarbių: jų dalis sumažėjo nuo 
58,1 proc. 2008  m. iki 45,2  proc. 2017  m. (1  proc. punktu mažiau nei 2016  m.). Vis dėlto 
keliose valstybėse narėse užfiksuota priešinga tendencija – ši dalis gerokai padidėjo Latvijoje 
ir Kipre (daugiau nei 30  proc. punktų), Estijoje ir Graikijoje (maždaug 15  proc. punktų), 
Rumunijoje ir Slovėnijoje (maždaug 9  proc. punktais). Kai kuriose iš šių šalių lygio kilimas 
gali būti nulemtas dėl griežtesnio reikalavimo užsiregistruoti valstybinėje užimtumo 
tarnyboje, jei norima gauti išmokas. 50 pav. parodyti alternatyvūs darbo ieškančių asmenų 
naudojami darbo paieškos metodai, įskaitant kr eipimąsi į privačias įdarbinimo firmas, 
tiesiogiai darbdaviams teikiamas paraiškas ir neformalius metodus, pavyzdžiui, draugų, 
giminaičių ir profesinių sąjungų rekomendacijos. Nors bendras tendencijas įžvelgti sunku, 
atrodo, kad valstybėse narėse, kuriose aktyviai nesinaudojama valstybinių užimtumo tarnybų 
paslaugomis, dažniausiai taikomi neoficialūs metodai.  
49 pav. Bedarbių, kurie ieškodami darbo naudojasi valstybinių užimtumo tarnybų 
paslaugomis, dalis  
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas.  
 

 
108 
 50 pav. Bedarbių, besinaudojančių tam tikrais darbo paieškos metodais, dalis (2017  m.) 
 
Šaltinis: Eurostatas, Darbo jėgos tyrimas.  
Pagrįstą laikotarpį mokamos adekvataus dydžio bedarbio pašalpos, kurias galėt ų gauti 
visi darbuotojai, kartu su veiksmingomis aktyvios darbo rinkos politikos priemonėmis 
yra labai svarbios remiant darbo ieškančių asmenų judėjimą darbo rinkoje.  2018  m. 
bendroje užimtumo ataskaitoje pateikta išsami lyginamoji ES šalyse sukurtų bedarb io pašalpų 
sistemų ypatumų analizė, remiantis Užimtumo komiteto (EMCO) atliktos bedarbio pašalpų ir 
aktyvios darbo rinkos politikos priemonių lyginamosios analizės rezultatais. Atlikta įvairių 
rezultatų ir politikos svertų rodiklių (2016 arba 2017  m., prik lausomai nuo turimų duomenų) 
analizė yra vis dar aktuali, nes per šioje ataskaitoje apžvelgiamą laikotarpį politikos pokyčių 
buvo nedaug (daugiau informacijos apie valstybių narių vykdytas šios srities reformas 
pateikta 3.3.2 skirsnyje, o ilgalaikę valstyb ių narių reformų apžvalgą žr. – Europos Komisijos 
2018  m. dokumente74). Šiame skirsnyje pateikta naujausia informacija, visų pirma apie 
politikos svertų rodiklius. Be to, jame papildomai nagrinėjami darbo paieškos reikalavimų, 
taikomų nedirbantiems ir darbo  ieškantiems asmenims, griežtumo rodikliai, kuriuos 2018  m. 
suderino Užimtumo komitetas.  
Nedarbo išmokas ES vidutiniškai gauna maždaug trečdalis trumpalaikių bedarbių75. 
Krizei pasibaigus ši dalis kiek sumažėjo (nuo 34,4  proc. 2008  m. iki 32,7  proc. 2017  m.), 
tačiau pastaraisiais metais liko gana stabili. Vis dėlto tarp šalių yra didelių skirtumų (51 pav.). 
Šiuos skirtumus lemia bedarbių pašalpų politikos priemonių sandar a (visų pirma reikalavimų 
atitikimo sąlygos, maksimali trukmė, darbo paieškos reikalavimų griežtumas ir dalinis 
                                                            
74 Europos Komisija (2018) „Labour Market and Wage Developments in Europe. Annual review 2018 “, 
Liuksemburgas, Europos Sąjungos leidinių biuras . 
75 T. y. asmenų, kurie darbo neturi trumpiau nei metus.  

 
109 
 sutapimas su kitais socialinės apsaugos veiksniais) ir cikliniai įvairių šalių pokyčiai. 
Ilgalaikėje perspektyvoje – 2008 –2017  m. – labiausiai a prėptis padidėjo Latvijoje (beveik 
16 proc. punktų), Italijoje (10 proc. punktų) ir Prancūzijoje (9 proc. punktais). Kita vertus, kai 
kuriose šalyse aprėptis gerokai sumažėjo: Vengrijoje (15 proc. punktų), Liuksemburge (12 
proc. punktų), Kroatijoje ir Voki etijoje (po 10 proc. punktų). Tačiau Vokietijoje, nepaisant 
sumažėjimo, aprėptis tebelieka didžiausia (62,8  proc.). Po jos seka Suomija, Austrija, Belgija 
ir Prancūzija (daugiau kaip 50  proc.). Kitame skalės gale – Malta, Kroatija, Lenkija, 
Rumunija ir Bul garija (gerokai mažiau nei 15  proc. ir jokio pagerėjimo).  
51 pav. Nedarbo išmokos trumpalaikiams bedarbiams  
 
Šaltinis: Eurostato ir Darbo jėgos tyrimo duomenys. Pastaba. IE ir NL duomenų nėra.  
 
2016 –2018  m. valstybėse narėse esminių bedarbių pašalpų sistemų pokyčių nebuvo.  
Norėdami gauti bedarbio pašalpą, bedarbiai paprastai turi būti sukaupę minimalų darbo stažą 
ir (arba) tam tikrą laikotarpį būti mokėję draudimo įmokas. Kaip matyti iš 52 pav., šis 
minimalus laikotarpis svyru oja nuo mažiau nei 20 savaičių Prancūzijoje ir Italijoje iki 
vienerių metų (52 savaičių) ar daugiau Lenkijoje, Rumunijoje ir Slovakijoje. 2016 –2018  m. 
nebuvo beveik jokių pasikeitimų, išskyrus tris atvejus. Austrijoje vis dar reikalaujama, kad 
pirmą kartą prašymą gauti bedarbio pašalpą teikiantys asmenys per paskutiniuosius 24 
mėnesius būtų sumokėję draudimo įmokas už 52 savaites. Tačiau vėlesniems prašymams 
laikotarpis sutrumpintas iki 28 savaičių. Bulgarijoje privalomo teisę į išmokas suteikiančio 
laikota rpio trukmė padidinta nuo 9 mėnesių draudimo per 15 mėnesių iki nedarbo iki ne 

 
110 
 mažiau kaip 12 mėnesių draudimo per 18 mėnesių iki nedarbo. Panašus pokytis įvyko 
Latvijoje, kur reikalavimas būti mokėjus draudimo įmokas už ne mažiau kaip 9 mėnesius per 
12 mė nesių iki nedarbo buvo padidintas iki ne mažiau kaip 12 mėnesių draudimo per 16 
mėnesių iki nedarbo. 2017 –2018  m. maksimali pašalpų mokėjimo trukmė (53 pav.) 
nepasikeitė. Belgijoje ir toliau pašalpos mokamos neribotą laiką, tačiau reikėtų atsižvelgti į 
tai, kad šalyje nėra įgyvendinama pagalbos bedarbiams programa. Kitame skalės gale – 
Vengrija ir Malta. Daugumoje valstybių narių maksimali pašalpų mokėjimo trukmė ir toliau 
yra trumpesnė nei įmokų mokėjimo laikotarpis; įmokų ir išmokų mokėjimo trukmė sutampa  
tik keturiose šalyse (Prancūzijoje, Nyderlanduose, Graikijoje ir Liuksemburge), o trijose 
šalyse pašalpos mokamos ilgiau (Suomijoje, Danijoje ir Belgijoje). Nedarbo išmokų lygis ir 
adekvatumas valstybėse narėse labai skirtingas.  Grynoji pakeitimo norma da rbuotojo, turinčio 
nedidelį (vienerių metų) stažą ir gavusio mažą atlyginimą, atveju yra nuo mažiau kaip 20 
proc. (pavyzdžiui, Vengrijoje) iki maždaug 90 proc. (pavyzdžiui, Liuksemburge) ankstesnio 
(grynojo) darbo užmokesčio (54 pav.). Grynųjų pakeitimo no rmų palyginimas 2 -ąjį ir 12 -ąjį 
nedarbo laikotarpio mėnesį rodo nedarbo išmokos mokėjimo pabaigos (kai asmeniui 
pradedamos mokėti kitos bedarbio ar socialinės paramos išmokos) arba nedarbo išmokos 
sumažinimo poveikį76. 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
                                                            
76 Šiam rodikliui naudoti EBPO modeliai nuo 2018  m. bendros užimtumo ataskaitos priėmimo Taryboje buvo 
patobulinti, ypač AT, DK, EE, FI, DE, ES, IE, IT ir UK.  
 
111 
 52 pav. Teisę į išmokas suteikiančio laikotarpio trukmė, 2016 ir 2018  m. (savaitėmis)  
 
Šaltinis: MISSOC (tarpusavio informavimo apie socialinę apsaugą sistemos) duomenų bazė ir nacionalinės teisės 
aktai. Pastaba. Maltoje (2018  m.) turi būti sumokėta ne maži au kaip 50 savaitinių įmokų, iš kurių ne mažiau kaip 
20 turi būti sumokėta arba įskaityta per dvejus ankstesnius kalendorinius metus; Airijoje (2016 ir 2018  m.) nuo 
asmens stažo pradžios turi būti sumokėtos bent 104 savaitinės įmokos.  
 
53 pav. Maksimalus pašalpų mokėjimo laikotarpis sukaupus vienerių metų darbo stažą, 
2017  m. ir 2018  m. 
 
Šaltinis: MISSOC (tarpusavio informavimo apie socialinę apsaugą sistemos) duomenų bazė ir nacionalinės teisės 
aktai (2017  m. sausio mėn. ir 2018  m. sausio mėn.). Pastaba. Belgijoje pašalpų mokėjimo trukmė yra 
neterminuota. Kipre skaičiuojama, kad savaitę sudaro 6 darbo dienos per savaitę. Airijoje pašalpa mokama 39 
savaites (234 dienas) tik asmenims, sumokėjusiems 260 arba daugiau savaitinių d raudimo įmokų. Slovakijoje 
asmuo, sukaupęs vienerių metų darbo stažą, bedarbio pašalpos negali gauti (būtina per paskutiniuosius trejus 
metus būti sumokėjus nedarbo draudimo įmokų už bent dvejus metus). Lenkijoje laikotarpio trukmė priklauso 
nuo regiono ne darbo lygio, palyginti su nacionaliniu vidurkiu.  

 
112 
  
54 pav. Nedarbo išmokos grynoji pakeitimo norma asmeniui, uždirbančiam 67 proc. 
vidutinio darbo užmokesčio, antrą ir dvyliktą nedarbo mėnesį (2018  m.)  
  
Šaltinis: Europos Komisija  pagal EBPO mokesčių ir išmokų duomenų bazę.  Pastaba. Rodiklis skaičiuojamas 
vienam vaikų neturinčiam asmeniui su nedideliu (vienerių metų) stažu ir 20 m. amžiaus. Daugiau informacijos 
apie taikytus metodus – 76 išnašoje.  
 
Valstybės narės parengė keletą be darbio pašalpos gavėjų aktyvumo skatinimo 
strategijų. Patvirtintos politikos priemonės grindžiamos abipusių įsipareigojimų principu. 
Visų pirma, bedarbio pašalpų gavėjai turi ieškoti darbo; tuo pačiu metu valdžios institucijos 
turi padėti jiems ieškoti dar bo ir įveikti kliūtis, galinčias sukliudyti įsidarbinti, bei stebėti, ar 
jie laikosi pasirengimo dirbti sąlygų (ir, prireikus, taikyti sankcijas). Valstybės narės taip pat 
aktyviai taiko ankstyvos intervencijos ir tikslinių paslaugų nedirbantiems ir darbo ieškantiems 
asmenims principą siekdamos sutrumpinti nedarbo laikotarpius, skatinti kokybišką darbo 
pasiūlos ir paklausos derinimą ir užkirsti kelią ilgalaikiam nedarbui ir atgrasymui nuo darbo 
paieškų. Iš tiesų daugumoje valstybių narių taikomi privalomi r eikalavimai valstybinėms 
užimtumo tarnyboms teikti tam tikrą ankstyvą paramą darbo ieškantiems asmenims 
(profiliavimą, individualių veiksmų planų sudarymą, individualizuotas konsultacijas).   
Gerokai skiriasi pasirengimo dirbti sąlygų ir darbo paieškos reik alavimų77, kurie 
taikomi norintiems gauti bedarbio pašalpą, griežtumas. 55 pav. parodytas pasirengimo 
dirbti reikalavimų griežtumas ir tinkami darbo kriterijai, taikomi bedarbio pašalpos gavėjams. 
Panašu, kad jie yra griežčiausi Lenkijoje, Danijoje, Maltoje  ir Kroatijoje, o mažiausiai griežti 
                                                            
77 Šiuos politikos rodiklius parengė EBPO naudodama duomenis, surinktus atliekant išsami as ekspertų 
apklausas. Jie teikia informaciją apie teisines (t.  y. de jure) sąlygas, bet ne apie veiksmingą įgyvendinimą (kuris 
gali skirtis tokias pat taisykles taikančiose šalyse).  Be to, šių rodiklių negalima aiškinti pernelyg supaprastintai, 
nes neįman oma nustatyti optimalaus darbo paieškos ir pasirengimo dirbti reikalavimų griežtumo.  
0102030405060708090
HU SKROUKBG ELIELTPLEEMTDECYATLV FIFRNLSEPT ITCZHRESDKBE SI
Antras nedarbo mėnuo Dvyliktas nedarbo mėnuo%
 
113 
 – Belgijoje, Lietuvoje, Bulgarijoje, Kipre, Suomijoje ir Ispanijoje. Iš 56  pav. matyti dideli 
darbo paieškos ir stebėsenos reikalavimų skirtumai. Visų pirma, griežtesni reikalavimai 
taikomi Maltoje, Jungtinėje Karalystė je ir Liuksemburge, o mažiausiai griežti – Kipre, 
Graikijoje ir Lenkijoje. Galiausiai iš 57  pav. taip pat matyti, kad labai skiriasi sankcijų, kurios 
taikomos bedarbio pašalpų gavėjams nesilaikant pasirengimo dirbti ir darbo paieškos 
reikalavimų, griežtuma s. Griežčiausios sankcijos taikomos Slovėnijoje, Rumunijoje, 
Liuksemburge, Graikijoje, Kroatijoje ir Portugalijoje, o mažiausiai griežtos – Austrijoje, 
Vengrijoje, Kipre, Airijoje, Danijoje ir Vokietijoje (tačiau kai kuriais atvejais kartu taikoma ir 
trump a pašalpų mokėjimo trukmė). Atrodo, kad Maltoje, Kroatijoje ir Estijoje taikomos visais 
atžvilgiais griežtesnės nuostatos. Tačiau keliose valstybėse narėse vieniems komponentams 
taikomos griežtos nuostatos, kitiems – mažiau griežtos. Pavyzdžiui, Danijoje y ra taikomos 
antros pagal griežtumą nuostatos dėl pasirengimo dirbti reikalavimų ir tinkamų darbo 
kriterijų, tačiau vienos mažiausiai griežtų sankcijų dėl pašalpų. Šie skirtingi metodai padeda 
suprasti, kaip nacionalinėse sistemose sprendžiama neatsakingo e lgesio rizikos problema, 
būdinga nedarbo draudimo išmokų sričiai. Pavyzdžiui, manoma, kad griežtesni darbo 
paieškos ir pasirengimo dirbti reikalavimai turėtų skatinti labiau stengtis ieškoti darbo ir 
greičiau priimti darbo pasiūlymus, taip atsveriant galim us finansinius atgrasymus, nustatytus 
bedarbio pašalpų sistemose, ir mažinant nedarbo trukmę. Tuo pat metu pernelyg griežti 
reikalavimai gali turėti neigiamą poveikį, pavyzdžiui, mažinti pašalpų aprėptį arba kenkti 
darbo pasiūlos ir paklausos atitikties, k uri gali būti trumpalaikė , kokybei (nes daugiau žmonių 
dažniau vėl netenka darbo).   
 
114 
 55 pav. Pasirengimo dirbti reikalavimai ir tinkami darbo kriterijai, 2017  m. 
 
Šaltinis: EBPO. Pastaba. Vertinant nuo 1 (švelniausios nuostatos) iki 5 (griežčiausios nuostatos).  
56 pav. Darbo paieškos ir stebėsenos reikalavimai, 2017  m.  
 
Šaltinis: EBPO. Pastaba. Vertinant nuo 1 (švelniausios nuostatos) iki 5 (griežčiausios nuostatos).  
 
 
 

 
115 
 57 pav. Pašalpų sankcijų griežtumas, 2017  m.  
 
Šaltinis: EBPO. Pastaba. Vertinant nuo 1 (švelniausios nuostatos) iki 5 (griežči ausios nuostatos).  
 
Darbuotojų ir besimokančių asmenų judumo kliūčių šalinimas gali didinti įsidarbinimo 
galimybes ir gebėjimų ugdymą bei padėti išnaudoti visą Europos darbo rinkos 
potencialą. 2017  m. buvo maždaug 12,4  mln. darbingo amžiaus (20 –64 m.) ES piliečių, 
gyvenančių ne savo pilietybės šalyje78. Palyginti su 2016  m., šis skaičius padidėjo 5  proc., 
t. y. prieaugis buvo panašus į augimą ankstesniais metais. 2017  m. populiariausios tarp 
atvykėlių buvo Vokietija ir Jungtinė Karalystė – jose atitinkamai gyveno 3  mln. ir 2,6  mln. 
atvykėlių iš kitų šalių, po jų sekė Ispanija (1,4  mln.), Italija (1,2  mln.) ir Prancūzija (apie 
1 mln.). Vokietijoje ir Jungtinėje Karalystėje nuo pat 2015  m. vyrauja augimo tendencijos, o 
Italijoje ir Prancūzijoje augimas kiek ku klesnis (ir mažesnis už vidurkį). Ispanijoje – 
priešingai – absoliutusis atvykėlių iš ES 28 skaičius sumažėjo (1  proc., palyginti su 2016  m.). 
Šioje šalyje atvykėlių nuo 2014  m. lėtai, bet nuolat mažėja. Pagrindinės kilmės šalys yra 
tokios pačios kaip ir 2 016 m. – dažniausi atvykėliai ES mastu yra rumunai, lenkai, portugalai, 
italai ir bulgarai. Drauge sudėjus jų yra maždaug 6,6  mln. – tai daugiau nei pusė visų 
persikeliančiųjų gyventi į kitą ES šalį ES 28 piliečių. Vertinant pagal gyventojų skaičių, 
daugia usia išvykstančiųjų registruojama Lietuvoje, Rumunijoje ir Latvijoje, o didėjimo 
                                                            
78 Šis skaičius rodo ilgalaikius į ES  28 atvykusius darbingo amžiaus asmenis, gyvenančius ES  28, remiantis 
Eurostato demografine statistika. Daugiau informacijos pateikta E uropos Komisijos leidinyje „2018 Annual 
Report on Intra -EU Labour Mobility“ (dar nepaskelbtas), Užimtumo, socialinių reikalų ir įtraukties generalinis 
direktoratas.  

 
116 
 tendenciją galima stebėti Lietuvoje, Rumunijoje, Latvijoje, Estijoje ir Kroatijoje. Vertinant 
pagal ekonomiškai aktyvius piliečius (t.  y. dirbančius ir darbo ieškančius asmeni s), 
pagrindinės kilmės ir paskirties šalys buvo tos pačios.  
Studijos užsienyje padeda įgyti įgūdžių ir geresnių ateities perspektyvų darbo rinkoje . 
Judūs studentai, po studijų užsienyje grįžę namo, prisideda prie žinių plėtros, geresnio kultūrų 
pažinimo, t echnologijų atnaujinimo ir pajėgumų didinimo savo šalyje. Be to, studentų mainai 
tarp šalių didina akademinių institucijų bendradarbiavimo galimybes ir prisideda prie Europos 
tikslo atverti ir modernizuoti švietimo sistemas. Vis dėlto studijas vienoje šaly je pradeda, o 
kitoje baigia tik nedidelė dalis europiečių. 2016  m. judūs buvo tik 10,7  proc. aukštųjų 
mokyklų absolventų, kurių kilmės šalis yra ES valstybė narė; 3,1  proc. buvo judūs laipsnio 
gavimo tikslais ir studijas pabaigė ne toje pačioje šalyje, kur ioje gavo diplomą, 7,6  proc. buvo 
judūs studijų kreditų perkėlimo tikslais ir laikinai studijavo ir (arba) atliko profesinę praktiką 
užsienyje. Valstybės narės, kuriose yra didžiausia išvykstančių judžių studentų dalis, yra 
Liuksemburgas (84,4  proc.), Nyde rlandai (23,2  proc.) ir Suomija (19,5  proc.). Kitose 
keturiose valstybėse narėse (Vokietijoje, Prancūzijoje, Kipre ir Lietuvoje) studentų judumo 
rodiklis viršija 15  proc. Skirtingas judumo tendencijas paaiškina keletas veiksnių, pavyzdžiui, 
geografinis art umas, kalbos ryšiai arba programų anglų kalba prieinamumas neanglakalbėse 
šalyse. Dėstymo kokybė aukštosiose mokyklose ir jų reputacija taip pat labai padeda pritraukti 
studentų.  
Dvišalis arba trišalis socialinis dialogas yra vienas pagrindinių Europos soc ialinės rinkos 
ekonomikos elementų.  Jis padeda remti susitarimus ir politikos priemones, kuriais derinami 
abiejų pramonės šalių interesai. Veiksmingas socialinis dialogas padeda rasti sprendimus, 
kurie yra priimtini visiems dalyvaujantiems partneriams, tod ėl mažina konfliktus visuomenėje 
ir stiprina socialinę sanglaudą. Svarbus tokio dialogo elementas yra partnerių tarpusavio 
pagarba ir pasitikėjimas, kuris įgyjamas kartu su ankstesnio gero bendradarbiavimo patirtimi 
ir tokių derybų rezultatų pridėtine vert e. Kad tokios derybos galėtų vykti, socialiniai partneriai 
turi būti nepriklausomi vienas nuo kito ir nuo valdžios institucijų (t.  y. autonomiški). Todėl 
socialinis dialogas yra naudingas darbuotojams, darbdaviams ir valdžios institucijoms. 
2015  m. kovo mė n. pradėta iniciatyva „Nauja socialinio dialogo pradžia“, 2016  m. birželio 
mėn. Tarybos išvadomis dėl naujos intensyvaus socialinio dialogo pradžios ir keturšaliu 
Europos socialinių partnerių, Komisijos ir Tarybai pirmininkaujančių Nyderlandų pareiškimu 
„Nauja intensyvaus socialinio dialogo pradžia“ valstybės narės raginamos, laikantis 
nacionalinės praktikos, kuo labiau įtraukti socialinius partnerius į atitinkamų reformų ir 
 
117 
 politikos planavimo ir įgyvendinimo veiklą.  Europos socialinių teisių ramstyje ir n aujoje 7 
užimtumo gairėje pakartojama, kad socialinis dialogas yra viena pagrindinių Europos 
Sąjungos vertybių.  
Europos Sąjungoje yra skirtingų nacionalinių socialinio dialogo sistemų.  Šie skirtumai 
daugiausia susiję su nevienoda institucine socialinių partnerių organizacijų struktūra ir veiklos 
pajėgumu, todėl gerokai skiriasi ir socialinio dialogo kokybė. Kadangi universalaus modelio 
nėra, savalaikis ir prasmingas socialinių partnerių  įtraukimas į politikos rengimą ir 
įgyvendinimą, įskaitant paramą didesniam socialinių partnerių pajėgumui, turėtų būti 
laikomas bendru visų gerai veikiančių ir efektyvių trišalių socialinio dialogo sistemų 
vardikliu. Tas pats pasakytina ir apie dvišalį so cialinį dialogą.  
Svarbus vaidmuo formuojant socialinį dialogą tenka socialinių partnerių pajėgumui . 
Socialinių partnerių narystės duomenys šiek tiek atspindi jų pajėgumą atstovauti 
atitinkamiems kolektyviniams abiejų šalių interesams (58 pav.). Kuo didesn is narių skaičius ir 
reprezentatyvumas, tuo stipresnis yra jų balsas ir įgaliojimai. Vis dėlto šie skaičiai neparodo 
visos situacijos. Pavyzdžiui, kai kuriose valstybėse narėse, kuriose narystės profesinėse 
sąjungose lygis yra žemas (pavyzdžiui, Prancūzijo je), profesinės sąjungos gali būti remiamos 
ne tik jų narių (žr. „Eurobarometro“ duomenis apie pasitikėjimą profesinėmis sąjungomis) ir 
yra pajėgios dalyvauti formuojant politiką. Daugumoje valstybių narių narystės profesinėse 
sąjungose lygis krenta nuo pr aėjusio amžiaus devintojo dešimtmečio, o darbdavių 
organizacijų narių dalis išlieka kiek stabilesnė. Be bendro narių skaičiaus, atstovavimo 
struktūra, kuri gali būti daugiau ar mažiau fragmentiška, taip pat gali turėti įtakos socialinių 
partnerių pajėgumui , ypač tada, kai fragmentiškas atstovavimas yra prastai koordinuojamas.  
 
 
 
118 
 58 pav. Narystės profesinėse sąjungose lygis  
 
Šaltinis: EBPO ir ICTWSS duomenų bazė (buvo naudojamas šaltinis, kuriame pateikiami naujesni valstybių narių 
duomenys). Pastaba. Apskaičiuotas kaip profesinių sąjungų narių dalis, palyginti su visais darbuotojais. Duomenys: 2017  m. 
– SE, 2016  m. – AT, CZ, DK, FI, DE, HU, IE, IT, LT, NL, UK; 2015  m. – BE, EE, FR, LV, LU, PT, SK, SI, ES; 2014  m. – 
PL; 2013  m. – CY, EL; 2012  m. – HR, MT, BG ir RO. Pastaruoju metu duomenys apie darbdavių organizacijų narių dalį 
daugelyje valstybių narių atnaujinami gerokai rečiau, todėl diagramoje nepateikiami.  
 
Daugelyje valstybių narių pajėgumų didinimo priemonės finansuojamos Europ os 
struktūrinių ir investicijų fondų lėšomis . Finansinė parama buvo skirta, be kita ko, 
Bulgarijoje, Kipre, Čekijoje, Graikijoje, Prancūzijoje, Lietuvoje, Latvijoje, Lenkijoje, 
Slovakijoje ir Portugalijoje. Portugalijoje, atsižvelgiant į svarbų socialinių partnerių vaidmenį 
modernizuojant darbo rinkos institucijas, Europos socialinio fondo (ESF) lėšomis remiamas jų 
institucinių gebėjimų didinimas, įskaitant aktyvios darbo rinkos politikos ir profesinio 
mokymo valdymą ir įgyvendinimą. Latvijoje ESF lėšomis r emiamas dvišalio socialinio 
dialogo stiprinimas. Projektais siekiama sukurti teisinį pagrindą, kad būtų galima skatinti 
socialinį dialogą įvairiuose sektoriuose. Vis dėlto kelios valstybės narės turėtų siekti geriau 
naudotis ES finansavimu socialių partner ių pajėgumui padidinti.  
Kintantis darbo pasaulis ne tik teikia naujų galimybių socialinių partnerių 
organizacijoms, bet ir kelia naujų grėsmių. Jau dabar darbuotojams, dirbantiems pagal 
skirtingas sutartis, būdingi labai skirtingi atstovavimo modeliai. Vis ų pirma darbuotojai, 
dirbantys pagal neterminuotas darbo sutartis, profesinėms sąjungoms priklauso gerokai 
dažniau nei darbuotojai, dirbantys pagal terminuotas darbo sutartis. Be to, nepakankamai 
atstovaujama daugumai naujesnių užimtumo formų. Nyderlanduos e atlikto tyrimo 
duomenimis, šie pokyčiai gali turėti įtakos kolektyvinių derybų rezultatams, todėl sektoriuose, 
kuriuose dirba daug savarankiškų darbuotojų (ir yra mažiau narių), palyginti su kitais 

 
119 
 sektoriais, atlyginimai gali didėti mažiau79. Tuo pačiu m etu augančio paslaugų sektoriaus 
įmonės darbdavių organizacijoms priklauso rečiau nei pramonės įmonės. Pastaraisiais metais 
socialinių partnerių organizacijos ėmėsi iniciatyvų – pavyzdžiui, tikslinių strategijų, 
įdarbinimo, specialių struktūrų organizacijo je kūrimo – naujiems nariams pritraukti arba tam 
tikrų nepakankamai atstovaujamų grupių (jaunimo ir dirbančių skaitmeninėse platformose) 
pozicijai sustiprinti80. 
ES socialinių partnerių organizacijų reprezentatyvumas paprastai vertinamas taikant 
du skirting us principus.  Viena vertus, kai kurios šalys iš esmės remiasi teisine atitiktimi, 
t. y. socialinių partnerių reprezentatyvumą reglamentuoja tam tikri teisiniai reikalavimai, 
kuriais nustatomos išankstinės dalyvavimo kolektyvinėse derybose ir privalomuose 
kolektyviniuose susitarimuose sąlygos (pavyzdžiui, profesinės sąjungos rinkimai ir narių 
skaičius arba narystės reikalavimai, darbuotojų aprėptis arba darbdavių organizacijų narių 
dalis). Kita vertus, kitos valstybės narės remiasi abipusio pripažinimo princ ipu, kuris numato 
socialinių partnerių savireguliavimą. Galiausiai daugelyje šalių derinami abu šie principai. 
Praktiškai dėl nepakankamo skaidrumo gali būti sunku vienareikšmiškai įvertinti įvairių 
organizacijų reprezentatyvumą81. 
Vis daugiau dėmesio socia liniam dialogui skiriama ir Europos semestre. 2017  m. 
Užimtumo komitete, vadovaujantis Užimtumo gairėmis, buvo atliktas pirmasis visapusiškas 
daugiašalis vertinimas, kaip socialiniai partneriai dalyvauja įgyvendinant reformas ir politiką. 
Buvo atlikta 14 v alstybių narių peržiūra ir parengtos konkrečioms šalims skirtos išvados. 
Šioje iniciatyvoje dalyvavo nacionalinių socialinių partnerių atstovai, kurie pateikė savo 
nuomonę apie esamą padėtį. Kadangi socialinis dialogas kiekvienoje šalyje vykdomas 
skirtinga i, atlikus peržiūrą nustatytos tam tikros problemos, būdingos kelioms stebėtoms 
valstybėms narėms. Tai, be kita ko, socialinių partnerių pajėgumų problemos ir poreikis rengti 
geriau prognozuojamas, prasmingas ir savalaikes konsultacijas su socialiniais par tneriais dėl 
įvairių reformų etapų. Parengtos daugiašalio stebėjimo išvados ir tolesnė šalių ataskaitų 
analizė galiausiai paskatino socialinio dialogo vaidmenį akcentuoti atskiroms šalims 
parengtose rekomendacijose, kurias Komisija pateikė 2018  m. gegužės mėn., o Taryba 
patvirtino 2018  m. liepos mėn. Rekomendacijose dvi valstybės narės (Vengrija ir Rumunija) 
aiškiai raginamos gerinti socialinį dialogą, o kelioms kitoms valstybėms narėms skirtose 
                                                            
79 DNB (2018  m.) „DNBulletin: Flexibilisering arbeidsmarkt gaat gepaard met daling arbeidsin komensquote“, 
2018  m. vasario 1  d. 
80 Žr. 2017  m. ir 2018  m. leidinio „Employment and Social Developments in Europe, Annual Review“ 5 skyrių.  
81 Eurofound (2016  m.) „The concept of representativeness at national, international and European level“.  
 
120 
 konstatuojamosiose dalyse primenamas socialinių partnerių vaid muo, įskaitant esamas tam 
tikras problemas. Kai kuriais atvejais esama galimybių stiprinti socialinių partnerių 
pajėgumus ir jiems užtikrinti tinkamą aiškių ir laiku rengiamų konsultacijų dėl politikos ir 
reformų, įskaitant visais esminiais Europos semestr o etapais, sistemą.  
Konsultacijos su pilietinės visuomenės organizacijomis taip pat atlieka svarbų vaidmenį 
užtikrinant, kad reformos būtų rengiamos ir įgyvendinamos veiksmingai. Kaip pabrėžta 
2018  m. liepos mėn. priimtose peržiūrėtose Užimtumo gairėse, va lstybės narės prireikus ir 
remdamosi esama nacionaline praktika turėtų atsižvelgti į pilietinės visuomenės organizacijų 
patirtį sprendžiant užimtumo ir socialinius klausimus. Kad jų dalyvavimas nustatant politikos 
problemas ir galimus sprendimus duotų vais ių, svarbu užtikrinti, kad dialogas būtų 
grindžiamas atvirumo, pliuralizmo ir skaidrumo principais. Preliminarūs duomenys82 rodo, 
kad pilietinės visuomenės suinteresuotųjų subjektų dalyvavimo mastas valstybėse narėse 
gerokai skiriasi, tiek kalbant apie Euro pos semestrą, tiek apskritai apie konsultacijas dėl 
planuojamų reformų. Konsultacijos su suinteresuotaisiais subjektais gali būti problemiškos 
tose šalyse, kuriose pilietinė visuomenė yra menkiau organizuota: kai kuriose valstybėse 
narėse problemų gali kel ti nepakankami pajėgumai aktyviai dalyvauti politinėse diskusijose.  
 
3.3.2  Politinis atsakas  
Kai kuriose valstybėse narėse, siekiant užtikrinti didesnę darbo rinkos lankstumo ir 
užimtumo garantijų pusiausvyrą, taip pat išvengti segmentacijos, vykdomos u žimtumo 
apsaugos teisinio reguliavimo srities reformos.  Vykdant platesnio užmojo darbo teisės 
reformą, 2018  m. sausio mėn. Prancūzijoje pradėtas taikyti privalomas darbo stažo ir amžiaus 
orientyras, pagal kurį turi būti skaičiuojama kompensacija darbuotoja ms, neteisėtai atleistiems 
iš darbo dėl ekonominių priežasčių, siekiant didinti panašiais atvejais išmokamų sumų 
nuoseklumą ir išspręsti ginčus taikinimo etapu. Kita vertus, išeitinės išmokos ekonomiškai 
pagrįsto atleidimo iš darbo atveju bus padidintos 25  proc. Be to, po derybų su profesinėmis 
sąjungomis daugumos susitarimu bendrovės gali taikyti Rupture Conventionnelle Collective , 
t. y. šalių suderintą atsistatydinimo procedūrą, vietoje darbuotojui išmokamos kompensacijos 
(kuri negali būti mažesnė už indi vidualią išeitinę išmoką). Šio mechanizmo taikymą turi 
patvirtinti valdžios institucijos, visų pirma siekiant išvengti piktnaudžiavimo. Laikotarpis, per 
                                                            
82 Surinkti, pavyzdžiui, 2018 m. spalio 2  d. Briuselyje vykusiame seminare „The Social Pillar and European 
Semester as tools for delivering social Europe – a reflection with civil society“.  
 
121 
 kurį turi būti pareikštas ieškinys atleidimui iš darbo užginčyti (išskyrus priekabiavimo ir 
diskriminac ijos atvejus), buvo sutrumpintas nuo 2 iki 1 metų. Be to, 2017  m. gruodžio mėn. 
buvo persvarstytos kolektyvinių derybų taisyklės siekiant apriboti finansinių sunkumų, kuriais 
pateisinamas kolektyvinis atleidimas iš darbo, vertinimą; dabar įmonės ekonominių  sunkumų 
vertinimas atliekamas tik šalies teritorijoje, o ne pasauliniu mastu, taip suteikiant daugiau 
galimybių įmonėms pateisinti kolektyvinį atleidimą iš darbo. 2018  m. Belgijoje buvo 
sutrumpinti įspėjimo apie atleidimą terminai, taikomi kiekvienos nauj os darbo sutarties 
įsigaliojimo pradžioje (nuo 2 iki 1 savaitės per pirmuosius 3 mėnesius, nuo 4 iki 3 savaičių 
ketvirtąjį mėnesį). 2017  m. Darbo įstatymo pakeitimu Kroatijoje vėl buvo numatyta darbdavio 
galimybė, kurios buvo atsisakyta 2014  m., kreiptis į  teismą, kad būtų panaikintas darbo 
tarybos atsisakymas pritarti darbuotojų, kuriems taikoma apsauga (pavyzdžiui, darbuotojų, 
kurie yra darbo tarybos nariai, neįgalių darbuotojų, vyresnio amžiaus darbuotojų ir pan.), 
atleidimui. Italijoje neseniai buvo pad idinta neteisėtai iš darbo atleistiems darbuotojams 
mokėtina kompensacija.  
Kelios valstybės narės planuoja šioje srityje imtis daugiau priemonių, kurios gali būti 
patvirtintos artimoje ateityje. 2018  m. balandžio mėn. Nyderlanduose viešosioms 
konsultacijoms pateiktas visapusiškų priemonių rinkinys (projektas), kuriuo siekiama 
užtikrinti geresnę užimtumo apsaugos teisinio reguliavimo pusiausvyrą. Į rinkinį įtrauktas 
papildomas darbuotojų, dirbančių pagal neterminuotas darbo sutartis, atleidimo p agrindas 
(vadinamasis kaupiamasis pagrindas); galimybė pratęsti pagal neterminuotas sutartis 
dirbančių asmenų bandomąjį laikotarpį (nuo 2 iki 5 mėnesių); iš eilės sudaromų terminuotų 
sutarčių galiojimo pratęsimas iki 3 metų (vietoje anksčiau buvusių dvejų metų) ir galimybė 
diferencijuoti nedarbo draudimo įmokas atsižvelgiant į sutarties rūšį. Suomijoje vyriausybė 
rengia Darbo sutarčių įstatymo pakeitimą, kuriuo siekiama supaprastinti asmenų atleidimo iš 
darbo kriterijus įmonėse, kuriose yra 10 ar mažiau dar buotojų. Taip siekiama nuleisti naujų 
darbuotojų įdarbinimo kartelę. Ši priemonė būtų derinama su lengvesniu jaunų bedarbių (iki 
30 m.) įdarbinimu pagal terminuotas darbo sutartis. Pasiūlymo projektas buvo paviešintas 
2018  m. vasarą. Atsižvelgdama į gautas  pastabas, vyriausybė patikslino įmonių dydį – vietoje 
įmonių, turinčių 20 darbuotojų, pakeitimą siūloma taikyti įmonėms, turinčioms 10 darbuotojų. 
Pakeitimas kol kas vertinamas nevienareikšmiškai dėl plačios abiejų priemonių taikymo 
srities, kuri, kai kur ių manymu, yra nepakankamai tikslinė.  
Kai kuriose valstybėse narėse siekiama nustatyti griežtesnes terminuotų sutarčių 
sudarymo sąlygas (kad būtų užkirstas kelias piktnaudžiavimui) arba suteikti daugiau 
 
122 
 laisvės kolektyvinėse derybose derantis dėl jų strukt ūros.  Nuo 2017  m. liepos mėn. 
Čekijos Respublikoje pradėtos taikyti kelios priemonės, kuriomis siekiama užkirsti kelią 
piktnaudžiavimui laikinojo įdarbinimo įmonių paslaugomis; numatytos griežtesnės sankcijos, 
taikomos atsakingam laikinojo įdarbinimo įmonė s, kuri dėl įsipareigojimų nevykdymo 
prarado licenciją, atstovui. Slovėnijoje Darbo inspekcijų įstatymo pakeitimais siekiama 
užkirsti kelią neteisėtam netipinio darbo naudojimui, įskaitant darbą pagal civilinės teisės 
sutartis, ir skirti sankcijas tiems da rbdaviams, kurie laiku nemoka darbo užmokesčio. Jeigu 
inspektorius nustato, kad dirbama neteisėtai pagal civilinės teisės sutartį, darbdavys 
įpareigojamas per tris dienas pasiūlyti darbuotojui adekvačią darbo sutartį. Prancūzijoje leista 
sektoriaus lygmeni u suderėtas nuostatas dėl terminuotų ir neterminuotų sutarčių sudarymo 
laikyti viršesnėmis už nacionalinės darbo teisės nuostatas (žr. 3.1 skyrių). Susitarimai įmonių 
lygmeniu gali būti mažiau palankūs nei susitarimai pramonės šakos lygmeniu, nes užkertama  
galimybė išsaugoti status quo . 2018  m. birželio mėn. Portugalijoje su socialiniais partneriais 
buvo suderintas visapusiškas dokumentų rinkinys dėl priemonių darbo rinkos segmentacijai 
mažinti (tikimasi, kad jis bus priimtas iki 2018  m. pabaigos). Numatyti  pakeitimai: 
sutrumpinti maksimalią terminuotų darbo sutarčių trukmę nuo trejų iki dvejų metų (įskaitant 
pratęsimus) numatant, kad bendra pratęsimų trukmė negali viršyti pradinio laikotarpio 
trukmės; sutrumpinti maksimalią darbo sutarčių be termino ( contra tos de trabalho a termo 
incerto ) trukmę nuo šešerių iki ketverių metų; apriboti priežastis, dėl kurių jauni darbuotojai ir 
ilgalaikiai bedarbiai gali būti įdarbinti pagal terminuotas darbo sutartis. Tuo pat metu 
bandomasis laikotarpis bus pailgintas iki 18 0 dienų, kai darbo sutartis sudaroma pirmą kartą, 
taip pat įdarbinant ilgalaikius bedarbius. Trišaliame susitarime taip pat raginama apmokestinti 
pernelyg didelę darbuotojų kaitą, kuri būtų apibrėžta (pagal sektorius) norminiu įsaku, 
parengtu bendradarbiau jant su socialiniais partneriais. Galiausiai Graikijoje planuojama 
didinti darbuotojų, dirbančių pagal rangos sutartis, apsaugą. Pirmą kartą bus sukurta 
kompleksinė taisyklių sistema, kuria bus nustatyta abipusė ir bendra perkančiosios 
organizacijos, rango vo ir subrangovo atsakomybė už darbuotojus, atliekančius (sub)rangos 
sutartyse numatytą darbą. Taip išplečiama darbuotojų teisių apsauga, susijusi su darbo 
užmokesčiu, draudimo įmokomis, išeitinėmis išmokomis ir kompensacijomis įvykus 
nelaimingam atsitikim ui darbe. Italijoje maksimali terminuotų darbo sutarčių trukmė 
sutrumpinta nuo 36 iki 24 mėnesių. Maksimalus pratęsimų skaičius sumažintas nuo 5 iki 4, o 
po 12 -to mėnesio sutartį galima pratęsti tik tuo atveju, jeigu oficialiai pateikiamos naujos 
pateisina mos priežastys. Be to, įstatymu 0,5  proc. punkto buvo padidinta papildoma socialinio 
draudimo įmoka, kurią darbdaviai moka už terminuotų sutarčių pratęsimą. Galiausiai 
 
123 
 darbuotojų, dirbančių pagal terminuotas darbo sutartis, kvota padidinta nuo 20 iki 30  proc. 
visų darbuotojų, tačiau į ją dabar įskaičiuojami ir laikinieji darbuotojai.  
Diegiamos kelios naujovės, susijusios su naujomis darbo formomis, įskaitant darbą 
skaitmeninėse platformose ir savarankiškus darbuotojus. Prancūzijoje interneto 
platformos sava noriškai patvirtino socialinę chartiją, skirtą savarankiškiems darbuotojams. 
Šią chartiją turėtų sudaryti savarankiškiems darbuotojams, registruotiems interneto 
platformose, taikomi principai, įskaitant platformų dalyvavimą nelaimingų atsitikimų darbe 
draudimo sistemoje ir privalomą savarankiškų darbuotojų mokymo finansavimą. Belgijoje 
lanksčias darbo sutartis (angl. flexijobs ) (kurios jau buvo sudaromos viešbučių, restoranų ir 
kavinių sektoriuje ) leista sudaryti ir kituose sektoriuose, visų pirma mažmenin ės prekybos; 
pensininkai ir kiti darbuotojai, sudarę sutartį dėl darbo ne mažiau kaip keturis penktadalius 
darbo dienos, gali kreiptis dėl darbo pagal lanksčią darbo sutartį. Pajamos pagal lanksčias 
darbo sutartis nėra apmokestinamos, o socialinio draudimo  įmokas moka pats darbuotojas; 
darbdavys moka sumažintas socialines įmokas. 2017  m. Savarankiškų darbuotojų įstatymo 
reforma Ispanijoje siekiama pagerinti savarankiškai dirbančių asmenų darbo vietų kokybę, 
įskaitant socialinę apsaugą ir darbo saugą. Pagal naujas priemones nuo 6 iki 12 mėnesių 
pratęsiamas vienodo 50  EUR dydžio socialinio draudimo įmokų mokėjimas ir leidžiama 
lanksčiau priimti sprendimą dėl sumų. Be to, pagal reformą numatyta suderinti pensijų 
mokėjimą ir laisvai samdomų darbuotojų darbą, ska tinama darbo ir asmeninio gyvenimo 
pusiausvyra ir geresnės galimybės mokytis. Airijos 2017  m. Užimtumo įstatymo projekte 
nagrinėjamos įvairios šiuo metu galiojančių užimtumo teisės aktų sritys, susijusios su mažai 
uždirbančiais ir labiau pažeidžiamais darb uotojais. Įstatymo projektu siekiama užtikrinti, kad 
darbuotojai iš anksto būtų geriau supažindinami su darbo sutartimis (ir pagrindinėmis jų 
sąlygomis) – numatyta, kad darbdaviui per nustatytą laikotarpį nepateikus pagrindinių sąlygų, 
tai bus laikoma paže idimu. Be to, daugeliu atvejų draudžiama sudaryti nenustatytos apimties 
darbo sutartis; nustatoma „valandų skaičiaus“ nuostata, pagal kurią asmenys, dirbantys pagal 
darbo sutartis, kuriose numatyta mažai darbo valandų, tačiau nuolatos dirbantys papildomas 
valandas, turi teisę į darbo sutartį įtraukti tokį skaičių valandų, kuris geriau atspindi realybę; 
darbuotojams, kurie iškviečiami į darbą tam tikru laikotarpiu, tačiau faktiškai nedirba, 
nustatytas padidintas minimalus atlygis. Portugalijoje planuojama pr adėti taikyti contrato 
geracao  apimant du aspektus: įmonėms, kurios vienu metu samdo jauną bedarbį (arba 
jaunuolį, ieškantį pirmojo darbo) ir vyresnį ilgalaikį bedarbį, pradėti teikti finansinę paramą ir 
remti jaunimo įdarbinimą vyresnio amžiaus darbuotojo  dalinio išėjimo į pensiją atveju.  
 
124 
 Kai kurios valstybės narės ėmėsi priemonių darbo laiko organizavimo srityje, tačiau ne 
visada siekdamos geresnio prisitaikymo.  2017  m. Belgijoje buvo modernizuota ir 
supaprastinta nemažai prievolių, susijusių su darbu ne visą darbo dieną, visų pirma sumažinti 
formalumai nustatant fiksuoto ar kintamo darbo laiko grafikus, teikiant pranešimus apie 
nukrypimus ir juos stebint. Be to, nuo 2018  m. vasario mėn. įsigaliojo teisinė „karjeros 
taupymo“ sistema. Esant susitarimui sekt oriaus ar įmonės lygmeniu, darbuotojai gali taupyti ir 
kaupti atostogų dienas, kurias gali panaudoti vėliau. Galiausiai supaprastinta naktinio darbo ir 
darbo sekmadieniais tvarka elektroninės prekybos srityje. Prancūzijoje buvo išplėsta accords 
de competit ivité (liet. konkurencingumo susitarimai) taikymo sritis (žr. 3.1 skyrių). Remiantis 
trišaliu susitarimu su socialiniais partneriais dėl darbo teisės reformos, Portugalijoje 
planuojama atsisakyti individualaus ir kolektyvinio valandų banko pagal individual ius 
susitarimus. Galiojantys susitarimai nustos galioti ne vėliau kaip po vienerių metų nuo naujų 
taisyklių įgyvendinimo. Nauji susitarimai bus sudaromi pagal kolektyvinius arba grupinius 
susitarimus pasikonsultavus su darbuotojais. Nustatomas didžiausias darbo valandų skaičius 
per dieną, darbuotojų patvirtinimo normos ir palankiausių sąlygų sudarymo principo 
taikymas.  
Kelios valstybės narės patvirtino priemones, kuriomis siekiama užkirsti kelią 
nedeklaruojamam darbui, pagerinti darbo saugą ir (arba) susti printi darbo inspekcijas. 
Nuo 2017  m. pabaigos Bulgarijoje įsigaliojo Viešųjų pirkimų įstatymo pakeitimas, pagal kurį 
viešojo pirkimo procedūros dalyvis gali būti pašalintas, jeigu per ankstesnį trejų metų 
laikotarpį jam buvo skirta nuobauda už nedeklaruoj amą darbą. Šis reikalavimas taikomas ir 
subrangovams, kurių dauguma yra mažos ir labai mažos įmonės (dažnai – statybos 
sektoriaus). Taip pat vykdomos informacinės kampanijos, kuriomis siekiama geriau 
informuoti rizikos grupes apie darbo užmokesčio mokėjimo  vokeliuose trūkumus, visų pirma 
dėl mažesnių socialinio draudimo įmokų. 2018  m. Graikijoje baigta kurti automatinio įvairių 
ministerijų, darbo rinkos institucijų ir policijos duomenų bazių keitimosi informacija sistema. 
Be to, buvo peržiūrėta darbdaviams,  nepranešusiems apie samdomą darbuotoją, taikomų 
baudų sistema numatant didelį baudos sumažinimą, jeigu per 10 dienų nuo patikrinimo 
darbdavys įdarbina nedeklaruotą darbuotoją pagal visos darbo dienos sutartį (priemone 
siekiama skatinti oficialiai įdarbint i nedeklaruotus darbuotojus). Ispanijoje 2018 –2020  m. 
strateginiu planu, suderintu su autonominėmis bendruomenėmis ir parengtu konsultuojantis su 
socialiniais partneriais, siekiama stiprinti darbo inspekcijų pajėgumus ir jų darbą organizuoti 
taip, kad jis būtų konkretus ir išmatuojamas. Be to, jame atkreipiamas dėmesys į problemas, 
 
125 
 kylančias dėl naujų darbo formų, darbo sąlygų ir kovos su diskriminavimu darbo vietoje. 
Estijoje 2018  m. gegužės mėn. priimtu Profesinės sveikatos ir darbo saugos įstatymo 
pakeit imu pagerinta apsauga nuo darbe kylančių pavojų sveikatai ir užtikrinama, kad saugos 
nurodymai ir pirmosios pagalbos kursai atitiktų bendrovės specifiką. Kaip jau minėta, 
Slovėnijoje imtasi veiksmų, kad būtų užkirstas kelias neteisėtam netipiniam darbui. B e to, 
Darbo inspekcijai suteikta papildomų įgaliojimų tirti darbo užmokesčio nemokėjimo atvejus 
(vienas dažniausių pažeidimų nuo 2009  m.). Kipre bus skatinama darbo inspekcijų sistemos 
peržiūra siekiant gerinti jų veiksmingumą ir efektyvumą kovojant su ned eklaruojamu darbu. 
Turėtų būti numatytos didesnės baudos ir elektroninis darbo santykių pradžios deklaravimas. 
Be to, buvo parengtas naujas įstatymo projektas, kuriuo numatyta įsteigti Centralizuotą darbo 
inspekciją. Jis turėtų būti patvirtintas per artimi ausius mėnesius. Portugalijoje tęsiamas darbo 
inspektorių įdarbinimas ir skelbiami nauji konkursai. Be to, norėdama atgrasyti nuo 
nedeklaruojamo arba iš dalies deklaruojamo darbo, Portugalija ketina pratęsti maksimalią 
labai trumpų darbo sutarčių trukmę nu o 15 iki 35 dienų (tam pačiam darbdaviui dirbant ne 
daugiau kaip 70 dienų per metus). Bus sustiprintas laikinojo įdarbinimo įmonių naudojimo 
skaidrumas, o darbuotoją bus privaloma informuoti apie sutarties tarp bendrovės ir laikinojo 
įdarbinimo įmonės nutr aukimo priežastį.  
Nepaisant nuolatinių problemų, valstybės narės taiko palyginti nedaug politikos 
priemonių, skirtų aktyvios darbo rinkos politikos sistemoms stiprinti. Graikija diegia 
naują aktyvios darbo rinkos politikos įgyvendinimo sistemą, kuria siek iama didinti aktyvumo 
skatinimo politikos veiksmingumą gerinant profiliavimą ir darbo pasiūlos ir paklausos atitiktį. 
Tikslingesnis aktyvios darbo rinkos politikos priemonių taikymas išlieka labai svarbus 
siekiant geresnių šių reformų rezultatų. Kol kas vi ena vietos įdarbinimo įstaiga pradėjo 
įgyvendinti bandomąjį projektą, skirtą daugiau nei 2  000 bedarbių. Kipre pradėtas bandomasis 
naujos aktyvios darbo rinkos politikos priemonių stebėsenos ir vertinimo sistemos etapas, 
kuriuo turėtų būti pagerintas darbo  rinkos priemonių veiksmingumas. Tai leis politikams 
geriau kurti ir peržiūrėti vykdomas darbo rinkos programas. Ispanijoje sukurta plataus masto 
strateginė nacionalinės užimtumo sistemos koordinavimo sistema. Ja nustatoma visų Ispanijos 
nacionalinėje užim tumo sistemoje 2017 –2020  m. įgyvendinamų veiksmų organizacinė 
struktūra, taip pat jos pagrindu kuriama ir valdoma aktyvi darbo rinkos politika, mokymo 
veiksmai ir daugelis kitų regioninių valstybinių užimtumo tarnybų strategijų ir nustatoma 
principų, tiksl ų, priemonių ir finansinių išteklių apibrėžimo sistema.  
 
126 
 Valstybėse narėse pirmenybė vis dar teikiama prie individualių poreikių pritaikytų 
paslaugų teikimui . Estijoje aktyvios darbo rinkos politikos priemonių taikymo sritis 
išplečiama įtraukiant tam tikrus  dirbančius asmenis, kad būtų užkirstas kelias nedarbui. 
Tikslinę grupę sudaro asmenys, dirbantys pagal paslaugų sutartis arba įgaliojimų suteikimo 
susitarimą, ir nacionalinį vidutinį darbo užmokestį gaunantys asmenys. Manoma, kad 
ilgalaikes problemas padė s spręsti stabilus valstybinių užimtumo tarnybų išlaidų, skiriamų 
aktyvios darbo rinkos politikos priemonėms, dydis ir žmogiškieji ištekliai. Vengrija ėmėsi 
tolesnių veiksmų viešųjų darbų sistemos problemoms spręsti įgyvendindama programas, 
padedančias pab aigus tas programas patekti į darbo rinką. Darbo vietų kūrimo programoje 
numatyta, kad asmens įdarbinimas viešiesiems darbams atlikti priskiriamas pirminės paramos 
kategorijai, o pagal kitas dvi programas numatoma teikti įdarbinimo paskatas ar premijas arb a 
skirti mentorius asmenims, pereinantiems iš viešųjų darbų programų, siekiant palengvinti jų 
integraciją į darbo rinką.  
Be to, toliau remiamos aktyvios darbo rinkos politikos mokymo komponentų tobulinimo 
priemonės . Kroatijoje priimtas naujas devynių aktyvios darbo rinkos politikos priemonių 
rinkinys. Jame daugiau dėmesio skiriama mokymui, įskaitant mokymą darbo vietoje, ypač 
jaunimo, vyresnio amžiaus darbuotojų ir ilgalaikių bedarbių. Taip pat bus labiau skatinamos  
subsidijos savarankiškai dirbantiems asmenims. Subsidijos bus skiriamos ir darbdaviams, 
įdarbinantiems vyresnius nei 50  m. amžiaus darbuotojus. Prancūzija, įgyvendindama Plan 
d’Investissement dans les compétences  (liet. Investicijų į kompetenciją planas),  toliau 
investuoja į profesinį mokymą ir pameistrystę (žr. 3.2 skyrių). Šiuo planu siekiama suteikti 
kvalifikacijos kėlimo galimybių 1  mln. žemos kvalifikacijos bedarbių ir 800  000 nedirbančių 
ir nesimokančių jaunuolių, dalį jų parengiant pameistrystei.  
Valstybės užimtumo tarnybos toliau vykdo numatytas reformas ir mažėjant nedarbui 
siekia stiprinti institucinius gebėjimus. Jos gauna vis daugiau naudos dalyvaudamos 
lyginamojo mokymosi projekte, kurį vykdo Europos valstybinių užimtumo tarnybų tinklas. 
Nuo 2 015 m. lyginamuoju mokymusi užimtumo tarnyboms padedama geriau suprasti savo 
privalumus ir trūkumus, taip siekiant teikti kuo geresnes paslaugas klientams. Kadangi 
registruotų darbo ieškančių asmenų skaičius pastaraisiais metais nuolat mažėjo, valstybinių 
užimtumo tarnybų prašoma strategiškai perskirstyti išteklius atsižvelgiant į klientų poreikius. 
Tam tikroms tikslinėms grupėms, pavyzdžiui, ilgalaikiams bedarbiams ir vyresnio amžiaus 
darbuotojams, kurių skaičius auga, ir toliau reikalinga intensyvi parama , o daugumai 
užimtumo tarnybų tenka dirbti su senėjančiais klientais. Lietuvoje pakeistas darbo biržos 
 
127 
 darbas, siekiant optimizuoti išteklius ir pagerinti darbą su klientais bei sumažinti bylų skaičių; 
siekiama, kad vienam bylas tvarkančiam darbuotojui ten kančių bylų skaičius sumažėtų nuo 
daugiau nei 400 iki mažiau nei 300. Kipre įgyvendinama 2014 –2020  m. valstybinių užimtumo 
tarnybų stiprinimo ir modernizavimo programa – imtasi įvairių reformų, skirtų šalies 
valstybinėms užimtumo tarnyboms stiprinti. Nesen iai buvo įdarbinta dar 20 
patarėjų  ar konsultantų, kad tarnybos galėtų veiksmingiau ir efektyviau vykdyti savo 
dabartinius įgaliojimus įgyvendindamos Jaunimo garantijų iniciatyvą ir Tarybos 
rekomendaciją dėl ilgalaikių bedarbių integracijos į darbo rinką. Papildomos priemonės apima 
užimtumo konsultantų mokymą, užimtumo tarnybų specialistų mokymą, klientų įdarbinimo 
sistemos tobulinimą ir IT platformos sukūrimą, taip pat darbo ieškantiems asmenims ir 
darbdaviams teikiamų paslaugų tobulinimą. Ispanija ėmėsi p riemonių, kad 2018  m. būtų 
pagerinta valstybės tarnyba ir jos darbo sąlygos. Ministerija ir socialiniai partneriai pasirašė 
dokumentą, kuriuo įsipareigojo remti valstybės tarnautojams skirtas priemones jų perkamajai 
galiai atkurti ir darbo sąlygoms pagerin ti. Ši priemonė parengta dar iki 2017  m. balandžio 
mėn. susitarimo, kuriame numatyta rengiant konkursus dėl nuolatinių darbo vietų (maždaug 
250 000) iki 2020  m. iki 8  proc. sumažinti bendrą asmenų, viešajame sektoriuje dirbančių 
pagal terminuotas darbo sut artis, dalį. 2017 –2018  m. Graikijoje buvo tęsiama valstybinės 
užimtumo tarnybos pertvarka siekiant pagerinti jos veiklą. 2017  m. rudenį buvo pradėta 
bandyti nauja profiliavimo metodika, kuri taikoma nuo 2018  m. Kuriama nauja įgūdžių 
vertinimo priemonė. Per  pirmąjį 2018  m. pusmetį buvo pradėtas papildomų užimtumo 
konsultantų įdarbinimas, kuriam pasibaigus 2018  m. pabaigoje konsultantų skaičius turėtų 
išaugti kone dvigubai. Galiausiai Austrija ėmėsi priemonių, kad galėtų įvertinti ir parengti 
veiksmingesnį va lstybinių užimtumo tarnybų valdymą, visų pirma peržiūrėdama ir 
persvarstydama visas tų tarnybų priemones, skirtas efektyviai ir veiksmingai reintegracijai į 
darbo rinką. Bendradarbiaujant su darbdaviais pirmenybė teikiama su profesine veikla 
susijusiam mok ymui ir kvalifikacijoms bei didesnėms paskatoms dirbti.   
Valstybinių užimtumo tarnybų prašoma aktyviau bendradarbiauti su darbdaviais ir 
vietos valdžios institucijomis, kad būtų geriau tenkinami mažo nedarbo darbo rinkų 
reikalavimai.  Šiuo tikslu valstybin ės užimtumo tarnybos rengia išsamias darbdavių įtraukimo 
strategijas, nustato skirtingus darbdavių segmentavimo ir paslaugų teikimo darbdaviams 
organizavimo metodus. Daugumoje valstybinių užimtumo tarnybų darbdaviams teikiamos 
paslaugos yra koordinuojamos centralizuotai, tačiau teikiamos ir regionų bei vietos lygmeniu. 
Be to, valstybinės užimtumo tarnybos turėtų nustatyti bendrus minimalius paslaugų teikimo 
 
128 
 darbdaviams standartus, įskaitant pasitenkinimo vertinimo reikalavimus. Italijoje ir Ispanijoje 
centr inės valstybinės užimtumo tarnybos – ANPAL ir SEPE – skatina regionų tarpusavio 
mokymosi veiklą, kad galėtų keistis gerąja patirtimi, kuri leistų gerinti darbdaviams teikiamas 
paslaugas. Lietuvoje valstybinė užimtumo tarnyba ketina sukurti savivaldybių uži mtumo 
tarnybų bendradarbiavimo modelį, kuris leistų bendrai vykdyti socialinės paramos gavėjų 
aktyvumo skatinimo priemones. Sukūrus šį modelį, turės būti parengtas jo įgyvendinimo 
planas.  
Valstybės narės toliau įgyvendina Tarybos rekomendaciją dėl ilgalaik io nedarbo83. 
2018  m. valstybių narių atliktas savęs vertinimas parodė, kad, palyginti su 2016  m., 15  proc. 
rezultatų pagerėjo, o didžiausia pažanga padaryta tose valstybėse narėse, kuriose sistema 
veikia prasčiau. Kalbant apie bedarbių registraciją, šalys taiko skirtingus metodus ir paskatas 
registracijai skatinti. Veiksmingiausi metodai ir paskatos yra tie, pagal kuriuose registracija 
susiejama su teise gauti tam tikras pašalpas arba paslaugas. Vis dėlto keliose valstybėse 
narėse (pavyzdžiui, Bulgarijoje, Estijoje ir Rumunijoje) vis dar yra galimybių tobulinti 
neaktyvių bedarbių pritraukimo veiklą. Taip pat yra įvairių metodų, padedančių užtikrinti, kad 
paslaugos būtų teikiamos vieno langelio principu: kai kurios šalys (pavyzdžiui, Suomija, 
Vokietija ir Air ija) bandė integruoti visas paslaugas vienoje vietoje, kitos (pavyzdžiui, Kipras 
ir Nyderlandai) turi „sąsajos tašką“, per kurį susiejamos įvairios institucijos ar valdžios 
įstaigos. Veiksmingas socialinių ir užimtumo institucijų ir tarnybų veiksmų derinim as vis dar 
kelia problemų daugelyje valstybių narių (pavyzdžiui, Kroatijoje, Graikijoje, Vengrijoje, 
Latvijoje, Rumunijoje ir Ispanijoje); dažnai padėtį apsunkina duomenų apsaugos reikalavimai 
ir išteklių stoka. Nors ketinama imtis priemonių padėčiai gerin ti, įgyvendinimas vietoje dar 
nepradėtas. Beveik visose valstybėse narėse yra parengti vienokios ar kitokios formos 
Integracijos į darbo rinką susitarimai, tačiau trūksta tam tikrų elementų, ypač išsamaus 
(pakartotino) vertinimo. Kai kurioms valstybėms nar ėms (kaip antai Čekijos Respublikai, 
Graikijai ir Slovakijai) dar reikia pereiti prie tikslingesnio  ar labiau prie asmens poreikių 
pritaikyto bylų valdymo metodo, skirto specialiai ilgalaikiams bedarbiams. Vykdoma labai 
įvairi su darbdavių įtraukimu susiju si veikla. Susitarimai su socialiniais partneriais dažniausiai 
yra sudaryti, tačiau vietos lygmeniu jie įgyvendinami ne visada. Kai kuriose valstybėse narėse 
(pavyzdžiui, Graikijoje, Portugalijoje, Slovėnijoje ir Švedijoje) yra valstybinių užimtumo 
tarnybų  darbuotojų, kurie specialiai skiriami dirbti su darbdaviais. Tai atrodo tinkamas 
                                                            
83 Ši pastraipa grindžiama 2018  m. spalio 3  d. Užimtumo komiteto atliktos Tarybos rekomendacijos dėl 
ilgalaikių bedarbių integracijos į darbo rinką teminės peržiūros išvadomis.  Šiuo metu vykdomas išsamus tyrimas, 
o jo rezultatai bus paskelbti 2019  m. pradžio je, kartu su ataskaita Tarybai. 
 
129 
 požiūris, tačiau kai kuriose valstybėse narėse (pavyzdžiui, Kroatijoje, Prancūzijoje ir Italijoje) 
padėtį dar reikia gerinti, ypač kuriant daugiau strateginių partnerysčių ir  metodų.  
Valstybės narės teikia geriau prie ilgalaikių bedarbių reikmių pritaikytą paramą ir 
geriau integruotas paslaugas . Bulgarijoje jau pasirašomi ilgalaikio bedarbio ir darbo biržos 
Integracijos į darbo rinką susitarimai, įskaitant pasiūlymus dėl konkrečių įdarbinimo paslaugų 
ir nukreipimo gauti kitų institucijų teikiamas paslaugas. Nuo 2018  m. sausio mėn. Šeimos ir 
darbo konsultavimo bei Užimtumo tarnybos ir Socialinės pagalbos agentūros personalas ir 
mobiliosios jungtinės grupės teikia visapusišk as ir kompleksines paslaugas bedarbiams 
atokiose vietovėse. Rumunijoje įgyvendinamas bandomasis projektas, kuriuo siekiama suburti 
integruotas grupes, skirtas vienu metu kelioms problemoms – socialinėms, švietimo ir 
medicinos – spręsti, taip pat bendradarb iaujant su valstybinėmis užimtumo tarnybomis.  
Vykdant projektą, šis metodas bus taikomas 139 nepalankiausioje padėtyje esančių 
bendruomenių, atrinktų remiantis skurdo žemėlapiais ir vyriausybės suderintais kriterijais. 
Vėliau projektas bus plečiamas. Slovė nijoje buvo priimtos 2017 –2020  m. socialinio aktyvumo 
skatinimo programos, kurių tikslas – paskatinti 12  500 sunkiausiai įdarbinamų ir labiausiai 
pažeidžiamų asmenų įtrauktį į socialinę ir darbo rinką. Siekiama padėti jiems įgyti gebėjimų, 
kurie priartintų  juos prie darbo rinkos. Airijoje taikoma savanoriška sistema YESS („Youth 
Employment Support Scheme“, liet. – Jaunimo užimtumo rėmimo programa), skirta darbo 
ieškantiems jaunuoliams, kurie yra ilgalaikiai bedarbiai arba susiduria su didelėmis kliūtimis 
gauti darbą. YESS tikslas – suteikti galimybę įgyti bazinių darbo ir socialinių įgūdžių 
palankioje aplinkoje atliekant profesinę praktiką. Standartinė profesinės praktikos trukmė – 
trys mėnesiai, tačiau bus teikiama galimybių pratęsti šį terminą iki šešių ar  devynių mėnesių 
po to, kai pažangą įvertins atsakingos institucijos darbuotojas.  
Subsidijos ir paskatos tapo visuotine politikos priemone integruojant ilgalaikius 
bedarbius į darbo rinką. Kipre pradėta įgyvendinti programa, skirta paskatinti privatųjį 
sektorių įdarbinti bedarbius. Subsidija mokama tik už pirmuosius šešis darbo mėnesius. Šia 
programa pasinaudojo 946 įmonės, buvo įdarbinti 2  472 dalyviai . Liuksemburge naujomis 
priemonėmis siekiama sukurti subsidijuojamas nuolatines darbo vietas ilgalaikiams 
bedarbiams, kurie atitinka naujus darbdavių poreikius ir yra vyresni nei 30 m. ilgalaikiai 
bedarbiai. Be to, programoje numatytos specialios nuostatos vyresniems nei 50 m. asmenims, 
leidžiančios visiškai atgauti darbo užmokesčio išlaidas iki asmens išėjimo  į pensiją. Kita 
vertus, atsižvelgdama į padėties darbo rinkoje gerėjimą, Prancūzija sumažino subsidijuojamų 
darbo vietų programų apimtį (taip pat žr. 3.1.2 skirsnį). Austrijoje buvo imtasi priemonių, 
 
130 
 skirtų ilgalaikiam nedarbui sumažinti, griežtinant sank cijas, didinant reikalavimus bedarbiams 
priimti darbo pasiūlymus, net jeigu važiuoti į darbą tenka ilgiau (iki 2,5 val. per dieną), bei 
derinant bedarbio pašalpą ir socialinę paramą. Apskritai siekiama sukurti stipresnes paskatas 
bedarbiams priimti darbo p asiūlymą, mažinti nedarbą ir didinti darbo rinkos politikos 
veiksmingumą. Švedijoje buvo sukurtos vadinamosios įvadinės darbo vietos, skirtos 
ilgalaikiams bedarbiams arba naujai atvykusiems imigrantams ir lengvai suderinamos su 
švietimu ir mokymu. Darbo už mokesčio subsidijos už įvadines darbo vietas apribojama 
80 proc. nuo 20  000 SEK (apie 1  950 EUR) dydžio bendrojo mėnesinio darbo užmokesčio. 
Subsidijos Slovėnijoje skiriamos ilgalaikiam vyresnių nei 58 m. asmenų įdarbinimui, kol jie 
sulaukia pensinio amžia us. Numatoma, kad pirmenybė bus teikiama bedarbio pašalpų ir 
piniginės socialinės paramos gavėjams. Subsidija sudaro 11  000 EUR ir darbdaviui bus 
išmokėta dviem dalimis (pusė įdarbinus ir kita pusė sumokėjus 18 -ą mėnesinį darbo 
užmokestį).  
Bendradarbiavima s su privačiuoju sektoriumi ir toliau skatina patekimą į pirminę 
darbo rinką. Švedijoje yra išbandomi patekimo į darbo rinką susitarimai, leidžiantys 
ilgalaikiams bedarbiams, visų pirma užsienyje gimusioms moterims, įsidarbinti pas darbdavį, 
sudariusį kole ktyvinę sutartį dėl minėtų susitarimų. Tokie susitarimai yra grindžiami 
socialinių partnerių pasiūlymu ir jais siekiama sukurti naują modelį, leidžiantį į darbo rinką 
integruoti daugiau žmonių ir užtikrinti darbdaviams reikalingų įgūdžių pasiūlą ateityje, taip 
pat rengiant švedų kalbos kursus ir kitas trumpalaikes mokymo programas. Maltoje 
persvarstoma Bendruomenės darbo sistema, padedanti įdarbinti ilgalaikius bedarbius, siekiant 
užtikrinti, kad asmenys, kuriems gresia nutolimas nuo darbo rinkos, būtų ofic ialiai įdarbinti ir 
aktyvūs.  
Naujausios bedarbio pašalpų reformos daugiausia buvo skirtos aktyvumo skatinimo 
reikalavimų griežtinimui. Suomijoje nuo 2018  m. sausio mėn. nedirbantys ir darbo ieškantys 
asmenys gali gauti visą bedarbio pašalpos sumą tik tada,  jei jie taip pat gauna su darbo 
santykiais susijusių pajamų arba dalyvauja programose, didinančiose jų užimtumo 
perspektyvas (yra tam tikrų ribų). Jeigu 65 dienų stebėsenos laikotarpiu darbo ieškantis asmuo 
nevykdo reikalaujamos veiklos, bedarbio pašalpa,  mokama už kitas 65 dienas, sumažinama 
4,65 proc. Be to, valdžios institucijos rengia teisės aktus, pagal kuriuos būtų reikalaujama, kad 
nedirbantys ir darbo ieškantys asmenys per savaitę kreiptųsi bent dėl vienos darbo vietos. Kitu 
atveju, jie gautų sumaž intą bedarbio pašalpą. Šiuo metu dėl pasiūlymo konsultuojamasi su 
socialiniais partneriais, tačiau tiek darbuotojai, tiek darbdaviai išreiškė abejonių, nes tai gali 
 
131 
 paskatinti darbuotoją siūlyti savo kandidatūrą neketinant įsidarbinti. Slovėnijoje nuo 2017  m. 
spalio mėn. darbuotojai apie atleidimą turi pranešti užimtumo tarnybai vos gavę pranešimą 
apie atleidimą, jei darbo sutartis nutraukiama dėl verslo priežasčių arba nepakankamos 
kompetencijos. To nepadarius, per pirmuosius tris nedarbo mėnesius bus moka mos mažesnės 
bedarbio pašalpos (60  proc. vietoje 80  proc. atitinkamo darbo užmokesčio). Be to, žemos 
kvalifikacijos asmenims, kurių profesijos nepaklausios, gavusiems darbą, leidžiama ne ilgiau 
kaip 12 mėnesių mokėti 20  proc. bedarbio pašalpos. Prancūzija,  įgyvendindama įstatymą 
Liberté de Choisir son Avenir Professionnel  (liet. – Laisvė pasirinkti profesinę ateitį), taikys 
griežtesnę darbo paieškos kontrolę, kurią kompensuos didesnis specialiai pritaikytų 
papildomų priemonių skaičius. Atskirų profesijų sek toriuose kviečiama derėtis dėl susitarimų, 
kad būtų skatinamos tvaresnės darbo formos, tačiau, jei kolektyvinės derybos nepavyks, galės 
įsikišti vyriausybė. Asmenys, gaunantys bedarbio pašalpą, nustačius griežtesnes sąlygas taip 
pat galės dirbti ne visą da rbo dieną. Be to, bedarbio pašalpą, anksčiau išimtinai finansuotą iš 
socialinio draudimo įmokų, papildo padidėjęs mokestis CSG -Contribution sociale 
généralisée . Nuo 2019  m. sausio 1  d. derybas dėl nedarbo draudimo vykdys vyriausybė, kuri 
nustatys bendrą fi nansinį paketą ir iškels tikslus. Laikantis tam tikrų sąlygų, teisė į išmokas 
taip pat būtų suteikiama savarankiškiems darbuotojams ir darbuotojams, kurie patys išėjo iš 
darbo. Ispanija planuoja įvesti visuotinę socialinę kortelę, kuria siekiama rinkti inf ormaciją 
apie visų asmenų gaunamas socialines išmokas, taip pat visas galimas aplinkybes, 
suteikiančias teisę į socialines išmokas (pavyzdžiui, priklausomybę, negalią, nedarbą ar didelę 
šeimą). Tikimasi pagerinti administracijų veiklos koordinavimą, didint i socialinių išmokų 
veiksmingumą ir galiausiai padėti nustatyti problemines situacijas. Visuotinės socialinės 
kortelės sistemos planavimas ir kūrimas baigtas 2017  m. pabaigoje, o ją patvirtinti numatyta 
iki 2018  m. IV ketv.  
Vykdant kai kurias reformas buv o keičiamos bedarbio pašalpų gavimo sąlygos – neretai 
jos buvo sugriežtintos. 2018  m. Bulgarijoje minimali bedarbio pašalpa padidėjo nuo 
7,2 BGN (maždaug 3,7  EUR) iki 9  BGN (4,6  EUR) per dieną. Maksimali riba – 74,3 BGN 
(38 EUR). Tuo pat metu buvo sugriežt inti atitikties reikalavimai – apdraustasis turi būti dirbęs 
ne mažiau kaip 15 mėnesių per paskutinius 18 mėnesių, o ne 9 mėnesius per paskutinius 15 
mėnesių, kaip buvo anksčiau. Šis sugriežtinimas gali turėti įtakos jaunesniems darbuotojams 
ir asmenims, k urių stažas nutrūksta dažniau, ypač sezoniniams darbuotojams ir darbuotojams, 
dirbantiems mažų garantijų darbą. Portugalija – priešingai – nuo 180 iki 120 dienų 
sutrumpino laikotarpį, kurį būtina išdirbti norint gauti pradinę bedarbio pašalpą terminuotai 
 
132 
 darbo sutarčiai pasibaigus. Austrijoje planuojamas priemonių rinkinys, skirtas ilgalaikiam 
nedarbui mažinti, sugriežtinant bedarbio pašalpų gavėjų judumo taisykles (jie privalės priimti 
darbo pasiūlymus, net jeigu kelionė iki darbo vietos trunka ilgiau (iki  2,5 val. per dieną)), 
panaikinant galimybę toliau gauti bedarbio pašalpą dėl ligos (išskyrus stacionarinį gydymą) ir 
ribojant darbo trukmę bedarbio pašalpos gavimo laikotarpiu. Apskritai siekiama teikti daugiau 
paskatų bedarbiams priimti darbo pasiūlymą, mažinti nedarbą ir didinti darbo rinkos politikos 
veiksmingumą.  
Kai kurios valstybės narės, siekdamos didinti įsidarbinimo galimybes, tobulinti 
gebėjimų ugdymą ir (arba) pritraukti užsienio darbuotojų į tuos sektorius, kuriuose 
trūksta darbo jėgos, ėmėsi veiksmų, kad būtų skatinamas darbuotojų ir besimokančių 
asmenų judumas (vidaus ir išorės). 2018  m. Suomija įdiegė priemones, skirtas regioniniam 
judumui bei nedirbančių ir darbo ieškančių asmenų kelionėms į darbą ir atgal remti, įskaitant 
judumo išmokų sky rimą (dabar taip pat skiriamos dirbantiems ne visą darbo dieną, kai 
dirbama mažiau nei 18 valandų per savaitę, ar dalyvaujantiems su darbu susijusiame 
mokyme) ir tikslinės informacijos apie ekonominę paramą judumui teikimą. Didesnė judumo 
išmoka gali būti suteikta esant išskirtinai dideliems kelionės į darbą ir atgal atstumams. Dėl 
reformos buvo konsultuojamasi su socialiniais partneriais. Latvijoje 2018  m. judumo paramos 
priemonės bedarbiams buvo išplėstos įtraukiant ir sostinę (Ryga anksčiau nebuvo įtrauk ta). 
Priemonė aprėpia regioninį judumą žmonių, priimančių darbo pasiūlymą kituose regionuose, 
taip pat ir tų, kurie dalyvauja aktyvios darbo rinkos politikos priemonėse, įskaitant Jaunimo 
garantijų iniciatyvą, subsidijuojamą užimtumą ir profesinio mokymo p riemones. 2017  m. 
gruodžio mėn. pradėtos įgyvendinti paramos priemonės, skirtos pritraukti medicinos 
specialistus (gydytojus ir slaugytojus) dirbti ne Rygoje, o regionuose. Be to, buvo patvirtintas 
237 aukštos kvalifikacijos profesijų, kurių specialistų ši uo metu labai trūksta ir kurios galėtų 
pritraukti trečiųjų šalių piliečių, sąrašas. Tokiais atvejais darbuotojams, norintiems gauti ES 
mėlynąją kortelę, taikomos tam tikros lengvatinės sąlygos. Tikimasi, kad Lenkijos 
nacionalinės akademinių mainų agentūros  įsteigimas 2017  m. palengvins Lenkijos 
universitetų tarptautinimą teikiant kokybišką akademinio judumo paramą. Bulgarijoje 
patvirtinta supaprastinta mėlynosios kortelės gavimo procedūra trečiųjų šalių piliečiams, kad 
sumažėtų nustatytas kvalifikuotų speci alistų trūkumas informacinių ir ryšių technologijų 
srityje, inžinierių pramoninės gamybos ir kitose atitinkamose srityse. Pakeitimai taip pat leis 
išduoti mėlynąją kortelę laikotarpiui iki ketverių metų. Anksčiau ji buvo išduodama 
vieneriems metams. Estijo je Užsieniečių įstatymo pakeitimais aukščiausio lygio specialistai 
 
133 
 atleidžiami nuo imigracijos kvotos, o maksimalus trumpalaikio įdarbinimo terminas 
pratęsiamas iki 12 mėnesių, paliekant imigracijos kvotą nepakeistą.  
Nacionalinių socialinių partnerių dalyv avimas rengiant ir įgyvendinant užimtumo ir 
socialines reformas ir politiką valstybėse narėse gerokai įvairuoja.  Šio dalyvavimo 
kokybė ir forma atspindi nacionalinių institucinių struktūrų ir socialinio dialogo praktikos 
įvairovę ir parodo, kad daugelyje v alstybių narių trūksta savalaikio ir prasmingo dialogo. Vis 
dėlto keliose valstybėse narėse84 socialiniai partneriai per pastaruosius 18 mėnesių dalyvavo 
rengiant įvairias politikos reformas. Pavyzdžiui, Bulgarijoje, Kroatijoje, Danijoje, Suomijoje, 
Nyderla nduose, Portugalijoje su socialiniais partneriais aptarti ar priimti su darbo rinkos 
veikimu susiję nauji teisės aktai ir priemonės, o Švedijoje – migrantų integracijos klausimai. 
Kaip paaiškinta 3.1 skyriuje, įvairiose šalyse socialiniai partneriai dalyva vo derybose dėl 
darbo užmokesčio nustatymo sistemos. Estijoje vyriausybė nusprendė atkurti 2002  m. 
sustabdytus reguliarius trišalius susitikimus su socialiniais partneriais. Derybos dėl 
minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo ar padidinimo vyko, pavyzdžiui,  Bulgarijoje, 
Estijoje, Lenkijoje, Portugalijoje ir Ispanijoje. Kroatijoje, Prancūzijoje, Suomijoje, 
Vokietijoje, Portugalijoje, Slovėnijoje ir kitose šalyse socialiniai partneriai dalyvavo 
diskusijose dėl socialinės apsaugos ir (arba) nedarbo išmokų refor mų. Švietimo ir profesinio 
mokymo politika, taip pat mokymo, pameistrystės ir mokymosi visą gyvenimą reformos ir 
nauja politika irgi buvo Čekijos Respublikos, Danijos, Prancūzijos, Latvijos, Nyderlandų ir 
Lenkijos socialinių partnerių diskusijų darbotvarkė je.   
                                                            
84 Socialinių partnerių dalyvavimo naujausiose reformose išsami analizė bus pateikta Eurofound leidinyje 
„Social dialogue practices within the context of the EU Semester“, kurį ketinama paskelbti 2019  m. 
 
134 
 3.4. 8 gairė. Lygių galimybių visiems skatinimas, socialinės įtraukties skatinimas ir kova 
su skurdu  
 
Šiame skirsnyje apžvelgiama, kaip įgyvendinama užimtumo 8  gairė, pagal kurią valstybėms 
narėms rekomenduojama modernizuoti socialinės apsaugos sistemas siekiant skatinti lygias 
galimybes ir kovoti su skurdu ir socialine atskirtimi. Pirmiausia pateikiama socialinės padėties 
valstybėse narėse apžvalga pagal pagrindinius rodiklius, įskaitant disponuojamąsias pajamas, 
nelygybę, skurdą ir socialinę įtrauktį, p ensijų adekvatumą, galimybę gauti būstą, sveikatos 
priežiūros ir ilgalaikės priežiūros prieinamumą. 3.4.2 skirsnyje pateikiama informacijos apie 
valstybių narių politikos priemones socialinės apsaugos sistemų srityje, įskaitant minimalias 
pajamas, išmokas šeimai, aprūpinimo būstu politiką, pensijas, ilgalaikę priežiūrą, sveikatos 
priežiūrą ir neįgaliųjų įtrauktį.  
 
3.4.1  Pagrindiniai rodikliai  
2016  m. namų ūkio pajamos toliau augo beveik visose ES šalyse85. Realiosios 
disponuojamosios namų ūkio pajamos (GDHI)  vienam gyventojui86 išaugo visose valstybėse 
narėse, išskyrus Graikiją, kur jos šiek tiek sumažėjo. Apskritai padėtis sparčiausiai gerėjo tose 
šalyse, kurios neseniai tapo ES narėmis, pavyzdžiui, Bulgarijoje, Lenkijoje, Rumunijoje ir 
Lietuvoje, lėčiau – senesnėse valstybėse narėse, pavyzdžiui, Austrijoje, Italijoje, Prancūzijoje, 
Belgijoje, Liuksemburge, o štai Graikijoje ir Jungtinėje Karalystėje padėtis pablogėjo. Tai 
rodo toliau vykstančią konvergenciją, o geriausių rezultatų šiuo atžvilgiu šiuo metu yra  
pasiekusios Bulgarija ir Lenkija. Daugelyje šalių realios bendrosios disponuojamosios 
pajamos vienam gyventojui tebėra gerokai mažesnės nei prieš krizę. Tai visų pirma 
pasakytina apie Graikiją ir Kiprą, kur jos 2016  m. buvo atitinkamai maždaug 69  proc. ir  
82 proc., palyginti su 2008  m. (abiejose šalyse yra kritinė padėtis). Italijoje, Airijoje, 
Ispanijoje, Austrijoje, Belgijoje, Portugalijoje (prasti rezultatai) ir Slovėnijoje (vidutiniški 
rezultatai) realios bendrosios disponuojamosios pajamos vienam gyve ntojui sudarė 90 –
100 proc. 2008  m. lygio. Visose šiose šalyse, išskyrus Slovėniją, pajamų augimas 2016  m. 
atsiliko nuo (nesvertinio) ES vidurkio, o Graikijos atveju buvo netgi neigiamas.  
                                                            
85 2018  m. spalio 26  d. turėti tik 18 valstybių narių 2017  m. duomenys. Galutinėje bendroje užimtumo ataskaitoje 
duomenys bus atnaujinti.  
86 Bendros realiosios disponuojamosios namų ūkio pajamos vertinamos remiantis nekoreguotomis pajamomis 
(t. y. neatsižvelgiant į socialinius p ervedimus natūra). 2018  m. spalio 6  d. neturėta HR ir MT duomenų.  
 
135 
 59 pav. Realiosios bendros disponuojamosios namų ūkio pajamos vienam gyventojui 
(2008  m. = 100) ir metinis pokytis (Socialinių rodiklių suvestinės esminis rodiklis)  
 
Šaltinis:  Eurostatas, nacionalinės sąskaitos [nasq_10_nf_tr and namq_10_gdp], vidaus skaičiavimai. Laikotarpis: 
2016  m. lygis ir meti nis pokytis, palyginti su 2015  m. Pastaba. Ašių susikirtimo taškas yra nesvertinis ES 
vidurkis. Paaiškinimas pateiktas priede. 2018 m. spalio 26 d. nebuvo HR ir MT duomenų.  
 
2017  m. daugumoje šalių toliau gerokai mažėjo asmenų, kuriems gresia skurdas ar 
socialinė atskirtis, dalis (vadinamasis AROPE lygis)87. Mažėjant skurdo ar socialinės 
atskirties rizikai, ekonomikos atsigavimo rezultatai tapo labiau pastebimi ir dabar yra 
akivaizdūs visose valstybėse narėse, išskyrus kelias (taip pat žr. 1.2 skirsnį). Ru munijoje, 
Kipre ir Lenkijoje pagerėjimas yra ypač akivaizdus, jose AROPE sumažėjo daugiau nei 
2 proc. Danijoje, Nyderlanduose ir Austrijoje – priešingai: AROPE lygis šiek tiek pakilo, nors 
ir nuo žemo lygio. Padėtis išlieka kritinė Bulgarijoje ir Graikijoj e atsižvelgiant į tai, kad per 
pastaruosius metus AROPE lygis išliko labai aukštas, o per praėjusius metus sumažėjo tik 
šiek tiek. Neigiama tendencijų ir lygių koreliacija (žr. 60 pav.) rodo, kad valstybėse narėse vis 
dar vyksta konvergencija. Tarp skirtin gų amžiaus grupių didžiausia skurdo ar socialinės 
                                                            
87 Skurdo ar socialinės atskirties rizikos apibrėžtis ir komponentai pateikiami 1.2 skirsnyje. Pastaba. ES  SPGS 
pajamų statistika grindžiama ankstesnių mokestinių metų duomenimis. Todėl patei kiant 2017  m. ES SPGS 
duomenis apie AROP, S80/S20 ir kt. duomenis, remiamasi 2016  m. mokestiniais metais. 
BG
PL
DKLTRO
SE
AT
BEESIE
IT
LUPT
UKCY
ELCZ
DEEE
FIFRHU
LV
NLSI
SKy = 0,1505x -12,419
R² = 0,372
-2,0-1,00,01,02,03,04,05,06,07,08,09,010,011,012,0
65 70 75 80 85 90 95 100 105 110 115 120 125 130 135Realiosios bendros disponuojamosios namų ūkio pajamos vienam gyventojui (2008 m. = 100). 
Metinis pokytis
Realiosios bendros disponuojamosios namų ūkio pajamos vienam gyventojui (2008 m. = 100)2016
 
136 
 atskirties rizika kyla 18 –24 m. jaunuoliams (29,1  proc.). Šis rodiklis pagerėjo daugumoje 
valstybių narių ir tai rodo mažėjantį jaunimo nedarbą.   
60 pav. Skurdo ar socialinės atski rties riziką patiriančių gyventojų procentinė dalis, 
2017  m. ir metinis pokytis (Socialinių rodiklių suvestinės esminis rodiklis)  
 
Šaltinis:  Eurostatas, ES statistika apie pajamas ir gyvenimo sąlygas. Laikotarpis: 2017  m. lygis ir metinis 
pokytis, palygin ti su 2016  m. Pastaba. Ašių susikirtimo taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas 
pateiktas priede. 2018 m. spalio 26 d. nebuvo IE ir UK duomenų.  
 
Vaikų (0 –17 m.) AROPE lygis, nors ir šiek tiek nukrito, daugumoje valstybių narių 
išlieka gerokai aukš tesnis nei kitų gyventojų.  2017  m. jis smuktelėjo visose valstybėse 
narėse, kuriose yra didesnis už ES vidurkį (24,5  proc.). Vis dėlto jis išlieka ypač aukštas 
Rumunijoje (41,7  proc.), Bulgarijoje (41,6  proc.) ir Graikijoje (36,2  proc.). O štai kai kuriose  
valstybėse narėse, kuriose vaikų skurdo lygis yra mažesnis už vidutinį, ši tendencija buvo 
gerokai vangesnė ir iš esmės atspindėjo migrantų vaikų padėtį. Visų pirma tai pasakytina apie 
Austriją, Belgiją, Prancūziją ir Švediją. 25 –54 m. amžiaus kategorijoj e lygis sumažėjo 1  proc. 
punktu iki 21,9  proc. 55  m. ir vyresni gyventojai išlieka grupe, patiriančia menkiausią skurdo 
ar atskirties riziką (20,5  proc.).  
ATDKNL
CZFI
CYDE
FRMT
PLSE
SI
SKESITLTLU
LV
BGELBE
EEHU
PT
ROy = -0,0771x + 0,8089
R² = 0,0776
-4,0-3,0-2,0-1,00,01,02,0
12 14 16 18 20 22 24 26 28 30 32 34 36 38 40Skurdo ar socialinės atskirties rizika (%). Pokytis
Skurdo ar socialinės atskirties rizika (%)2017
 
137 
 Asmenys, kilę iš migrantų šeimų, patiria gerokai didesnę skurdo ar socialinės atskirties 
riziką.  2017 m. ne ES gimusių asmenų AROPE lygis, palyginti su ES gimusiais asmenimis, 
buvo daugiau nei dvigubai didesnis (atitinkamai 41  proc. ir 20,7  proc.). Skirtumas buvo ypač 
didelis Belgijoje (37,1  proc. punkto), Švedijoje (29,6  proc. punkto) ir Danijoje (25,8  proc. 
punkto), o mažiausias – Lenkijoje (4,6  proc. punkto), Portugalijoje (6,8  proc. punkto) ir 
Čekijos Respublikoje (7,8  proc. punkto).  
61 pav. Skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygis. Subrodikliai  
  
Šaltinis: Eurostatas, ES statistika apie pajamas ir gyvenimo sąlygas. Pastaba. Rodikliai rūšiuojami 
pagal AROPE lygį 2017  m. 2018 m. spalio 26 d. nebuvo 2017  m. IE ir UK duomenų. ES  27 vertės – 
2008  m. (HR duomenų nėra).  
Po trejų stabilių metų ES gyventojų, patiriančių skurdo r iziką, dalis 2017  m. sumažėjo 
daugumoje valstybių narių . Didžiausias sumažėjimas užfiksuotas Lenkijoje (2,3  proc. 
punkto), Rumunijoje (1,7  proc. punkto) ir Vengrijoje (1,1  proc. punkto). O padidėjimas 
nustatytas Liuksemburge (+2,2  proc. punkto), Lietuvoje (+1,0), Bulgarijoje (+0,5) ir 
Nyderlanduose (+0,5). Visose valstybėse narėse, išskyrus šešias, gyventojų, patiriančių 
051015202530
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
ES 28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKSkurdo rizika
01020304050
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
ES 28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKDidelis materialinis nepriteklius
05101520
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
ES 28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKAsmenys, gyvenantys labai mažo darbo intensyvumo namų ūkiuose (0 –59 m. gyventojų 
proc. dalis)
2017 2008 2016
 
138 
 skurdo riziką, dalis 2017  m. išliko didesnė nei buvo iki krizės (2008  m.) (61 pav.). Eurostato 
išankstiniai įverčiai rodo, kad AROP toliau  mažės Graikijoje, Rumunijoje ir Portugalijoje, o 
didės Jungtinėje Karalystėje.  
Didelio materialinio nepritekliaus lygis yra žemesnis nei bet kada iki šiol. 2017  m. jis 
sumažėjo beveik visose valstybėse narėse. Rumunija buvo šalis, kurioje metinis sumažėj imas 
buvo didžiausias – 4,1 proc. punkto. Tarp valstybių narių išlieka didelių skirtumų: Suomijoje 
ir Nyderlanduose didelį materialinį nepriteklių patiriančių žmonių dalis yra mažesnė nei 
3 proc., o štai Bulgarijoje ji sudaro 30  proc., Graikijoje 21,1  proc. ir Rumunijoje 19,4  proc. 
Didelį materialinį nepriteklių patiria šiek tiek daugiau moterų (6,9  proc.) nei vyrų (6,4  proc.). 
Didelio materialinio nepritekliaus lygis krito visose amžiaus grupėse, tačiau jį patirti vis dar 
labiausiai gresia 18 –24 m. jaunuol iams (7,9  proc.); po jų seka 0 –17 m. vaikai (7,2  proc.), 
darbingiausio amžiaus grupė (25 –54 m.) (6,7  proc.) ir vyresnio amžiaus gyventojai (vyresni 
nei 65  m.) (6,3  proc.).  
Dar labiau sumažėjo namų ūkiuose, kuriuose beveik nė vienas narys neturi darbo, 
gyvenančių asmenų dalis. Dvidešimtyje valstybių narių 0 –59 m. gyventojų, gyvenančių 
namų ūkiuose, kuriuose suaugusieji dirba išnaudodami mažiau nei 20 proc. potencialo, 
2017  m. sumažėjo. Tačiau nepaisant pagerėjimo, tik devyniose valstybėse narėse rodiklis yr a 
mažesnis nei buvo iki krizės. Didžiausias metinis sumažėjimas užfiksuotas Ispanijoje ( -2,1 
proc. punkto), Graikijoje ( -1,6 proc. punkto) ir Rumunijoje ( -1,3 proc. punkto). Tuo pat metu 
daugumoje valstybių narių ir toliau didėja skurdo rizika namų ūkiuose , kuriuose beveik nė 
vienas narys neturi darbo: 79,9  proc. Slovakijoje, 78,2  proc. Lietuvoje ir 77,8  proc. Latvijoje.  
Dirbančiųjų skurdo lygio mažinimas ir toliau lieka problemiškas. Kaip matyti iš 3.1 
skirsnio, nepaisant bendro skurdo rizikos lygio sumaž ėjimo, žmonių, kuriems gresia skurdas, 
skaičius 2017  m. išliko stabilus. Septyniose valstybėse narėse skurdas grėsė daugiau nei 
vienam iš dešimties dirbančių asmenų. Nors ir mažėjantis, dirbančiųjų skurdo lygis buvo 
didžiausias Rumunijoje (2017  m. – 17,4 proc., 2014  m. – 19,7 proc.), kurioje jį iš esmės lemia 
nesaugus savarankiškas darbas. Aukštas lygis taip pat užregistruotas Liuksemburge 
(13,7  proc.) ir Ispanijoje (13,1  proc.), kur didžiausią skurdo riziką patiria darbuotojai, 
dirbantys pagal terminuotas darbo sutartis. Kita vertus, trijose šalyse (Suomijoje, Čekijos 
Respublikoje ir Airijoje) dirbančiųjų skurdo lygis buvo mažesnis nei 5  proc.  
Pirmą kartą nuo 2008  m. skurdo gylis sumažėjo, tačiau išlieka didelis, palyginti su 
prieškriziniu lygiu. Santykinis  skurdo rizikos ribos skirtumas, kuris rodo vidutinį atstumą iki 
 
139 
 skurdo ribos asmenims, kuriems kyla skurdo rizika88, daugumoje valstybių narių po krizės 
didėjo. Vis dėlto 11 valstybių narių 2017  m. šis skaičius sumažėjo, o penkiose išliko iš esmės 
stabilus. Vidutinis sumažėjimas – nuo 26,2  proc. iki 25,4 proc. Tokį pokytį nulėmė 
pagerėjimas darbingo amžiaus gyventojų i r ypatingai vaikų skurdo gylio srityje. Aukštas lygis 
(per 30  proc.) tebelieka Rumunijoje, Ispanijoje, Bulgarijos ir Graikijoje. O 65  m. ir vyresnių 
asmenų skurdo gylis – priešingai: išliko stabilus. Didžiausias pagerėjimas užfiksuotas 
Italijoje, Vengrijoj e ir Rumunijoje.  
Neįgaliesiems yra didesnė tikimybė patirti skurdo ar socialinės atskirties grėsmę nei 
negalios neturintiems asmenims. 2016  m. skurdą ar socialinę atskirtį ES patyrė 30,1  proc. 
neįgaliųjų, palyginti su 20,9  proc. asmenų, neturinčių negalio s89, taigi, skirtumas sudaro 9,2 
proc. punkto. Šis skirtumas yra labiau pastebimas tarp darbingo amžiaus žmonių (16 –64 m.): 
2016  m. skurdo ar socialinės atskirties riziką patyrė 37,6  proc. šiai amžiaus grupei 
priklausančių neįgaliųjų, palyginti su 21  proc. vyresnių nei 65  m. asmenų90. Negalios 
sunkumas yra labai svarbus paaiškinantis veiksnys. 2015  m. ES skurdo arba socialinės 
atskirties riziką patyrė 36,1  proc. sunkią negalią turinčių 16  m. ar vyresnių asmenų, palyginti 
su 27,4  proc. asmenų, turinčių vidutin io sunkumo negalią, ir 20,8  proc. neturinčių negalios.  
2017  m. pirmą kartą nuo krizės pajamų nelygybė šiek tiek sumažėjo. Daugumoje 
valstybių narių pajamų, kurias gauna 20  proc. turtingiausių gyventojų, dalis, palyginti su 
pajamomis, kurias gauna 20  proc.  skurdžiausių gyventojų, sumažėjo (62 pav.), tačiau 
daugumoje jų pajamų kvintilio dalies santykis 2017  m. buvo didesnis nei 2008  m. 2017  m. 
didžiausia pajamų nelygybė, kai pajamų kvintilio santykis (S80/S20) buvo didesnis nei šeši, 
užregistruota Latvijoje,  Estijoje, Lietuvoje ir Bulgarijoje (visose jose buvo kritinė padėtis, o 
Bulgarijoje ji dar labiau pablogėjo). Nors tebelieka aukštas, lygis gerokai nukrito Rumunijoje, 
Graikijoje ir Italijoje (prasti, bet gerėjantys rezultatai). Pagerėjimą skatino sparčia u 
didėjančios skurdesnių namų ūkių pajamos, palyginti su 10 valstybių narių mediana, o tai 
reiškia, kad atsigavimą pradėjo jausti labiausiai pažeidžiami gyventojai.  
 
                                                            
88 Santykinio skurdo rizikos gylio mediana apskaičiuojama kaip procentais išreiškiamas skirtumas tarp skurdo 
rizikos ribos ir asmenų, gyvenančių žemiau  skurdo rizikos ribos, ekvivalentinių grynųjų pajamų medianos 
(60 proc. šalies ekvivalentinių pajamų medianos).  
89 ES SPGS (2017  m.). Asmenys, kuriems gresia skurdas ar socialinė atskirtis, pagal aktyvumo suvaržymo lygį, 
lytį ir amžių [hlth_dpe010]. 
90 Ten p at. 
 
140 
 62 pav. Pajamų kvintilio dalies santykis ir metinis pokytis (Soc ialinių rodiklių suvestinės 
esminis rodiklis)   
  
Šaltinis: Eurostatas, ES statistika apie pajamas ir gyvenimo sąlygas. Laikotarpis: 2017  m. lygis ir metinis 
pokytis, palyginti su 2016  m. Pastaba. Ašių susikirtimo taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas 
pateiktas priede. 2018 m. spalio 26 d. nebuvo IE ir UK duomenų.  
 
Socialinės apsaugos išlaidos toliau didėjo visose valstybėse narėse, nors jose išliko didelių 
skirtumų91. 2014 –2015  m. realiosios socialinės apsaugos išlaidos augo visose valstybė se 
narėse92. Tačiau socialinės apsaugos išlaidos kaip BVP procentinė dalis padidėjo tik 
septyniose šalyse, o sumažėjo 16. Tą iš esmės nulėmė dėl gerėjančių sąlygų darbo rinkoje 
sumažėjusios išlaidos, skiriamos socialinės apsaugos išmokoms. Išlaidos ligos ir  sveikatos 
apsaugos srityje, kaip BVP dalis, – priešingai – padidėjo dešimtyje šalių ir sumažėjo 
dvylikoje. Socialinės apsaugos išlaidos kaip BVP procentinė dalis buvo didžiausios 
Prancūzijoje (31,9  proc.), Danijoje (31,1  proc.) ir Suomijoje (31,1  proc.).  Kita vertus, jos 
sudarė mažiau nei 15  proc. BVP Lietuvoje (14,8  proc.), Latvijoje (14,7  proc.) ir Rumunijoje 
(14,3  proc.).  
                                                            
91 Remiantis ESSPROS duomenimis. 2015  m. PL duomenų nėra . 
92 Daugiau informacijos žr. Europos Komisija (2018  m.) „Employment and Social Developments in Europe. 
Annual Review 2018“ , Liuksemburgas, Europos Sąjungos leidinių biuras. 
AT
CZFI
SISKBEDK
HUMTNL
SE
PTBG
ESLT
LV
CYDE
EEFR
HRLU
PL
ELIT
ROy = 0,0163x -0,1537
R² = 0,0076
-0,8-0,6-0,4-0,20,00,20,40,6
3 4 5 6 7 8 9Pajamų kvintilio dalies santykis (S80/S20). Pokytis
Pajamų kvintilio dalies santykis (S80/S20)2017
 
141 
 Socialinių pervedimų poveikis skurdo mažinimui šiek tiek sumažėjo, kaip ir automatinių 
stabilizavimo priemonių poveikis ekonomikos augimo etape. Tačiau valstybėse narėse 
išlieka didelių skirtumų (63 pav.).  2017  m. socialiniai pervedimai, išskyrus pensijas,  skurdo 
riziką sumažino 32,4  proc. (2016  m. – 33,2 proc.) ir pratęsė gerėjančių darbo rinkos sąlygų ir 
atitinkamai dinamiškesnio, palyginti su socialiniais pervedimais, darbo pajamų augimo 
tendenciją. Pervedimų poveikio skurdo mažinimui dydis gerokai skiri asi valstybėse narėse, o 
daugelyje šalių, kuriose skurdo rizika yra didžiausia, stebimas ir mažiausias socialinių 
pervedimų poveikis (Graikijoje, Rumunijoje, Italijoje, Bulgarijoje ir Latvijoje).  
 
63 pav. Socialinių pervedimų (išskyrus pensijas) poveikis skurdo mažinimui ir metinis 
pokytis (Socialinių rodiklių suvestinės esminis rodiklis)  
 
Šaltinis: Eurostatas, ES statistika apie pajamas ir gyvenimo sąlygas. Laikotarpis: 2017  m. lygis ir metinis 
pokytis, palyginti su 2016  m. Pastaba. Ašių susikirtimo taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas 
pateiktas priede. 2018 m. spalio 26 d. nebuvo IE ir UK duomenų.  
 
ATDKFIHU
SE
BECZFR
NLPL
SIEE
ES
HRLT
LUPTBG
EL
ITLVRO
CY
DEMT
SKy = 0,0169x -0,3757
R² = 0,0033
-6,0-4,0-2,00,02,04,06,08,010,012,014,0
15 20 25 30 35 40 45 50 55 60Socialinių pervedimų (išskyrus pensijas) poveikis skurdo mažinimui. Pokytis
Socialinių pervedimų (išskyrus pensijas) poveikis skurdo mažinimui2017
 
142 
 Savarankiškai ir pagal nestandartines sutartis dirbantys darbuotojai patiria didesnį 
ekon ominį netikrumą ir ribotą prieigą prie socialinės apsaugos priemonių93. 2017  m. 
vienuolikoje šalių savarankiškai dirbantiems asmenims neteikiama apsauga nuo nedarbo, 
trijose šalyse jie nedraudžiami privalomuoju sveikatos draudimu, o dešimtyje šalių – 
draudi mu nuo nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių traumų94. Pagal nestandartines sutartis 
dirbantys darbuotojai paprastai turi tokias pačias oficialias galimybes naudotis socialinių 
pašalpų sistemomis kaip ir pagal standartines sutartis dirbantys darbuotojai , tačiau tam tikrų 
kategorijų darbuotojams (pavyzdžiui, atsitiktiniams ir sezoniniams darbuotojams, pasyvaus 
budėjimo režimu dirbantiems asmenims, pagal laikinojo įdarbinimo įmonių, civilinės teisės ar 
nenustatytos apimties darbo sutartis dirbantiems asmen ims) taikomos išimtys. Bent 24 
valstybės narės95 yra nustačiusios kliūtis (minimalūs teisę į išmokas suteikiantys laikotarpiai, 
laukimo laikas, socialinės apsaugos teisių perkeliamumo trūkumas), su kuriomis susiduria 
pagal nestandartines sutartis dirbantys darbuotojai ir savarankiškai dirbantys asmenys, 
susijusias su veiksminga aprėptimi, t.  y. su galimybėmis prireikus turėti atitinkamas teises ir 
jomis naudotis.  
Pakeitus profesinę veiklą, sunku išlaikyti ir į kitą sistemą perkelti sukauptas teises.  
Keičiant is darbo pasauliui, toks lankstumas tampa dar svarbesnis ir perkeliamumo stoka gali 
stabdyti darbo rinkos dinamizmą ir atitiktį. Bent keturiose valstybėse narėse reguliavimo 
stoka kelia sunkumų darbuotojams, keičiantiems sektorius ar užimtumo formą, be to,  ne 
vienoje valstybėje narėje judėjimo darbo rinkoje kliūtimi laikomos labai didelės sąnaudos ir 
skirtingos taisyklės. Galiausiai daugelyje šalių skaidrios informacijos apie socialinės apsaugos 
teises trūkumas neleidžia žmonėms priimti pagrįstų sprendimų. Nors bendroji informacija 
apie socialinės apsaugos sistemas yra skelbiama visose valstybėse narėse, išskyrus penkias, 
individualizuota informacija teikiama tik maždaug pusėje jų (pavyzdžiui, Vokietijoje, 
Prancūzijoje, Ispanijoje, Jungtinėje Karalystėje ir Lenkijoje galima apskaičiuoti tikėtiną 
pensiją).  
Minimalias pajamas užtikrinančių išmokų sistemose turėtų būti tinkamai remiamos 
galinčių dirbti asmenų galimybės gauti reikiamų prekių ir paslaugų bei skatinama (vėl) 
integruotis į darbo rinką, kaip pabrėžta  Europos socialinių teisių ramstyje . Minimalias 
                                                            
93 Ši tema taip pat aptar iama 3.3 skirsnyje.  
94 Duomenys šioje ir kitose pastraipose pateikiami remiantis Europos Komisijos dokumentu „Impact Assessment 
Accompanying the Proposal for a Council recommendation on access to social protection for workers and the 
self-employed“ (SWD(201 8) 70 final). 
95 AT, BE, BG, CZ, DE, DK, EE, EL, ES, FI, FR, HU, HR, IT, LU, MT, NL, PL, PT, SE, SI, RO, SK ir UK.  
 
143 
 pajamas užtikrinančių išmokų sistemų specifinių sandaros ypatumų ir jų sąveikos su 
aktyvumo skatinimo ir rėmimo priemonėmis lyginamoji analizė gali suteikti naudingų įžvalgų 
apie jų veikimą. Toliau pateikta a nalizė grindžiama lyginamuoju minimalias pajamas 
užtikrinančių išmokų vertinimu, atliktu Socialinės apsaugos komitete 2017 –2018  m.96 Ši 
lyginamosios analizės sistema visų pirma skirta minimalias pajamas užtikrinančioms 
išmokoms darbingo amžiaus gyventojams,  galintiems dirbti, bet nedirbantiems ir neturintiems 
teisės gauti socialinio draudimo išmokų arba jau išnaudojusiems savo teisę jas gauti.  
Minimalias pajamas užtikrinančių išmokų adekvatumas valstybėse narėse labai skiriasi . 
Minimalias pajamas užtikrinančių išmokų adekvatumą galima vertinti lyginant paramos 
gavėjų pajamas su nacionaline skurdo riba (kad būtų matyti sistemų poveikis skurdo 
mažinimui) ir su mažai uždirbančių asmenų pajamomis97 (kad būtų matyti aktyvumo 
skatinimo aspektas ir galimas  atgrasantis sistemų poveikis). Abu rodikliai rodo panašius 
rezultatus, susijusius su minimalias pajamas užtikrinančių išmokų adekvatumu valstybėse 
narėse 2016  m.98 (64 pav.). Žvelgiant į vieno asmens namų ūkius, 2016  m. adekvačiausios 
išmokos mokėtos Nyder landuose, Airijoje, Danijoje ir Liuksemburge. Šiose valstybėse narėse 
išmokų dydis viršijo 80  proc. nacionalinio skurdo ribos lygio (kuris sudaro 60  proc. šalies 
ekvivalentinių disponuojamųjų pajamų medianos po socialinių pervedimų). Nyderlanduose 
išmokų d ydis sudarė 106  proc. skurdo ribos; iš tikrųjų gavėjai nebeskurdo. Bulgarijoje, 
Rumunijoje, Vengrijoje, Slovakijoje ir Lietuvoje minimalias pajamas užtikrinančios išmokos 
2016  m. buvo mažesnės nei 40  proc. skurdo ribos arba sudarė trečdalį mažas pajamas 
gaunančio asmens pajamų.  
                                                            
96 Socialinės apsaugos komitetas patvirtino 2018  m. birželio mėn.  
97 Mažas pajamas gaunantis asmuo apibrėžiamas lyginamosios analizės sistemoje kaip asmuo, kuris uždirba 
50 proc. vidutinio nacionalinio bendro darbo užmokesčio.  
98 Rodikliai pagal naujausią EBPO mokesčių ir išmokų duomenų bazės informaciją. CY informacijos nėra. 
Informacija apie IT ir EL neapima naujų minimalias pajamas užtikrinančių  išmokų sistemų ir jos nebuvo 
įtrauktos į šią analizę.  
 
144 
 64 pav. Minimalių pajamų gavėjų grynosios pajamos kaip procentinė dalis, palyginti su 
skurdo rizikos riba (trejų metų vidurkis) ir su mažo darbo užmokesčio gavėjo 
pajamomis (2016  m.)  
 
Šaltinis: Eurostatas,  EBPO. Pastaba. CY informacijos nėra. Informacija apie IT ir EL neapima naujų minimalias 
pajamas užtikrinančių išmokų sistemų 2017  m. Naujausia turima informacija apie skurdo ribas IE, HR ir UK yra 
2015 m.  
 
Minimalias pajamas užtikrinančių išmokų adekvatumas turi įtakos, visų pirma, gavėjų 
skurdo gyliui. 2017  m. pirmą kartą sumažėjo ne tik pats rodiklis, bet ir santykinis darbingo 
amžiaus gyventojų (16 –64 m.) skurdo rizikos skirtumas99, tačiau jis išlieka gero kai aukštesnis 
nei buvo iki krizės. Šis skirtumas yra gerokai didesnis, kai 18 –59 m. asmenys gyvena namų 
ūkiuose, kuriuose beveik nė vienas narys neturi darbo (65 pav.). 2016  m. ES statistika apie 
pajamas ir gyvenimo sąlygas rodo, kad didžiausią skurdo gyl į patyrė Lietuvos, Bulgarijos, 
Latvijos, Italijos ir Rumunijos gyventojai iš namų ūkių, kuriuose beveik nė vienas narys neturi 
darbo (daugiau kaip 50  proc.). Mažiausias atotrūkis nustatytas Suomijoje, Nyderlanduose ir 
Airijoje (mažiau nei 20  proc.). Žmonių , gyvenančių namų ūkiuose, kuriuose beveik nė vienas 
narys neturi darbo, skurdo gylis rodo išmokų adekvatumo ir aprėpties trūkumus (kaip 
pažymima ir Socialinės apsaugos komiteto 2018  m. metinėje ataskaitoje).  
 
                                                            
99 Santykinio skurdo rizikos skirtumo apibrėžtį žr.  88 išnašoje.  
ITELBG
ROHUSKLT
PTLV
PL
ESHRSI
EUEECZSE
DEFRBEFI
UKATMTLUDK
IENL
0%20%40%60%80%100%120%
0% 20% 40% 60% 80% 100% 120%Minimalių pajamų gavėjo pajamos
Skurdo riba (trejų metų slankusis vidurkis )
 
145 
 65 pav. 18 –59 m. asme nų, gyvenančių namų ūkiuose, kuriuose beveik nė vienas narys 
neturi darbo, santykinis skurdo rizikos gylis (2016  m.) 
Šaltinis: Eurostatas, ES statistika apie pajamas ir gyvenimo sąlygas.  
 
Visose valstybėse narėse atliekamas materialinės padėties tikrinima s ir taikomi kiti 
atitikties reikalavimai, susiję su naudojimusi minimalias pajamas užtikrinančių išmokų 
sistemomis. Griežtesni atitikties reikalavimai reiškia mažesnę aprėptį100 ir atvirkščiai.  
Materialinės padėties tikrinimas yra dažniausiai taikomas būdas  skurstantiems asmenims 
nustatyti101. Taikant materialinės padėties tikrinimo reikalavimus paprastai įvertinami visų 
namų ūkio narių, o ne tiesioginių išmokų prašytojų ištekliai (pajamos, turtas, nekilnojamasis 
turtas ar kilnojamasis turtas). Daugumoje valstybių narių materialinės padėties tik rinimo riba 
yra maksimali skiriamos išmokos suma (o faktinė parama atitinka maksimalaus išmokos 
dydžio ir asmens arba namų ūkio pajamų skirtumą), o kai kuriose valstybėse narėse taip pat 
neatsižvelgiama į kai kurias asmenų pajamas ir tai daro teigiamą pove ikį sistemų aprėpčiai ir 
padeda mažinti dirbančiųjų skurdą. Kiti atitikties reikalavimai, pavyzdžiui, susiję su 
gyvenamąja vieta, taip pat turi įtakos sistemos aprėpčiai (nes tai gali sumažinti gyventojų, 
kurie yra judūs šalies viduje arba benamiai, aprėpt į).  
Minimalių pajamų gavėjams sunkiau gauti įvairių paslaugų natūra . Prieiga prie paslaugų 
(vertinama pagal nepatenkintus medicininės priežiūros poreikius, neproporcingai dideles 
                                                            
100 Asmenų, atitinkančių reikalavimus ir galinčių pasinaudoti sistema, skaičius.  
101 Skiriasi nuo teorinės visuotinių bazinių pajamų sampratos, kai kiekvienam piliečiui mokamos tam tikro 
dydžio pajamos, neatsižvelgiant į jo padėtį. Daugiau informacijos žr. Europos Komisija (2018  m.) „Employment 
and Social Developments in Europe. Annual review 2018“, p.  142. 
010203040506070
FINL IEDK CYBEMT CZFRUK SE SIDELUHU AT ES
28EEPLESPTHR ELSKLTBG LV ITRO
 
146 
 išlaidas būstui ir nedalyvavimą mokymo programose, susijusiose su profesine veikla102) yra 
esminis integruotų aktyvios įtraukties strategijų komponentas. 2016  m. galimybės naudotis 
šiomis paslaugomis 18 –59 m. amžiaus žmonėms, patiriantiems skurdo riziką ir gyvenantiems 
namų ūkiuose, kuriuose beveik nė vienas narys neturi darbo, buvo  mažesnės, palyginti su tos 
pačios amžiaus grupės žmonėmis, kuriems nekyla skurdo rizika ir kurie negyvena namų 
ūkiuose, kuriuose beveik nė vienas narys neturi darbo. Vertinant įvairių paslaugų 
prieinamumą, Suomija, Vengrija ir Jungtinė Karalystė yra vieni ntelės valstybės narės, kuriose 
2016  m. paslaugų prieinamumo atotrūkis visose trijose srityse buvo mažesnis už ES vidurkį. 
Graikijoje ir Latvijoje – priešingai – prieigos skirtumas viršija ES vidurkį visose trijose 
nagrinėtose srityse. Didžiausias nepatenk intų medicininės priežiūros poreikių atotrūkis yra 
Latvijoje (14,8 proc. punkto) ir Graikijoje (34,1 proc. punkto), o mažiausias – Danijoje, 
Ispanijoje, Nyderlanduose ir Jungtinėje Karalystėje (mažiau nei 1 proc. punktas). Būsto srityje 
neproporcingai dide lių išlaidų būstui rodiklio didžiausi skirtumai nustatyti Danijoje, 
Graikijoje, Austrijoje ir Italijoje (daugiau kaip 50 proc. punktų), o mažiausi – Maltoje, Kipre, 
Airijoje ir Suomijoje (mažiau nei 20  proc. punktų)103. Suaugusiųjų mokymosi srityje 2016  m. 
Švedijoje ir Danijoje nustatytas neigiamas skirtumas, nes žmonėms iš labai mažo užimtumo 
namų ūkių, kuriems gresia skurdas, buvo suteikta geresnė prieiga, o Maltoje ir Jungtinėje 
Karalystėje nebuvo jokio atotrūkio. Didžiausias atotrūkis pastebimas Latvijoje , Ispanijoje ir 
Lietuvoje (daugiau nei 16  proc. punktų).  
Galimybė gauti kokybišką būstą gerėjo nuo 2008  m., tačiau kai kuriose šalyse didelė 
gyventojų dalis teigia, kad susiduria su būsto kokybės problemomis. 2017  m. ES buvo 
13,1 proc. asmenų, gyvenančių būste su kiauru stogu, drėgnomis sienomis, grindimis arba 
pamatais, pūvančiais langų rėmais ar grindimis. Tai yra 2,3  proc. punkto mažiau nei 
2016  m.104. Penkiose valstybėse narėse (Kipre, Portugalijoje, Vengrijoje, Latvijoje ir 
Slovėnijoje) daugiau nei 20  proc. gyventojų teigia gyvenantys nekokybiškame būste105. 
Padėtis Rumunijoje 2017  m. gerokai pagerėjo, o gyventojų, neturinčių vonios, dušo arba 
vidaus tualeto su vandens nuleidimo sistema, dalis sumažėjo, tačiau vis tiek sudarė net 
                                                            
102 Iš 2016  m. ES SPGS ad hoc modulio dėl paslaugų prieinamumo. Priežastys, į kurias atsižvelgiama 
lyginamosios analizės tikslais: „nėra tinkamų kursų ar programų“ ir „negaliu sau t o leisti“.  
103 Toliau šiame skyriuje pateikiama išsamesnė diskusija apie nepatenkintų sveikatos priežiūros poreikių ir būsto 
prieinamumo problemą.  
104 Šioje pastraipoje pateikti duomenys paimti iš ES SPGS.  
105 Prastų būsto sąlygų rodiklis yra prastų būsto patog umų matas, kuris apskaičiuojamas atsižvelgiant į tuos namų 
ūkius, kuriems būdinga bent viena iš šių problemų: i) kiauras stogas, ii) namuose nėra vonios ar dušo, iii) nėra 
vidaus tualeto, iv) būstas pernelyg tamsus.  
 
147 
 27,2 proc. Latvijoje, Bulg arijoje ir Lietuvoje apie 10  proc. gyventojų namie neturi vonios ar 
dušo ir vidaus tualeto su vandens nuleidimo sistema, skirtų konkretaus namų ūkio naudojimui.  
Namų ūkių disponuojamųjų pajamų, skirtų su būstu susijusioms išlaidoms padengti, 
dalis daugely je valstybių narių tebėra didelė . Atsižvelgiant į išlaidas būstui, skurdo rizika 
kyla 156  mln. žmonių. Jeigu į išlaidas būstui neatsižvelgiama, tokių yra tik 85  mln. Visų 
pirma tai pasakytina apie mažesnes pajamas gaunančius namų ūkius. 2017  m. 10,2  proc. ES 
namų ūkių būsto reikmėms išleido daugiau nei 40  proc. savo disponuojamųjų pajamų, tačiau 
jei atsižvelgiama į namų ūkius, kuriems gresia skurdas, ši dalis padidėja iki 37,8  proc. 
Nepaisant nedidelio pagerėjimo palyginti su ankstesniais metais, didžiausia s neproporcingai 
didelių išlaidų būstui rodiklis yra Graikijoje ir 2017  m. sudarė 39,6  proc. Didžiausias 
gyventojų, patiriančių neproporcingai didelių išlaidų būstui, skaičius, po Graikijos, buvo 
Bulgarijoje, Danijoje ir Vokietijoje (daugiau nei 15  proc. v isų gyventojų). Efektas ypač 
pastebimas Danijoje ir Vokietijoje, kur žmonių, kuriems gresia skurdas, dalis yra mažesnė už 
ES vidurkį, jei neatsižvelgiama į išlaidas būstui, tačiau didesnė už ES vidurkį, kai į būsto 
išlaidas atsižvelgiama. Estijoje, Airijoj e, Suomijoje, Kipre ir Maltoje – priešingai: mažiau nei 
5 proc. gyventojų gyvena namų ūkiuose, patiriančiuose neproporcingai didelių išlaidų būstui. 
Daugumoje šalių nuomininkai, kurie būstą nuomoja rinkos kainomis, patiria gerokai didesnių 
būsto išlaidų ne i savininkai, turintys hipotekos ar būsto paskolą (ES vidurkis – 25,1 proc. 
nuomininkų, kurie nuomą moka pagal rinkos kainas, palyginti su 5  proc. savininkų).  
Kylančios nuomos kainos – vis didesnė našta nepasiturintiems asmenims kai kuriose 
valstybėse narė se. 2016  m. septyniose šalyse (Airijoje, Estijoje, Lietuvoje, Slovėnijoje, 
Vengrijoje, Austrijoje ir Lenkijoje) realia išraiška apskaičiuotos nuomos kainos nuo 2015  m. 
padidėjo daugiau nei 5  proc. Didelis nuomos mokestis gali didinti skurdo ar socialinės 
atskirties riziką, ypač tokiose šalyse kaip Slovėnija, Airija, Austrija ir Lietuva, kur skurdo 
rizika, su kuria susiduria nuomininkai, yra daug didesnė nei asmenų, kurie yra savo būsto 
savininkai. Nacionaliniai duomenys taip pat gali rodyti užslėptas kai ku rių miestų problemas.  
Naujausios benamystės tendencijos rodo, kad padėtis negerėja.  Palyginti benamių skaičių 
skirtingose šalyse neįmanoma, nes nėra oficialių šaltinių, be to, benamiams skaičiuoti šalys 
taiko skirtingas metodikas. Turimi duomenys leidžia stebėti tik proceso raidą (dauguma atveju 
naujausi turimi duomenys yra 2016 m. arba 2017  m.) Vis dėlto, jie leidžia teigti, kad 
 
148 
 benamystė padidėjo visose 25 valstybėse narėse, išskyrus Suomiją106, kur mažinant bedarbių 
skaičių padaryta pažanga.  
Pensijų paja mos užtikrina vyresnio amžiaus žmonėms santykinę apsaugą nuo skurdo 
rizikos.  ES lygmeniu vyresnio amžiaus asmenų skurdo rizikos lygis (AROP) yra žemesnis nei 
darbingo amžiaus asmenų (14,6  proc., palyginti su 16,7  proc. 2017  m.). Pastarąjį dešimtmetį, 
palyg inti su laikotarpiu iki krizės, šis santykis pasikeitė – iš dalies dėl to, kad krizė sumažino 
vidutinį namų ūkių disponuojamų realiųjų pajamų dydį, ypač darbingo amžiaus gyventojų 
beveik visose Europos šalyse, o pensijos liko labiau atsparios. Tačiau vyres nio amžiaus 
žmonių patiriamas didelis materialinis nepriteklius taip pat sumažėjo (nuo 7,4  proc. 2008  m. 
iki 6,3  proc. 2017  m.) ir tai rodo, kad skurdo ir socialinės atskirties mažėjimas nebuvo tik 
santykinis poveikis.  
66 pav. 65  m. ir vyresnių gyventojų, kuriems gresia skurdas arba socialinė atskirtis, 
procentinė dalis, palyginti su ES vidurkiu, 2017  m. 
 
Šaltinis: Eurostatas, ES SPGS. Pastabos. Standartizuoti duomenys (ES  28=0). IE ir UK duomenys – 2016  m. 
 
Vyresnio amžiaus žmonių skurdo ir socialinės atskirties rizika daugumoje valstybių 
narių nuolat mažėjo. 2017  m. 65  m. ir vyresnių asmenų, kuriems gresia skurdo ir socialinės 
atskirties rizika, buvo 148  000 mažiau nei iki krizės (2008  m.). Tačiau bendras pa gerėjimas 
slepia nemažus valstybių narių skirtumus, nes senatvės skurdo arba socialinės atskirties rizika 
                                                            
106 Duomenis sukaupė FEANTSA – nacionalin ių pilietinės visuomenės organizacijų, dirbančių su benamiais 
Europoje, federacija . Žr. FEANTSA (2018  m.) „Third overview of housing exclusion in Europe“ . 

 
149 
 gerokai sumažėjo Kipre ( -24,7 proc. punkto nuo 2008  m.), Bulgarijoje ( -16,6 proc. punkto), 
Rumunijoje ( -16,2 proc. punkto) ir Latvijoje ( -14,9 proc. p unkto), bet padidėjo Liuksemburge 
(+6,4  proc. punkto) ir Vokietijoje (+2,2  proc. punkto).  
Ypač didelį susirūpinimą kelia vyresnių moterų padėtis , nes viena iš penkių 65  m. ar 
vyresnių moterų ES patiria skurdo arba socialinės atskirties riziką. 2017  m. mot erų AROPE 
lygis sudarė nuo maždaug 10 proc. Danijoje, Prancūzijoje ir Nyderlanduose iki daugiau nei 50 
proc. Bulgarijoje ir daugiau nei 40 proc. Baltijos šalyse. Didžiausi AROPE lygio lyčių 
skirtumai pastebimi Lietuvoje (19,9  proc. punkto), Estijoje (19,7  proc. punkto), taip pat 
Latvijoje (16,6  proc. punkto) ir Bulgarijoje (16,2  proc. punkto).  Vyresnio amžiaus moterys 
gauna mažesnes pajamas nei vyresni vyrai: 2016  m. ES vyresnių moterų pajamų mediana 
buvo 6 proc. punktais mažesnė nei vyrų, palyginti su jaun esniais tos pačios lyties asmenimis 
(90 proc. moterų ir 96  proc. vyrų).  Taigi moterys mažesnes pajamas gauna ne tik per savo 
darbingą amžių, bet ir išėjusios į pensiją, o tai lemia lyčių nelygybę senatvės pajamų srityje.  
Vidutiniškai ES 65  m. ir vyresnių a smenų pajamos yra tik šiek tiek mažesnės nei kitų 
amžiaus grupių asmenų. 2017  m. vidutinė 65  m. ir vyresnių asmenų disponuojamųjų pajamų 
mediana sudarė 92  proc. jaunesnių gyventojų pajamų. Penkiose šalyse (Danijoje, Maltoje, 
Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoj e) bendrų santykinių vidutinių pajamų santykis buvo mažesnis 
nei 75  proc., keturiose šalyse (Belgijoje, Švedijoje, Kipre ir Čekijos Respublikoje) – mažesnis 
nei 80  proc. Vyresnio amžiaus vyrų vidutinės pajamos devyniose valstybėse narėse 
(Liuksemburge, Gra ikijoje, Prancūzijoje, Ispanijoje, Vengrijoje, Italijoje, Austrijoje, 
Lenkijoje ir Rumunijoje) ir vyresnio amžiaus moterų vidutinės pajamos dviejose valstybėse 
narėse (Liuksemburge ir Graikijoje) 2017  m. buvo didesnės nei jaunesnių nei 65  m. asmenų.  
Nors p ensijos vidutiniškai sudaro daugiau nei pusę paskutiniu profesinės veiklos 
laikotarpiu uždirbtų pajamų, pensijų pajėgumas pakeisti pajamas valstybėse narėse 
labai skiriasi.  2017  m. bendras pajamų pakeitimo pensijomis santykis107 (angl. ARR) ES 
sudarė vidutin iškai 59  proc., o skirtumai tarp šalių buvo dideli. Šis santykis svyravo nuo 
daugiau kaip 80  proc. Liuksemburge iki mažiau nei 40  proc. Airijoje, Bulgarijoje ir 
Kroatijoje108. 
                                                            
107 65–74 m. amžiaus grupės asmenų individualių pensijų, neatskaičius mokesčių, medianos ir 50 –59 m. am žiaus 
grupės asmenų individualaus darbo užmokesčio, neatskaičius mokesčių, medianos santykis.  
108 Kroatijos ir Airijos duomenys – 2016  m. 
 
150 
 Ilgėjant tikėtinai gyvenimo trukmei, pensijų sistemos turi prisitaikyti; žmonės pr adeda 
dirbti vėliau ir dirba ilgiau, ir apskritai gyvenimas ilgėja.  Be skurdo mažinimo ir pajamų 
pakeitimo, trečias svarbus pensijų adekvatumo aspektas yra pensijos laikotarpio trukmė. Šiuo 
metu vidutinis laiko pensijoje ir darbo stažo santykis ES sudaro 5 1 proc. 67  pav. parodyta, 
kokia gyvenimo dalis skirtingose valstybėse narėse praleidžiama iki pradedant dirbti, dirbant 
ir pensijoje (remiamasi įsidarbinimo  / patekimo į darbo rinką pradžios įverčiais, apskaičiuotu 
vidutiniu išėjimo iš darbo rinkos amžiumi  ir numatoma gyvenimo trukme sulaukus 60 metų).  
67 pav. Gyvenimo laikas pagal aktyvumo statusą, 2017  m. 
 
Šaltinis: patekimo į darbo rinką ir išėjimo iš jos amžius – pagal 2018  m. visuomenės senėjimo ataskaitos 
duomenis, tikėtina gyvenimo trukmė – pagal Eurostato duomenis. Pastaba. Formuluotė „dirbant“ reiškia 
laikotarpį nuo patekimo į darbo rinką iki išėjimo iš jos.   
 
Nestandartinį darbą arba savarankiškai dirbantys asmenys dažnai turi prastesnes 
sąlygas įgyti ir kaupti teises į pensiją nei dirbantieji pagal neterminuotas viso darbo 
laiko sutartis. SHARE tyrimo duomenys109 leidžia įvertinti savarankiško darbo p oveikį 
pensijų pajamoms ir gyvenimo lygiui, t.  y. palyginti į pensiją išėjusių savarankiškai dirbusių 
                                                            
109 Sveikatos, senėjimo ir išėjimo į pensiją Europoje tyrimas. Duomenų šaltinis: SHARE wave 7, 2017.  
0 5 10 15 20 25 30 35 40 45 50 55 60 65 70 75 80 85 90ESBEBGCZDKDEEEIEELESFRHRITCYLVLTLUHUMTNLATPLPTROSISKFISEUK
amžiusiki pradedant dirbti dirbant pensijoje
 
151 
 asmenų110 ir kitų pensininkų, kurie dirbo samdomą darbą, situaciją daugumoje valstybių 
narių111. Beveik visose šalyse išėjusių į pensiją savarankiškai dirbusi ų asmenų pajamos yra 
mažesnės nei pensininkų, kurie buvo samdomi darbuotojai. Didžiausius pajamų skirtumus 
galima stebėti Liuksemburge, Danijoje ir Prancūzijoje, o devyniose šalyse šis skirtumas yra 
didesnis nei 20  proc. Tik Vengrijoje ir Estijoje pensinin kai, dirbę savarankiškai, gauna šiek 
tiek didesnes pajamas nei kiti pensininkai (žr. 68 pav.). Pajamų skirtumas kartu su didesne 
pajamų nelygybe112 lemia gerokai didesnę skurdo riziką savarankiškai dirbusiems 
pensininkams – ji yra vidutiniškai maždaug dvigub ai didesnė nei tų pensininkų, kurie dirbo 
samdomą darbą. Pensininkai, dirbę savarankiškai, turi mažesnes pensijas negu į pensiją išėję 
samdomi darbuotojai visose stebėtose šalyse ir, nepaisant didesnio pajamų ir turto santykio, 
senatvėje labiau kenčia nuo finansinių sunkumų. Finansinių sunkumų indeksas, pagal kurį 
nustatoma, ar sudėtinga sudurti galą su galu, valstybėse narėse, kuriose buvo vykdomas 
tyrimas, savarankiškai dirbusių pensininkų atveju keturbalėje skalėje sudaro vidutiniškai 2,3, 
o samdomą darb ą dirbusių pensininkų atveju – 2,1113. 
 
                                                            
110 Šio palyginimo tikslais „savarankiškai dirbę pensininkai“ apibrėžiami kaip pensininkai, kurie 50  proc. ar 
daugiau savo karjeros praleido kaip savarankiškai dirbantys asmenys.  
111 Sveikatos, senėjimo ir išėjimo į pensiją Europoje tyrimas (SHARE) yra daugiadisciplinė ir tarpvalstybinė 
sveikatos, socialinės ir ekonominės būklės bei socialinių ir šeimos tinklų, apimančių daugiau nei 120  000 50 
metų ar vyresnių asmenų (daugiau kaip 297  000 interviu), mikroduomenų bazė. SHARE apima 27 Europos šalis. 
Į SHARE wave 7 tyrimą neįtrauktos IE, NL ir UK. Kai kuriose valstybėse narėse imties dydžiai neleidžia atlikti 
palyginimo.  
112 S80/S20 santykis savarankiškai dirbusių pensininkų atveju yra vien u trečdaliu didesnis nei samdomą darbą 
dirbusių pensininkų.  
113 ES 28, išskyrus IE, NL ir UK.  
 
152 
 68 pav. Santykinis ekvivalentinių disponuojamųjų pajamų medianos skirtumas, lyginant 
į pensiją išėjusius samdomus darbuotojus ir savarankiškai dirbusius pensininkus, 
2017  m. (proc.)  
  
Šaltinis: SHARE. Pastabos. Į ES* neįtraukta IE, NL ir UK. Dėl BG, LV, LT, PT, RO, SI ir SK imties dydžių, 
pensininkų kategorijų išskirti neįmanoma.  
 
 
ES* HU EE SE CZ EL ITCY BE DE AT HR FIES FRMT DK LU PL
19 -11 -16 10 518 17 22 20 19 817 20 27 23 25 23 27 31-20-10010203040
skirtumas ( %)
 
153 
 69 pav. Asmenų nurodyti nepatenkinti medicininės priežiūros poreikiai (Socialini ų 
rodiklių suvestinės esminis rodiklis)  
 
Šaltinis: Eurostatas, ES statistika apie pajamas ir gyvenimo sąlygas. Laikotarpis: 2017  m. lygis ir metinis pokytis, palyginti 
su 2016  m. Pastaba. Ašių susikirtimo taškas yra nesvertinis ES vidurkis. Paaiškinimas p ateiktas priede. 2018 m. spalio 26 d. 
nebuvo IE ir UK duomenų.  
 
Matyti, kad vyksta gyventojų, kurie nurodo turį nepatenkintų medicininės priežiūros 
poreikių, dalies konvergencija114. Ankstesnės tendencijos keičiasi ir atsiranda silpna 
neigiama koreliacija tarp nepatenkintų medicininės priežiūros poreikių lygio ir pokyčių, o 
labiausiai teigiama tendencija nustatyta šalyse, kuriose nepatenkintų poreikių yra daugiausia 
(žr. 69 pav.). Sveikatos priežiūros paslaugų kaina ir laukimo laikas kai kuriose valstybėse 
narėse tebekelia didelių sunkumų. Vis dėlto vidutinė ES gyventojų, kurie patys nurodė 
turintys dėl per didelės kainos, per ilgo laukimo laiko ar atstumo nepatenkintų medicininės 
priežiūros poreikių, dalis 2017  m. vidutiniškai sumažėjo iki 1,6  proc. Tačiau tokių gyventojų 
                                                            
114 Asmenų nurodytas nepatenkintas medicininės priežiūros poreikis yra susijęs su paties asmens vertinimu, ar 
jam prireikus tam tikros sveikatos priežiūros srities sp ecialisto apžiūros arba gydymo jis jų negavo arba nesiekė 
dėl trijų priežasčių: finansinių, ilgo laukimo ir per didelio atstumo. Problemos, susijusios su sveikatos priežiūros 
paslaugomis susirgus, apie kurias praneša žmonės, rodo, kad susiduriama su didžiu lėmis kliūtimis.  
AT
CZDE
DKESFR
HU
ITLU
MTNL
PLCY
ROSI
LVBE
BGFIHR
LTPT
SESK
EEELy = -0,277x -0,055
R² = 0,2986
-4,0-3,5-3,0-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,52,02,53,03,5
-1 1 3 5 7 9 11 13Asmenų nurodyti nepatenkinti medicininės priežiūros poreikiai. Pokytis
Asmenų nurodyti nepatenkinti medicininės priežiūros poreikiai2017
 
154 
 dalis tebeviršijo 5  proc. Estijoje ir Graikijoje (daugiau nei 10  proc.) bei Latvijoje. 2017  m. jų 
dalies padidėjimas užfiksuotas tik Slovėnijoje, Kipre ir Slovakijoje.  
Aktyvumo statusas taip pat gali padėti paaiškinti, kodėl kai kuriose šal yse sunku gauti 
sveikatos priežiūros paslaugas.  Nors daugumoje šalių reikšmingų skirtumų pagal aktyvumo 
statusą nėra, kai kurie bedarbiai (ir mažesniu mastu pensininkai) gali susidurti su didesniais 
sunkumais gauti sveikatos priežiūros paslaugų (žr. 70 pav .). Net tų šalių, kuriose gyventojų, 
turinčių nepatenkintų poreikių, procentinė dalis yra mažesnė už ES vidurkį, duomenys rodo, 
kad bedarbiams gali būti sunku gauti medicininę priežiūrą (pavyzdžiui, Belgijoje, 
Prancūzijoje, Italijoje ir Vengrijoje).  
 
70 pav. Asmenų nurodyti nepatenkinti medicininės priežiūros poreikiai pagal aktyvumo 
statusą (2016  m.)  
 
Šaltinis: Eurostatas [hlth_silc_13].  
 
Sveiko gyvenimo trukmė (sulaukus 65 metų) ES toliau didėjo: vyrų iki 9,8 m., moterų – 
iki 1 0,1 m. Ilgiausiai sveikai gyventi sulaukus 65 metų galima tikėtis Švedijoje, Maltoje ir 
Airijoje (apie 12 metų abiejų lyčių atveju), tikėtina sveiko gyvenimo trukmė yra ypač maža 
Latvijoje, Slovakijoje ir Kroatijoje (apie 5 metus).  
Sveikatos priežiūra fin ansuojama pagal daug įvairių sistemų ir santykinė kiekvienos 
sistemos svarba valstybėse narėse skiriasi. 2016  m. mokėjimai savo lėšomis115, t. y. namų 
ūkių išlaidos sveikatos priežiūrai (įskaitant medicinos prekes), nekompensuojami iš jokios 
                                                            
115 Mokėjimai savo lėšomis reiškia tiesioginius mokėjimus už prekes ir paslaugas iš namų ūkių pirminių pajamų 
ar santaupų, kai tą mokėjimą atlieka vartotojas, įsigydamas prekes ar paslaugas, ir kai tas mokėjimas nėra 
kompensuojamas arba išla idos pasidalijamos su organizuota draudimo sistema.  
0510152025
EE EL LV PL IT RO IE LT PT FIES 28 SK DK SE FR UK BE BG MT HU CZ LU ES HR CY DE NL SI AT16 m. ir vyresni gyventojai ( %)
Dirba Nedirba Pensijoje
 
155 
 sistemos ar komp ensuojami tik iš dalies, palyginti su visomis išlaidomis sveikatos priežiūrai, 
Bulgarijoje, Graikijoje, Kipre, Latvijoje ir Lietuvoje viršijo 30  proc. (71 pav.).  
71 pav. Sveikatos priežiūros išlaidos pagal finansavimo šaltinį, 2016  m. 
 
Šaltinis: Eurostatas [hlth_sha11_hf]. Pastabos. Duomenys surinkti vadovaujantis Komisijos reglamentu (ES) 
2015/359, kuriuo įgyvendinamos nuostatos dėl sveikatos priežiūros išlaidų ir jos finansavimo statistinių 
duomenų (2011  m. sveikatos sąskaitų sis temos vadovas).  
 
Senėjant  ES gyventojams  didėja  ilgalaikės  priežiūros  poreikis . Per ateinančius  šešis  
dešimtmečius  (iki 2070  m.) 80 m. amžiaus  ir vyresnių  europiečių  skaičius  išaugs  dvigubai  ir 
prognozuojama,  kad senatvės  priklausomybės  santykis  (vyresnių  nei 65 m. amžiaus  asmenų,  
palyginti  su 15–64 m. asmenimis,  dalis)  nuo 29,6 proc.  2016  m. išaugs  iki 51,2 proc.  
2070  m.116 (kiekvienam  65 m. amžiaus  ar vyresniam  žmogui  ES teks ne 3,3, o tik 2 darbingo  
amžiaus  gyventojai).  Rizika  tapti priklausomu  didėja  žmog ui senstant  ir blogėjant  sveikatai  
(60 proc.  75–84 m. amžiaus  žmonių  ir 70 proc.  85 m. ir vyresnių  žmonių  turi vienokią  ar 
kitokią  negalią).  
Manoma,  kad ilgalaikės  priežiūros  paklausa  labai  smarkiai  išaugs.  Ilgalaikės  priežiūros  
išlaidos  yra sparčiausiai  didėjančios  socialinės  išlaidos,  palyginti  su išlaidomis  sveikatos  
apsaugai  ir pensijoms.  Prognozuojama,  kad 2016 –2070  m. ES viešosios  išlaidos  ilgalaikei  
priežiūrai  padidės  nuo 1,6 iki 2,7 proc.  BVP,  o visoje  ES bus didelių  skirtumų  (žr. 72 pav.).   
                                                            
116 2018  m. visuomenės senėjimo ataskaita, Europos Komisija . 
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%100%
BG CY LV EL LT HU PT ES PL IT EE RO FI AT SK BE HR SE UK DK CZ IE DE SI NL LU FR
Namų ūkių lėšomis Privalomas sveikatos draudimas
Savanoriškas sveikatos draudimas Valstybės finansavimas
Kitų pasaulio šalių finansavimo sistemos (nerezidentų)
 
156 
 72 pav. Prognozuojamos  viešosios  išlaidos  ilgalaikei  priežiūrai,  BVP  proc.  dalis,  2016  ir 
2070  m.   
 
Šaltinis:  remiantis  2018  m. visuomenės  senėjimo  ataskaitos  duomenimis.  Pastaba.  Visuomenės  senėjimo  darbo  
grupės  atskaitos  scenarijus    
 
Ilgalaikės  priežiūros  tvarumas  didelių  sunkumų  kels tose valstybėse  narėse,  kuriose  
dabar  yra didelė  priklausomybė  nuo neoficialios  priežiūros.  Keičiasi  šeimos  modeliai  
(mažiau  vaikų,  toliau  gyvenantys  šeimos  nariai),  didėja  moterų  užimtumas  ir pratęsiama s 
pensinis  amžius,  todėl  neoficialių  globėjų  mažėja.  Neoficiali  priežiūra  taip pat reiškia  
nemažas  sąnaudas  ekonomikai,  nes neoficialūs  globėjai  oficialiai  dirba  mažiau  ar visai  
nedirba,  todėl  moka  nedidelius  mokesčius  ir įmokas  arba jų visai  nemoka.  Taip pat kyla 
sunkumų,  susijusių  su slaugytojų  įdarbinimu  ir išsaugojimu.  Šiam  sektoriui  būdingas  darbas  
ne visą darbo  dieną  ir terminuotos  darbo  sutartys,  o tai mažina  jo patrauklumą.   
 
3.4.2  Politinis atsakas  
Kelios valstybės narės reformomis siekia stiprinti aktyvią įtrauktį. Kai kurios valstybės 
narės stiprina integruotų paslaugų (pavyzdžiui, socialinės paramos, užimtumo ir kitų 
socialinių paslaugų) teikimą, visų pirma taikydamos į žmogų orientuotą požiūrį, s kirtą 
patenkinti kompleksinius labiausiai pažeidžiamų žmonių poreikius. Bulgarijoje  baigiami 
diegti užimtumo ir socialinės paramos centrai, teiksiantys integruotas ir mobilias paslaugas117. 
                                                            
117 Bendros socialinės paramos ir užimtumo agentūros darbuotojų grupės teikia visapusiškas integruotas 
paslaugas bedarbiams atokiuose Bulgarijos re gionuose.  
0,001,002,003,004,005,006,007,00
EL BG CY LV RO HU HR PL EE PT SK SI DE LT ES MT FRES 27 UK CZ IT IE AT BE LU FI DK SE NL
2016 2070
 
157 
 2018  m. vasario mėn. veikė 73 tokie centrai, įsteigti finansuojant E SF lėšomis118. Jie teikė 
užimtumo ir socialinės paramos paslaugas. Nuo 2018 m. centrai siūlo profesinės integracijos 
susitarimą ilgalaikiams bedarbiams – jie susieja ilgalaikius bedarbius susiedami su 
konkrečiomis įdarbinimo tarnybomis ir rekomenduodami kitų  institucijų teikiamas paslaugas. 
Airijoje pagal Namų ūkių, kuriuose nė vienas narys neturi darbo,  veiksmų planą  aktyvumo 
skatinimo paslaugos teikiamos asmenims, kurie nedirba, tačiau nelaikomi bedarbiais pagal 
tradicinius rodiklius. Jame daugiausia dėmesi o skiriama namų ūkių su vaikais – tiek tradicinių 
šeimų, tiek vienišų tėvų šeimų – bei neįgaliųjų užimtumo lygio kėlimui. Suomijoje vienos 
langelio principu veikiantys jaunimo orientavimo centrai („Ohjaamo“), kurie iš pradžių veikė 
finansuojami ESF lėšomis , tapo nuolatine priemone ir yra plečiami kartu su psichosocialinės 
paramos tinklu. Graikijoje 2017  m. pradėjo veikti bendruomenės centrai, kurie veikia vieno 
langelio principu kaip socialinės tarnybos savivaldybės lygmeniu. Centrai prisideda prie 
Socialin io solidarumo pajamų sistemos (SSI) įgyvendinimo ir padeda paramos gavėjams gauti 
papildomas socialines paslaugas. 2018  m. vasario mėn. veikė 203 iš 240 suplanuotų centrų. 
Be to, vis daugiau ES savivaldybių teikia integruotas socialines paslaugas, daugiaus ia 
dėmesio skiriant kompleksiniams pažeidžiamų grupių poreikiams (pavyzdžiui, atvykimo 
punktai Atėnuose ar sveikatinimo paslaugos Esene). Ši veikla remta ESF lėšomis.  
Keliose valstybėse narėse toliau modernizuojamos kai kurios išmokos ir didinamas jų 
adekv atumas, nors kai kuriais atvejais būta vėlavimo.  Lietuvoje 2018  m. padidėjo 
valstybės remiamos pajamos, taip pat su šeima susijusios išmokos. Bulgarijoje 2018  m., po 
devynių metų stagnacijos, 15  proc. padidėjo minimalios pajamos. Toliau įgyvendinant 
2013  m. parengtą daugiametį kovos su skurdu planą Prancūzijoje minimalios pajamos 
(Revenu de solidarité active - RSA socle ) 2017  m. rugsėjo mėn. padidėjo 1,6  proc., o 2018  m. 
balandžio mėn. – dar 1  proc. Šie padidėjimai yra paskutiniai, kurie leido padidinti min imalias 
pajamas atsižvelgiant į infliaciją. Juos papildo paramos gavėjų aktyvumo skatinimas 
(Garantie d'activité ) – tai neseniai skelbto kovos su skurdu plano dalis. Rumunijoje 
planuojamas esamų socialinių išmokų konsolidavimas buvo atidėtas iki 2019  m. ba landžio 
mėn., o Kroatijoje naujojo Socialinės apsaugos įstatymo įgyvendinimas neprasidės iki 
2019  m. gruodžio mėn. Latvijos vyriausybė dar nepatvirtino 2020  m. planuojamo minimalių 
pajamų didinimo plano (pateiktas 2018  m. gegužės mėn.). Liuksemburgo įstaty mo projektu 
siekiama pertvarkyti garantuotų minimalių pajamų (RMG) mechanizmą, kurio tikslas – 
                                                            
118 Remiama ESF lėšomis.  
 
158 
 sumažinti dabartinės sistemos sukuriamus didelio neveiklumo spąstus, sprendžiant būsto 
išlaidų viršijimo ir nepakankamų pajamų vienišiems tėvams problemas.  
Kai kuriose valstybėse narėse socialinės apsaugos aprėptis didėja. Belgija priėmė 
įstatymą, kuriuo panaikinami apribojimai dėl galimybės jaunimui ir pagal trumpalaikes 
sutartis dirbantiems asmenims naudotis įmonių pensijų programomis. Kitos šalys planuoja 
įvesti arba priimti priemones savarankiškai dirbantiems asmenims arba mažųjų įmonių 
savininkams. Šios priemonės apima iki tam tikros ribos mažesnes įmokas (Latvija, Lenkija), 
savarankiškų darbuotojų nedarbo draudimo aprėptį (Prancūzija) arba galimybę savaranki škai 
dirbantiems asmenims gauti draudimą nuo nelaimingų atsitikimų pagal interneto platformų 
socialinę chartiją (Prancūzija, taip pat žr. 3.3.2 skirsnį).  
Priemonės, skirtos pajamų nelygybei ir darbo jėgos skurdo problemoms spręsti, yra 
susijusios ir su mok esčių struktūra, ir su išmokų adekvatumu . Sumažinti darbuotojų 
skurdą gali ne tik minimaliojo darbo užmokesčio nustatymas, bet ir nelygybės mažinimo 
politika, susijusi su mokesčių ir išmokų sistema. Lietuvoje 2018  m. birželio mėn. patvirtinta 
vienodo tarif o pajamų apmokestinimo tvarka numatant progresinių mokesčių struktūrą, kuri 
turėtų padėti sumažinti pajamų nelygybę. Latvijoje įvestas progresinis fizinių asmenų pajamų 
mokestis, nustatyti fizinių asmenų pajamų mokesčiu neapmokestinami dydžiai, įskaitant i r už 
išlaikytinius. Čekijos Respublikoje siūloma reforma, kurios tikslas – atnaujinti fizinių asmenų 
pajamų mokesčio sistemą, turėtų padidinti mokesčių progresyvumą, visų pirma nustačius 
naują 23  proc. mokesčių tarifą didesnių pajamų atžvilgiu.  
Kai kurios valstybės narės ėmėsi konkrečių priemonių, skirtų vaikų skurdui mažinti.  
Ispanijoje 2018  m. iš nacionalinio biudžeto skirta 100  mln. EUR kovai su dideliu skurdu, 
ypatingą dėmesį skiriant šeimoms su vaikais. Lietuvos vaiko globos įstatymu nustatyta 
visuotin ė išmokų vaikui sistema. Be to, vaiko pinigai šeimoms, auginančioms ir (arba) 
globojančioms tris ir daugiau vaikų, mokami neatsižvelgiant į šeimos pajamas. Latvijoje buvo 
įvestas valstybės išmokų priedėlis šeimoms, auginančioms du ar daugiau vaikų. Graikij a 
patvirtino vaiko išmokų sistemos reformą, pakeičiant buvusias dvi išmokas (vieningą vaiko 
išmoką ir didelės šeimos pašalpą) vienkartine vaiko išmoka, grindžiama materialine padėtimi. 
Šia reforma buvo siekiama padidinti tikslingumą ir remiamų vaikų lygybę . 
Socialinės aprėpties priemonių neįgaliesiems buvo imtasi siekiant papildyti užimtumo 
politiką ir užkirsti kelią dėl skurdo patiriamai kančiai. Siekdama pagerinti veiksmingumą 
ir užtikrinti, kad žmonės gautų jiems priklausančias išmokas, Ispanija įgyvendi no 
 
159 
 universaliosios socialinės kortelės bandomąjį etapą; kortelė leidžia centralizuotai kaupti 
informaciją apie visas išmokas, kurias asmuo gauna ir parodo kitas gautinas išmokas. Estijoje 
2018  m. buvo padidinta nedarbingumo pašalpa tiems, kurie negali dirb ti arba kurių pajėgumas 
yra ribotas. 2017  m. Malta įgyvendino dar vieną neįgaliųjų pensijų reformą, pagal kurią buvo 
įvesta trijų pakopų mokėjimo sistema, o tiems, kurie negali dirbti dėl neįgalumo, turėtų 
mokėti nuolat didėjančias sumas per mėnesį, kol jų  pensija pasieks minimaliojo darbo 
užmokesčio ekvivalentą. 2016  m. Lenkijos vyriausybės potvarkiu numatytas 4  000 PLN 
(maždaug 940  EUR) dotacijos mokėjimas sunkią negalią turinčio vaiko tėvams pirmaisiais jo 
gyvenimo metais. Portugalijoje 2017  m. patvirtin tas naujas savarankiško gyvenimo rėmimo 
modelis, kuris finansuojamas ESF lėšomis ir pagal kurį kiekvienas asmuo, kurio 
nedarbingumas siekia 60  proc. ar daugiau, turi teisę gauti 40 valandų paramą per savaitę iš 
specialaus slaugos darbuotojo ir gauti paslau gas, susijusias su asmens priežiūra, sveikata, 
mityba, kelionėmis, aukštuoju mokslu, profesiniu mokymu, kultūrine veikla, sportu, darbo 
paieška, dalyvavimu visuomenėje ir pilietinėje veikloje. Be to, 2017  m. Portugalijos 
vyriausybė sujungė tris neįgalumo i šmokas – invalidumo pašalpą, socialinę invalidumo 
pensiją ir invalidumo pensiją į vieną išmoką – socialinę įtraukties pašalpą. Rumunija, 
apskaičiuodama invalidumo pašalpą, pradėjo taikyti socialinį orientacinį rodiklį (anksčiau 
taikytas vartotojų kainų ind eksas), dėl kurio pašalpos neįgaliems suaugusiems padidėjo.  
Nemažai valstybių narių pradėjo reformas aprūpinimo būstu srityje.  Danija patvirtino 
kovos su benamyste veiksmų planą, grindžiamą prevencinių priemonių stiprinimu ir 
geresnėmis konsultacijomis, ka ip pasitraukti iš benamių gretų. Graikija įvedė naują, su 
materialine padėtimi susietą būsto pašalpą, skirtą mažas pajamas gaunančioms šeimoms, 
gyvenančioms nuomojamuose būstuose, ir asmenims, turintiems hipotekos paskolas. Ispanija 
priėmė nacionalinį plan ą, kuris apima pagalbą mažas pajamas gaunančioms šeimoms mokant 
nuomos mokesčius ir užkertant kelią iškeldinimui, finansinę paramą jaunuoliams, perkantiems 
būstą mažai apgyvendintose vietovėse, ir pagalbą būsto atnaujinimui specialioms 
pažeidžiamoms grupėm s. Švedijos vyriausybė skyrė papildomų lėšų, kad paremtų nepelno 
organizacijas, kovojančias su jaunų suaugusiųjų benamyste.  
Pensijų reformose vis daugiau dėmesio skiriama adekvatumo problemų sprendimui.  
Nors priemonės, skirtos finansiniam tvarumui didinti , vis dar yra svarbios daugelio valstybių 
narių pensijų darbotvarkėse, šis procesas derinamas su priemonėmis, kuriomis pertvarkoma 
pensijų aprėptis, siekiant spręsti svarbias darbo rinkos ir pensijų sistemos problemas: 
 
160 
 užtikrinti pensijų adekvatumą, derint i darbą ir pensiją, pritaikyti teises į pensiją konkrečioms 
darbuotojų kategorijoms.  
Kai kurios valstybės narės ir toliau daug dėmesio skiria pensijų trukmės ir gyvenimo 
trukmės pusiausvyros pertvarkymui.  Pavyzdžiui, 2017  m. Čekijos Respublikoje įvykdyta 
reforma ir nustatyta nuolat ilginamo 65 m. pensinio amžiaus riba, kuri turėtų būti pasiekta 
2030  m. ir būti susieta su tikėtina gyvenimo trukme, tačiau tam reikės priimti papildomų 
teisės aktų. Kitos šalys reikalauja vis ilgesnio stažo. Pavyzdžiui, Lietuvoj e, įmokų mokėjimo 
laikotarpio trukmė palaipsniui didės nuo 30 metų 2017  m. iki 35  metų 2027 m. Lenkija nuo 
2017  m. spalio mėn. vėl įvedė žemesnį, diferencijuotą pensinį amžių vyrams ir moterims 
(atitinkamai 65 ir 60 m.). Dėl to smarkiai padidėjo pensijų mo kėjimas, o moterims skirtos 
pensijos yra gerokai mažesnės nei vyrų pensijos119. 
Daugiau pensijų reformos priemonių skiriama skurdui mažinti  (pavyzdžiui, minimalios 
garantijos) ir pajamų išlaikymui gerinti  (pavyzdžiui, palankus indeksavimas, papildomos 
pensijos vaidmens stiprinimas). Latvija, Malta ir Rumunija padidino neapmokestinamus 
minimalius mokesčius, kurie turėtų duoti naudos mažesnių pensijų gavėjams. Minimalios 
pensijos padidintos Bulgarijoje, Lenk ijoje ir Rumunijoje, kur 2017  m. jos išaugo net 30 proc. 
Imtasi ir kitų priemonių, pavyzdžiui, nustatytos papildomos didelį stažą sukaupusių 
pensininkų garantijos: pavyzdžiui, Austrija asmenims, kurie įmokas mokėjo ne mažiau kaip 
30 metų, 2017  m. padidino minimalią pensiją nuo 883  EUR iki 1  000 EUR per mėnesį120.  
Daugelio valstybių narių orientacinis principas – didesnis sveikatos priežiūros 
veiksmingumas geriau koordinuojant veiklą ir suteikiant didesnį vaidmenį pirminei 
sveikatos priežiūrai.  Estijoje dabar tiniais sveikatos priežiūros centrų ir ligoninių tinklų 
planais siekiama sukurti daugiadalykes komandas, iš naujo apibrėžti šeimos gydytojų ir 
specialistų vaidmenis ir gerinti mokymą. Airija didina kapitalo investicijas, be kita ko, steigia 
pradinės prieži ūros centrus visoje šalyje. Bulgarija ir Prancūzija 2018  m. rudenį pristatė 
pagrindinius sveikatos sistemos reformos pasiūlymus, įskaitant veiksmingesnę stacionarinę 
sveikatos priežiūrą ir geresnį priežiūros integravimą. Slovakijoje tęsiamos pastangos stip rinti 
bendrosios praktikos gydytojų poziciją ir išvengti nereikalingo kreipimosi į specialistus. 
Latvijoje tebevyksta pirminės sveikatos priežiūros įstaigų pertvarkymas į didesnius sveikatos 
priežiūros centrus, kuriuose dirba 3 –6 šeimos gydytojai, mažiausi ai du slaugytojai, o ilgainiui 
                                                            
119 Europos Komisija ir Socialinės apsaugos komitetas (2018  m.) „2018  m. pensijų adekvatumo ataskaita. 
Dabartinių ir būsimų pajamų adekvatumas senatvėje ES“.  
120 Ten pat.  
 
161 
 ir kiti specialistai, taip pat atliekamas stacionarių ligoninių paslaugų pertvarkymas. Kroatijoje 
funkcinė ligoninių integracija (dar bandomajame etape) ir geresnė pirminė sveikatos priežiūra 
turėtų padėti pagerinti paslaugų kokybę, taupyti lėšas ir užtikrinti finansinį stabilumą, taip pat 
padidinti saugumą ir pacientų pasitenkinimą. Austrijoje iki 2021 m. bus atidaryti 75 centrai, 
kuriuose dirbs įvairių specialistų komandos.  
Imamasi priemonių sveikatos priežiūros darbuotojų m okymo ir darbo sąlygoms gerinti.  
Italijoje derinama bendrosios praktikos gydytojų, specialistų ir slaugytojų kompetencija 
siekiant teikti sveikatos priežiūros paslauga bendruomenės nariams. Vengrija ir Švedija daug 
dėmesio skiria įgūdžių pasiūlos sveikatos  priežiūros sektoriuje stiprinimui, darbo sąlygų 
gerinimui ir atlyginimų didinimui. Rumunijoje nuo 2018 m. kovo 1 d. gerokai (70 –172 proc.) 
padidėjo gydytojų ir slaugytojų bendrasis darbo užmokestis. Latvijoje vyriausybė planuoja iki 
2023  m. gerokai (bevei k tris kartus) padidinti sveikatos priežiūros specialistų darbo 
užmokestį. Latvijoje, Lenkijoje, Portugalijoje ir Rumunijoje ketinama imtis rėmimo 
priemonių, kuriomis medicinos specialistai ir slaugytojai būtų pritraukiami dirbti į 
priemiesčius ir kaimo vi etoves.  
Konkrečios kai kurių valstybių narių priemonės, skirtos sveikatos priežiūros paslaugų 
prieinamumui gerinti, apima mažesnius mokėjimus savo lėšomis , ypač bendrų mokėjimų 
atveju. Vienas iš pavyzdžių – Kipras, kuriame 2017  m. priimta svarbi reforma, k uria, be kita 
ko, iki 2020  m. siekiama užtikrinti visuotinę sveikatos priežiūrą. Estijoje 2018  m. numatytas 
papildomas receptinių vaistų sąnaudų kompensavimas. Lietuvoje 2017  m. imtasi įvairių 
priemonių siekiant mažinti asmenines priemokas už vaistus ir di dinti vaistų politikos 
skaidrumą. Buvo sumažintas brangių vaistų PVM ir apribotas vaistinėse siūlomų vaistų kainų 
ir jų referencinių kainų skirtumas, taip pat skatintas generinių vaistų ir racionalaus vaistų 
vartojimas.  
Kai kurios valstybės narės siekia h olistinio požiūrio į ilgalaikę priežiūrą.  Bulgarija priėmė 
Nacionalinės ilgalaikės priežiūros strategijos įgyvendinimo veiksmų planą, kuris apima 
integruotų socialinių paslaugų teikimo ir institucinės struktūros stiprinimą. Lenkija parengė 
socialinę politi ką vyresnio amžiaus priklausomiems žmonėms, grindžiamą neoficialių globėjų 
rėmimo sistema, kurią vykdo viešosios institucijos ir bendruomeninių bei institucinių tarnybų 
tinklas.  
Siekdamos padidinti slaugytojų skaičių, valstybės narės siūlo skirtingas polit ikos 
galimybes.  Čekijos Respublikoje priimtas specialių slaugos atostogų įstatymas (iki trijų 
 
162 
 mėnesių trukmės mokamos atostogos slaugantiems šeimos nariams). Estijoje teikiama 
galimybė dirbančiam slaugytojui (giminaičiui, sutuoktiniui, registruotam partner iui ar 
globėjui) gauti penkias papildomas atostogų slaugymo tikslais dienas per metus. Vokietijoje 
reformuojamas slaugytojų ugdymas ir mokymas, siekiant sukurti bendrą sveikatos priežiūros, 
vaikų priežiūros ir ilgalaikės priežiūros slaugytojų mokymo progra mą ir mažinti darbo jėgos 
trūkumą.  
  
 
163 
 PRIEDAI  
1 priedas. Socialinių rodiklių suvestinės esminiai rodikliai ir jų lygiai  
 
Šaltinis: Eurostatas.  
Pastaba. „ESnv“ ir „EZnv“ – nesvertiniai ES ir euro zonos vidurkiai.  
Žymos: b – laiko eilučių pertrauka; e – apytikriai duomenys; p – negalutiniai duomenys; u – mažo patikimumo 
duomenys (mažas atvejų skaičius).  
  
Metai 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017
ES 28 11,0 10,7 10,6 11,6 11,6 11,5 5,2 5,2 5,1 23,8 23,5 22.5 e 12,0 11,6 10,9
EZ 19 11,6 11,1 11,0 11,2 11,2 11,2 5,2 5,2 5,1 23,1 23,1 22.1 e 12,2 11,7 11,2
ESnv 9,8 9,5 9,4 10,7 10,6 10,5 5,1 5,0 5,0 24,3 23,8 22,9 11,7 11,0 10,4
EZnv 10,1 9,5 9,4 10,4 10,3 10,1 5,0 5,0 4,9 23,6 23,1 22,3 11,5 10,8 10,2
BE 10,1 8,8 8.9 b 8,3 9,3 9,8 b 3,8 3,8 3,8 21,1 20,7 20,3 12,2 9,9 9.3 b
BG 13,4 13,8 12,7 6,6 7,3 8,0 7,1 7.7 b 8,2 41,3 40.4 b 38,9 19,3 18,2 15,3
CZ 6,2 6,6 6,7 16,6 16,0 15,8 3,5 3,5 3,4 14,0 13,3 12,2 7,5 7,0 6,3
DK 7,8 7.2 b 8.8 b 7,6 6.7 b 6.5 b 4,1 4,1 4,1 17,7 16,8 17,2 6,2 5.8 b 7.0 b
DE 10,1 10,3 10,1 8,7 8,2 7,9 4,8 4,6 4,5 20,0 19,7 19,0 6,2 6,7 6,3
EE 12,2 10,9 10,8 7,9 8,2 7,3 6,2 5,6 5,4 24,2 24,4 23,4 10,8 9,1 9,4
IE 7,0 6,2 5.1 b 12,3 12,1 12,1 4,5 4,4 : 26,0 24,2 : 14,3 12,6 10.9 b
EL 7,9 6,2 6,0 18,0 19,0 19,7 6,5 6,6 6,1 35,7 35,6 34,8 17,2 15,8 15,3
ES 20,0 19,0 18,3 11,2 11,5 11,9 6,9 6,6 6,6 28,6 27,9 26,6 15,6 14,6 13,3
FR 9,2 8,8 8,9 7,2 7,5 7,9 4,3 4,3 4,4 17,7 18,2 17,1 12,0 11,9 11,5
HR 2,8 u 2,8 u 3,1 9,5 9,6 10,6 5,2 5,0 5,0 29,1 27,9 26,4 18,1 16,9 15,4
IT 14,7 13,8 14,0 20,0 20,1 19,8 5,8 6,3 5,9 28,7 30,0 28,9 21,4 19,9 20,1
CY 5,2 7,6 8,5 8,3 9,7 9,5 5,2 4,9 4,6 28,9 27,7 25,2 15,3 16,0 16,1
LV 9,9 10,0 8,6 4,1 2,9 4,3 6,5 6,2 6,3 30,9 28,5 28,2 10,5 11,2 10,3
LT 5,5 4,8 5,4 2,4 1,9 1,0 7,5 7,1 7,3 29,3 30,1 29,6 9,2 9,4 9,1
LU 9.3 b 5,5 7,3 11,7 b 11,0 7,9 4,3 5.0 b 5,0 18,5 19,8 b 21,5 6.2 b 5,4 5,9
HU 11.6 b 12,4 12,5 13,7 14,0 15,3 4,3 4,3 4,3 28,2 26,3 25,6 11.6 b 11,0 11,0
MT 20,2 19,2 17.7 b 26,8 25,5 24,1 4,2 4,2 4,2 22,4 20,1 19,2 10,5 8,8 8.6 b
NL 8,2 8,0 7,1 11,1 11,0 10,5 3,8 3.9 b 4,0 16,4 16.7 b 17,0 4,7 4,6 4,0
AT 7,3 6,9 7,4 8,2 7,8 8,0 4,0 4,1 4,3 18,3 18,0 18,1 7,5 7,7 6,5
PL 5,3 5,2 5,0 13,8 14,2 14,6 4,9 4,8 4,6 23,4 21,9 19,5 11,0 10,5 9,5
PT 13,7 14,0 12,6 6,7 6,8 7,5 6,0 5,9 5,7 26,6 25,1 23,3 11,3 10,6 9,3
RO 19,1 18,5 18,1 17,5 17,6 17,1 8,3 7,2 6,5 37,4 38,8 35,7 18,1 17,4 15,2
SI 5,0 4,9 4,3 8,6 6,6 7,2 3,6 3,6 3,4 19,2 18,4 17,1 9,5 8,0 6,5
SK 6,9 7,4 9,3 14,7 14,2 12,8 3,5 3,6 3,5 18,4 18,1 16,3 13,7 12,3 12,1
FI 9,2 7,9 8,2 2,1 3,3 3,5 3,6 3,6 3,5 16,8 16,6 15,7 10,6 9,9 9,4
SE 7,0 7,4 7,7 4,2 3,8 4,0 4,1 4,3 4,3 18,6 18,3 17,7 6,7 6,5 6,2
UK 10,8 11,2 10,6 11,2 11,0 10,3 5,2 5,1 : 23,5 22,2 : 11,1 10,9 10,3Lygios galimybės ir galimybės įsidarbinti
Mokyklos nebaigę asmenys 
(18–24 m., proc. dalis)Lyčių užimtumo atotrūkis
(proc. punktai)Pajamų kvintilio dalies 
santykis (S80/S20)Skurdo ar socialinės 
atskirties rizika ( %)Nesimokantis ir nedirbantis 
jaunimas (15–24 m., proc. 
dalis)
 
164 
 1 priedas (tęsinys). Socialinių rodiklių suvestinės esminiai rodikliai ir jų lygiai  
 
Šaltinis: Eurostatas, EBPO.  
Pastaba. „ESnv“ ir „EZnv“ – nesvertini ai ES ir euro zonos vidurkiai. Realiosios bendros disponuojamosios namų 
ūkio pajamos vienam gyventojui apskaičiuojamos remiantis nekoreguotomis pajamomis (t.  y. neatsižvelgiant į 
socialinius pervedimus natūra) ir nekoreguojant pagal perkamosios galios stan dartus. Visą darbo laiką dirbančio 
ir vidutinį darbo užmokestį uždirbančio darbuotojo grynasis uždarbis turėtų būti suprantamas ir aiškinamas kartu 
su kitais rodikliais, pavyzdžiui, dirbančiųjų skurdo lygiu, darbo užmokesčio pasiskirstymo penktojo ir pirmo jo 
decilių santykiu (D5/D1) ir kitais atitinkamais Užimtumo rodiklių apžvalgos, Socialinės apsaugos rodiklių 
apžvalgos ir Bendros vertinimo sistemos rodikliais.  Siekiant sušvelninti trumpalaikius svyravimus, 
apskaičiuojant šį rodiklį naudojamasi trejų metų  vidurkiu.  
Žymos: b – laiko eilučių pertrauka; e – apytikriai duomenys; p – negalutiniai duomenys; u – mažo patikimumo 
duomenys (mažas atvejų skaičius).  
  
Metai 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2014 2015 2016 2014 2015 2016
ES 28 70,1 71,1 72,2 9,4 8,6 7,6 4,5 4,0 3,4 98,7 100,7 102,5 : : :
EZ 19 69,0 70,0 71,0 10,9 10,0 9,1 5,5 5,0 4,4 96,7 98,0 99,5 : : :
ESnv 70,0 71,1 72,5 9,7 8,7 7,6 4,8 4,1 3,4 97,7 100,2 103,5 19063 19267 19671
EZnv 69,6 70,6 72,0 10,5 9,7 8,6 5,3 4,7 4,0 94,4 96,2 98,4 20118 20574 20987
BE 67,2 67,7 68.5 b 8,5 7,8 7,1 b 4,4 4,0 3,5 b 96,7 96,3 97,0 24355 24772 25082
BG 67,1 67,7 71,3 9,2 7,6 6,2 5,6 4,5 3,4 110,4 120,1 133,6 8164 8742 9329
CZ 74,8 76,7 78,5 5,1 4,0 2,9 2,4 1,7 1,0 100,9 104,9 108,2 13496 13809 14111
DK 76,5 77.4 b 76.9 b 6,2 6,2 5,7 1,7 1,4 b 1,3 b 104,1 107,5 110,9 25491 26170 26568
DE 78,0 78,6 79,2 4,6 4,1 3,8 2,0 1,7 1,6 104,2 105,3 106,9 25935 26528 27040
EE 76,5 76,6 78,7 6,2 6,8 5,8 2,4 2,1 1,9 101,0 105,7 109,4 13048 13741 14373
IE 69,9 71,4 73,0 10,0 8,4 6,7 5,3 4,2 3,0 89,8 92,0 93,7 24726 24994 25510
EL 54,9 56,2 57,8 24,9 23,6 21,5 18,2 17,0 15,6 70,4 69,4 68,7 18169 18447 18577
ES 62,0 63,9 65,5 22,1 19,6 17,2 11,4 9,5 7,7 90,3 92,7 94,3 21999 22584 23077
FR 69,5 70,0 70,6 10,4 10,1 9,4 4,6 4,6 4,2 100,3 100,8 102,3 23761 24291 24579
HR 60,6 61,4 63,6 16,1 13,4 11,1 10,2 6,6 4,6 : : : : 12789 13113
IT 60,5 61,6 62,3 11,9 11,7 11,2 6,9 6,7 6,5 88,5 89,6 90,7 20597 20762 21070
CY 67,9 68,7 70,8 15,0 13,0 11,1 6,8 5,8 4,5 75,9 78,0 82,1 : : :
LV 72,5 73,2 74,8 9,9 9,6 8,7 4,5 4,0 3,3 91,6 98,5 103,9 6994 8502 10082
LT 73,3 75,2 76,0 9,1 7,9 7,1 3,9 3,0 2,7 103,5 108,2 114,6 9912 10517 11151
LU 70,9 b 70,7 71,5 6,5 6,3 5,6 1.9 b 2,2 2,1 103,1 102,5 101,5 31367 31922 32320
HU 68,9 71,5 73,3 6,8 5,1 4,2 3,1 2,4 1,7 101,2 103,4 109,8 11256 11480 11712
MT 69,0 71,1 73,0 5,9 5,2 4,6 2,4 1,9 1,6 : : : 21284 21218 21243
NL 76,4 77,1 78,0 6,9 6,0 4,9 3,0 2,5 1,9 98,9 100,1 101,5 27800 28570 28768
AT 74,3 74,8 75,4 5,7 6,0 5,5 1,7 1,9 1,8 96,4 95,2 96,3 25379 26039 26859
PL 67,8 69,3 70,9 7,5 6,2 4,9 3,0 2,2 1,5 113,4 117,7 124,8 12606 13221 13757
PT 69,1 70,6 73,4 12,6 11,2 9,0 7,2 6,2 4,5 92,0 94,7 97,0 16207 16043 15984
RO 66,0 66,3 68,8 6,8 5,9 4,9 3,0 3,0 2,0 100,4 102,8 114,2 8621 8987 9609
SI 69,1 70,1 73,4 9,0 8,0 6,6 4,7 4,3 3,1 92,8 94,6 99,1 14741 14958 15049
SK 67,7 69,8 71,1 11,5 9,7 8,1 7,6 5,8 5,1 101,8 105,8 108,6 11698 12106 12446
FI 72,9 73,4 74,2 9,4 8,8 8,6 2,3 2,3 2,1 101,4 102,6 103,5 24154 24346 24545
SE 80,5 81,2 81,8 7,4 6,9 6,7 1,5 1,3 1,2 111,6 113,3 115,9 25612 25892 25992
UK 76,8 77,5 78,2 5,3 4,8 4,4 1,6 1,3 1,1 100,0 104,4 103,5 28255 28770 29177Visą darbo laiką dirbančio ir 
vidutinį darbo užmokestį 
uždirbančio darbuotojo 
grynasis uždarbis (PGS)Dinamiškos darbo rinkos ir tinkamos darbo sąlygos
Nedarbo lygis 
(15–74 m. gyventojų proc. 
dalis)Realiosios GDHI vienam 
gyventojui
(2008 m. = 100)Užimtumo lygis 
(20–64 m. gyventojų proc. 
dalis)Ilgalaikio nedarbo lygis 
(15–74 m. aktyvių gyventojų 
proc. dalis)
 
165 
 1 priedas (tęsinys). Socialinių rodiklių suvestinės esminiai rodikliai ir jų lygiai  
 
Šaltinis: Euros tatas.  
Pastaba. „ESnv“ ir „EZnv“ – nesvertiniai ES ir euro zonos vidurkiai.  
Žymos: b – laiko eilučių pertrauka; e – apytikriai duomenys; p – negalutiniai duomenys; u – mažo patikimumo 
duomenys (mažas atvejų skaičius).  
 
  
Metai 2015 2016 2017 2014 2015 2016 2015 2016 2017 2015 2016 2017
ES 28 33,7 33,2 32.4 e 28,4 30,3 32,9 3,2 2,5 1.6 e 55,0 56,0 57,0
EZ 19 33,1 32,3 31.3 e 32,3 33,9 38,2 2,6 2,3 1.3 e : : :
ESnv 35,2 34,3 33,4 27,3 28,0 29,9 3,4 3,1 2,5 55,2 55,6 57,3
EZnv 35,0 34,2 32,5 29,2 29,4 32,3 3,4 3,4 2,7 56,7 57,0 59,7
BE 44,2 41,1 39,5 48,8 50,1 43,8 2,4 2,4 2,1 60,0 61,0 61,0
BG 22,5 17.9 b 19,9 11,2 9,0 12,5 4,7 2.8 b 2,1 31,0 26,0 29,0
CZ 42,3 40,5 42,4 4,4 2,9 4,7 0,8 0,7 0,5 57,0 54,0 60,0
DK 52,7 52,2 51,0 69,6 77,3 70,0 1,3 1,3 1,0 75,0 78,0 71,0
DE 33,5 34,8 33,2 27,5 25,9 32,6 0,5 0,3 0,3 67,0 68,0 68,0
EE 22,3 24,9 27,3 19,5 21,5 30,2 12,7 15,3 11,8 65,0 60,0 60,0
IE 55,0 52,2 : 27,4 30,6 28,6 2,8 2,6 : 44,0 44,0 48,0
EL 16,1 15,9 15,8 12,8 11,4 8,9 12,3 13,1 10,0 44,0 46,0 46,0
ES 26,6 24,4 23,9 37,0 39,7 39,3 0,6 0,5 0,1 54,0 53,0 55,0
FR 43,1 42,4 44,8 39,5 41,8 48,9 1,2 1,3 1,0 57,0 56,0 57,0
HR 35,5 28,6 24,8 17,1 11,8 15,6 1,9 1,7 1,6 51,0 55,0 41,0
IT 21,7 21,4 19,4 22,9 27,3 34,4 7,2 5,5 1,8 43,0 44,0 :u
CY 36,2 35,6 35,9 25,5 20,8 24,9 1,5 0,6 1,5 43,0 43,0 50,0
LV 17,6 21,6 21,9 21,6 22,8 28,3 8.4 b 8,2 6,2 49,0 50.0 b 48,0
LT 22,4 21,5 23,2 22,9 9,7 15,2 2,9 3,1 1,5 51,0 52,0 55,0
LU 43,8 39.1 b 35,5 49,0 51,9 50,9 0,9 0.4  b 0,3 86,0 86,0 85,0
HU 42,0 43,8 46,4 14,3 15,3 15,6 2,6 1,3 1,0 50,0 51,0 50,0
MT 31,2 30,7 29,1 18,2 17,9 31,4 0,8 1,0 0,2 52,0 49,0 56,0
NL 48,0 42.5 b 39,7 44,6 46,3 53,0 0,1 0.2 b 0,1 72,0 77,0 79,0
AT 45,7 46,4 42,2 16,0 22,2 20,5 0,1 0,2 0,2 64,0 65,0 67,0
PL 23,1 24,5 37,5 5,6 5,4 7,8 7,3 6,6 3.3 b 40,0 44,0 46,0
PT 26,1 24,0 22,5 44,9 47,2 49,9 3,0 2,4 2,3 48,0 48,0 50,0
RO 13,3 14,2 16,6 2,6 9,4 17,4 9,4 6,5 4,7 26,0 28,0 29,0
SI 42,3 42,8 44,6 37,3 37,4 39,5 0,2 0,4 3,5 51,0 53,0 54,0
SK 35,3 31,0 29,1 6,5 1,1 0,5 2,1 2,3 2,4 53,0 55,0 59,0
FI 53,7 57,0 56,9 33,2 32,6 32,6 4.3 b 4,1 3,6 74,0 73,0 76,0
SE 45,3 45,8 46,1 56,7 64,0 51,0 1,3 1,6 1,4 72,0 69.0 b 77,0
UK 43,3 43,4 : 28,9 30,4 28,5 2,8 1,0 : 67,0 69,0 71,0Asmenys, kurie nurodo turį 
nepatenkintų medicininės 
priežiūros poreikių (%)Asmenys, turintys bazinius ar 
geresnius bendruosius 
skaitmeninius įgūdžius (16–74 
m. gyventojų proc. dalis)Viešoji parama / Socialinė apsauga ir įtrauktis
Socialinių pervedimų 
(išskyrus pensijas) poveikis 
skurdo mažinimui (%)Vaikai iki 3 m., kuriems 
teikiamos oficialios priežiūros 
paslaugos (%)
 
166 
 2 priedas. Socialinių rodiklių suvestinės esminiai rodikliai, pokyčiai ir atotrūkis nuo ES 
vidurkio  
 
Šaltinis: Eurostatas.  
Pastaba. „ESnv“ ir „EZnv“ – nesvertiniai ES ir euro zonos vidurkiai. 2018  m. spalio 26  d. dar neturėta Darbo 
jėgos tyrimo ir SPGS duomenimis grindžiamų rodiklių po kyčių statistinio reikšmingumo įverčių.   
Žymos: b – laiko eilučių pertrauka; e – apytikriai duomenys; p – negalutiniai duomenys; u – mažo patikimumo 
duomenys (mažas atvejų skaičius).  
Metai
M-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su ES 
M-MM-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su ES 
M-MM-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su ES 
M-MM-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su ES 
M-MM-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su ES 
M-M
ES 28 -0,1 1,2 0,0 -0,1 1,0 0,0 -0,1 0,1 0,0 -1,0 -0,4 0,0 -0,7 0,5 0,0
EZ 19 -0,1 1,6 0,0 0,0 0,7 0,1 -0,1 0,1 0,0 -1,0 -0,8 0,0 -0,5 0,8 0,2
ESnv -0,1 0,0 0,0 -0,1 0,0 0,0 -0,1 0,0 0,0 -1,0 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0
EZnv -0,1 0,0 0,0 -0,2 -0,4 -0,1 -0,1 0,0 0,0 -0,8 -0,6 0,2 -0,6 -0,2 0,1
BE 0,1 b -0,5 0,2 0.5 b -0,7 0,6 0,0 -1,2 0,1 -0,4 -2,6 0,6 -0.6 b -1,1 0,1
BG -1,1 3,3 -1,0 0,7 -2,5 0,8 0,5 3,2 0,6 -1,5 16,0 -0,5 -2,9 4,9 -2,2
CZ 0,1 -2,7 0,2 -0,2 5,3 -0,1 -0,1 -1,6 0,0 -1,1 -10,7 -0,1 -0,7 -4,1 0,0
DK 1,6 b -0,6 1,7 -0,2 b -4,0 -0,1 0,0 -0,9 0,1 0,4 -5,7 1,4 1.2 b -3,4 1,9
DE -0,2 0,7 -0,1 -0,3 -2,6 -0,2 -0,1 -0,5 0,0 -0,7 -3,9 0,3 -0,4 -4,1 0,3
EE -0,1 1,4 0,0 -0,9 -3,2 -0,8 -0,2 0,4 -0,1 -1,0 0,5 0,0 0,3 -1,0 1,0
IE -1,1 b -4,3 -1,0 0,0 1,6 0,1 : : : : : : -1.7 b 0,5 -1,0
EL -0,2 -3,4 -0,1 0,7 9,2 0,8 -0,5 1,1 -0,4 -0,8 11,9 0,2 -0,5 4,9 0,2
ES -0,7 8,9 -0,6 0,4 1,4 0,5 0,0 1,6 0,1 -1,3 3,7 -0,3 -1,3 2,9 -0,6
FR 0,1 -0,5 0,2 0,4 -2,6 0,5 0,1 -0,6 0,2 -1,1 -5,8 -0,1 -0,4 1,1 0,3
HR 0,3 -6,3 0,4 1,0 0,1 1,1 0,0 0,0 0,1 -1,5 3,5 -0,5 -1,5 5,0 -0,8
IT 0,2 4,6 0,3 -0,3 9,3 -0,2 -0,4 0,9 -0,3 -1,1 6,0 -0,1 0,2 9,7 0,9
CY 0,9 -0,9 1,0 -0,2 -1,0 -0,1 -0,3 -0,4 -0,2 -2,5 2,3 -1,5 0,1 5,7 0,8
LV -1,4 -0,8 -1,3 1,4 -6,2 1,5 0,1 1,3 0,2 -0,3 5,3 0,7 -0,9 -0,1 -0,2
LT 0,6 -4,0 0,7 -0,9 -9,5 -0,8 0,2 2,3 0,3 -0,5 6,7 0,5 -0,3 -1,3 0,4
LU 1,8 -2,1 1,9 -3,1 -2,6 -3,0 0,0 0,0 0,1 1,7 -1,4 2,7 0,5 -4,5 1,2
HU 0,1 3,1 0,2 1,3 4,8 1,4 0,0 -0,7 0,1 -0,7 2,7 0,3 0,0 0,6 0,7
MT -1,5 b 8,3 -1,4 -1,4 13,6 -1,3 0,0 -0,8 0,1 -0,9 -3,7 0,1 -0.2 b -1,8 0,5
NL -0,9 -2,3 -0,8 -0,5 0,0 -0,4 0,1 -1,0 0,2 0,3 -5,9 1,3 -0,6 -6,4 0,1
AT 0,5 -2,0 0,6 0,2 -2,5 0,3 0,2 -0,7 0,3 0,1 -4,8 1,1 -1,2 -3,9 -0,5
PL -0,2 -4,4 -0,1 0,4 4,1 0,5 -0,2 -0,4 -0,1 -2,4 -3,4 -1,4 -1,0 -0,9 -0,3
PT -1,4 3,2 -1,3 0,7 -3,0 0,8 -0,2 0,7 -0,1 -1,8 0,4 -0,8 -1,3 -1,1 -0,6
RO -0,4 8,7 -0,3 -0,5 6,6 -0,4 -0,7 1,5 -0,6 -3,1 12,8 -2,1 -2,2 4,8 -1,5
SI -0,6 -5,1 -0,5 0,6 -3,3 0,7 -0,2 -1,6 -0,1 -1,3 -5,8 -0,3 -1,5 -3,9 -0,8
SK 1,9 -0,1 2,0 -1,4 2,3 -1,3 -0,1 -1,5 0,0 -1,8 -6,6 -0,8 -0,2 1,7 0,5
FI 0,3 -1,2 0,4 0,2 -7,0 0,3 -0,1 -1,5 0,0 -0,9 -7,2 0,1 -0,5 -1,0 0,2
SE 0,3 -1,7 0,4 0,2 -6,5 0,3 0,0 -0,7 0,1 -0,6 -5,2 0,4 -0,3 -4,2 0,4
UK -0,6 1,2 -0,5 -0,7 -0,2 -0,6 : : : : : : -0,6 -0,1 0,12017 2017 2017 2017 2017Lygios galimybės ir galimybės įsidarbinti
Lyčių užimtumo atotrūkis
(proc. punktai)Pajamų kvintilio dalies santykis 
(S80/S20)Skurdo arba socialinės atskirties 
rizikos lygis (%)Nesimokantis ir nedirbantis 
jaunimas (15–24 m. proc. dalis)Mokyklos nebaigę asmenys 
(18–24 m., proc. dalis)
 
167 
 2 priedas (tęsinys). Socialinių rodiklių suvestinės esminiai rodikliai, pokyčiai ir atotrūkis 
nuo ES vidurkio  
 
Šaltinis: Eurostatas, EBPO.  
Pastaba. „ESnv“ ir „EZnv“ – nesvertiniai ES ir euro zonos vidurkiai. Realiosios bendros disponuojamosios namų 
ūkio pajamos vienam gyventojui apskaičiuojamos remiantis nekoreguotomis pajamo mis (t.  y. neatsižvelgiant į 
socialinius pervedimus natūra) ir nekoreguojant pagal perkamosios galios standartus. Visą darbo laiką dirbančio 
ir vidutinį darbo užmokestį uždirbančio darbuotojo grynasis uždarbis turėtų būti suprantamas ir aiškinamas kartu 
su kitais rodikliais, pavyzdžiui, dirbančiųjų skurdo lygiu, darbo užmokesčio pasiskirstymo penktojo ir pirmojo 
decilių santykiu (D5/D1) ir kitais atitinkamais Užimtumo rodiklių apžvalgos, Socialinės apsaugos rodiklių 
apžvalgos ir Bendros vertinimo sistemos r odikliais.  Šio rodiklio atotrūkis nuo ES vidurkio išreiškiamas 
perkamosios galios standartais (PGS), o pokyčiai  – realiąja nacionaline valiuta; siekiant sušvelninti 
trumpalaikius svyravimus, apskaičiuojant rodiklio lygius ir pokyčius naudojamasi trejų metų  vidurkiu. 2018  m. 
spalio 26  d. dar neturėta Darbo jėgos tyrimo ir SPGS duomenimis grindžiamų rodiklių pokyčių statistinio 
reikšmingumo įverčių.   
Žymos: b – laiko eilučių pertrauka; e – apytikriai duomenys; p – negalutiniai duomenys; u – mažo patikimumo 
duomenys (mažas atvejų skaičius).  
Metai
M-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su ES 
M-MM-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su ES 
M-MM-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su ES 
M-MM-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su 
ES M-MM-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su 
ES M-M
ES 28 1,1 -0,3 -0,4 -1,0 0,0 0,1 -0,6 0,0 0,1 1,9 -1,0 -1,4 : : :
EZ 19 1,0 -1,5 -0,5 -0,9 1,5 0,2 -0,6 1,0 0,1 1,5 -4,1 -1,8 : : :
ESnv 1,5 0,0 0,0 -1,1 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0 3,3 0,0 0,0 2,6 0,0 0,0
EZnv 1,4 -0,6 -0,1 -1,1 0,9 0,0 -0,7 0,7 0,0 2,3 -5,1 -1,0 1,9 1315 -0,6
BE 0,8 b -4,0 -0,7 -0,7 b -0,5 0,4 -0,5 b 0,1 0,2 0,7 -6,5 -2,6 0,1 5411 -2,4
BG 3,6 -1,2 2,1 -1,4 -1,4 -0,3 -1,1 0,0 -0,4 11,2 30,0 7,9 8,6 -10342 6,0
CZ 1,8 6,0 0,3 -1,1 -4,7 0,0 -0,7 -2,4 0,0 3,1 4,6 -0,2 2,2 -5560 -0,3
DK -0,5 b 4,4 -2,0 -0,5 -1,9 0,6 -0.1 b -2,1 0,6 3,2 7,4 -0,1 1,3 6896 -1,3
DE 0,6 6,7 -0,9 -0,3 -3,8 0,8 -0,1 -1,8 0,6 1,5 3,4 -1,8 1,7 7369 -0,9
EE 2,1 6,2 0,6 -1,0 -1,8 0,1 -0,2 -1,5 0,5 3,6 5,9 0,3 5,2 -5298 2,7
IE 1,6 0,5 0,1 -1,7 -0,9 -0,6 -1,2 -0,4 -0,5 1,9 -9,9 -1,5 2,0 5839 -0,6
EL 1,6 -14,7 0,1 -2,1 13,9 -1,0 -1,4 12,2 -0,7 -1,1 -34,9 -4,4 0,0 -1094 -2,5
ES 1,6 -7,0 0,1 -2,4 9,6 -1,3 -1,8 4,3 -1,1 1,8 -9,2 -1,5 1,9 3406 -0,6
FR 0,6 -1,9 -0,9 -0,7 1,8 0,4 -0,4 0,8 0,3 1,4 -1,3 -1,9 0,6 4908 -2,0
HR 2,2 -8,9 0,7 -2,3 3,5 -1,2 -2,0 1,2 -1,3 : : : 2,3 -6558 -0,3
IT 0,7 -10,2 -0,8 -0,5 3,6 0,6 -0,2 3,1 0,5 1,2 -12,8 -2,1 0,7 1399 -1,9
CY 2,1 -1,7 0,6 -1,9 3,5 -0,8 -1,3 1,1 -0,6 5,3 -21,4 2,0 : : :
LV 1,6 2,3 0,1 -0,9 1,1 0,2 -0,7 -0,1 0,0 5,6 0,4 2,2 7,4 -9590 4,8
LT 0,8 3,5 -0,7 -0,8 -0,5 0,3 -0,3 -0,7 0,4 6,0 11,1 2,7 6,5 -8521 4,0
LU 0,8 -1,0 -0,7 -0,7 -2,0 0,4 -0,1 -1,3 0,6 -1,0 -2,1 -4,3 0,7 12649 -1,8
HU 1,8 0,8 0,3 -0,9 -3,4 0,2 -0,7 -1,7 0,0 6,1 6,2 2,8 4,5 -7960 1,9
MT 1,9 0,5 0,4 -0,6 -3,0 0,5 -0,3 -1,8 0,4 : : : 0,4 1572 -2,2
NL 0,9 5,5 -0,6 -1,1 -2,7 0,0 -0,6 -1,5 0,1 1,4 -2,0 -1,9 1,2 9097 -1,4
AT 0,6 2,9 -0,9 -0,5 -2,1 0,6 -0,1 -1,6 0,6 1,1 -7,3 -2,2 2,1 7188 -0,4
PL 1,6 -1,6 0,1 -1,3 -2,7 -0,2 -0,7 -1,9 0,0 6,1 21,3 2,8 4,9 -5915 2,3
PT 2,8 0,9 1,3 -2,2 1,4 -1,1 -1,7 1,1 -1,0 2,5 -6,5 -0,8 -0,6 -3688 -3,2
RO 2,5 -3,7 1,0 -1,0 -2,7 0,1 -1,0 -1,4 -0,3 11,1 10,7 7,8 8,5 -10063 6,0
SI 3,3 0,9 1,8 -1,4 -1,0 -0,3 -1,2 -0,3 -0,5 4,8 -4,4 1,5 1,2 -4622 -1,4
SK 1,3 -1,4 -0,2 -1,6 0,5 -0,5 -0,7 1,7 0,0 2,6 5,0 -0,7 3,1 -7225 0,5
FI 0,8 1,7 -0,7 -0,2 1,0 0,9 -0,2 -1,3 0,5 0,9 0,0 -2,4 0,3 4874 -2,3
SE 0,6 9,3 -0,9 -0,2 -0,9 0,9 -0,1 -2,2 0,6 2,3 12,4 -1,0 1,5 6321 -1,1
UK 0,7 5,7 -0,8 -0,4 -3,2 0,7 -0,2 -2,3 0,5 -0,9 0,0 -4,2 0,9 9506 -1,62017 2017 2017Nedarbo lygis 
(15–74 m. gyventojų proc. dais) Ilgalaikis nedarbas (15–74 m. 
aktyvių gyventojų proc. dalis)Užimtumo lygis 
(20–64 m. gyventojų proc. dalis)Realiosios GDHI vienam 
gyventojui 
(2008 m. = 100)Visą darbo laiką dirbančio ir 
vidutinį darbo užmokestį 
uždirbančio darbuotojo 
grynasis uždarbis (PGS)
2016 2016Dinamiškos darbo rinkos ir tinkamos darbo sąlygos
 
168 
 2 priedas (tęsinys). Socialinių rodiklių suvestinės esminiai rodikliai, pokyčiai ir atotrūkis 
nuo ES vidurkio  
 
Šaltinis: Eurostatas.  
Pastaba. „ESnv“ ir „EZnv“ – nesvertiniai ES ir euro zonos vidurkiai.  
Žymos: b – laiko ei lučių pertrauka; e – apytikriai duomenys; p – negalutiniai duomenys; u – mažo patikimumo 
duomenys (mažas atvejų skaičius). 2018  m. spalio 26  d. dar neturėta Darbo jėgos tyrimo ir SPGS duomenimis 
grindžiamų rodiklių pokyčių statistinio reikšmingumo įverčių.   
  
Metai
M-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su ES 
M-MM-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su ES 
M-MM-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su ES 
M-MM-M 
pokytisAtotrūkis 
nuo ES 
vidurkioVN M-M, 
plg. su ES 
M-M
ES 28 -0,8 -1,0 -1,0 2,6 3,0 0,7 -0,9 -0,9 -0,2 1,0 -0,3 -0,3
EZ 19 -1,0 -2,1 -1,2 4,3 8,3 2,4 -1,0 -1,2 -0,3 : : :
ESnv 0,2 0,0 0,0 1,9 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0 1,3 0,0 0,0
EZnv -0,7 -1,0 -0,9 2,9 2,4 1,0 -0,7 0,2 0,1 1,9 2,3 0,6
BE -1,5 6,1 -1,7 -6,3 13,9 -8,2 -0,3 -0,4 0,4 0,0 3,7 -1,3
BG 1,9 -13,6 1,8 3,5 -17,4 1,6 -0,7 -0,4 0,0 3,0 -28,3 1,7
CZ 1,9 9,0 1,7 1,8 -25,2 -0,1 -0,2 -2,0 0,5 6,0 2,7 4,7
DK -1,2 17,6 -1,4 -7,3 40,1 -9,2 -0,3 -1,5 0,4 -7,0 13,7 -8,3
DE -1,6 -0,2 -1,8 6,7 2,7 4,8 0,0 -2,2 0,7 0,0 10,7 -1,3
EE 2,4 -6,1 2,2 8,7 0,3 6,8 -3,5 9,3 -2,8 0,0 2,7 -1,3
IE : : : -2,0 -1,3 -3,9 : : : 4,0 -9,3 2,7
EL 0,0 -17,6 -0,2 -2,5 -21,0 -4,4 -3,1 7,5 -2,4 0,0 -11,3 -1,3
ES -0,5 -9,5 -0,7 -0,4 9,4 -2,3 -0,4 -2,4 0,3 2,0 -2,3 0,7
FR 2,4 11,4 2,3 7,1 19,0 5,2 -0,3 -1,5 0,4 1,0 -0,3 -0,3
HR -3,8 -8,6 -3,9 3,8 -14,3 1,9 -0,1 -0,9 0,6 -14,0 -16,3 -15,3
IT -1,9 -14,0 -2,1 7,1 4,5 5,2 -3,7 -0,7 -3,0 : : :
CY 0,3 2,5 0,1 4,1 -5,0 2,2 0,9 -1,0 1,6 7,0 -7,3 5,7
LV 0,3 -11,5 0,1 5,5 -1,6 3,6 -2,0 3,7 -1,3 -2,0 -9,3 -3,3
LT 1,6 -10,3 1,5 5,5 -14,7 3,6 -1,6 -1,0 -0,9 3,0 -2,3 1,7
LU -3,6 2,1 -3,8 -1,0 21,0 -2,9 -0,1 -2,2 0,6 -1,0 27,7 -2,3
HU 2,6 13,0 2,4 0,3 -14,3 -1,6 -0,3 -1,5 0,4 -1,0 -7,3 -2,3
MT -1,6 -4,3 -1,7 13,5 1,5 11,6 -0,8 -2,3 -0,1 7,0 -1,3 5,7
NL -2,8 6,3 -3,0 6,7 23,1 4,8 -0,1 -2,4 0,6 2,0 21,7 0,7
AT -4,2 8,7 -4,4 -1,7 -9,4 -3,6 0,0 -2,3 0,7 2,0 9,7 0,7
PL 13,1 4,1 12,9 2,4 -22,1 0,5 -3.3 b 0,8 -2,6 2,0 -11,3 0,7
PT -1,5 -11,0 -1,7 2,7 20,0 0,8 -0,1 -0,2 0,6 2,0 -7,3 0,7
RO 2,4 -16,8 2,2 8,0 -12,5 6,1 -1,8 2,2 -1,1 1,0 -28,3 -0,3
SI 1,8 11,1 1,6 2,1 9,6 0,2 3,1 1,0 3,8 1,0 -3,3 -0,3
SK -1,8 -4,3 -2,0 -0,6 -29,4 -2,5 0,1 -0,1 0,8 4,0 1,7 2,7
FI -0,1 23,5 -0,3 0,0 2,7 -1,9 -0,5 1,1 0,2 3,0 18,7 1,7
SE 0,3 12,6 0,1 -13,0 21,1 -14,9 -0,2 -1,1 0,5 8,0 19,7 6,7
UK : : : -1,9 -1,4 -3,8 : : : 2,0 13,7 0,72017 2016 2017 2017Asmenys, kurie nurodo turį 
nepatenkintų medicininės 
priežiūros poreikių (%)Asmenys, turintys bazinius ar 
geresnius bendruosius 
skaitmeninius įgūdžius (16–74 m. 
gyventojų proc. dalis)Socialinių pervedimų (išskyrus 
pensijas) poveikis skurdo 
mažinimui (%)Vaikai iki 3 m., kuriems teikiamos 
oficialios priežiūros paslaugos 
(%)Viešoji parama / Socialinė apsauga ir įtrauktis
 
169 
 3 priedas. Metodinės pastabos apie tendencijų ir lygio nustatymą rodiklių suvestinėje  
2015 m. viduryje Europos Komisija, Užimtumo komitetas ir Socialinės apsaugos komitetas susitarė dėl valstybių 
narių veiklos vertinimo metodikos rengiant Pagrindinių užimtumo ir socialinių rodiklių suvestinę. Susitarta, kad 
remiantis taikytina metodika turėtų būti galima pagal kiekvieną rodiklį nustatyti santykinę kiekvienos valstybės 
narės padėties vertę, atsižvelgiant į rodiklio reikšmių (rezultatų) pasiskirstymą ES.  Metodika taikoma tiek metų 
lygmenims (lygiai), tiek pokyčiams per vienus metus (pokyčiai), tokiu būdu sudarant sąlygas holistiškai įvertinti 
valstybių narių veiklą121.  
Komisija, sutarusi su Užimtumo komitetu ir Socialinės apsaugos komitetu, 2017  m. nutarė taikyti Socialinių 
rodiklių suvestinės, papildančios Europos socialinių teisių ramstį, metodiką.  
Kiekvienas rodiklis, lygiai ir pokyčiai yra paversti standartiniais balais (dar vadinamais z  balais), kad visiems 
rodikliams būtų taikoma tokia pati matų sistema. Tai atliekama standartizuojant tiek lygių, tiek pokyčių pirmines 
reikšmes pagal formulę:  
𝑧−𝑠𝑐𝑜𝑟𝑒  𝑓𝑜𝑟 𝑀𝑆 𝑋= [𝑀𝑆 𝑋 𝑖𝑛𝑑𝑖𝑐𝑎𝑡𝑜𝑟  −𝑎𝑣𝑒𝑟𝑎𝑔𝑒  (𝑀𝑆 𝑖𝑛𝑑𝑖𝑐𝑎𝑡𝑜𝑟 )]
𝑠𝑡𝑎𝑛𝑑𝑎𝑟𝑑  𝑑𝑒𝑣𝑖𝑎𝑡𝑖𝑜𝑛  (𝑀𝑆 𝑖𝑛𝑑𝑖𝑐𝑎𝑡𝑜𝑟 ) 
Tada išanalizuojamas balų pasiskirstymas (atskirai lygių ir pokyčių). Taikant šį metodą galima kiekvienos 
valstybės narės pirminę rodiklio reikšmę išreikšti pagal tai, keliais standartiniais nuokrypiais ji skiriasi nuo 
(nesvertinio) vidurkio. Kiekvienos vals tybės narės veiklos rezultatai įvertinami ir suklasifikuojami remiantis 
gautais z  balų rezultatais, atsižvelgiant į iš anksto nustatytas ribines vertes, išreikštas standartinio nuokrypio 
kartotiniais.  
Svarbiausias klausimas taikant šį metodą – kaip nustatyti atskyrimo reikšmes. Atsižvelgiant į tai, kad apie 
stebimų pirminių reikšmių pasiskirstymą negalima daryti jokių parametrinių prielaidų122, pasirenkant ribines 
vertes įprasta vadovautis sveiko proto nuostatomis. Atsižvelgiant į rodiklių suvestinėje naudojamų pagrindinių 
rodiklių analizę, susitarta, kad:   
1. Rodiklis mažesnis už -1 – labai geri veiklos rezultatai  
2. Rodiklis nuo -1 iki -0,5 – geri veiklos rezultatai  
3. Rodiklis nuo -0,5 iki 0,5 – neutralūs veiklos rezultatai  
4. Rodiklis nuo 0,5 iki 1 – blogi ve iklos rezultatai  
5. Rodiklis didesnis už 1 – labai blogi veiklos rezultatai123. 
 
4 lentelė. Z balų ribinės reikšmės  
  Z balų ribinės reikšmės  
-1,0 -0,5 0 0,5 1,0 
(mažiau nei)  (mažiau nei)  (nuo... iki...)  (daugiau nei)  (daugiau nei)  
Įvertinimas  
Lygiai  Labai žemas  Žemas  Vidutinis  Aukštas  Labai aukštas  
        
                                                            
121 Išskyrus vieno visą darbo dieną dirbančio, vaikų netur inčio ir vidutinį darbo užmokestį uždirbančio 
darbuotojo grynojo uždarbio rodiklį, kurio lygiams ir pokyčiams apskaičiuoti naudojamasi trejų metų vidurkiu, 
kad būtų sušvelninti trumpalaikiai svyravimai.  
122 Buvo atlikti normaliojo pasiskirstymo ir T pasiskir stymo testai, po kurių atmesta bet kokio pasiskirstymo 
hipotezė.  
123 Pasirinkus normalųjį pasiskirstymą, atskyrimo reikšmės apytikriai atitinka 15  proc., 30 proc., 50  proc., 70 
proc. ir 85  proc. kumuliacinio pasiskirstymo.  
 
170 
 Pokyčiai  Daug mažesni 
už vidurkį  Mažesni už 
vidurkį  Vidutiniai  Didesni už 
vidurkį  Daug didesni 
už vidurkį  
 
171 
 Derinant lygių ir pokyčių vertinimą bendrus šalies veiklos rezultatus galima pagal kiekvieną rodiklį priskirti 
vienai iš šių septynių kategorijų. Spalvų kodai atspindėti atitinkamuose šios ataskaitos paveiksluose.  
Toliau pateikiamose lentelėse tų rodiklių , kurių žema vertė  rodo gerus rezultatus  (kaip antai, nedarbo lygio, 
AROPE ir pan.), klasifikacija yra grindžiama z balais.  
Geriausių rezultatų 
pasiekusios šalys    Lygio rezultatas mažesnis už -1,0, 
pokyčių rezultatas mažesnis už 1,0  Valstybės narės, kuri ų lygis daug 
aukštesnis už ES vidurkį ir kurių padėtis 
gerėja arba neblogėja daug greičiau negu 
ES vidurkis.  
Geresnių už vidurkį 
rezultatų pasiekusios 
šalys  Lygio rezultatas nuo -1,0 iki -0,5, 
pokyčių rezultatas mažesnis už 1 arba 
lygio rezultatas nuo -0,5 iki 0,5, 
pokyčių rezultatas mažesnis už -1,0 Valstybės narės, kurių lygis aukštesnis už 
ES vidurkį ir kurių padėtis gerėja arba 
neblogėja daug greičiau negu ES vidurkis.  
Šalys, pasiekusios gerų 
rezultatų, bet reikia 
stebėti padė tį Lygio rezultatas mažesnis už -0,5, 
pokyčių rezultatas didesnis už 1,0 ir 
pokytis didesnis už 0124 Valstybės narės, kurių lygis aukštesnis 
arba daug aukštesnis už ES vidurkį, tačiau 
jų padėtis blogėja daug greičiau negu ES 
vidurkis.  
Vidutinių  / neutralių 
rezultatų pasiekusios 
šalys  Lygio rezultatas nuo -0,5 iki 0,5, 
pokyčių rezultatas nuo -1,0 iki 1,0  Valstybės narės, kurių lygis vidutinis ir 
kurių padėtis negerėja arba neblogėja 
daug greičiau negu ES vidurkis.  
Prastų, bet gerėjančių 
rezultatų pasiekusios  
šalys  Lygio rezultatas didesnis už 0,5, 
pokyčių rezultatas mažesnis už -1,0 Valstybės narės, kurių lygis žemesnis 
arba daug žemesnis už ES vidurkį, tačiau 
jų padėtis gerėja daug greičiau negu ES 
vidurkis.  
Padėtį reikia stebėti  Lygio rezultatas nuo 0,5 iki 1,0, 
pokyčių rezultatas didesnis už -1,0 arba 
lygio rezultatas nuo -0,5 iki 0,5, 
pokyčių rezultatas didesnis už 1,0 ( ir 
pokytis didesnis už 0125) Ši kategorija apima du skirtingus atvejus: 
i) valstybės narės, kurių lygis žemesnis  už 
ES vidurkį ir kurių padėtis blogėja arba 
nepakankamai greitai gerėja; ii) valstybės 
narės, kurių lygis atitinka ES vidurkį, 
tačiau padėtis blogėja daug greičiau negu 
ES vidurkis.  
Kritinė padėtis  Lygio rezultatas didesnis už 1,0, 
pokyčių rezultatas did esnis už -1,0 Valstybės narės, kurių lygis daug 
žemesnis už ES vidurkį ir kurių padėtis 
blogėja arba nepakankamai greitai gerėja.  
 
 
 
 
Toliau pateikiamose lentelėse tų rodiklių, kurių aukšta vertė  rodo gerus rezultatus  (kaip antai, užimtumo lygio, 
naudojimosi vaikų priežiūros paslaugomis pan.), klasifikacija yra grindžiama z balais.  
                                                            
124 Dėl pastarosios sąlygos valstybės  narės, kurios lygio rezultatai maži arba labai maži, padėties negalima 
pavadinti blogėjančia, jei pokytis daug didesnis už vidurkį, bet tebedidėja.  
125 Dėl pastarosios sąlygos valstybės narės, kurios lygio rezultatai vidutiniai, negalima priskirti kategorij ai 
„padėtį reikia stebėti“, jei pokytis daug didesnis už vidurkį, bet tebedidėja.  
Daug mažesnis už 
vidutinįMažesnis už 
vidutinįVidutinis Didesnis už vidutinįDaug didesnis už 
vidutinį
Labai žemas
Žemas
Vidutinis
Aukštas
Labai aukštasLygisPokytis
 
172 
 Geriausių rezultatų 
pasiekusios šalys    Lygio rezultatas didesnis už 1,0, 
pokyčių rezultatas didesnis už -1,0 Valstybės narės, kurių lygis  daug 
aukštesnis už ES vidurkį ir kurių padėtis 
gerėja arba neblogėja daug greičiau negu 
ES vidurkis.  
Geresnių už vidurkį 
rezultatų pasiekusios 
šalys  Lygio rezultatas nuo 1,0 iki 0,5, 
pokyčių rezultatas didesnis už -1,0 arba 
lygio rezultatas nuo -0,5 iki 0,5, 
pokyčių rezultatas didesnis už 1,0  Valstybės narės, kurių lygis aukštesnis už 
ES vidurkį ir kurių padėtis gerėja arba 
neblogėja daug greičiau negu ES vidurkis.  
Šalys, pasiekusios gerų 
rezultatų, bet reikia 
stebėti padėtį  Lygio rezultatas didesnis už 0,5 ir 
pokyčių rezultatas mažesnis už -1,0 ir 
pokytis mažesnis už 0126 Valstybės narės, kurių lygis aukštesnis 
arba daug aukštesnis už ES vidurkį, tačiau 
jų padėtis blogėja daug greičiau negu ES 
vidurkis.  
Vidutinių  / neutralių 
rezultatų pasiekusios 
šalys  Lygio rezultatas nuo -0,5 iki 0,5, 
pokyčių rezultatas nuo -1,0 iki 1,0  Valstybės narės, kurių lygis vidutinis ir 
kurių padėtis negerėja arba neblogėja 
daug greičiau negu ES vidurkis.  
Prastų, bet gerėjančių 
rezultatų pasiekusios 
šalys  Lygio rezultatas mažesnis už -0,5, 
pokyčių rezultatas didesnis už 1,0  Valstybės narės, kurių lygis žemesnis 
arba daug žemesnis už ES vidurkį, tačiau 
jų padėtis gerėja daug greičiau negu ES 
vidurkis.  
Padėtį reikia stebėti  Lygio rezultatas nuo -0,5 iki -1,0, 
pokyčių rezultatas mažesnis už 1,0 arba 
lygio rezultatas nuo -0,5 iki 0,5, 
pokyčių rezultatas mažesnis už -1,0 ( ir 
pokytis mažesnis už 0127) Ši kategorija apima du skirtingus atvejus: 
i) valstybės narės, kurių lygis žemesn is už 
ES vidurkį ir kurių padėtis blogėja arba 
nepakankamai greitai gerėja; ii) valstybės 
narės, kurių lygis atitinka ES vidurkį, 
tačiau padėtis blogėja daug greičiau negu 
ES vidurkis.  
Kritinė padėtis  Lygio rezultatas mažesnis už 1,0, 
pokyčių rezultatas mažesnis už 1,0  Valstybės narės, kurių lygis daug 
žemesnis už ES vidurkį ir kurių padėtis 
blogėja arba nepakankamai greitai gerėja.  
 
 
 
 
                                                            
126 Dėl pastarosios sąlygos valstybės narės, kurios lygio rezultatai dideli arba labai dideli, padėties negalima 
pavadinti blogėjančia, jei pokytis daug mažesnis už vidurkį, be t tebegerėja.  
127 Dėl pastarosios sąlygos valstybės narės, kurios lygio rezultatai vidutiniai, negalima priskirti kategorijai 
„padėtį reikia stebėti“, jei pokytis daug mažesnis už vidurkį, bet tebedidėja.  
Daug didesnis už 
vidutinįDidesnis už vidutinį VidutinisMažesnis už 
vidutinįDaug mažesnis už 
vidutinį
Labai aukštas
Aukštas
Vidutinis
Žemas
Labai žemasLygisPokytis
 
173 
 
 Atskyrimo reikšmių suvestinė lentelė  
  Labai maža  Maža  Vidutinė  Didelė  Labai didelė  
Mokyklos nebaigusių asmenų dalis  
(proc. dalis, 18 –24 m.) Lygiai  mažiau už 5,4  % mažiau už 7,4  % nuo 7,4  % iki 11,4  % daugiau už 11,4  % daugiau už 13,4  % 
Pokyčiai  mažiau už -1,0 p. 
p. mažiau už -0,5 p. 
p. nuo -0,5 p. p. iki 0,4 p. p.  daugiau už 0,4 p. p.  daugiau už 0,8 p. p.  
Vyrų ir moterų užimtumo lygio skirtumai (proc. punktais)  Lygiai  mažiau už 5,2 p. 
p. mažiau už 7,8 p. 
p. nuo 7,8 p. p. iki 13,2 p. p.  daugiau už 13,2 p. 
p. daugiau už 15,9 p. 
p. Pokyčiai  mažiau už -1,0 p. 
p. mažiau už -0,5 p. 
p. nuo -0,5 p. p. iki 0,4 p. p.  daugiau už 0,4 p. p.  daugiau už 0,9 p. p.  
Pajamų kvintilio dalies santykis (S80/S20)  Lygiai  mažiau už 3,7  mažiau už 4,3  nuo 4,3 iki 5,6  daugiau už 5,6  daugiau už 6,2  
Pokyčiai  mažiau už -0,3 mažiau už -0,2 nuo -0,2 iki 0,0  daugiau už 0,0  daugiau už 0,2  
Skurdo ar socialinės atskirties rizikos lygis (%)  Lygiai  mažiau už 16,1  % mažiau už  19,5 % nuo 19,5  % iki 26,3  % daugiau už 26,3  % daugiau už 29,7  % 
Pokyčiai  mažiau už -1,9 p. 
p. mažiau už -1,4 p. 
p. nuo -1,4 p. p. iki -0,5 p. p.  daugiau už -0,5 p. p.  daugiau už 0,0 p. p.  
Nesimokantys ir nedirbantys jaunuoliai (15 –24 m. 
gyventojų proc. dalis)  Lygiai  mažiau už 6,5  % mažiau už 8,4  % nuo 8,4  % iki 12,3  % daugiau už 12,3  % daugiau už 14,2  % 
Pokyčiai  mažiau už -1,5 p. 
p. mažiau už -1,1 p. 
p. nuo -1,1 p. p. iki -0,2 p. p.  daugiau už -0,2 p. p.  daugiau už 0,2 p.  p. 
Užimtumo lygis (20 –64 m. gyventojų proc. dalis)  Lygiai  mažiau už  67,0 % mažiau už  69,8 % nuo 69,8  % iki 75,3  % daugiau už 75,3  % daugiau už  78,0 % 
Pokyčiai  mažiau už 0,5 p. 
p. mažiau už 1,0 p. 
p. nuo 1,0 p. p. iki 1,9 p. p.  daugiau už 1,9 p.  p. daugiau už 2,4 p.  p. 
Nedarbo lygis (15 –74 m. gyventojų proc. dalis)  Lygiai  mažiau už 3,6  % mažiau už 5,6  % nuo 5,6  % iki 9,6  % daugiau už 9,6  % daugiau už 11,7  % 
Pokyčiai  mažiau už -1,7 p. 
p. mažiau už -1,4 p. 
p. nuo -1,4 p. p. iki -0,8 p. p.  daugiau už -0,8 p. p.  daugiau už -0,4 p. 
p. 
Ilgalaikis nedarbo lygis (15 –74 m. gyventojų proc. dalis)  Lygiai  mažiau už 0,5  % mažiau už 1,9  % nuo 1,9  % iki  4,8 % daugiau už 4,8  % daugiau už 6,3  % 
Pokyčiai  mažiau už -1,3 p. 
p. mažiau už -1,0 p. 
p. nuo -1,0 p. p. iki -0,4 p. p.  daugiau už -0,4 p. p.  daugiau už -0,1 p. 
p. 
Realiosios bendros disponuojamosios namų ūkio pajamos 
vienam gyventojui (2008  m. = 100)  Lygiai  mažiau už 90,7  mažiau už 97,1  nuo 97,1 iki 110,0  daugiau už 110,0  daugiau už 116,4  
Pokyčiai  mažiau už 0,0 p. 
p. mažiau už 1,6 p. 
p. nuo 1,6 p. p. iki 4,8 p. p.  daugiau už 4,8 p. p.  daugiau už 6,3 p. p.  
Visą darbo laiką dirbančio ir vidutinį darbo užmokestį 
uždirbančio darbuotojo grynasis uždarbis (lygiai 
perkamosios galios standartais (PGS), pokyčiai – realiąja 
nacionaline valiuta)  Lygiai  mažiau už 12  559 mažiau už 16  115 nuo 16  115 iki 23  228 daugiau už 23  228 daugiau už 26  784 
Pokyčiai  mažiau už -0,1 % mažiau už 1,2  % nuo 1,2  % iki 3,9  % daugiau už 3,9  % daugiau už 5,2  % 
Socialinių pervedimų (išskyrus pensijas) poveikis skurdo 
mažinimui (%)  Lygiai  mažiau už 22,0  % mažiau už 27,7 % nuo 27,7  % iki 39,2  % daugiau už 39,2  % daugiau už 44,2 % 
Pokyčiai  mažiau už -3,1 p. 
p. mažiau už -1,5 p. 
p. nuo -1,5 p. p. iki 1,9 p. p.  daugiau už 1,9 p.  p. daugiau už 3,5 p.  p. 
Vaikai iki 3  m., kuriems teikiamos oficialios priežiūros 
paslaugos (%)  Lygiai  mažiau už  12,8 % mažiau už  21,4 % nuo 21,4  % iki 38,4  % daugiau už 38,4  % daugiau už 46,9  % 
Pokyčiai  mažiau už -3,6 p. 
p. mažiau už -0,9 
proc. p.  nuo -0,9 p. p. iki 4,6 p. p.  daugiau už 4,6 p. p.  daugiau už 7,4 p. p.  
Asmenys, kurie nurodo turį nepatenkintų medicininės 
priežiūros poreikių (%)  Lygiai  mažiau už 0,4  % mažiau už 1,0  % nuo 1,0  % iki 3,9  % daugiau už 3,9  % daugiau už 5,4  % 
Pokyčiai  mažiau už -2,2 p. 
p. mažiau už -1,5 p. 
p. nuo -1,5 p. p. iki 0,0 p. p.  daugiau už 0,0 p. p.  daugiau už 0,7 p.  p. 
Asmenys, turintys bazinius ar geresnius bendruosius 
skaitmeninius įgūdžius (16 –74 m. gyventojų proc. dalis)  Lygiai  mažiau už  43,4 % mažiau už  50,4 % nuo 50,4  % iki 64,3  % daugiau už 64,3  % daugiau už 71,3  % 
Pokyčiai  mažiau už -3,0 p. 
p. mažiau už -0,9 
proc. p.  nuo -0,9 p. p. iki 3,5 p. p. daugiau už 3,5 p.  p. daugiau už 5,6 p.  p. 
 
174 
 
 4 priedas. Glausta užimtumo tendencijų, kurias reikia stebėti, ir valstybių narių, kuriose 
padėtis blogėja arba gerėja, kaip nustatyta 2018  m. Užimtumo rodiklių apžvalgoje, 
skaičiaus apžvalga  
 
Pastaba. 2016 –2017  m. pokyčiai; bedarbių skurdo rizikos lygio, nedarbo spąstų ir vyrų ir moterų darbo 
užmokesčio skirtumų pokyčiai – 2015 –2016  m. 
  
21
10
21
2
6
10
16
5
7
7
26
22
2
7
14
12
4
51
1
1
2
3
2
9
5
7
2
1
1
1
3
2
3
12-15 -10 -5 0 5 10 15 20 25 30
Užimtumo lygis (20 –64 m. gyventojų proc. dalis) 
Nesimokantis ir nedirbantis jaunimas (15 –24 m. gyventojų proc. dalis)
Vyresnio amžiaus žmonių užimtumas (55 –64 m. gyventojų proc. dalis) 
Užimtumo lygis (20 –64 m. ne ES piliečių proc. dalis)
Terminuotas darbas ne savo noru (visų darbuotojų proc. dalis)
Naujai įdarbinti (proc. dalis)
Ilgalaikis nedarbas (proc.)
Bedarbių skurdo rizikos lygis
Nedarbo spąstų mokesčių tarifas mažo darbo užmokesčio gavėjams
Neaktyvumas ir darbas ne visą darbo dieną dėl  priežiūros pareigų (iš viso)
Bendras užimtumas (tūkst.)
Laisvų darbo vietų rodiklis (vidut. –daugiau kaip 3 m.)
Vyrų ir moterų užimtumo lygio atotrūkis
Vyrų ir moterų darbo užmokesčio atotrūkis
Vidurinį ar aukštąjį išsilavinimą turintys suaugusieji
Suaugusiųjų (25 –64 m.), dalyvaujančių švietimo ir mokymo programose, proc. dalis
Mokyklos nebaigę asmenys (proc.)
Aukštasis ar lygiavertis išsilavinimas (30 –34 m.) -iš viso
Nominaliosios vienetui tenkančios darbo sąnaudos (2010 m. = 100)Metinis pokytis
PablogėjimasPagerėjimas
 
175 
 
 5 priedas. Glausta socialinių tendencijų, kurias reikia stebėti, ir valstybių narių, kuriose 
padėtis 2015 –2016  m. blogėjo arba gerėjo, kaip nustatyta 2018  m. rugpjūčio mėn. 
Socialinės apsaugos rodiklių apžvalgoje, skaičiaus apžvalga  
 
Pastaba. ES SPGS duomenimis grindžiamų rodiklių (pajamų ir namų ūkių darbo in tensyvumo rodiklių, taip pat 
nepatenkintų sveikatos priežiūros poreikių rodiklių) atveju nurodyti 2015 –2016  m. pokyčiai paprastai faktiškai 
reiškia 2014 –2015  m. pokyčius. Darbo jėgos tyrimo duomenimis grindžiamų rodiklių (ilgalaikio nedarbo lygis, 
mokyklos  nebaigusių asmenų skaičius, jaunimo nedarbo dalis, 15 –24 m. nesimokančių ir nedirbančių jaunuolių 
dalis, 55 –64 m. asmenų užimtumo lygis) ir didelio materialinio nepritekliaus rodiklio atveju pokyčiai yra 2016 –
2017  m. (kelios valstybės narės 2018  m. rugpjū čio mėn. dar nebuvo pateikusios galutinių 2017  m. duomenų).  
2302810432870201051323120
12612101011481302616471021249115419
-25 -15 -5 5 15 25Skurdo arba socialinės atskirties rizikaSkurdo rizikaDidelio materialinio nepritekliaus lygisŽmonių, gyvenančių namų ūkiuose, kuriuose beveik nė vienas narys neturi…Santykinio skurdo rizikos gylio medianaIlgalaikė skurdo rizikaMaterialinis ir socialinis nepritekliusPajamų nelygybė (S80/S20)Vaikų skurdo ar socialinės atskirties rizikaSocialinių pervedimų poveikis skurdo mažinimuiAROP namų ūkiuose, kuriuose beveik nė vienas narys neturi darboDirbančiųjų skurdo rizikaIlgalaikis nedarbasMokyklos nebaigę asmenysJaunimo nedarbo lygisNesimokantis ir nedirbantis jaunimas (15 –24 m.)Vyresnio amžiaus darbuotojų užimtumas65 m. ir vyresnių asmenų skurdo ir socialinės atskirties rizikaVyresnio amžiaus žmonių pajamų santykio medianaPajamų pakeitimo pensijomis santykisNeproporcingai didelės išlaidos būstuiPačių asmenų nurodomi nepatenkinti medicininės priežiūros poreikiaiNeįgaliųjų (16 m. ir vyresnių) skurdo ar socialinės atskirties rizikaRealus bendrųjų namų ūkių disponuojamųjų pajamų pokytis
Valstybių narių skaičiusPablogėjimas Pagerėjimas