KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI

Valstybių narių pastangos 2014 m. pasiekti tvarią žvejybos pajėgumų ir žvejybos galimybių pusiausvyrą



Įžanga

Pagal 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentą (ES) Nr. 1380/2013 dėl bendros žuvininkystės politikos (toliau – Pagrindinis BŽP reglamentas) valstybės narės privalo rengti metines ataskaitas dėl pažangos siekiant savo laivynų žvejybos pajėgumų ir žvejybos galimybių pusiausvyros. Kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos visoje Sąjungoje laikytis bendro požiūrio, šios nacionalinės laivynų ataskaitos rengiamos pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1380/2013 dėl bendros žuvininkystės politikos 22 straipsnį vadovaujantis Žvejybos pajėgumų ir žvejybos galimybių pusiausvyros analizės gairėmis (toliau – Komisijos gairės), kurias Komisija priėmė 2014 metais. Be to, jeigu valstybė narė nustato struktūrinį disbalansą, ji privalo pateikti atitinkamam (-iems) segmentui (-ams) skirtą veiksmų planą, kuriame nustatyti reguliavimo tikslai, priemonės ir aiškūs tokio plano įgyvendinimo terminai. Remdamasi šiomis nacionalinėmis laivynų ataskaitomis, Komisija rengia ataskaitą dėl valstybių narių pastangų pasiekti tvarią žvejybos pajėgumų ir žvejybos galimybių pusiausvyrą. Ši ataskaita susijusi su 2014 m.

Valstybių narių metinės ataskaitos ir veiksmų planai

2014 m. Komisijai ataskaitas pateikė visos 23 pakrantės valstybės narės. Komisija paprašė Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komiteto (toliau – angl. santrumpa STECF) pateikti laivynų pajėgumų ir žvejybos galimybių pusiausvyros analizę, kurią rengiant visiems ES laivyno segmentams būtų taikomas standartinis metodas. Visi STECF EWG 15-17 dokumentuose pateikti ir naudoti pusiausvyros rodikliai apskaičiuoti remiantis Komisijos gairėmis.

STECF padarė išvadą, kad rengdamos nacionalines ataskaitas valstybės narės įdėjo daug pastangų. Vis dėlto išanalizavus nacionalines ataskaitas matyti, kad ne visais atvejais pavyko rodiklius apskaičiuoti visiems laivyno segmentams. Taip atsitiko dėl duomenų stygiaus arba, kalbant apie ekonominius ir techninius rodiklius, dėl segmentų grupavimo (kuriuo siekiama užtikrinti komercinių paslapčių apsaugą). Dėl duomenų trūkumo sunku apskaičiuoti laivyno segmentų pusiausvyros rodiklius, todėl jie tampa nepatikimi arba nereprezentatyvūs. Kaip pažymėjo STECF, norint pagerinti rodiklių aprėptį ir tinkamumą, valstybės narės turi pateikti išsamesnius duomenų rinkinius, kurie atspindėtų didesnę laivyno segmentų dalį, ir analitiškesnį išteklių vertinimą, kuriame matytųsi biologiniai ir su tyrimu susiję duomenys, surinkti pagal duomenų rinkimo sistemą (toliau – DRS, angl. DCF). Be to, reikėtų pagerinti su sužvejotų (o ne iškrautų) žuvų kiekio duomenimis susijusių rodiklių aprėptį ir tinkamumą. Juos būtų galima susieti su žvejybos žurnaluose pateikiamais žuvų išmetimo į jūrą duomenimis, kitaip tariant, duomenimis, surinktais pagal 2009 m. lapkričio 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1224/2009, nustatantį Bendrijos kontrolės sistemą, kuria užtikrinamas bendrosios žuvininkystės politikos taisyklių laikymasis (toliau – Kontrolės reglamentas), ir naudojamais DRS. Kita problema susijusi su sužvejotų žuvų kiekio ir pastangų duomenimis pagal atitinkamą geografinį susisluoksniavimą Viduržemio jūros regione, dėl kurių trūkumo neįmanoma pajėgumus susieti su pastangomis ir galiausiai su žvejybos galimybėmis. Be to, kyla problemų dėl smulkiosios žvejybos duomenų, kadangi valstybės narės šiuos duomenis renka ne tokia apimtimi, kaip kitų laivyno segmentų. Dėl šios priežasties su smulkiąja žvejyba susijusios pastangos ir iškrautų bei sužvejotų žuvų kiekiai iš esmės nėra stebimi. Analizė rodo, kad kai kurie laivyno segmentai (pavyzdžiui, traleriai) yra ekonomiškai priklausomi nuo išteklių, kurie žvejojami viršijant didžiausią galimą tausios žvejybos laimikį atitinkantį žvejybos intensyvumo lygį. Analizė taip pat patvirtina menką laivų panaudojimą daugelyje valstybių narių. Šie pastebėjimai pateisina tai, kad laivyno pajėgumai ir toliau būtų aktyviai valdomi, o prireikus koreguojami. Valstybės narės toliau turėtų imtis veiksmų dėl savo laivynų žvejybos pajėgumų, kad užtikrintų ekonominį laivynų perspektyvumą: tvarią jų veiklą ir tausų biologinių jūrų išteklių naudojimą.

Pagal bendrą žuvininkystės politiką valstybės narės privalo rengti priemones, kurios ilgainiui padėtų laivynų žvejybos pajėgumus pritaikyti prie žvejybos galimybių. Konkrečiais atvejais, kai segmentuose nustatomi pertekliniai struktūriniai pajėgumai, skaidri ir veiksminga priemonė, padedanti siekti žvejybos laivyno pajėgumų ir žvejybos galimybių pusiausvyros, yra veiksmų planas disbalansui mažinti.

2015 m. valstybėse narėse veiksmų planų parengta daugiau negu 2014 m. Naudojantis biologiniais, ekonominiais ar techniniais rodikliais ir (arba) papildoma informacija, iš viso 17-oje valstybių narių nustatyta laivyno segmentų, kurie, valstybių nuomone, buvo nesubalansuoti arba galėjo turėti disbalanso požymių. Todėl, remiantis Komisijos gairėmis, turėjo būti parengti veiksmų planai. Dar 5 valstybės narės padarė išvadą, kad akivaizdžiai nesubalansuotų laivyno segmentų nebuvo, taigi jos veiksmų planų nepateikė.

Tokiomis aplinkybėmis svarbus vaidmuo tenka metinei ataskaitai. 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 508/2014 dėl Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondo (toliau – EJRŽF reglamentas) yra nustatyta ex ante sąlyga, pagal kurią, kad būtų patvirtinta EJRŽF veiksmų programa, būtina pateikti Komisijos gaires atitinkančią nacionalinę žvejybos pajėgumų ir žvejybos galimybių pusiausvyros ataskaitą. Be to, EJRŽF finansuojamas konkrečias priemones, pavyzdžiui, žvejybos veiklos nutraukimą visam laikui, variklių pakeitimą arba paramą jauniesiems žvejams, EJRŽF gali remti tik tuose laivyno segmentuose, kuriuose nustatyti pertekliniai pajėgumai (žvejybos veiklos nutraukimo visam laikui atveju) arba kuriuose nėra perteklinių struktūrinių pajėgumų (variklių pakeitimo ir paramos veiklą pradedantiems jauniesiems žvejams atvejais).

Taigi veiksmų planuose valstybės narės turi galimybę nustatyti priemones (įskaitant žvejybos veiklos nutraukimą visam laikui), numatytas žvejybos pajėgumams mažinti tuose segmentuose, kurie laikomi nesubalansuotais su savo žvejybos galimybėmis. Per ateinančius kelerius metus EJRŽF parama žvejybos veiklos nutraukimo visam laikui priemonėms padės sumažinti ES laivyno pajėgumus ir atitinkamai sumažinti jūrų išteklių naudojimo intensyvumą.

Žvejybos laivyno pajėgumų Sąjungoje būklė

Pagal bendrą žuvininkystės politiką (toliau – BŽP) valstybės narės taip pat privalo užtikrinti, kad nuo 2014 m. jų laivynų žvejybos pajėgumai neviršytų Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 II priede nustatytų viršutinių pajėgumų ribų. Kaip minėta pirmiau, laivynų pajėgumai yra toliau mažinami. Kaip ir pastaruosius dešimt metų (žr. III ir IV priedus), 2014 m. sausio mėn. – 2015 m. lapkričio mėn. laikotarpiu žvejybos pajėgumai ES 28 valstybėse narėse toliau mažėjo: 0,8 % kilovatais (kW) ir 1,3 % bendrąja talpa (GT) (žr. I priedą).

2015 m. lapkričio mėn. ES laivyno registre buvo registruoti 85 065 laivai, kurių bendri pajėgumai buvo 1 627 125 GT ir 6 474 617 kW. Tai rodo, kad laivų skaičius (išskyrus laivų skaičių atokiausiuose regionuose) 2015 m. sumažėjo 0,6 % (žr. I priedą). ES laivyno žvejybos pajėgumai buvo 18,42 % mažesni už viršutinę talpos pajėgumų ribą ir 11,60 % mažesni už viršutinę galios ribą (žr. 1 diagramą). ES atokiausiuose regionuose, kuriems tenka 5,4 % viso ES laivyno, 2014 m. sausio mėn. – 2015 m. lapkričio mėn. laikotarpiu laivynų pajėgumai sumažėjo 0,1 % GT ir padidėjo 0,9 kW (žr. V priedą).

Siekiant užtikrinti laivyno registre pateikiamų matavimų tikslumą, valstybės narės pagal Kontrolės reglamentą įpareigojamos sistemingai sertifikuoti naujus, pakaitinius ir techniškai modifikuotus galingesnius nei 120 kW variklius – šio reikalavimo nuo 2012 m. sausio mėn. turi laikytis laivai, kuriems taikoma žvejybos pastangų sistema, o nuo 2013 m. sausio mėn. – visi laivai. Pagal Kontrolės reglamentą valstybės narės taip pat privalo tikrinti duomenis remdamosi atrankos planais. Be to, jeigu iš turimos informacijos matyti, kad variklio galia didesnė už laivo žvejybos licencijoje nurodytą galią, valstybės narės turėtų atlikti fizines patikras.

Nuo 2015 m. gruodžio mėn. pabaigos aštuoniolika valstybių narių priėmė atrankos planus, pagal kuriuos tikrinama variklių galia.

Pradėjus 16 ES administracinių bylų, Komisijai iš valstybių narių pavyko gauti visus su variklių galia susijusius atrankos planus. Komisija šiuo metu atlieka auditą, kad prižiūrėtų veiksmingą jų įgyvendinimą.