1. Įvadas

Besikeičiantis konfliktų pobūdis, ginkluotų grupuočių paplitimas ir didėjantis smurtas kelia didžiulį skausmą ir kančias, taip pat daro didelę įtaką vyrų, moterų, berniukų ir mergaičių gyvenimams visame pasaulyje. Kai nutraukiama taika, o ginkluoti konfliktai destabilizuoja valstybių ir ištisų regionų padėtį, Europos Sąjunga (ES) dažnai susiduria su tiesioginėmis ar netiesioginėmis to pasekmėmis ir naujais saugumo iššūkiais. Todėl ES dabar labiau nei bet kada anksčiau turi stiprinti savo, kaip pasaulinės taikos siekiančios veikėjos, atsaką į nestabilumą ir konfliktus už jos ribų.

ES turi ilgametę tradiciją teikti paramą bendruomenių ir asmenų, ieškančių būdų pasitraukti iš konflikto, saugumui ir socialinei raidai gerinti. Pereinant nuo konflikto prie taikos, labai svarbu kurti atsakingo pasitraukimo galimybes, remti politinius procesus ir alternatyvius pragyvenimo šaltinius konflikte dalyvaujantiems asmenims. Parama Kolumbijoje ir Indonezijos Ačeho provincijoje vykstantiems taikos procesams, galimybių pasitraukti iš konflikto zonų šiaurės rytų Nigerijoje paieška arba veteranų, dalyvavusių konflikte Rytų Ukrainoje, reintegracijos stiprinimas – tai keletas pavyzdžių, kaip ES gali prisitaikyti ir remti tokias iniciatyvas.

Buvusių kovotojų nusiginklavimas, demobilizacija ir reintegracija (NDR) atlieka esminį vaidmenį stabilizuojant padėtį ir kuriant ilgalaikę taiką. Tai gali užkirsti kelią ginkluotų grupuočių kurstomam tolesniam naudojimuisi nusivylimu ir nestabilumu, o kai kurios šių grupuočių gali būti pripažintos teroristinėmis organizacijomis. Taigi NDR yra neatsiejama ES indėlio siekiant, kad smurtas nepasikartotų ir stabilizacija vyktų platesniu mastu, dalis, nes šiuo procesu mažinama ginkluotų grupuočių keliama rizika ir remiamas perėjimas nuo ginkluotos konfrontacijos prie politinio dalyvavimo ir įtraukaus valdymo.

NDR iniciatyvos kartais susiduria su konkrečiomis kliūtimis, be kita ko: silpna vietos ir nacionaline atsakomybe; padrika taikos kūrimo strategija; nerealistiškomis ar nepagrįstomis paliaubų ar taikos susitarimų nuostatomis ar lūkesčiais; trumpalaikiais reintegracijos metodais; neveiksmingu saugumo ir teisingumo sektoriaus valdymu. ES patirtis parodė, kad pradėti veikti reikia kuo anksčiau ir atsižvelgiant į ilgalaikę perspektyvą, be to reikia gebėti lanksčiai ir greitai reaguoti, didelės rizikos sąlygomis suvienijant diplomatijos, vystymosi, taikos, saugumo ir gynybos pastangas.

Siekdama įveikti ginkluotų grupuočių keliamus iššūkius ir kuo labiau padidinti savo veiksmų poveikį, ES nusprendė atnaujinti savo NDR politiką , remdamasi savo Visuotine strategija ir ES integruotu požiūriu į išorės konfliktus ir krizes (toliau – Integruotas požiūris). Atnaujinta ES NDR politika atitiks siekį stiprinti Europos vaidmenį pasaulyje ir remsis ES įsipareigojimu įgyvendinti Jungtinių Tautų (JT) taikos palaikymo darbotvarkę, kurioje daugiausia dėmesio skiriama konfliktų prevencijai ir būdams aktyviai siekti taikos ir vystymosi. Taip ES prisideda prie to, kad būtų išvengta šalutinio poveikio iš kaimyninių ir aplinkinių regionų, kuris galėtų turėti įtakos ES vidaus saugumui.

Apibrėžimas ir tikslas

NDR – tai savanoriškas ginkluotųjų pajėgų ir grupuočių narių bei bendrininkų ir bendrininkių nusiginklavimas, atsiskyrimas nuo pavaldumo ir kontrolės struktūrų ir perėjimas į civilinį gyvenimą. Pagrindinis NDR tikslas – tvari (re)integracija. Tai apima daugybę aspektų, susijusių ne tik su buvusių kovotojų ir jų bendrininkų, bet ir su šeimų bei bendruomenių, į kurias jie (re)integruojasi, saugumo, socialiniais ir psichologiniais poreikiais ir socialinėmis, ekonominėmis, švietimo, sveikatos apsaugos, teisinėmis ir politinėmis perspektyvomis. Todėl NDR atsidūrė humanitarinės pagalbos, vystymosi ir pastangų užtikrinti taiką kryžkelėje.

Šiame bendrame komunikate išdėstyta visapusiška ES masto NDR procesų vertinimo ir įgyvendinimo politika ir siūlomos priemonės, kaip koordinuotai, atsižvelgiant į konfliktus ir laikantis tarptautinės teisės tiesiogiai ir kartu su partneriais, įskaitant JT, Pasaulio banką, regionines organizacijas ir trečiąsias šalis, organizuoti ir teikti paramą NDR nukentėjusiose šalyse ir regionuose.

Todėl šiuo komunikatu:

·išdėstomas ES požiūris į NDR ir išskiriama, kokiais būdais ES ir jos valstybės narės gali prisidėti;

·stiprinami ryšiai su kitomis pagrindinėmis politikos kryptimis ir priemonėmis, taikomomis per visą konflikto ciklą;

·išdėstomi pagrindiniai principai, kuriais turi vadovautis ES subjektai;

·siūlomos specialios priemonės ir veiksmai.

2. ES požiūrio į NDR pritaikymas prie kintančių aplinkybių

Vykstant šiuolaikiniams konfliktams, vis dažniau susiduriama su susiskaldžiusiomis ginkluotomis grupuotėmis, kurių pavaldumo struktūra nuolat kinta, jų veikla yra tarptautinio pobūdžio ir jos turi sąsajų su organizuotomis nusikalstamomis ir teroristinėmis organizacijomis. Radikalizaciją skatinanti varomoji jėga išnaudoja socialines, etnines, kultūrines, ekonomines, politines, religines ir saugumo problemas, kurias dar labiau pagilina silpna teisinė valstybė ir valstybės struktūros bei viešojo administravimo institucijos, nelygios galimybės naudotis žeme ir gamtiniais ištekliais, klimato kaita ir ekologinis pažeidžiamumas.

Šiomis aplinkybėmis NDR procesams dažnai nesuteikiamos jiems tradiciškai būtinos sąlygos – ilgalaikės paliaubos ir veikiantys taikos susitarimai. Be to, gali būti pažeistos kitos svarbios NDR sąlygos – konfliktuojančių šalių abipusis pasitikėjimas taikos procesu, noras dalyvauti šiame procese ir minimalus saugumo lygis. Taigi, asmenims ir grupėms, pasitraukiantiems iš ginkluoto konflikto, pagalbos ir paramos gali prireikti tiek sudarius taikos susitarimą, tiek tebesitęsiant konfliktui.

Dalyvavimas NDR procesuose