EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2017 01 13 COM(2015) 574 final/2 CORRIGENDUM



This document corrects document COM (2015) 574 final of 18 November 2015. Clarifications and correction of factual mistakes requested by MS. It concerns all language versions. KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Valstybių narių pažangos, padarytos siekiant 2020 m. nacionalinių energijos vartojimo efektyvumo tikslų ir įgyvendinant Energijos vartojimo efektyvumo direktyvą 2012/27/ES, įvertinimas pagal Energijos vartojimo efektyvumo direktyvos 2012/27/ES 24 straipsnio 3 dalies reikalavimus {SWD(2015) 245 final}



Turinys 1. Įvadas 2. Pažanga siekiant 2020 m. ES energijos vartojimo efektyvumo tikslo 3. Nacionaliniai tikslai 4. Energijos suvartojimo tendencijos ir nacionalinių priemonių įvertinimas pagal sektorius 4.1. Pramonės sektorius 4.2. Gyvenamųjų namų sektorius 4.3. Paslaugų sektorius 4.4. Viešasis sektorius 4.5. Transporto sektorius 4.6. Elektros energijos gamybos sektorius 4.7. EVED perkėlimo į nacionalinę teisę padėtis 4.8. Finansavimas 4.9. Galutinio energijos suvartojimo mažinimas 2016 m. pagal Energetinių paslaugų direktyvos 2006/32/EB reikalavimus 5. IŠVADA I priedas II priedas





1.Įvadas Energetikos sąjungos strategijoje paraginta iš esmės naujai įvertinti energijos vartojimo efektyvumą ir imti jį laikyti atskiru energijos šaltiniu, prilygstančiu sutaupytos energijos vertei. Dėmesį sutelkus į energijos vartojimo efektyvumą, kaip energijos paklausos mažinimo būdą, prisidedama prie energijos tiekimo saugumo, konkurencingumo ir tvarumo tikslų įgyvendinimo, o vartotojai ir pramonės sektorius taupo sąnaudas. Energetikos sąjungos strategijoje patvirtintas tikslas iki 2020 m. pasiekti 20 proc. didesnį energijos vartojimo efektyvumą, vadinasi, pasiekti, kad galutinis energijos suvartojimas sudarytų mažiau kaip 1 086 Mtne arba pirminės energijos suvartojimas sudarytų mažiau kaip 1 483 Mtne. Tai – būtina sąlyga tam, kad būtų žengiama į priekį, iki 2030 m. energijos suvartojimą stengiantis sumažinti bent 27 proc. – iki 2020 m. šį rodiklį ketinama persvarstyti, turint galvoje 30 proc. tikslą. 2014 m. Komisija savo komunikate dėl energijos vartojimo efektyvumo (COM(2014) 520 final) padarė išvadą, kad ES sutaupytas energijos kiekis 2020 m. pasieks apie 18–19 proc. Nuo tada valstybės narės dėjo daugiau pastangų, kad įgyvendintų ES energijos vartojimo efektyvumo teisės aktus, ir užsibrėžė platesnio užmojo energijos vartojimo efektyvumo tikslus (susumavus dabartinius tikslus, 2020 m. būtų sutaupyta 17,6 proc. pirminės energijos, pagal susumuotus praėjusių metų tikslus būtų sutaupyta tik 16,4 proc.). Atsižvelgdama į tai, Komisija ir toliau optimistiškai tiki, kad 20 proc. tikslas bus pasiektas, jei galiojantys ES teisės aktai bus iki galo įgyvendinti, valstybės narės padidins savo užmojus ir visoje Europoje ir toliau bus gerinamos investicijų į energijos vartojimo efektyvumą sąlygos. Šioje ataskaitoje įvertinta, kokia pažanga padaryta siekiant šio tikslo ir įgyvendinant Energijos vartojimo efektyvumo direktyvą 2012/27/ES. Joje valstybėms narėms pateikiama keletas rekomendacijų. Ataskaita parengta remiantis valstybių narių metinėmis ataskaitomis ir nacionaliniais efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planais. Kartu su šia ataskaita pateikiamas Komisijos tarnybų darbinis dokumentas. Jame išsamiai aprašyti taikomi veiklos rezultatų rodikliai. 2.Pažanga siekiant 2020 m. ES energijos vartojimo efektyvumo tikslo Mažinant energijos suvartojimą ES lygmeniu, padaryta didelė pažanga. 2005–2013 m. galutinis energijos suvartojimas bendrai sumažėjo 7 proc. Pirminės energijos suvartojimas per tą patį laikotarpį sumažėjo 8 proc. Remiantis preliminariu vertinimu, ši mažėjimo tendencija išliks, ir 2014 m. pirminės energijos suvartojimas sumažės iki 1 516 Mtne. Galutinis energijos suvartojimas 28 ES valstybėse narėse sumažėjo nuo 1 186 Mtne 2005 m. iki 1 102 Mtne 2012 m., bet 2013 m. padidėjo iki 1 105 Mtne. 2013 m. jis padidėjo daugiausia dėl didesnio suvartojimo Belgijoje, Čekijoje, Vokietijoje, Airijoje, Prancūzijoje, Vengrijoje, Nyderlanduose, Austrijoje, Slovakijoje ir Jungtinėje Karalystėje. Absoliutusis energijos suvartojimas pramonės sektoriuje sumažėjo nuo 327 Mtne 2005 m. iki 275 Mtne 2012 m. (16 proc.). Apskritai prie šios mažėjimo tendencijos labai prisidėjo ekonomikos krizė, Europos šalių ekonomikos pertvarkymo padarytas poveikis ir energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemonės. Vis dėlto 2013 m. energijos suvartojimas pramonės sektoriuje padidėjo iki 277 Mtne. Tai daugiausia lėmė energijos suvartojimo padidėjimas kai kuriuose pramonės pasektoriuose – daugiausia, 6 proc., energijos suvartojimas padidėjo kasybos ir karjerų sektoriuje. Gyvenamųjų namų sektoriuje galutinis energijos suvartojimas 2013 m., palyginti su 2005 m., sumažėjo 3 proc. Paslaugų sektoriuje galutinis energijos suvartojimas 2005–2013 m. padidėjo 6 proc., tačiau šiame sektoriuje sukurta pridėtinė vertė per tą patį laikotarpį padidėjo 11 proc., dėl to energijos intensyvumo rodikliai pagerėjo. Galutinis energijos suvartojimas transporto sektoriuje per tą laikotarpį sumažėjo 6 proc. 2013 m. transporto sektoriui teko didžiausia galutinio energijos suvartojimo dalis (32 proc.). Po jo sekė gyvenamųjų namų sektorius – jam teko 27 proc. dalis, pramonės sektorius (25 proc.) ir paslaugų sektorius (14 proc.). Kitiems sektoriams teko likusieji 2 proc. Pirminės energijos suvartojimas 28 ES valstybėse narėse sumažėjo nuo 1 709 Mtne 2005 m. iki 1 567 Mtne 2013 m. Remiantis preliminariu vertinimu, pirminės energijos suvartojimas ir toliau mažės, o 2014 m. sudarys 1 516 Mtne. Tačiau Belgijoje, Danijoje, Vokietijoje, Estijoje, Prancūzijoje, Lenkijoje, Portugalijoje ir Slovakijoje pirminės energijos suvartojimas 2013 m., palyginti su 2012 m., padidėjo. Apskritai 2005–2013 m. pirminės energijos suvartojimas 28 ES valstybėse narėse sumažėjo pirmiausia dėl sumažėjusio galutinio energijos suvartojimo, tam įtakos taip pat turėjo struktūriniai pokyčiai elektros energijos gamybos sektoriuje, stengiantis, kad daugiau elektros būtų pagaminama iš atsinaujinančiųjų išteklių. Energijos suvartojimas energijos sektoriuje sumažėjo 13 proc., to laikotarpio paskirstymo nuostoliai sumažėjo 8 proc. 28 ES valstybių narių kogeneracinėse jėgainėse pagamintas šilumos kiekis sumažėjo 9 proc. nuo 46 Mtne 2005 m. iki 42 Mtne 2013 m. 3.Nacionaliniai tikslai 2013 m. valstybės narės užsibrėžė nacionalinius orientacinius energijos vartojimo efektyvumo tikslus. Vėliau Austrija, Bulgarija, Kroatija, Kipras, Graikija, Vengrija, Italija, Slovakija ir Ispanija savo 2014 m. nacionaliniuose efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planuose užsibrėžė platesnio užmojo galutinio energijos suvartojimo tikslus, pirmiausia stengdamosi dar labiau sumažinti paklausą gyvenamųjų namų, paslaugų, pramonės ir transporto sektoriuose. Tik Malta ir Lenkija Komisijai pranešė apie ne tokius aukštus galutinio energijos suvartojimo tikslus. Energijos vartojimo efektyvumo tikslas – didinant efektyvumą suvartojamos energijos kiekį atsieti nuo ekonomikos augimo. Atsižvelgiant į tai, Kroatijos, Kipro, Suomijos, Graikijos, Italijos, Portugalijos ir Rumunijos orientaciniai tikslai yra nepakankamai aukšti, nes prognozuojamas galutinis energijos suvartojimas yra didesnis už 2014–2020 m. prognozuojamą BVP raidą. Kalbant apie pirminės energijos suvartojimą, Kipro, Prancūzijos, Graikijos, Vengrijos, Airijos, Maltos, Ispanijos ir Švedijos 2014 m. nacionaliniuose efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planuose užsibrėžti orientaciniai tikslai yra aukštesni, palyginti su jų pradiniais tikslais. Ypač Austrija, Belgija, Prancūzija, Vokietija, Malta, Nyderlandai, Švedija ir Jungtinė Karalystė, atsižvelgdamos į numatomą 2014–2020 m. BVP augimą, užsibrėžė plataus užmojo tikslus. Bulgarija, Kroatija ir Slovakija savo užmojus sumažino. Kroatija, Suomija, Graikija ir Rumunija, laikydamosi savo 2020 m. orientacinių pirminės energijos suvartojimo tikslų, galės pirminės energijos suvartojimą didinti sparčiau už 2014–2020 m. numatomą vidutinį savo BVP augimą.

Valstybių narių, paėmus kartu, energijos vartojimo efektyvumo tikslai yra nepakankamai aukšti, kad būtų pasiektas 20 proc. ES lygmens tikslas. Susumavus nacionalinius orientacinius tikslus, palyginti su 2020 m. prognozėmis, būtų sutaupyta 17,6 proc. pirminės energijos. Nors šis rodiklis, palyginti su pirmaisiais tikslais, apie kuriuos pranešta, yra geresnis ir sveikintinas, jis vis dar yra mažesnis už ES tikslą sutaupyti 20 proc. pirminės energijos, palyginti su 2020 m. prognozėmis. Tačiau iš naujausių duomenų apie daromą pažangą matyti, kad galima daryti optimistiškesnę išvadą. 4.Energijos suvartojimo tendencijos ir nacionalinių priemonių įvertinimas pagal sektorius Norėdama įvertinti, kokią pažangą valstybės narės padarė siekdamos savo orientacinių energijos vartojimo efektyvumo tikslų, Komisija analizavo valstybių narių nacionalinius efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planus, metines ataskaitas ir rodiklius – jie išsamiau aprašyti pridėtame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente. Atlikus analizę, paaiškėjo, kad dauguma valstybių narių 2005–2013 m. pirminės energijos suvartojimą ir galutinį energijos suvartojimą mažino sparčiau, negu reikėtų mažinti 2005–2020 m. laikotarpiu, kad iki 2020 m. būtų pasiekti jų pirminės energijos ir galutinio energijos suvartojimo tikslai. Išimtys: Belgija, Estija, Prancūzija, Vokietija, Nyderlandai, Lenkija ir Švedija (pirminės energijos suvartojimo atžvilgiu) ir Austrija, Belgija, Estija, Prancūzija, Vokietija, Lietuva, Malta ir Slovakija (galutinio energijos suvartojimo atžvilgiu). Viso ūkio pirminės energijos intensyvumas 2005–2013 m. vidutiniškai sumažėjo visose valstybėse narėse, išskyrus Estiją. 4.1.Pramonės sektorius Absoliutusis galutinis energijos suvartojimas pramonės sektoriuje sumažėjo nuo 327 Mtne 2005 m. iki 277 Mtne 2013 m. (-15 proc.). 2008–2012 m. mažėjimą galima paaiškinti tuo, kad sulėtėjo pramonės veikla ir pakito pramonės struktūra. Tačiau šią teigiamą tendenciją daugiausia skatino energijos vartojimo efektyvumo padidėjimas – jo poveikis buvo beveik tris kartus didesnis. Kadangi ateinančiais metais ekonomikos augimo tikimasi daugumoje valstybių narių, norint užtikrinti, kad energijos suvartojimas būtų atsietas nuo ekonomikos augimo, reikės įdėti daugiau pastangų. Be to, dėl mažesnių naftos ir dujų kainų gali sumažėti akstinas investuoti į šio sektoriaus energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones, nes pailgėja grąžos laikotarpis. Skirtingų valstybių narių pramonės sektorių energijos intensyvumas labai skiriasi: didžiausio energijos intensyvumo valstybės narės Bulgarijos ir mažiausio energijos intensyvumo valstybių narių Danijos ir Airijos pramonės sektorių energijos intensyvumas skiriasi septyniskart. 2005–2013 m. dauguma valstybių narių, išskyrus Graikiją, Vengriją, Airiją ir Latviją, sumažino savo pramonės ir statybos sektorių energijos intensyvumą. Europos apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema buvo svarbus skatinamasis investicijų į energijos vartojimo efektyvumą energijai imliuose pramonės sektoriuose veiksnys. Be to, dauguma valstybių narių energijos vartojimo efektyvumą pramonės sektoriuje remia finansinėmis paskatomis ir fiskalinėmis priemonėmis. Savanoriški susitarimai yra dar viena dažnai naudojama pramonės sektoriui skirta politikos priemonė. Su pramonės sektoriaus veiklos vykdytojais tokius susitarimus yra sudariusios devynios valstybės narės: Belgija, Danija, Suomija, Airija, Liuksemburgas, Nyderlandai, Portugalija, Švedija ir Jungtinė Karalystė. Energiją pramonės sektoriuje taip pat padeda taupyti rinkos priemonės, pvz., Italijoje – baltųjų sertifikatų sistema, Danijoje – energijos taupymo įpareigojimų sistema. Įgyvendinus EVED 8 straipsnio 4 dalį, pagal kurią iš didelių įmonių reikalaujama nuo 2015 m. vykdyti energijos vartojimo auditus, pramonės sektoriuje galbūt bus lengviau pasirinkti ekonomiškas energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones. Tačiau apie pusė valstybių narių Komisijai dar nepranešė apie nacionalinės teisės aktus, kuriais šis EVED reikalavimas būtų perkeltas į nacionalinę teisę, todėl Komisija prieš tas šalis pradėjo pažeidimo nagrinėjimo procedūras. Valstybės narės, įgyvendindamos savo politiką, taip pat turėtų sutelkti dėmesį į mažąsias ir vidutines įmonės – pašalinti rinkos kliūtis ir sudaryti joms sąlygas išnaudoti visas likusias efektyvaus energijos vartojimo galimybes. 4.2.Gyvenamųjų namų sektorius Absoliutusis galutinis energijos suvartojimas gyvenamųjų namų sektoriuje sumažėjo nuo 306 Mtne 2005 m. iki 296 Mtne 2013 m. (-3 proc.), nors 2012–2013 m. šis suvartojimas šiek tiek padidėjo. Bendrą sumažėjimą daugiausia lėmė energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemonės, ypač susijusios su energijos suvartojimu patalpų šildymui. Vienam kvadratiniam metrui tenkantis energijos suvartojimas 2005–2013 m. sumažėjo visose valstybėse narėse, išskyrus Italiją, kur jis padidėjo 10 proc., ir Estiją, kur jis nepakito. Vienam kvadratiniam metrui tenkančio energijos suvartojimo sumažėjimą būtų galima paaiškinti tuo, kad pastatams, prietaisams ir šildymo technologijoms – iš dalies dėl laipsniškai įgyvendinamos Pastatų energinio naudingumo direktyvos – taikyti griežtesni energijos vartojimo efektyvumo reikalavimai. Valstybės narės neseniai parengė pirmąją ilgalaikę viso savo pastatų fondo renovacijos strategiją, kaip to reikalaujama pagal EVED 4 straipsnį. Nors kai kuriose strategijose trūko tam tikros informacijos, pvz., apie negyvenamuosius pastatus, investicines sąnaudas ir finansavimo šaltinius, tikimasi, kad strategijas atnaujinus kitą kartą – tai numatyta padaryti 2017 m. – ilgalaikių renovacijos strategijų kokybė pagerės. Norint pagerinti renovacijos kokybę, montuotojus ir darbininkus reikia mokyti ir ugdyti jų gebėjimus naudoti naujas ir efektyvesnes technologijas, kuriomis būtų galima pakeisti esamą statybos ir renovacijos įrangą ir procesus. 2013 ir 2014 m. 21-oje valstybėje narėje jau pradėti įgyvendinti nacionaliniai kvalifikacijos ugdymo ir mokymo planai, parengti pagal ES projektą „BUILD UP Skills“. Be to, nacionaliniuose efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planuose apibrėžtos ir kitos nacionalinės mokymo priemonės, tačiau šioje srityje reikalingos tolesnės tikslinės pastangos. Užtikrinti, kad gyvenamųjų namų sektoriuje energija būtų vartojama efektyviai, stengiamasi įvairiomis politikos priemonėmis, pvz., reguliavimo ir finansinėmis ir (arba) fiskalinėmis priemonėmis, viešinimo ir informuotumo didinimo priemonėmis, savanoriškais susitarimais, investicijomis į infrastruktūrą (diegiant pažangiuosius skaitiklius), rinkos priemonėmis ir kt. Reguliavimo priemonės daugiausia susijusios su Pastatų energinio naudingumo direktyvos, įskaitant būtiniausius energinio naudingumo reikalavimus, naujų bei esamų pastatų sertifikatus ir vandens katilų bei oro kondicionavimo sistemų patikrinimus, ir su Ekologinio projektavimo direktyvos, įskaitant energijos vartojimo efektyvumo standartus prietaisams ir įrangai, įgyvendinimu. Finansinės ir fiskalinės priemonės, kuriomis padedama gerinti energijos vartojimo efektyvumą, apima dotacijas ir subsidijas. Keletas valstybių narių (Prancūzija, Vokietija, Graikija, Nyderlandai ir Portugalija) siūlo paskolų programas. Danija, Suomija, Prancūzija, Vokietija, Graikija, Italija, Nyderlandai ir Portugalija praneša, jog namų ūkiams, kurie padidina energijos vartojimo efektyvumą, taiko mokesčių lengvatas. Šešios valstybės narės (Austrija, Danija, Estija, Vokietija, Nyderlandai ir Švedija) įvedė energijos mokesčius, kuriais siekia pakeisti elgseną ir investicijas į energijos vartojimo efektyvumą. Remiantis 2014 m. nacionaliniais efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planais, Airijoje, Austrijoje, Danijoje, Graikijoje, Jungtinėje Karalystėje, Kipre, Latvijoje, Maltoje, Prancūzijoje ir Suomijoje gyvenamuosiuose namuose diegiami pažangieji skaitikliai. Energijos vartojimo efektyvumo įpareigojimų sistemose daugiausia dėmesio skiriama gyvenamųjų namų sektoriui, stengiantis, kad per metus galutiniai vartotojai sutaupytų 1,5 proc. energijos, kaip to reikalaujama EVED 7 straipsnyje. Energijos vartojimo efektyvumo įpareigojimų sistemą priėmė arba planuoja priimti iš viso 16 šalių. Dauguma valstybių narių (išskyrus Daniją, Portugaliją ir Švediją) nusprendė taikyti leidžiamas išimtis, pagal kurias sutaupomą kiekį leidžiama sumažinti ne daugiau kaip 25 proc.. Dėl to energijos kiekis, kuris bus sutaupytas iki 2020 m., sumažėja. Komisija taip pat pripažįsta, kad kai kuriose šalyse šis straipsnis įgyvendinamas prastai, nes daugelis valstybių narių kliaujasi senomis priemonėmis, vėluoja įgyvendinti priemones, apie kurias pranešė, energijos, kurią tikimasi sutaupyti, kiekis pervertinamas arba tinkamai neatsižvelgiama į įvairių politikos sričių dubliavimosi poveikį. Todėl Komisija toliau atidžiai stebės, kaip įgyvendinamas šis straipsnis. Valstybės narės turi geriau informuoti vartotojus apie efektyvaus energijos vartojimo galimybes ir toliau gerinti investicijų sąlygas privatiems vartotojams, kad paspartintų šiuo metu labai vangiai vykstančią esamo Europos pastatų fondo renovaciją. Šiame sektoriuje reikia imtis tikslinių priemonių, nes namų ūkiai į energijos kainų augimą reaguoja ne taip aktyviai kaip, pvz., energijai imlios pramonės sektorius. Be to, reikia imtis konkretesnių priemonių dėl pažeidžiamų vartotojų, kad būtų galima veiksmingai spręsti energijos nepritekliaus klausimus ir gerinti gyvenimo lygį. Pavyzdžiui, būtų naudingos tokios priemonės kaip nepalūkaninės paskolos, būtų naudinga išspręsti nuomininko ir savininko dilemą.

4.3.Paslaugų sektorius Absoliutusis galutinis energijos suvartojimas paslaugų sektoriuje padidėjo nuo 144 Mtne 2005 m. iki 153 Mtne 2013 m. (6 proc.). Tačiau energijos suvartojimas didėjo lėčiau už pridėtinės vertės augimą per tą patį laikotarpį (11 proc.). Apskritai ES paslaugų sektoriaus energijos intensyvumas (normalizuotas pagal šildymo dienolaipsnius) 2005–2013 m. sumažėjo 4 proc., daugiausia Austrijoje (20 proc.), Vengrijoje (26 proc.), Airijoje (37 proc.) ir Portugalijoje (21 proc.). Tai labai teigiama tendencija. Tačiau Bulgarijoje, Kroatijoje, Suomijoje, Graikijoje, Italijoje, Liuksemburge ir Ispanijoje energijos intensyvumas 2013 m., palyginti su 2005 m. lygiu, padidėjo. Dauguma gyvenamųjų namų sektoriui taikomų reguliavimo priemonių taip pat taikomos ir paslaugų sektoriui. Kadangi tikimasi, kad paslaugų sektorius augs, valstybėms narėms reikės imtis atitinkamų priemonių ir toliau spręsti uždavinius, kad visoje ES būtų išsaugota teigiama energijos intensyvumo mažėjimo tendencija. 4.4.Viešasis sektorius EVED 5 straipsnio 1 dalyje iš valstybių narių reikalaujama užtikrinti, kad kasmet būtų renovuojama 3 proc. bendro centrinės valdžios subjektams priklausančių ir jų naudojamų šildomų ir vėsinamų pastatų patalpų ploto arba per metus būtų sutaupomas lygiavertis energijos kiekis. 18 valstybių narių 5 straipsnio reikalavimus įgyvendins alternatyviomis priemonėmis (pvz., priemonėmis, kuriomis patalpų naudotojai būtų skatinami keisti savo elgseną); kitos nusprendė laikytis nustatytojo būdo ir renovuoti 3 proc. bendro patalpų ploto. Valstybės narės savo metinėse ataskaitose privalo nurodyti bendrą pastatų, kurie neatitiko EVED 5 straipsnio 1 dalies reikalavimų, patalpų plotą ir renovuotų pastatų patalpų plotą arba tai, kokį energijos kiekį per praėjusius metus pavyko sutaupyti pagal EVED 5 straipsnio 1 ir 6 dalis. Dauguma valstybių narių tam tikrą informaciją apie tai pateikė 2015 m. metinėse ataskaitose; Graikija, Prancūzija, Vengrija, Nyderlandai ir Slovėnija apie tai nepateikė jokios informacijos. Duomenys apie bendrą pastatų, kurie neatitiko energinio naudingumo reikalavimų pagal 5 straipsnį, patalpų plotą daugeliu atvejų buvo pateikti, tačiau duomenų apie energijos kiekį, sutaupytą renovavus centrinės valdžios subjektams priklausančius pastatus (arba ėmusis alternatyvių priemonių), kuriuos privaloma teikti nuo 2014 m. sausio 1 d., daugelyje metinių ataskaitų nepateikta arba jie buvo neaiškūs. Todėl kol kas neįmanoma įvertinti, ar valstybės narės 2014 m. įvykdė EVED 5 straipsnyje joms nustatytus įpareigojimus, tačiau Komisija atidžiai stebės, ar jie tinkamai įgyvendinami. Pagal EVED 6 straipsnį valstybės narės privalo užtikrinti, kad centrinės valdžios subjektai pirktų tik aukštus energijos vartojimo efektyvumo rodiklius atitinkančius produktus, paslaugas ir pastatus. Visos valstybės narės pranešė, kokios priemonės yra reikalingos tam pasiekti, tik Belgijos ir Italijos nacionaliniuose efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planuose trūko priemonių, kuriomis kitos viešojo sektoriaus įstaigos būtų skatinamos elgtis taip pat. Komisija inicijavo tyrimą, per kurį ketina įvertinti šios nuostatos veiksmingumą. Iš tarpinių rezultatų matyti, kad viešųjų pirkimų reikalavimus dėl energijos vartojimo efektyvumo iki galo supranta ne visos perkančiosios organizacijos ir kad kai kuriose šalyse EVED 6 straipsnio reikalavimai ne iki galo perkelti į nacionalinę teisę. Pasak valstybių narių, kitos kliūtys yra šios: tai, kad institucijoms trūksta gebėjimų ir praktinės patirties, kaip viešuosius pirkimus vykdyti laikantis energijos vartojimo efektyvumo reikalavimų, trūksta aiškių gairių ir praktinių priemonių, neaiškūs viešųjų pirkimų vertinimo kriterijai. Todėl Komisija nagrinės, kaip galėtų geriausiai padėti valstybėms narėms įgyvendinti šią nuostatą. 4.5.Transporto sektorius Galutinis energijos suvartojimas 28 ES valstybių narių transporto sektoriuje sumažėjo nuo 370 Mtne 2005 m. iki 349 Mtne 2013 m. (–6 proc.). 2005–2007 m. energijos suvartojimas padidėjo 4 proc., bet vėliau sparčiai mažėjo (-9 proc. 2007–2013 m.). Įvertinta, kad 2007–2013 m. apie 40 proc. sumažėjimo lėmė ekonomikos krizė, keleivių eismo sektoriuje suvartojimas išliko stabilus, o krovinių vežimo sektoriuje – sumažėjo. Likusieji 60 proc. daugiausia sutaupyti dėl to, kad, pritaikius griežtesnius CO2 kiekio standartus ir valstybėms narėms įgyvendinant tikslinę transporto politiką (apie ją taip pat kai kuriais atvejais pranešta pagal EVED 7 straipsnį kaip apie transportui taikomą priemonę, skirtą galutiniam energijos suvartojimui mažinti), pagerėjo lengvųjų automobilių energinis naudingumas. Didžiausias galutinio energijos suvartojimo transporto sektoriuje sumažinimas 2005–2013 m. užregistruotas Graikijoje, Airijoje ir Ispanijoje. Suvartojimas šiek tiek padidėjo Kroatijoje, Suomijoje ir Vokietijoje, ryškus padidėjimas užregistruotas Lietuvoje, Maltoje, Lenkijoje, Rumunijoje, Slovakijoje ir Slovėnijoje. 2013 m. keleivių pervežimas kolektyviniu transportu pusėje valstybių narių – Austrijoje, Belgijoje, Kroatijoje, Čekijoje, Suomijoje, Graikijoje, Vengrijoje, Liuksemburge, Nyderlanduose, Jungtinėje Karalystėje, Portugalijoje, Slovėnijoje, Ispanijoje ir Švedijoje – padidėjo perpus. Likusiose valstybėse narėse padidėjo lengviesiems automobiliams tenkanti dalis. Kalbant apie krovininį transportą, Austrija, Belgija, Danija, Suomija, Vokietija, Italija, Nyderlandai, Portugalija, Rumunija, Švedija ir Jungtinė Karalystė 2013 m., palyginti su 2005 m., padidino krovinių vežimą geležinkeliais ir vidaus vandens keliais. Valstybės narės remia pastangas didinti ir privačiojo, ir viešojo transporto efektyvumą – didinti transporto priemonių efektyvumą, mažinti išmetamą CO2 kiekį, kad jis atitiktų ES CO2 kiekio standartus, pereiti prie aplinkai mažiau kenkiančio transporto rūšių (pvz., geležinkelio ar kitų viešojo transporto priemonių), informuoti vartotojus ir keisti jų elgseną. Kalbant apie viešojo transporto sektorių, Bulgarija, Čekija, Danija, Prancūzija, Italija, Latvija, Portugalija, Švedija ir Jungtinė Karalystė savo nacionaliniuose efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planuose pažymėjo geležinkelių transportui skirtas priemones. Danijoje energijos vartojimo efektyvumo reikalavimai nustatyti taksi automobiliams. Bulgarija, Čekija, Danija, Graikija ir Italija nurodė ketinančios plėsti metro transportą. Belgija, Airija ir Portugalija pažymėjo skatinančios pereiti prie kitų transporto rūšių, naudotis viešuoju transportu, dviračiais, vaikščioti pėsčiomis. Privačiajam transportui skirtos priemonės – didinti automobilių parko efektyvumą, taikyti priemones, kuriomis būtų remiamas elektrinių, vandenilinių arba mažiau kuro vartojančių automobilių naudojimas, plėsti dviračių juostas ir pan. Priemonių, kuriomis būtų finansiškai skatinama pirkti energiją efektyviau vartojančias transporto priemones, imamasi Kroatijoje, Liuksemburge, Ispanijoje (dėl elektra varomų automobilių) ir Nyderlanduose, o Danijoje elektrinių ir vandenilinių automobilių savininkams, kurie pereina prie mažiau kuro vartojančių transporto priemonių, siūlomos mokesčių paskatos. Elgsenos priemones taip pat paminėjo Suomija, Nyderlandai (vairuotojų mokymas) ir Jungtinė Karalystė. Prancūzijoje krovinių vežimo sektoriuje taip pat planuojama pereiti prie aplinkai mažiau kenkiančio transporto rūšių, tokių kaip geležinkelis, jūrų ir vidaus vandens kelių transportas. 4.6.Elektros energijos gamybos sektorius Pirminės energijos per praėjusius metus buvo suvartota mažiau dėl sumažėjusio galutinio energijos suvartojimo, Europos apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemos įdiegimo ir struktūrinių pokyčių elektros energijos gamybos sektoriuje. Pirmiausia, per praėjusius metus įvyko struktūrinių pokyčių, nes vietoj elektros energijos gamybos šiluminėse elektrinėse imta daugiau naudoti atsinaujinančiųjų energijos išteklių. Siekiant 2020 m. energijos vartojimo efektyvumo tikslų elektros energijos gamybos sektoriaus efektyvumas yra ypač svarbus. Elektros energijos gamybos sektoriaus efektyvumas daug prisideda prie energijos tiekimo saugumo ir priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimo. Šiame sektoriuje energiją vartoti efektyviau gali padėti ne tik Europos apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema, bet ir tikslinė energijos vartojimo efektyvumo politika (pvz., padidinus didelio efektyvumo kogeneracinėse jėgainėse pagaminamos šilumos ir elektros energijos kiekį), centralizuoto šilumos ir vėsumos tiekimo bei atsinaujinančiųjų išteklių energijos politika. Valstybės narės per praėjusius metus dėjo daugiau pastangų dėl atsinaujinančiosios energijos. 2013 m. bendra atsinaujinančiosios energijos dalis ES sudarė 15 proc. Įvertinta, kad 2014 m. ji sudarė 15,3 proc., dėl to sumažėjo pirminės energijos suvartojimas, nes daugumos atsinaujinančiųjų energijos išteklių transformavimo efektyvumas siekia 100 proc.. EVED 24 straipsnio 6 dalyje iš valstybių narių reikalaujama pateikti informaciją apie tai, kiek šilumos ir elektros energijos pagaminta šiluminėse, ypač kogeneracinėse, jėgainėse. 28 ES valstybėse narėse kogeneracinėse jėgainėse pagaminamas šilumos kiekis sumažėjo 9 proc. nuo 46 Mtne 2005 m. iki 42 Mtne 2013 m. Norėdamos padidinti efektyvumą ir prisidėti prie pramonės našumo, valstybės narės turi dėti daugiau pastangų, kad padidintų, pirmiausia, didelio efektyvumo kogeneracinėse jėgainėse pagaminamos energijos dalį. EVED 14 straipsnyje nustatyta investicijų į efektyvias centralizuoto šilumos ir vėsumos tiekimo sistemas skatinimo sistema. Teigiamų tendencijų galima matyti devyniose valstybėse narėse, kuriose vidutinis centralizuoto šilumos tiekimo jėgainėse transformuotos energijos kiekis 2005–2013 m. padidėjo. Vis dėlto likusiose 12 valstybių narių, kuriose veikia centralizuoto šilumos tiekimo sistema, galima pastebėti mažėjimo tendenciją. Todėl, norint visiškai išnaudoti efektyvaus energijos vartojimo galimybes elektros energijos gamybos sektoriuje, labai svarbu iki galo įgyvendinti 14 straipsnį ir atlikti visapusiškus įvertinimus, kuriuos valstybės narės turi parengti iki 2015 m. pabaigos (išanalizuoti savo galimybes taikyti didelio efektyvumo bendrą šilumos ir elektros energijos gamybą, naudoti efektyvias centralizuoto šilumos ir vėsumos tiekimo sistemas).





1 langelis. Geri valstybių narių pavyzdžiai Kai kurios valstybės narės savo plataus užmojo nacionalinius energijos vartojimo efektyvumo tikslus įtraukė į kompleksines ilgalaikes strategijas, pvz., Vokietija – į nacionalinį energijos vartojimo efektyvumo didinimo veiksmų planą, Prancūzija – į neseniai priimtą įstatymą dėl energetikos kaitos. Lenkijoje sukurtas Nacionalinis aplinkos apsaugos fondas sėkmingai remia daug energijos vartojimo efektyvumo projektų įvairiuose sektoriuose, teikia mokymo paslaugas ir įtraukia vietos bei regioninės valdžios institucijas, o tai padeda energijos vartojimo efektyvumą plačiai remti visais lygmenimis. Rumunija, stengdamasi veiksmingai spręsti kuro nepritekliaus problemas, praėjusiais metais įgyvendino Energijos vartojimo efektyvumo didinimo mažas pajamas gaunančiuose namų ūkiuose ir bendruomenėse programą. Todėl dabar apie 160 000 Rumunijos žmonių gyvena didesnio energinio naudingumo daugiabučiuose ir moka mažiau už šildymą. Panaši programa, „Didesnis energinis naudingumas – šiltesni namai“ (angl. Better Energy Warmer Homes), įgyvendinta Airijoje. Daug valstybių narių parengė sėkmingas strategijas, stengdamosi mažinti pirmiausia pirminės energijos suvartojimą: Malta tobulina energijos gamybos objektus ir investuoja į naujus efektyvią energijos gamybos pajėgumus; Jungtinės Karalystės vyriausybė pagal šildymo strategiją remia naujos centralizuoto šilumos tiekimo sistemos diegimą miestuose, kuriuose jos trūksta; Italija, Belgija ir Vokietija sukūrė plačias didelio efektyvumo kogeneracinių jėgainių rėmimo programas. Belgija, Danija, Suomija, Airija, Liuksemburgas, Nyderlandai, Portugalija, Švedija ir Jungtinė Karalystė jau įdiegė savanoriškus susitarimus dėl energijos vartojimo efektyvumo, siekdamos sumažinti energijos suvartojimą ir padidinti pramonės sektoriaus konkurencingumą. Austrija, siekdama padidinti Žemutinės Austrijos pastatų sektoriaus įmonių našumą, konkurencingumą ir novatoriškumą, sukūrė sėkmingą Žaliųjų pastatų klasterį. Pavyzdžiui, Švedijoje įmonės penkeriems metams gali būti atleistos nuo mokesčio už elektrą, jei dalyvauja savanoriškoje programoje, pagal kurią iš jų reikalaujama vykdyti energijos vartojimo auditą, įdiegti energijos valdymo sistemą ir įgyvendinti per auditą nurodytas trumpesnio negu treji metai grąžinimo laikotarpio priemones. Bulgarija, Čekija, Danija, Prancūzija, Italija, Latvija, Portugalija, Švedija ir Jungtinė Karalystė jau pranešė apie priemones, skirtas, pvz., geležinkelių transportui: pagal jas tobulinama geležinkelių infrastruktūra, geležinkeliai elektrifikuojami, skatinama naudotis keleivinio geležinkelio sistemomis. 4.7.EVED perkėlimo į nacionalinę teisę padėtis EVED į savo nacionalinę teisę perkėlė dar ne visos valstybės narės, o tai kai kurioms iš jų trukdo siekti savo nacionalinių orientacinių 2020 m. tikslų, stabdo efektyvaus energijos vartojimo rinkų vystymąsi, vartotojams ir rinkos dalyviams neleidžia išnaudoti visos energijos vartojimo efektyvumo teikiamos naudos. Visapusiškas ir tinkamas esamų energijos vartojimo efektyvumo teisės aktų įgyvendinimas yra esminė sąlyga, norint, kad 28 ES valstybės narės pasiektų savo 2020 m. energijos ir klimato tikslus. Tuo tikslu, siekdama užtikrinti visapusišką ir tinkamą perkėlimą į nacionalinę teisę, Komisija pradėjo pažeidimo nagrinėjimo procedūras. Šioje srityje reikia dėti daugiau pastangų. Kol kas Komisija yra išsiuntusi valstybėms narėms 27 oficialius pranešimus ir 20 pagrįstų nuomonių, nes Komisijai pranešta ne apie visus nacionalinės teisės aktus, kurių reikia kiekvienam EVED reikalavimui perkelti į nacionalinę teisę. Be to, Komisija užmezgė dvišalius ryšius su visomis 28 valstybėmis narėmis ir paprašė pateikti nemažai informacijos apie EVED 7 straipsnio įgyvendinimą. 4.8.Finansavimas Energijos vartojimo efektyvumo rinkoje yra daug galimybių investicijoms, tačiau ši rinka vis dar yra maža, suskaidyta, (laikoma) rizikinga ir (ypač kalbant apie esminę pastatų renovaciją arba investicijas, kuriomis skatinamas efektyvumas ir kurių grąžos laikotarpis yra ilgesnis negu 3 metai) daugiausia priklauso nuo tiesioginių arba netiesioginių subsidijų. Europos struktūriniai ir investicijų fondai (ESI fondai) yra didžiausias šios srities ES finansavimo šaltinis. Pagal paskutinę daugiametę finansinę programą (2007–2013 m.) apie 6,1 mlrd. EUR (2 proc. viso Europos regioninės plėtros fondo (ERPF) ir Sanglaudos fondo (SF) biudžeto) ES skyrė prioritetinei sričiai „Energijos efektyvumas, bendra gamyba ir energijos valdymas“. Daugiau kaip pusė šio ES finansavimo (3,4 mlrd. EUR) skirta energijos vartojimo efektyvumui viešuosiuose ir gyvenamuosiuose pastatuose užtikrinti. 2007–2013 m. 90 proc. ERPF ir SF paramos energijos vartojimo efektyvumo priemonėms suteikta per dotacijas, o paskolos sudarė tik 8 proc. ES paramos. 2014–2020 m. finansiniu laikotarpiu didelė turimų lėšų dalis taip pat skiriama energijos vartojimo efektyvumui didinti. 13,3 mlrd. EUR ERPF ir SF lėšų bus konkrečiai panaudota energijos vartojimo efektyvumui viešuosiuose ir gyvenamuosiuose pastatuose remti. Taip pagalba bus suteikta beveik 1 milijonui namų ūkių. Be to, 3,4 mlrd. EUR bus skirta energijos vartojimo efektyvumui verslo įmonėse remti. Dėmesys pirmiausia bus sutelktas į mažąsias ir vidutines įmones, numatoma, kad energijos suvartojimo rezultatus pagerins daugiau kaip 50 000 įmonių. Tačiau, norint panaudoti šias lėšas ir patenkinti investicijų į energijos vartojimo efektyvumo priemones poreikius (daugiau kaip 100 mlrd. EUR per metus), reikės įgyvendinti aukštos kokybės projektus ir pritraukti privačias lėšas. Todėl ESI fondams taikoma nauja sąlyga: dotacijas galima naudoti tik trūkstamam finansavimui padengti, t. y. toms projektų investicinėms sąnaudoms, kurių negalima padengti iš per tam tikrą laikotarpį numatomų sutaupyti lėšų energijai, arba socialiniams klausimams, pvz., dėl energijos nepritekliaus, spręsti. Norint mažinti projektų, beveik atitinkančių bankų finansavimo kriterijus, finansavimo sąnaudas, reikėtų naudoti ne dotacijas, o finansines priemones. Viešieji ir privatieji fondai privalo dirbti drauge – pritraukti privatų kapitalą ir įgyvendinti daugiau ir didesnį energijos vartojimo efektyvumą užtikrinančių investicijų. 2014–2020 m. ES siekia, kad ESI fondų finansinės priemonės – paskolos, garantijos ir nuosavas kapitalas – būtų naudojamos dukart intensyviau. Tikimasi, kad šis pokytis paskatins privatų finansavimą ir padės vykdyti smulkius projektus, kurie energijos vartojimo efektyvumo srityje dominuoja. Be to, 2015 m. sukūrus Europos strateginių investicijų fondą, valstybės narės ir projektų vykdytojai gali pasinaudoti papildomu finansavimu, kad galėtų modernizuoti ir tobulinti energijos vartojimo efektyvumo schemas (įskaitant tas, kurios finansuojamos iš ESI fondų), pirmiausia projektus sujungdami į didesnius investicinius veiksmus. Bendros vartojimo kreditų ir hipotekos rinkos sąlygos pagerėjo, tačiau pagrindiniai klausimai, susiję su energijos vartojimo efektyvumo finansavimu, išliko. ES investicijas veikia makroekonominė aplinka ir Europos Centrinio Banko (ECB) mažų palūkanų normų politika. Kadangi dauguma Europos bankų nesiūlo specialių produktų, skirtų investicijoms į energijos vartojimo efektyvumą, galima daryti prielaidą, kad palūkanų normos, taikomos paskoloms, iš kurių finansuojamos ir energijos vartojimo efektyvumo priemonės, atitinka bankų palūkanų normų mažėjimo tendenciją, kurios laikosi ECB. Pavyzdžiui, iš naujausių ECB duomenų matyti, kad vartojimo kreditams namų ūkiams (su užstatu ir (arba) garantijomis) 2015 m. rugpjūčio mėnesį taikytos 3,30–4,53 proc. palūkanos (priklausomai nuo to, ar norma yra kintamoji, ar fiksuota). Šios palūkanos per praėjusius metus sumažėjo maždaug 22 proc. Investicijomis į modernesnes energijos vartojimo efektyvumo priemones, kaip atskira turto klase, rinkoje nepakankamai pasitikima. Šioms investicijoms ir jų finansavimui reikia daugiau pagrindinių sąlygų: be kitų dalykų, veiklos vykdytojams turi atsirasti „laisvų“ pinigų srautų (dėl mažesnių energijos sąnaudų), turi padidėti turto vertė (dėl didesnio energinio naudingumo) ir, kaip prielaida, reikalinga prognozuojama ilgalaikė investicijų sistema. 4.9.Galutinio energijos suvartojimo mažinimas 2016 m. pagal Energetinių paslaugų direktyvos 2006/32/EB reikalavimus Direktyvoje 2006/32/EB reikalaujama, kad valstybės narės nustatytų nacionalinį orientacinį energijos taupymo tikslą – galutinį energijos suvartojimą 2016 m. sumažinti bent 9 proc., ir stengtųsi šį tikslą pasiekti. Dauguma šios direktyvos nuostatų pakeistos tikslesnėmis EVED nuostatomis. Tačiau reikalavimas siekti šio 9 proc. tikslo iki 2017 m. nebus panaikintas. Taigi, valstybės narės turėjo 2014 m. nacionaliniuose efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planuose pateikti informaciją apie savo 2016 m. energijos taupymo tikslą: 19 valstybių narių nurodo, kad iki 2016 m. sutaupys reikiamą energijos kiekį; iš 7 valstybių narių nacionalinių efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planų nėra aišku, ar energijos taupymo tikslas bus pasiektas.

5.IŠVADA Iš ataskaitos matyti, kad valstybės narės greta įvairių ES politikos priemonių (pvz., ekologinio projektavimo, ženklinimo, ES ATLPS, automobilių standartų) savo pramonės, gyvenamųjų namų, paslaugų, transporto ir elektros energijos gamybos sektoriuose įdiegė energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones. Nacionaliniuose efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planuose dauguma valstybių narių pažymi padidinusios pastangas ir sugriežtinusios esamas arba įdiegusios naujas energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones. Turint galvoje tai, kad 28 ES valstybės narės nuo 2013 m. pirminės energijos suvartojimą turi kasmet vidutiniškai sumažinti 11,9 Mtne (2,7 Mtne, vertinant pagal galutinį energijos suvartojimą), kad pasiektų savo 2020 m. tikslus, galima daryti išvadą, jog nepaisant per praėjusius metus pasiektų rezultatų, reikia įdėti daugiau pastangų, ypač pastatų, transporto ir energijos gamybos sektoriuose. Šioje ataskaitoje analizuojant, kaip sekasi siekti energijos vartojimo efektyvumo tikslų, naudoti 2005–2013 m. veiklos rodikliai atspindi didelius valstybių narių skirtumus – vis dėlto dauguma rodiklių Europos lygmeniu pagerėjo. Pagrindinės išimtys yra tai, kad 2012–2013 m. padidėjo galutinis energijos suvartojimas, o 2005–2013 m. sumažėjo kogeneracinėse jėgainėse pagamintos šilumos kiekis. Nors kai kurios valstybės narės neseniai užsibrėžė aukštesnius orientacinius energijos vartojimo efektyvumo tikslus, išreikštus pirminės energijos suvartojimo rodikliais (bendras tikslas sudaro 17,6 proc.), 28 ES valstybės narės, paėmus kartu, atsilieka siekdamos 20 proc. tikslo. Kad likusi spraga, siekiant 2020 m. tikslo, išreikšto pirminės energijos suvartojimo rodikliais, būtų pašalinta, valstybės narės turėtų labiau stengtis pasiekti savo nacionalinių 2020 m. energijos vartojimo efektyvumo tikslų arba juos viršyti. Reikia pažymėti, kad kai kurios valstybės narės – Austrija, Belgija, Prancūzija, Vokietija, Malta, Nyderlandai, Švedija ir Jungtinė Karalystė – jau užsibrėžė ypač plataus užmojo tikslus. Kroatijai, Suomijai, Graikijai ir Rumunijai, kurių užsibrėžti 2020 m. tikslai, palyginti su numatomu 2014–2020 m. BVP augimu, yra ne tokie aukšti, būtų naudinga dar kartą įvertinti, kaip didesnis energijos vartojimo efektyvumas galėtų padėti padidinti tiekimo saugumą, konkurencingumą ir tvarumą. Daug valstybių narių parengė sėkmingas pirminės energijos suvartojimo mažinimo strategijas. Tačiau Belgija, Estija, Prancūzija, Vokietija, Nyderlandai, Lenkija ir Švedija 2014–2020 m. pirminės energijos suvartojimą turės mažinti sparčiau negu 2005–2013 m., kad pasiektų savo 2020 m. orientacinius pirminės energijos suvartojimo tikslus. Kalbant apie galutinį energijos suvartojimą, iš šioje ataskaitoje pateiktos analizės matyti, kad daugumai valstybių narių nuo 2005 m. būdingos mažėjimo tendencijos. Prie to, žinoma, prisidėjo ne tik energijos vartojimo efektyvumo politika, bet ir ekonomikos krizė. Pagal užsibrėžtus 2020 m. galutinio energijos suvartojimo tikslus Austrija, Belgija, Estija, Prancūzija, Vokietija, Lietuva, Malta ir Slovakija 2014–2020 m. galutinį energijos suvartojimą turi mažinti sparčiau negu 2005–2013 m. Šioms šalims reikės griežtai įgyvendinti EVED 7 straipsnyje nustatytus įpareigojimus arba alternatyvias priemones, kurios padėtų vartotojams mažinti galutinį energijos suvartojimą ir taupyti lėšas ilguoju ir trumpuoju laikotarpiais. Analizuojant sektorius valstybių narių lygmeniu, bendra teigiama galutinio energijos vartojimo intensyvumo tendencija daugumos valstybių narių pramonės sektoriuje džiugina. Tačiau energijos intensyvumas, palyginus didžiausio ir mažiausio energijos intensyvumo pramonės sektorius turinčias valstybes nares, skiriasi septynis kartus. Kipras, Airija, Graikija, Vengrija ir Latvija galėtų pasekti teigiamais kitų valstybių narių pavyzdžiais ir savo pramonės sektoriuose galutinio energijos suvartojimo didėjimo tendencijas pasukti priešinga linkme. Gyvenamųjų namų sektoriuje dauguma valstybių narių, įgyvendinusios šiam sektoriui skirtas energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones, per paskutinius metus sumažino energijos poreikį. Tai namų ūkiams padeda pasiekti tą patį patogumo lygį su mažesnėmis išlaidomis. Belgijoje, Estijoje, Italijoje, Latvijoje, Maltoje, Lenkijoje, Rumunijoje ir Slovėnijoje, kur vienam gyventojui tenkantis vidutinis energijos suvartojimas per paskutiniuosius metus didėjo, vartotojams būtų naudinga, jei daugiau dėmesio būtų skiriama energijos suvartojimo mažinimo gyvenamųjų namų sektoriuje politikai. Apskritai, kad vartotojai galėtų mažinti savo energijos suvartojimą, visos valstybės narės turi juos geriau informuoti apie efektyvaus energijos vartojimo galimybes ir jiems toliau gerinti investicijų sąlygas, kad paspartėtų šiuo metu labai vangi esamų Europos pastatų fondo renovacija. Be to, vartotojams reikalingos konkretesnės priemonės energijos nepritekliaus problemai veiksmingai spręsti. Kadangi tikimasi, jog paslaugų sektorius augs, tikslinės energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemonės galėtų padėti atsverti galutinio energijos suvartojimo padidėjimą šiame sektoriuje ir šiame sektoriuje išlaikyti teigiamą – energijos intensyvumo mažėjimo ES lygmeniu – tendenciją. Ypač Kipras, Belgija, Suomija, Prancūzija, Graikija, Italija, Liuksemburgas ir Ispanija galėtų pabandyti nustatyti arba aktyviau taikyti atitinkamas priemones, kuriomis atsvertų paskutiniuoju metu savo paslaugų sektoriuose užfiksuotą energijos intensyvumo padidėjimą. Transporto sektoriuje reikia toliau stengtis skatinti aktyviau naudotis keleiviniu kolektyviniu transportu, didinti geležinkeliu ir vidaus vandens keliais vežamų krovinių dalį. Nepaisant paskutiniu metu padarytos pažangos didinant energijos vartojimo efektyvumą ir mažinant energijos poreikį transporto sektoriuje, bendra 28 ES valstybių narių transporto sektoriui tenkanti galutinio energijos suvartojimo dalis yra didelė, todėl tam, kad būtų pasiekti 2020 m. tikslai, reikia imtis tolesnių energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemonių. Todėl Komisija rekomenduoja valstybėms narėms ryžtingai įgyvendinti savo nacionaliniuose efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planuose aprašytas transporto sektoriui skirtas priemones veiksmus ir imtis tolesnių veiksmų, kad sumažintų energijos suvartojimą transporto sektoriuje. Valstybių narių veiksmai, kuriais būtų skatinama naudoti alternatyviuosius degalus, transporto priemones ir (arba) laivus ir plėtoti su tuo susijusią infrastruktūrą (laikantis Direktyvos 2014/14/ES reikalavimų) turėtų padėti toliau didinti energijos vartojimo efektyvumą transporto sektoriuje. Komisija į Energetikos sąjungos veiksmų planą įtraukė komunikatą dėl veiksmų, kuriais būtų mažinama transporto sektoriaus priklausomybė nuo iškastinio kuro, ir toliau papildys valstybių narių vykdomas priemones. Apskritai tam, kad Europos Sąjunga pasiektų savo tikslą iki 2020 m. 20 proc. sumažinti energijos suvartojimą, valstybės narės turi įdėti daugiau pastangų, stengdamosi padidinti energijos vartojimo efektyvumą, ir užtikrinti, kad jų orientaciniai tikslai iki 2020 m. būtų pasiekti arba net viršyti. Tai išryškina poreikį visiškai įgyvendinti Europos energijos vartojimo efektyvumo teisės aktus. Taip bus sudarytos sąlygos vystytis energijos vartojimo efektyvumo paslaugų rinkoms ir pašalinti esamas rinkos kliūtis investicijoms į energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones. Be to, itin svarbus ir teisės aktų dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo įgyvendinimas, pvz., ATLPS nepriklausančiame sektoriuje, arba neseniai patvirtintas ATLPS sektoriui skirtas Rinkos stabilumo rezervas, nes šios dvi politikos sritys yra tarpusavyje susijusios ir viena kitą palaiko. Atsižvelgdama į 2030 m. tikslus, 2016 m. Komisija įvertins, kaip energijos vartojimo efektyvumo sistemą būtų galima dar patobulinti, pasinaudojant jau apžvelgta produktų efektyvumo sistema ir atsižvelgiant į reikšmingą indėlį, kurį suteiks i) Pastatų energinio naudingumo direktyva ir ii) Energijos vartojimo efektyvumo direktyva (ypač jos 7 straipsnis). Ši apžvalga turėtų padėti visiems suinteresuotiesiems subjektams (nacionalinėms vyriausybėms, regionams, vietos valdžios institucijoms, energiją efektyviai vartojančioms įmonėms, finansų įstaigoms, vartotojams ir pan.) ilguoju laikotarpiu pasinaudoti ekonomiškomis energijos taupymo galimybėmis, siekiant 2030 ir 2050 m. ES klimato ir energetikos tikslų bei sprendžiant šių sričių uždavinius. Komisija ir toliau atidžiai stebės, kokią pažangą valstybės narės daro siekdamos savo nacionalinių orientacinių 2020 m. energijos vartojimo efektyvumo tikslų ir įgyvendindamos EVED, bei kasmet, teikdama Energetikos sąjungos būklės ataskaitą, savo vertinimą atnaujins. Komisija ragina Europos Parlamentą ir Tarybą pateikti savo nuomonę dėl šio vertinimo.



I priedas 1 lentelė. 2020 m. orientaciniai nacionaliniai energijos vartojimo efektyvumo tikslai Valstybė narė Absoliutusis energijos suvartojimo lygis 2020 m. [Mtne], remiantis valstybių narių 2013 m., 2014 m. nacionaliniuose efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planuose arba atskiru pranešimu Europos Komisijai 2015 m. pateiktais duomenimis PIRMINĖS energijos suvartojimas GALUTINIS energijos suvartojimas Austrija 31,5 25,1 Belgija 43,7 32,5 Bulgarija 16,9 8,6 Kroatija 11,5 7,0 Kipras 2,2 1,8 Čekija 39,6 25,3 Danija 17,8 14,8 Estija 6,5 2,8 Suomija 35,9 26,7 Prancūzija 219,9 131,4 Vokietija 276,6 194,3 Graikija 24,7 18,4 Vengrija 24,1 14,4 Airija 13,9 11,7 Italija 158,0 124,0 Latvija 5,4 4,5 Lietuva 6,5 4,3 Liuksemburgas 4,5 4,2 Malta 0,7 0,5 Nyderlandai 60,7 52,2 Lenkija 96,4 71,6 Portugalija 22,5 17,4 Rumunija 43,0 30,3 Slovakija 16,4 9,0 Slovėnija 7,3 5,1 Ispanija 119,8 80,1 Švedija 43,4 30,3 Jungtinė Karalystė 177,6 129,2 28 ES valstybių narių orientacinių tikslų suma 1 526,9 1 077,5 28 ES valstybių narių 2020 m. tikslas 1 483 1 086 2015 10 07 būklė II priedas 2 lentelė. Apžvalgos rodikliai