KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl reguliavimo institucijų bendradarbiavimo pagal Direktyvos 2012/34/ES 63 straipsnio 2 dalį /* COM/2015/0140 final */





KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl reguliavimo institucijų bendradarbiavimo pagal Direktyvos 2012/34/ES 63 straipsnio 2 dalį 1. ĮVADAS 2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamentas ir Taryba priėmė Direktyvą 2012/34/ES, kuria sukuriama bendra Europos geležinkelių erdvė (nauja redakcija)[1]. Iš Direktyvos 2001/14/EB[2] į Direktyvą 2012/34/ES perkelta nuostata, kuria valstybės narės įpareigotos įsteigti reguliavimo institucijas, kurios stebėtų konkurencijos padėtį geležinkelio paslaugų rinkose, kad būtų užkirstas kelias pareiškėjų diskriminacijai ir užtikrinta, kad bendroji Europos geležinkelių erdvė tinkamai veiktų. Direktyvos 2012/34/ES 55 ir 56 straipsniais dar labiau sugriežtinti reguliavimo institucijų nepriklausomumo reikalavimai ir išplėstos jų pareigos ir galios. Kad sprendimai visoje ES būtų priimami nuosekliau, 57 straipsnyje nustatytos reguliavimo institucijų tarpusavio bendradarbiavimo ir jų bendradarbiavimo su Komisija Europos lygmeniu struktūros ir taisyklės. Direktyva 2012/34/ES sukurtas Europos geležinkelių sektoriaus reguliavimo institucijų tinklas (toliau – tinklas), kurio nariai reguliariai renkasi į posėdžius. Tinklas suteikia galimybę reguliavimo institucijoms keistis informacija apie savo darbą, sprendimų priėmimo principus ir praktiką, svarbiausius procedūrų klausimus ir į nacionalinę teisę perkeltų Sąjungos geležinkelių teisės aktų aiškinimo problemas. Tinklo veikla taip pat turėtų būti remiamasi pagal šią direktyvą priimant įgyvendinimo aktus[3]. Tinklas yra oficiali bendradarbiavimo įvairių rūšių veiklos klausimais struktūra ir pakeičia reguliavimo institucijų darbo grupę, kuri anksčiau buvo sukurta siekiant užtikrinti reguliavimo institucijų tarpusavio bendradarbiavimą. Pagal Direktyvos 2012/34/ES 57 straipsnio 1 dalį Komisija yra tinklo narė, koordinuoja ir remia jo veiklą. Be bendradarbiavimo tinkle, Direktyvos 2012/34/ES 57 straipsnio 2 dalyje reikalaujama, kad reguliavimo institucijos padėtų viena kitai vykdyti rinkos stebėsenos užduotis ir bendradarbiaudamos nagrinėtų skundus ir vykdytų tyrimus, be kita ko, sudarydamos specialius darbo susitarimus. Kad būtų užtikrintas toks bendradarbiavimas, 57 straipsnio 3 dalyje reikalaujama, kad reguliavimo institucija, nagrinėdama atvejus, susijusius su prieiga prie tarptautinės traukinio linijos arba jai taikomu apmokestinimu, konsultuotųsi su visų valstybių narių, per kurias eina atitinkama traukinio linija, reguliavimo institucijomis ir, prieš priimdama sprendimą, prašytų pateikti visą būtiną informaciją. 57 straipsnio 4 dalyje reikalaujama, kad visos reguliavimo institucijos, su kuriomis konsultuojamasi, prašomą informaciją pateiktų. Be to, siekiant užtikrinti veiksmingą reikalavimų vykdymą, Direktyvoje 2012/34/ES reikalaujama, kad informaciją apie gautus skundus ir savo iniciatyva atliekamus tyrimus reguliavimo institucijos perduotų atsakingai reguliavimo institucijai, kad ši imtųsi priemonių atitinkamų suinteresuotųjų šalių atžvilgiu (57 straipsnio 5 dalis). Reguliavimo institucijos gali prašyti, kad Komisija dalyvautų visoje bendradarbiavimo veikloje ir palengvintų bendradarbiavimą (57 straipsnio 7 dalis). Reglamente 2010/913/ES dėl konkurencingo krovinių vežimo Europos geležinkeliais tinklo[4] (Koridorių reglamentas) nustatyti konkretūs reguliavimo institucijų bendradarbiavimo reikalavimai, susiję su konkurencijos krovinių vežimo geležinkeliais koridoriuose stebėsena. Panašiai į Direktyvos 2012/34/ES nuostatas dėl reguliavimo institucijų bendradarbiavimo, į Koridorių reglamento 20 straipsnį įtrauktos nuostatos dėl privalomų konsultavimosi mechanizmų ir informacijos teikimo ir perdavimo nagrinėjant atvejus, susijusius su krovinių vežimo geležinkelių koridoriais, taisyklių. Šios taisyklės yra itin svarbios stebint koridoriaus vieno langelio principu veikiančių įstaigų[5] veiklą (pvz., kaip skirstomos iš anksto nustatytos tarptautinės traukinių linijos). Be pirmiau aprašytų bendradarbiavimo mechanizmų, Direktyvoje 2012/34/ES numatytas konkretus įpareigojimas Komisijai remti reguliavimo institucijų tinklo narių keitimąsi informacija. Komisija gali parengti tam skirtas elektronines priemones (57 straipsnio 1 dalis). Direktyvos 2012/34/ES 57 straipsnio 8 dalyje reikalaujama, kad reguliavimo institucijos parengtų bendrus sprendimų priėmimo principus ir praktiką, o Komisijai suteikiama galimybė priimti įgyvendinimo aktus, kuriais būtų nustatomi tokie bendrieji principai ir tvarka. Įpareigojimas įsteigti reguliavimo instituciją ir dalyvauti reguliavimo institucijų bendradarbiavimo veikloje netaikomas Kiprui ir Maltai, kol jų teritorijose nėra geležinkelių sistemos (64 straipsnio 2 dalis). Pagal Direktyvos 2012/34/ES 63 straipsnio 2 dalį Komisija, remdamasi nacionalinių reguliavimo institucijų tinklo patirtimi, Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui turi pateikti reguliavimo institucijų bendradarbiavimo ataskaitą. Pagal tą pačią nuostatą Komisija prireikus turėtų pasiūlyti papildomų priemonių, kuriomis būtų siekiama užtikrinti labiau integruotą teisės aktais nustatytą Europos geležinkelių transporto, ypač tarptautinių paslaugų, rinkos priežiūrą. Tuo tikslu, jei reikia, taip pat turėtų būti atsižvelgta į teisėkūros procedūra priimamas priemones. Siekdama įvykdyti šį įpareigojimą, Komisija pateikia savo ataskaitą minėtoms institucijoms. Iš šios ataskaitos matyti, kad, įsigaliojus naujos redakcijos direktyvai, reguliavimo institucijos reguliariai bendradarbiavo, daugiausia keisdamosi informacija apie sprendimų priėmimo praktiką ir rinkos stebėseną. Tačiau bendradarbiavimas nagrinėjant konkrečius atvejus išliko ribotas ir kol kas reguliavimo institucijoms pranešta tik apie labai nedaug atvejų, kurie buvo susiję su tarptautinėmis paslaugomis ir dėl kurių reguliavimo institucijoms reikėjo konsultuotis ir keistis informacija. Ataskaitoje įvertinami šie pokyčiai ir nurodoma, kokiose srityse reguliavimo institucijų bendradarbiavimą reikėtų stiprinti. 2. REGULIAVIMO INSTITUCIJŲ BENDRADARBIAVIMAS Direktyva 2012/34/ES, įskaitant jos nuostatas dėl reguliavimo institucijų pareigų ir organizacinės struktūros, į nacionalinę teisę turi būti perkelta tik iki 2015 m. birželio 16 d., tačiau nuostatos dėl reguliavimo institucijų bendradarbiavimo, kurių perkelti į nacionalinę teisę nereikia, įgyvendintos iškart direktyvai įsigaliojus. Reguliavimo institucijų tinklas Pirmasis Europos geležinkelių sektoriaus reguliavimo institucijų tinklo narių posėdis vyko 2013 m. kovo 13–14 d. Briuselyje. Nuo tinklo įsteigimo reguliariai, t. y. tris kartus per metus, buvo rengiami jo narių posėdžiai: du posėdžiai vyksta Briuselyje ir vienas valstybėje narėje. 2013 ir 2014 m. kovo ir lapkričio mėn. posėdžiai vyko Briuselyje. Prancūzijos reguliavimo institucija surengė 2013 m. liepos mėn. posėdį Le Mane, o Vokietijos reguliavimo institucija – 2014 m. liepos mėn. posėdį Bonoje. Visų įsteigti nepriklausomas reguliavimo institucijas įpareigotų valstybių narių, išskyrus Lietuvą ir Airiją[6], reguliavimo institucijos reguliariai dalyvavo tinklo narių posėdžiuose. Be to, posėdžiuose kaip stebėtojos dalyvavo Šveicarijos, Norvegijos ir buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos reguliavimo institucijos. Bendrosios pastabos Iš to, kaip reguliavimo institucijos keičiasi informacija tinkle, matyti, kad jų veiklos lygis vis dar labai skiriasi ir priklauso nuo įvairių veiksnių, įskaitant šalies dydį, nagrinėjamų atvejų skaičių ir reguliavimo institucijos patirtį, administracinius gebėjimus ir nepriklausomumo laipsnį. Kai kurios reguliavimo institucijos (pvz., Austrijos, Danijos, Jungtinės Karalystės, Nyderlandų, Prancūzijos, Vokietijos) jau turi pakankamai patirties, o kitos (pvz., Graikijos, Lietuvos, Liuksemburgo, Suomijos) tėra išnagrinėjusios vos kelis atvejus arba išvis nėra jų nagrinėjusios. Tokia padėtis kai kuriose valstybėse narėse susiklostė dėl to, kad konkurencija nacionalinėse rinkose menka, yra tik keletas arba išvis nėra galimų skundų teikėjų, reguliavimo institucijos neturi pakankamai darbuotojų arba dar negali pakankamai nepriklausomai priimti sprendimus. Be to, reguliavimo institucijoms patikėtų pareigų apimtis vis dar skiriasi visoje ES: kai kuriose valstybėse narėse šios pareigos jau apima įvairias sritis ir vykdymo užtikrinimo įgaliojimus, kaip numatyta pagal Direktyvą 2012/34/ES, o kitose valstybėse narėse pareigos išlieka ribotos. Nepaisant šių išliekančių skirtumų, keitimasis geriausios praktikos pavyzdžiais ir diskusijos tinkle paskatino mažiau patyrusias reguliavimo institucijas labiau naudotis savo galiomis nagrinėjant skundus ir stebint konkurencijos padėtį rinkoje savo iniciatyva. Pagrindiniai tinkle aptarti klausimai Reguliavimo institucijos daugiausia keitėsi informacija apie savo funkcijas, sprendimų priėmimo ir vykdymo užtikrinimo patirtį, rinkos pokyčius, rinkos stebėseną ir ES teisės aktų įgyvendinimą atitinkamose valstybėse narėse. Be kitų temų, diskutuota tyrimų ir sprendimų, ypač susijusių su prieiga prie geležinkelių infrastruktūros ir paslaugų įrenginių, klausimais, taip pat su geležinkeliais susijusių paslaugų ir apmokestinimo klausimais. Per diskusijas tinkle paaiškėjo, kokiose srityse reguliavimo institucijos patyrė Direktyvos 2012/34/ES aiškinimo ir taikymo sunkumų. Tai ypač pasakytina apie tas sritis, kuriose Direktyvos 2012/34/ES nuostatomis buvo iš dalies pakeista arba papildyta esama reguliavimo sistema arba Komisijai suteikti įgaliojimai priimti įgyvendinimo aktus, kad direktyva būtų įgyvendinama darniai. Tokios sritys – tai mokesčių už naudojimąsi infrastruktūra, visų pirma tiesiogiai patiriamų išlaidų už minimalų prieigos paketą (31 straipsnio 3 dalis) skaičiavimo ir antkainių taikymo patikra, su prieigos prie paslaugų įrenginių teise ir mokesčiais už jų naudojimą (visų pirma stoties mokesčiais) susiję klausimai, taip pat su geležinkeliais susijusios paslaugos. Komisijos vaidmuo Komisija padėjo reguliavimo institucijoms bendradarbiauti, organizuodama tinklo narių posėdžius ir jiems pirmininkaudama. Per šiuos posėdžius Komisijos atstovai paaiškino Komisijos siūlomas politikos priemones, pristatė su pirmojo geležinkelių teisės aktų rinkinio perkėlimu į nacionalinę teisę ir įgyvendinimu susijusius Europos Teisingumo Teismo sprendimus ir pateikė Direktyvos 2012/34/ES taikymo rekomendacijų. Siekdama atsižvelgti į reguliavimo institucijų nuomones, Komisija informavo tinklo narius apie įvairias įgyvendinimo priemones pagal Direktyvą 2012/34/ES, įskaitant: · naujas keleivių vežimo geležinkeliais paslaugas (pagrindinio tikslo testas pagal 10 straipsnio 3 dalį ir viešųjų paslaugų sutarčių ekonominės pusiausvyros testas pagal 11 straipsnio 2 dalį); · tiesiogiai dėl traukinių eksploatavimo patiriamų išlaidų apskaičiavimo būdus (31 straipsnio 3 dalis); · pamatinių susitarimų sudarymo procedūrą ir kriterijus (42 straipsnio 8 dalis); · geležinkelių rinkos stebėseną (15 straipsnio 6 dalis); · infrastruktūros mokesčių diferencijavimą siekiant paskatinti Europos traukinių kontrolės sistemos įrengimą traukiniuose (32 straipsnio 4 dalis); · apmokestinimo už išlaidas dėl triukšmo poveikio aplinkai būdus (31 straipsnio 5 dalis); · geležinkelių infrastruktūros pajėgumų prašantiems pareiškėjams taikomus kriterijus (41 straipsnio 3 dalis); · tam tikrus geležinkelio įmonių licencijavimo procedūros aspektus (17 straipsnio 5 dalis); · su geležinkeliais susijusių paslaugų procedūrą ir kriterijus (13 straipsnio 9 dalis). Be to, Komisija organizavo specialių tinklo narių pogrupių posėdžius, taip pat tinklo narių ir pagal Direktyvos 2012/34/ES 62 straipsnį įsteigto komiteto narių jungtinės darbo grupės (SERAC) posėdžius, kad tam tikrų įgyvendinimo priemonių turinį išsamiai aptartų su reguliavimo institucijomis. Komisija sukūrė mechanizmą, kad padėtų tinklo nariams keistis išsamia informacija apie jų darbą, sprendimų priėmimo principus ir praktiką, taip pat informacija klausimais, susijusiais su perkeltų į nacionalinę teisę ES teisės aktų aiškinimo procedūromis ir problemomis. Kiekviena reguliavimo institucija užpildo klausimyną tris kartus per metus, prieš tinklo narių posėdžius. Šie klausimynai bendri visoms reguliavimo institucijoms, o svarbiausi juose iškeliami klausimai aptariami tinklo narių posėdžiuose. Bendradarbiavimas krovinių vežimo geležinkeliais koridorių klausimais Krovinių vežimo geležinkeliais koridorių kūrimo srityje reguliavimo institucijos bendradarbiavo, kad sukurtų su koridorių klausimais susijusių atvejų, visų pirma skundų dėl iš anksto sudarytų tarptautinių traukinių linijų, kurias pagal Koridorių reglamento 13 straipsnį paskyrė vieno langelio principu veikianti įstaiga, nagrinėjimo sistemą ir sudarytų atitinkamus darbo susitarimus. Bendradarbiavimo susitarimais, kuriuos, vykdydamos Koridorių reglamento 20 straipsnyje nustatytus bendradarbiavimo reikalavimus, sudaro krovinių vežimo geležinkeliais koridoriaus reguliavimo institucijos, nustatoma viena reguliavimo institucija, kuri nagrinėja skundus dėl koridoriaus vieno langelio principu veikiančios įstaigos priimtų sprendimų. Į susitarimus įtraukiama ir keitimosi informacija bei tarpusavio pagalbos priimant sprendimus dėl susijusių su koridoriais atvejų tvarka. Reino–Alpių regiono, Šiaurės jūros–Viduržemio jūros, Atlanto, Viduržemio jūros ir Rytų ir projekto „EastMed“ krovinių vežimo geležinkeliais koridorių, kurie pradėjo veikti 2013 m. lapkričio mėn., reguliavimo institucijos tokius bendradarbiavimo susitarimus jau pasirašė[7]. Rengiami susitarimai dėl Skandinavijos–Viduržemio jūros, Baltijos jūros–Adrijos jūros ir Šiaurės jūros–Baltijos jūros koridorių, kurie pradės veikti tik 2015 m. lapkričio mėn. Daugelis reguliavimo institucijų palaiko nuolatinius ryšius su kolegomis visame koridoriuje, kad galėtų keistis informacija ir aptarti su koridoriumi susijusius klausimus, įskaitant vieno langelio principu veikiančios įstaigos veiklos stebėjimo, pajėgumų paskirstymo sistemos ir koridoriaus informacinio dokumento klausimus, arba kartu tirti koridoriaus vieno langelio principu veikiančios įstaigos nagrinėtas tarptautinių iš anksto nustatytų traukinių linijų paraiškas. Siekiant patenkinti įvairių koridorių bendradarbiavimo poreikį ir aptarti temas, kurios yra bendros įvairių koridorių reguliavimo institucijoms, nuolat vyksta diskusijos du kartus per metus rengiamuose krovinių vežimo geležinkeliais koridoriams skirtuose reguliavimo institucijų tinklo narių ir SERAC darbo grupės posėdžiuose, į kuriuos sukviečiami reguliavimo institucijų, valstybių narių, infrastruktūros valdytojų ir kitų suinteresuotųjų subjektų atstovai. Be kitų, aptariami šie klausimai: klausimai, susiję su iš anksto nustatytų traukinių linijų pasiūla (pvz., galimybė įtraukti terminalo pajėgumus arba iš anksto nustatyti lanksčias traukinių linijas); bendros visiems koridoriams infrastruktūros pajėgumų paskirstymo sistemos sukūrimas; veiklos rezultatų stebėsena; įgyvendinimo planai; pareigų paskirstymas koridoriaus vieno langelio principu veikiančiai įstaigai ir infrastruktūros valdytojams; reguliavimo institucijų pareigos. Dvišalis bendradarbiavimas ir konsultacijos Kol kas tik keletu atvejų reguliavimo institucijos bendradarbiaudamos nagrinėjo skundus ir savo iniciatyva atliko tyrimus ir keitėsi informacija, kaip numatyta pagal Direktyvos 2012/34/ES 57 straipsnio 3–5 dalis. Tais atvejais buvo konsultuojamasi dėl veiklos rezultatų ir ekonominės pusiausvyros, taip pat atliekant pagrindinio tikslo testą, susijusį su tarptautinės keleivių vežimo paslaugos paraiška, ir bendrus tyrimus su kaimyninių valstybių narių reguliavimo institucijomis dėl tarptautinių traukinių linijų paskirstymo. Be bendradarbiavimo prireikus konkrečiais atvejais, kai kurios reguliavimo institucijos rengė dvišalius susitikimus, kad aptartų su Direktyvos 2012/34/ES įgyvendinimu, reguliavimo institucijų organizavimu, finansavimu ir įgaliojimais susijusius klausimus ir keistųsi sprendimų priėmimo patirtimi. Kitos bendradarbiavimo formos Be įvairių pagal Direktyvą 2012/34/ES numatytų formų bendradarbiavimo, dvidešimt vienos valstybės narės ir keturių trečiųjų valstybių reguliavimo institucijos šiuo metu taip pat bendradarbiauja pagal iniciatyvą „IRG-Rail“ (nepriklausomų reguliavimo institucijų grupė ir geležinkelis); tai reguliavimo institucijų, kurios neturi direktyvoje numatytų oficialių funkcijų, privati iniciatyva. Grupės nariai keitėsi informacija dėl tam tikrų su jų pareigomis susijusių aspektų ir paskelbė dokumentų, įskaitant apmokestinimo praktikos apžvalgą ir rinkos stebėsenos ataskaitas, kuriose palyginama geležinkelių rinkos konkurencija įvairiose valstybėse narėse. Siekdamos suderinti rinkos stebėseną, jos parengė ir bendrų rodiklių rinkinį[8]. 3. TOLESNI VEIKSMAI Šioje ataskaitoje pateikiama analizė rodo, kad reguliavimo institucijos glaudžiai bendradarbiavo tam tikrose srityse, pvz., keitimosi geriausios praktikos pavyzdžiais ir informacija apie sprendimų priėmimo patirtį tinkle (kaip numatyta pagal Direktyvos 2012/34/ES 57 straipsnio 1 dalį). Vis dėlto bendradarbiavimas nagrinėjant konkrečius atvejus, kaip reikalaujama pagal 57 straipsnio 2–6 dalis, buvo vykdomas nedaugeliu atvejų. Viena iš priežasčių – tarpvalstybinio pobūdžio atvejų, pvz., skundų dėl tarptautinių traukinių linijų, apie kuriuos pranešta reguliavimo institucijoms, buvo labai nedaug. Taip yra todėl, kad veiklos vykdytojų, prašančių tarptautinių traukinių linijų, skaičius išlieka ribotas, nes daugelį tarptautinių traukinių paslaugų bendradarbiaudamos vis dar teikia nacionalinės geležinkelio įmonės. Numatoma, kad, sukūrus krovinių vežimo geležinkeliais koridorius (jie pradėjo veikti 2013 pabaigoje, o koridoriaus vieno langelio principu veikiančios įstaigos iš anksto nustatytas tarptautines traukinių linijas pirmąkart paskirstė 2014 m.) ir vykstant tolesnei bendros Europos geležinkelių erdvės plėtrai, tarpvalstybinio pobūdžio atvejų daugės, todėl reikės glaudesnio reguliavimo institucijų bendradarbiavimo. Iš pastarojo meto krovinių vežimo geležinkeliais koridorių plėtros matyti, kad pareiškėjai vis dažniau prašo pajėgumų skirtinguose koridoriuose; tai rodo, kad didėja poreikis reguliavimo institucijoms bendradarbiauti ne tik tame pačiame koridoriuje, bet ir skirtinguose koridoriuose, pvz., stebint, kaip įvairių koridorių vieno langelio principu veikiančios įstaigos priima sprendimus dėl traukinių linijų paskirstymo. Analizuojant reguliavimo institucijų bendradarbiavimo lygį ir pagal Direktyvą 2012/34/ES priimtų susijusių nuostatų veiksmingumą reikia atsižvelgti ir į tai, kad šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę laikotarpiu (terminas – 2015 m. birželio 16 d.) valstybių narių teisinėse sistemose vis dar skyrėsi reguliavimo institucijų pareigos ir ES teisės aktų įgyvendinimo pažanga, pvz., apmokestinimo ar prieigos prie paslaugų įrenginių srityse. Numatoma, kad po to, kai Direktyva 2012/34/ES bus perkelta į nacionalinę teisę ir visoms reguliavimo institucijoms bus patikėtos 56 straipsnyje nustatytos išsamios pareigos, daugelis reguliavimo institucijų veiks aktyviau. Pagal šią direktyvą priimtais (numatomais priimti) įgyvendinimo aktais bus sukurtos suderintos taisyklės pagrindinėse srityse, kuriose nustatyta (taip pat reguliavimo institucijų tinklo lygmeniu) direktyvos įgyvendinimo sunkumų. Labiau suderinus valstybių narių teisines sistemas ir reguliavimo institucijų pareigų sritį turėtų būti lengviau parengti bendrus reguliavimo institucijų sprendimų priėmimo principus ir tvarką, kaip reikalaujama pagal Direktyvos 2012/34/ES 57 straipsnio 8 dalį. Įgyvendinimo aktai, kuriais nustatomi tokie bendrieji principai ir tvarka, turėtų padėti darniau įgyvendinti šią direktyvą visose valstybėse narėse ir užtikrinti reguliavimo institucijų sprendimų priėmimo nuoseklumą tokiais klausimais kaip apmokestinimas, išskyrus minimaliam prieigos paketui taikomus tiesiogiai patiriamų išlaidų apskaičiavimo būdus. Šiuo metu Komisija rengia taikomąją programą (elektroninę priemonę), kuri padės reguliavimo institucijoms keistis informacija apie sprendimus ir nagrinėjamus atvejus, taip pat informacija kitais su jų funkcijomis susijusiais klausimais elektroniniame forume ir palengvins koordinavimą (kaip numatyta pagal Direktyvos 2012/34/ES 57 straipsnio 1 dalį). Galimybę naudotis šia taikomąja programa reguliavimo institucijoms numatoma suteikti 2015 m. Tikimasi, kad reguliarus bendradarbiavimas ir keitimasis geriausios praktikos pavyzdžiais reguliavimo institucijų tinkle taip pat turėtų padėti sukurti keitimosi informacija ir bendradarbiavimo su nacionalinėmis saugos ir licencijavimo institucijomis, kuris pagal Direktyvos 2012/34/ES 56 straipsnio 3 dalį yra privalomas visoms reguliavimo institucijoms, sistemas. Rinkos stebėsenos srityje Komisijos ataskaitų teikimo pareigos pagal direktyvą ir reguliavimo institucijų ypač pagal iniciatyvą „IRG-Rail“ vykdoma stebėsenos veikla iš dalies sutampa. Glaudesnis reguliavimo institucijų ir Komisijos bendradarbiavimas šioje srityje gali padėti suderinti požiūrius ir ataskaitų teikimo ir stebėsenos veiklą. Tai apima suderintų apibrėžčių rengimą, bendrus rodiklius ir bendradarbiavimą renkant duomenis. 4. IŠVADA Direktyvos 2012/34/ES 63 straipsnio 2 dalyje reikalaujama, kad Komisija prireikus pasiūlytų papildomų priemonių, kuriomis būtų siekiama užtikrinti labiau integruotą Europos geležinkelių transporto, ypač tarptautinių paslaugų, rinkos priežiūrą. 2014 m. vasario 26 d. teisėkūros rezoliucijoje dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2012/34/ES[9], Europos Parlamentas patvirtino direktyvos 57 straipsnio pakeitimą, kuriuo reikalaujama, kad Komisija priimtų teisėkūros pasiūlymą iki 2019 m. gruodžio 31 d. Europos reguliavimo institucijų tinklą pakeisti Europos reguliavimo institucija, kuri spręstų tarpvalstybinius klausimus ir nagrinėtų skundus dėl nacionalinių reguliavimo institucijų sprendimų. Šioje ataskaitoje pateikiama analizė rodo, kad reguliavimo institucijos glaudžiai bendradarbiavo, visų pirma Europos geležinkelių sektoriaus reguliavimo institucijų tinkle ir tam tikrais atvejais savo iniciatyva, keisdamosi informacija apie savo veiklą, geriausią praktiką ir sprendimų priėmimą. Tačiau yra sričių, kuriose reguliavimo institucijų veiklą reikia koordinuoti dar geriau. Esamoje teisinėje sistemoje numatyta įvairių tobulinimo galimybių, pvz., priimti įgyvendinimo aktus, kuriais būtų nustatomi bendrieji sprendimų priėmimo principai ir praktika, arba sukurti elektroninę priemonę, kuri padėtų keistis informacija ir aptarti reguliavimo institucijų nagrinėjamus atvejus. Kol kas reguliavimo institucijoms pranešta tik apie ribotą skaičių tarpvalstybinio pobūdžio atvejų, todėl dar nepakanka įrodymų, kad reguliavimo institucijų sudaryti bendradarbiavimo susitarimai ir Direktyvos 2012/34/ES 57 straipsnio taisyklės yra veiksmingi. Tačiau pastarojo meto įvykiai, visų pirma koridorių lygmeniu, kai vis daugiau traukinių linijų kerta kelis koridorius, rodo, kad toliau įgyvendinant krovinių vežimo geležinkeliais koridorius ir plėtojant bendrą Europos geležinkelių erdvę gali reikėti labiau integruotos ir veiksmingesnės teisės aktais nustatytos priežiūros. Todėl Komisija toliau stebės reguliavimo institucijų bendradarbiavimą ir prireikus įvertins, ar reikia imtis integruotos teisės aktais nustatytos priežiūros stiprinimo priemonių. [1] OL L 343, 2012 12 14, p. 32. [2] 2001 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/14/EB dėl geležinkelių infrastruktūros pajėgumų paskirstymo, mokesčių už naudojimąsi geležinkelių infrastruktūra ėmimo ir saugos sertifikavimo (OL L 75, 2001 3 15, p. 29). [3] Direktyvos 2012/34/ES 11 straipsnio 4 dalyje, 12 straipsnio 5 dalyje, 13 straipsnio 9 dalyje ir 42 straipsnio 8 dalyje reikalaujama, kad priimant įgyvendinimo aktus būtų remiamasi reguliavimo institucijų patirtimi ir tinklo veikla. [4] 2010 m. rugsėjo 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 913/2010 dėl konkurencingo krovinių vežimo Europos geležinkeliais tinklo (OL L 276, 2010 10 20, p. 22). [5] Reglamento (ES) Nr. 913/2010 13 straipsnyje reikalaujama, kad kiekviename krovinių vežimo geležinkeliais koridoriuje būtų paskirta arba įsteigta bendra įstaiga, kuri suteiktų pareiškėjams galimybę vienoje vietoje iš karto prašyti infrastruktūros pajėgumų prekiniams traukiniams, kertantiems bent vieną valstybinę sieną krovinių vežimo koridoriuje. Ši įstaiga vadinama vieno langelio principu veikianti įstaiga. [6] Pagal Direktyvos 2012/34/ES 59 straipsnio 1 dalies b punktą Airija iki 2013 m. kovo 15 d. buvo atleista nuo pareigos įsteigti nepriklausomą reguliavimo instituciją. Leidžiančios nukrypti nuostatos galiojimas nebuvo pratęstas, tačiau Airija reguliavimo institucijų bendradarbiavimo veikloje, kurią vykdyti reikalaujama pagal Direktyvos 2012/34/ES 57 straipsnį, dar nedalyvavo. [7] Šie bendradarbiavimo susitarimai paskelbti šiais adresais: http://bit.ly/1vX0wSH (Reino–Alpių regiono koridorius), http://bit.ly/1Lbkqec (Šiaurės jūros–Viduržemio jūros koridorius), http://bit.ly/17gsg9p (Atlanto koridorius), http://bit.ly/1AFQyXK (Viduržemio jūros koridorius) ir http://bit.ly/1AQOBYF (Rytų ir projekto „EastMed“ koridorius). [8] Daugiau informacijos apie šiuos dokumentus galima rasti adresu http://www.irg-rail.eu/public-documents/. [9] 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento teisėkūros rezoliucija dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos, kuria dėl keleivių vežimo geležinkeliais valstybės viduje paslaugų rinkos atvėrimo ir geležinkelių infrastruktūros valdymo iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/34/ES, kuria sukuriama bendra Europos geležinkelių erdvė (COM(2013)0029).