[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 30.4.2007 KOM(2007) 225 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Tarpinė šeštosios Bendrijos aplinkosaugos veiksmų programos peržiūra {SEK(2007) 546}{SEK(2007) 547} TURINYS 1. Įvadas 4 2. Aplinkos būklė 5 3. Ekonomikos augimas, darbo vietų kūrimas ir aplinka 5 4. 6-osios avp prioritetų vertinimas 6 4.1. Klimato kaita 7 4.2. Gamta ir biologinė įvairovė 8 4.3. Aplinka, sveikata ir gyvenimo kokybė 9 4.4. Gamtos ištekliai ir atliekos 10 5. Geresnio politikos kūrimo perspektyvos 11 5.1. Sustiprintas tarptautinis bendradarbiavimas 11 5.2. Geresnio reglamentavimo principai, taikomi kuriant aplinkos apsaugos politiką 13 5.3. Politinės integracijos skatinimas 15 5.4. Geresnis teisės aktų įgyvendinimas ir jų taikymo kontrolė 16 6. Išvados 17 1. ĮVADAS Aplinkos apsaugos politika yra svarbiausias Europos Sąjungos misijos – užtikrinti Europos piliečių gerovę ir saugumą laikantis socialinio solidarumo principo – aspektas. 2006 metai buvo lūžio taškas, dabar aplinkos apsaugos dalykai vis labiau įtraukiami į svarbiausius valdymo klausimus. Įgyvendinti „rezultatų Europą“ yra šios Komisijos prioritetas, o Europos Sąjungos aplinkos apsaugos politika vertinant pagal juntamą naudą piliečiams – viena sėkmingiausių politikos krypčių. ES teisės aktais pagrista apie 80 % nacionalinių aplinkos apsaugos teisės aktų. Tie ES teisės aktai padėjo iš esmės pagerinti oro ir vandens kokybę, šalinti teršalus, pavyzdžiui, šviną iš benzino. Jie lėmė ES vadovaujančią poziciją pasaulyje sprendžiant, pavyzdžiui, su klimato kaita susijusius klausimus. Ilgalaikę ES ekonomikos darną galima užtikrinti grindžiant ją, inter alia , tvirtais aplinkos apsaugos principais, ir kaip tik tokį pagrindą siekiama sukurti ES aplinkos apsaugos teisės aktais. Komisija, siekdama užtikrinti aukšto lygio aplinkos apsaugą, kartu skatina diegti ekologines naujoves, kuriomis didinamas pramonės našumas ir sukuriama daugiau naujų darbo vietų. Aplinkos apsaugos klausimai – didelis Europos visuomenės rūpestis. „Eurobarometro“ apklausos duomenimis, 72 % ES piliečių mano, kad aplinkos veiksniai jų gyvenimo kokybei daro „labai didelę įtaką“ arba „gana didelę įtaką“[1]. Visuomenė gerai žino, kad tarša neturi nacionalinių sienų, ir aplinka – tai viena politikos sričių, kurioje visuomenė labai remia ES veiksmus[2]. Per pastaruosius 30 metų ES sukūrė išsamią teisinę aplinkos apsaugos sistemą, jos kūrimas buvo grindžiamas strateginėmis aplinkos apsaugos veiksmų programomis. Šeštojoje Bendrijos aplinkosaugos veiksmų programoje (6-oji AVP)[3] nustatyta Bendrijos aplinkos apsaugos politikos sistema, taikoma nuo 2002 m. liepos mėn. iki 2012 m. liepos mėn. Joje atsispindi ES darniojo vystymosi strategijos aplinkos apsaugos aspektas, nustatyti aplinkos apsaugos prioritetai ir ypač daug dėmesio skiriama keturiems klausimams: - klimato kaitai; - gamtai ir biologinei įvairovei; - sveikatai ir gyvenimo kokybei; - gamtos ištekliams ir atliekoms. Šioms prioritetinėms sritims 6-ojoje AVP nustatyti konkretūs tikslai ir prioritetiniai veiksmai. 6-ojoje AVP aptariami ir kompleksiniai klausimai – tai dalykai, susiję su bendruoju aplinkos apsaugos politikos kūrimu ir įgyvendinimu. Programoje nustatyti ir strateginiai principai. Ši tarpinė peržiūra skirta trims pagrindiniams klausimams. Visų pirma vertinama, kaip Sąjungoje šiuo metu vykdomi įsipareigojimai, nustatyti 6-ojoje AVP. Antra, remiantis naujausiais moksliniais duomenimis vertinama, ar pirminėje 6-ojoje AVP nustatyto metodo pakanka šiuo metu kylančioms aplinkos apsaugos problemoms spręsti. Trečia, svarstoma, ar reikėtų iš naujo įvertinti ES strateginį požiūrį į aplinkos apsaugos politiką, atsižvelgiant į nuo 2002 m. pakitusias politines sąlygas ir ypač į neseniai atnaujintą darniojo vystymosi strategiją, Lisabonos ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją ir Komisijos geresnio reglamentavimo darbotvarkę. Atsižvelgus į šiuos vertinimus peržiūroje nustatyta, kaip reikėtų atnaujinti Bendrijos prioritetus, kurių bus laikomasi iki 2012 m. liepos mėn. 2. APLINKOS BūKLė Prieš pradedant rengti aplinkos apsaugos politiką pirmiausia reikia įvertinti mūsų aplinkos būklę moksliniu požiūriu. Politikos kūrėjai turi žinoti, kokia pažanga padaryta sprendžiant aplinkos apsaugos problemas arba kiek tos problemos tapo dar sudėtingesnės. Sritims, kuriose padėtis blogėja, reikia rengti naujus, perspektyvius politinius sprendimus. Svarbus dabartinės Europos aplinkos būklės rezultatas[4], yra tai, kad ES aplinkos apsaugos politika pagerino ES piliečių gyvenimo kokybę ir padaryta didelė pažanga mažinant šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų, saugant šlapžemę, plėtojant tausiąją miškininkystę ir tvarkant atliekas. Tačiau bendroji išvada būtų tokia: nors padaryta pažanga, aplinkos apsaugos problemų daugėja, tad Europa kol kas dar nepasuko tikrai darnaus vystymosi keliu. 3. EKONOMIKOS AUGIMAS, DARBO VIETų KūRIMAS IR APLINKA 2006 m. birželio mėn. Europos Vadovų Taryba patvirtino atnaujintą darniojo vystymosi strategiją išsiplėtusiai ES[5]. Ji patvirtino, kad darnusis vystymasis yra svarbiausias Europos Sąjungos principas, kuriuo grindžiama visų krypčių Sąjungos politika ir veikla. 6-oji AVP skirta darniojo vystymosi strategijos aplinkos apsaugos aspektui[6]. Darniojo vystymosi koncepcija grindžiama ekonominių, socialinių ir aplinkos apsaugos elementų sąveika. Švari ir sveika aplinka yra būtina sąlyga žmogaus gerovei ir geroms socialinėms sąlygoms užtikrinti. Tačiau tinkamai parengta aplinkos apsaugos politika gali padėti įgyvendinti ir kitus tikslus: didinti konkurencingumą, skatinti ekonomikos augimą ir kurti daugiau darbo vietų. Neveiklumo kaina Taršą galima laikyti rinkos nepakankamumo pavyzdžiu, tad ji gali turėti realią piniginę išraišką. Todėl rengiant politiką svarbu nustatyti „neveiklumo kainą“ ir jos atžvilgiu imtis priemonių. Pavyzdžiui, dėl oro taršos mažėja našumas ir auga medicinos išlaidos – tai kasmet ES ekonomikai kainuoja 14 mlrd. EUR[7]. Būtina atsižvelgti ir į tai, kad išankstinių prevencinių veiksmų kaina gerokai mažesnė už jau padarytos žalos šalinimo kainą. Tai buvo akcentuojama 2006 m. spalio mėn. Sterno klimato kaitos poveikio ekonomikai apžvalgoje – joje daroma išvada, kad temperatūros augimo sumažinimas iki saugaus lygio kainuotų apie 1 % pasaulinio BVP, o jeigu plėtojant verslą ir toliau bus laikomasi tradicinių principų, pasaulio ekonomikos išlaidos bus penkis kartus didesnės. „Tūkstantmečio ekosistemų vertinime“ pateikiama ne tik ekosistemų funkcijų nykimo įrodymų, bet ir daroma išvada, kad dėl to ekonomika patiria didelių nuostolių. Naujovių diegimo ir efektyvaus išteklių naudojimo skatinimo priemonė Poreikis daryti pažangą aplinkos apsaugos srityje gali paskatinti naujovių diegimą, o naujovės savo ruožtu padės skatinti konkurencingumą. Bendrovės, parduodamos savo aplinkos apsaugos sprendimus ir naujoves kitoms įmonėms, gali gauti naudos kaip naujos veiklos pradininkės. Geras pavyzdys – vėjo energija, pagal jos gamybos apimtį ES pirmauja pasaulyje. Taršos mažinimas gali paskatinti plėtoti našesnę gamybą. Dėl to padidėjęs išteklių ir energijos naudojimo efektyvumas gali padidinti našumą ir kartu sumažinti priklausomybę nuo tiekėjų, įsisteigusių ne ES šalyse. Aplinkos apsaugos politika padėjo išplėtoti sparčiai augantį aplinkos apsaugos technologijų sektorių. Metinė Europos ekologinės pramonės apyvarta yra 227 mlrd. EUR, t. y. apie 2,2 % ES BVP. Šiame sektoriuje sukurta 3,4 mln. darbo vietų žmonėms, dirbantiems visą darbo dieną, arba 1,7 % visų ES darbo vietų[8]. ES aplinkos apsaugos normos prisideda ir prie Europos gerovės, nes jų pagrindu veikia bendroji rinka. Jei nėra bendrų normų, kyla „ekologinės apsaugos“, kai nacionalinės taisyklės sudaro kliūtis prekybai, pavojus. Įtraukti aplinkos apsaugos aspektus į savo strategiją gali būti naudinga ir pavienėms bendrovėms. Tai gali ne tik paskatinti aktyvesnį naujovių diegimą ir padidinti našumą, bet ir sustiprinti prekės ženklą, pagerinti bendrovės įvaizdį, sukurti naujų rinkos galimybių (pavyzdžiui, įmonės gali naudotis galimybėmis, susijusiomis su aplinką tausojančiais viešaisiais pirkimais). Sprendžiant aplinkos apsaugos problemas reikia vykdyti koordinuotus tarpšakinius mokslinius tyrimus ir diegti naujoves. Tai viena pagrindinių priežasčių, kodėl Komisija pasiūlė steigti Europos technologijų institutą, kurio paskirtis būtų sujungti geriausius išteklius, suburti geriausius specialistus ir parengti technologinius aplinkos apsaugos problemų sprendimus. 4. 6-OSIOS AVP PRIORITETų VERTINIMAS ES reikalinga toliaregiška ir perspektyvi aplinkos apsaugos politika, pritaikyta spręsti moksliškai nustatytas problemas, įgyvendinti „rezultatų Europą“ srityje, kurioje piliečiai reikalauja veiksmų, ir užtikrinti darnųjį ekonomikos augimą. Kiekvienoje 6-ojoje AVP nustatytoje prioritetinėje srityje yra didelių problemų, kurias būtina spręsti. 4.1. Klimato kaita 6-ojoje AVP klimato kaita vadinama „neišspręsta ateinančio dešimtmečio ir vėlesnio laikotarpio problema“ ir šia programa siekiama padėti įgyvendinti ilgalaikį tikslą „stabilizuoti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetamus į orą kiekius tokiame lygyje, kuris neleistų pasireikšti žalingam antropogeniniam poveikiui klimato sistemai“ [9] . Po tai, kai buvo patvirtinta 6-oji AVP, atsirado daugiau žinių apie klimato kaitos keliamą pavojų, taigi reikia atitinkamai keisti ir kovos su juo būdus. Šioje srityje ES turi išspręsti tris pagrindines problemas. Visų pirma, reikia susitvarkyti savo viduje: sumažinti ES šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų ir pereiti prie mažo anglies dvideginio išmetamo kiekio ekonomikos. Kiekviena valstybė narė įsipareigojo pagal „Įsipareigojimų pasidalijimo susitarimą“[10] įvykdyti teisiškai privalomus rodiklius ir pasiekti Kioto protokolo tikslą. Sėkmingai įdiegtą ES dujų išmetimo leidimų sistemą ( Emissions Trading Scheme, ETS )[11] galima būtų išplėtoti į pasaulinę išmetamųjų dujų mažinimo sistemą. Daroma didelė pažanga vykdant ES įsipareigojimą sumažinti išmetamųjų dujų pagal Kioto protokolą, tačiau šio protokolo tikslui pasiekti reikės imtis papildomų priemonių[12] visuose sektoriuose, visų pirma energetikos, transporto, pramonės ir žemės ūkio. 2007 m. kovo mėnesį Europos Taryba patvirtino Komisijos pasiūlymą dėl energijos ir klimato paketo. Taryba priėmė nepriklausomą įsipareigojimą iki 2020 m. sumažinti išmetamą šilumos efektą sukeliančių dujų kiekį ne mažiau kaip 20 % ir nusprendė, kad šis mažinimo tikslas bus padidintas iki 30 % pagal tarptautinį susitarimą, kuriame dalyvauja kitos pramoninės šalys. Taryba į paketą įtraukė privalomus 20 % atsinaujinančios energijos gamybos ir 10 % biokuro suvartojimo tikslus. Ji taip pat pabrėžė, kad būtina didinti energijos efektyvumą ES[13] ir nustatė tikslą sumažinti ES energijos suvartojimą 20 %, palyginti su 2020 m. prognozėmis.Pagrindinis ES uždavinys – laikytis šių politinių įsipareigojimų, ir to siekiant bus svarbu žengti kitą žingsnį – praplėsti ETS sistemą, kad į ją būtų įtraukta kuo daugiau sektorių (pvz., aviacija) ir kad ji galiotų kuo daugiau dujų rūšių. Komisija taip pat sieks gerinti ETS sistemos efektyvumą, be kita ko, dažniau organizuodama aukcionus. ES taip pat turėtų skatinti atsinaujinančios energijos įsisavinimą ir remti naujų technologijų, pvz., anglies dvideginio sekvestracijos ir saugojimo, vandenilio naudojamo kurui bei antrosios kartos biokuro, mokslinius tyrimus[14]. Kadangi būtinos technologijos jau yra sukurtos, reikės sukurti ir jas reguliuojančią sistemą. Komisija, siekdama paskatinti kitas institucijas sekti jos pavyzdžiu, iki 2007 m. pabaigos parengs anglies dvideginio, išskiriamo kasdienėje savo veikloje, mažinimo strategiją. Kad kova su klimato kaita būtų vaisinga, reikės dar labiau mažinti šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų pasaulio mastu, tad bus ir antras išbandymas – „klimato diplomatija“. ES atsakinga už maždaug 14 % pasaulio šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo[15], tačiau dar labiau išsivysčius tokioms šalims kaip Kinija ir Indija šis rodiklis mažės. ES yra įsipareigojusi bendradarbiauti su trečiosiomis šalimis, kad paskatintų jas paremti pasaulinį susitarimą dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo tada, kai 2012 m. baigsis pirmasis Kioto protokolo laikotarpis. Tai reiškia, kad ES turi įtikinti Jungtines Valstijas ir kitas šalis, kad aktyviai kovoti su klimato kaita – joms naudinga. Ieškant pasaulinio kovos su klimato kaita sprendimo dar reikės rasti būdą, kuriuo besivystančios šalys galėtų ir toliau plėtoti savo ekonomiką kuo mažiau iškraipydamos konkurenciją ir kartu mažindamos išmetamųjų dujų. Reikės teikti daugiau techninės pagalbos ir skatinti technologijų perdavimą. Klimato kaita į pagrindinę ES užsienio politiką turi būti vis labiau įtraukiamas visais aspektais (energetikos, plėtros, transporto, sveikatos). Kad būtų rastas pasaulinis klimato kaitos problemos sprendimo būdas, Komisija ir valstybės narės turės bendrai nustatyti diplomatinius prioritetus (ir paskirstyti išteklius). Kuo skubiau reikia parengti priemonę, kuri padėtų sustabdyti miškų naikinimą ir juos atauginti, nes miškų naikinimas lemia 20 % šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo. Trečioji problema – prisitaikymas prie klimato kaitos. Prognozuojami temperatūros ir kritulių pokyčiai ir sparčiau besimainantis klimatas paveiks žemės ūkio produkcijos gamybos modelius. Didės ekstremalių meteorologinių reiškinių – didelio karščio laikotarpių, potvynių, sausrų ir miško gaisrų – pavojus. Kylant jūros lygiui reikės sukurti atitinkamą infrastruktūrą. Keičiantis temperatūrai keisis ir ligų įvairovė. Realus klimato kaitos poveikis dar tik pradedamas įžvelgti, tačiau būtinybė prisitaikyti prie klimato kaitos turi būti numatyta visų atitinkamų krypčių Europos ir nacionalinėje politikoje. 2007 m. Komisija pristatys žaliąją knygą, skirtą prisitaikymui prie klimato kaitos, kurioje bus pristatyti galimi veiksmai. 4.2. Gamta ir biologinė įvairovė 6-ojoje AVP nustatytas ES tikslas – iki 2010 m. sustabdyti Europos biologinės įvairovės nykimą. Pasaulio lygmeniu ES siekia iki tų metų gerokai sumažinti pasaulio biologinės įvairovės nykimą. 2006 m. gegužės mėn. Komisija paskelbė tų tikslų įgyvendinimo strategiją. Pagrindinė strategijos išvada – Europos Sąjungoje atitinkama strateginė sistema jau iš esmės įdiegta, visų pirma tai – „NATURA 2000“ saugomų teritorijų tinklas. ES turi teikti pirmenybę visokeriopam ir tinkamam galiojančių teisės aktų taikymui. „NATURA 2000“ – tai svarbiausia Europos biologinės įvairovės apsaugos politikos sudedamoji dalis. Ši programa yra pavyzdys, kaip turi būti saugoma gamta: gamtos apsauga turi būti grindžiama mokslu, norminiais aktais ir ekologinėmis sistemomis kaip pagrindiniu vienetu. Reikės išspręsti keturis pagrindinius uždavinius, kurie padės užtikrinti visų ES lėšų panaudojimą gamtos apsaugai: įtraukti jūrines teritorijas į „NATURA 2000“ taikymo sritį, baigti nustatyti valstybių narių, įstojusių į Sąjungą 2004 m., NATURA teritorijas, išanalizuoti klimato kaitos poveikį tinklui ir jo atžvilgiu imtis reikiamų priemonių. Strategijoje nustatytos naujų politikos iniciatyvų sritys. Viena iniciatyva susijusi su prekybos poveikiu biologinei įvairovei. Kita – su invazinių rūšių problemos sprendimo būdais, kuriuos galėtų taikyti ES. Norint patobulinti sprendimų priėmimą ES ir nacionaliniu lygmeniu, reikia rasti geresnį būdą įvertinti išlaidoms, susijusioms su natūraliais turtais ir ekosistemų funkcijomis, ir tų turtų bei funkcijų teikiamai naudai. Strategijoje dėmesys skiriamas ir pasaulio biologinės įvairovės nykimo klausimui, šioje srityje padaryta labai menka pažanga, nors pagal Biologinės įvairovės konvenciją nuveikta tikrai nemažai. Šios problemos mastas toks, kad reikia ieškoti naujų sprendimo būdų, o dar svarbiau – rasti būdą padaryti taip, kad saugoti biologinę įvairovę apsimokėtų ekonominiu požiūriu. Argumento, kad gamta pati savaime yra vertybė, nepakaks. ES imsis veiksmų siekdama užtikrinti geresnes galimybes naudotis genetinių išteklių teikiamais privalumais ir jais dalytis. Vadinasi, išsivysčiusios šalys turi didinti plėtros finansavimą biologinės įvairovės projektams ir įsipareigoti panaikinti aplinkai kenkiančias subsidijas. ES turės imtis aktyvesnių priemonių miškų naikinimui stabdyti, nes tai ne tik daro įtaką klimato kaitai, bet ir yra viena svarbiausių pasaulio biologinės įvairovės nykimo priežasčių. Neteisėta miško ruoša sudaro daug sunkumų, todėl neseniai Komisija, remdamasi Miškų teisės taikymo, valdymo ir prekybos (FLEGT) susitarimu, pradėjo derybas su Malaizija, Gana ir Indonezija. Derybų tikslas – užtikrinti, kad miško medžiaga, importuojama iš šalių partnerių, būtų gaunama teisėtai. Be to, Komisija dar pateiks pasiūlymą dėl prekybos tropinių miškų mediena. Komisija dar apsvarstys naujoviškus problemos sprendimo būdus, pavyzdžiui, galimybę susieti kovą su pasaulio miškų naikinimu su ekonominėmis paskatomis. Dugninis tralavimas – tai praktika, daranti itin didelę žalą vandenyno dugnui ir kelianti didelį pavojų biologinei jūrų įvairovei. JT Generalinė asamblėja peržiūrėjo šios svarbios problemos statusą ir paskelbė gaires[16] dėl pažeidžiamų jūros ekosistemų apsaugai skirtų priemonių. Komisija siūlys teisės aktus šiai rezoliucijai įgyvendinti, nustatydama teisinius dugninės žvejybos įrankių poveikio įvertinimo ir prevencijos, pažeidžiamų zonų nustatymo ir uždarymo bei keitimosi informacija reikalavimus. Komisijos tikslas – toliau bendradarbiauti su valstybėmis narėmis, kad būtų įdiegtas ekosistemomis pagrįstas pasaulio žuvininkystės valdymas ir likviduoti žalingą žvejybos praktiką atviroje jūroje. Sąjunga ir toliau rems tolesnį tarptautinio moratoriumo komercinei banginių žvejybai taikymą. 4.3. Aplinka, sveikata ir gyvenimo kokybė 6-osios AVP tikslas –„... sukurti aplinką, kurioje teršalų kiekis nesukelia žalingo poveikio žmonių sveikatai ir aplinkai “[17]. ES aplinkos keliamo pavojaus žmonių sveikatai mažinimo modelis grindžiamas keturiais teisės aktais: vandens pagrindų direktyva[18] (priimta 2000 m.), 2006 m. reglamentu dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo ir autorizacijos (REACH)[19], dabar pateiktu pasiūlymu dėl direktyvos dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje[20] ir pasiūlymu dėl pagrindų direktyvos dėl pesticidų[21]. Vienos iniciatyvos dar palyginti naujos, kitas dar svarsto ES institucijos. Vidutinės trukmės laikotarpiu bus vadovaujamasi prioritetu bendradarbiauti su visomis suinteresuotosiomis šalimis ir užtikrinti, kad iniciatyvos būtų tinkamai įgyvendinamos. Valstybės narės turi aktyviau įgyvendinti vandens pagrindų direktyvą, tam tikslui nacionalinės valdžios institucijos turi skirti pakankamai lėšų. Jei bus geriau įgyvendinama miesto nuotekų valymo direktyva[22] ir požeminio vandens teisės aktai, gerokai sumažės teršalų, sklindančių iš sutelktųjų taršos šaltinių. Teminėje oro taršos strategijoje[23] siūlomi smulkiųjų dalelių kiekio ir kitų rūšių oro taršos mažinimo būdai. Strategijoje nustatytiems tikslams pasiekti reikės priimti ir įgyvendinti direktyvą dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje, patvirtinti pagalbines Bendrijos priemones, pavyzdžiui, teisės aktus dėl sunkiųjų transporto priemonių išmetamųjų dujų ir persvarstyti jau galiojančius teisės aktus dėl pramonės išmetamų teršalų (direktyva dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės). REACH reglamento tikslas – užtikrinti aukštą žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį, skatinti taikyti alternatyvius cheminių medžiagų keliamo pavojaus vertinimo metodus, užtikrinti laisvą cheminių medžiagų judėjimą vidaus rinkoje ir kartu stiprinti konkurencingumą, skatinti naujovių diegimą. Reglamentas padės geriau ir iš anksto nustatyti cheminių medžiagų (ir naujų medžiagų) savybes, nustatyti ir taikyti tinkamas rizikos valdymo priemones. Komisija, prieš rengdama kitos kartos aplinkos apsaugos politiką, nustatys šalintinus jau taikomų priemonių trūkumus, pavyzdžiui, bendrą žalingą kelių cheminių medžiagų poveikį. Komisija, laikydamasi subsidiarumo principo, ir toliau ieškos būdų gerinti miestų aplinką (kurioje gyvena daugiau kaip 70 % ES gyventojų). Komisija taip pat imsis veiksmų pagerinti visuomenės informavimui apie aplinkos taršą ir jos žalą sveikatai. 4.4. Gamtos ištekliai ir atliekos 6-osios AVP tikslas – „ gerinti išteklių efektyvumą ir atliekų tvarkymą, kad būtų sukurti labiau tvarios gamybos ir vartojimo modeliai “[24]. Kylančios prekių kainos – tai signalas, kad gamtos išteklių tiekimas yra ribotas. ES socialinis ir ekonominis vystymasis turi atitikti galimą ekosistemų imlumą. Atliekų kiekis didėja, o nesugebėjimas nutraukti ekonomikos augimo ir išteklių naudojimo, vartojimo ir atliekų poveikio aplinkai sąsajos ir toliau kelia daug sunkumų. Teminė atliekų prevencijos ir perdirbimo strategija[25] – tai pagrindas, kuriuo ateityje turi būti grindžiama ES atliekų tvarkymo politika. Šios strategijos, įskaitant siūlomą pagrindų direktyvą dėl atliekų,[26] direktyvą dėl sąvartynų ir reglamentą dėl atliekų vežimo, įgyvendinimas bus artimiausių kelerių metų prioritetas. Ypač daug dėmesio bus skiriama sektoriams, kuriuose naudojama daugiausia išteklių (tai būsto statybos, susisiekimo ir maisto gamybos sektoriai), ir sritims, kuriose nustatyta teisės aktų įgyvendinimo trūkumų. Komisija yra įsipareigojusi sustabdyti neteisėtą pavojingų atliekų gabenimą į trečiąsias šalis, taigi ji patvirtins priemones, kurios padės geriau įgyvendinti ES teisės aktus šioje srityje. 6-ąja AVP siekiama atsieti ekonomikos augimą nuo aplinkos būklės blogėjimo. Tausaus gamtinių išteklių naudojimo teminėje strategijoje[27] tam tikslui pasiekti nustatyta ilgalaikė sistema, joje numatyti pirmieji veiksmai siekiant, kad ES ekonomika būtų tausiausiai išteklius naudojanti ekonomika pasaulyje. Siekti minėto tikslo padeda teminė atliekų prevencijos ir perdirbimo strategija ir glaudžiai su ja susijusi pagrindų direktyvos dėl atliekų peržiūra. Čia akcentuojama būvio ciklo koncepcijos taikymo svarba įgyvendinant „atliekų tvarkymo hierarchiją“ – pagrindinį atliekų tvarkymo politikos principą, pagal kurį turi būti vykdoma trijų rūšių veikla – atliekų susidarymo prevencija, pakartotinis atliekų naudojimas ir jų perdirbimas; šioje sekoje veiklos rūšys nurodytos mažėjančios svarbos tvarka. 2007 m. Komisija pasiūlys ES tausaus vartojimo ir gamybos žaliąją knygą, kurioje numatyta panaikinti nedarnaus vartojimo ir gamybos modelius svarbiausiuose sektoriuose atsižvelgiant į poveikį visam produktų gyvavimo ciklui. 5. GERESNIO POLITIKOS KūRIMO PERSPEKTYVOS 5.1. Sustiprintas tarptautinis bendradarbiavimas Tarptautinis aplinkos apsaugos politikos aspektas labai svarbus dėl kelių tarpusavyje susijusių priežasčių. Daugelis sudėtingiausių aplinkos apsaugos problemų, pavyzdžiui, klimato kaita, yra tarptautinio masto. Europos aplinkos kokybė priklauso nuo ir nuo kaimynų pasirinktos strategijos. Pastangos pagerinti Viduržemio, Baltijos ir Juodosios jūros kokybę bus sėkmingos tik tuo atveju, jei bus taikoma regioninė strategija[28]. Jei tam tikri globalizacijos reiškiniai, įskaitant prekybos liberalizavimą, būtų nekontroliuojami, jie galėtų padaryti žalą aplinkai. Be to, akivaizdu, kad aplinkos būklės blogėjimas ir pasaulinis skurdas yra susiję dalykai, kaip ir aplinkos bei politinis saugumas. Tarptautinių partnerių darniojo vystymosi skatinimas padės pasiekti kitus ES užsienio politikos tikslus, įskaitant tūkstantmečio plėtros tikslus. Todėl naujajame Europos bendrame susitarime dėl plėtros svarbiausiu bendruoju ES bendradarbiavimo tikslu plėtros srityje laikomas skurdo šalinimas darniojo vystymosi kontekste. Europa yra tankiai apgyvendintas žemynas su išplėtota ekonomika, tai reiškia, kad sunaudojama daugiau aplinkos išteklių negu pagaminama. ES, siekdama sumažinti savo indėlį į pasaulinę taršą ir išteklių eikvojimą, turi į tai atsižvelgti. Be to, kadangi Europa turi naudoti trečiųjų šalių aplinkos išteklius, labai svarbu, kad tie ištekliai būtų naudojami tausiai. Įvertinus visas aplinkybes aišku, kad Europos veiksmai užsienio politikos srityje turi apimti įvarius aplinkos apsaugos politikos aspektus. Artimiausiais metais Komisija visų pirma: - Skatins darnųjį vystymąsi visame pasaulyje ir aktyviau integruos aplinkos apsaugos aspektus į visas ES užsienio politikos kryptis – ne tik į ES teikiamą paramą plėtrai, bet ir prekybą, bendrąją užsienio ir saugumo politiką. Atsižvelgiant į 2006 m. Audito Rūmų ataskaitą, kurioje akcentuojami plėtros politikos trūkumai, aplinkos apsaugos reikalavimams[29] bus skirtas reikiamas dėmesys rengiant programas ir projektus, bus parengta ir nauja aplinkos integracijos strategija. - Sieks vaisingos „ekologinės diplomatijos“, t. y. aplinkos apsaugos tikslai bus siejami su kitomis tarptautinėmis derybomis. Visas prekybos ir bendradarbiavimo susitarimų potencialas turės būti išnaudotas regionų arba dvišaliu lygmeniu. ES ir toliau skatins svarstyti darniojo vystymosi klausimus PPO derybose. Vykstančiame PPO derybų dėl daugiašalės prekybos raunde ES siekia, kad būtų liberalizuota aplinkosaugos prekių ir paslaugų prekyba. Be to, Komisija stengsis užtikrinti didesnę nuomonių, išsakomų įvairiuose tarptautiniuose forumuose, pavyzdžiui, Pasaulio prekybos organizacijoje ir biologinės įvairovės konvente, darną. Komisija stengsis plėtoti ir glaudesnius darbo ryšius su pagrindinių tarptautinių finansavimo institucijų veikla. - Derybos su Azijoje ir Lotynų Amerikoje esančiais partneriais dėl laisvosios prekybos susitarimų bus proga remti prekybą aplinką tausojančiomis prekėmis ir paslaugomis. ES pasinaudos šiomis būsimomis derybomis, kad aptartų specialius, tiesioginę naudą aplinkai teikiančius prekybos liberalizavimo įsipareigojimus bei daugiašalių aplinkos apsaugos susitarimų veiksmingo įgyvendinimo įsipareigojimus. - Skatins vykdyti ES aplinkos apsaugos politiką ir laikytis jos nustatytų reikalavimų. Vienas svarbiausių ES indėlių į aplinkos apsaugą – skatinimas laikytis griežtų ES reikalavimų. Dėl atlikto parengiamojo darbo po ES plėtros 12 naujųjų valstybių narių buvo pasirengusios perimti ES aplinkos apsaugos politiką ir normas[30]. Analogiškai bendradarbiaujama su dabartinėmis šalimis kandidatėmis ir šalimis, kurios yra potencialios kandidatės. Visuose Europos kaimynystės politikos veiksmų planuose yra numatyti specialūs veiksmai skatinti gerą aplinkos valdymą, konvergenciją su ES ir aplinkos apsaugos įtraukimą į sektorių politikos kryptis. ES aplinkos apsaugos normos skatinamos ir su Rusija vykdomoje veikloje. - Skatins technologijų ir (arba) išteklių perdavimą besivystančioms šalims, kad jos galėtų spręsti pasaulinio masto problemas, pavyzdžiui, klimato kaitos. ES turi imtis iniciatyvos skatinti taikyti šį principą rengiant tam tikslui būtinas priemones, įskaitant tokiam principui įgyvendinti reikalingą intelektinės nuosavybės teisių režimą. Siekiant sustiprinti bendradarbiavimą su besivystančiomis šalimis prisitaikymo prie klimato kaitos ir jos mažinimo srityse, bus sukurtas Pasaulinės klimato politikos aljansas. - Bendradarbiaus su valstybėmis narėmis siekdama parengti regionų ar šalių paramos strategiją, kurioje būtų deramai aptarti aplinkos apsaugos ir gamtos išteklių tvarkymo klausimai. - Kartu su valstybėmis narėmis stiprins dialogą su pagrindinėmis besivystančios ekonomikos šalimis: Kinija, Indija, Brazilija, Ukraina ir Pietų Afrika. Kelerius artimiausius metus prioritetas bus ne tiktai dialogas, bet ir bendrų programų plėtojimas ir įgyvendinimas abiem šalims svarbiose srityse, pavyzdžiui, klimato kaitos, atliekų tvarkymo ir neteisėto miškų kirtimo. - Tobulins tarptautinį aplinkos apsaugos valdymą, kurio prioritetas – pagerinti Jungtinių Tautų aplinkos apsaugos programą (UNEP) įsteigiant JT Aplinkos apsaugos organizaciją (UNEO), turinčią daugiau įgaliojimų, pakankamą ir prognozuojamą finansavimą. - Sudarys Tarptautinę darniojo gamtos išteklių naudojimo grupę ir rems pasaulinę biologinės įvairovės (visų pirma miškų) lygio kontrolės sistemą. - Įsitikins, kad Europos aplinkos politikos klausimai sprendžiami valstybėms narėms bedradarbiaujant specializuotose organizacijose, pvz., Tarptautinėje jūrų organizacijoje ir Tarptautinėje civilinės aviacijos organizacijoje. 5.2. Geresnio reglamentavimo principai, taikomi kuriant aplinkos apsaugos politiką Geresnis reglamentavimas reiškia, kad politikos tikslų (pavyzdžiui, apsaugoti aplinką) turi būti siekiama kuo veiksmingiau ir vengiama nereikalingų administracinių kliūčių. Tobulesni ir paprastesni teisės aktai – tai ir vienas geriausių būdų padaryti tobulesnį jų įgyvendinimą, o tai savo ruožtu gali pagerinti aplinkos kokybę. Ateityje Komisija stiprins aplinkos politikos geresnio reglamentavimo darbotvarkę: - panaudodama rinką aplinkos apsaugos rezultatams pasiekti; - supaprastindama esamą reglamentavimo tvarką ir sumažindama administracines išlaidas; - kurdama aplinkos apsaugos politiką, plačiai bendradarbiaudama su pilietine visuomene ir plėtodama artimą bendradarbiavimą su pramone, siekdama skatinti tvarią vystymosi darbotvarkę; - skatindama gerosios reglamentavimo patirties sklaidą; ir - supaprastindama ataskaitų rengimo reikalavimus ir gerindama informacijos apie aplinką kokybę. Naudojimasis rinka siekiant aplinkos apsaugos rezultatų Tinkamai parengti teisės aktai – tai ES aplinkos apsaugos politikos pagrindas, tačiau politikoje gali būti numatytos rinkos priemonės, galinčios padėti pasiekti aplinkos apsaugos tikslų mažiausiomis sąnaudomis ir užtikrinti, kad teisės aktai bus įgyvendinami tinkamai. Teršalų išmetimo leidimų prekybos sistema – vienas rinkos priemonių pavyzdžių; be to, Komisija neseniai priėmė žaliąją knygą[31] apie aplinkos politikai ir susijusioms politikos sritims skirtas rinkos priemones. Per TIPK direktyvos peržiūrą 2007 m. bus taip pat svarstoma, ar rinkos priemonės gali būti taikomos direktyvos įgyvendinimui remti ir naujovėms skatinti. Naudotis rinka – tai ir rasti priemonę tinkamai įvertinti aplinkos apsaugos prekėms ir paslaugoms. Svarbi priemonė, galinti paveikti vartotojo elgesį, yra optimalus su aplinkos apsauga susijusių mokesčių taikymas[32]. Tačiau mokesčiai turi būti taikomi taip, kad neiškraipytų vidaus rinkos veikimo, o nauda aplinkai būtų kuo didesnė. Būtų tikrai tikslinga perkelti mokesčių naštą iš sričių, kurias ES stengiasi plėtoti, pavyzdžiui, užimtumo, į išteklių, energijos vartojimo ir (arba) taršos sritis. ES yra įsipareigojusi panaikinti aplinkai žalingas subsidijas, o Komisija iki 2008 m. kiekvienam sektoriui pateiks subsidijų pertvarkymo planą, kurio tikslas – panaikinti žalingas subsidijas. Tokiomis aplinkybėmis būtų gerai, jei politikos kūrėjai galėtų vertinti pažangą, turtą ir gerovę atsižvelgdami į socialines ir aplinkos apsaugos išlaidas, socialinę naudą ir naudą aplinkai. Bendrasis vidaus produktas (BVP), visuotinai pripažinta ekonominės veiklos rodiklių vertinimo priemonė, dažnai laikomas netiesioginiu žmogaus vystymosi ir gerovės rodikliu. Tačiau ekonomikos augimo, išmatuoto BVP, ir kitų darniojo vystymosi aspektų ryšys yra netiesioginis[33]. Komisija sieks, kad diskusijose dėl aplinkos apsaugos šiems klausimams būtų skiriama daugiausia dėmesio, tam tikslui 2007 m. finansuos didelę konferenciją. Komisija, remdamasi darniojo vystymosi strategijoje pateiktomis rekomendacijomis, stengsis užtikrinti, kad produktai ir technologiniai procesai būtų ekologiškesni, skatins įmones ir vartotojus jais naudotis. Komisija pasiūlys išplėsti eksploatacinių savybių ženklinimo sistemų taikymą – ženklinti ne tik elektrinius prietaisus ir automobilius, bet ir kitas produktų grupes. Komisija vadovaus ir reguliariai lyginamajai aplinką tausojančių viešųjų pirkimų rezultatų analizei, atliekamai ES lygmeniu, kad iki 2010 m. aplinką tausojančių viešųjų pirkimų vidutinis lygis ES būtų tokio lygio, kurį dabar šioje srityje jau pasiekė daugiausiai nuveikusios valstybės narės. Administracinės naštos paprastinimas, kodifikavimas ir mažinimas Komisija ketina persvarstyti daugelį svarbių teisės aktų, kad dar labiau supaprastintų, kodifikuotų ir sumažintų administracinę naštą. Ji stengsis patobulinti teisės aktus taip, kad jie padėtų veiksmingiau siekti aplinkos apsaugos tikslų, ir sieks sumažinti įmonių patiriamas administracines ir teisės aktų įgyvendinimo išlaidas. Glaudus bendradarbiavimas su suinteresuotosiomis šalimis Rengdama aplinkos apsaugos politiką Komisija ir toliau glaudžiai bendradarbiaus su pilietine visuomene. Nevyriausybinės organizacijos (NVO ) – tai institucijos, kuriomis visuomenė pasitiki labiausiai, jei kalbama apie aplinkos apsaugos klausimus[34]; NVO dažnai turi specialių žinių, kurios būtinos rengiant paveikią politiką. Be to, jos gali būti neįkainojama politikos kūrėjų ir Europos piliečių ryšio priemonė. Kad būtų užtikrintas geresnis reglamentavimas, reikia plėtoti gerus darbo santykius su pramonės įmonėmis, kurioms tenka didžiausia atsakomybė už daugumos aplinkos apsaugos teisės aktų įgyvendinimą. Daugelis pramonės įmonių vadovų savo verslo modeliuose įdiegė aplinkos apsaugos darbotvarkę, tad su šiomis pažangiomis pramonės įmonėmis Komisija pradės aktyvų dialogą. Komisija, pasinaudodama dialogu su įmonėmis, profesinėmis sąjungomis ir NVO, parengs perspektyvius verslo sprendimus (pavyzdžiui, įmonių ataskaitų rengimas), kurių nėra taikomuose būtiniausiuose teisiniuose reikalavimuose. Komisija ir valstybės narės turės ir toliau skatinti ekologinių naujovių ir technologijų diegimą, nes pramonė gali reikšmingai prisidėti prie aplinkos apsaugos. Tam tikslui pasiekti reikės būtinai iki galo įgyvendinti veiksmų planą dėl ekotechnologijų ir papildomas priemones. Komisija į savo pramonės ir aplinkos apsaugos politiką sieks įtraukti paramą aplinkos apsaugos produktams, paslaugoms ir procesams. 2008 m. iš naujo svarstant Sąjungos mokslinių tyrimų ir technologijų politiką tokiai su aplinkos apsauga susijusiai paramai turi būti skiriama dar daugiau dėmesio. Būtina tobulinti ir pramonės įmonėms skirtų neprivalomų priemonių, t. y. aplinkosaugos vadybos ir audito sistemos (AVAS), ekologinio ženklo suteikimo sistemos ( Ecolabel ) veikimą. Šių priemonių taikymo galimybės yra didelės, tačiau jos išplėtotos ne iki galo. Komisija peržiūrės šias sistemas, kad suteiktų paskatas naudotis jomis ir sumažintų administracinę jų tvarkymo naštą. Gero reguliavimo praktikos skatinimas Komisija tobulins politikos efektyvumo kontrolę ir skatins struktūriškai platinti gerosios praktikos pavyzdžius. Europos aplinkos agentūros atlikti tyrimai parodė, kad administracinės aplinkos apsaugos teisės aktų įgyvendinimo išlaidos kai kuriose valstybėse narėse gerokai mažesnės nei kitose. Geriausią praktiką pavertus kasdienybe pavyks sumažinti tas išlaidas ir padidinti politikos efektyvumą ekologiniu požiūriu. Paprastesnis ir veiksmingesnis informavimas apie aplinką Rengiant ir įgyvendinant aplinkos apsaugos politiką svarbu turėti patikrintos ir patikimos informacijos apie aplinkos būklę, jai daromą spaudimą ir poveikį, kaitos priežastis. Šiuo metu informacija apie aplinkos apsaugos klausimus teikiama nereguliariai, o duomenų kokybė nevienoda. Bus imamasi dar aktyvesnių veiksmų modernizuoti informacijos rengimo ir mainų būdus, visų pirma – sukurta bendrosios aplinkos apsaugos informacijos sistema ( Shared Environmental Information System, SEIS), kurios tikslas – užtikrinti, kad informacija, reikalinga aplinkos apsaugos politikai parengti ir įgyvendinti, būtų plačiai prieinama; be to, bus sumažinta nereikalinga administracinė našta, tenkanti valstybių narių institucijoms. 5.3. Politinės integracijos skatinimas Vienas pagrindinių aplinkos apsaugos politikos principų yra aplinkos apsaugos klausimų integravimas į kitas politikos sritis. Jis įtvirtintas ES sutarties 6 straipsnyje, tačiau pažanga, padaryta integruojant aplinkos apsaugos klausimus į kitas politikos sritis, yra įvairiopa. Per paskutinius 15 metų žemės ūkio sektoriuje įvykdytos radikalios reformos, paskatinusios žvelgti į ūkininkus kaip į gamtos saugotojus. Tačiau aplinkos apsaugos klausimų integravimas į kitas sritis buvo ne toks sėkmingas. 1998 m. inicijuotas Kardifo procesas, kurio tikslas – teisiškai įtvirtinti šią integraciją, nepateisino lūkesčių. Poveikio vertinimas jau tapo neatsiejama politikos kūrimo proceso dalimi, tačiau dar galima iš esmės patobulinti kitų krypčių politikos poveikio aplinkai vertinimą. Komisija pasiryžusi patobulinti poveikio vertinimą taip, kad galėtų juo naudotis vertindama savo politikos pasiūlymų poveikį aplinkai, ekonomikai ir socialinei sričiai. Siekti šio tikslo labai padės poveikio vertinimo taryba. Reikia parūpinti pakankamai išteklių, kad į visus poveikio vertinimus galima būtų įtraukti poveikio darniajam vystymuisi vertinimą. Komisija, tobulindama poveikio aplinkai vertinimą nacionaliniu lygmeniu, įvertins, ar direktyvos dėl poveikio aplinkai vertinimų ir strateginių poveikio aplinkai vertinimų duoda gerų rezultatų. Komisija sieks paspartinti tas procedūras ir kartu užtikrinti, kad aplinkos apsaugai nebūtų padaryta žala[35]. Komisija ištirs visas galimybes toliau integruoti aplinkos apsaugos klausimus į kitų krypčių politiką, pavyzdžiui, į žemės ūkio, mokslinių tyrimų ir plėtros politiką. ES finansuojami planai ir projektai turi atitikti ES teisės aktus, taip pat ir teisės aktus aplinkos apsaugos srityje. Kompleksinis paramos susiejimas padėjo integruoti aplinkos apsaugos klausimus į bendrąją žemės ūkio politiką, todėl Komisija įvertins, ar šia priemone galima būtų naudotis ir kitose politikos srityse, pavyzdžiui, žuvininkystės ir transporto. Komisija parengs strateginę sistemą, skirtą politinio integravimo klausimui. Ypač daug dėmesio ji skirs sektoriams, kuriuose daugiausia galimybių plėtoti politikos sinergiją ir taip gerinti aplinkos kokybę (tai žemės ūkis, žuvininkystė, transportas, energetika, regioninė ir pramonės politika bei ES užsienio reikalai). Skirtingos sudėties Taryba valstybių narių lygmeniu turėtų rengti metines įsipareigojimo integruoti aplinkos apsaugos klausimus į savo darbą vykdymo ataskaitas. 5.4. Geresnis teisės aktų įgyvendinimas ir jų taikymo kontrolė Pagaliau pavyko įdiegti bendrąją aplinkos apsaugos politikos sistemą, teisiškai tobulintą 35 metus. Tačiau daugybė skundų ir pažeidimo procedūrų rodo, kad aplinkos apsaugos teisės aktų įgyvendinimas toli gražu nepatenkinamas. Aplinkos apsaugos tikslus galima pasiekti tik tinkamai įgyvendinus acquis . Tinkamas įgyvendinimas yra ir vienas pagrindinių geresnio reglamentavimo darbotvarkės aspektų, jis gali padėti išvengti konkurencijos iškraipymo ir užtikrinti tolygų bendrosios rinkos veikimą. Tai labai didelis išbandymas po plėtros, nes naujosios valstybės narės iš karto turi perimti acquis . Komisija bendradarbiaus su valstybėmis narėmis, kad padidintų bendrąsias aplinkos apsaugos institucijų galimybes sėkmingai įgyvendinti ES normas. Komisija taip pat skatins valstybes nares naudotis ES finansavimo galimybėmis ir užtikrinti, kad jų išlaidų programavimas pagal įvairias priemones[36] prisidės prie veiksmingesnio ES aplinkos apsaugos teisės aktų įgyvendinimo. 2007 m. Komisija parengs atnaujintą EB aplinkos apsaugos teisės aktų įgyvendinimo ir jų taikymo kontrolės strategiją. Šioje strategijoje daugiausia dėmesio bus skiriama nuolatos atsirandantiems teisės aktų įgyvendinimo trūkumams, bus skatinama naudotis ir teisinėmis, ir ne teisinėmis priemonėmis. Atsižvelgusi į atitinkamą Teisingumo Teismo sprendimą[37] ir į šio klausimo skubumą, kurį rodo pavojingas toksinių atliekų išvertimas Dramblio Kaulo krante, Komisija pasiūlė direktyvą dėl aplinkos apsaugos pagal baudžiamąją teisę[38], kurios tikslas – taikyti geresnes atgrasos nuo aplinkos apsaugos nusikaltimų priemones ir vykdyti geresnį baudžiamąjį persekiojimą už tuos nusikaltimus. 6. IšVADOS Po pusę šimtmečio trukusio „Europos kūrimo“ ES aplinkos apsaugos politika yra vienas svarbiausių Europos laimėjimų. Gerokai sumažintas į orą ir vandenį išmetamų žalingų teršalų kiekis, geriau tvarkomos atliekos, naudojama mažiau žalingų cheminių medžiagų. Dėl to pagerėjo žmonių sveikata. ES aplinkos apsaugos politika padėjo Europos pramonei tapti pasaulio lydere daugelyje sparčiai augančių sektorių ir sukurti milijonus darbo vietų. Nors padaryta pažanga, ES ambicijos turi būti didesnės. 1992 m. patvirtintame 5-ajame aplinkos apsaugos veiksmų plane „Tvarumo link“ ir 1999 m. buvo nustatyta, kad darnusis vystymasis – tai vienas steigimo sutartyse įtvirtintų Europos Sąjungos tikslų. Tačiau ES dar nesilaiko darniojo aplinkos vystymo principo. Pažanga, padaryta sprendžiant svarbiausius klausimus – integruoti aplinkos apsaugos klausimus į kitas politikos sritis ir patobulinti ES teisės aktų taikymo kontrolę – labai nedidelė. Daugelis aplinkos apsaugos problemų šiuo metu darosi vis sunkesnės: pasaulyje didėja šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų kiekis, sparčiau nyksta biologinė įvairovė, tarša vis dar daro didelę įtaką visuomenės sveikatai, didėja ES šalyse susidarančių atliekų kiekis, o mūsų „ekologinis pėdsakas“ nuolatos auga. Klimato kaita, biologinė įvairovė, sveikata ir išteklių naudojimas tebėra svarbiausi aplinkos apsaugos klausimai, o imantis tolesnių veiksmų Bendrijos lygmeniu galima ir toliau remtis 6-ąja AVP. Apskritai galima teigti, kad ES sėkmingai tvirtina veiksmų programoje nustatytas priemones. Tačiau praėjo tik penkeri iš dešimt programos metų, tad dar negalime matyti, kokių rezultatų davė dauguma 6-ojoje AVP pasiūlytų priemonių. Daugelis priemonių patvirtintos visai neseniai, jų įgyvendinimas bus svarbiausias Komisijos prioritetas. Naujausi moksliniai duomenys rodo, kad tam tikrais atvejais 6-ojoje AVP nustatytiems tikslams pasiekti parinktos netinkamos priemonės. Tose srityse reikės patobulinti jau taikomas priemones arba patvirtinti naujas. Aplinka – tai politikos sritis, kurioje ES gali suteikti savo piliečiams juntamos naudos, t. y. pagerinti jų gyvenimo ir darbo sąlygas. Tai ir politikos sritis, kurioje reikšminga Europos piliečių dauguma remia tolesnius ir dar rezultatyvesnius veiksmus. ES švenčiant savo pirmųjų 50 metų sukaktį – ir žvelgiant į ateinančius 50 metų – aiškiai matyti, kad politikos, galinčios deramai apsaugoti Europos aplinką, kūrimas ir įgyvendinimas bus svarbiausia Europos „projekto“ sudedamoji dalis. O iki 2012 m. 6-osios AVP įgyvendinimas ir rėmimasis bus svarbiausia tos veiklos sritis. [1] Specialusis „Eurobarometras“ 217 „Europos piliečių požiūris į aplinką“, Tyrimai: 2004 m. lapkritis, Leidimas: 2005 m. balandis. [2] 2006 m. gegužės mėn. „Eurobarometro“ apklausos duomenimis, 72 % Europos piliečių mano, kad daugiau sprendimų aplinkos apsaugos srityje turėtų būti priimama Europos lygmeniu. [3] Sprendimas 1600/2002/EB (OL L 242/1, 2002 9 19). [4] Europos aplinkos agentūros parengta aplinkos būklės ataskaita „Būklė ir perspektyvos (2005)“ yra pagrindinė mokslinė ataskaita, naudota rengiant šį komunikatą, tačiau paskelbus 6-ąją AVP atsirado daugiau mokslinių žinių, leidžiančių geriau suprasti aplinkos apsaugos problemų mastą ir aktualumą – daugiausia tai lėmė Tarptautinės klimato kaitos grupės darbas, Sterno klimato kaitos poveikio ekonomikai ataskaita ir paskelbtas „Tūkstantmečio ekosistemų vertinimas“. [5] Europos Sąjungos Taryba, 2006 m. birželio 9 d., dokumentas 10917/06. [6] Žr.6-osios AVP 2 straipsnio 2 dalį. [7] Į šią sumą neįtrauktos išlaidos, susijusios su žala, kurią oro tarša daro ekosistemoms ir žemės ūkio našumui. [8] Europos Komisija, Aplinkos GD, „Ekologinė pramonė, jos dydis, užimtumas, perspektyvos ir augimo kliūtys išsiplėtusioje ES“, 2006 m. gruodis, galutinė ataskaita. [9] Žr. 6-osios AVP 2 straipsnio 2 dalį. [10] Sprendimas 2002/358//EB (OL L 130/1, 2002 5 15). [11] Direktyva 2003/87/EB (OL L 275/32, 2003 10 25). [12] ES įsipareigojo iki 2008–2012 m. pagal Kioto protokolą sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų kiekį 8 %, palyginti su 1990 m. lygiu. [13] Pirmiausia naujosiose valstybėse narėse, kurios turi didelių energijos taupymo galimybių. [14] Naudojant daugiausia iš maistinių kultūrų gaminamą pirmosios kartos biokurą ir taikant pačius veiksmingiausius gamybos metodus sumažėtų išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis (30–50 %, palyginus su įprastu kuru, kurį jis pakeistų). Tačiau šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimas ir bendras poveikis aplinkai priklauso nuo gamybos būdų, įskaitant žaliavai naudojamų kultūrų auginimą. Besivystančiose šalyse pirmosios kartos biokuro gamybai naudojamų kultūrų auginimas, jei dėl to bus papildomai valomi miškų plotai, gali didinti spaudimą kirsti miškus. Daugiau sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį tikimasi naudojant antrosios kartos biokurą (iki 90 %). [15] http://ec.europa.eu/environment/climat/pdf/cc_factsheet_aug2005.pdf [16] Rezoliucija 61/105. [17] Žr. 6-osios AVP 2 straipsnio 2 dalį. [18] Direktyva 2000/60/EB (OL L 327/1, 2000 12 22). [19] Reglamentas 1907/2006, 2006 m. gruodžio 18 d. (OL L 396/1, 2006 12 30). [20] COM (2005) 447, 2005 9 21. [21] COM (2006) 373, 2006 7 12. [22] Direktyva 91/271/EEB, 1991 m. gegužės 21 d. (OL L 135, 1991 5 30). [23] COM(2005) 446, 2005 9 21. [24] Žr. 6–osios AVP 2 straipsnio 2 dalį. [25] COM(2005) 666, 2005 12 21. [26] COM(2005) 667, 2005 12 21. [27] COM(2005) 670, 2005 12 21. [28] COM(2007)160: Juodosios jūros sinergija - nauja regioninio bendradarbiavimo iniciatyva. [29] Europos Audito Rūmai: Specialioji ataskaita Nr. 6/2006: Komisijos bendradarbiavimo plėtros srityje aplinkos apsaugos aspektai. [30] Grynasis poveikis – iš esmės pagerėjo ES aplinkos būklė. [31] 2007 m. kovo mėn. 28 d. COM(2007) 140. [32] Augimas, konkurencingumas, užimtumas: išbandymai ir keliai į 21-ąjį amžių – baltoji knyga, COM (93) 700, 10 skyrius. [33] Pvz., BVP negali išmatuoti augimo darnumo, šalis kuriam laikui gali pasiekti aukštą BVP rodiklį pereikvodama gamtos išteklius arba netinkamai paskirstydama investicijas. Teigiamą (klaidingai) poveikį bendrajam vidaus produktui gali padaryti net didžiulės gaivalinės nelaimės, pvz., cunamis Pietų Azijoje arba uraganas Katrina JAV. [34] EUROBAROMETRAS 217 „Europos piliečių požiūris į aplinką“ (2005 m. balandis). [35] Pvz., pirmenybinio sujungimo plane, įeinančiame į energetikos teisės aktų paketą, kurį Komisija patvirtino 2007 m. sausio 10 d., Komisija jau siūlė, kad Europai svarbių TEN projektų planavimo ir tvirtinimo procedūros truktų trumpiau – ne ilgiau kaip 5 metus. [36] Sanglaudos politikos priemonės, Europos žemės ūkio fondas kaimo plėtrai, Europos regioninės plėtros fondas, Europos socialinis fondas, Europos žuvininkystės fondas, mokslinių tyrimų, konkurencingumo ir naujovių diegimo pagrindų programos, nauja bendroji aplinkos apsaugos priemonė – LIFE+. [37] C-176/03, 2005 m. rugsėjo 13 d. [38] COM(2007) 51.