LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 185/55

Europos regionų komiteto nuomonė. Trečiųjų šalių piliečių integravimo veiksmų planas

(2017/C 185/08)

Pranešėjas Karl VANLOUWE (BE/EA) Flandrijos parlamento narys ir federalinis senatorius Pamatinis dokumentas: Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui Ir Regionų komitetui „Trečiųjų šalių piliečių integravimo veiksmų planas“ COM(2016) 377 final

POLITINĖS REKOMENDACIJOS

EUROPOS REGIONŲ KOMITETAS

Bendros aplinkybės ir pagrindiniai principai

1. palankiai vertina Europos Komisijos Trečiųjų šalių piliečių integravimo veiksmų planą (1), turint omeny tai, kad Europos visuomenės įvairovė vis didėja ir stiprėja būtinybė visiškai juos integruoti į tą visuomenę; pabrėžia integracijos – dvikrypčio proceso, kuriame dalyvauja tiek trečiųjų šalių piliečiai, tiek ir priimančioji visuomenė – svarbą;

2. mano, kad integracija turi būti laikoma dinamišku, interaktyviu ir laikinu procesu, kuris leistų trečiųjų šalių piliečiams tapti neatsiejama priimančiosios visuomenės dalimi ir siekti savarankiškumo; skatina sąveiką su priimančiąja visuomene ir dalyvavimą joje;

3. pabrėžia, kad integracija priklauso valstybių narių kompetencijai, kaip numatyta Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) (2), ir tai leidžia nustatyti priemones Europos lygmeniu, kurios paskatintų ir paremtų valstybių narių, dedančių pastangas integruoti teisėtai jų teritorijose gyvenančius trečiųjų šalių piliečius, veiksmus, išskyrus bet kokį valstybių narių įstatymų ir teisės aktų nuostatų derinimą; ragina nuolat stebėti, ar laikomasi subsidiarumo principo, ir primena, kad šioje srityje valstybių narių įgyvendinamos priemonės turi derėti su Europos Sąjungos acquis, įskaitant bendrus pagrindinius imigrantų integracijos ES principus;

4. pabrėžia, kad integracijos politika vykdoma visų pirma tais politiniais lygmenimis, kurie yra arčiausiai piliečių. Todėl daugiapakopis valdymas yra labai tinkamas, žinoma, pabrėžiant vietos ir regionų valdžios institucijų vaidmenį, nes būtent jos tiesiogiai susiduria su integracijos iššūkiais ir galimybėmis;

5. pabrėžia, kad politiniuose debatuose svarbu tiksliai įvardyti skirtingas naujų atvykusių asmenų kategorijas. Veiksmų planas taikomas tik naujiems atvykstantiems asmenims (migrantams, pabėgėliams arba papildomos apsaugos gavėjams), kurie yra trečiųjų šalių piliečiai ir teisėtai gyvena ES. Taigi į jo taikymo sritį nepatenka nei ES valstybių narių piliečiai, kurių tėvai arba seneliai yra kilę iš trečiųjų šalių, nei ES piliečiai, pasinaudoję laisvo judėjimo teise, bei jų šeimų nariai;

6. nurodo, kad integracija kaip politikos sritis negali egzistuoti viena pati savaime – ji paprastai apima įvairias tradicines politikos sritis, tokias kaip švietimas, užimtumas, socialinė apsauga, visuomenės sveikata, būstas ir kt., todėl būtų geriausia integracijos politiką įgyvendinti horizontaliai, kad kiekviename sektoriuje būtų atsižvelgta į su integracija susijusius iššūkius ir galimybes;

7. pabrėžia, kad integracija yra dvikryptis procesas, kuriame tiek nauji atvykę asmenys, tiek priimančioji visuomenė turi savo teises ir pareigas, vadinasi ir vieni, ir kiti turi prisiimti jiems tenkančią atsakomybę;

8. pabrėžia, kad integracija turėtų būti prieglobsčio ir migracijos politikos kertinis akmuo, todėl veiksmų plano negalima rengti atskirai, neatsižvelgiant, be kita ko, į Europos Komisijos pasiūlymus dėl Europos bendros prieglobsčio sistemos (3) ir dėl naujo partnerystės su trečiosiomis šalimis modelio sukūrimo pagal Europos migracijos darbotvarkę (4);

9. pripažindamas, kad darbas labai svariai prisideda prie trečiųjų šalių piliečių socialinės integracijos, primena apie „mėlynąją kortelę“, paminėtą Komisijos pasiūlyme dėl teisėtos migracijos, kuriuo peržiūrima direktyva dėl trečiųjų šalių piliečių atvykimo ir apsigyvenimo siekiant dirbti aukšto lygio įgūdžių reikalaujantį darbą sąlygų (5);

Integracijos iššūkiai ir galimybės

10. pritaria Komisijos išvadai, kad nevykdant integracijos milžiniškų nuostolių patirtų tiek trečiųjų šalių piliečiai, tiek priimančioji visuomenė; neintegravimo socialinė ir ekonominė kaina gali netgi viršyti būtinas investicijas į integracijos politiką ir jos sukuriamą potencialą;

11. yra įsitikinęs, kad sėkminga integracijos politika yra viena iš būtinų sąlygų sprendžiant trečių šalių piliečių santykinai mažesnių pasiekimų problemą, su kuria jie susiduria darbo rinkoje, švietimo, pajamų, būsto, sveikatos apsaugos, pilietinio dalyvavimo ir socialinės sanglaudos srityse, kaip rodo EBPO rodikliai (6);

12. remia Komisijos raginimą taikyti konkrečiau priderintą požiūrį ir yra įsitikinęs, kad vykdant integracijos politiką reikėtų daugiau dėmesio skirti didelei trečiųjų šalių piliečių grupių įvairovei ir skirtingiems jų poreikiams. Taigi gera integracijos politika grindžiama konkrečiai priderintais sprendimais, o ne visiems vienodu požiūriu. Reikėtų, be kita ko, atsižvelgti į kalbos mokėjimą, kultūrinę aplinką, išsilavinimo lygį, numatomo buvimo laiką, migracijos priežastis, kompetencijas, profesinę patirtį, galimas patirtas traumas ir t. t. Vietos ir regionų valdžios institucijos turi geras galimybes atsižvelgti į didelę trečiųjų šalių piliečių įvairovę ir jų konkrečius poreikius ir jos gali sudaryti platformą, skirtą keitimuisi šios srities žiniomis ir informacija. Todėl Regionų komitetas atkreipia dėmesį į tai, kad parenkant integracijos ir įpilietinimo būdus, kurie atitiktų trečiųjų šalių piliečių poreikius, reikia remtis gerąja praktika, grindžiama į atskirus asmenis orientuota perspektyva.

13. palankiai vertina Komisijos ir Europos Parlamento požiūrį (7), kad pabėgėlių integracijos politika apskritai ir konkreti jų įtraukimo į darbo rinką politika neturi būti vykdomos kitos, juos priimančiosios visuomenės pažeidžiamoms kategorijoms skirtos, politikos sąskaita;

Darnios visuomenės kūrimas

14. pabrėžia, kad Europos visuomenė remiasi pamatinėmis normomis ir vertybėmis, tokiomis kaip demokratija, teisinė valstybė, saviraiškos laisvė, religijos laisvė, lyčių lygybė, žmogaus teisės, solidarumas, tolerancija ir t. t., ir palankiai vertina tai, kad 2016 m. gegužės 24 d. Bendrųjų reikalų tarybos posėdyje (8), skirtame teisinei valstybei, buvo aptartas šių normų ir vertybių ir integracijos ryšys; ragina ES Tarybai pirmininkausiančias valstybes nares (Maltą, Estiją) tęsti šį dialogą siekiant didesnio valstybių narių, ES institucijų, vietos ir regionų valdžios institucijų ir pilietinės visuomenės tarpusavio supratimo šių normų ir vertybių apsaugos klausimais ir svarstant, kaip jos galėtų tapti integracijos elementu;

15. yra įsitikinęs, kad siekiant sėkmingos integracijos būtina, kad šių europinių normų ir vertybių laikytųsi tiek trečiųjų šalių piliečiai, tiek priimančioji visuomenė. Lygia greta reikėtų integracijos politiką sieti su įpilietinimu ir bendruomeninio jausmo ugdymu, todėl turi būti parengtos tinkamos priemonės, kuriomis didinamas tarpusavio supratimas, ir jos turi būti remiamos įvairiais lygmenimis, suteikiant deramą paramą Europos lygmeniu, įskaitant pilietiškumo ugdymą tiek įprastinėmis, tiek inovatyviomis mokymo formomis;

16. pabrėžia, kad reikia tobulinti mechanizmus, stiprinančius, viena vertus, visų Europos regionų solidarumą ir bendradarbiavimą, kita vertus, įvairių valdžios institucijų ir specializuotų subjektų bendradarbiavimą. Valstybių narių Vyriausybių, kurių jurisdikcijai priklauso prieglobsčio klausimai, informuotumo didinimas yra gyvybiškai svarbus uždavinys;

17. šiuo požiūriu atkreipia dėmesį į gerąją praktiką įpilietinant trečiųjų šalių piliečius jiems siūlant socialinio orientavimo kursus, kad jie galėtų interaktyviai susipažinti su Europos normomis ir vertybėmis ir priimančiosios visuomenės gyvenimo būdu; Tikslas – padėti jiems įgyti būtinus įrankius, kad jie galėtų tapti visaverčiais visuomenės dalyviais;

18. siūlo nustatyti visas įvairiose ES valstybėse narėse įgyvendinamas iniciatyvas, kai trečiųjų šalių piliečių prašoma pasirašyti įsipareigojimo arba dalyvavimo deklaracijas, kuriose, be kita ko, minimos pamatinės normos ir vertybės, ištirti, kokį poveikį šios iniciatyvos daro atitinkamai visuomenei, ir dalytis tokių programų rezultatais bei patirtimi, kad tuo galėtų pasinaudoti vietos ir regionų valdžios institucijos; pabrėžia, kad ne tik trečiųjų šalių piliečiai, bet ir vietos gyventojai turi aktyviai laikytis šių pamatinių normų ir vertybių;

19. pakartoja, kad integracija yra dvikryptis procesas, kuriame atitinkamą vaidmenį turi atlikti ir priimančioji šalis. Atsižvelgiant į tai, panaikindama kliūtis ir sudarydama sąlygas naudotis pagrindinėmis paslaugomis, priimančioji visuomenė turi sudaryti trečiųjų šalių piliečiams galimybę tapti aktyviais visuomenės nariais. Priimančioji visuomenė turi taip organizuoti integracijos procesą, kad trečiųjų šalių piliečiai susipažintų su visuomene, kurioje jie gyvena. Priimančioji visuomenė atlieka ypač svarbų vaidmenį integruojant migrantų šeimas. Visų pirma turime omenyje valstybes nares ir vietos bei regionų valdžios institucijas, tačiau priimančiosios visuomenės nevyriausybinės organizacijos, pilietinė visuomenė, privatusis sektorius, religinės grupės arba etninės mažumos taip pat yra svarbūs partneriai integracijos politikos srityje;

20. taip pat pabrėžia visų šių įvairių subjektų atsakomybę parengiant priimančiąją visuomenę trečiųjų šalių piliečių atvykimui ir skatinant juos priimti bei šiuo požiūriu pabrėžia, kad svarbu priimančiai bendruomenei suteikti teisingą informaciją;

Politikos prioritetai remiant integraciją

Prieš išvykimą ar prieš atvykimą taikomos priemonės

21. yra įsitikinęs, kad integracijos procesas turėtų prasidėti kiek įmanoma greičiau, gal net tuomet, kai trečiosios šalies pilietis dar yra savo kilmės šalyje;

22. atkreipia dėmesį, kad sėkmingai integracijai gyvybiškai svarbu mokėti priimančiosios šalies kalbą ir kad naujos kalbos mokymasis dažnai trunka tam tikrą laiką. Todėl keletas valstybių narių šiuo metu rengia kalbų kursus arba vertina kalbos žinias dar prieš trečiosios šalies piliečiui atvykstant į priimančiąją šalį. Taigi laikotarpis, kurį trečiosios šalies pilietis praleidžia šioje valstybėje nemokėdamas kalbėti vietos kalba, sumažinamas iki minimumo arba jo visai nelieka, ir tai padeda jam bendrauti su vietos priimančiąja bendruomene; Žinoma, tai neturėtų būti sąlyga suteikti apsaugą pabėgėliams ar papildomos apsaugos gavėjams;

23. pabrėžia, kad pokalbiai dėl priėmimo yra būtina priemonė siekiant taikyti tokį konkrečiai priderintą požiūrį, nes taip geriau išryškinami trečiųjų šalių piliečių ir juos priimančiosios visuomenės lūkesčiai. Jei įmanoma, tokie pokalbiai turėtų būti iš dalies rengiami kilmės šalyje, kad trečiosios šalies pilietis galėtų nuo pat savo atvykimo į priimančiąją visuomenę dienos visą savo dėmesį sutelkti į savo integracijos procesą;

24. pabrėžia papildomų priemonių, kuriomis siekiama informuoti priimančiąją visuomenę, svarbą, ypač kai pabėgėliai į tą visuomenę yra perkelti;

Švietimas

25. palankiai vertina tai, kad Komisija pabrėžia švietimo svarbą, nes tai yra viena iš pagrindinių sričių, lemiančių integracijos politikos sėkmę, ir prašo šioje srityje laikytis subsidiarumo principo;

26. pabrėžia, kad priimančiosios šalies kalbos mokymuisi turi būti teikiama pirmenybė, kad trečiosios šalies piliečiai ir jų vaikai galėtų kuo greičiau užmegzti ryšius su juos priimančia visuomene, naudotis savo teisėmis ir vykdyti savo pareigas. Kalbant apie švietimą, taip pat svarbu jį pritaikyti konkretiems trečiųjų šalių piliečiams ir jų poreikiams;

27. atkreipia dėmesį į gerąją praktiką, taikomą pradinio ir vidurinio išsilavinimo srityse mokant priimtus trečiųjų šalių piliečius, kurie kalba kita kalba: mokymo įstaigos taiko jiems konkrečiai priderintą metodą mokydamos juos atskirose klasėse, teikdamos papildomą pagalbą įprastose klasėse arba taikydamos abu šiuos metodus kartu (9);

28. atkreipia dėmesį į gerąją praktiką, taikomą padedant įveikti kalbos barjerą. Pavyzdžiui, socialiai aktyvūs vertėjai ir vertėjai žodžiu padeda mokytojams ir mentoriams užtikrinti, kad trečiųjų šalių piliečiai, dar gerai nemokantys priimančiosios šalies kalbos, vis dėlto galėtų palaikyti ryšius su mokymo įstaigomis, kuriose mokosi jų vaikai;

29. palankiai vertina Komisijos pasiūlymą toliau nagrinėti galimybes vidurinio mokslo įstaigose įvesti supažindinimo su visuomenės gyvenimu kursus, nes būtina informuoti apie visuomenės įstatymus, kultūrą, normas ir vertybes; siūlo tą patį daryti suaugusiųjų švietimo ir profesinio mokymo srityse;

30. prašo papildomą dėmesį skirti tikslinei 16–18 metų trečiųjų šalių piliečių grupei, kurie dažnai būna bebaigią privalomą vidurinį mokslą, tačiau daugeliu atveju neturi tinkamų priemonių, padedančių pradėti profesinį mokymą ar aukštojo mokslo studijas arba sėkmingai integruotis į darbo rinką;

Integracija į darbo rinką ir galimybė gauti profesinį mokymą

31. palankiai vertina tai, kad Komisija integraciją į darbo rinką laiko vienu iš prioritetų siekiant sudaryti trečiųjų šalių piliečiams galimybę įsitvirtinti juos priimančioje visuomenėje ir tapti jos nariu, atsižvelgiant į iššūkius, kuriuos kelia paprastai žemesnis trečiųjų šalių piliečių, ypač moterų, bendras užimtumo lygis, palyginti su priimančiojoje šalyje gimusiais piliečiais (10);

32. prašo sukurti sistemas, jei įmanoma, pagrįstas stažuotėmis, taip pat teikti konsultavimo paslaugas ir teisinę pagalbą, kad trečiųjų šalių piliečiai galėtų kuo greičiau patekti į darbo rinką; Tai atveria galimybes praktiškai vartoti kalbą bendraujant su bendradarbiais ir tokiu būdu sukuriami tinklai, kurie gali padėti įsidarbinti ir patiems užsitikrinti pajamų;

33. profesinio mokymo ir integracijos į darbo rinką srityse palankiai vertina priemones, skirtas trečiųjų šalių piliečiams, kuriems nebeprivaloma lankyti mokyklos, kad jie papildomai galėtų įgyti bazinį profesinį išsilavinimą ir gerinti pasirengimą mokytis profesijos;

34. yra įsitikinęs, kad tikslinė ekonominė darbo jėgos migracija gali padėti spręsti problemas, susijusias su dirbančių gyventojų senėjimu, konkrečiais darbo jėgos poreikiais ir spaudimu mūsų socialinės apsaugos sistemoms, tačiau pabrėžia, kad pabėgėlių priėmimas, taigi ir jų integracija, taip pat šeimos susijungimas visų pirma turėtų būti vertinami kaip tiek priimančiosios visuomenės, tiek migrantų interesus atitinkantys reiškiniai, grindžiami pagrindinėmis teisėmis ir tarptautiniais įsipareigojimais, ir klaidinga juos laikyti mūsų darbo rinkos problemų sprendimu;

35. pripažįsta, kad reikia turėti galimybę greitai ir tiksliai nustatyti ir patvirtinti trečiųjų šalių piliečių akademinius ir profesinius įgūdžius ir kvalifikaciją, nes tai yra svarbiausia siekiant juos įtraukti į darbo rinką arba tam juos parengti organizuojant profesinį mokymą. todėl, be kita ko, Komitetas tikisi, kad savo naujoje Europos įgūdžių darbotvarkėje (11) Komisija pateiks pasiūlymų;

36. pabrėžia, kad remiantis persvarstyta Mėlynosios kortelės direktyva (12), Europos ekonomikai būtinai reikia pritraukti aukštos kvalifikacijos darbuotojus siekiant užpildyti iš tiesų laisvas darbo vietas;

37. palankiai vertina 2016 m. kovo 16 d. trišalį socialinių reikalų aukščiausiojo lygio susitikimą pabėgėlių krizės klausimu, tačiau prašo atsižvelgti ir į švietimo sistemos atstovų indėlį, kadangi jie yra labai svarbūs partneriai, galintys paskatinti su integracija (į darbo rinką) susijusias diskusijas;

Galimybė gauti pagrindines paslaugas

38. dar kartą pabrėžia, kad reikia aiškiai atskirti migrantus (ekonominius) ir pabėgėlius arba papildomos apsaugos gavėjus, ypač politinėse diskusijose dėl galimybės gauti pagrindines paslaugas, nes kiekviena iš šių grupių gali turėti skirtingus poreikius, todėl reikėtų laikytis iš esmės kitokio požiūrio; vis dėlto pabrėžia, kad būtinybė užtikrinti sėkmingą integraciją yra svarbi visiems teisėtai ES gyvenantiems trečiųjų šalių piliečiams;

39. pabrėžia, kad būtent valstybės narės turi kurti savo socialinės apsaugos sistemas, ir atkreipia dėmesį į politines diskusijas, kuriose daugeliu atvejų pabrėžiamas draudimo principas, taigi siūloma laipsniškai užtikrinti tam tikras socialines teises, įskaitant trečiųjų šalių piliečiams, atsižvelgiant į sumokėtas įmokas;

40. prašo sveikatos priežiūros srityje daugiau dėmesio skirti psichikos sveikatai, kuri gali būti ypač svarbus aspektas priimant ir integruojant pabėgėlius, ypač vaikus ir jaunimą, patyrusius karą ar kitokias traumas;

41. supranta, kad valstybės narės turi teisę reikalauti, kad į priimančiąsias bendruomenes atvykstantys migrantai, kurie neturi teisės į apsaugą pagal tarptautinę teisę, išsilaikytų patys ir nesinaudotų socialinės apsaugos sistemomis;

42. pažymi, kad socialiniam būstui visada reikia skirti pakankamai dėmesio, nepaisant to, kad nuomininkai – ar jie būtų trečiųjų šalių piliečiai, ar ne – turėtų ilgainiui tapti savarankiški ir sugebėti rasti būstą privačioje rinkoje;

43. teigiamai vertina Komisijos poziciją, kad jokios integracijos politikos negalima vykdyti kitoms priimančiosios visuomenės pažeidžiamoms grupėms skirtos politikos sąskaita;

Aktyvus dalyvavimas ir socialinė įtrauktis

44. palankiai vertina tai, kad šiame veiksmų plano skyriuje Komisija pabrėžia aktyvų pilietiškumą, kadangi trečiųjų šalių piliečiai ne visada bus nauji atvykėliai, o kuo greičiau taps juos priimančiosios bendruomenės dalimi, nepriklausomai nuo pilietybės, todėl ragina įgyvendinti ne tik integracijos politiką, bet ir vykdyti įpilietinimą bei ugdyti bendruomenės jausmą;

45. pritaria Komisijai, kad integruotis – tai ne tik išmokti priimančiosios šalies kalbą ir rasti darbą, bet ir būti aktyviu bendruomenės ir pilietinės visuomenės dalyviu. Būtent dėl šios priežasties svarbu, kad trečiųjų šalių piliečių integracija būtų ne tik politikų pasiūlymas ar reikalavimas, bet joje dalyvautų ir pilietinė visuomenė;

46. mano, kad trečiųjų šalių piliečiai mokosi oficialių priimančiosios visuomenės kalbų ne tik formaliojo mokymo švietimo sistemoje: ryšiai su pilietine visuomene sukuria trečiųjų šalių piliečiams neformalią aplinką, būtiną taikyti šiuos naujų kalbų įgūdžius ir praktikuotis ir tokiu labai praktiniu būdu geriau išmokti oficialias priimančiosios šalies kalbas;

47. kaip ir Komisija, įsitikinęs, kad trečiųjų šalių piliečių dalyvavimas juos priimančiosios bendruomenės pilietinėje visuomenėje skatina jų tarpusavio dialogą ir supratimą ir užtikrina, kad jie bus geriau priimti priimančiosios visuomenės ir sumažės diskriminacijos ir rasizmo;

48. remia Komisijos raginimą valstybėms narėms užtikrinti, kad būtų laikomasi apsaugos nuo diskriminacijos ir rasizmo teisių, ir ragina vykdyti aktyvią lygių galimybių ir nediskriminavimo politiką siekiant skatinti bendrapilietiškumą;

Integracijos rėmimo politinės priemonės

Politikos koordinavimas

49. palankiai vertina Komisijos pastangas atnaujinant dabartinį nacionalinių integracijos ryšių punktų tinklą ir paverčiant jį Europos integracijos tinklu ir nori, kad daugiau dėmesio būtų skiriama dalijimuisi gerąją praktika, visų pirma bendradarbiavimo su pilietine visuomene ir vietos ir regionų valdžios institucijomis srityje;

50. prašo Komisijos užtikrinti, kad Europos integracijos tinklas taptų platforma, kuri skatintų ir remtų bendradarbiavimu ir bendra atsakomybe grindžiamus veiksmus skirtingais lygmenimis – nacionaliniu, regionų ir vietos – apibrėžiant integracijos politiką ir koordinuojant bei paskirstant įgaliojimus (13);

Finansavimas

51. apgailestauja, kad 2014–2020 m. daugiametėje finansinėje programoje valstybės narės pagal savo nacionalines programas, susijusias su Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondu (PMIF), integracijai skyrė mažiau išteklių – nors tai yra valstybių narių kompetencijos klausimas – tuo tarpu poreikis šioje srityje išaugo, ypač esant dabartinei migracijos, prieglobsčio ir humanitarinei krizei;

52. teigiamai vertina tai, kad 2017 m. biudžeto projekte Komisija ketina pasinaudoti PMIF, kad padidintų valstybių narių integracijos politikai skiriamą ES paramą;

53. įsitikinęs, kad būtina užtikrinti įvairių Europos fondų, kurių lėšomis gali būti remiama integracijos politika, sinergiją. Žinoma, tai visų pirma pasakytina apie PMIF, tačiau turėtų būti galimybė kai kuriuos integracijos projektus įgyvendinti Vidaus saugumo fondo (VSF), Europos socialinio fondo (ESF), Europos regioninės plėtros fondo (ERPF), Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP), Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondo (EJRŽF) ir Europos pagalbos labiausiai skurstantiems asmenims fondo (EPLSAF) lėšomis (14);

54. ragina Europos Komisiją apsvarstyti galimybę sanglaudos politikoje po 2020 m. sukurti konkretų integracijos teminį tikslą siekiant užtikrinti veiksmingesnį ir tikslingesnį ESI fondų išteklių sutelkimą į integracijos projektus. Kalbant apie 2014–2020 m. programavimo laikotarpį, reikėtų vadovaujančiosioms institucijoms pateikti kuo aiškesnes ir išsamesnes gaires dėl integracijos veiksmų, finansuojamų iš ESI fondų;

55. ragina siekti, kad valstybėms narėms, vietos ir regionų valdžios institucijoms, pilietinei visuomenei būtų kuo paprasčiau teikti pasiūlymus dėl įvairių fondų lėšomis finansuojamų nacionalinių programų, todėl, be kita ko, palankiai vertina Komisijos pasiūlymą visapusiškiau pasinaudoti partnerystės mechanizmais;

56. ragina plačiau ir tikslingiau pasinaudoti Interreg integracijos projektams remti, be kita ko, pritaikant susijusių veiklos programų taisykles ir prioritetus. Pabrėžia, kad Europos teritorinis bendradarbiavimas gali atlikti labai svarbų vaidmenį gerinant integracijos politiką, visų pirma vietos lygmeniu, skatinant sąveiką ir keitimąsi gerąja praktika;

57. ragina Komisiją sumažinti pernelyg dideles įvairių ES fondų, kurių lėšomis finansuojami integracijos projektai, kontrolės mechanizmų administracines ir biurokratines kliūtis, kad valstybės narės ir vietos ir regionų valdžios institucijos visas savo pastangas galėtų veiksmingai skirti vietos lygmeniu įgyvendinamai integracijos politikai, tačiau kartu ir toliau vykdant pagrįsto griežtumo kontrolę, leidžiančią užtikrinti, kad būtų veiksmingai panaudojamos viešosios lėšos;

58. prašo Komisijos konkrečiai priderintą požiūrį, kurio būtina laikytis įgyvendinant integracijos politiką, taikyti ir kitiems integracijos projektams finansuoti naudojamų ES fondų kontrolės mechanizmams, tačiau ir toliau atlikti griežtą vertinimą, vykdomą siekiant nustatyti, ar tinkamai naudojamos viešosios lėšos;

Vietos ir regionų valdžios institucijų vaidmuo

59. dar kartą pabrėžia, kad integracijos politiką dažniausiai įgyvendina vietos ir regionų valdžios institucijos ir kad būtent jos labiausiai tiesiogiai susiduria su integracijos iššūkiais ir teikiamomis galimybėmis;

60. todėl ragina Komisiją atsižvelgti į konkrečius vietos ir regionų valdžios institucijų poreikius, taip pat kuo plačiau nei anksčiau jas įtraukti į Europos lygmeniu parengtą, vykdomą arba skatinamą integracijos politiką ir šioje srityje jas kuo labiau paremti;

61. ragina Komisiją skatinti ir finansiškai remti valstybes nares ir regionus įgyvendinant integravimo priemonės, ypatingą dėmesį skiriant švietimui ir profesiniam mokymui, integravimui į darbo rinką ir būstui, taip pat skatinti dalytis gerąja patirtimi, sukaupta regionų, kurie jau įgyvendino integracijos priemones, pavyzdžiui, paskirstomąjį priėmimą;

62. į tai atsižvelgdamas prašo Komisijos Regionų komitetą laikyti privilegijuotu partneriu, nes tai ES patariamoji institucija, kurios nariai yra Europos regionų ir vietos valdžios institucijų atstovai, ir skatinti kitas bendradarbiavimo su vietos ir regionų valdžios institucijomis, jų asociacijomis arba kitais partneriais, tinklais ir platformomis, pavyzdžiui, Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių regionų ir vietos asamblėja, Rytų partnerystės šalių vietos ir regionų valdžios institucijų konferencija, jungtiniais konsultaciniais komitetais, Periferinių jūros regionų konferencija, darbo grupėmis, Europos savivaldybių ir regionų taryba ir kt., formas siekiant kuo didesnio vietos ir regionų valdžios institucijų indėlio;

63. ragina Komisiją aktyviai įtraukti Regionų komitetą į savo veiklą, kurios tikslas remti integracijos politikos gerąją praktik, pavyzdžiui, susijusią su darbu prieš išvykimą arba prieš atvykimą, taip pat su švietimu, darbo rinka ir profesiniu mokymu, galimybe gauti pagrindines paslaugas arba aktyviu dalyvavimu ir socialine įtrauktimi, ir ja dalytis su vietos ir regionų valdžios institucijoms ir šiuo klausimu nurodo integracijos politikos srityje RK atliktą lyginamąją studiją (15);

64. prašo Komisijos toliau spręsti klausimą dėl nelydimų nepilnamečių migracijos procese, kurio valdymas priklauso kai kurių regionų kompetencijai, ir prašo skatinti valstybes nares solidariai dalytis našta ir atsakomybe Europos, nacionaliniu ir regionų lygmenimis. Todėl nekantriai laukiame Komisijos naujos bendrosios strategijos, kuri bus įgyvendinama kaip veiksmų plano dėl nelydimų nepilnamečių (2011–2014 m.) tolesnė veikla, siekiant atsižvelgti į dingusių ar nelydimų vaikų padėtį;

65. teigimai vertina tai, kad Komisija aiškiai paminėjo tinklą SHARE ir jo vykdomą projektą Share City Curriculum (16), suteikiantį vietos ir regionų valdžios institucijoms priemonių rinkinį, kuris padės joms įgyvendinti priimančiai bendruomenei skirtas priemones perkeliant pabėgėlius;

66. ragina Komisiją aktyviai Įtraukti Regionų komitetą į naujo Europos integracijos tinklo veiklą, Europos migracijos forumą, trečiųjų šalių piliečių integracijos partnerystę, vykdomą pagal ES miestų darbotvarkę (17), taip pat vykdant integracijos rodiklių vertinimą ir stebėseną.

Briuselis, 2016 m. gruodžio 8 d. Europos regionų komiteto pirmininkas Markku MARKKULA

(1) COM(2016) 377 final.

(2) 79 straipsnio 4 dalis, SESV.

(3) COM(2016) 272 final, COM(2016) 270 final ir COM(2016) 271 final.

(4) COM(2016) 385 final.

(5) COM(2016) 378 final.

(6) Imigrantų integracijos rodikliai 2015 m., EBPO (2015).

(7) Pabėgėlių integracija neturi būti vykdoma pažeidžiamų grupių sąskaita, Europos Parlamento pranešimas spaudai, 20160530STO29645 (2016).

(8) Pirmininkaujančios valstybės narės parengtas neoficialus dokumentas, skirtas 2016 m. gegužės 24 d. Bendrųjų reikalų tarybos posėdžiui.

(9) http://www.flanderstoday.eu/education/okan-schools-help-youngsters-feel-home-flanders

(10) Eurostatas: Migrant integration in the EU labour market („Migrantų integracija į darbo rinką“, 2016).

(11) COM(2016) 381 final.

(12) Žr. 5 išnašą.

(13) 79 straipsnio 4 dalis, SESV.

(14) Synergies between the Asylum Migration and Integration Fund and other ES financial instruments in relation to asylum seekers and other migrants (Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondo (PMIF) irt kitų ES finansinių priemonių sinergija sprendžiant prieglobsčio prašytojų ir kitų migrantų klausimus, Europos Komisija 2015 m.).

(15) Regulatory Framework on Employment and Funding for Migration and Integration Policies in the ES, (Užimtumo ir migracijos ir integracijos politikos finansavimo reglamentavimo sistema Europos Sąjungoje), Europos Sąjunga (2016 m.).

(16) http://www.resettlement.eu/page/share-city-curriculum

(17) http://urbanagendaforthe.eu/partnerships/inclusion-of-migrants-and-refugees/