Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos Sąjungos prašymo iš dalies pakeisti Nykstančių laukinės faunos ir floros rūšių tarptautinės prekybos konvencijos (CITES) III priedą /* COM/2012/044 final - 2012/0020 (NLE) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS Atlantinis silkiaryklis (Lamna nasus) yra paplitęs visame Šiaurės Atlante ir plačioje pasaulį juosiančioje juostoje pietų pusrutulyje. Lamna nasus žuvys yra aktyvios, šiltakraujės, santykinai lėtai augančios, vėlai bręstančios ir ilgaamžės, taip pat susilaukia labai nedaug palikuonių. Ši rūšis patenka į FAO pažeidžiamiausių vandens gyvūnų rūšių mažiausio produktyvumo kategoriją. Atlanto išteklių vertinimuose aprašoma, kad šios rūšies ištekliai labai sumažėjo praeityje ir labai mažėja šiuo metu. Išteklių naudojimas kituose pietų pusrutulio vandenynuose yra dažniausiai nevaldomas ir vargu, ar gali būti tvarus. Šiai rūšiai itin kenkia pernelyg intensyvi žvejyba. Dėl mažo produktyvumo Lamna nasus rūšis patiria neigiamą žvejybos poveikį. Per pastaruosius dešimtmečius ji sparčiai nyko šiaurės Atlante, ypač šiaurės rytų Atlante, dėl to ES uždraudė šios rūšies žvejybą. Šis draudimas taikomas ES laivams, taip pat laivams su užsienio vėliava, vykdantiems veiklą ES vandenyse. Žvejybos šiaurės rytų Atlante komisijos (NEAFC) sprendimu atlantinių silkiaryklių žvejyba taip pat uždrausta šiaurės rytų Atlante. Žvejyba toliau vykdoma šiaurės vakarų Atlante bei pietų pusrutulyje. Be NEAFC šiuo metu nėra arba yra labai mažai regioninės žuvininkystės valdymo organizacijų (RŽVO) priimtų priemonių, susijusių su atlantinių silkiaryklių išteklių valdymu ir išsaugojimu, ir turima mažai informacijos apie esamus nacionalinius teisės aktus kitose arealo valstybėse. Taip pat manoma, kad informacija apie daugelį atlantinių silkiaryklių žvejybos atvejų yra nepateikiama. Šiomis aplinkybėmis 2007 ir 2010 m. ES pasiūlė atlantinį silkiaryklį įtraukti į CITES konvencijos II priedą. Šiems siūlymams pritarė dauguma CITES šalių, tačiau nebuvo pasiekta 2/3 riba, reikalinga jiems priimti. 2009 ir 2010 m. ES taip pat pateikė pasiūlymą uždrausti žvejybą Tarptautinėje Atlanto tunų apsaugos komisijoje (ICCAT), tačiau jis buvo atmestas. Duomenų apie tarptautinės prekybos atlantiniais silkiarykliais mastą ir jos poveikį šios rūšies būklei yra nedaug. Šiuo metu nėra tarptautiniu mastu suderintų konkrečių duomenų apie atlantinių silkiaryklių egzempliorius, kurie leistų kiekybiškai įvertinti tarptautinės prekybos šia rūšimi apimtį. Tačiau esama aiškių požymių, kad atlantinių silkiaryklių dalys arba jo produktai yra tarptautinės prekybos objektas ir kad egzistuoja didelė tarptautinė tokių produktų kaip mėsa ir pelekai rinka. ES yra laikoma viena iš pagrindinių atlantinių silkiaryklių rinkų, todėl jai tenka didelė atsakomybė užtikrinant, kad tokia prekyba būtų tvari. Tarptautinės prekybos atlantiniais silkiarykliais duomenys yra būtini, norint įvertinti tarptautinės prekybos poveikį šios rūšies išsaugojimui. Renkant duomenis apie tarptautinę prekybą reikia bendradarbiauti tarptautiniu mastu. Geriausias būdas užtikrinti tokį bendradarbiavimą yra valstybėms narėms įtraukti šią rūšį į CITES konvencijos III priedą. Tai taip pat visiškai atitinka Europos Bendrijos veiksmų planą dėl ryklių, kurį Komisija priėmė 2009 m. Pagal konvencijos XVI straipsnį bet kuri šalis gali bet kada pateikti sekretoriatui į III priedą įtrauktinų rūšių sąrašą. III priedo dalinis pakeitimas automatiškai įsigalioja po 90 dienų nuo tada, kai sekretoriatas praneša šalims apie paraiškos pateikimą. Rūšies įtraukimo į III priedą poveikis yra tas, kad eksportuojant atlantinius silkiaryklius iš ES reikės pateikti eksporto leidimą, kuriuo patvirtinamas jo žvejybos teisėtumas. Vykdant kito tipo prekybą (eksportą į ES arba prekybą tarp ES nepriklausančių šalių), eksportuojanti valstybė turėtų pateikti kilmės sertifikatą. Įtraukimas į III priedą užtikrintų, kad visos CITES šalys turėtų (bent jau) duomenis apie prekiaujamų egzempliorių kilmę ir kiekį; tai pagerins žinių apie veiksnius, turinčius įtakos atlantinio silkiaryklio rūšies išsaugojimui, bazę, atsižvelgiant į galimas išsaugojimo ir (arba) prekybos priemones, kurių valstybės arba tarptautinės organizacijos gali norėti imtis ateityje. Įtraukus į III priedą būtų užtikrinta, kad visos CITES šalys skirs ypatingą dėmesį sąlygoms, kuriomis atlantinių silkiaryklių egzemplioriai yra žvejojami ir jais prekiaujama, ir galėtų paskatinti priimti išsaugojimo priemones ten, kur jų dar nėra, kad būtų užtikrintas tvarus jų naudojimas. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS REZULTATAI IR POVEIKIO VERTINIMAS Pasiūlymas įtraukti atlantinį silkiaryklį į CITES konvencijos III priedą buvo ne kartą svarstytas su ES valstybėmis narėmis ES prekybos laukine fauna ir flora komiteto susitikimuose 2010 m. birželio 11 d., 2010 m. rugsėjo 15 d., 2010 m. gruodžio 6 d., 2011 m. kovo 22 d. ir 2011 m. liepos 26 d. Šiame komitete buvo iš esmės pritarta atlantinio silkiaryklio įtraukimui į CITES III priedą. CITES šalys taip pat buvo informuotos apie galimą ES ketinimą įtraukti atlantinį silkiaryklį į CITES III priedą 2011 m. gegužės 27 d. išsiųstu raštu. Išskyrus Japoniją ir Kiniją (kurios užginčijo, kad jūrinėmis rūšimis turėtų būti rūpinamasi CITES sistemoje), Europos Komisijai persiųsti pastebėjimai buvo gana palankūs (ypač iš JAV, Naujosios Zelandijos, Turkijos, Kroatijos, Juodkalnijos, tačiau Australija atkreipė dėmesį į tai, kad šis įtraukimas galėtų sumažinti galimybę ateityje priimti pasiūlymą dėl įtraukimo į CITES II priedą). Šio įtraukimo pasekmės būtų ribotos socialiniu-ekonominiu ir administracinių išlaidų požiūriu: reikėtų, kad ES valstybės narės eksportuodamos atlantinius silkiaryklius pateiktų eksporto leidimą, taip patvirtindamos, kad jie buvo sužvejoti teisėtai. Turint omenyje, kad atlantinių silkiaryklių žvejyba yra uždrausta didžiojoje ES vandenų dalyje, greičiausiai jos mastas būtų nedidelis. Kitos šalys, prekiaujančios atlantiniais silkiarykliais, turėtų išduoti kilmės sertifikatą. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI CITES konvencija ES įgyvendinama pagal 1996 m. gruodžio 9 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 338/97 dėl laukinės faunos ir floros rūšių apsaugos kontroliuojant jų prekybą[1]. Įtraukus atlantinį silkiaryklį į CITES III priedą, ši rūšis bus įtraukta ir į Tarybos reglamento (EB) Nr. 338/97 C priedą, kuris bus taikomas kai tik įsigalios įtraukimas į konvencijos III priedą. Kadangi tai turės įtakos ES aplinkos ir prekybos politikai, esminis Tarybos sprendimo teisinis pagrindas turėtų būti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 192 straipsnio 1 dalis ir 207 straipsnis. Procedūrinis teisinis pagrindas turėtų būti 218 straipsnio 9 dalis, nes šis sprendimas yra susijęs su ES pozicijos dėl CITES konvencijos priedo pakeitimo, kuris turį teisinį poveikį, nustatymu. 2012/0020 (NLE) Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos Sąjungos prašymo iš dalies pakeisti Nykstančių laukinės faunos ir floros rūšių tarptautinės prekybos konvencijos (CITES) III priedą EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 192 straipsnio 1 dalį ir 207 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi, atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą, kadangi: (1) Nykstančių laukinės faunos ir floros rūšių tarptautinės prekybos konvencija (CITES) yra įgyvendinama Europos Sąjungoje (toliau – ES) 1996 m. gruodžio 9 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 338/97[2]; (2) dėl nedidelio Lamna nasus dauginimosi aktyvumo žvejyba šiai rūšiai daro didelį neigiamą poveikį. Per pastaruosius dešimtmečius ši rūšis sparčiai nyko šiaurės Atlante, ypač šiaurės rytų Atlante, dėl to Sąjunga uždraudė šios rūšies žvejybą. Draudimas taikomas Sąjungos laivams, taip pat laivams su užsienio vėliava, vykdantiems veiklą Sąjungos vandenyse. Išteklių naudojimas kituose pietų pusrutulio vandenynuose yra dažniausiai nevaldomas ir vargu, ar gali būti tvarus; (3) kadangi Sąjunga laikė, kad šiai rūšiai gali grėsti išnykimas pasaulio mastu, jei tarptautinė prekyba nebus griežtai reglamentuojama, siekdama išvengti naudojimo, nesuderinamo su jos išgyvenimu, ŠK14 (2007 m.) ir ŠK15 (2010 m.) ji pasiūlė įtraukti ją į CITES II priedą. Šie pasiūlymai nesusilaukė 2/3 šalių pritarimo, kuris pagal CITES konvenciją yra būtinas, kad pasiūlymas būtų priimtas. Kadangi nėra jokių duomenų, kad šios rūšies būklė gerėtų, ir nėra tarptautinės jos valdymo ir išsaugojimo visame jos pasiskirstymo rajone tvarkos, šiai rūšiai apsaugoti reikalingi tolesni Sąjungos veiksmai; (4) manoma, kad tarptautinė prekyba turėjo didelės įtakos atlantinių silkiaryklių išteklių pereikvojimui. Šiuo metu nėra jokių tarptautiniu mastu suderintų konkrečių duomenų apie prekybą atlantiniais silkiarykliais, o tokius prekybos duomenis surinkti yra būtina, kad būtų galima įvertinti tarptautinės prekybos poveikį šios rūšies išsaugojimui. Siekiant skatinti tarptautinį bendradarbiavimą kontroliuojant prekybą Lamna nasus rūšies egzemplioriais, visos valstybės narės turi tai įtraukti į CITES konvencijos III priedą; (5) pagal CITES konvencijos XVI straipsnį III priedo pakeitimas automatiškai įsigalioja po 90 dienų nuo tada, kai sekretoriatas praneša šalims apie paraiškos pateikimą. Šis konvencijos priedų pakeitimas turės įtakos susijusiems Sąjungos teisės aktams, nes eksportuojant atlantinius silkiaryklius iš Sąjungos reikės pateikti eksporto leidimą, kuriuo patvirtinamas žvejybos teisėtumas. Vykdant kito tipo prekybą (eksportą į Sąjungą arba prekybą tarp Sąjungai nepriklausančių šalių), eksportuojanti valstybė turėtų pateikti kilmės sertifikatą; (6) kadangi CITES konvencijos „Gaborono pataisa“ dar neįsigaliojo, Sąjunga kol kas nėra laikoma Konvencijos šalimi; (7) tokiomis aplinkybėmis Sąjungos sprendimą įtraukti Lamna nasus į CITES konvencijos III priedą turėtų išreikšti valstybės narės, drauge veikiančios Sąjungos interesais, laikydamosi reikalavimo siekti vieningo išorės atstovavimo Sąjungai; (8) todėl bendrą prašymą įtraukti Lamna nasus į CITES konvencijos III priedą CITES sekretoriatui turėtų siųsti Europos Sąjungos Taryboje pirmininkaujanti valstybė narė, veikianti kaip valstybių narių atstovė, PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis Valstybės narės, vadovaudamosi Europos Sąjungos interesais, drauge pateikia CITES sekretoriatui prašymą įtraukti Lamna nasus rūšį į CITES konvencijos III priedą. Šį bendrą prašymą CITES sekretoriatui siunčia Europos Sąjungos Taryboje pirmininkaujanti valstybė narė, kaip aprašyta šio sprendimo priede. 2 straipsnis Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms. Priimta Briuselyje, Tarybos vardu Pirmininkas PRIEDAS ES valstybių narių vardu teikiamas [Europos Sąjungos Taryboje pirmininkaujančios valstybės narės] prašymas CITES sekretoriatui įtraukti Lamna nasus į CITES konvencijos III priedą Pagal konvencijos XVI straipsnio 1 dalį, pasitarusi su kitomis suinteresuotomis CITES šalimis, [Europos Sąjungos Taryboje pirmininkaujanti valstybė narė] pateikia prašymą įtraukti Lamna nasus į konvencijos III priedą. Todėl 27 ES valstybių narių (Belgijos, Bulgarijos, Čekijos, Danijos, Vokietijos, Estijos, Airijos, Graikijos, Ispanijos, Prancūzijos, Italijos, Kipro, Latvijos, Lietuvos, Liuksemburgo, Vengrijos, Maltos, Nyderlandų, Austrijos, Lenkijos, Portugalijos, Rumunijos, Slovėnijos, Slovakijos, Suomijos, Švedijos, Jungtinės Karalystės) vardu sekretoriato prašoma į CITES konvencijos III priedą įtraukti toliau nurodytas rūšis: FAUNA Chondrichthyes (poklasė – Elasmobranchii) Lamniformes Lamnidae Lamna nasus (Bonnaterre, 1788 m.). 1 pav. Atlantinis silkiaryklis (Lamna nasus) (Šaltinis: FAO rūšių identifikavimo forma) 1 priede pridedama Europos Sąjungos priemonių, skirtų konf. 9.25 rezoliucijos (persv. ŠK15) rekomendacijoms įgyvendinti, apžvalga. Pagarbiai 1 priedas Europos Sąjungos priemonės, skirtos konf. 9.25 rezoliucijos (persv. ŠK15) rekomendacijoms įgyvendinti – ES vidaus reglamentai, taikomi atlantinių silkiaryklių populiacijos valdymui, išsaugojimui ir prekybai ES vidaus reglamentai, skirti atlantinių silkiaryklių žvejybai uždrausti arba apriboti ir prekybai juo kontroliuoti, siekiant išsaugoti šią rūšį: · 2011 m. sausio 18 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 57/2011, kuriuo draudžiama atlantinių silkiaryklių žvejyba[3]. Jis taikomas ES laivams, taip pat laivams su užsienio vėliava, vykdantiems veiklą ES vandenyse. · 2009 m. lapkričio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1224/2009, kuriuo nustatomos priemonės, skirtos ES bendrosios žuvininkystės politikos[4] taisyklių kontrolei, vykdymo užtikrinimui ir sankcijoms už jų pažeidimus. Atlantiniam silkiarykliui jis taikomas kaip ir visoms kitoms rūšims, kurioms taikoma ES bendroji žuvininkystės politika; · 2008 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1005/2008[5], kuriuo nustatomos taisyklės, taikomos importuojant žuvininkystės produktus į ES. Be to, Žvejybos šiaurės rytų Atlante komisija (NEAFC) metiniame susitikime 2010 m. lapkričio mėn. susitarė 2011 m. savo reguliuojamoje akvatorijoje uždrausti bet kokią specializuotą atlantinių silkiaryklių žvejybą. Europos Sąjungos reglamentai tiesiogiai taikomi visose Europos Sąjungos valstybėse narėse. [1] OL L 61, 1997 3 3, p. 1. [2] OL L 61, 1997 3 3, p. 1. [3] Žr. pridedamą nuorodą į Reglamentą http://eurlex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:024:0001:0125:EN:PDF Atlantiniam silkiarykliui taikoma 5 straipsnio 1 dalis kartu su IA priedu, p.29, ir 8 straipsnio 1 dalies e punktas. [4] Žr. pridedamą nuorodą į reglamentą http://eurlex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2009:343:0001:0050:EN:PDF [5] Žr. pridedamą nuorodą į reglamentą http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2008:286:0001:0032:EN:PDF