(3)2016 m. balandžio 28 d. Kroatija pateikė 2016 m. nacionalinę reformų programą ir 2016 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu. Nacionalinėje reformų programoje pateikta pakankamai ambicinga reformų darbotvarkė, kuri, jei pavyktų ją visiškai įgyvendinti iki nustatytų terminų, padėtų pašalinti makroekonominį disbalansą. Joje nurodytos susijusios priemonės viešųjų finansų valdymui, padėčiai sveikatos sektoriuje ir verslo aplinkai gerinti ir įsipareigojama vykdyti viešojo administravimo, pensijų sistemos ir socialinės apsaugos plataus užmojo reformas bei gerinti valstybės įmonių valdymą. Remiantis Kroatijos politikos įsipareigojimų vertinimu, šiuo etapu nebūtina aktyviau vykdyti makroekonominio disbalanso procedūros;

(4)į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų programas. Kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimui paremti, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė Priemonių, kuriomis Europos struktūrinių ir investicijų fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

(5)šiuo metu Kroatijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto korekcinė dalis. 2016 m. konvergencijos programoje Vyriausybė mano, kad 2016 m. nominalusis deficitas bus mažesnis nei 3 % BVP, t. y. 2,6 % BVP, vėliau dar mažės ir iki 2019 m. pasieks 1,0 % BVP. Be to, Vyriausybė tikisi programos laikotarpiu pasiekti savo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslą – 1,75 % BVP struktūrinį deficitą. 2015 m. valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP pasiekė aukščiausią tašką – 86,7 %, tačiau konvergencijos programoje numatoma, kad jis palaipsniui mažės ir 2019 m. sieks 80,0 %. Vertinant nominaliąja verte, programoje nurodytos skolos santykio su BVP projekcijos atitinka skolos mažinimo kriterijų. Tačiau nors makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos šios biudžeto projekcijos, yra tikėtinas realiąja verte, nominaliojo BVP augimas yra didesnis, nei prognozuota Komisijos prognozėje, ypač 2016 m. Todėl prognozuotas skolos santykio sumažinimas priklauso nuo palankių nominaliojo augimo projekcijų; be to, jis apima didelius skolą mažinančius atsargų ir srautų koregavimus pardavus finansinį turtą, kurie nėra pakankamai konkretizuoti. Be to, priemonės, kurių reikia norint pasiekti planuojamus deficito tikslus 2017 m. ir vėliau, daugiausia nekonkretizuotos. Remiantis Komisijos 2016 m. pavasario prognoze numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas 2016 m. sieks 2,7 % BVP ir atitiks nominaliojo deficito tikslą, įtrauktą į Tarybos rekomendaciją pagal SESV 126 straipsnio 7 dalį. Planuojama, kad rekomenduojamas fiskalinių pastangų lygis pagal perviršinio deficito procedūrą bus pasiektas. Tačiau Komisijos prognozė nerodo, kad bus pasiektas ateities perspektyvomis grindžiamas skolos mažinimo kriterijus. 2017 m. 0,2 % BVP struktūrinio koregavimo pakaktų, kad būtų pasiektas vidutinio laikotarpio biudžeto tikslas, tačiau norint pasiekti skolos mažinimo kriterijų, reikėtų didesnio struktūrinio koregavimo. Konkrečiai, būtų tinkamas didesnis už 0,5 % BVP kriterijų koregavimas, atsižvelgiant į didelę skolą ir dabartines ciklo sąlygas Kroatijoje. Šiuo metu prognozuojama, kad struktūrinis balansas 2017 m. pablogės 0,2 % BVP. Remdamasi konvergencijos programos vertinimu ir atsižvelgdama į Komisijos 2016 m. pavasario prognozę, Taryba mano, kad esama rizikos, jog Kroatija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto nuostatų. Todėl 2017 m. siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi nuostatų, reikės papildomų priemonių;

(6)nepaisant tam tikro padėties pagerėjimo, kurį lėmė biudžeto įstatymo 2015 m. dalinis pakeitimas, Kroatijos biudžeto planavimui ir toliau neigiamą poveikį daro dideli trūkumai. Daugiametės biudžeto sistemos ir metinių biudžetų sąsajos vis dar menkos ir nėra aiškių taisyklių dėl biudžeto planų keitimo per metus. Atskirų biudžeto vienetų strateginis planavimas nėra sistemingai tikrinamas ir jis nepakankamai padeda suderinti politikos prioritetus ir vidutinio laikotarpio fiskalinius tikslus. Biudžeto procedūroje mažai dėmesio skiriama didelėms nebiudžetinėms operacijoms ir apskaitos koregavimui, kurie turi įtakos valdžios sektoriaus deficitui ir skolai. Šiuo metu peržiūrimos skaitinės fiskalinės taisyklės. Vienas pagrindinių uždavinių – padaryti jas veiksmingesnes ir geriau suderintas su Stabilumo ir augimo paktu. Taip pat reikia stengtis gerinti statistinį biudžeto planavimo pagrindą;

(7)Fiskalinės politikos komisija, atsakinga už fiskalinių taisyklių laikymosi stebėseną nacionaliniu mastu, yra glaudžiai susijusi su nacionalinėmis fiskalinėmis institucijomis ir jai trūksta darbuotojų. Šiomis sąlygomis jos politinis ir veiklos nepriklausomumas yra neužtikrintas. Paskelbta, kad Fiskalinės politikos komisijos struktūra ir įgaliojimai bus peržiūrėti trečiąjį 2016 m. ketvirtį;

(8)Kroatija pradėjo reformuoti komunalinių mokesčių sistemą, kuri nurodyta kaip platesnio masto nekilnojamojo turto apmokestinimo reformos etapas. Bendros įplaukos iš periodinių nekilnojamojo turto mokesčių ir komunalinių mokesčių, vertinant jas kaip procentinę BVP dalį, yra santykinai mažos;

(9)pagrindinės problemos – aukštas mokesčių nepriemokų lygis, sukčiavimas PVM ir šešėlinė ekonomika. Imamasi priemonių mokestinių prievolių vykdymui gerinti, įskaitant atitikties rizikos valdymo sistemos plėtojimą. Vis dėlto priemonių, kurių imtasi, veiksmingumo įrodymų dar mažai;

(10)susikaupusi valstybės skola yra didelė ir vis dar auga, todėl būtina laikytis ateities perspektyvomis grindžiamo iniciatyvaus požiūrio į valstybės skolos valdymą. Planuojama netrukus priimti 2016–2018 m. skolos valdymo strategiją. Tačiau Kroatijai vis dar trūksta visapusiškesnio požiūrio į skolos valdymą, kuris, be kita ko, apimtų metines peržiūras, kuriose būtų atsižvelgiama į rinkos pokyčius, taip pat tinkamą rizikos valdymo strategiją ir susijusių užduočių vykdymo funkcijos stiprinimą;

(11)didelė dalis darbingo amžiaus gyventojų nedalyvauja darbo rinkoje. Viena pagrindinių priežasčių – ankstyvas išėjimas į pensiją, įskaitant darbingiausio amžiaus žmones. Anksčiau išeiti į pensiją įmanoma likus visiems penkeriems metams iki teisės aktais nustatyto pensinio amžiaus, o finansinės paskatos dirbti iki to amžiaus ir ilgiau yra silpnos. Be to, pensijų sistemai būdingos specialios nuostatos, taikytinos tam tikrų kategorijų darbuotojams, ir daug ankstyvo išėjimo į pensiją pasirinkimo galimybių tam tikrų profesijų atstovams. Teisės aktais nustatytas vyrų ir moterų pensinis amžius vienodinamas ir pailgintas iki 67 metų, tačiau tai daroma lėtai. Ir dabartinis, ir būsimas pensijų adekvatumas yra mažas, dėl to kyla didelė skurdo senatvėje rizika, ypač tiems, kurių trumpas darbo stažas;

(12)didelio neveiklumo problemą padidina didelis nedarbas; mažas darbo jėgos potencialo panaudojimas stabdo augimą. Jaunimo nedarbas lieka didelė problema, rodanti, kad yra švietimo sistemos trūkumų, ir dar galima tobulinti Jaunimo garantijų iniciatyvos veiksmingumą, stebėseną ir vertinimą. Pastaruoju metu ilgalaikio nedarbo lygis sumažėjo, tačiau jis vis tiek maždaug dukart didesnis už ES vidurkį. Dalyvavimo mokymosi visą gyvenimą programose lygis išlieka labai mažas dėl nepakankamai išvystytos suaugusiųjų švietimo sistemos;

(13)regionuose skiriasi socialinės apsaugos išlaidos vienam gyventojui ir nenuosekliai taikomi atrankos kriterijai, kurie susiję su visuotinės socialinės apsaugos sistemomis, ir tie, kurie skirti konkrečioms kategorijoms. Be to, tik nedidelė dalis bendro socialinės apsaugos biudžeto išleidžiama nacionalinei minimalių pajamų sistemai. Tai lemia neveiksmingumą ir nepakankamą apsaugą labiausiai skurstantiems žmonėms. Socialinės apsaugos sistemos reforma buvo vilkinama dėl įvairių išmokų konsolidavimo ir vieno langelio sistemų, kaip bendrų administracinių socialinės apsaugos paslaugų teikimo punktų, diegimo;

(14)funkcinis viešojo administravimo kompetencijų pasiskirstymas tarp centrinio ir vietos lygmens yra sudėtingas, o sistema suskaidyta. Decentralizuotų administracinių funkcijų paskirstymas neatitinka atsakingųjų vietos padalinių fiskalinių pajėgumų. Todėl vietos padaliniai tampa labai priklausomi nuo centrinės valdžios pervedimų ir teikiant viešąsias paslaugas tarp regionų egzistuoja dideli skirtumai. Viešojo administravimo susiskaidymas kenkia paslaugų teikimui, verslo aplinkai ir viešųjų išlaidų veiksmingumui. Viešojo administravimo reformos vykdymas iš esmės nepasistūmėjo į priekį. Savanoriškam vietos valdžios padalinių susijungimui įgyvendinti parengta teisinė sistema, tačiau nenumatyta paskatų šiai galimybei pasirinkti. Lėtai vykdomas valstybės agentūrų sistemos racionalizavimas;

(15)apibrėžiant darbo sudėtingumą, papildomas lengvatas ir darbo užmokesčio priedus, viešojo sektoriaus darbo užmokesčiai reglamentuojami nesuderintomis nuostatomis. Dėl to Vyriausybei sunkiau kontroliuoti darbo užmokesčio išlaidas ir prastėja viešojo sektoriaus veiksmingumas. Kadangi viešajam sektoriui tenka santykinai didelė bendro užimtumo procentinė dalis, viešojo sektoriaus darbo užmokesčio pokyčiai svarbūs ir visai ekonomikai;

(16)ekonomikoje yra daug valstybei priklausančių įmonių. Valdymo trūkumai, įskaitant tinkamos veiklos rezultatų stebėsenos stoką, ir toliau lemia daug mažesnį valstybės įmonių pelningumą, palyginti su panašiomis privačiomis įmonėmis, o tai neigiamai veikia viešuosius finansus. Įtraukus valstybės įmonių akcijas į biržos sąrašus galima padėti pagerinti tų įmonių valdymą, visų pirma skatinant plėtoti informacijos teikimo ir vidaus kontrolės mechanizmus. Veiksmai, kuriais siekiama sudaryti galimybes perduoti valstybės įmones privačion nuosavybėn, pernai buvo vykdomi lėtai;

(17)nacionalinis skatinamojo finansavimo bankas „Kroatijos rekonstrukcijos ir plėtros bankas“ (HBOR), kuris yra valstybės įmonė, galėtų atlikti lemiamą vaidmenį Kroatijos ekonomikai atsigaunant. Jo skolinimo veikla galėtų turėti didelį poveikį investavimo skatinimui ir kartu padėti spręsti rinkos nepakankamumo problemas. Siekiant apriboti su HBOR veikla susijusią riziką, ypač dėl to, kad jis vis aktyviau dalyvauja tiesioginio skolinimo veikloje, būtina tinkama reglamentavimo sistema ir patikimas jo valdymas;

(18)HBOR kredito portfelio nepriklausomas turto kokybės patikrinimas, kurį valdžios institucijos planuoja atlikti 2017 m., yra vienas žingsnis sprendžiant šiuos uždavinius. Tuo tarpu svarbu stiprinti HBOR taikytinus stebėsenos ir atskaitomybės mechanizmus;

(19)Europos struktūrinių ir investicijų fondų panaudojimo lygis kol kas buvo žemas dėl tokių veiksnių, kaip nepakankamas administracinis pajėgumas, varginančios procedūros ir ribotas kiekis jau parengtų įgyvendinti projektų;

(20)Kroatijos verslo aplinkai ir toliau neigiamą poveikį daro dideli trūkumai, dėl kurių prastėja investavimo sąlygos. Verslo aplinkai vis dar trukdo daug parafiskalinių mokesčių, kurie taikomi įmonėms. Reglamentavimo aplinka paslaugų teikėjams ir reglamentuojamosioms profesijoms išlieka ribojamojo pobūdžio. Ribojamos galimybės imtis tam tikrų reglamentuojamųjų profesijų, įskaitant teisės specialistų ir mokesčių konsultantų, ir verstis jomis. Kroatija svarsto šių apribojimų poreikį ir proporcingumą, tačiau procesas užtruko. Be to, reglamentuojamųjų profesijų atstovams ir įmonėms neigiamą poveikį daro didelė administracinė našta;

(21)reglamentavimo nestabilumas ir, subjektyviu vertinimu, prasta teisės aktų kokybė taip pat kenkia verslo aplinkai. Ilgai trunkantys teismo procesai, daug neišnagrinėtų bylų ir nenuosekli teismų praktika šiuo metu kelia teismų sistemos, ypač komercinių teismų, kokybės ir veiksmingumo problemų. Informacinės ir ryšių technologijų sistemos yra nepakankamai išvystytos, visų pirma palaikant ryšius su šalimis teismo procesuose ir elektroninėmis priemonėmis teikiant teismo dokumentus;

(22)spendžiant ekonomikai tenkančios skolos naštos problemą, labai svarbu pertvarkyti neveiksnias paskolas. Šioje srityje imtasi svarbių veiksmų stiprinant iki bankroto bylos iškėlimo taikomą sistemą ir bankroto sistemą, kurios skirtos įmonėms, ir priimant fizinių asmenų bankroto procedūrą. Būtina vykdyti išsamią naujų sistemų poveikio stebėseną. Tačiau nurašytų sumų apmokestinimo tvarkos teisinis neapibrėžtumas vis dar trukdo greitai panaikinti bankų neveiksnių paskolų sankaupą;