LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 68/11

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Jaunimo užimtumo, profesinių kvalifikacijų ir judumo (nuomonė savo iniciatyva)

2012/C 68/02

Pranešėja Dorthe ANDERSEN

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas, vadovaudamasis savo Darbo tvarkos taisyklių 29 straipsnio 2 dalimi, nusprendė 2011 m. liepos 14 d. parengti nuomonę savo iniciatyva dėl

Jaunimo užimtumo, profesinių kvalifikacijų ir judumo.

Užimtumo, socialinių reikalų ir pilietybės skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto parengiamąjį darbą šiuo klausimu, 2011 m. gruodžio 16 d. priėmė savo nuomonę.

477-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2012 m. sausio 18–19 d. (2012 m. sausio 18 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 173 nariams balsavus už, 1 – prieš ir 4 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 Dėl demografinės raidos darbo rinkai keliami dideli reikalavimai. Ekonomikos krizės pasekmės rodo, kad darbo rinkos patiria struktūrinių problemų. Pirmiausia jaunimui, nepaisant tinkamų kvalifikacijų, sunku įsitvirtinti darbo rinkoje. Todėl valstybės narės turėtų įgyvendinti strategijoje „Europa 2020“ ir nacionalinėse reformų programose nustatytas reformas, skirtas atgaivinti ekonomikos augimą.

1.2 Jaunimo nedarbas turi didelį neigiamą ekonominį ir socialinį poveikį visuomenei ir pačiam jaunimui ir apriboja ekonomikos augimo galimybes. Europos konkurencingumas didele dalimi priklausys nuo kvalifikuotos darbo jėgos, tačiau kyla pavojus, kad pralaimėsime varžybas dėl kvalifikuotų darbuotojų ir aukštos kvalifikacijos specialistų.

1.3 Niekas tiksliai nežino, kokios darbo vietos bus ateityje, tačiau mokymas turėtų būti orientuotas į poreikius darbo rinkoje ir realias spręstinas problemas. Reikėtų stiprinti ne švietimo sistemose įgytų kvalifikacijų pripažinimą. Rengiant mokymo planus daugiau dėmesio reikėtų skirti bendriems ir naujoviškiems įgūdžiams.

1.4 Reikėtų panaikinti kliūtis, skiriančias švietimo sektorių ir darbo rinką ir stengtis išvengti pernelyg didelio orientavimosi į finansinius motyvus. Reikėtų stiprinti įmonių ir švietimo sektoriaus partnerystę, siekiant parengti mokymo planus ir numatyti ateities poreikius. Mokymas turėtų nutiesti kelią į darbą.

1.5 Švietimo sistemoje reikėtų daugiau erdvės suteikti dualiniam metodui – mokymui ir praktikai – tai pasakytina ir apie atitinkamą aukštąjį išsilavinimą ir profesinį mokymą. Praktinės veiklos ir mokymo darbovietėje bei teorinių žinių perteikimo sinergija stiprina jaunimo gebėjimą įsidarbinti, pradėti profesinę veiklą ir suteikia impulsų rengiant mokymo programas.

1.6 Dualinę mokymo sistemą sukurti norinčioms šalims reikėtų lėšų iš Europos socialinio fondo, skirtų padengti steigimosi išlaidoms.

1.7 Atvira ir dinamiška darbo rinka gali skatinti judumą ir kurti užimtumo galimybes, visų pirma jaunimui. Strategijoje „Europa 2020“ ir nacionalinėse reformų programose valstybės narės raginamos modernizuoti savo darbo rinkas, siekiant didinti jų įsisavinimo pajėgumus ir pagerinti jų veikimą.

1.8 Aktyvi darbo rinkos politika, motyvuojanti darbo ieškančius ir dirbančius asmenis mokytis visą gyvenimą, padeda didinti profesinį ir geografinį judumą ir tokiu būdu sukuria daugiau užimtumo galimybių.

2. Įžanga ir tikslai

2.1 Europos jaunimas yra Europos ateitis. Tačiau daug jaunų žmonių neturi darbo vietos arba tinkamos kvalifikacijos. Be to, nepaisant tinkamų kvalifikacijų, daugumai jaunų žmonių sunku tinkamai įsitvirtinti darbo rinkoje.

2.2 Šioje nuomonėje aptariamos jaunimo galimybės rasti darbą. Tai apima būsimą techninių ir kvalifikuotų darbuotojų poreikį, jaunų žmonių galimybes patekti į darbo rinką ir profesinį judumą. Kalba eina apie pagrindinę darbo jėgą, turinčią techninį arba profesinį išsilavinimą arba vidutinio lygio kvalifikaciją. Europos profesinio mokymo plėtros centro (CEDEFOP) duomenimis, 2020 m. ji sudarys 50 proc. visų dirbančiųjų.

2.3 Nuomonėje pateikiami konkretūs pasiūlymai kaip pagerinti jaunų žmonių galimybes įsidarbinti ir užtikrinti įmonėms reikalingas kvalifikacijas.

2.4 Sąvoka „kvalifikacija“ apima įvairius aspektus, pavyzdžiui, socialinius ir bendruosius įgūdžius bei techninius ir profesinius įgūdžius ir kvalifikacijas. Šie įgūdžiai įgyjami tiek bendrojo ir profesinio mokymo sistemoje, tiek ir darbe bei plėtojant socialinius ir šeimos santykius ir veiklą.

2.5 Šioje nuomonėje siekiama atsakyti į du glaudžiai susijusius klausimus: pirma, kokių įgūdžių prireiks ateities darbo rinkoje, ir, antra, kaip užtikrinti jaunimo integraciją ir profesinio judumo galimybes?

2.6 Europos Komisija pradėjo įgyvendinti keletą pavyzdinių iniciatyvų šioje srityje, naujausios jų yra „Judus jaunimas“ ir „Naujų įgūdžių ir darbo vietų kūrimo darbotvarkė“. Šios pavyzdinės iniciatyvos yra labai svarbios ir apima įvairias iniciatyvas, skirtas pagerinti jaunimo užimtumo galimybes. Šios iniciatyvos aptariamos atitinkamose EESRK nuomonėse (1).

3. Dabartinė padėtis Europoje

3.1 Dėl demografinių pokyčių mažėja ES darbo jėgos potencialas: demografinio sprogimo kartai paliekant darbo rinką, ją pakeisti turi jaunoji karta, kurioje gimstamumas daug kartų mažesnis. Tai kelia didžiulius uždavinius darbo rinkai, nes viena pagrindinių Europos ekonomikos augimo sąlygų yra didelė kvalifikuotos darbo jėgos pasiūla.

3.2 Naujausiame Europos Komisijos leidinio „Quarterly employment and social situation review“ leidime teigiama, kad ES darbo rinka atsigauna lėtai ir fragmentiškai. Naujos darbo vietos kuriamos, tačiau jų nepakanka, o jaunimo nedarbo lygis (20,3 proc.) rodo, kad reikia imtis greitų ir veiksmingų priemonių.

3.3 Nedarbą patiria visos jaunimo grupės, įskaitant problemines, nepriklausomai nuo išsilavinimo ir profesinio pasirengimo lygio. Tačiau didesnis pavojus negauti darbo kyla mažesnį išsilavinimo ir profesinio parengimo lygį turintiems arba darbo patirties neturintiems jaunuoliams. Be to, išaugo ir ilgalaikis nedarbo lygis: 2011 m. kovą jis sudarė 9,5 proc. Reikia atkreipti dėmesį į tai, kad būtent daugeliui jaunų žmonių gresia pavojus tapti ilgalaikiais bedarbiais.

3.4 Tiek jaunimo nedarbas, tiek ir nepakankamas užimtumas turi didelį neigiamą ekonominį ir socialinį poveikį visuomenei ir pačiam jaunimui ir apriboja ekonomikos augimo galimybes.

3.5 Prieš krizę išgyvenome laikotarpį, kai buvo sukurta palyginti daug naujų darbo vietų. Europos Komisijos duomenimis, 1995–2006 m. sukurta 20 mln. naujų darbo vietų.

3.6 Tačiau krizės laikotarpiu prarasta apie penkis milijonus darbo vietų. „Eurofond“ duomenimis, daugumą jų sudaro menkai apmokamos darbo vietos nekvalifikuotiems darbuotojams. Tačiau tarp šalių esama didelių skirtumų.

3.7 CEDEFOP prognozuoja, kad 2010–2020 m. bus sukurta apie septynis milijonus naujų darbo vietų ir dėl demografinių pokyčių atsilaisvins apie 73 mln. šiuo metu užimtų darbo vietų. Daugelis naujų darbo vietų bus skirtos aukštos kvalifikacijos darbuotojams.

3.8 Paradoksalu tai, kad kai kurios šalys ir sektoriai esant dideliam bedarbių skaičiui patiria darbo jėgos trūkumą. Tai rodo, kad Europos darbo rinkoje yra nuolatinių struktūrinių problemų. Pavyzdžiui, 2009 m. pabaigoje Nyderlanduose buvo užregistruota 118 000 laisvų darbo vietų, o Vokietijos ir Lenkijos IT sektoriuje yra atitinkamai 87 800 ir 183 000 laisvų darbo vietų.

3.9 Privataus sektoriaus konkurencingumas labai priklausys nuo kvalifikuotos darbo jėgos. Jeigu privačios įmonės Europoje neras tinkamos darbo jėgos, jos gali būti priverstos savo paieškas tęsti kituose pasaulio regionuose. Dėl demografinių pokyčių daugiau darbuotojų prireiks ir vyresnio amžiaus žmonių priežiūros bei sveikatos priežiūros sektoriuose.

4. Būsimas darbuotojų poreikis

4.1 Dėl mažėjančio užimtumo ir skubiai reikalingo ekonomikos augimo stiprėja būtinybė užtikrinti, kad į darbo rinką ateinančios būsimos jaunimo kartos turėtų esamus ir būsimus poreikius atitinkantį aukštą išsilavinimo ir profesinio pasirengimo lygį. Tai reiškia, kad reikia sumažinti mokyklą nebaigusių asmenų skaičių ir užtikrinti, kad daugiau jaunuolių įgytų profesinį išsilavinimą. Be to, nepaprastai svarbu, kad darbo rinka būtų orientuota į tai, kad jaunimas galėtų joje įsitvirtinti. Pastarieji metai parodė, kad perėjimas nuo mokymosi prie darbinės veiklos yra sudėtingas. Be to, su mokymusi ir darbo teise susijusios kliūtys dar labiau apsunkina darbo keitimą.

4.2 Įgyvendindamos strategiją „Europa 2020“, taikydamos gerosios praktikos metodus ir nacionalines reformų programas, ES ir valstybės narės jau įsipareigojo vykdyti įvairias reformas. Šiuo tikslu nemažai valstybių narių pasiūlė keletą reformų, siekdamos labiau priderinti savo švietimo sistemas prie darbo rinkų poreikių.

4.3 Strategijoje „Europa 2020“ nustatyti du pagrindiniai bendrojo ir profesinio mokymo srities tikslai. Tačiau šie tikslai yra grynai kiekybinio pobūdžio. Dar nepaprastai svarbus švietimo ir mokymo sistemų gebėjimas suteikti jaunimui tinkamus įgūdžius, kuriuos jie galėtų panaudoti ir kurie yra paklausūs darbo rinkoje.

4.4 Pasak prognozių, Europos piliečių išsilavinimo ir profesinio parengimo lygis toliau didės, tačiau kyla poliarizacijos pavojus. Manoma, kad 2017 m. bus įgyvendintas tikslas bent iki 40 % padidinti 30–34 m. amžiaus asmenų, turinčių tretinį išsilavinimą, dalį.

4.5 Tačiau įgyvendinant kitą tikslą – iki 2020 m. sumažinti mokyklos nebaigusiųjų skaičių iki mažiau nei 10 % – prognozės neteikia daug vilčių. Pavyzdžiui, CEDEFOP duomenimis, 2020 m. mažiausiai 83 proc. 22–24 m. amžiaus asmenų (palyginti su 78 proc. 2010 m.) turėtų būti įgiję aukštesnį vidurinį išsilavinimą – t. y. profesinį išsilavinimą arba A lygį atitinkantį išsilavinimą. Užtikrinant aukštos kvalifikacijos darbo jėgos pasiūlą, didelį iššūkį kelia tai, kad didelė jaunimo dalis yra nekvalifikuoti darbuotojai, o būsimose darbo vietose labiausiai prireiks aukštą kvalifikaciją arba profesinį išsilavinimą turinčių darbuotojų. Todėl pirmiausia būtina užtikrinti, kad kuo daugiau jaunimo įgytų geros kokybės išsilavinimą, įskaitant profesinį išsilavinimą.

4.6 Globalizacija ir naujos technologijos pakeis darbo rinką. Tai atsispindės, pavyzdžiui, vis labiau trumpėjančiuose produktų gyvavimo cikluose. Dėl darbo vietų judėjimo tarp sektorių ir naujų darbo organizavimo formų, atsiranda naujų darbo vietų, tačiau iškyla ir naujų įgūdžių poreikis.

4.7 Tai kelia naujus reikalavimus mokymuisi visą gyvenimą, suaugusiųjų mokymui ir darbuotojų gebėjimui prisitaikyti – ateityje tai taps darbinės veiklos dalimi. Ieškant naujoviškų sprendimų, bendra atsakomybė tenka visų pirma socialiniams partneriams ir švietimo įstaigoms.

4.8 CEDEFOP duomenimis, iki 2020 m. aukštos kvalifikacijos darbo jėgos poreikis padidės beveik 16 mln., o vidutinę kvalifikaciją turinčių darbuotojų poreikis padidės apie 3,5 mln. Tačiau manoma, kad mažai kvalifikuotos darbo jėgos poreikis sumažės maždaug 12 mln.

4.9 Manoma, kad 2010–2020 m. labai sumažės užimtumas pirminiuose sektoriuose, taip pat gamybos ir apdirbimo pramonės šakose. Didžiausio augimo tikimasi paslaugų sektoriuje, visų pirma verslo paslaugų sektoriuje; tačiau pardavimo, viešojo maitinimo, sveikatos priežiūros ir transporto sektoriai taip pat laikomi besiplečiančiais sektoriais. Augs žinioms imlūs sektoriai, tačiau manoma, kad didės ir mažiau žinių reikalaujantys sektoriai, pavyzdžiui, mažmeninė prekyba. Toliau vyksta perėjimas prie žiniomis pagrįstos ekonomikos ir inovacijomis grindžiamo bei nuolat besikeičiančio pasaulio. Todėl labai svarbu geresnius profesinius įgūdžius paversti žiniomis, o tai savo ruožtu lems naujoves bei naujus produktus ir paslaugas. Darbuotojų gebėjimas prisitaikyti, kaip ir iki šiol, yra pagrindinis kriterijus tiek pavieniams asmenims, tiek ir švietimo sistemai siekiant patenkinti darbo rinkos poreikius.

4.10 Analizuojant darbo modelius ir ateities įgūdžių poreikį, daugiausia dėmesio reikia skirti naujovėms. Naujovės – tai gebėjimas patobulinti procesus ir metodus, tačiau svarbus vaidmuo tenka ir bendriesiems įgūdžiams, pavyzdžiui, kūrybingumui, problemų sprendimo, bendradarbiavimo ir vadovavimo įgūdžiams bei verslumui. Todėl, pavyzdžiui, žinioms imliuose pramonės sektoriuose dirba daug žmonių, kurie patys neturi aukštos kvalifikacijos, tačiau prisideda prie naujovių tobulindami darbo procesus arba pačią organizaciją.

4.11 Pasak kai kurių tyrimų, daugiausia ekonomikos augimą lemiančių naujovių gimsta įmonėse. Įmonės vystosi dėl įdėtų pastangų ir klientų, tiekėjų bei darbuotojų poreikių.

4.12 Tačiau naujovės neturėtų būti suprantamos kaip disciplina. Naujovių pajėgumas kelia naujus reikalavimus švietimo sistemai, be kita ko, kyla klausimas, kaip stiprinti naujoviškus jaunimo įgūdžius, kad pradėję dirbti jie galėtų tiesiogiai prisidėti prie mūsų visuomenės gerovės kūrimo.

5. Būsimi pagrindiniai darbuotojai ir švietimo sistemos

5.1 Niekas tiksliai nežino, kokios darbo vietos bus ateityje. ES greitai paskelbs ES įgūdžių panoramą. ES bus kuriamos sektorinių įgūdžių tarybos (angl. Sector Skills Council (SSC)) ir bus galima geriau nustatyti būsimus poreikius bei esamus trūkumus. Pasaulinė konkurencija, technikos pažanga bei vidaus ir išorės migracija lemia tai, kad švietimo sistemų lankstumas ir gebėjimas prisitaikyti taps pagrindiniu sėkmę lemiančiu veiksniu.

5.2 Prireiks daug glaudesnio švietimo įstaigų, vyriausybių ir darbdavių tarpusavio koordinavimo ir bendradarbiavimo, pavyzdžiui, rengiant mokymo planus. Įgūdžiai bus kaupiami ir tobulinami visą gyvenimą – mokymo ir darbo metu. Tačiau įgūdžiai gali būti įgyjami ir ne darbo rinkoje – tai reikėtų labiau vertinti.

5.3 Būsimų pagrindinių darbuotojų mokymas prasideda jau pradinėje mokykloje, todėl reikėtų gerinti pamokų kokybę. Vaikai ir jaunimas mokykloje turėtų išmokti ir mokytis, ir pritaikyti naujai įgytas žinias. Labai svarbu, pavyzdžiui, mokyklų orientavimas pradinėje ir vidurinėje mokykloje bei profesinės konsultacijos. Mokytojams reikalingi su tuo susiję įgūdžiai.

5.4 Su profesinio mokymo sistema susiję klausimai nagrinėjami kitoje EESRK nuomonėje (2), tačiau norint ateityje užtikrinti tinkamus darbuotojų įgūdžius, profesiniam mokymui tenka esminis vaidmuo.

5.5 Profesiniam mokymui šiuo metu keliami dideli uždaviniai. Tai apima, pavyzdžiui, mokymo įvaizdį ir kokybę, profesinei veiklai reikalingų įgūdžių užtikrinimą ir patekimo į darbo rinką skatinimą. Daugelio profesinių mokymo programų atveju nustatytas aukštas nesėkmių rodiklis, kurį lemia jaunimo pradinio išsilavinimo trūkumas arba prasti jaunimo skaitymo įgūdžiai. Be to, perėjimas iš profesinio mokymo sistemos į aukštojo mokymo sistemą daugeliu atveju yra sudėtingas. Mokymo kursuose pastebėtas ir besimokančiųjų suskirstymas pagal lytį.

5.6 Kai kurios šalys įvedė dualinę profesinio mokymo sistemą. Tai reiškia, kad mokymas apima pamokas mokykloje ir darbą ir praktinį mokymą įmonėje. Užmezgus glaudų ryšį su įmone, atsiranda sąsajos su profesiniu gyvenimu ir užtikrinama, kad didelė dalis profesinį išsilavinimą turinčių žmonių greitai ras darbo vietą. Priešingai tokiai sistemai, pavyzdžiui, Švedijos, Belgijos ir Ispanijos profesinio mokymo sistemoms būdinga tai, kad jos turi mažai ryšių su įmonėmis, nes profesinis mokymas dažniausiai vyksta mokyklose. Todėl daugeliui jaunų žmonių šiose šalyse sudėtinga susirasti darbą.

5.7 Dauguma suinteresuotųjų subjektų (Komisija, EBPO, Parlamentas ir kt.) pabrėžia, kad darbo, praktikos ir išsilavinimo derinys yra gera profesinio gyvenimo pradžia. Todėl EESRK turėtų pateikti konkrečių iniciatyvų, kaip toliau skleisti dualinės profesinio mokymo sistemos praktiką ES.

6. Profesinės veiklos pradžia ir profesinis judumas

6.1 Perėjimas iš mokslo į darbą – taigi iš mokymo sistemos į darbo rinką – yra dažnai susijęs su finansiniais motyvais. Nors glaudesnių mokymo sistemos ir darbo rinkos ryšių užtikrinimas ir jaunimo patekimo į darbo rinką skatinimas yra politiniai ES prioritetai, tačiau pastarųjų metų patirtis parodė, kad tai susiję su dideliais iššūkiais.

6.2 Profesinis ir geografinis judumas Europoje vis dar ribotas, o jį dar labiau apsunkina kvalifikavimo sistemų kliūtys, su kvalifikacijų pripažinimu susijusios kliūtys arba konsultavimo trūkumas. Pagrindinis vaidmuo čia tenka ES mainų ir judumo programoms, todėl reikėtų jas stiprinti. Iki šiol daugiausia dėmesio buvo skiriama aukštajam išsilavinimui, tačiau ateityje reikėtų skatinti su techniniu ir profesiniu išsilavinimu susijusias judumo galimybes, pavyzdžiui, organizuojant stažuotes kitų valstybių narių įmonėse. Pavyzdžiui, organizuojant tarptautines stažuotes pasienio regionuose būtų galima pagerinti padėtį, jeigu vienoje šalyje trūksta praktikos vietų, o kitoje jų yra daug.

6.3 Šiuo atveju dualinė mokymo sistema galėtų būti atspirties tašku, leidžiančiu jaunimui sėkmingai pradėti profesinę veiklą ir užtikrinančiu, kad darbuotojai turi įmonei reikalingus įgūdžius. Eurobarometro atliktas tyrimas parodė, kad, pavyzdžiui, 87 proc. darbdavių esminiu įdarbinimo kriterijumi laiko profesinę patirtį, įgytą, pavyzdžiui, stažuotės metu.

6.4 Reikėtų užtikrinti platesnę teorinio mokymo mokykloje ir mokymo darbo vietoje derinio sklaidą. Tačiau šiuo atveju turėtų būti sudaromos sutartys, raginant įmones dalyvauti profesiniame jaunimo mokyme ir konkretaus stažuotojo rengimo procese. Tai būtų naudinga visiems. Įmonės galėtų savo darbuotojus pasirinkti iš didesnio kandidatų skaičiaus, be to, jos galėtų pasinaudoti naujomis žiniomis ir idėjomis. O mokymo įstaigoms atsirastų galimybė įgyti naujų žinių ir bendradarbiauti su ekonomikos sektoriumi. Darbuotojams būtų naudinga darbo rinkoje įgyta praktinė patirtis.

6.5 Kadangi kuriant ir plėtojant dualinę švietimo sistemą prireiks papildomų išlaidų, ją sukurti norinčioms šalims ir regionams reikėtų skirti biudžetinę paskatą iš ES fondų ir programų, pavyzdžiui, iš Europos socialinio fondo.

6.6 Tačiau norint užtikrinti sėkmingą profesinės veiklos pradžią, profesinį judumą ir tolesnę karjerą, būtina patenkinti kai kurias sąlygas. Svarbu ne tik skatinti darbo vietų kūrimą, bet ir užtikrinti darbo rinkų atvirumą ir dinamiškumą – viena vertus, jos turi skatinti judumą, kita vertus – garantuoti jaunimui sėkmingą profesinės veiklos pradžią. Daug darbo vietų turinti darbo rinka ir savanoriško perkvalifikavimo galimybės padeda jaunimui surasti savo vietą darbo rinkoje.

6.7 Įgyvendindamos strategiją „Europa 2020“ daugelis valstybių reformuoja savo darbo rinkas siekdamos padidinti jų įsisavinimo pajėgumus ir pagerinti veikimą. Visų pirma, siekiant užtikrinti sklandų jaunimo patekimą į rinką labai svarbu panaikinti esamas kliūtis, kurios trukdo darbdaviams pasiūlyti jaunimui standartines darbo sutartis. Darbdaviams ir darbuotojams tai neturėtų suteikti kokių nors privalumų ar trūkumų – tik darbo pobūdis turėtų būti pagrindinis kriterijus, priimant sprendimą dėl to, kokią darbo sutarties formą pasirinkti įdarbinimo metu.

6.8 Būtina sukurti aktyvią darbo rinkos politiką, kuri tiek darbo ieškantiems, tiek dirbantiems asmenims suteiktų paskatų mokytis visą gyvenimą, mokytis papildomai ir kelti kvalifikaciją. Reikalinga aktyvi darbo rinkos politika, kuri prisidėtų prie judumo gerinimo ir būtent taip jaunimui atvertų perspektyvas patekti į darbo rinką.

6.9 Įvairios individualios teisės, nesusietos su konkrečia įmone ar darbo vieta, tačiau išliekančios kiekvieno individo teise – net ir keičiant darbą – taip pat galėtų didinti darbo rinkos judumą. Tokios teisės yra, pavyzdžiui, pensijų teisės arba fondų lėšomis finansuojami mokymo kursai.

2012 m. sausio 18 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Staffan NILSSON

(1) EESRK nuomonės „Judus jaunimas“ (OL C 132, 2011 5 3, p. 55) ir „Naujų įgūdžių ir darbo vietų darbotvarkė. Europos pastangos kiekvienam suteikti darbą“ (OL C 318, 2011 10 29, p. 142).

(2) EESRK nuomonė „Profesinio mokymo po vidurinės mokyklos patrauklumo didinimas“ (Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 1).