LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 223/7

Paraiškos paskelbimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemų 50 straipsnio 2 dalies a punktą

(2015/C 223/08)

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą paraiškai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 51 straipsnį (1).

BENDRASIS DOKUMENTAS

„VARAŽDINSKO ZELJE“

ES Nr. HR-PDO-0005–01132–25.6.2013

SKVN ( X ) SGN ( )

1. Pavadinimas (-ai)

„Varaždinsko zelje“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Kroatija

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas

3.1. Produkto rūšis

1.6 klasė. Švieži arba perdirbti vaisiai, daržovės ir grūdai

3.2. Produkto, kurio pavadinimas nurodytas 1 punkte, aprašymas

„Varaždinsko zelje“ yra daržovė, išvesta iš vietinės saugotinos Varaždin kopūsto veislės (Brassica oleracea var. capitata f. alba). Kopūsto gūžė yra plokščia, lapai prigludę viršutinėje dalyje ir šiek tiek laisvesni apatinėje dalyje, priklausomai nuo auginimo sąlygų. Lapai yra glaudžiai apsisukę aplink gūžę ir uždengia daugiau kaip du trečdalius jos paviršiaus. Prinokusio ir tinkamo nuimti kopūsto išorinių lapų kraštai paprastai pradeda riestis į viršų. Kopūsto lapai yra ploni, su ryškiomis gyslelėmis. Pagrindinė, paprastai ant išorinių lapų esanti gysla turi storą pagrindą. Lapų kraštai lygūs. Lapai yra šviesios alyvuogių spalvos. Kopūstas yra kartaus skonio su aitroku poskoniu bei aštriu šviežio kopūsto kvapu. Sausojo produkto kiekis turi būti ne mažesnis kaip 8 %, o cukraus – ne mažesnis kaip 40 g/kg. Vidiniai sunokusios gūžės lapai yra gelsvai balti. Kopūsto šerdis yra ypač ilga ir gali užimti beveik trečdalį gūžės. Šerdis, iš tiesų, yra stiebas su sutrumpėjusiais tarpubambliais ir gūžės formos pumpuru. „Varaždinsko zelje“ šaknis yra labai stipri, o stiebas gana stambus. Nors tai yra vėlyva veislė, gerai pernešanti šaltį, ji taip pat gali būti auginama kaip pavasarinis kopūstas. Dėl savo specifinės formos ir lapų elastingumo, „Varaždinsko zelje“ paprastai naudojamas vietos firminiams naminiams patiekalams gaminti.

3.3. Pašarai (taikoma tik gyvūniniams produktams) ir žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams)

—

3.4. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje

Visas „Varaždinsko zelje“ auginimo procesas (nuo sėjimo iki derliaus nuėmimo) vykdomas 4 punkte nurodytoje geografinėje vietovėje.

3.5. Specialios produkto registruotu pavadinimu pjaustymo, trynimo, pakavimo ir kt. taisyklės

—

3.6. Specialios produkto registruotu pavadinimu ženklinimo etiketėmis taisyklės

—

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas

„Varaždinsko zelje“ auginamas griežtai tik Varaždino administracinėse ribose. Natūrali Varaždino apskrities riba šiaurėje yra Dravos upė. Į apskritį įeina šie miestai ir rajonai: Varaždinas, Ivanecas, Ludbregas, Novi Marofas, Lepoglava, Varaždinske Toplicė, Bednia, Beretinecas, Breznica, Breznički Humas, Cestica, Donia Voča, Martijanecas, Gorni Kneginecas, Jalžabetas, Klenovnikas, Liubeščica, Mali Bukovecas, Maruševecas, Petrijanecas, Sračinecas, Sveti Džurdžas, Sveti Ilija, Trnovec Bartolovečkis, Veliki Bukovecas, Vidovecas, Vinica ir Visokas.

5. Ryšys su geografine vietove

5.1. Geografinės vietovės ypatumai

Gamtiniai veiksniai

Pagal Köppen klimato klasifikaciją Varaždino apskritis pasižymi vidutiniškai šiltu ir vidutiniškai vėsiu klimatu.

Klimato matavimai, atlikti per kelerius metus birželio – spalio mėnesiais, kai „Varaždinsko zelje“ auginamas lauke, rodo, kad vidutinė apskrities temperatūra yra 14,9–20,1 °C, o vidutinis santykinis drėgnis – 78,3–85 %.

Vidutinis mėnesinis kritulių kiekis – 73–100 mm. Trys vasaros mėnesiai (birželis – rugpjūtis) yra drėgniausi (vidutinis kritulių kiekis didesnis negu 90 mm) ir per juos iškrenta maždaug trečdalis visų metinių kritulių. Apie 60 % šių kritulių iškrenta auginimo laikotarpiu (balandžio – rugsėjo mėn.).

Žiemos Varaždino apskrityje kartais gali būti šaltos ir be sniego, o žemiausia dienos temperatūra gali nukristi žemiau -10 °C ribos.

Esama ryšio tarp „Varaždinsko zelje“ auginimo ir Dravos upės. Labiausiai „Varaždinsko zelje“ auginimui tinkamos vietos yra lygumos ir nedideli Dravos upės baseino šlaitai. Taip pat tinka žemė mažesniuose slėniuose, per kuriuos teka upės ir upeliai.

Skirtingos geologinės bei litologinės savybės lemia skirtingą dirvožemio sudėtį žemumose palei Dravos upę. Didžioji dirvožemio dalis Dravos upės baseine klasifikuojama kaip P-1 dirvožemis. Tai yra iš pleistoceno ir holoceno nuosėdų palei Dravos upę susidaręs dirvožemis: rudas, rūgštingas pasotintasis dirvožemis, kurio pagrindas – žvyras, bei dirvožemis, kurio pagrindas – liosas (nuo priemolingo iki skeletinio) ir smėlis.

Žmogiškieji veiksniai

„Varaždinsko zelje“ produktui poveikį turėjo ir auginimo metodai, kurie buvo pritaikyti prie geografinės vietovės sąlygų: suskaldytų žemės sklypų, nedidelių plotų, smulkiųjų augintojų. Pagrindinis „Varaždinsko zelje“ auginimo elementas yra vietos augintojų įgūdžiai, ypač nuimant derlių. Derliaus nuėmime dalyvauja skirtingų kartų šeimos nariai, perduodantys vieni kitiems patirtį ir meistriškumą, kurių reikia nuimant derlių rankomis. Derliaus nuėmimas labai priklauso nuo žmogaus sugebėjimo nuspręsti, pasiremiant savo patirtimi ir žiniomis, kuri kopūsto gūžė yra sunokusi ir gali būti nuskinta. Remdamasis savo regėjimo ir lytėjimo pojūčiais derlių nuimantis žmogus turi užtikrinti, kad jis pasirinks tik pakankamai sunokusias kopūsto gūžes. Tai, kad derlius nuimamas rankomis, taip pat reiškia, kad derlius labiau apsaugomas ir išvengiama mašinomis nuimant derlių padaromos žalos. Daugelį metų augindami šį produktą ir mokydamiesi, kaip jį auginti šiomis specifinėmis sąlygomis, per „Varaždinsko zelje“ augintojai sugebėjo išauginti daržovę, pasižyminčią unikaliomis kitur nebūdingomis savybėmis (Naše pravice, 1905).

5.2. Produkto ypatumai

„Varaždinsko zelje“ yra vėlyva veislė, gerai toleruojanti šaltį. Sunokęs „Varaždinsko zelje“ kopūstas pasižmi šiomis specifinėmis morfologinėmis šį kopūstą iš kitų kopūstų veislių išskiriančiomis savybėmis: be spalvos ir ryškių lapų gyslelių, kopūstas pasižymi tipine, ne pernelyg didele, labai kieta, tvirta ir plokščia gūže, kuri sveria nuo 1 iki 3 kg, o išorinių lapų kraštai pradeda riestis į viršų. „Varaždinsko zelje“ lapai yra tokie ploni, kad lapą padėjus ant delno, pro jį matomi pirštų galiukai, tačiau lapai yra labai lankstūs ir tuo pačiu atsparūs. Lapai yra šviesios alyvuogių spalvos. Kopūstas kartaus skonio ir pasižymi aitrokais poskoniais bei aštriu šviežio kopūsto kvapu.

Įvairiais tyrimais įrodyta, kad, palyginti su kitomis kopūstų rūšimis, „Varaždinsko zelje“ turi ypatingų savybių. Jis išsiskiria dideliu sausojo produkto kiekiu ir ypač dideliu cukraus kiekiu (F. Vešnik, „Utjecaj sorte na kvalitetu kiselog kupusa“ leidinyje Poljoprivredna znanstvena smotra, 1969 m.).

Technologiškai sunokusio kopūsto lapo ekstrakto tyrimai parodė didžiausią antioksidacinės veiklos lygį. Technologiškai sunokusio „Varaždinsko zelje“ kopūsto visas fenolių kiekis yra 0,94–1,03 mg/ml GAE (galio rūgšties ekvivalento), o visas flavonoidų kiekis – 0,15–0,25 mg/ml CE (cerio ekvivalento). Visas augaluose esantis fenolių ir flavonoidų kiekis priklauso nuo tų augalų genetinių savybių (genties, rūšies, veislės) ir aplinkos bei auginimo sąlygų ir yra tarpusavje susijęs su antioksidacine veikla (D. Šamec ir kt., „Antioxidant potency of white (Brassica oleracea L. var. capitata) and Chinese (Brassica rapa L. var. pekinensis (Lour)) cabbage: The influence of development stage, cultivar choice and seed selection“ („Baltojo ir kinietiško kopūsto antioksidacinė galia: vystymosi etapo, auginimo būdo ir sėklų pasirinkimas“), paskelbta Scientia Horticulturae, 2011 m.).

Vienas iš „Varaždinsko zelje“ privalumų yra tai, kad šį kopūstą galima auginti lauke. Dėl savo atsparumo žemoms temperatūroms „Varaždinsko zelje“ gali būti paliktas lauke iki vėlyvo rudens, todėl jam nereikia papildomos saugojimo vietos. Tai leidžia sausojo produkto ir cukraus kiekiui kopūste didėti tol, kol jis sunoksta ir yra nuskinamas. Specifinis uždarojo ciklo „Varaždinsko zelje“ auginimo metodas (nuo saugotinos veislės sėklų iki galutinio produkto) yra papildoma jo kilmės garantija.

5.3. Priežastinis kilmės vietovės ir kurios nors produkto savybės, gero vardo ar kitos ypatybės ryšys

Didelis sausojo produkto kiekis ir ypač didelis cukraus kiekis „Varaždinsko zelje“ kopūstuose yra auginimo metodo pasekmė, t. y. dėl to, kad žemas temperatūras galintis toleruoti augalas, paliekamas lauke iki vėlyvo rudens. Tyrimais patvirtinta, kad „Varaždinsko zelje“ dėl savo genetinių savybių bei aplinkos ir auginimo sąlygų pasižymi dideliu fenolių ir flavonoidų kiekiu.

Vidutinė mėnesio dienos temperatūra auginimo laikotarpiu ir kritulių pasiskirstymas nustatytoje geografinėje vietovėje idealiai tinka „Varaždinsko zelje“ auginti – komerciniais tikslais jis auginamas tik šioje vietovėje. Dėl šaltų žiemų be sniego nustatytoje geografinėje vietovėje rudenį išarta dirva užšąla. Tai padeda ne tik lengviau susiformuoti puriai dirvai, bet ir sunaikinti kenksmingus organizmus, taigi užauginami labai sveiki augalai.

Dravos upės baseino žemumose išsidriekę laukai atlieka ypač svarbų vaidmenį, nes jie auginimo vietose užtikrina nuolatinį aprūpinimą vandeniu. Svarbios ne tik pačios upės, bet ir didelis požeminių vandenų kiekis – taip užtikrinamas papildomas drėkinimas vietovėse, kuriose auginamas „Varaždinsko zelje“. Nustatytoje geografinėje vietovėje vyrauja rudas, rūgštingas, pasotintasis priemolingas dirvožemis, tinkamas daržovėms (ypač kopūstams) auginti. Tai patvirtina šimtmečius šioje srityje gyvuojanti kopūstų auginimo tradicija.

Kitas augalo išskirtinumui svarbus veiksnys (be klimato ir dirvožemio sąlygų) yra žodinis vietos augintojų paveldas, perduodamas iš kartos į kartą, siekiant išsaugoti vietinę saugotiną veislę, iš kurios auginami „Varaždinsko zelje“ kopūstai. Derliaus nuėmimo rankomis įgūdžiai, žinios, kada kopūstas yra pakankamai prinokęs nuimti, ir patirties, susijusios su auginimu bei derliaus nuėmimu, perdavimas užtikrina, kad naujos augintojų kartos gali auginti „Varaždinsko zelje“ tokiu pačiu tradiciniu būdu. Derliaus nuėmimas rankomis yra esminė laukuose atliekamo atrankinio proceso dalis, užtikrinanti pastovią „Varaždinsko zelje“ kokybę.

Dėl savo lanksčių plonų lapų ir kartaus skonio su aitriu poskoniu „Varaždinsko zelje“ yra itin svarbi tradicinių vietos patiekalų sudedamoji dalis.

Jo kilmę ir ypatingą reputaciją patvirtinta Vidoveco savivaldybės herbas, kuriame pavaizduota „Varaždinsko zelje“ kopūsto gūžė.

Nuoroda į specifikacijos paskelbimą

(šio reglamento 6 straipsnio 1 dalies antra pastraipa (2))

http://www.mps.hr/UserDocsImages/HRANA/VZ%20ZELJE/Izmijenjena%20Specifikacija%20proizvoda.pdf

(1) OL L 343, 2012 12 14, p. 1.

(2) Žr. 1 išnašą.