/* KOM/2011/0344 galutinis */ KOMISIJOS ATASKAITA DĖL SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO(2010 m. 18-oji ataskaita dėl geresnės teisėkūros)





KOMISIJOS ATASKAITA DĖL SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO (2010 m. 18-oji ataskaita dėl geresnės teisėkūros) Įvadas Tai aštuonioliktoji metinė subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymo ES teisėkūros srityje ataskaita. Vadovaudamasi protokolu (Nr. 2) dėl šių principų taikymo (toliau – protokolas), pridėtu prie Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV), Komisija kiekvienais metais šią ataskaitą teikia Europos Vadovų Tarybai, Europos Parlamentui, Tarybai ir nacionaliniams parlamentams[1]. Ataskaitoje apžvelgiama, kaip šiuos principus įgyvendina įvairios institucijos – Komisija, Europos Parlamentas, Taryba ir Regionų komitetas, ir išsamiau pristatomos kai kurios abejonių dėl subsidiarumo sukėlusios iniciatyvos. Joje taip pat nagrinėjama, kaip buvo įgyvendinamas nacionalinių parlamentų subsidiarumo kontrolės mechanizmas – viena iš Lisabonos sutartimi įvestų naujovių[2]. Subsidiarumo ir proporcingumo principai Subsidiarumas ir proporcingumas apibrėžiami Europos Sąjungos sutarties (ESS) 5 straipsnyje. Subsidiarumo principas yra vienas pagrindinių principų, pagal kurį atskiriamos valstybių narių ir ES atsakomybės sritys, t. y. nustatoma, kas turėtų imtis veiksmų . Jei tam tikroje srityje Sąjungai priklauso išimtinė kompetencija[3], aišku, kad veikti turi Sąjunga. Jeigu Sąjunga ir valstybės narės dalijasi kompetenciją[4], minėtasis principas reiškia, kad veikti turi valstybės narės. Sąjunga turėtų imtis veiksmų tik tuomet, kai valstybės narės negali tinkamai įgyvendinti tikslų ir kai dėl masto ar poveikio Sąjunga gali įgyvendinti juos geriau. Proporcingumo principas yra vienas pagrindinių principų apibrėžiant, kaip Sąjunga turėtų naudotis išimtine ir pasidalijamąja kompetencija, t. y. kokia turėtų būti ES veiksmų forma ir pobūdis . ESS nustatyta, kad Sąjungos veiksmų turinys ir forma neviršija to, kas būtina Sutarčių tikslams pasiekti. Turi būti pasirenkamos mažiausiai varžančios priemonės. Principų taikymas institucijose Sprendimai, ar siūlyti ES lygmens veiksmus (subsidiarumas), ir, jei jie siūlomi, veiksmų mastas (proporcingumas) yra labai svarbūs sumaniam reguliavimui1. Tinkamo veiksmų lygio nustatymas kartais tampa politikos formavimo ir tarpinstitucinio teisėkūros proceso dalimi. Diskusijos apie subsidiarumą ir proporcingumą turi tapti skaidrios , nes taip įvairiems subjektams bus suteikta galimybė konstruktyviai apsvarstyti nuomonių pagrįstumą. Todėl kad ir kas iškeltų iniciatyvą, teisės akto projekte turėtų būti išsamus paaiškinimas, leidžiantis kitiems subjektams įvertinti, ar laikomasi atitinkamo principo. Remiantis protokolu, šiame paaiškinime turėtų būti įvertintas finansinis pasiūlymo poveikis, atsižvelgta į finansinę ar administracinę naštą, o direktyvų atveju – nurodytas poveikis nacionalinės ar regioninės teisės aktams. Išvados turėtų būti pagrįstos kokybiniais ir, jei įmanoma, kiekybiniais rodikliais. Subsidiarumo negalima vertinti remiantis tik veiklos kriterijais. Lisabonos sutartimi pataisytame protokole nebenurodomi atitikties testai, kaip antai „būtinumo“ ar „naudos Europos Sąjungai“. Jame taikymo metodas priderinamas prie procedūrinių aspektų, kuriais užtikrinama, kad visi pagrindiniai subjektai galėtų pareikšti savo nuomonę. Komisija savo analizės sistemoje toliau taikė „būtinumo“ ir „naudos Europos Sąjungai“ testus ir pataria tą patį daryti kitiems subjektams. Sąžiningas politinis vertinimas parengiamajame teisėkūros proceso etape yra svarbus užtikrinant, kad pasiūlymuose nuo pat pradžių būtų keliamas subsidiarumo klausimas. Pasibaigus teisėkūros procesui būtų galima kreiptis į Teisingumo Teismą dėl priimto teisės akto teisėtumo. Kol kas Teisingumo Teismas nė vienos priemonės nepanaikino dėl subsidiarumo principo pažeidimo. Komisija Komisija, pagrindinė teisės aktų pasiūlymų autorė dėl jai suteiktos iniciatyvos teisės, turėtų užtikrinti, kad pradiniame politikos formavimo etape būtų tinkamai pasirinkta, ar ir kaip siūlyti Europos lygmens veiksmus. Komisija skelbia visų pagrindinių iniciatyvų veiksmų planus[5]. Veiksmų planuose nurodomi Komisijos tikslai, įskaitant pradinį subsidiarumo ir proporcingumo pagrindimą. Šie sumanymai vėliau patikrinami konsultuojantis su suinteresuotaisiais subjektais ir atliekant poveikio vertinimą. Paaiškinimas dėl subsidiarumo kiekvienam teisės akto pasiūlymui pateikiamas aiškinamajame memorandume ir pakartojamas konstatuojamosiose pasiūlymo dalyse. Poveikio vertinimuose, kurie pridedami prie didelį poveikį darančių pasiūlymų, pateikiama kuo išsamesnė subsidiarumo ir proporcingumo analizė. Šios analizės kokybę tikrina Poveikio vertinimo valdyba. 2010 m. valdyba pateikė su subsidiarumu ir proporcingumu susijusias pastabas dėl daugiau kaip pusės ištirtų atvejų[6] ir nurodė tris pagrindines tobulintinas sritis: - būtini tvirtesni naudos Europos Sąjungai įrodymai . Pavyzdžiui, išnagrinėjusi iniciatyvą ES lygmens veiksmų sporto sektoriuje svarbos didinimas [7], valdyba išreiškė susirūpinimą dėl nepakankamo planuojamos finansinės programos pagrindo. Valdyba taip pat abejojo ES lygmeniu taikomų priemonių, skirtų sumanymui ženklinti kalnų ūkio produktus, nauda (jos iš pradžių buvo įtrauktos į Žemės ūkio produktų kokybės užtikrinimo dokumentų rinkinį [8]). Abiem atvejais atitinkamos tarnybos nusprendė, prieš siūlydamos ES lygmens veiksmus, atlikti papildomą tyrimą; - būtina išsami iniciatyvų, kuriomis išplečiama ES intervencijos sritis, subsidiarumo analizė. Tai pažymėtina kalbant apie kelias po finansų krizės priimtas iniciatyvas – direktyvų dėl indėlių garantijų sistemų[9] ir dėl investuotojų kompensavimo sistemų[10] pakeitimus, skolintų vertybinių popierių pardavimo ir tam tikrų kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių aspektų iniciatyvą[11] ir Baltąją knygą dėl draudimo garantijų sistemų[12]; - valdyba, atsižvelgdama į nacionalinius skirtumus, keliais atvejais suabejojo reikiamo suderinimo lygiu . Taip atsitiko Reglamento dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo[13] bei siūlomo Reglamento dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo, susijusių su registruotos partnerystės turtinėmis pasekmėmis[14], pakeitimų atvejais. Nacionaliniai parlamentai Lisabonos sutartimi įvestas subsidiarumo kontrolės mechanizmas sustiprina nacionalinių parlamentų vaidmenį – dabar jie gali vertinti, ar teisės aktų pasiūlymų projektai atitinka subsidiarumo principą. Sutartyje numatyti du mechanizmai – vadinamosios „geltonoji“ ir „oranžinė kortelės“[15], kurių taikymas priklauso nuo pagrįstų nuomonių, kuriose daroma išvada, jog pasiūlymas pažeidžia subsidiarumo principą, skaičiaus. Pagal abu mechanizmus teisės akto projektas persvarstomas ir gali būti keičiamas arba atsiimamas. Nuo 2006 m. Komisija, palaikydama politinį dialogą[16], perduoda visus naujus pasiūlymus nacionaliniams parlamentams ir atsako į jų pateiktas nuomones[17]. Nuo 2009 m. gruodžio 1 d. tokia bendradarbiavimo struktūra taikoma kartu su subsidiarumo kontrolės mechanizmu. Iki 2010 m. pabaigos Komisija išsiuntė 82 teisės aktų pasiūlymų projektus, patenkančius į protokolo taikymo sritį, ir gavo 211 nuomonių. Nors daugiausia nuomonių pateikta dėl pasiūlymo turinio, 34 iškeltos subsidiarumo principo laikymosi problemos. Dėl 5 teisės aktų pasiūlymų Komisija gavo daugiau kaip 1 pagrįstą nuomonę[18], tačiau visais šiais atvejais nebuvo pasiekta riba „geltonosios kortelės“ mechanizmui taikyti. Be to, kai kuriuose nacionalinių parlamentų atsakymuose buvo pabrėžiama, kad kelių Komisijos pasiūlymų subsidiarumo pagrindimas yra nepakankamas arba jo nėra. Tai ypač pastebima tais atvejais, kai buvo teikiami pasiūlymai dėl nedidelių esamų teisės aktų pakeitimų. Komisija imsis priemonių tinkamam subsidiarumo pagrindimui visų teisės aktų pasiūlymų aiškinamuosiuose memorandumuose užtikrinti, pavyzdžiui, primindama ir vėl patvirtindama praeityje atliktą subsidiarumo analizę. Europos Parlamentas ir Taryba Teisėkūros institucijos – Europos Parlamentas ir Taryba – veikia pradinio politikos formavimo etapo pabaigoje. Jos turi patvirtinti pasiūlymo atitiktį subsidiarumo ir proporcingumo principams ir tinkamai pagrįsti savo veiksmus, jei jų daromas pakeitimas turi įtakos Sąjungos kompetencijos riboms[19]. Taryboje principų taikymą kontroliuoja valstybių narių nuolatinių atstovų komitetas (COREPER)[20]. Europos Parlamente atitiktį vertina atskirų teisėkūros sričių komitetai ir Teisės reikalų komitetas. Taryba ir Europos Parlamentas nustatė savas subsidiarumo kontrolės mechanizmo taikymo procedūras. Parlamento darbo tvarkos taisyklės buvo iš dalies pakeistos siekiant užtikrinti, kad Parlamento diskusijose būtų atsižvelgiama į pagrįstas nacionalinių parlamentų nuomones[21]. Taryba užtikrino, kad su nacionaliniais parlamentais būtų konsultuojamasi dėl iniciatyvų, kurias pateikė valstybių narių grupė[22]. Regionų komitetas Regionų komitetas išreiškia savo požiūrį tuomet, kai su juo konsultuojamasi, arba jis teikia nuomones savo iniciatyva. Lisabonos sutartimi komitetui suteikiami įgaliojimai ex post kelti teisės akto, kuris galėtų pažeisti subsidiarumo principą, galiojimo klausimą, tačiau tik tose srityse, kuriose reikia konsultuotis su komitetu. Nuo 2010 m. komitetas pakeitė darbo tvarkos taisykles[23], todėl visose jo nuomonėse turėtų būti pateikiama aiški nuoroda į subsidiarumo ir proporcingumo principus. 2010 m. pabaigoje Regionų komiteto subsidiarumo stebėsenos tinklui (SST) priklausė 113 regioninių partnerių. 2010 m. SST surengė 5 tikslines konsultacijas. Be to, jis pradėjo įgyvendinti pirmąjį veiksmų planą, kuriuo siekiama nustatyti geriausią subsidiarumo principo taikymo praktiką Europos regionuose ir miestuose. Komitetas taip pat planuoja toliau gerinti SST veiksmingumą, kad regionų parlamentai įsitrauktų į subsidiarumo kontrolės mechanizmą. Komitetas paskelbė pirmąją metinę subsidiarumo ataskaitą[24]. Teisingumo Teismas Pagal SESV 263 straipsnį Europos Sąjungos Teisingumo Teismas turi teisę tikrinti teisės aktų teisėtumą subsidiarumo principo laikymosi požiūriu. Protokole ypač pabrėžiama, kad Regionų komitetas arba valstybės narės pačios arba savo nacionalinių parlamentų vardu gali kreiptis į Teisingumo Teismą. Teisingumo Teismas nepriėmė naujų sprendimų, išskyrus sprendimą dėl Tarptinklinio ryšio reglamento [25], kuris jau nagrinėtas 2009 m. ataskaitoje. PAGRINDINIAI ATVEJAI, KAI SUABEJOTA DėL SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO Šiame skirsnyje apžvelgiami Komisijos pasiūlymai, sukėlę didžiausias diskusijas dėl subsidiarumo ir proporcingumo tarp teisėkūros institucijų ir suinteresuotųjų subjektų. Tolesnis ankstesnėse ataskaitose minėtų atvejų tyrimas Kai kuriais ankstesnėse ataskaitose minėtais atvejais, pavyzdžiui, susijusiais su direktyvomis dėl aviacijos saugumo rinkliavų [26] , dirvožemio apsaugos [27] , lygių galimybių principo su užimtumu nesusijusiose srityse [28] ir vartotojų teisių [29], nėra šiuo metu vykstančių teisėkūros procedūrų ryškių pokyčių. Po ilgų derybų susitarta dėl 2009 m. ataskaitoje minėtos Direktyvos dėl sveikatos priežiūros paslaugų kitose valstybėse narėse [30] antrojo svarstymo 2011 m. pradžioje. Visos procedūros metu pagrindinis tikslas buvo rasti trapią pusiausvyrą tarp galimybės išsaugoti nacionalinę kompetenciją organizuoti bei finansuoti sveikatos priežiūrą ir Teisingumo Teismo pripažintų pacientų teisių kodifikavimo. Teisėkūros institucijos vis dar nesusitarė dėl 2008 m. ataskaitoje minėtos Motinystės atostogų direktyvos [31]. 2008 m. po konsultacijų su Europos socialiniais partneriais Komisija pasiūlė pailginti motinystės atostogų trukmę nuo 14 iki 18 savaičių ir iš esmės mokėti visą algą. 2010 m. spalio mėn. priimta Parlamento rezoliucija siūloma siekti ryžtingesnio tikslo: pailginti minimalias motinystės atostogas gaunant visą algą iki 20 savaičių ir pridėti dviejų savaičių tėvystės atostogas. Atsižvelgdama į subsidiarumo principą didžioji narių dauguma balsavo už nuostatą dėl pereigos , kuria nacionalinėms vyriausybėms suteikiama teisė savo nuožiūra šią politikos sritį derinti su savo socialinėmis sistemomis. Tačiau delegacijos Taryboje parėmė lankstesnį požiūrį. Be to, jos nusprendė, kad šios priemonės ekonomikos sunkmečiu per brangiai atsieis. ES pirmininkaujanti Belgija išsiuntė laiškus socialiniams partneriams ir paprašė jų nuomonės. Kiti atvejai, kuriais buvo diskutuojama dėl subsidiarumo Sezoniniai darbuotojai Komisija kartu su teisėtos migracijos dokumentų rinkiniu pateikė Sezoninių darbuotojų direktyvos pasiūlymą [32] . Šis pasiūlymas sulaukė kol kas daugiausia pagrįstų nacionalinių parlamentų nuomonių[33] – 9 parlamentai išreiškė susirūpinimą dėl subsidiarumo[34]. Jie mano, kad aptariamas dalykas jau pakankamai reguliuojamas nacionaliniu lygmeniu ir kad ES negali tinkamai atsižvelgti į nacionalinius ypatumus. Be to, atsižvelgiant į tai, kad valstybės narės pačios sprendžia dėl priimamų trečiųjų šalių piliečių skaičiaus, šiuo pasiūlymu gali būti nepasiektas tikslas valdyti migracijos srautus. Tačiau 9 parlamentai[35] pateikė teigiamas nuomones ir pažymėjo, kad pasiūlymas padeda užtikrinti vienodą apsaugą, bendrus priėmimo kriterijus ir gyvenimo sąlygas visoje ES. Jie teigiamai įvertino tai, kad valstybėms narėms suteikiama teisė nustatyti priėmimo kvotas. Kai kurie parlamentai, tiek tie, kurie kėlė subsidiarumo klausimą, tiek tie, kurie nekėlė abejonių, mano, kad pasiūlymas pažeidžia proporcingumo principą, nes gali daryti poveikį nacionalinėms socialinio draudimo sistemoms. Dėl šių priežasčių 2 parlamentai[36] oficialiai nepritarė pasiūlymui. Komisija savo atsakymuose[37] pabrėžė, kad, siekiant išvengti migracijos srautų iškreipimo ir neteisėto migrantų atvykimo, apsaugoti sezoninius darbuotojus iš trečiųjų šalių ir užkirsti kelią socialiniam dempingui, būtina kurti bendrą ES sistemą. Be to, ji pabrėžė, kad į pasiūlymą įtrauktos nuostatos, kurios turėtų leisti valstybėms narėms pritaikyti jį prie nacionalinės darbo rinkos ypatumų. Regionų komitetas savo nuomonėje atsižvelgė į nacionalinių parlamentų nuomones ir argumentus. Tačiau jis padarė išvadą, kad pasiūlymas suderinamas su subsidiarumo principu, nes valstybėms narėms trukdo vaikytis žemiausių sezoninių darbuotojų apsaugos standartų. Teisėkūros institucijos atlieka pradinį šio pasiūlymo nagrinėjimą. Indėlių garantijų sistemos 2010 m. liepos mėn., atsižvelgdama į finansų krizės atskleistus trūkumus, Komisija pateikė pasiūlymą tobulinti ES indėlių garantijų sistemų programą[38]. Pastabas dėl šio pasiūlymo pateikė 11 nacionalinių parlamentų. 5 iš jų[39] aiškiai pabrėžė subsidiarumo klausimą; iš esmės jie teigė, kad direktyva būtų nepakankamai atsižvelgiama į nacionalinių sistemų ypatumus arba būtų sumažintas dabartinis apsaugos lygis. Prieštaringai vertinta ir siūloma tarpusavio skolinimosi tarp sistemų priemonė, kuri buvo laikoma galinčia didinti moralinę riziką ir neskatinti kurti atitinkamos nacionalinės tvarkos. Tačiau 6 parlamentai[40] nurodė, kad pasiūlymas neprieštarauja subsidiarumo principui, nes jis padėtų pašalinti valstybių narių teisės aktų skirtumus. Atsakymuose Komisija pažymėjo, kad derinimas padėtų skatinti finansų rinkų integraciją. Sistemos, kuriomis neteikiamos indėlių garantijos, tačiau užtikrinama bankų savitarpio apsauga nuo bankroto (savitarpio garantijų sistemos), galėtų toliau atlikti savo paskirtį. Kalbėdama apie tarpusavio skolinimosi priemonę, Komisija paaiškino, kad ji būtų taikoma tik blogiausiu atveju, joje nustatyti saugikliai siekiant išvengti moralinės rizikos ir ji turėtų galutinai sumažinti poreikį naudotis mokesčių mokėtojų pinigais. Pasiūlymą šiuo metu aptaria Europos Parlamentas ir Taryba. Maisto skirstymas labiausiai nepasiturintiems asmenims 2008 m. Komisija pasiūlė persvarstyti 1987 m. priimtą maisto skirstymo labiausiai nepasiturintiems asmenims programą[41]. Europos Parlamentas pritarė pasiūlymui ir pateikė kelis, daugiausia techninio pobūdžio, pakeitimus. Taryboje diskusijos toliau nepasistūmėjo –blokuojanti valstybių narių mažuma teigė, kad ši sistema nėra susijusi su bendra žemės ūkio politika, nes maisto skirstymas priskiriamas socialinės paramos politikos kryptims, kurios priklauso valstybių narių kompetencijai. 2010 m. Komisija priėmė iš dalies pakeistą pasiūlymą[42], kuriuo 2008 m. pasiūlymo įgyvendinimo mechanizmus suderino su Lisabonos sutarties nuostatomis. Keli nacionaliniai parlamentai pareiškė, kad pasiūlymas neatitinka subsidiarumo principo. Panašiai, kaip teigta ir Tarybos diskusijose, jie tvirtino, kad pasiūlymo tikslai susiję nebe su žemės ūkio politika, o su socialine politika. Be to, kai kurie nacionaliniai parlamentai pažymėjo, kad prie 2010 m. pasiūlymo nepridėtas paaiškinimas dėl subsidiarumo. Atsakymuose Komisija paaiškino, kad šiuo pasiūlymu siekta dviejų tikslų. Žinoma, juo siekiama Sutartyje numatyto apsirūpinimo maistu saugumo tikslo, tačiau jis taip pat atlieka pagrindinį vaidmenį paskirstant intervencines valstybines žemės ūkio produktų atsargas. Komisija pabrėžė, kad prie 2008 m. pasiūlymo pridėtame poveikio vertinime atlikta išsami subsidiarumo analizė. Tiek Regionų komitetas, tiek Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas nusprendė, kad pasiūlymas priimtinas. Šiuo metu jį aptaria teisėkūros institucijos. Parama kaimo plėtrai pagal Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtros (EŽŪFKP) reglamentą ir ūkininkams skirtų bendrųjų tiesioginės paramos schemų taisyklių nustatymas Šiais pasiūlymais siekta pagal reglamentus (EB) Nr. 1698/2005 ir Nr. 73/2009 Komisijai suteiktus įgaliojimus derinti su Lisabonos sutarties nuostatomis[43]. Be to, Komisija supaprastino kai kuriuos aspektus. Kelių nacionalinių parlamentų teigimu, aiškinamajame memorandume pateikta nepakankamai argumentų dėl subsidiarumo. Be to, kai kurie parlamentai manė, kad naujos nuostatos dėl deleguotų ir įgyvendinimo įgaliojimų de facto suteiks Komisijai papildomų įgaliojimų. Atsakymuose Komisija išaiškino Lisabonos sutarties nuostatas dėl deleguotų bei įgyvendinimo aktų ir paaiškino, kad šie pasiūlymai susiję tik su techniniu derinimu ir paprastinimu. Todėl nauja išsami subsidiarumo klausimo analizė neatlikta. Komisija 2011 m. planavo kelis panašius suderinimo aktus. Siekdama išsklaidyti nacionalinių parlamentų abejones, Komisija imsis visų įmanomų priemonių ir tobulins šių pasiūlymų paaiškinimus dėl subsidiarumo. Genetiškai modifikuotų organizmų (GMO) auginimas Šį dokumentų rinkinį, kurį sudaro komunikatas, rekomendacija ir reglamento pasiūlymas [44] , Komisija priėmė 2010 m. liepos mėn. Rinkiniu reaguojama į pakartotinius valstybių narių prašymus leisti priimti nacionalinio lygmens sprendimus dėl leidžiamų GMO auginimo kartu išsaugant ES leidimų sistemą, pagrįstą rizikos sveikatai ir aplinkai vertinimu. Nors vienos delegacijos Taryboje pritarė siūlomam tekstui, kitos delegacijos tokį požiūrį sukritikavo, nes jos pageidavo visiškai centralizuotos Europos strategijos, dažnai dėl priežasčių, glaudžiai susijusių su šios temos opumu. Bendra Europos geležinkelių erdvė 2010 m. rugsėjo mėn. Komisija pasiūlė priimti direktyvą, kuria būtų sukurta bendra Europos geležinkelių erdvė [45] ir kuria siekiama atgaivinti geležinkelių sektorių. Liuksemburgo Chambre des Députés pateikė pagrįstą nuomonę, kurioje daroma išvada, kad nors apskritai šioje srityje galima imtis ES lygmens veiksmų, kelios konkrečios nuostatos pažeidžia subsidiarumo ir proporcingumo principus. 2010 m. gruodžio mėn. Taryba surengė pirmąsias politines diskusijas dėl šio pasiūlymo, kuriose pabrėžti kai kurie subsidiarumo klausimai. Viena valstybė narė paragino atsargiai vertinti pasiūlymą rengti ir skelbti daugiametes nacionalines geležinkelių infrastruktūros strategijas, nes ilgalaikis infrastruktūros planavimas yra nacionalinės kompetencijos sritis. Dėl laikinai sumažintų prieigos prie geležinkelių infrastruktūros objektų mokesčių Europos traukinių eismo valdymo sistemai priklausantiems traukiniams kelios delegacijos pabrėžė, kad jos nori pasilikti teisę rinkti naujus mokesčius arba padidinti jau esamus siekdamos kompensuoti dėl mokesčių sumažinimo prarastas pajamas. Laukiama pirmojo pasiūlymo svarstymo Europos Parlamente. Regionų komitetas, dar nepateikęs savo nuomonės dėl subsidiarumo, nurodė, kad šis klausimas pirmiausia kelia abejonių vietos ir regionų valdžios institucijoms[46]. Miesto ir tolimojo susisiekimo autobusų transporto keleivių teisės 2008 m. Komisija pasiūlė, kad reglamentas, kuriuo siekiama užtikrinti paslaugų kokybę ir keleivių teises, būtų taikomas visoms autobusų paslaugoms, įskaitant regioninį, priemiestinį ir miesto transportą[47]. Šiam požiūriui pritarė Europos Parlamentas. Tačiau didžioji valstybių narių dauguma Taryboje pareikalavo remiantis subsidiarumo principu regioninio, priemiestinio ir miesto transporto paslaugoms reglamento netaikyti. 2010 m. lapkričio mėn. Taikinimo komitete sudarytame galutiniame susitarime Europos Parlamentas galiausiai sutiko taikyti reglamentą tik paslaugoms, teikiamoms keliaujant ilgesniu kaip 250 km maršrutu. Savo ruožtu Taryba sutiko visoms paslaugoms taikyti tam tikras nuostatas. Dujų tiekimo saugumo užtikrinimo priemonės Reaguodama į Rusijos ir Ukrainos dujų tiekimo krizę 2009 m. sausio mėn. Komisija pasiūlė[48] persvarstyti dabartinius teisės aktus dėl dujų tiekimo saugumo siekiant pagerinti prevencinius veiksmus ir reagavimą į konkrečius incidentus. Taryba iš esmės pritarė pasiūlymui, nors kelios delegacijos paprašė išsamiau paaiškinti rinkos dalyvių, valstybių narių ir Komisijos funkcijas bei įsipareigojimus. Be to, Taryba reikalavo, kad valstybėms narėms būtų palikta galimybė nuspręsti, kurie prioritetiniai vartotojai bus pirmiausia aprūpinti nutrūkus dujų tiekimui. Šie rūpestį keliantys klausimai galiausiai įtraukti į susitarimą su Europos Parlamentu per pirmąjį svarstymą 2010 m. spalio mėn. Išvados Subsidiarumo ir proporcingumo sąvokos – tai pamatiniai ES institucijų politikos formavimo proceso elementai. Lisabonos sutartimi įvestas nacionalinių parlamentų vykdomos subsidiarumo kontrolės mechanizmas pavertė šį procesą skaidresniu ir praturtino diskusijas. Tai, kad dauguma Komisijos pasiūlymų nacionaliniams parlamentams nesukėlė rūpesčių dėl subsidiarumo, o teisėkūros institucijos juos priėmė be didesnių diskusijų subsidiarumo klausimu, rodo, kad subsidiarumo kontrolė pradiniame politikos formavimo proceso etape iš esmės veiksminga. Tačiau keliais atvejais Europos Parlamentas ir Taryba ilgai diskutavo, kaip turėtų būti aiškinamas subsidiarumo principas. Visapusės politinės diskusijos padėjo rasti tinkamą ES ir valstybių narių įsipareigojimų pusiausvyrą. PRIEDAS Komisijos iniciatyvų, dėl kurių nacionaliniai parlamentai pateikė pagrįstas nuomones dėl subsidiarumo principo, sąrašas Pavadinimas | Pagrįstas[49] nuomones pateikę nacionaliniai parlamentai | 1. | Sezoninių darbuotojų direktyva, COM(2010) 379 | Austrijos Nationalrat ir Bundesrat Čekijos Senát ir Poslanecká sněmovna Nyderlandų Eerste Kamer ir Tweede Kamer Lenkijos Senat Jungtinės Karalystės Bendruomenių Rūmai ir Lordų Rūmai | 2. | Indėlių garantijų sistemų direktyva, COM(2010) 368 | Vokietijos Bundesrat ir Bundestag Švedijos Riksdag Danijos Folketinget Jungtinės Karalystės Bendruomenių Rūmai | 3. | Maisto skirstymas labiausiai nepasiturintiems Sąjungos asmenims, COM(2010) 486 | Jungtinės Karalystės Lordų Rūmai Prancūzijos Sénat Danijos Folketinget Švedijos Riksdag Nyderlandų Eerste Kamer ir Tweede Kamer | 4. | Parama kaimo plėtrai Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtros (EŽŪFKP) reglamentu, COM(2010) 537 | Lenkijos Sejm ir Senat Lietuvos Seimas Liuksemburgo Chambre des Députés | 5. | Ūkininkams skirta tiesioginės paramos schema, COM(2010) 539 | Lenkijos Sejm ir Senat Lietuvos Seimas Liuksemburgo Chambre des Députés | 6. | Investuotojų kompensavimo sistema, COM(2010) 371 | Švedijos Riksdag Jungtinės Karalystės Bendruomenių Rūmai | 7. | Europos paveldo ženklas, COM(2010) 76 | Prancūzijos Sénat | 8. | FRONTEX reglamentas, COM(2010) 61 | Lenkijos Senat | 9. | Teisė į vertimą žodžiu ir raštu baudžiamajame procese, COM(2010) 82 | Austrijos Bundesrat | 10. | Žuvininkystės produktų importas į Europos Sąjungą iš Grenlandijos, COM(2010) 176 | Italijos Senato della Repubblica | 11. | Radijo spektro politikos programa, COM(2010) 471 | Prancūzijos Sénat | 12. | Bendra Europos geležinkelių erdvė, COM(2010) 475 | Liuksemburgo Chambre des Députés | [1] Sumanaus reguliavimo klausimai išsamiau aptariami Komisijos komunikate dėl sumanaus reguliavimo (COM(2010) 543). [2] Lisabonos sutartis įsigaliojo 2009 m. gruodžio 1 d. [3] Pagal SESV 3 straipsnį tokios sritys yra muitų sąjunga, vidaus rinkos veikimui būtinų konkurencijos taisyklių nustatymas, euro zonos pinigų politika, jūrų išteklių apsauga ir bendra prekybos politika. [4] Pagal SESV 4 straipsnį tokios sritys yra vidaus rinka, socialinė politika, sanglauda, žemės ūkis ir žuvininkystė, aplinkosauga, vartotojų apsauga, transportas, transeuropiniai tinklai, energetika, laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė ir tam tikri visuomenės sveikatos aspektai. [5] Su veiksmų planais galima susipažinti Komisijos PV interneto svetainėje. http://ec.europa.eu/governance/impact/index_en.htm. [6] http://ec.europa.eu/governance/impact/key_docs/docs/sec_2011_126_en.pdf. [7] COM(2011) 12, su poveikio vertinimais ir Poveikio vertinimo valdybos nuomonėmis galima susipažinti Komisijos poveikio vertinimo interneto svetainėje http://ec.europa.eu/governance/impact/ia_carried_out/cia_2011_en.htm. [8] COM(2010) 733. [9] COM(2010) 368. [10] COM(2010) 371. [11] COM(2010) 482. [12] COM(2010) 370. [13] COM(2010) 748 (nauja redakcija). [14] COM(2011) 127. [15] Dar žr. protokolo 7 straipsnį. [16] COM(2006) 211. Dar žr. 2010 m. Komisijos santykių su nacionaliniais parlamentais ataskaitą. [17] Dar žr. http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm. [18] Dar žr. priedą, išsamesnė informacija pateikiama IPEX (tarpparlamentiniams mainams skirta interneto svetainė), http://www.ipex.eu/ipex/. [19] Žr. Tarpinstitucinį susitarimą dėl subsidiarumo principo (OL C 329, 1993 12 6, p. 132). [20] Tarybos sprendimas 2009/937/ES, OL L 325, 2009 12 11, p. 35. [21] Europos Parlamento darbo tvarkos taisyklės, http://www.europarl.europa.eu/sides/getLastRules.do?language=EN&reference=TOC. [22] 2010 m.: Direktyva dėl teisių į vertimo žodžiu ir raštu paslaugas baudžiamajame procese (2010/0801(COD)), Direktyva dėl Europos apsaugos orderio (2010/0802 (COD)) ir Direktyva dėl Europos tyrimo orderio (2010/0817 (COD)). [23] OL L 6, 2010 1 9, p. 14. [24] http://portal.cor.europa.eu/subsidiarity/news/Pages/CoRSubsidiarityAnnualReport2010.aspx. [25] Sprendimas Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd prieš Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform , C-58/8, kuriame nagrinėjamas Reglamentas (EB) Nr. 717/2007. [26] COM(2009) 217. Išsamesnė informacija apie tarpinstitucines diskusijaspateikiama PreLex duomenų bazėje http://ec.europa.eu/prelex/apcnet.cfm. [27] COM(2006) 232. [28] COM(2008) 426. [29] COM(2008) 614. [30] COM(2008) 414. [31] COM(2008) 637. [32] COM( 2010 ) 379. [33] Išsamesnė informacija apie nacionalinių parlamentų nuomones pateikiama IPEX duomenų bazėje: http://www.ipex.eu/ipex/cms/home/Documents/dossier_COD20100210/lang/en. [34] Išsamesnę informaciją žr. priede. [35] Latvijos Saeima , Lietuvos Seimas, Vokietijos Bundesrat , Italijos Senato ir Camera dei Deputati , Suomijos Eduskunta , Portugalijos Assembleia ir Ispanijos Congreso de los Diputados and Senado. [36] Latvijos Saeima ir Lietuvos Seimas. [37] Išsamesnę informaciją apie Komisijos atsakymus nacionaliniams parlamentams žr. http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm. [38] COM(2010) 368 (nauja redakcija). [39] Išsamesnę informaciją žr. priede. [40] Portugalijos Assembleia , Italijos Camera dei Deputati ir Senato , Austrijos Nationalrat ir Bundesrat , Čekijos Senát . [41] COM(2008) 563. [42] COM(2010) 486. [43] COM(2010) 537 ir COM(2010) 539. [44] COM(2010) 380 ir COM(2010) 375. [45] COM(2010) 475 (nauja redakcija). [46] Nuomonė COR/2010/297. [47] COM(2008) 817. [48] COM(2009) 363. [49] Į pagrįstas nuomones įskaičiuojamos ir 4 nuomonės, gautos praėjus 8 savaitėms po galutinio termino arba atitinkamų parlamentų nepriiimtos pagal vidaus taisykles.