Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Marakešo sutarties dėl geresnių sąlygų susipažinti su paskelbtais kūriniais sudarymo akliems, regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintiems asmenims pasirašymo Europos Sąjungos vardu /* COM/2013/0926 final - 2013/0444 (NLE) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS Akli, regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintys asmenys privalo turėti vienodas galimybes susipažinti su knygomis ir spaudiniais, kad galėtų visapusiškai ir veiksmingai dalyvauti visuomenės gyvenime. Pasaulio sveikatos organizacijos skaičiavimu, 285 milijonai žmonių visame pasaulyje turi regos sutrikimų: 39 milijonai yra akli, 246 milijonai – silpnaregiai[1]. Pasaulio aklųjų sąjunga praneša, kad Europoje regos sutrikimų turintiems asmenims prieinama forma pateikta vos 5 proc. išleistų knygų, o besivystančiose šalyse, kuriose gyvena apie 90 proc. regos sutrikimų turinčių žmonių, šis rodiklis tėra lygus 1 proc.[2] Knygų prieinamos formos kopijas šiuo metu paprastai rengia ir platina specializuoti nacionaliniai subjektai, pavyzdžiui, aklųjų bibliotekos; šią veiklą jie vykdo arba pagal licencijas, arba naudodamiesi autorių teisių apribojimais ar išimtimis. Tačiau, kadangi nėra nustatytos tarptautinės teisės sistemos, kuria būtų suteikta galimybė tarp valstybių keistis taikant apribojimą ar išimtį parengtomis prieinamos formos kopijomis, tokių kopijų rengimo darbas dubliuojasi, net jei keliose valstybėse vartojama ta pati kalba. Tai yra problema, turint omenyje prieinamos formos kopijų rengimo išlaidas ir akliesiems paslaugas teikiančių subjektų ribotus turimus išteklius. Europos Sąjunga nuo 2011 m. sausio mėn. yra įsipareigojusi laikytis Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos, kuria saugoma teisė susipažinti su informacija (21 straipsnis) ir negalią turinčių asmenų teisė kaip ir kitiems asmenims dalyvauti kultūriniame gyvenime (30 straipsnis). Ši konvencija tapo neatskiriama ES teisės sistemos dalimi. Konvencijos šalimis yra tapusios 25 valstybės narės, dar trys šalys šiuo metu baigia ratifikavimo procesą. 2009 m. Pasaulinėje intelektinės nuosavybės organizacijoje (PINO) pradėtos derybos dėl galimos tarptautinės sutarties, kurioje, siekiant sudaryti palankesnes tarpvalstybinio keitimosi prieinamos formos kopijomis sąlygas, aklų, regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turinčių asmenų labui būtų nustatyti autorių teisių apribojimai ir išimtys. 2012 m. lapkričio 26 d. Taryba priėmė sprendimą, kuriuo Komisija įgaliota Europos Sąjungos vardu dalyvauti šiose derybose[3]. PINO derybos sėkmingai užbaigtos 2013 m. birželio 17–28 d. Marakeše vykusioje diplomatinėje konferencijoje, ir 2013 m. birželio 27 d. buvo priimta Marakešo sutartis dėl geresnių sąlygų susipažinti su paskelbtais kūriniais sudarymo akliems, regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintiems asmenims (toliau – Sutartis). Sutartyje nustatomos tarptautinės taisyklės, kuriomis aklų, regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turinčių asmenų labui užtikrinami nacionaliniai autorių teisių apribojimai ar išimtys ir sudaromos sąlygos tarp valstybių keistis paskelbtų kūrinių prieinamos formos kopijomis, parengtomis taikant autorių teisių išimtį ar apribojimą bet kurioje iš Sutarties susitariančiųjų šalių. Šiuo Tarybos sprendimo pasiūlymu Komisija prašo Tarybos įgalioti ją Europos Sąjungos vardu pasirašyti Sutartį, jei tik ji vėliau bus sudaryta. 2. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI Sutarties naudos gavėjai – akli, regos sutrikimų arba suvokimo ar skaitymo negalią turintys asmenys, arba asmenys, kurie dėl fizinės negalios nepajėgia laikyti ar vartyti knygos arba sutelkti žvilgsnio ar judinti akių taip, kaip to paprastai reikėtų norint skaityti. Sutartimi kiekviena susitariančioji šalis įpareigojama nacionaliniuose autorių teisių įstatymuose numatyti apribojimą ar išimtį, taikytiną atgaminimo teisei, platinimo teisei ir teisei viešai paskelbti kūrinį, siekiant sudaryti tokiems naudos gavėjams geresnes sąlygas gauti kūrinių prieinamos formos kopijas[4]. Susitariančiosios šalys gali nuspręsti tokius apribojimus ar išimtis taikyti tik tais atvejais, kai jų teritorijoje esantys naudos gavėjai neturi galimybės priimtinomis sąlygomis įsigyti prieinamos formos kopijų. Europos Sąjungoje Direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo[5] 5 straipsnio 3 dalies b punktu jau numatyta galimybė šioms teisėms taikyti išimtį ar apribojimą, kai naudojimo tikslas – nauda bet kokią negalią turintiems asmenims ir kai šis naudojimas yra tiesiogiai susijęs su ta negalia, yra nekomercinio pobūdžio ir tokio masto, kokio reikia konkrečios negalios atveju. Direktyvos 2001/29/EB 5 straipsnio 3 dalies b punkto, kitaip nei Sutarties, taikymas nėra apribotas konkrečia negalia. Be to, valstybės narės gali savo nuožiūra spręsti, ar taikys šį apribojimą ar išimtį. Tačiau pagal šiuo metu nusistovėjusią teismo praktiką, taikydamos išimtis ar apribojimus pagal Direktyvos 2001/29/EB 5 straipsnį, valstybės narės diskrecija gali naudotis tik neperžengdamos ES teisės aktais nustatytų ribų[6]. Sutartyje kūriniai apibrėžiami kaip Berno konvencijos dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos (toliau – Berno konvencija) 2 straipsnio 1 dalyje apibrėžti literatūros ir meno kūriniai, susidedantys iš teksto, ženklų ir (arba) susijusių iliustracijų ir paskelbti ar kitu būdu padaryti viešai prieinami bet kokiomis medijomis. Sutartyje taip pat patikslinama, kad ši apibrėžtis apima garso knygas. Prieinamos formos kopija – tai kopija, kurios pateikimo būdas ir forma skiriasi nuo paskelbto kūrinio formos ir kuri naudos gavėjams suteikia galimybę susipažinti su kūriniu taip pat patogiai, kaip su juo susipažintų regintys asmenys. Prieinamos formos kopija turi būti naudojama tik naudos gavėjų ir būti tokia, kad būtų išlaikomas originalaus kūrinio vientisumas. Taikant autorių teisių apribojimą ar išimtį parengtos prieinamos formos kopijos gali būti eksportuojamos įgaliotųjų subjektų, kurie apibrėžiami kaip valstybinės institucijos arba kitos organizacijos, kurios nesiekdamos pelno teikia akliems, regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintiems asmenims švietimo, mokymo, adaptuoto skaitymo ar prieigos prie informacijos paslaugas. Šie subjektai privalo užtikrinti, kad prieinamos formos kopijos būtų platinamos tik naudos gavėjams, sudaryti kliūtis kūriniui neteisėtai atgaminti, platinti ir pateikti, taip pat užtikrinti tinkamą tvarkomų kopijų priežiūrą bei registravimą. Susitariančiosios šalys gali leisti eksportuoti prieinamos formos kopijas tik užtikrinusios, kad apribojimai ar išimtys atgaminimo teisei, platinimo teisei ir teisei viešai paskelbti kūrinį būtų taikomi laikantis trijų pakopų testo reikalavimo, t. y. jos turėtų arba būti PINO autorių teisių sutarties šalys, arba kitaip užtikrinti, kad atitinkami apribojimai ar išimtys būtų taikomi tik tam tikrais ypatingais atvejais, kurie neprieštarauja įprastiniam kūrinio naudojimui ir kuriais nėra nepagrįstai pažeidžiami teisėti teisių turėtojo interesai. Sutartyje paaiškinama, kad leisdama naudos gavėjui arba įgaliotajai institucijai rengti kūrinio prieinamos formos kopiją susitariančioji šalis taip pat turėtų leisti tokio paties masto tų kopijų importą. Susitariančiosios šalys yra įpareigotos prireikus imtis atitinkamų priemonių užtikrinti, kad tinkama teisinė apsauga ir veiksmingos teisių gynimo priemonės, kurias jos taiko, kad nebūtų galima išvengti veiksmingų techninių apsaugos priemonių, netrukdytų naudos gavėjams pasinaudoti Sutartyje numatytais apribojimais ir išimtimis. Analogiškas įpareigojimas Europos Sąjungoje jau yra nustatytas Direktyvos 2001/29/EB 6 straipsnio 4 dalimi. Sutartyje taip pat reikalaujama, kad susitariančiosios šalys saugotų naudos gavėjų privatumą ir bendradarbiautų siekdamos sudaryti palankesnes tarpvalstybinio keitimosi prieinamos formos kopijomis sąlygas. Siekdama padėti įgaliotiesiems subjektams identifikuoti vieniems kitus, PINO sukurs informacinį punktą. Be to, įgaliotieji subjektai Sutartyje skatinami teikti informaciją apie savo politiką ir praktiką suinteresuotosioms šalims ir visuomenės atstovams. Sutartyje patvirtinama, kad susitariančiosios šalys gali savo nuožiūra pasirinkti tinkamą Sutarties įgyvendinimo taikant savo teisinę sistemą ir praktiką metodą. Tačiau jos privalo laikytis galiojančių tarptautinių įsipareigojimų pagal Berno konvenciją, Sutartį dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba, ir PINO autorių teisių sutartį. Sutartyje pripažįstama, kad susitariančiosios šalys gali naudos gavėjų ir kitą negalią turinčių asmenų labui išlaikyti arba nustatyti kitus į Sutarties taikymo sritį neįeinančius apribojimus ir išimtis. 13–22 straipsniuose išdėstomos administracinės ir procedūrinės nuostatos, labai panašios į 2012 m. birželio 24 d. priimtos Pekino sutarties dėl audiovizualinių kūrinių atlikimo apsaugos nuostatas. Sutartis įsigalios, kai ją ratifikuos dvidešimt susitariančiųjų šalių. Europos Sąjunga gali tapti Sutarties šalimi, Marakešo diplomatinėje konferencijoje paskelbusi pareiškimą, kad ji yra kompetentinga spręsti šioje Sutartyje numatytus klausimus ir tokiems klausimams spręsti turi savo teisės aktus, privalomus visoms jos valstybėms narėms, ir kad pagal jos vidaus tvarką ji yra tinkamai įgaliota tapti šios Sutarties šalimi. 2013 m. birželio 28 d. Europos Sąjunga pasirašė ir diplomatinės konferencijos baigiamąjį aktą. Bet kuri reikalavimus atitinkanti šalis gali pasirašyti Sutartį per vienus metus nuo jos priėmimo. Komisija yra patenkinta derybų rezultatais ir prašo Tarybos įgalioti ją Europos Sąjungos vardu pasirašyti Marakešo sutartį dėl geresnių sąlygų susipažinti su paskelbtais kūriniais sudarymo akliems, regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintiems asmenims. Atsižvelgiant į Sutarties dalyką, Tarybos sprendimas turėtų būti grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 ir 207 straipsniais, taip pat 218 straipsnio 5 dalimi. 2013/0444 (NLE) Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Marakešo sutarties dėl geresnių sąlygų susipažinti su paskelbtais kūriniais sudarymo akliems, regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintiems asmenims pasirašymo Europos Sąjungos vardu EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 ir 207 straipsnius kartu su 218 straipsnio 5 dalimi, atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą, kadangi: (1) Europos Sąjunga nuo 2011 m. sausio 22 d. yra įsipareigojusi laikytis Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos; šios konvencijos nuostatos tapo neatskiriama ES teisės sistemos dalimi[7]; (2) 2012 m. lapkričio 26 d. Taryba įgaliojo Komisiją Europos Sąjungos vardu derėtis dėl Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos tarptautinio susitarimo dėl spausdintą tekstą sunkiai pajėgiančių skaityti asmenų geresnių galimybių susipažinti su knygomis; (3) derybos sėkmingai užbaigtos 2013 m. birželio 17–28 d. Marakeše vykusioje diplomatinėje konferencijoje, ir 2013 m. birželio 27 d. buvo priimta Marakešo sutartis dėl geresnių sąlygų susipažinti su paskelbtais kūriniais sudarymo akliems, regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintiems asmenims (toliau – Sutartis); (4) Sutartyje nustatomos tarptautinės taisyklės, kuriomis aklų, regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turinčių asmenų labui užtikrinami nacionaliniai autorių teisių apribojimai ar išimtys ir sudaromos sąlygos tarp valstybių keistis paskelbtų kūrinių prieinamos formos kopijomis, parengtomis taikant autorių teisių apribojimus ir išimtis; (5) bet kuri reikalavimus atitinkanti šalis gali pasirašyti Sutartį per vienus metus nuo jos priėmimo. Sutartis, jei tik ji vėliau bus sudaryta, turėtų būti pasirašyta Europos Sąjungos vardu, PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis Šiuo sprendimu patvirtinamas Marakešo sutarties dėl geresnių sąlygų susipažinti su paskelbtais kūriniais sudarymo akliems, regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintiems asmenims pasirašymas, jei tik ši sutartis vėliau bus sudaryta. 2 straipsnis Tarybos generalinis sekretoriatas parengia įgaliojamąjį raštą, kuriuo Europos Komisijos nurodytam (-iems) asmeniui (-ims) suteikiami įgaliojimai pasirašyti Sutartį, jei tik ji bus sudaryta. 3 straipsnis Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną. Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas [1] 2012 m. birželio mėn. informacinis biuletenis Nr. 282, http://www.who.int. [2] http://www.worldblindunion.org. [3] Tarybos sprendimas dėl Europos Sąjungos dalyvavimo derybose dėl Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos tarptautinio susitarimo dėl spausdintą tekstą sunkiai pajėgiančių skaityti asmenų geresnių galimybių susipažinti su knygomis; 16259/12 EU RESTRICTED. [4] Susitariančiosios šalys taip pat gali numatyti apribojimą ar išimtį, taikytiną teisei viešai atlikti kūrinį ir, remiantis pridėtu suderintu pareiškimu, teisei atlikti vertimą, kiek tai leidžiama pagal Berno konvenciją. [5] OL L 167, 2001 6 22, p. 10–19. [6] Pvz., žr. sprendimo byloje Eva Maria Painer, C-145, 104 punktą. [7] 2009 m. lapkričio 26 d. Tarybos sprendimas 2010/48/EB dėl Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos sudarymo Europos bendrijos vardu, OL L 23, 2010 1 27, p. 35–61. PRIEDAS prie pasiūlymo dėl TARYBOS SPRENDIMO dėl Marakešo sutarties dėl geresnių sąlygų susipažinti su paskelbtais kūriniais sudarymo akliems, regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintiems asmenims pasirašymo Europos Sąjungos vardu MARAKEŠO SUTARTIS DĖL GERESNIŲ SĄLYGŲ SUSIPAŽINTI SU PASKELBTAIS KŪRINIAIS SUDARYMO AKLIEMS, REGOS SUTRIKIMŲ AR KITĄ SPAUSDINTO TEKSTO SKAITYMO NEGALIĄ TURINTIEMS ASMENIMS Preambulė Susitariančiosios šalys, primindamos nediskriminavimo, lygių galimybių, prieinamumo, visapusiško ir veiksmingo dalyvavimo visuomenės gyvenime ir socialinės įtraukties principus, paskelbtus Visuotinėje žmogaus teisių deklaracijoje ir Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijoje, turėdamos omenyje sunkumus, kurie trukdo visapusiškai tobulėti regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintiems asmenims ir apriboja jų saviraiškos laisvę, įskaitant laisvę kaip ir kitiems žmonėms ieškoti bet kokios informacijos ir idėjų, jas gauti ir perteikti bet kokiomis jų pasirinktomis komunikacijos priemonėmis, taip pat jų galimybes pasinaudoti teise į mokslą ir galimybes atlikti mokslinius tyrimus, pabrėždamos, kad autorių teisių apsauga yra labai svarbi paskata ir atlygis literatūros ir meno kūrinių kūrėjams, ir kad labai svarbu didinti visų žmonių, įskaitant regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turinčius asmenis, galimybes dalyvauti bendruomenės kultūriniame gyvenime, mėgautis menu ir kartu su kitais justi mokslo pažangą ir jos naudą, žinodamos apie kliūtis, su kuriomis susiduria regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintys asmenys, norintys susipažinti su paskelbtais kūriniais, kad turėtų lygias galimybes visuomenėje, taip pat apie poreikį prieinama forma pateikti daugiau kūrinių ir gerinti tokių kūrinių sklaidą, atsižvelgdamos į tai, kad dauguma regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turinčių asmenų gyvena besivystančiose ir mažiausiai išsivysčiusiose šalyse, pripažindamos, kad, nepaisant nacionalinių autorių teisių įstatymų skirtumų, teigiamą poveikį, kurį regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turinčių asmenų gyvenimui daro naujos informacinės ir ryšių technologijos, galima dar padidinti tarptautiniu lygmeniu sustiprinus teisinę sistemą, pripažindamos, kad daugelis valstybių narių nacionaliniuose autorių teisių įstatymuose regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turinčių asmenų labui nustatė apribojimus ir išimtis, tačiau nuolat trūksta tokiems asmenims prieinama forma parengtų kūrinių kopijų, ir kad parengti kūrinius tokiems asmenims prieinama forma kainuoja daug pastangų, ir šios pastangos dėl galimybių tarp valstybių keistis prieinamos formos kopijomis stygiaus dubliuojasi, pripažindamos, kad siekiant parengti kūrinius regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintiems asmenims prieinama forma labai svarbus ir teisių turėtojų vaidmuo, ir atitinkami apribojimai bei išimtys, kurių reikia siekiant parengti kūrinius šiems asmenims prieinama forma, ypač jei rinka negali suteikti tokių galimybių, pripažindamos, kad reikia išlaikyti pusiausvyrą tarp veiksmingos autorių teisių apsaugos ir plačiosios visuomenės interesų, visų pirma susijusių su švietimu, moksliniais tyrimais ir prieiga prie informacijos, ir kad ši pusiausvyra turi būti tokia, kad būtų sudarytos geresnės sąlygos regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintiems asmenims veiksmingai ir laiku susipažinti su kūriniais, dar kartą patvirtindamos susitariančiųjų šalių įsipareigojimus pagal galiojančias tarptautines sutartis dėl autorių teisių apsaugos, taip pat trijų pakopų testo svarbą ir lankstumą, taikant Berno konvencijos dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos 9 straipsnio 2 dalyje ir kituose tarptautiniuose dokumentuose nustatytus apribojimus ir išimtis, primindamos 2007 m. Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos (PINO) Generalinės Asamblėjos priimtų vystymosi darbotvarkės rekomendacijų, kuriomis siekiama užtikrinti, kad vystymosi klausimai būtų neatsiejama šios organizacijos veiklos dalis, svarbą, pripažindamos tarptautinės autorių teisių sistemos svarbą ir norėdamos suderinti apribojimus ir išimtis, kad būtų sudarytos geresnės sąlygos regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turintiems asmenims susipažinti su kūriniais ir jais naudotis, susitarė: 1 straipsnis. Ryšys su kitomis konvencijomis ir sutartimis Jokiomis šios Sutarties nuostatomis nenukrypstama nuo kitose sutartyse nustatytų susitariančiųjų šalių dvišalių įsipareigojimų ir nepažeidžiamos kitose sutartyse nustatytos susitariančiųjų šalių teisės. 2 straipsnis. Apibrėžtys Šioje Sutartyje: (a) kūriniai – Berno konvencijos dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos 2 straipsnio 1 dalyje apibrėžti literatūros ir meno kūriniai, susidedantys iš teksto, ženklų ir (arba) susijusių iliustracijų ir paskelbti ar kitu būdu padaryti viešai prieinami bet kokiomis medijomis[1]; (b) prieinamos formos kopija – kitu būdu ar forma pateikta kūrinio kopija, naudos gavėjui suteikianti galimybę susipažinti su kūriniu, įskaitant galimybę tam asmeniui susipažinti su kūriniu taip pat paprastai ir patogiai, kaip su juo susipažintų regos sutrikimų ar kitos spausdinto teksto skaitymo negalios neturintis asmuo. Prieinamos formos kopija naudojama tik naudos gavėjų ir turi būti tokia, kad būtų išlaikomas originalaus kūrinio vientisumas ir būtų deramai atsižvelgta į keitimus, kurių reikia kūriniui pateikti kita forma, bei naudos gavėjų galimybės susipažinti su kūriniu reikmes; (c) įgaliotasis subjektas – subjektas, kuriam vyriausybė suteikė įgaliojimą ar pripažinimą, leidžiantį nesiekiant pelno teikti naudos gavėjams švietimo, mokymo, adaptuoto skaitymo ar prieigos prie informacijos paslaugas. Šis subjektas gali būti ir valstybinė institucija arba ne pelno organizacija, kai tų pačių paslaugų teikimas naudos gavėjams yra viena iš pagrindinių jos veiklos sričių arba įeina į jos institucinius įsipareigojimus[2]. Įgaliotasis subjektas pats nustato ir taiko savo praktiką, kuria siekiama: (i) nustatyti, kad paslaugas jis teikia naudos gavėjams; (ii) užtikrinti, kad prieinamos formos kopijos būtų platinamos ir pateikiamos tik naudos gavėjams ir (arba) įgaliotiesiems subjektams; (iii) sudaryti kliūtis kūriniui neteisėtai atgaminti, platinti ir pateikti; (iv) užtikrinti tinkamą tvarkomų kūrinių kopijų priežiūrą bei registravimą, nepažeidžiant naudos gavėjų privatumo, kaip nurodyta 8 straipsnyje. 3 straipsnis. Naudos gavėjai Naudos gavėjas – asmuo, kuris: (a) yra aklas arba (b) turi regos sutrikimą arba suvokimo ar skaitymo negalią, kurių neįmanoma sumažinti taip, kad to asmens rega iš esmės nesiskirtų nuo regos asmens, neturinčio tokio sutrikimo ar negalios, ir dėl to nepajėgia skaityti spausdintų kūrinių taip, kaip sutrikimo ar negalios neturintis asmuo[3], arba (c) dėl fizinės negalios nepajėgia laikyti ar vartyti knygos arba sutelkti žvilgsnio ar judinti akių taip, kaip to paprastai reikėtų norint skaityti, neatsižvelgiant į bet kokią kitą negalią. 4 straipsnis. Su prieinamos formos kopijomis susiję nacionalinėje teisėje numatyti apribojimai ir išimtys 1. (a) Susitariančiosios šalys nacionaliniuose autorių teisių įstatymuose numato apribojimą ar išimtį, taikytiną atgaminimo teisei, platinimo teisei ir teisei viešai paskelbti kūrinį, kaip numatyta PINO autorių teisių sutartyje, kad būtų sudarytos geresnės sąlygos naudos gavėjams gauti kūrinių prieinamos formos kopijas. Nacionalinėje teisėje numatytu apribojimu ar išimtimi turėtų būti leidžiama atlikti keitimus, kurių reikia siekiant pateikti kūrinį kita forma. (b) Susitariančiosios šalys taip pat gali numatyti apribojimą ar išimtį, taikytiną teisei viešai atlikti kūrinį, kad būtų sudarytos geresnės sąlygos naudos gavėjams susipažinti su kūriniais. 2. Susitariančioji šalis 4 straipsnio 1 dalies nuostatas dėl visų toje dalyje nurodytų teisių gali įgyvendinti, nacionaliniame autorių teisių įstatyme numatydama apribojimą ar išimtį, kuriuo: (a) įgaliotiesiems subjektams leidžiama be autorių teisių turėtojo leidimo parengti kūrinio prieinamos formos kopiją, gauti iš kito įgaliotojo subjekto prieinamos formos kopiją ir bet kokiomis priemonėmis, įskaitant nekomercinį skolinimą ar elektronines laidinio ar belaidžio ryšio priemones, teikti tas kopijas naudos gavėjams, taip pat imtis tarpinių veiksmų tiems tikslams pasiekti, kai tenkinamos visos šios sąlygos: (i) nurodytą veiklą norintis vykdyti įgaliotasis subjektas gali teisėtai naudotis tuo kūriniu ar to kūrinio kopija; (ii) kūrinys paverčiamas į prieinamos formos kopiją – tam gali būti naudojamos bet kokios priemonės informacijai prieinama forma pateikti, tačiau negalima atlikti kitų keitimų nei tie, kurių reikia norint pateikti kūrinį taip, kad su juo galėtų susipažinti naudos gavėjas; (iii) tokios prieinamos formos kopijos teikiamos naudoti tik naudos gavėjams; (iv) ši veikla vykdoma nesiekiant pelno; ir (b) naudos gavėjui ar jo vardu veikiančiam asmeniui, įskaitant pagrindinį jo globotoją ar slaugytoją, leidžiama asmeninėms naudos gavėjo reikmėms parengti kūrinio prieinamos formos kopiją ar padėti naudos gavėjui parengti ir naudoti prieinamos formos kopijas, jei naudos gavėjas gali teisėtai naudotis tuo kūriniu ar to kūrinio kopija. 3. Susitariančioji šalis 4 straipsnio 1 dalies nuostatas gali įgyvendinti, nacionaliniame autorių teisių įstatyme numatydama kitus apribojimus ar išimtis, vadovaudamasi 10 ir 11 straipsniais[4]. 4. Šiame straipsnyje nurodytus apribojimus ar išimtis susitariančioji šalis gali numatyti taikyti tik tiems kūriniams, kurių konkrečios prieinamos formos kopijų naudos gavėjai neturi galimybės priimtinomis sąlygomis įsigyti toje rinkoje. Bet kuri šia galimybe norinti pasinaudoti susitariančioji šalis paskelbia apie tai pranešime, kurį deponuoja PINO generaliniam direktoriui ratifikuodama šią Sutartį, jai pritardama ar prie jos prisijungdama arba bet kada vėliau[5]. 5. Atlygio taikant šiame straipsnyje nurodytus apribojimus ar išimtis klausimas sprendžiamas nacionalinėje teisėje. 5 straipsnis. Tarpvalstybinis keitimasis prieinamos formos kopijomis 1. Susitariančiosios šalys numato, kad įgaliotasis subjektas gali platinti ar pateikti taikant apribojimą ar išimtį arba pagal įstatymą parengtas prieinamos formos kopijas naudos gavėjui arba kitos susitariančiosios šalies įgaliotajam subjektui[6]. 2. Susitariančioji šalis 5 straipsnio 1 dalies nuostatas gali įgyvendinti, nacionaliniame autorių teisių įstatyme numatydama apribojimą ar išimtį, kuriuo: (a) įgaliotiesiems subjektams leidžiama be autorių teisių turėtojo leidimo platinti ar pateikti tik naudos gavėjų reikmėms skirtas prieinamos formos kopijas kitos susitariančiosios šalies įgaliotajam subjektui ir kuriuo (b) įgaliotiesiems subjektams leidžiama be autorių teisių turėtojo leidimo, vadovaujantis 2 straipsnio c punktu, platinti ar pateikti prieinamos formos kopijas kitos susitariančiosios šalies naudos gavėjui, su sąlyga, kad prieš platindamas ar pateikdamas prieinamos formos kopijas, pirminis įgaliotasis subjektas nežinojo ar pagrįstai negalėjo žinoti, kad ši kopija bus pateikta kitiems nei naudos gavėjai asmenims[7]. 3. Susitariančioji šalis 5 straipsnio 1 dalies nuostatas gali įgyvendinti, nacionaliniame autorių teisių įstatyme numatydama kitus apribojimus ar išimtis, vadovaudamasi 5 straipsnio 4 dalimi, 10 ir 11 straipsniais. 4. (a) Tais atvejais, kai susitariančiosios šalies įgaliotasis subjektas pagal 5 straipsnio 1 dalį gauna prieinamos formos kopijas ir kai ta susitariančioji šalis neturi įsipareigojimų pagal Berno konvencijos 9 straipsnį, ji, taikydama savo teisinę sistemą ir praktiką, užtikrina, kad prieinamos formos kopijos būtų atgaminamos, platinamos ar pateikiamos tik tos susitariančiosios šalies jurisdikcijai priklausančių naudos gavėjų labui. (b) Įgaliotojo subjekto pagal 5 straipsnio 1 dalį vykdomas prieinamos formos kopijų platinimas ir pateikimas yra apribotas ta jurisdikcija, nebent susitariančioji šalis yra PINO autorių teisių sutarties šalis ar yra kitaip nustačiusi, kad šioje Sutartyje nurodyti apribojimai ir išimtys platinimo teisei ir teisei padaryti kūrinius viešai prieinamus būtų taikomi tik tam tikrais ypatingais atvejais, kurie neprieštarauja įprastiniam kūrinio naudojimui ir kuriais nėra nepagrįstai pažeidžiami teisėti teisių turėtojo interesai[8],[9]. (c) Jokiomis šio straipsnio nuostatomis nedaromas poveikis platinimo veiksmo ar darymo viešai prieinamu veiksmo apibrėžčiai. 5. Jokios šios Sutarties nuostatos negali būti naudojamos teisių išnaudojimo klausimui spręsti. 6 straipsnis. Prieinamos formos kopijų importas Jei susitariančiosios šalies nacionalinėje teisėje naudos gavėjui, jo vardu veikiančiam asmeniui ar įgaliotajam subjektui leidžiama rengti kūrinio prieinamos formos kopiją, tos susitariančiosios šalies nacionalinėje teisėje jiems taip pat leidžiama be teisių turėtojo leidimo naudos gavėjų labui importuoti prieinamos formos kopiją[10]. 7 straipsnis. Įsipareigojimai, susiję su techninėmis apsaugos priemonėmis Susitariančiosios šalys prireikus imasi atitinkamų priemonių užtikrinti, kad tinkama teisinė apsauga ir veiksmingos teisių gynimo priemonės, kurias jos taiko, kad nebūtų galima išvengti veiksmingų techninių apsaugos priemonių, netrukdytų naudos gavėjams pasinaudoti šioje Sutartyje numatytais apribojimais ir išimtimis[11]. 8 straipsnis. Privatumo užtikrinimas Taikydamos šioje Sutartyje numatytus apribojimus ir išimtis, susitariančiosios šalys siekia užtikrinti tokią pačią kaip ir kitų asmenų naudos gavėjų privatumo apsaugą. 9 straipsnis. Bendradarbiavimas siekiant sudaryti palankesnes tarpvalstybinio keitimosi sąlygas 1. Susitariančiosios šalys siekia padėti tarp valstybių keistis prieinamos formos kopijomis, skatindamos savanoriškai keistis informacija, kad įgaliotieji subjektai galėtų lengviau identifikuoti vieni kitus. Šiuo tikslu PINO Tarptautinis biuras sukuria informacinį punktą. 2. Susitariančiosios šalys apsiima padėti savo įgaliotiesiems subjektams, vykdantiems veiklą pagal 5 straipsnį, pateikti informaciją apie savo 2 straipsnio c punkte nurodytą praktiką, t. y. keistis šia informacija tarp įgaliotųjų subjektų ir prireikus pateikti informaciją apie savo politiką ir praktiką, įskaitant susijusį tarpvalstybinį keitimąsi prieinamos formos kopijomis, suinteresuotosioms šalims bei visuomenės atstovams. 3. PINO Tarptautinis biuras skatinamas dalytis turima informacija apie šios Sutarties veikimą. 4. Susitariančiosios šalys pripažįsta tarptautinio bendradarbiavimo ir jo skatinimo svarbą siekiant remti valstybių pastangas įgyvendinti šios Sutarties tikslą ir uždavinius[12]. 10 straipsnis. Bendrieji įgyvendinimo principai 1. Susitariančiosios šalys įsipareigoja priimti priemones, būtinas šios Sutarties taikymui užtikrinti. 2. Susitariančiosioms šalims netrukdoma savo nuožiūra pasirinkti tinkamą Sutarties nuostatų įgyvendinimo taikant savo teisinę sistemą ir praktiką metodą[13]. 3. Susitariančiosios šalys gali pasinaudoti šioje Sutartyje numatytomis teisėmis ir vykdyti joje nustatytus įsipareigojimus, savo teisinėje sistemoje ir praktikoje numatydamos konkrečiai naudos gavėjų labui skirtus apribojimus ar išimtis, kitus apribojimus ar išimtis arba vienų ir kitų derinį. Pavyzdžiui, galima naudos gavėjų labui priimti teisminių, administracinių ar teisės aktais nustatytų nuostatų dėl tinkamos praktikos, elgesio ar naudojimo, kad naudos gavėjų poreikiai būtų tinkamai tenkinami, atsižvelgiant į Berno konvencijoje, kitose tarptautinėse sutartyse ir 11 straipsnyje nustatytas susitariančiųjų šalių teises ir įsipareigojimus. 11 straipsnis. Bendrieji įsipareigojimai dėl apribojimų ir išimčių Priimdama priemones, būtinas šios Sutarties taikymui užtikrinti, susitariančioji šalis gali naudotis Berno konvencijoje, Sutartyje dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba, ir PINO autorių teisių sutartyje, įskaitant jų aiškinamuosius susitarimus, nustatytomis teisėmis ir turi vykdyti juose nustatytus įsipareigojimus, laikydamasi šių sąlygų: (a) pagal Berno konvencijos 9 straipsnio 2 dalį susitariančioji šalis gali tam tikrais ypatingais atvejais leisti atgaminti kūrinius su sąlyga, kad toks atgaminimas neprieštarauja įprastiniam kūrinio naudojimui ir juo nėra nepagrįstai pažeidžiami teisėti teisių turėtojo interesai; (b) pagal Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba, 13 straipsnį susitariančioji šalis apribojimus ar išimtis išimtinėms teisėms numato taikyti tik tam tikrais ypatingais atvejais, kurie neprieštarauja įprastiniam kūrinio naudojimui ir kuriais nėra nepagrįstai pažeidžiami teisėti teisių turėtojo interesai; (c) pagal PINO autorių teisių sutarties 10 straipsnio 1 dalį susitariančioji šalis gali numatyti taikyti apribojimus ar išimtis PINO autorių teisių sutartyje nustatytoms autorių teisėms tam tikrais ypatingais atvejais, kurie neprieštarauja įprastiniam kūrinio naudojimui ir kuriais nėra nepagrįstai pažeidžiami teisėti autoriaus interesai; d) pagal PINO autorių teisių sutarties 10 straipsnio 2 dalį, taikydama Berno konvenciją, susitariančioji šalis teisių apribojimus ar išimtis numato taikyti tik tam tikrais ypatingais atvejais, kurie neprieštarauja įprastiniam kūrinio naudojimui ir kuriais nėra nepagrįstai pažeidžiami teisėti autoriaus interesai. 12 straipsnis. Kiti apribojimai ir išimtys 1. Susitariančiosios šalys pripažįsta, kad susitariančioji šalis gali naudos gavėjų labui nacionaliniame įstatyme nustatyti kitus nei šioje Sutartyje numatytieji autorių teisių apribojimus ir išimtis, atsižvelgiant į tos susitariančiosios šalies ekonominę padėtį, jos socialinius bei kultūrinius poreikius ir jos tarptautines teises bei įsipareigojimus, o jei tai mažiausiai išsivysčiusi šalis – atsižvelgiant į jos ypatingus poreikius, konkrečias tarptautines teises ir įsipareigojimus ir su jais susijusias lankstumo sąlygas. 2. Šia Sutartimi nepažeidžiami nacionaliniuose įstatymuose negalią turinčių asmenų labui numatyti kiti apribojimai ir išimtys. 13 straipsnis. Asamblėja 1. (a) Susitariančiosios šalys renkasi į Asamblėją. (b) Kiekvienai susitariančiajai šaliai Asamblėjoje atstovauja vienas delegatas, kuris gali turėti pavaduotojų, patarėjų ir ekspertų. (c) Kiekvienos delegacijos išlaidas padengia delegaciją paskyrusi susitariančioji šalis. Asamblėja gali prašyti PINO suteikti finansinę paramą toms susitariančiosioms šalims, kurios pagal Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos nusistovėjusią praktiką laikomos besivystančiomis šalimis arba yra prie rinkos ekonomikos pereinančios šalys, kad būtų sudarytos palankesnės šių šalių delegacijų dalyvavimo sąlygos. 2. (a) Asamblėja sprendžia su šios Sutarties išlaikymu, plėtojimu, taikymu ir veikimu susijusius klausimus. (b) Asamblėja vykdo 15 straipsniu jai pavestą funkciją, susijusią su leidimu tam tikroms tarpvyriausybinėms organizacijoms tapti šios Sutarties šalimis. (c) Asamblėja priima sprendimą sušaukti bet kokią diplomatinę konferenciją šiai Sutarčiai persvarstyti ir duoda PINO generaliniam direktoriui būtinus nurodymus dėl tokios diplomatinės konferencijos rengimo. 3. (a) Kiekviena susitariančioji šalis, kuri yra valstybė, turi po vieną balsą ir balsuoja tik savo vardu. (b) Bet kuri susitariančioji šalis, kuri yra tarpvyriausybinė organizacija, gali balsuoti vietoj savo valstybių narių ir turi tiek balsų, kiek jos valstybių narių yra šios Sutarties šalys. Tokia tarpvyriausybinė organizacija negali balsuoti, jeigu kuri nors iš jos valstybių narių pasinaudoja savo balsavimo teise, ir atvirkščiai. 4. Asamblėjos posėdžius sušaukia generalinis direktorius, ir, išskyrus išimtinius atvejus, šie posėdžiai vyksta tuo pačiu metu ir toje pačioje vietoje kaip PINO Generalinė Asamblėja. 5. Asamblėja siekia priimti sprendimus bendru sutarimu ir nustato savo darbo tvarkos taisykles, įskaitant neeilinių sesijų sušaukimo tvarką, kvorumo reikalavimus ir, atsižvelgiant į šios Sutarties nuostatas, įvairiems sprendimams priimti būtiną balsų daugumą. 14 straipsnis. Tarptautinis biuras Su šia Sutartimi susijusias administracines užduotis atlieka PINO Tarptautinis biuras. 15 straipsnis. Tinkamumas tapti Sutarties šalimi 1. Šios Sutarties šalimi gali tapti bet kuri PINO valstybė narė. 2. Asamblėja gali nuspręsti leisti bet kuriai tarpvyriausybinei organizacijai tapti šios Sutarties šalimi, jei tokia organizacija pareiškia, kad ji yra kompetentinga spręsti šioje Sutartyje numatytus klausimus ir tokiems klausimams spręsti turi savo teisės aktus, privalomus visoms jos valstybėms narėms, ir kad pagal jos vidaus tvarką ji yra tinkamai įgaliota tapti šios Sutarties šalimi. 3. Paskelbusi pirmesnėje dalyje nurodytą pareiškimą diplomatinėje konferencijoje, kurioje priimta ši Sutartis, Europos Sąjunga gali tapti šios Sutarties šalimi. 16 straipsnis. Teisės ir įsipareigojimai pagal Sutartį Kiekviena susitariančioji šalis naudojasi visomis šioje Sutartyje nustatytomis teisėmis ir prisiima visus joje nustatytus įsipareigojimus, jeigu kuriomis nors konkrečiomis šios Sutarties nuostatomis nenumatyta kitaip. 17 straipsnis. Sutarties pasirašymas Bet kuri reikalavimus atitinkanti šalis gali pasirašyti šią Sutartį Marakešo diplomatinėje konferencijoje ir vėliau PINO būstinėje per vienus metus nuo jos priėmimo. 18 straipsnis. Sutarties įsigaliojimas Ši Sutartis įsigalioja praėjus trims mėnesiams po to, kai savo ratifikavimo arba prisijungimo dokumentus deponuoja 20 reikalavimus atitinkančių šalių, nurodytų 15 straipsnyje. 19 straipsnis. Data, nuo kurios tampama Sutarties šalimi Ši Sutartis tampa privaloma: (a) 20 reikalavimus atitinkančių šalių, nurodytų 18 straipsnyje – nuo šios Sutarties įsigaliojimo dienos; (b) bet kuriai kitai reikalavimus atitinkančiai šaliai, nurodytai 15 straipsnyje – praėjus trims mėnesiams nuo ratifikavimo arba prisijungimo dokumento deponavimo PINO generaliniam direktoriui dienos. 20 straipsnis. Sutarties denonsavimas Bet kuri susitariančioji šalis gali denonsuoti šią Sutartį pateikdama pranešimą PINO generaliniam direktoriui. Bet koks denonsavimas įsigalioja praėjus vieniems metams nuo tos dienos, kai PINO generalinis direktorius gavo tą pranešimą. 21 straipsnis. Sutarties kalbos 1. Ši Sutartis pasirašoma vienu originaliu egzemplioriumi anglų, arabų, kinų, prancūzų, rusų ir ispanų kalbomis. Visi šiomis kalbomis sudaryti tekstai yra autentiški. 2. Oficialų tekstą bet kuria kita 21 straipsnio 1 dalyje nenurodyta kalba suinteresuotosios šalies prašymu nustato PINO generalinis direktorius, pasitaręs su visomis suinteresuotomis šalimis. Šioje dalyje suinteresuotoji šalis – bet kuri PINO valstybė narė, su kurios oficialiąja kalba arba viena iš oficialiųjų kalbų yra susijęs pateiktas prašymas, taip pat Europos Sąjunga ir bet kuri kita tarpvyriausybinė organizacija, galinti tapti šios Sutarties šalimi, jei prašymas yra susijęs su viena iš jos oficialiųjų kalbų. 22 straipsnis. Depozitaras Sutarties depozitaras yra PINO generalinis direktorius. Priimta Marakeše 2013 m. birželio 27 d. [1] Suderintas pareiškimas dėl 2 straipsnio a punkto: šioje Sutartyje ši apibrėžtis apima ir tokių kūrinių garsinę formą, pavyzdžiui, garso knygas. [2] Suderintas pareiškimas dėl 2 straipsnio c punkto: šioje Sutartyje vyriausybės pripažinti subjektai gali apimti subjektus, gaunančius valstybės finansinę paramą švietimo, mokymo, adaptuoto skaitymo ar prieigos prie informacijos paslaugoms naudos gavėjams nesiekiant pelno teikti. [3] Suderintas pareiškimas dėl 3 straipsnio b dalies: frazė „neįmanoma sumažinti“ jokiu būdu nereiškia, kad asmuo privalo pasinaudoti visomis įmanomomis medicinos diagnostikos procedūrų ir gydymo paslaugomis. [4] Suderintas pareiškimas dėl 4 straipsnio 3 dalies: susitariama, kad šia dalimi nėra nei susiaurinama, nei praplečiama pagal Berno konvenciją teisei atlikti vertimą leidžiamų taikyti apribojimų ir išimčių taikymo regos sutrikimų ar kitą spausdinto teksto skaitymo negalią turinčių asmenų labui sritis. [5] Suderintas pareiškimas dėl 4 straipsnio 4 dalies: susitariama, kad galimybės įsigyti kūrinį sąlyga pati savaime neleidžia spręsti, ar šiame straipsnyje nurodytas apribojimas ar išimtis atitinka trijų pakopų testo reikalavimus. [6] Suderintas pareiškimas dėl 5 straipsnio 1 dalies: papildomai susitariama, kad jokiomis šios Sutarties nuostatomis nėra susiaurinama ar praplečiama bet kokioje kitoje sutartyje numatytų išimtinių teisių taikymo sritis. [7] Suderintas pareiškimas dėl 5 straipsnio 2 dalies: susitariama, kad platinant ar pateikiant prieinamos formos kopijas tiesiogiai kitos susitariančiosios šalies naudos gavėjui, įgaliotajam subjektui gali būti tikslinga taikyti papildomas priemones siekiant įsitikinti, kad asmuo, kuriam jis teikia paslaugas, yra naudos gavėjas, taip pat taikyti savo praktiką, kaip aprašyta 2 straipsnio c dalyje. [8] Suderintas pareiškimas dėl 5 straipsnio 4 dalies b punkto: susitariama, kad jokiomis šios Sutarties nuostatomis nėra reikalaujama ar duodama suprasti, kad susitariančioji šalis turi priimti ar taikyti trijų pakopų testą, jei tai neįeina į jos įsipareigojimus pagal šią priemonę ar kitas tarptautines sutartis. [9] Suderintas pareiškimas dėl 5 straipsnio 4 dalies b punkto: susitariama, kad jokiomis šios Sutarties nuostatomis susitariančioji šalis nėra įpareigojama ratifikuoti PINO autorių teisių sutartį ar prie jos prisijungti arba laikytis jos nuostatų, ir jokiomis šios Sutarties nuostatomis nepažeidžiamos jokios PINO autorių teisių sutartyje nustatytos teisės, apribojimai ir išimtys. [10] Suderintas pareiškimas dėl 6 straipsnio: susitariama, kad, susitariančiosioms šalims vykdant 6 straipsnyje nustatytus įsipareigojimus, joms galioja tos pačios 4 straipsnyje nustatytos lankstumo sąlygos. [11] Suderintas pareiškimas dėl 7 straipsnio: susitariama, kad įgaliotieji subjektai įvairiomis aplinkybėmis gali nuspręsti prieinamos formos kopijų gamybai, platinimui ir pateikimui taikyti technines apsaugos priemones, ir jokiomis šio straipsnio nuostatomis nėra trukdoma taikyti tokią praktiką, jei ji atitinka nacionalinį įstatymą. [12] Suderintas pareiškimas dėl 9 straipsnio: susitariama, kad 9 straipsnio nuostatos nereiškia, kad įgaliotieji subjektai privalo registruotis, ir kad šių nuostatų laikymasis nėra būtina sąlyga įgaliotiesiems subjektams norint vykdyti pagal šią Sutartį pripažįstamą veiklą; šiuo straipsniu tik numatoma galimybė keistis informacija siekiant sudaryti palankesnes tarpvalstybinio keitimosi prieinamos formos kopijomis sąlygas. [13] Suderintas pareiškimas dėl 10 straipsnio 2 dalies: susitariama, kad tais atvejais, kai kūrinys atitinka 2 straipsnio a punkte pateiktą apibrėžtį, įskaitant ir tokių kūrinių garsinę formą, šioje Sutartyje numatyti apribojimai ir išimtys mutatis mutandis taikomi susijusioms teisėms, kurios yra būtinos prieinamos formos kopijai parengti, jai platinti ir pateikti naudos gavėjams.