EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2022 12 07 COM(2022) 695 final 2022/0402(CNS) Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų dėl vaiko kilmės pripažinimo ir autentiškų dokumentų dėl vaiko kilmės priėmimo ir dėl Europos vaiko kilmės pažymėjimo sukūrimo

{SEC(2022) 432 final} - {SWD(2022) 390 final} - {SWD(2022) 391 final} - {SWD(2022) 392 final}



AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS • Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai Sąjunga siekia sukurti, palaikyti ir plėtoti laisvės ir teisingumo erdvę, kurioje būtų užtikrintas laisvas asmenų judėjimas, galimybė kreiptis į teismą ir visapusiška pagarba pagrindinėms teisėms. Šiuo tikslu Komisijos pirmininkė U. von der Leyen savo kalboje apie Sąjungos padėtį 2020 m. sakė: „jei esate tėvas ar motina vienoje šalyje, tuomet ir kiekvienoje šalyje esate tėvas ar motina“. Šiuo pareiškimu Komisijos pirmininkė paminėjo būtinybę užtikrinti, kad vienoje valstybėje narėje nustatyta vaiko kilmė visais tikslais būtų pripažįstama visose kitose valstybėse narėse. Ši iniciatyva buvo įvardyta kaip pagrindinis ES vaiko teisių strategijos ir ES LGBTIQ asmenų lygybės strategijos veiksmas. Pasiūlymo tikslas – stiprinti vaikų pagrindinių ir kitų teisių apsaugą tarpvalstybiniais atvejais, įskaitant jų teisę į tapatybę, nediskriminavimą ir privatų bei šeimos gyvenimą, taip pat paveldėjimo ir išlaikymo teises kitoje valstybėje narėje, pirmiausia atsižvelgiant į vaiko interesus. Atsižvelgiant į šį tikslą, Tarybos išvadose dėl ES vaiko teisių strategijos pabrėžiama, kad vaiko teisės yra universalios, kad kiekvienas vaikas turi tokias pačias teises be jokios diskriminacijos ir kad atliekant visus su vaikais susijusius veiksmus pirmiausia turi būti atsižvelgiama į vaiko interesus, nesvarbu, ar šiuos veiksmus atlieka valdžios ar privačiosios institucijos. Papildomi pasiūlymo tikslai – suteikti teisinį tikrumą ir nuspėjamumą dėl taisyklių, taikomų tarptautinei jurisdikcijai ir taikytinai teisei dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais, bei vaiko kilmės pripažinimo, ir sumažinti šeimų ir valstybių narių teisminių sistemų teisines išlaidas ir naštą, susijusią su teismo procesais dėl vaiko kilmės pripažinimo kitoje valstybėje narėje. Poreikis užtikrinti vaiko kilmės pripažinimą tarp skirtingų valstybių narių atsiranda dėl to, kad piliečiai vis dažniau susiduria su tarpvalstybiniais atvejais, pavyzdžiui, kai jie turi šeimos narių kitoje valstybėje narėje, keliauja Sąjungoje, persikelia į kitą valstybę narę ir susiranda darbą arba sukuria šeimą, arba nusiperka turto kitoje valstybėje narėje. Tačiau apytikriai 2 milijonai vaikų šiuo metu gali susidurti su situacija, kai vienoje valstybėje narėje nustatytas jų kilmės pripažinimas nėra pripažįstamas visais tikslais kitoje valstybėje narėje. Pagal Sąjungos teisę valstybės narės jau dabar turi pripažinti kitoje valstybėje narėje nustatytą vaiko kilmę naudojantis teisėmis, vaikui kylančiomis iš Sąjungos teisės, ypač pagal Sąjungos laisvo judėjimo teisę, taip pat Direktyvą 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, o tai reiškia teisę į vienodą požiūrį ir kliūčių sudarymo draudimą sprendžiant tokius klausimus kaip vardų ir pavardžių pripažinimas. Tačiau Sąjungos teisėje dar nereikalaujama, kad valstybės narės kitais tikslais pripažintų kitoje valstybėje narėje nustatytą vaiko kilmę. Šis nepripažinimas gali turėti sunkių neigiamų pasekmių vaikams. Dėl to gali atsirasti kliūčių jų pagrindinėms teisėms tarpvalstybiniais atvejais ir gali būti užkirstas kelias teisėms, kurios vaikams kyla iš jų kilmės pagal nacionalinę teisę. Tokiu būdu vaikai gali prarasti teises į paveldėjimą ar išlaikymą kitoje valstybėje narėje arba teisę, kad kuris nors iš tėvų veiktų kaip jų teisinis atstovas kitoje valstybėje narėje tokiais klausimais kaip medicininis gydymas ar mokymas. Dėl šių sunkumų šeimos gali būti priverstos pradėti teismo procesus, kad jų vaikų kilmė būtų pripažįstama kitoje valstybėje narėje, tačiau šiems teismo procesams reikia laiko, išlaidų, jie yra našta tiek šeimoms, tiek valstybių narių teisminėms sistemoms, o jų rezultatai nėra akivaizdūs. Galiausiai, nors valstybės narės yra įpareigotos pripažinti kitoje valstybėje narėje nustatytą vaiko kilmę siekiant užtikrinti teises, kylančias iš Sąjungos teisės, šeimos gali nesiryžti naudotis savo laisvo judėjimo teise baimindamosi, kad kitoje valstybėje narėje jų vaikų kilmė nebus pripažįstama visais tikslais. Dabartinių vaiko kilmės pripažinimo sunkumų priežastys yra tos, kad valstybės narės turi skirtingas materialinės teisės normas dėl vaiko kilmės nustatymo vidaus atvejais, kurios yra ir liks jų kompetencija, taip pat skirtingas tarptautinės jurisdikcijos ir kolizines normas dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais ir dėl kitoje valstybėje narėje nustatytos vaiko kilmės pripažinimo, kurios priklauso Sąjungos kompetencijai. Tačiau šiuo metu Sąjungos į tarpvalstybinio pobūdžio priemonių dėl šeimos teisės, taip pat dėl tėvų pareigų ir užtikrinamo išlaikymo, paveldėjimo ir viešųjų dokumentų pateikimo kitoje valstybėje narėje, taikymo sritį neįtrauktos tarptautinės jurisdikcijos ar kolizinės normos dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais arba dėl vaiko kilmės pripažinimo tarp valstybių narių. Piliečių skundai, peticijos Europos Parlamentui ir teismo procesai rodo problemas, su kuriomis susiduria šeimos dėl savo vaikų kilmės pripažinimo Sąjungoje tarpvalstybiniais atvejais, įskaitant atvejus, kai šeimos persikelia į kitą valstybę narę arba grįžta į savo kilmės valstybę narę ir prašo visais tikslais pripažinti vaiko kilmę. Siekdama spręsti vaiko kilmės pripažinimo visais tikslais problemas ir panaikinti esamą spragą Sąjungos teisėje Komisija siūlo priimti Sąjungos taisykles dėl tarptautinės jurisdikcijos vaiko kilmės klausimais (nustatant, kurios valstybės narės teismai yra kompetentingi spręsti vaiko kilmės klausimus, taip pat susijusius su vaiko kilmės nustatymu tarpvalstybiniais atvejais) ir taikytinos teisės (nustatant nacionalinę teisę, kuri turėtų būti taikoma vaiko kilmės klausimams, taip pat vaiko kilmės nustatymui tarpvalstybiniais atvejais), kad valstybėje narėje būtų lengviau pripažinti vaiko kilmę, nustatytą kitoje valstybėje narėje. Komisija taip pat siūlo sukurti Europos vaiko kilmės pažymėjimą, kurio galėtų prašyti vaikai (arba jų teisiniai atstovai) ir kurį jie galėtų naudoti kaip savo vaiko kilmės įrodymą kitoje valstybėje narėje. Atsižvelgiant į tai, kad pagal tarptautinę teisę, Sąjungos teisę ir valstybių narių teisę visi vaikai turi vienodas teises jų nediskriminuojant, pasiūlymas apima vaiko kilmės pripažinimą nepriklausomai nuo vaiko gyvybės užsimezgimo ar gimimo būdo ir nepriklausomai nuo vaiko šeimos tipo. Todėl pasiūlymas apima ir tos pačios lyties tėvų vaiko kilmės pripažinimą bei šalies viduje įvaikinto vaiko kilmės pripažinimą valstybėje narėje. Tačiau pasiūlymas neturi įtakos valstybių narių kompetencijai priimti materialinės šeimos teisės normas, pavyzdžiui, dėl šeimos apibrėžimo arba dėl vaiko kilmės nustatymo vidaus atvejais. Pasiūlymas taip pat neturi įtakos valstybių narių taisyklėms dėl užsienyje sudarytų santuokų ar įregistruotų partnerysčių pripažinimo. Pasiūlymas taikomas neatsižvelgiant į vaikų pilietybę ir jų tėvų pilietybę. Tačiau, atsižvelgiant į esamas Sąjungos priemones, taikomas civilinėms byloms (įskaitant šeimos teisę) ir komercinėms byloms, pasiūlyme nustatytas reikalavimas pripažinti arba priimti tik tuos vaiko kilmę nustatančius arba įrodančius dokumentus, kurie išduoti valstybėje narėje, o trečiojoje valstybėje vaiko kilmę nustatančių arba įrodančių dokumentų pripažinimas arba priėmimas ir toliau bus reglamentuojami nacionalinės teisės aktais. • Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis Pagal esamą Sąjungos teisę valstybės narės jau dabar yra įpareigotos pripažinti kitoje valstybėje narėje nustatytą vaiko kilmę, kad vaikas galėtų naudotis teisėmis, kylančiomis iš Sąjungos teisės, visų pirma laisvo judėjimo teise. Pasiūlymas neturi įtakos šiai valstybių narių pareigai. Tačiau Sąjungai neturint nustatytų taisyklių, taikomų tarptautinei jurisdikcijai ir taikytinai teisei dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais bei vaiko kilmės pripažinimui kitoje valstybėje narėje siekiant naudotis teisėmis, vaikui kylančiomis iš vaiko kilmės pagal nacionalinę teisę, šiuos klausimus šiuo metu reglamentuoja kiekvienos valstybės narės teisė. Esamomis Sąjungos priemonėmis reglamentuojamas teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų pripažinimas keliose srityse, kurios yra tiesiogiai aktualios vaikams tarpvalstybiniais atvejais, kaip antai tėvų pareigos, išlaikymas ir paveldėjimas. Tačiau vaiko kilmės klausimai nepatenka į šių priemonių taikymo sritį. Savo ruožtu Reglamente dėl viešųjų dokumentų reglamentuojamas viešųjų dokumentų autentiškumas tam tikrose srityse, įskaitant gimimą, vaiko kilmę bei įvaikinimą, tačiau jis neapima tokių viešųjų dokumentų turinio pripažinimo. Priimtomis bendromis taisyklėmis, taikomomis tarptautinei jurisdikcijai ir taikytinai teisei dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais bei vaiko kilmės pripažinimui kitoje valstybėje narėje, būtų papildyti galiojantys Sąjungos teisės aktai, reglamentuojantys šeimos teisę ir paveldėjimą, bei palengvintas jų taikymas, nes vaiko kilmė yra preliminarus klausimas, kurį reikia išspręsti prieš taikant esamas Sąjungos taisykles dėl tėvų pareigų, išlaikymo ir paveldėjimo vaiko atžvilgiu.

Kadangi pasiūlymu siekiama apsaugoti vaikų teises tarpvalstybiniais atvejais, jis atitinka JT vaiko teisių konvenciją, kurioje nustatyta, kad valstybės dalyvės turi užtikrinti, kad vaikas būtų apsaugotas nuo bet kokios diskriminacijos ar bausmių dėl vaiko tėvų statuso ar veiklos (2 straipsnis), kad atliekant visus su vaikais susijusius veiksmus, nepriklausomai nuo to, ar juos atliktų teismai, ar teisėkūros institucijos, pirmiausia turi būti atsižvelgiama į vaiko interesus (3 straipsnis)

ir kad vaikai turi teisę į tapatybę ir būti prižiūrimi tėvų (7 ir 8 straipsniai). Pasiūlymas taip pat atitinka Europos žmogaus teisių konvenciją, kurioje numatyta teisė į pagarbą privačiam ir šeimos gyvenimui, ir susijusią Europos Žmogaus Teisių Teismo praktiką, taip pat dėl vaikų, gimusių surogatinės motinystės būdu, pripažinimo. Galiausiai jis taip pat atitinka Europos Sąjungos sutartyje (3 straipsnio 3 dalyje ir 3 straipsnio 5 dalyje) ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje (toliau – Chartija) nustatytą tikslą saugoti ir skatinti vaiko teises. Chartija užtikrina, kad taikant ir įgyvendinant Sąjungos teisę būtų saugomos pagrindinės vaikų ir jų šeimų teisės. Šios teisės apima teisę į pagarbą privačiam ir šeimos gyvenimui (7 straipsnis), diskriminacijos draudimo teisę (21 straipsnis) ir vaikų teisę reguliariai palaikyti asmeninius santykius ir tiesioginius ryšius su abiem tėvais, jei tai atitinka jų interesus (24 straipsnis). Remiantis JT vaiko teisių konvencija, Chartijos 24 straipsnio 2 dalyje taip pat nustatyta, kad visuose valdžios ar privačiųjų institucijų veiksmuose, susijusiuose su vaikais, pirmiausia turi būti vadovaujamasi vaiko interesais. • Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis Pasiūlymas grindžiamas keliomis politikos iniciatyvomis. Tai 2010 m. Europos Vadovų Tarybos „Stokholmo programa – Atvira ir saugi Europa piliečių labui ir saugumui“, Komisijos veiksmų planas, kuriuo įgyvendinama Stokholmo programa, ir 2010 m. Žalioji knyga „Mažiau administracinių formalumų piliečiams: skatinti laisvą viešųjų dokumentų judėjimą ir civilinės būklės dokumentų pasekmių pripažinimą“. Be to, 2017 m. Europos Parlamentas paprašė Komisijos pateikti teisėkūros procedūra priimamą aktą dėl tarpvalstybinio sprendimų dėl įvaikinimo pripažinimo. 2020 m. Komisija paskelbė priemones, kuriomis siekiama užtikrinti, kad vienoje valstybėje narėje nustatyta vaiko kilmė būtų pripažįstama visose kitose valstybėse narėse. Ši iniciatyva buvo įtraukta į 2021 m. ES vaiko teisių strategiją kaip pagrindinis veiksmas, kuriuo remiama lygybė ir vaikų teisės, taip pat į 2020 m. ES LGBTIQ asmenų lygybės strategiją. Europos Parlamentas palankiai įvertino Komisijos iniciatyvą 2022 m. rezoliucijoje dėl vaiko teisių apsaugos civilinėse, administracinėse ir šeimos teisės bylose. Tarybos išvadose dėl ES vaiko teisių strategijos pabrėžiama, kad vaiko teisės yra universalios, kad kiekvienas vaikas naudojasi tokiomis pačiomis teisėmis be jokios diskriminacijos ir kad, atliekant visus su vaikais susijusius veiksmus, pirmiausia turi būti atsižvelgiama į vaiko interesus, nesvarbu, ar šiuos veiksmus atlieka valdžios ar privačiosios institucijos. Tai reiškia, kad būtina sukurti teisinę sistemą, kurioje būtų nustatytos vienodos taisyklės, taikomos tarptautinei jurisdikcijai ir taikytinai teisei dėl vaiko kilmės tarpusavio pripažinimo valstybėse narėse, suteikiančios vaikams galimybę naudotis savo teisėmis Sąjungoje be diskriminacijos. 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI • Teisinis pagrindas Pagal Sąjungos sutartis materialinė teisė šeimos klausimais, įskaitant asmenų teisinį statusą, priklauso valstybių narių kompetencijai, o tai reiškia, kad materialinės teisės normos dėl asmens kilmės nustatymo yra išdėstytos nacionalinėje teisėje. Tačiau pagal SESV 81 straipsnio 3 dalį Sąjunga gali priimti priemones, susijusias su tarpvalstybinio pobūdžio šeimos teise, kaip antai priemones, pagal kurias vienoje valstybėje narėje nustačius vaiko kilmę ji būtų pripažįstama ir kitose valstybėse narėse. Šios priemonės gali apimti bendrų taisyklių, taikomų tarptautinei jurisdikcijai, taikytinai teisei ir vaiko kilmės pripažinimo kitoje valstybėje narėje procedūroms, priėmimą. Taikant šias priemones nebus suderinta valstybių narių materialinė teisė dėl šeimos apibrėžimo arba dėl vaiko kilmės nustatymo vidaus atvejais. Kaip ir kitomis su šeimos teise susijusiomis Sąjungos priemonėmis, pasiūlymu siekiama palengvinti su vaiko kilme susijusių teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų pripažinimą priimant bendras tarptautinės jurisdikcijos ir taikytinos teisės taisykles. Pasiūlymu siekiama nustatyti reikalavimą, kad būtų pripažinta kitoje valstybėje narėje nustatyta vaiko kilmė, visų pirma teisės, kylančios iš vaiko kilmės pagal nacionalinę teisę. Todėl SESV 81 straipsnio 3 dalis yra tinkamas teisinis pagrindas. Pagal SESV 22 protokolą teisinės priemonės, priimtos teisingumo srityje, Danijoje nėra privalomos ir taikomos. Pagal SESV 21 protokolą šios priemonės taip pat nėra privalomos Airijai. Tačiau jei šioje srityje pateikiamas pasiūlymas, Airija gali pareikšti pageidavimą dalyvauti tvirtinant ir taikant priemonę, o ją priėmus, gali pareikšti pageidavimą pripažinti tą priemonę. • Subsidiarumas Nors valstybės narės nustato taisykles dėl šeimos apibrėžimo ir dėl vaiko kilmės nustatymo, su šeimos teise ir tarpvalstybinį poveikį turinčiomis vaiko teisėmis susijusių priemonių priėmimas yra bendra Sąjungos ir valstybių narių kompetencija. Problemos, susijusios su kitoje valstybėje narėje nustatytos vaiko kilmės pripažinimu siekiant naudotis teisėmis, kylančiomis iš nacionalinės arba Sąjungos teisės, yra aktualios Sąjungos lygmeniu, nes siekiant pripažinimo reikia, kad dalyvautų dvi valstybės narės. Vaiko kilmės nepripažinimo pasekmės taip pat aktualios Sąjungos lygmeniu, nes šeimos gali nesiryžti naudotis savo laisvo judėjimo teise nuogąstaudamos, kad kitoje valstybėje narėje jų vaiko kilmė nebus pripažįstama visais tikslais. Su vaiko kilmės pripažinimu susijusios problemos visų pirma kyla dėl skirtingų valstybių narių materialinės teisės normų, taikomų vaiko kilmės nustatymui, ir skirtingų valstybių narių taisyklių, taikomų tarptautinei jurisdikcijai ir taikytinai teisei dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais. Atskirai veikiančios valstybės narės negalėtų tinkamai pašalinti problemų, susijusių su vaiko kilmės pripažinimu, nes valstybių narių taisyklės ir procedūros turėtų būti vienodos arba bent jau suderinamos, kad skirtingose valstybėse narėse vaiko kilmė būtų tarpusavyje pripažįstama. Reikia Sąjungos lygmens veiksmų siekiant užtikrinti, kad valstybė narė, kurios teismai ar kitos kompetentingos institucijos nustato vaiko kilmę tarpvalstybiniais atvejais, būtų laikoma turinčia jurisdikciją tai daryti ir kad visų valstybių narių teismai ir kitos kompetentingos institucijos taikytų tą pačią teisę dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais. Tokiu būdu Sąjungoje bus išvengta vienas kitam prieštaraujančių to paties asmens vaiko kilmės atvejų ir kiekviena valstybė narė pripažins kitoje valstybėje narėje nustatytą vaiko kilmę. Todėl šio pasiūlymo tikslai, atsižvelgiant į jo taikymo sritį ir poveikį, būtų geriausiai pasiekti Sąjungos lygmeniu, laikantis subsidiarumo principo. • Proporcingumo principas Šio pasiūlymo tikslas – palengvinti vaiko kilmės pripažinimą tarp valstybių narių numatant, kad būtų pripažįstami i) teismo sprendimai ir ii) autentiški dokumentai, kuriais nustatoma vaiko kilmė ir kurie turi privalomą teisinę galią, ir priimami autentiški dokumentai, kurie neturi privalomos teisinės galios kilmės valstybėje narėje, tačiau toje valstybėje narėje turi įrodomąją galią. Šiuo tikslu pasiūlymu suderinamos valstybių narių taisyklės, taikomos tarptautinei jurisdikcijai dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais, ir valstybių narių kolizinės normos, kuriomis nustatoma taikytina teisė dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais. Šiuo pasiūlymu neviršijama to, kas būtina jo tikslams pasiekti:

jis neprieštarauja materialinei nacionalinei teisei dėl šeimos apibrėžimo;

jis neturi įtakos nacionalinei teisei dėl užsienyje sudarytų santuokų ar įregistruotų partnerysčių pripažinimo; jurisdikcijos ir taikytinos teisės taisyklės galioja tik vaiko kilmės nustatymui tarpvalstybiniais atvejais; juo nustatomas reikalavimas, kad valstybės narės pripažintų vaiko kilmę tik tada, kai ji buvo nustatyta valstybėje narėje, bet ne tada, kai ji buvo nustatyta trečiojoje valstybėje; juo nedaromas poveikis valstybių narių institucijų kompetencijai vaiko kilmės klausimams spręsti, o Europos vaiko kilmės pažymėjimas vaikams (arba jų teisiniams atstovams) nėra privalomas ir nepakeis lygiaverčių nacionalinių dokumentų, kuriais įrodoma vaiko kilmė. Taigi pasiūlymas proporcingumo principą atitinka. • Priemonės pasirinkimas Priimti vienodas taisykles, taikomas tarptautinei jurisdikcijai ir taikytinai teisei dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais, galima tik reglamentu, nes tik reglamentu užtikrinamas visiškai nuoseklus taisyklių aiškinimas ir taikymas. Todėl, atsižvelgiant į ankstesnes Sąjungos tarptautinės privatinės teisės priemones, tinkamiausia teisinė priemonė yra reglamentas.

3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI • Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Rengdama pasiūlymą Komisija 2021 m. ir 2022 m. surengė išsamias konsultacijas su visomis valstybėmis narėmis (išskyrus Daniją). Buvo konsultuojamasi su įvairiomis suinteresuotosiomis šalimis, atstovaujančiomis piliečiams, valdžios institucijoms, akademikams, teisininkams, NVO ir kitoms susijusioms interesų grupėms. Konsultacijas sudarė i) vieši atsiliepimai apie įžanginį poveikio vertinimą;

ii) atviros viešos konsultacijos; iii) susitikimas su suinteresuotosiomis šalimis ir pilietinės visuomenės atstovais ir iv) susitikimas su valstybių narių institucijų ekspertais. Be Komisijos konsultacijų, konsultacijas rengė ir išorės rangovas. Jas sudarė i) internetinės apklausos, skirtos valstybių narių civilinės metrikacijos įstaigoms; ii) rašytiniai klausimynai valstybių narių ministerijoms ir teismams ir iii) pokalbiai su valstybių narių teismais ir NVO. Apskritai, suinteresuotosios šalys, atstovaujančios vaikų teisėms, vaivorykštės šeimoms, praktikuojantiems teisininkams ir civilinės metrikacijos įstaigoms, palankiai vertino tai, kad Sąjunga spręstų dabartines su vaiko kilmės pripažinimu susijusias problemas priimdama privalomus teisės aktus. O tradicinėms šeimoms atstovaujančios organizacijos ir prieš surogatinę motinystę pasisakančios organizacijos šį teisėkūros procedūra priimamą aktą iš esmės vertino kritiškai. Visuomenės nuomonė skyrėsi. Gauti atsiliepimai suteikė informacijos, naudingos rengiant pasiūlymą ir su juo susijusį poveikio vertinimą. Į poveikio vertinimą įtraukta išsami Komisijos surengtų konsultacijų rezultatų santrauka. • Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas Be minėtų konsultacijų su suinteresuotosiomis šalimis, Komisija taip pat rinko tiriamuosius duomenis iš kitų šaltinių ir jais naudojosi. Rengdama pasiūlymą Komisija paprašė vaiko kilmės tarpusavio pripažinimo valstybėse narėse ekspertų grupės, kurią ji įsteigė 2021 m., pateikti tiriamųjų duomenų. Komisija taip pat dalyvavo ekspertų susitikimuose dėl Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencijos vaiko kilmės / surogatinės motinystės projekto ir analizavo akademinę literatūrą, ataskaitas ir studijas. Rengdama poveikio vertinimą Komisija rėmėsi išorinio rangovo atliktu tyrimu. Išorės rangovas taip pat parengė šalių ataskaitas dėl, be kita ko, valstybių narių materialinės teisės ir tarptautinės privatinės teisės, reglamentuojančios vaiko kilmę. Rangovo tyrime naudotos įvairios priemonės, siekiant išnagrinėti esamas vaiko kilmės pripažinimo problemas, šio pasiūlymo poveikį ir svarstomas politikos galimybes. Šios priemonės apėmė įvairiai surinktų (pokalbiais, klausimynais, nacionalinėmis ataskaitomis) empirinių duomenų naudojimą, taip pat statistiką ir tyrimų analizę. Jei kiekybinių duomenų nebuvo, buvo naudojami kokybiniai įverčiai. Išorės rangovo tyrime padaryta išvada, kad tinkamiausia galimybė Sąjungai pasiekti savo politikos tikslus būtų priimti teisėkūros priemonę dėl vaiko kilmės tarpusavio pripažinimo valstybėse narėse, įskaitant Europos vaiko kilmės pažymėjimo sukūrimą. • Poveikio vertinimas Remdamasi Komisijos Geresnio reglamentavimo gairėmis ir įžanginio poveikio vertinimo išvadomis Komisija parengė pasiūlymo poveikio vertinimą. Poveikio vertinime apsvarstytos šios politikos galimybės: i) atskaitos scenarijus; ii) Komisijos rekomendacija valstybėms narėms;

iii) teisėkūros priemonės, apimančios reglamentą dėl vaiko kilmės tarpusavio pripažinimo valstybėse narėse, ir iv) teisėkūros priemonės, apimančios reglamentą dėl vaiko kilmės tarpusavio pripažinimo valstybėse narėse, įskaitant neprivalomo Europos vaiko kilmės pažymėjimo sukūrimą. Visos šios politikos galimybės, įskaitant atskaitos scenarijų, apimtų ir tam tikras su teisėkūra nesusijusias priemones, skirtas didinti informuotumą, skatinti gerąją patirtį ir gerinti valstybių narių institucijų, sprendžiančių vaiko kilmės klausimus, bendradarbiavimą. Poveikio vertinime išnagrinėta kiekviena iš šių galimybių atsižvelgiant į numatomą jų poveikį ir veiksmingumą, ekonomiškumą ir suderinamumą su Sąjungos teisine ir politine sistema. Atsižvelgus į šį vertinimą, pasirinkta politikos galimybė, apimanti reglamento dėl vaiko kilmės tarpusavio pripažinimo valstybėse narėse, įskaitant neprivalomo Europos vaiko kilmės pažymėjimo sukūrimą, pasiūlymą. Poveikio vertinime daroma išvada, kad pasirinkta galimybė labai palengvintų visų apytikriai 2 milijonų tarpvalstybinių šeimų vaikų (ir ne tik tų, kurios šiuo metu susiduria su didžiausiomis vaiko kilmės pripažinimo problemomis) vaiko kilmės pripažinimą. Visų pirma, Europos vaiko kilmės pažymėjimas, specialiai skirtas naudoti kitoje valstybėje narėje, visoms šeimoms sumažintų administracinę pripažinimo procedūrų ir vertimo išlaidų naštą. Pasirinkta politikos galimybė taip pat būtų veiksmingiausia sprendžiant vaiko kilmės pripažinimo problemas, nes teigiamas teisinis, socialinis ir psichologinis poveikis būtų didžiausias. Pasirinkta galimybė turėtų aiškų teigiamą poveikį pagrindinių vaikų teisių, pvz., jų teisės į tapatybę, nediskriminavimą ir privatų bei šeimos gyvenimą, apsaugai. Be to, ji veiksmingiausiai padėtų apsaugoti teises, kurios vaikams kyla iš vaiko kilmės pagal nacionalinę teisę, pvz., jų teisę į išlaikymą ir paveldėjimą kitoje valstybėje narėje. Galiausiai ji taip pat turėtų teigiamą socialinį ir psichologinį poveikį, nes dėl jos tarpvalstybiniais atvejais vaikai būtų traktuojami kaip vietos vaikai. Priėmus vienodas Sąjungos taisykles dėl tarptautinės jurisdikcijos ir taikytinos teisės bei pripažįstant vaiko kilmę nereikalaujant taikyti jokios konkrečios procedūros, pasirinkta galimybė leistų panaikinti su administracinėmis procedūromis ir teismo procesais susijusias išlaidas ir naštą, kurią vaikai ir jų šeimos šiuo metu turi patirti, kad vaiko kilmė būtų pripažįstama kitoje valstybėje narėje. Apskaičiuota, kad pagal pasirinktą galimybę vidutinės pripažinimo procedūros atvejo išlaidos sumažėtų 71 proc., o šeimoms, kurios šiuo metu susiduria su rimčiausiomis vaiko kilmės pripažinimo problemomis, šios išlaidos sumažėtų 90 proc. Pasirinkta galimybė leistų valstybių narių valdžios institucijoms sutaupyti daug išlaidų, laiko ir sumažėtų joms tenkanti našta. Skaičiuojama, kad pagal pasirinktą galimybę valdžios institucijų patiriamos pripažinimo procedūrų išlaidos sumažėtų 54 proc. • Pagrindinės teisės Kaip paaiškinta pirmiau, dėl dabartinių vaiko kilmės pripažinimo problemų kyla situacijų, kai pažeidžiamos pagrindinės ir kitos vaikų teisės tarpvalstybiniais atvejais. Teisinio statuso ir kitoje valstybėje narėje nustatytos vaiko kilmės atėmimas iš vaikų prieštarauja pagrindinėms vaikų teisėms į tapatybę, nediskriminavimą ir pagarbą privačiam ir šeimos gyvenimui bei jų interesams. Pasiūlymu, kuriuo valstybėse narėse sudaromos palankesnės sąlygos pripažinti tarpusavyje vaiko kilmę, siekiama apsaugoti pagrindines vaikų teises tarpvalstybiniais atvejais ir užtikrinti vaiko kilmės statuso tęstinumą Sąjungoje. 4.POVEIKIS BIUDŽETUI

Valstybės narės gali patirti vienkartinių išlaidų, kad prisitaikytų prie naujų reglamento taisyklių, visų pirma išlaidų, susijusių su poreikiu mokyti naujųjų taisyklių teisėjus, civilinės metrikacijos įstaigų ir kitų kompetentingų institucijų darbuotojus. Galima tikėtis nedidelių pasikartojančių išlaidų, susijusių su nuolatiniu tų institucijų darbuotojų mokymu. Nesitikima, kad šios išlaidos bus reikšmingos, jas bet kuriuo atveju atsvertų dėl reglamento padidėjęs veiksmingumas ir sutaupytos išlaidos. Pasiūlyme pateiktos nuostatos dėl skaitmeninio ryšio per Europos elektroninės prieigos punktą, susijusios su Reglamentu (ES) XX/YYYY (Skaitmeninimo reglamentas) nustatyta decentralizuota IT sistema, turėtų poveikį Sąjungos biudžetui, kurį galima padengti perskirstant lėšas Teisingumo programoje. Šis poveikis būtų nedidelis, nes decentralizuota IT sistema neturėtų būti specialiai sukurta šiam pasiūlymui taikyti, o būtų sukurta daugeliui Sąjungos teisminio bendradarbiavimo civilinėse ir komercinėse bylose priemonių pagal [Skaitmeninimo reglamentą]. Valstybės narės taip pat patirtų tam tikrų išlaidų, susijusių su decentralizuotos IT sistemos prieigos taškų įrengimu ir priežiūra savo teritorijose bei nacionalinių IT sistemų pritaikymu, kad jos galėtų sąveikauti su prieigos taškais. Tačiau, kaip pažymėta, didžioji šių finansinių investicijų dalis jau būtų buvusi padaryta skaitmeninant kitas Sąjungos teisminio bendradarbiavimo civilinėse ir komercinėse bylose priemones. Be to, valstybės narės galėtų prašyti dotacijų šioms išlaidoms finansuoti pagal atitinkamas Sąjungos finansines programas, visų pirma pagal Sanglaudos politikos fondus ir Teisingumo programą. 5.KITI ELEMENTAI • Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka Reglamentas tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse, todėl jo nereikia perkelti į nacionalinę teisę. Pasiūlyme numatomos atitinkamos stebėsenos, vertinimo ir ataskaitų teikimo pareigos. Visų pirma, praktinis reglamento taikymas būtų stebimas reguliariai rengiant Europos teisminio tinklo civilinėse ir komercinėse bylose susirinkimus, kuriuose dalyvautų valstybių narių ekspertai. Be to, Komisija visapusiškai įvertintų reglamento taikymą praėjus penkeriems metams po reglamento įsigaliojimo. Vertinimas būtų atliekamas, be kita ko, remiantis valstybių narių institucijų, išorės ekspertų ir atitinkamų suinteresuotųjų šalių pateikiama informacija. • Pasiūlymo nuostatų paaiškinimas Pasiūlymą sudaro devyni skyriai: i) dalykas, taikymo sritis ir terminų apibrėžtys; ii) jurisdikcija vaiko kilmės klausimais tarpvalstybiniais atvejais; iii) nustatant vaiko kilmę tarpvalstybiniais atvejais taikytina teisė; iv) privalomos teisinės galios teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų, išduotų kitoje valstybėje narėje, pripažinimas; v) neprivalomos teisinės galios autentiškų dokumentų, išduotų kitoje valstybėje narėje, priėmimas;

vi) Europos vaiko kilmės pažymėjimas; vii) skaitmeninis ryšys; viii) deleguotieji aktai ir ix) bendrosios ir baigiamosios nuostatos. I skyrius. Dalykas, taikymo sritis ir terminų apibrėžtys 1 straipsnyje nustatomas pasiūlymo dalykas. Pasiūlymu siekiama palengvinti vienoje valstybėje narėje nustatytos vaiko kilmės pripažinimą kitoje valstybėje narėje priimant vienodas taisykles dėl: i) tarptautinės jurisdikcijos siekiant nustatyti vaiko kilmę valstybėje narėje tarpvalstybiniais atvejais; ii) taikytinos teisės dėl vaiko kilmės nustatymo valstybėje narėje tarpvalstybiniais atvejais; iii) vaiko kilmę nustatančių privalomos teisinės galios teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų pripažinimo; iv) autentiškų dokumentų, kurie neturi privalomos teisinės galios kilmės valstybėje narėje, tačiau toje valstybėje narėje turi įrodomąją galią, priėmimo ir v) neprivalomo Europos vaiko kilmės pažymėjimo, kuriuo suteikiama galimybė vaikui arba teisiniam atstovui pateikti vaiko kilmės įrodymą kitoje valstybėje narėje, sukūrimo. Vaiko kilmė paprastai nustatoma teisės aktais arba kompetentingos institucijos aktu, pvz., teismo sprendimu, administracinės institucijos sprendimu arba notaro aktu, po kurio vaiko kilmė paprastai įregistruojama valstybės narės civiliniame arba gyventojų registre. Tačiau piliečiai vaiko kilmės pripažinimo kitoje valstybėje narėje dažniausiai prašo remdamiesi autentišku dokumentu, kuris neturi privalomos teisinės galios vaiko kilmei nustatyti, tačiau turi įrodomąją galią ir įrodo, kad vaiko kilmė buvo nustatyta anksčiau toje valstybėje narėje kitomis priemonėmis (teisės aktais arba kompetentingos institucijos aktu). Tokie autentiški dokumentai gali būti, pavyzdžiui, civilinės metrikacijos įstaigos išrašas, gimimo arba vaiko kilmės liudijimas. Pasiūlyme pateiktomis vienodomis taisyklėmis dėl taikytinos teisės dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais, siekiama sudaryti sąlygas lengviau priimti autentiškus dokumentus, kurie neturi privalomos teisinės galios, bet kilmės valstybėje narėje turi įrodomąją galią ir įrodo, kad vaiko kilmė toje valstybėje narėje buvo nustatyta anksčiau (pavyzdžiui, gimimo liudijimas), arba įrodo kitus faktus nei vaiko kilmės nustatymas (pavyzdžiui, tėvystės patvirtinimas arba sutikimas dėl vaiko kilmės nustatymo). 2 straipsnyje dėl pasiūlymo ryšio su kitomis Sąjungos teisės nuostatomis paaiškinama, kad pasiūlymas neturėtų turėti poveikio teisėms, kurias vaikas įgyja iš Sąjungos teisės, visų pirma teisėms pagal Sąjungos laisvo judėjimo teisę, įskaitant Direktyvą 2004/38/EB. Pasiūlymu neketinama numatyti jokių papildomų sąlygų ar reikalavimų, susijusių su vaiko kilmės pripažinimu siekiant naudotis teisėmis, kylančiomis iš Sąjungos teisės, arba daryti poveikį tokių taisyklių įgyvendinimui. Todėl tai neturės įtakos Sąjungos laisvo judėjimo teisei, ji bus taikoma ir toliau. Visų pirma, atsisakyti pripažinti vaiko kilmę, kai siekiama naudotis teisėmis, kylančiomis iš Sąjungos teisės, galima tik remiantis Sąjungos laisvo judėjimo teise, kaip ją išaiškino Teisingumo Teismas. Be to, remiantis dabartine Sąjungos teise pagal SESV 21 straipsnį ir su ja susijusiais antrinės teisės aktais, kaip juos išaiškino Teisingumo Teismas, pagarba valstybės narės nacionaliniam identitetui pagal ES sutarties 4 straipsnio 2 dalį ir valstybės narės viešajai tvarkai negali būti pagrindas atsisakyti pripažinti giminystės ryšį tarp vaikų ir jų tos pačios lyties tėvų, kad vaikas galėtų naudotis teisėmis, kylančiomis iš Sąjungos teisės. Be to, norint pasinaudoti iš Sąjungos teisės kylančiomis teisėmis, vaiko kilmės įrodymą galima pateikti bet kuriomis priemonėmis. Todėl valstybė narė neturi teisės reikalauti, kad asmuo pateiktų pasiūlyme numatytą liudijimą kartu su teismo sprendimu arba autentišką dokumentą dėl vaiko kilmės, arba pasiūlymu sukurtą Europos vaiko kilmės pažymėjimą, jei asmuo siekia vaiko kilmės pripažinimo, kad būtų galima naudotis teisėmis, kurios vaikui kyla iš Sąjungos laisvo judėjimo teisės. Tačiau tai neturėtų trukdyti asmeniui tokiais atvejais savo noru pateikti ir atitinkamą liudijimą ar Europos vaiko kilmės pažymėjimą. 2 straipsnyje taip pat patikslinama, kad pasiūlymas neturės įtakos Reglamento dėl viešųjų dokumentų, kuriuo jau dabar supaprastinama viešųjų dokumentų (pvz., teismo sprendimų, notarinių aktų ir administracinių pažymėjimų) apyvarta tam tikrose srityse, įskaitant gimimą, vaiko kilmę bei įvaikinimą, taikymui jų autentiškumo atžvilgiu. 3 straipsnyje nustatoma pasiūlymo taikymo sritis. Jurisdikcijos ir taikytinos teisės taisyklės galioja, kai vaiko kilmė turi būti nustatyta valstybėje narėje tarpvalstybiniais atvejais. Vaiko kilmės pripažinimo taisyklės galioja, kai pripažintina vaiko kilmė yra nustatyta valstybėje narėje, todėl pasiūlymas neapima teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų, kuriais nustatoma arba įrodoma vaiko kilmė ir kurie parengti arba užregistruoti trečiojoje valstybėje, pripažinimo arba prireikus priėmimo. Tokiais atvejais pripažinimui arba priėmimui ir toliau taikoma kiekvienos valstybės narės nacionalinė teisė. Tačiau šis pasiūlymas taikomas visų vaikų kilmės pripažinimui, neatsižvelgiant į jų pilietybę ir jų tėvų pilietybę, su sąlyga, kad jų kilmė nustatoma valstybėje narėje, o ne trečiojoje valstybėje. Klausimai, kurie gali būti susiję su vaiko kilme, bet yra reglamentuojami kitomis Sąjungos ar tarptautinėmis priemonėmis arba nacionaline teise, nepatenka į pasiūlymo taikymo sritį – pavyzdžiui, klausimai, susiję su tėvų pareigomis, išlaikymu, paveldėjimu, tarptautiniu įvaikinimu, santuokos arba įregistruotos vaiko tėvų partnerystės egzistavimu, galiojimu ar pripažinimu ir su vaiko kilmės įregistravimo ar neįregistravimo atitinkamame valstybės narės registre pasekmėmis. Tačiau, pirmiausia išsprendus vaiko kilmės klausimą, pasiūlymas palengvintų esamų Sąjungos priemonių dėl tėvų pareigų, išlaikymo ir paveldėjimo taikymą vaiko atžvilgiu. Pasiūlyme taip pat neaptariamos teisės ir pareigos, kylančios iš vaiko kilmės pagal nacionalinę teisę, pavyzdžiui, vaiko pilietybė ir vardas. 4 straipsnyje pasiūlymo tikslais apibrėžiamos sąvokos „vaiko kilmė“, „vaikas“, „vaiko kilmės nustatymas“, „teismas“ ir „teismo sprendimas“, „autentiškas dokumentas“, „kilmės valstybė narė“, „decentralizuota IT sistema“ ir „Europos elektroninės prieigos punktas“. –Vaikas apibrėžiamas plačiąja prasme – ši sąvoka apima bet kokio amžiaus asmenį, kurio kilmė turi būti nustatyta, pripažinta ar įrodyta. Kadangi vaiko kilmės statusas yra aktualus visą žmogaus gyvenimą, pasiūlymas taikomas bet kokio amžiaus vaikams, t. y. ir nepilnamečiams, ir suaugusiems. Tačiau sąvokos „vaiko interesai“ ir „teisė būti išklausytam“ turi būti aiškinamos kaip apibūdinančios vaiką, kaip jis apibrėžiamas JT vaiko teisių konvencijoje, t. y. kaip jaunesnį nei 18 metų asmenį, nebent pagal vaikui taikytiną teisę pilnametystė sukanka anksčiau. –Vaiko kilmė, dar vadinama filiacija, – teisės aktais nustatytas tėvų ir vaikų giminystės ryšys, įskaitant buvimo vaiku tam tikram tėvui ar motinai arba tėvams teisinį statusą. Šio pasiūlymo tikslais vaiko kilmė gali būti biologinė, genetinė, atsiradusi įvaikinimo būdu arba nustatyta teisės aktu. Kaip minėta, pasiūlymas apima vaiko kilmės nustatymą valstybėje narėje ir nepilnamečių, ir suaugusių asmenų, taip pat mirusio vaiko ir dar negimusio vaiko atžvilgiu, nepriklausomai nuo to, ar vaikas yra vienišo tėvo ar vienišos motinos, de facto poros, sutuoktinių poros ar partnerystę įregistravusios poros. Jis apima vaiko kilmės pripažinimą nepriklausomai nuo vaiko gyvybės užsimezgimo ar gimimo būdo, įskaitant vaikus, kurių gyvybė užsimezgė naudojant pagalbinio apvaisinimo technologiją, ir nepriklausomai nuo vaiko šeimos tipo, įskaitant vaikus su dviejų tos pačios lyties asmenų tėvais, vaikus su vienišu tėvu ar vieniša motina ir vaikus, kuriuos valstybėje narėje įvaikino vienas ar du tėvai. –Vaiko kilmės nustatymas – giminystės ryšio tarp vaiko ir kiekvieno iš tėvų nustatymas pagal teisės aktus, įskaitant vaiko kilmės nustatymą remiantis ieškiniu, kuriuo ginčijama jau nustatyta vaiko kilmė. Jei aktualu, ši sąvoka taip pat gali apimti su vaiko kilme susijusių teisių išnykimą arba nutraukimą. Pasiūlymas netaikomas vaiko kilmės nustatymui vidaus atvejais, kai nėra tarpvalstybinių elementų, pvz., įvaikinimui valstybėje narėje, tačiau jis taikomas tokiais vidaus atvejais valstybėje narėje nustatytos vaiko kilmės pripažinimui.

–Autentiški dokumentai apibrėžiami plačiąja prasme kaip ir kituose Sąjungos civilinės teisenos reglamentuose. Todėl pagal šį pasiūlymą autentiški dokumentai apima: i) vaiko kilmę nustatančius dokumentus, turinčius privalomą teisinę galią, tokius kaip notariniai aktai (pvz., įvaikinimo atveju arba vaikui dar negimus) arba administraciniai sprendimai (pvz., pripažinus tėvystę) ir ii) dokumentus, kurie neturi privalomos teisinės galios vaiko kilmei nustatyti, tačiau yra įrodymas, kad vaiko kilmė nustatyta kitomis priemonėmis (pvz., gyventojų arba civilinės būklės aktų registro išrašas, gimimo liudijimas arba vaiko kilmės liudijimas), arba kitų faktų įrodymas (pvz., notarinis aktas arba administracinis dokumentas, kuriuo užfiksuojamas tėvystės patvirtinimas arba sutikimas dėl pagalbinio apvaisinimo technologijos naudojimo). 5 straipsnyje paaiškinama, kad pasiūlymu nebus reglamentuojamas klausimas, kurios institucijos kiekvienoje valstybėje narėje turi kompetenciją spręsti vaiko kilmės klausimus (pvz., teismai, administracinės institucijos, notarai, registrų tvarkytojai ir (arba) kitos institucijos). II skyrius. Jurisdikcija Siekiant palengvinti teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų dėl vaiko kilmės pripažinimą arba prireikus priėmimą, pasiūlymu nustatomos vienodos jurisdikcijos taisyklės dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniu atveju. Jurisdikcijos taisyklėmis taip pat vengiama lygiagrečių procesų skirtingose valstybėse narėse su galimai vienas kitam prieštaraujančiais sprendimais. Atsižvelgiant į tai, kad daugumoje valstybių narių dėl vaiko kilmės teisių negalima derėtis ir jų negalima atsisakyti, pasiūlyme nenumatoma šalių autonomija jurisdikcijos atžvilgiu (pvz., teismo pasirinkimas ar jurisdikcijos perdavimas). Pasiūlyme numatyti alternatyvūs jurisdikcijos pagrindai, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos kreiptis į teismą valstybėje narėje. Siekiant užtikrinti, kad vaikai galėtų kreiptis į netoli jų esantį teismą, jurisdikcijos pagrindai grindžiami jų artumu vaiko atžvilgiu. Todėl alternatyvi jurisdikcija gali tekti vaiko įprastinės gyvenamosios vietos, vaiko pilietybės, atsakovo (pavyzdžiui, asmens, kuris vaiko teigimu yra jo tėvas ar motina) įprastinės gyvenamosios vietos, bet kurio iš tėvų įprastinės gyvenamosios vietos, bet kurio iš tėvų pilietybės arba vaiko gimimo valstybei narei. Remiantis galiojančia Teisingumo Teismo praktika šiuo klausimu, įprastinė gyvenamoji vieta nustatoma atsižvelgiant į visas konkrečiai bylai būdingas aplinkybes. Kai jurisdikcijos negalima nustatyti dėl vieno iš bendrųjų alternatyvios jurisdikcijos pagrindų, jurisdikciją turėtų turėti valstybės narės, kurioje yra vaikas, teismai. Šis jurisdikcijos pagrindas visų pirma gali būti taikomas pabėgėlių vaikams ir tarptautiniu mastu priverstinai perkeltiems vaikams. Jei pagal šį pasiūlymą jurisdikcijos neturi joks valstybės narės teismas, kiekvienoje valstybėje narėje pagal tos valstybės narės teisę turėtų būti nustatoma kita jurisdikcija. Galiausiai, siekiant ištaisyti dėl atsisakymo vykdyti teisingumą susidariusią padėtį, šiame pasiūlyme taip pat numatyta forum necessitatis nuostata, pagal kurią valstybės narės, su kuria byla yra pakankamai susijusi, teismui leidžiama priimti sprendimą dėl vaiko kilmės byloje, kuri yra glaudžiai susijusi su trečiąja valstybe. Tai galima padaryti išskirtiniu pagrindu, pavyzdžiui, kai toje trečiojoje valstybėje teismo procesas neįmanomas, pvz., dėl pilietinio karo, arba kai negalima pagrįstai tikėtis, kad vaikas ar kita suinteresuotoji šalis iškels bylą toje trečiojoje valstybėje. Pasiūlyme taip pat primenama apie jaunesnių nei 18 metų amžiaus vaikų, galinčių pareikšti savo nuomonę, teisę turėti galimybę pareikšti nuomonę bylose dėl vaiko kilmės, kuriose vaikai dalyvauja. III skyrius. Taikytina teisė Pasiūlymu turėtų būti užtikrinamas teisinis tikrumas ir nuspėjamumas, pasiūlant bendras taisykles dėl taikytinos teisės dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais. Tokiomis bendromis taisyklėmis siekiama išvengti vienas kitam prieštaraujančių sprendimų dėl vaiko kilmės priklausomai nuo to, kurios valstybės narės teismai ar kitos kompetentingos institucijos nustato vaiko kilmę. Jomis taip pat siekiama, be kita ko, palengvinti autentiškų dokumentų, kurie neturi privalomos teisinės galios vaiko kilmės nustatymui kilmės valstybėje narėje, tačiau toje valstybėje narėje turi įrodomąją galią, priėmimą. Pasiūlymu nustatyta taikytina teisė yra universalaus pobūdžio, t. y. ji taikoma neatsižvelgiant į tai, ar teisė yra kurios nors valstybės narės, ar trečiosios valstybės. Paprastai vaiko kilmės nustatymui turėtų būti taikytina gimdančio asmens įprastinės gyvenamosios vietos gimdymo metu valstybės teisė. Tačiau, siekiant užtikrinti, kad taikytiną teisę būtų galima nustatyti bet kokiomis aplinkybėmis, kai negalima nustatyti gimdančio asmens įprastinės gyvenamosios vietos gimdymo metu (pavyzdžiui, pabėgėlio arba tarptautiniu mastu priverstinai perkeltos motinos atveju), turėtų būti taikoma vaiko gimimo valstybės teisė. Siekiant spręsti šiais laikais dažniausiai kylančias su vaiko kilmės pripažinimu susijusias problemas, minėtai taisyklei daroma išimtis, kai pagal šią taisyklę vaiko kilmė nustatoma tik vieno iš tėvų atžvilgiu (paprastai genetinio tėvo ar motinos tos pačios lyties poroje) – tokiu atveju valstybės narės, kuri pagal pasiūlymą turi jurisdikciją vaiko kilmės klausimais, institucijos antrojo iš tėvų atžvilgiu (paprastai negenetinio tėvo ar motinos tos pačios lyties poroje) gali nustatyti vaiko kilmę taikydamos vieną iš dviejų papildomų alternatyvių taisyklių: bet kurio iš tėvų pilietybės valstybės teisę arba vaiko gimimo valstybės teisę. Šia galimybe gali pasinaudoti jurisdikciją turinčios institucijos, kurios pirmos svarsto vaiko kilmės nustatymo klausimą, taip pat jurisdikciją turinčios institucijos tais atvejais, kai kitos valstybės narės institucijos jau yra nustačiusios vaiko kilmę tik vieno iš tėvų atžvilgiu. Jei teismo sprendimą arba autentišką dokumentą, kuris turi privalomą teisinę galią ir kuriuo nustatoma vaiko kilmė kiekvieno iš tėvų atžvilgiu pagal vieną iš pasiūlyme nurodytų taikytinų teisių, pateikė, parengė arba užregistravo pagal šį pasiūlymą jurisdikciją turinčios valstybės narės teismas arba kita kompetentinga institucija, kiekvienas iš tokių vaiko kilmę kiekvieno iš tėvų atžvilgiu nustatančių dokumentų turėtų būti pripažįstamas visose kitose valstybėse narėse pagal pasiūlyme nustatytas pripažinimo taisykles. Be to, vaikas (arba teisinis atstovas) gali prašyti Europos vaiko kilmės pažymėjimo ir jį naudoti kitoje valstybėje narėje kaip vaiko kilmės abiejų tėvų atžvilgiu įrodymą. Siekiant užtikrinti viešuosius interesus, teismams ir kitoms kompetentingoms institucijoms, nustatančioms vaiko kilmę tarpvalstybiniais atvejais, turėtų būti suteikta galimybė išimtinėmis aplinkybėmis nepaisyti tam tikrų užsienio teisės nuostatų, jeigu tokių nuostatų taikymas konkrečiu atveju būtų akivaizdžiai nesuderinamas su atitinkamos valstybės narės viešąja tvarka (ordre public). Tačiau tokioms institucijoms neturėtų būti suteikiama galimybė taikyti šią išimtį siekiant nepaisyti kitos valstybės teisės jei tai prieštarautų Chartijai, ypač jos 21 straipsniui, kuriuo draudžiama diskriminacija. Todėl ši išimtis neturėtų būti taikoma siekiant atsisakyti taikyti kitos valstybės nuostatą, kuria numatoma vaiko kilmės dviejų tos pačios lyties tėvų atžvilgiu galimybė, vien dėl to, kad tėvai yra tos pačios lyties. IV skyrius. Pripažinimas Šiame skyriuje numatytos taisyklės, taikomos privalomos teisinės galios teismo sprendimams ir autentiškiems dokumentams, kuriais nustatoma vaiko kilmė ir kurie yra išduoti kitoje valstybėje narėje. Kitoje valstybėje narėje priimtų teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų, kuriais nustatoma vaiko kilmė ir kurie turi privalomą teisinę galią kilmės valstybėje narėje, pripažinimas turėtų būti grindžiamas valstybių tarpusavio pasitikėjimu viena kitos teisingumo sistema. Šis pasitikėjimas turėtų būti dar labiau stiprinamas priimant vienodas taisykles dėl tarptautinės jurisdikcijos ir taikytinos teisės dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais. Privalomos teisinės galios teismo sprendimai ir autentiški dokumentai, kuriais nustatoma vaiko kilmė ir kurie yra išduoti vienoje valstybėje narėje, turėtų būti pripažįstami kitoje valstybėje narėje nereikalaujant taikyti jokios specialios procedūros, įskaitant vaiko civilinės būklės aktų įrašų atnaujinimą. Tai nedaro poveikio galimybei, kad suinteresuotoji šalis gali pradėti teismo procesą siekiant priimti sprendimą, kuriuo būtų nustatyta, kad nėra pagrindo atsisakyti pripažinti vaiko kilmę ar iškelti bylą dėl vaiko kilmės nepripažinimo. Šalis, siekianti remtis privalomos teisinės galios teismo sprendimu ar autentišku dokumentu, kuriuo nustatoma vaiko kilmė, kitoje valstybėje narėje, turėtų pateikti teismo sprendimo arba autentiško dokumento kopiją ir atitinkamą liudijimą. Liudijimais siekiama palengvinti dokumentų, prie kurių jie pridedami, skaitomumą ir taip paskatinti jų pripažinimą. Kalbant apie privalomos teisinės galios autentiškus dokumentus, kuriais nustatoma vaiko kilmė, liudijimu taip pat galima įrodyti, kad valstybė narė, kurios institucija išdavė autentišką dokumentą, pagal pasiūlymą turėjo jurisdikciją nustatyti vaiko kilmę. Valstybės narės, kurioje prašoma pripažinti vaiko kilmę, institucijos neturi teisės reikalauti pateikti liudijimą kartu su teismo sprendimu arba autentišku dokumentu, kuriuo nustatoma vaiko kilmė ir kuris turi privalomą teisinę galią, arba Europos vaiko kilmės pažymėjimą, jei vaiko kilmę prašoma pripažinti siekiant naudotis iš Sąjungos teisės kylančiomis teisėmis, įskaitant teisę laisvai judėti. Tačiau tai neturėtų trukdyti asmeniui tokiais atvejais savo noru pateikti ir atitinkamą liudijimą ar Europos vaiko kilmės pažymėjimą. Pasiūlyme pateikiamas atsisakymo pripažinti vaiko kilmę pagrindų sąrašas yra baigtinis ir atitinka pagrindinį tikslą – palengvinti vaiko kilmės pripažinimą. Vertindamos galimą atsisakymą pripažinti vaiko kilmę viešosios tvarkos pagrindu, valstybių narių institucijos turi atsižvelgti į vaiko interesus, visų pirma į vaiko teisių apsaugą, įskaitant tikrų vaiko ir tėvų giminystės ryšių išsaugojimą. Atsisakymo pripažinti remiantis viešąja tvarka (ordre public) pagrindas turi būti naudojamas išimties tvarka ir atsižvelgiant į kiekvieno konkretaus atvejo aplinkybes, o ne tiesiog abstrakčiai atidedant vaiko kilmės pripažinimą, pavyzdžiui, tos pačios lyties tėvų atveju. Konkrečiu atveju toks pripažinimas turėtų būti akivaizdžiai nesuderinamas su valstybės narės, kurioje prašoma pripažinimo, viešąja tvarka, nes, pavyzdžiui, buvo pažeistos pagrindinės asmens teisės vaiko gyvybės užsimezgimo, gimimo ar įvaikinimo metu arba vaiko kilmės nustatymo metu. Teismams ar kitoms kompetentingoms institucijoms neturėtų būti suteikiama galimybė atsisakyti pripažinti teismo sprendimą ar autentišką dokumentą, išduotą kitoje valstybėje narėje, jei tai prieštarautų Chartijai, ypač jos 21 straipsniui, kuriuo draudžiama diskriminacija, įskaitant vaikų diskriminaciją. Todėl valstybių narių institucijos negali viešosios tvarkos pagrindais atsisakyti pripažinti teismo sprendimą ar autentišką dokumentą, kuriuo nustatoma vaiko kilmė, kai vaiką įvaikina vienišas vyras arba kai vaiko kilmė nustatoma dviejų tos pačios lyties tėvų atžvilgiu, vien dėl to, kad tėvai yra tos pačios lyties. Pasiūlymas neturės įtakos Teisingumo Teismo praktika nustatytiems apribojimams dėl atsisakymo pripažinti vaiko kilmę viešosios tvarkos pagrindu, kai pagal Sąjungos laisvo judėjimo teisę valstybės narės yra įpareigotos pripažinti kitos valstybės narės institucijų išduotą dokumentą, kuriuo nustatomi tėvų ir vaikų giminystės ryšiai siekiant pasinaudoti teisėmis, kylančiomis iš Sąjungos teisės. Visų pirma negalima atsisakyti pripažinti tėvų ir vaikų giminystės ryšį, kai siekiama pasinaudoti teisėmis, kurios vaikui kyla iš Sąjungos teisės, pagal viešąją tvarką tai pagrindžiant tuo, kad tėvai yra tos pačios lyties. V skyrius. Neprivalomos teisinės galios autentiški dokumentai

Pasiūlymu taip pat numatoma galimybė priimti autentiškus dokumentus, kurie neturi privalomos teisinės galios nustatant vaiko kilmę kilmės valstybėje narėje, tačiau toje valstybėje narėje turi įrodomąją galią. Įrodomoji galia gali reikšti, kad vaiko kilmė buvo nustatyta anksčiau kitomis priemonėmis ar pagal kitus faktus. Priklausomai nuo nacionalinės teisės, toks autentiškas dokumentas gali būti, pavyzdžiui, gimimo liudijimas, vaiko kilmės pažymėjimas, gimimo išrašas iš registro arba notarinis ar administracinis dokumentas, kuriuo patvirtinama tėvystė arba motinos ar vaiko sutikimas dėl vaiko kilmės nustatymo. Tokie autentiški dokumentai kitoje valstybėje narėje turėtų turėti tokią pačią įrodomąją galią kaip ir kilmės valstybėje narėje arba kuo panašesnę galią. Asmuo, norintis panaudoti tokį autentišką dokumentą kitoje valstybėje narėje, gali paprašyti institucijos, kuri oficialiai parengė arba užregistravo autentišką dokumentą kilmės valstybėje narėje, išduoti liudijimą, kuriame būtų aprašyta dokumento įrodomoji galia. Atsisakyti priimti autentiškus dokumentus, kurie neturi privalomos teisinės galios, tačiau turi įrodomąją galią, galima tik viešosios tvarkos (ordre public) pagrindais su tais pačiais apribojimais, kurie taikytini esant atitinkamam atsisakymo pagrindui, kuris taikomas teismo sprendimams ir privalomos teisinės galios autentiškiems dokumentams, taip pat susijusiems su Chartijos laikymusi. VI skyrius. Europos vaiko kilmės pažymėjimas Pasiūlyme numatyta sukurti neprivalomą Europos vaiko kilmės pažymėjimą (toliau – pažymėjimas). Šis vienodas pažymėjimas skirtas sudaryti palankesnes sąlygas pripažinti vaiko kilmę Sąjungoje, nes jis būtų išduodamas „naudoti kitoje valstybėje narėje“. Pažymėjimas turi būti išduotas valstybėje narėje, kurioje vaiko kilmė nustatyta pagal taikytiną teisę ir kurios teismai pagal šį pasiūlymą turi jurisdikciją. Išduotas pažymėjimas taip pat gali būti naudojamas valstybėje narėje, kurioje jis išduotas. Pažymėjimas yra neprivalomas, nes valstybės narės institucijos privalėtų jį išduoti tik tuo atveju, jei jo paprašytų vaikas arba teisinis atstovas. Todėl asmenys, turintys teisę prašyti pažymėjimo, neprivalėtų to daryti, o prašydami pripažinti vaiko kilmę kitoje valstybėje narėje galėtų pateikti ir kitus dokumentus, pavyzdžiui, teismo sprendimą arba autentišką dokumentą kartu su atitinkamu liudijimu. Vis dėlto jokia institucija ar asmuo, kuriai (-iam) pateikiama kitoje valstybėje narėje išduoto pažymėjimo kopija, neturėtų teisės prašyti vietoje pažymėjimo pateikti teismo sprendimą ar autentišką dokumentą. Nacionalinis gimimo liudijimas arba vaiko kilmės pažymėjimas paprastai yra autentiški dokumentai, galintys įrodyti vaiko kilmę. Kiekvienoje valstybėje narėje nacionaliniai pažymėjimai išduodami taikant skirtingą procedūrą, naudojant skirtingą formatą ir skirtingą kalbą, jų turinys ir poveikis skiriasi priklausomai nuo išduodančiosios valstybės narės. Pagal šį pasiūlymą jie gali būti perduodami kartu su neprivalomu liudijimu, kuriame aprašoma jų įrodomoji galia, ir jų įrodomoji galia turi būti pripažįstama, nebent jie prieštarautų valstybės narės, kurioje pateikiami, viešajai tvarkai. Tuo tarpu pažymėjimas išduodamas visada taikant tą pačią pasiūlyme nurodytą procedūrą, naudojant vienodą standartinę formą (įtraukta į pasiūlymo V priedą) ir tokį pat pasiūlyme nurodytą turinį, ir turi tokį patį poveikį visoje Sąjungoje. Daroma prielaida, kad pažymėjime tiksliai parodomi elementai, nustatyti pagal pasiūlyme nurodytą taikytiną teisę, ir jo nereikia perkelti į nacionalinį dokumentą, kad jis galėtų būtų įtrauktas į atitinkamą registrą valstybėje narėje. Kadangi pažymėjimo forma būtų pateikiama visomis Sąjungos kalbomis, vertimų poreikis gerokai sumažėtų. Kadangi vaiko kilmės statusas daugeliu atvejų išlieka stabilus, pažymėjimo ir jo kopijų galiojimas būtų neterminuotas, nedarant poveikio galimybei prireikus pažymėjimą pataisyti, pakeisti, sustabdyti ar atšaukti. VII skyrius. Deleguotieji aktai Jei reikia iš dalies pakeisti standartines liudijimų formas, teikiamas kartu su teismo sprendimu, autentišku dokumentu ar prie šio pasiūlymo pridedamu Europos vaiko kilmės pažymėjimu, Komisija turėtų įgaliojimus priimti deleguotuosius aktus po būtinų konsultacijų su valstybių narių ekspertais. VIII skyrius. Skaitmeninimas Šiame skyriuje pateikiamos nuostatos dėl fizinių asmenų (arba jų teisinių atstovų) ir valstybių narių teismų arba kitų kompetentingų institucijų elektroninių ryšių per decentralizuotą IT sistemą ir Europos elektroninės prieigos punktą, sukurtą Europos e. teisingumo portale. Valstybių narių teismams arba kitoms kompetentingoms institucijoms būtų leidžiama susisiekti su fiziniu asmeniu per Europos elektroninės prieigos punktą, jei fizinis asmuo būtų iš anksto davęs aiškų sutikimą naudoti šią ryšio priemonę. IX skyrius. Bendrosios ir baigiamosios nuostatos Šiame skyriuje visų pirma pateikiamos nuostatos dėl pasiūlymo ryšio su esamomis tarptautinėmis konvencijomis, nuostatos dėl duomenų apsaugos ir pereinamojo laikotarpio nuostatos dėl teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų, priimtų iki reglamento taikymo datos, naudojimo. 2022/0402 (CNS) Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų dėl vaiko kilmės pripažinimo ir autentiškų dokumentų dėl vaiko kilmės priėmimo ir dėl Europos vaiko kilmės pažymėjimo sukūrimo

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 81 straipsnio 3 dalį, atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą, perdavus įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę, laikydamasi specialios teisėkūros procedūros, kadangi: (1)Sąjunga yra išsikėlusi tikslą visapusiškai užtikrindama pagrindines teises sukurti, palaikyti ir plėtoti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, kurioje užtikrinamas laisvas asmenų judėjimas ir teisė kreiptis į teismą. Siekdama palaipsniui sukurti tokią erdvę Sąjunga turi priimti priemones, kuriomis siekiama užtikrinti valstybių narių nuosprendžių ir sprendimų neteisminėse civilinėse bylose tarpusavio pripažinimą ir valstybėse narėse taikomų taisyklių dėl teisės aktų kolizijos ir jurisdikcijos civilinėse bylose suderinamumą; (2)šis reglamentas susijęs su vienoje valstybėje narėje nustatytos vaiko kilmės pripažinimu kitoje valstybėje narėje. Juo siekiama apsaugoti pagrindines vaikų teises ir kitas jų teises bylose, susijusiose su jų vaiko kilme tarpvalstybiniais atvejais, įskaitant jų teisę į tapatybę, nediskriminavimą ir privatų bei šeimos gyvenimą, pirmiausia atsižvelgiant į vaiko interesus. Šiuo reglamentu taip pat siekiama užtikrinti teisinį tikrumą ir nuspėjamumą bei sumažinti šeimų, nacionalinių teismų ir kitų kompetentingų institucijų bylinėjimosi išlaidas bei naštą, susijusią su vaiko kilmės pripažinimo kitoje valstybėje narėje procedūromis. Kad šie tikslai būtų pasiekti, šiuo reglamentu turėtų būti nustatytas reikalavimas, kad valstybės narės visais tikslais pripažintų kitoje valstybėje narėje nustatytą vaiko kilmę; (3)Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 21, 45, 49 ir 56 straipsniais Sąjungos piliečiams suteikiama teisė laisvai judėti ir apsigyventi ES valstybių narių teritorijoje. Jie apima Sąjungos piliečių teisę nepatirti jokių kliūčių ir teisę laisvai judant būti traktuojamiems kaip vietiniai piliečiai, taip pat teisę į kai kurias socialines lengvatas, apibrėžiamas kaip bet kokios judumui palankesnes sąlygas galinčios sudaryti lengvatos. Ši teisė taip pat taikoma Sąjungos piliečių šeimos nariams, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/38/EB, su stipendijomis, priėmimu į mokslą, viešojo transporto išlaidų mažinimu didelėms šeimoms, mažesniais viešojo transporto bilietų tarifais studentams ir mažesniais mokesčiais už bilietus į muziejus susijusiais atvejais. Pagal Sutarties nuostatas dėl laisvo judėjimo suteikiama apsauga taip pat apima teisę valstybėje narėje teisėtai duoti vardą, kuris būtų pripažįstamas kitose valstybėse narėse; (4)Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (toliau – Teisingumo Teismas) nusprendė, kad valstybė narė privalo pripažinti tėvų ir vaikų giminystės ryšį, kad vaikas galėtų be kliūčių naudotis teise laisvai judėti ir apsigyventi su kiekvienu iš tėvų ES valstybių narių teritorijoje, kaip tai užtikrinama SESV 21 straipsnio 1 dalyje, ir naudotis visomis teisėmis, vaikui kylančiomis iš Sąjungos teisės. Tačiau Teisingumo Teismo praktika nenumato valstybėms narėms reikalavimo pripažinti giminystės ryšį tarp vaiko ir asmenų, kurie kitos valstybės narės institucijų parengtame gimimo liudijime nurodyti kaip vaiko tėvai, išskyrus tada, kai norima pasinaudoti teisėmis, vaikui kylančiomis iš Sąjungos teisės; (5)pagal Sutartis kompetencija priimti materialinės teisės normas dėl šeimos teisės, pavyzdžiui, taisykles dėl šeimos apibrėžimo ir taisykles dėl vaiko kilmės nustatymo, priklauso valstybėms narėms. Tačiau pagal SESV 81 straipsnio 3 dalį Sąjunga gali priimti priemones dėl tarpvalstybinio pobūdžio šeimos teisės, visų pirma taisykles dėl tarptautinės jurisdikcijos, taikytinos teisės bei vaiko kilmės pripažinimo; (6)atsižvelgiant į Sąjungos kompetenciją priimti tarpvalstybinio pobūdžio priemones dėl šeimos teisės, 2010 m. Europos Vadovų Tarybos Stokholmo programoje „Atvira ir saugi Europa piliečių labui ir saugumui“ Komisija buvo paraginta apsvarstyti problemas, susijusias su civilinės būklės aktais ir prieiga registruose prie tokių dokumentų, ir, atsižvelgiant į išvadas, pateikti atitinkamus pasiūlymus ir apsvarstyti, ar galėtų būti tikslinga bent jau tam tikrose srityse tarpusavyje pripažinti civilinės būklės aktų galiojimą. Komisijos veiksmų plane, kuriuo įgyvendinama Stokholmo programa, numatytas teisėkūros procedūra priimamas aktas, kuriuo būtų atsisakyta formalumų, susijusių su dokumentų tarpusavio legalizavimu valstybėse narėse, ir teisėkūros procedūra priimamas aktas dėl tam tikrų civilinės būklės aktų, be kita ko, susijusių su gimimu, vaiko kilme bei įvaikinimu, galiojimo tarpusavio pripažinimo; (7)2010 m. Komisija paskelbė Žaliąją knygą „Mažiau administracinių formalumų piliečiams: skatinti laisvą viešųjų dokumentų judėjimą ir civilinės būklės dokumentų pasekmių pripažinimą“, kuria ji pradėjo plačias konsultacijas su laisvu viešųjų dokumentų judėjimu ir civilinės būklės aktų galiojimo pripažinimu susijusiais klausimais. Be kita ko, ji svarstė galimybę įvesti Europos civilinės būklės pažymėjimą, kuriuo Sąjungoje būtų sudarytos palankesnės sąlygos civilinę būklę pripažinti tarpvalstybiniu lygiu. Konsultacijomis buvo siekiama surinkti suinteresuotųjų šalių ir plačiosios visuomenės nuomones apie Sąjungos politikos šiose srityse plėtojimą bei atitinkamus pasiūlymus dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų. 2016 m. Sąjungos teisės aktų leidėjas priėmė Reglamentą (ES) 2016/1191, kuriuo skatinamas laisvas piliečių judėjimas supaprastinant tam tikrų viešųjų dokumentų pateikimo Europos Sąjungoje reikalavimus, kurie taikomi ir gimimo, vaiko kilmės bei įvaikinimo dokumentams; (8)nors Sąjunga turi kompetenciją priimti tarpvalstybinio pobūdžio priemones dėl šeimos teisės, pvz., tarptautinės jurisdikcijos, taikytinos teisės bei vaiko kilmės tarpusavio pripažinimo valstybėse narėse taisykles, iki šiol Sąjunga šiose srityse nepriėmė nuostatų, susijusių su vaiko kilme. Šiuo metu valstybėse narėse šiose srityse taikomos skirtingos nuostatos; (9)Sąjungos lygmeniu naudojimasis tam tikromis vaikų teisėmis tarpvalstybiniais atvejais reglamentuojamas įvairiomis Sąjungos priemonėmis, visų pirma Tarybos reglamentu (EB) Nr. 4/2009, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 650/2012 ir Tarybos reglamentu (ES) 2019/1111. Tačiau į šiuos reglamentus neįtrauktos nuostatos dėl vaiko kilmės nustatymo ar pripažinimo. Savo ruožtu į Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/1191 taikymo sritį įtraukti viešieji gimimo, vaiko kilmės bei įvaikinimo dokumentai, tačiau šiame reglamente aptariamas tokių dokumentų autentiškumas ir kalba, o ne jų turinio ar galiojimo kitoje valstybėje narėje pripažinimas; (10)kol nėra Sąjungos nuostatų dėl tarptautinės jurisdikcijos ir taikytinos teisės dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais ir dėl vaiko kilmės tarpusavio pripažinimo valstybėse narėse, šeimos gali susidurti su sunkumais dėl savo vaikų kilmės pripažinimo visais tikslais Sąjungoje, įskaitant tada, kai šeimos persikelia į kitą valstybę narę arba grįžta į savo kilmės valstybę narę; (11)vaikams iš vaiko kilmės kyla įvairių teisių, įskaitant teisę į tapatybę, vardą, pilietybę (jei reglamentuojama pagal ius sanguinis), tėvų globą ir teises bendrauti su tėvais, išlaikymo teises, paveldėjimo teises ir teisę būti teisėtai atstovaujamiems tėvų. Vienoje valstybėje narėje nustatytos vaiko kilmės nepripažinimas kitoje valstybėje narėje gali turėti sunkių neigiamų pasekmių pagrindinėms vaiko teisėms ir teisėms, kurios jiems kyla iš nacionalinės teisės. Tai gali paskatinti šeimas pradėti bylinėjimąsi, kad jų vaiko kilmė būtų pripažįstama kitoje valstybėje narėje, nors šių procesų rezultatai nėra akivaizdūs ir iš šeimų bei valstybių narių teisminių sistemų tokie procesai reikalauja daug laiko ir išlaidų. Galiausiai šeimos gali nesiryžti naudotis savo laisvo judėjimo teise nuogąstaudamos, kad kitoje valstybėje narėje jų vaiko kilmė nebus pripažįstama taip neužtikrinant teisių, kylančių iš nacionalinės teisės; (12)2020 m. Komisija paskelbė priemones, kuriomis siekiama užtikrinti, kad vienoje valstybėje narėje nustatyta vaiko kilmė būtų pripažįstama visose kitose valstybėse narėse. Ši iniciatyva buvo įtraukta į 2020 m. ES LGBTIQ asmenų lygybės strategiją ir 2021 m. ES vaiko teisių strategiją kaip pagrindinis veiksmas, kuriuo remiama lygybė ir vaikų teisės. Europos Parlamentas Komisijos iniciatyvą palankiai įvertino 2021 m. rezoliucijoje dėl LGBTIQ asmenų teisių Europos Sąjungoje ir 2022 m. rezoliucijoje dėl vaiko teisių apsaugos civilinėse, administracinėse ir šeimos teisės bylose; (13)šis reglamentas neturėtų daryti įtakos teisėms, vaikui kylančiomis iš Sąjungos teisės, visų pirma teisėms, kuriomis vaikas naudojasi pagal Sąjungos laisvo judėjimo teisę, įskaitant Direktyvą 2004/38/EB. Pavyzdžiui, valstybės narės jau dabar privalo pripažinti tėvų ir vaikų giminystės ryšį, kad vaikai galėtų be kliūčių naudotis teise laisvai judėti ir apsigyventi ES valstybių narių teritorijoje su kiekvienu iš abiejų tėvų ir naudotis visomis teisėmis, kurios vaikui kyla iš Sąjungos teisės. Šiame reglamente nenumatyta papildomų naudojimosi tokiomis teisėmis sąlygų ar reikalavimų; (14)pagal SESV 21 straipsnį ir susijusius antrinės teisės aktus, kaip juos išaiškino Teisingumo Teismas, pagarba valstybės narės nacionaliniam identitetui pagal ES sutarties 4 straipsnio 2 dalį ir valstybės narės viešajai tvarkai negali būti pagrindas atsisakyti pripažinti giminystės ryšį tarp vaikų ir jų tos pačios lyties tėvų, kad vaikas galėtų naudotis teisėmis, kylančiomis iš Sąjungos teisės. Be to, norint naudotis tokiomis teisėmis, galima bet kuriomis priemonėmis pateikti vaiko kilmės įrodymą. Todėl valstybė narė neturi teisės reikalauti, kad asmuo pateiktų šiame reglamente numatytus liudijimus kartu su teismo sprendimu arba autentišką dokumentą dėl vaiko kilmės, arba šiuo reglamentu sukurtą Europos vaiko kilmės pažymėjimą, jei asmuo, siekdamas pasinaudoti laisvo judėjimo teise, prašo pripažinti teises, vaikui kylančias iš Sąjungos teisės. Tačiau tokiais atvejais tai neturėtų trukdyti asmeniui savo noru pateikti ir atitinkamą liudijimą ar Europos vaiko kilmės pažymėjimą, numatytą šiame reglamente. Siekiant užtikrinti, kad Sąjungos piliečiai ir jų šeimos nariai būtų informuoti, jog šis reglamentas neturi įtakos teisėms, kurios vaikui kyla iš Sąjungos teisės, į prie šio reglamento pridedamus liudijimų ir Europos vaiko kilmės pažymėjimo formas turėtų būti įtrauktas pareiškimas, kuriuo nurodoma, kad atitinkamas liudijimas arba Europos vaiko kilmės pažymėjimas neturi įtakos teisėms, kurios vaikui kyla iš Sąjungos teisės, visų pirma teisėms, kuriomis vaikas naudojasi pagal Sąjungos laisvo judėjimo teisę, ir jog norint pasinaudoti tokiomis teisėmis galima bet kuriomis priemonėmis pateikti tėvų ir vaiko giminystės ryšio įrodymą;

(15)šis reglamentas neturėtų turėti įtakos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/1191 nuostatoms dėl viešųjų dokumentų dėl gimimo, tėvystės bei įvaikinimo, visų pirma kiek tai susiję su piliečių pateikiamomis patvirtintomis kopijomis ir valstybių narių institucijų naudojimusi Vidaus rinkos informacine sistema, jei jiems kyla pagrįstų abejonių dėl jiems pateikto viešojo gimimo, motinystės ar įvaikinimo dokumento ar jiems pateiktos patvirtintos kopijos autentiškumo; (16)1989 m. lapkričio 20 d. Jungtinių Tautų vaiko teisių konvencijos (toliau – JT vaiko teisių konvencija) 2 straipsnyje valstybėms dalyvėms nustatytas reikalavimas gerbti ir užtikrinti vaikų teises be jokios diskriminacijos ir imtis visų tinkamų priemonių, kad vaikas būtų apsaugotas nuo bet kokios diskriminacijos ar bausmių, grindžiamų su vaiko tėvais susijusiomis aplinkybėmis. Pagal minėtos Konvencijos 3 straipsnį institucijoms, įskaitant teismus ir administracines institucijas, atliekant bet kokius veiksmus pirmiausia turi būti atsižvelgiama į vaiko interesus; (17)bet kokia nuoroda į „vaiko interesus“ šiame reglamente turėtų būti taikoma vaikams, kaip jie apibrėžti 1989 m. lapkričio 20 d. JT vaiko teisių konvencijos 1 straipsnyje, t. y. jaunesniems nei 18 metų amžiaus vaikams, nebent pagal vaikui taikomą teisę pilnametystė sukanka anksčiau. Bet kokia nuoroda į „vaiko interesus“ šiame reglamente taip pat turėtų būti aiškinama atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 24 straipsnį ir JT vaiko teisių konvencijos 3 ir 12 straipsnius, įgyvendintus nacionalinėje teisėje. Bet kokia nuoroda į „vaiko interesus“ šiame reglamente turėtų būti aiškinama kaip nuoroda į vaiko interesus ir vaikų interesus nepriklausomai nuo jų amžiaus; (18)1950 m. lapkričio 4 d. Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (toliau – Europos žmogaus teisių konvencija) 8 straipsnyje nustatyta teisė į pagarbą privačiam ir šeimos gyvenimui, o minėtos Konvencijos Protokolo Nr. 12 1 straipsnyje nustatyta, kad bet kokia teisės aktais nustatyta teisė turi būti užtikrinama nediskriminuojant jokiais pagrindais, įskaitant gimimą. Europos Žmogaus Teisių Teismas išaiškino Konvencijos 8 straipsnį kaip nustatantį reikalavimą visoms jo jurisdikcijoje esančioms valstybėms pripažinti užsienyje nustatytą teisėtą vaiko, gimusio surogatinės motinystės būdu, ir numatyto biologinio tėvo giminystės ryšį ir nustatyti vaiko ir numatyto nebiologinio tėvo giminystės ryšio (pavyzdžiui, įsivaikinant vaiką) teisinio pripažinimo mechanizmą; (19)Teisingumo Teismas patvirtino, kad dėl esminių Sąjungos teisės savybių susikūrė struktūrinis principų, taisyklių ir tarpusavyje susijusių teisinių santykių tinklas, jungiantis Sąjungą bei jos valstybes nares ir tarpusavyje valstybes nares. Tokia teisinė struktūra remiasi pamatine prielaida, pagal kurią kiekviena valstybė narė dalijasi su kitomis valstybėmis narėmis daugeliu bendrų vertybių, kuriomis grindžiama Sąjunga, kaip patikslinta Europos Sąjungos sutarties 2 straipsnyje, ir pripažįsta, kad kitos valstybės narės su ja dalijasi tomis vertybėmis. Ši prielaida reiškia ir pagrindžia valstybių narių tarpusavio pasitikėjimo egzistavimą, tikintis, kad tos vertybės bus pripažintos; (20)pagal Europos Sąjungos sutarties (ESS) 2 straipsnį lygybė ir nediskriminavimas yra viena iš vertybių, kuriomis grindžiama Sąjunga ir kurios yra bendros visoms valstybėms narėms. Chartijos 21 straipsniu draudžiama diskriminacija, taip pat gimimo pagrindu. ESS 3 straipsnyje ir Chartijos 24 straipsnyje numatyta vaiko teisių apsauga, o Chartijos 7 straipsnyje numatyta kiekvieno asmens teisė į pagarbą privačiam ir šeimos gyvenimui; (21)laikantis tarptautinių konvencijų ir Sąjungos teisės nuostatų, šiuo reglamentu turėtų būti užtikrinama, kad vaikai galėtų naudotis savo teisėmis ir be diskriminacijos išsaugoti savo teisinį statusą tarpvalstybiniais atvejais. Šiuo tikslu ir atsižvelgiant į Teisingumo Teismo praktiką, taip pat valstybių narių ir Europos Žmogaus Teisių Teismo tarpusavio pasitikėjimą, šis reglamentas turėtų apimti vaiko kilmės, nustatytos vienoje valstybėje narėje, pripažinimą kitoje valstybėje narėje nepriklausomai nuo vaiko gyvybės užsimezgimo ar gimimo būdo ir nuo vaiko šeimos tipo, įskaitant įvaikinimą savo šalyje. Todėl, jei taikomos šio reglamento taisyklės dėl taikytinos teisės, šis reglamentas turėtų apimti vienoje valstybėje narėje nustatytos tos pačios lyties tėvų vaiko kilmės pripažinimą kitoje valstybėje narėje. Šis reglamentas taip pat turėtų apimti vienoje valstybėje narėje įvaikinto vaiko kilmės pripažinimą kitoje valstybėje narėje pagal nacionalinio įvaikinimo toje valstybėje narėje taisykles; (22)siekiant šio reglamento tikslų, būtina ir tikslinga į jį traukti bendras jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų dėl vaiko kilmės pripažinimo arba prireikus priėmimo taisykles, taip pat taisykles dėl Europos vaiko kilmės pažymėjimo sukūrimo naudojantis Sąjungos teisine priemone, kuri būtų privaloma ir tiesiogiai taikytina; (23)šis reglamentas apima „civilines bylas“, įskaitant civilinius teismo procesus ir su tuo susijusius sprendimus dėl vaiko kilmės, taip pat autentiškus dokumentus dėl vaiko kilmės. Sąvoka „civilinės bylos“ turėtų būti aiškinama autonomiškai, laikantis nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos. Ji turėtų būti laikoma nepriklausoma sąvoka, aiškintina remiantis, pirma, šio reglamento tikslais ir sistema ir, antra, bendraisiais principais, kylančiais iš nacionalinių teisinių sistemų visumos. Todėl sąvoka „civilinės bylos“ turėtų būti aiškinama kaip galinti apimti ir tas priemones, kurios valstybės narės teisinėje sistemoje galėtų būti priskirtos viešosios teisės sričiai; (24)šio reglamento tikslais vaiko kilmė, dar vadinama filiacija, gali būti biologinė, genetinė, atsiradusi įvaikinimo būdu arba nustatyta teisės aktu. Be to, šio reglamento tikslais vaiko kilmė reiškia teisės aktais nustatytą tėvų ir vaikų giminystės ryšį ir turėtų apimti buvimo vaiku tam tikram tėvui ar motinai arba tėvams teisinį statusą. Šis reglamentas turėtų apimti vaiko kilmės nustatymą valstybėje narėje ir nepilnamečių, ir suaugusių asmenų, taip pat mirusio vaiko ir dar negimusio vaiko atžvilgiu, nepriklausomai nuo to, ar vaikas yra vienišo tėvo ar vienišos motinos, de facto poros, sutuoktinių poros ar poros, kurios santykiai pagal jiems taikytiną teisę turi panašias pasekmes, pvz., įregistravus partnerystę. Šis reglamentas turėtų būti taikomas neatsižvelgiant į vaiko, kurio kilmė turi būti nustatyta, pilietybę ir neatsižvelgiant į vaiko tėvų pilietybę. Sąvoka „vienas iš tėvų“ šiame reglamente atitinkamais atvejais turėtų būti aiškinama kaip reiškianti teisėtą tėvą ar motiną, numatytą tėvą ar motiną, asmenį, teigiantį, kad jis yra tėvas arba motina, arba asmenį, kuris vaiko teigimu yra jo tėvas arba motina; (25)šis reglamentas neturėtų būti taikomas nustatant vaiko kilmę valstybėje narėje vidaus atveju, kai nėra tarpvalstybinio elemento. Todėl į šį reglamentą neturėtų būti įtrauktos nuostatos dėl jurisdikcijos ar taikytinos teisės nustatant vaiko kilmę vidaus atvejais, pvz., nustatant vaiko kilmę jį įsivaikinus valstybėje narėje. Tačiau, siekiant užtikrinti vaikų teises be diskriminacijos tarpvalstybiniais atvejais, kaip nustatyta Chartijoje, taikant Teisingumo Teismo patvirtintą valstybių narių tarpusavio pasitikėjimo principą, šio reglamento nuostatos dėl teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų dėl vaiko kilmės pripažinimo arba prireikus priėmimo taip pat turėtų būti taikomos pripažįstant vaiko kilmę valstybėje narėje vidaus atvejais, pvz., nustatant vaiko kilmę jį įsivaikinus valstybėje narėje. Todėl šio reglamento nuostatos, susijusios su atitinkamu liudijimu ir Europos vaiko kilmės pažymėjimu, taip pat turėtų būti taikomos nustatant vaiko kilmę valstybėje narėje vidaus atvejais, pvz., įsivaikinus vaiką valstybėje narėje; (26)šio reglamento tikslais įvaikinimas valstybėje narėje reiškia įvaikinimą, kai vaikas ir įtėvis arba įtėviai turi įprastinę gyvenamąją vietą toje pačioje valstybėje narėje ir sukuriamas nuolatinis tėvų ir vaiko giminystės ryšys. Siekiant atsižvelgti į skirtingas valstybių narių teisines tradicijas, šis reglamentas turėtų apimti įvaikinimą valstybėje narėje, kai dėl įvaikinimo nutrūksta vaiko ir kilmės šeimos teisiniai santykiai (visiškas įvaikinimas), taip pat įvaikinimą valstybėje narėje, dėl kurio nenutrūksta vaiko ir kilmės šeimos teisiniai santykiai (paprastas įvaikinimas); (27)tarptautinį įvaikinimą, kai vaikas ir įtėvis arba įtėviai turi įprastinę gyvenamąją vietą skirtingose valstybėse, reglamentuoja 1993 m. Hagos konvencija dėl vaikų apsaugos ir bendradarbiavimo tarptautinio įvaikinimo srityje, kurios šalys yra visos valstybės narės. Šis reglamentas neturėtų būti taikomas tarptautiniam įvaikinimui nepriklausomai nuo to, ar jis apima dvi valstybes nares, ar valstybę narę ir trečiąją valstybę, ir nepriklausomai nuo to, ar tarptautiniam įvaikinimui taikoma Hagos konvencija; (28)nors vaiko kilmės nustatymas ir pripažinimas pagal šį reglamentą yra svarbūs ir kitoms civilinės teisės sritims, šio reglamento taikymo sritis turėtų apsiriboti jurisdikcija, taikytina teise, sprendimų dėl vaiko kilmės pripažinimu ir autentiškų dokumentų dėl vaiko kilmės priėmimu. Siekiant aiškumo turėtų būti aiškiai nurodyta, kad šis reglamentas netaikomas kitoms civilinės teisės sritims, kurios gali būti laikomos susijusiomis su vaiko kilme; (29)visų pirma, šiame reglamente nustatytos jurisdikcijos, taikytinos teisės, sprendimų pripažinimo ir autentiškų dokumentų priėmimo taisyklės neturėtų būti taikomos išlaikymo teisėms, reglamentuojamoms Tarybos reglamentu (EB) Nr. 4/2009, paveldėjimo teisėms, reglamentuojamoms Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 650/2012, ar tėvų pareigoms, reglamentuojamoms Tarybos reglamentu (ES) 2019/1111. Tačiau prieš sprendžiant su tėvų pareigomis, išlaikymu ar paveldėjimu susijusius klausimus pirmiausia turi būti išspręstas prejudicinis vaiko kilmės klausimas, todėl šis reglamentas turėtų palengvinti pirmiau minėtų Sąjungos priemonių dėl šeimos teisės ir paveldėjimo taikymą; (30)šis reglamentas neturėtų būti taikomas tokiems prejudiciniams klausimams kaip santuokos ar pagal jai taikytiną teisę pripažįstamų panašių pasekmių turinčių santykių egzistavimas, galiojimas ar pripažinimas – šiuos klausimus ir toliau turėtų reglamentuoti valstybių narių nacionalinė teisė, įskaitant jų tarptautinės privatinės teisės taisykles ir prireikus Teisingumo Teismo praktiką dėl laisvo judėjimo; (31)šio reglamento taikymo sritis neturėtų apimti vaiko kilmės įregistravimo registre reikalavimų. Todėl įregistravimo teisinės sąlygos ir būdas bei institucijos, kurios privalo tikrinti, kad būtų laikomasi visų reikalavimų ir būtų pateikiama ar parengiama pakankamai dokumentų arba juose būtų pateikiama reikiama informacija, turėtų būti nustatomi pagal valstybės narės, kurioje tvarkomas registras, teisę. Siekiant išvengti dokumentų dubliavimo, nacionalinės registravimo institucijos turėtų priimti kitoje valstybėje narėje kompetentingų institucijų parengtus dokumentus, kurių apyvartą reglamentuoja šis reglamentas. Visų pirma pagal šį reglamentą išduotas Europos vaiko kilmės pažymėjimas turėtų būti laikomas galiojančiu dokumentu, kuriuo remiantis vaiko kilmė įregistruojama valstybės narės registre. Kadangi Europos vaiko kilmės pažymėjimo išdavimo tvarka, jo turinys bei galiojimas turėtų būti vienodi visose valstybėse narėse, kaip nustatyta šiame reglamente, o Europos vaiko kilmės pažymėjimas turėtų būti išduodamas laikantis šiame reglamente nustatytų jurisdikcijos ir taikytinos teisės taisyklių, registraciją vykdančios institucijos neturėtų reikalauti, kad Europos vaiko kilmės pažymėjimas pirmiausia būtų perkeltas į nacionalinį vaiko kilmės dokumentą. Tai neturėtų trukdyti registraciją vykdančioms institucijoms patvirtinti Europos vaiko kilmės pažymėjimo autentiškumui nustatyti būtinas sąlygas arba prašyti paraišką dėl registracijos teikiančio asmens pateikti papildomą informaciją, kurios reikalaujama pagal valstybės narės, kurioje tvarkomas registras, teisę, su sąlyga, kad ši informacija dar nėra įtraukta į Europos vaiko kilmės pažymėjimą. Kompetentinga institucija gali paraišką dėl registracijos teikiančiam asmeniui nurodyti, kaip galima pateikti trūkstamą informaciją. Vaiko kilmės įregistravimo registre galiojimas (pavyzdžiui, priklausomai nuo nacionalinės teisės, nesvarbu, ar registruojant nustatoma vaiko kilmė, ar tik pateikiami jau nustatytos vaiko kilmės įrodymai) taip pat neturėtų būti įtrauktas į šio reglamento taikymo sritį ir turėtų būti nustatomas pagal valstybės narės, kurioje tvarkomas registras, teisę; (32)šis reglamentas neturėtų apimti teismo sprendimų dėl vaiko kilmės, priimtų trečiojoje valstybėje, pripažinimo arba prireikus autentiškų dokumentų dėl vaiko kilmės, parengtų arba užregistruotų trečiojoje valstybėje, priėmimo. Pripažįstant ir priimant tokius dokumentus ir toliau turėtų būti taikoma kiekvienos valstybės narės nacionalinė teisė; (33)vaiko kilmės nustatymas turėtų reikšti teisinių santykių tarp vaiko ir kiekvieno iš tėvų teisinį nustatymą ir turėtų būti aiškinamas kaip vaiko kilmės nustatymas remiantis ieškiniu, kuriuo ginčijama anksčiau nustatyta vaiko kilmė. Prireikus šis reglamentas taip pat turėtų būti taikomas vaiko kilmės išnykimui arba nutraukimui; (34)nepaisant nacionalinių teisės aktų skirtumų, vaiko kilmė paprastai nustatoma teisės aktais arba kompetentingos institucijos aktu. Vaiko kilmės nustatymo pagal teisę pavyzdžiai yra vaiko kilmė pagal gimimą (gimdančio asmens atžvilgiu) ir vaiko kilmė pagal teisinę prezumpciją (gimdančio asmens sutuoktinio arba registruoto partnerio atžvilgiu). Vaiko kilmės nustatymo kompetentingos institucijos aktu pavyzdžiai yra vaiko kilmės nustatymas teismo sprendimu (pvz., įvaikinimo atveju arba bylose, kuriose vaiko kilmė ginčijama, ar bylose, kuriose teigiama apie vaiko kilmės egzistavimą, pvz., pateikiant įrodymų dėl neformalaus statuso įgijimo), notaro aktu (pvz., įvaikinimo atveju arba kai vaikas dar negimęs), administraciniu sprendimu (pvz., pripažinus tėvystę) arba įregistravimu. Vaiko kilmė paprastai registruojama civiliniame, asmenų arba gyventojų registre. Vaiko kilmės įrodymą galima pateikti vaiko kilmę patvirtinančiu dokumentu (pvz., teismo sprendimu, notaro aktu arba administraciniu sprendimu dėl vaiko kilmės nustatymo). Tačiau vaiko kilmės įrodymas dažniausiai pateikiamas įregistruojant vaiko kilmę pačiame registre, pateikiant atitinkamo registro ištrauką arba pažymą, kurioje nurodoma atitinkamame registre užregistruota informacija (pvz., gimimo liudijimą arba vaiko kilmės pažymėjimą);

(35)Sąjungoje būtina užtikrinti sklandų ir teisingą Sąjungos teisingumo erdvės veikimą atsižvelgiant į skirtingas valstybių narių teisines sistemas ir tradicijas. Todėl šalyse turėtų būti toliau stiprinamas pasitikėjimas viena kitos teisingumo sistemomis; (36)siekiant palengvinti teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų dėl vaiko kilmės pripažinimą, šiame reglamente turėtų būti nustatytos vienodos jurisdikcijos taisyklės, taikomos vaiko kilmės nustatymui tarpvalstybiniu atveju. Šiame reglamente taip pat turėtų būti išaiškinta jaunesnių nei 18 metų amžiaus vaikų teisė turėti galimybę pareikšti savo nuomonę su jais susijusiose bylose; (37)šiuo reglamentu neturėtų būti sprendžiama, kurios institucijos kiekvienoje valstybėje narėje turi kompetenciją spręsti vaiko kilmės klausimus (pvz., teismai, administracinės institucijos, notarai, registrų tvarkytojai arba kitos institucijos); (38)šiame reglamente turėtų būti atsižvelgiama į įvairias sistemas vaiko kilmės klausimams spręsti valstybėse narėse. Kalbant apie autentiškus dokumentus, valstybės narės dažnai įgalioja institucijas, tokias kaip notarai, administracinės institucijos ar registrų tvarkytojai, parengti autentiškus dokumentus, kuriais nustatoma vaiko kilmė ir kurie turi privalomą teisinę galią toje valstybėje narėje, kurioje jie buvo parengti ar užregistruoti („autentiški dokumentai, kurie turi privalomą teisinę galią“), arba parengti autentiškus dokumentus, kurie neturi privalomos teisinės galios valstybėje narėje, kurioje jie buvo parengti ar užregistruoti, tačiau toje valstybėje narėje turi įrodomąją galią („autentiški dokumentai, kurie neturi privalomos teisinės galios“). Šiame reglamente vartojama sąvoka „įgaliojimas“ turi būti aiškinama autonomiškai pagal sąvokos „autentiškas dokumentas“ apibrėžtį, horizontaliai pateikiamą Sąjungos dokumentuose, ir atsižvelgiant į šio reglamento tikslus; (39)siekiant apsaugoti vaiko interesus, jurisdikcija turėtų būti nustatoma pagal artumo kriterijų. Todėl, jei įmanoma, jurisdikciją turėtų turėti vaiko įprastinės gyvenamosios vietos valstybė narė. Tačiau, siekiant palengvinti vaiko galimybę kreiptis į teismą valstybėje narėje, vaiko pilietybės valstybei narei, atsakovo (pavyzdžiui, asmens, kuris vaiko teigimu yra jo tėvas ar motina) įprastinės gyvenamosios vietos valstybei narei, bet kurio iš tėvų įprastinės gyvenamosios vietos valstybei narei, bet kurio iš tėvų pilietybės valstybei narei arba vaiko gimimo valstybei narei taip pat turėtų būti suteikta alternatyvi jurisdikcija; (40)remiantis Teisingumo Teismo praktika vaiko įprastinė gyvenamoji vieta turi būti nustatyta atsižvelgiant į visas konkrečiai bylai būdingas aplinkybes. Be fizinio vaiko buvimo valstybės narės teritorijoje, turi būti pasirinkti kiti veiksniai, galintys įrodyti, kad toks buvimas jokiu būdu nėra laikinas ar nepastovus ir kad jis atspindi tam tikrą vaiko integraciją į socialinę ir šeimos aplinką, kuri iš esmės yra šio vaiko gyvenimo ašis. Šie veiksniai apima vaiko buvimo atitinkamos valstybės narės teritorijoje trukmę, reguliarumą, sąlygas ir priežastis bei vaiko pilietybę – atitinkami veiksniai priklauso nuo atitinkamo vaiko amžiaus. Jie taip pat apima vaiko mokyklos lankymo vietą ir sąlygas, vaiko šeimos ir socialinius santykius valstybėje narėje. Į tėvų ketinimą įsikurti su vaiku konkrečioje valstybėje narėje taip pat gali būti atsižvelgiama, jei toks ketinimas pasireiškia konkrečiais veiksmais, pavyzdžiui, gyvenamosios vietos pirkimu ar nuoma atitinkamoje valstybėje narėje. Tačiau gimdžiusio asmens pilietybė arba ankstesnė šio asmens gyvenamoji vieta teismo, į kurį kreipiamasi, valstybėje narėje nėra svarbi, o to, kad vaikas gimė toje valstybėje narėje ir turi tos valstybės narės pilietybę, nepakanka; (41)tais atvejais, kai šiame reglamente daroma nuoroda į pilietybę kaip į vieną iš siejamųjų veiksnių jurisdikcijos arba taikytinos teisės tikslais, klausimas, kaip traktuoti vaiką, tėvą ar motiną, kurie turi kelias pilietybes, yra prejudicinis klausimas, kuriam šis reglamentas netaikomas, ir jis turėtų būti sprendžiamas pagal nacionalinę teisę, įskaitant, kai taikoma, tarptautines konvencijas, visapusiškai laikantis bendrųjų Sąjungos principų. Šio reglamento tikslais vaikas, tėvas arba motina, turintys kelias pilietybes, gali pasirinkti bet kurios valstybės narės, kurios pilietybę jie turi tuo metu, kai kreipiasi į teismą arba kai yra nustatyta vaiko kilmė, teismą arba teisę; (42)kai jurisdikcijos negalima nustatyti dėl bendrųjų alternatyvios jurisdikcijos pagrindų, jurisdikciją turėtų turėti valstybės narės, kurioje yra vaikas, teismai. Ši taisyklė dėl buvimo vietos visų pirma turėtų leisti valstybės narės teismams naudotis jurisdikcija trečiųjų šalių piliečių vaikų atžvilgiu, įskaitant tarptautinės apsaugos prašytojus arba asmenis, kuriems suteikta tarptautinė apsauga, tokius kaip vaikai pabėgėliai ir dėl neramumų, vykstančių jų įprastinės gyvenamosios vietos valstybėje, tarptautiniu mastu perkelti vaikai; (43)jei pagal šį reglamentą jurisdikcijos neturi joks valstybės narės teismas, kiekvienoje valstybėje narėje jurisdikcija turėtų būti nustatoma pagal tos valstybės narės teisę, įskaitant toje valstybėje narėje galiojančias tarptautines priemones; (44)siekiant ištaisyti dėl atsisakymo vykdyti teisingumą susidariusią padėtį, į šį reglamentą turėtų būti įtraukta nuostata dėl forum necessitatis, pagal kurią valstybės narės teismui išimtinėmis aplinkybėmis būtų leidžiama priimti sprendimą dėl vaiko kilmės, glaudžiai susijusios su trečiąja valstybe. Gali būti laikoma, kad tokios išimtinės aplinkybės yra tuomet, kai paaiškėja, kad atitinkamoje trečiojoje valstybėje teismo procesas neįmanomas, pavyzdžiui, dėl pilietinio karo, arba kai pagrįstai negalima tikėtis, kad vaikas ar kita suinteresuotoji šalis toje valstybėje pradės teismo procesą ar jame dalyvaus. Vis dėlto jurisdikcija remiantis forum necessitatis turėtų būti naudojamasi tik tuo atveju, kai byla yra pakankamai susijusi su teismo, į kurį kreiptasi, valstybe nare; (45)proceso ekonomijos ir proceso veiksmingumo sumetimais, jei valstybės narės teisme, kuris pagal šį reglamentą neturi jurisdikcijos, vykstančio proceso baigtis priklauso nuo to, kaip bus išspręstas šalutinis klausimas, patenkantis į šio reglamento taikymo sritį, šis reglamentas neturėtų užkirsti kelio tos valstybės narės teismams išspręsti tą klausimą. Todėl jei bylos dalykas yra, pavyzdžiui, ginčas dėl paveldėjimo, ir tos bylos tikslais turi būti nustatytas giminystės ryšys tarp mirusiojo ir vaiko, valstybei narei, turinčiai jurisdikciją spręsti ginčą dėl paveldėjimo, turėtų būti leista išspręsti šį klausimą vykstančiame teismo procese, neatsižvelgiant į tai, ar jis turi jurisdikciją su vaiko kilme susijusiose bylose pagal šį reglamentą. Bet koks toks klausimas turėtų būti sprendžiamas pagal šiame reglamente nustatytą taikytiną teisę ir turėtų galioti tik procesui, dėl kurio jis buvo priimtas; (46)siekiant darnaus teisingumo sistemos veikimo, skirtingose valstybėse narėse neturėtų būti priimami tarpusavyje nesuderinami teismo sprendimai. Tuo tikslu šiame reglamente turėtų būti numatytos bendros procedūrinės taisyklės, panašios į kituose Sąjungos teisės aktuose, susijusiuose su teisminiu bendradarbiavimu civilinėse bylose, nustatytas taisykles; (47)viena iš tokių procedūrinių taisyklių yra lis pendens taisyklė, kuri turėtų būti taikoma, jeigu ta pati vaiko kilmės byla iškeliama skirtinguose skirtingų valstybių narių teismuose. Pagal šią taisyklę turėtų būti nustatoma, kuris teismas turėtų pradėti nagrinėti vaiko kilmės bylą; (48)šiame reglamente turėtų būti nustatyta, kuriuo momentu šio reglamento tikslais laikoma, kad yra kreiptasi į teismą. Atsižvelgiant į valstybėse narėse egzistuojančias dvi skirtingas sistemas, pagal kurias reikalaujama dokumentą dėl bylos iškėlimo pirmiausia įteikti atsakovui arba jį pirmiausia pateikti teisme, turėtų pakakti to, kad pagal nacionalinę teisę buvo įvykdytas pirmo etapo veiksmas, su sąlyga, kad prašymo pateikėjas vėliau ėmėsi visų pagal nacionalinę teisę reikalaujamų priemonių, kad būtų galima imtis antro etapo veiksmų; (49)bylose dėl vaiko kilmės nustatymo turėtų būti taikomas pagrindinis principas, kurio laikantis pagal šį reglamentą jaunesniems nei 18 metų amžiaus vaikams, dėl kurių vyksta procesas ir kurie geba suformuluoti savo nuomonę, atsižvelgiant į Teisingumo Teismo praktiką, turėtų būti suteikiama reali ir veiksminga galimybė pareikšti savo nuomonę, ir, vertinant vaiko interesus, į šią nuomonę turėtų būti deramai atsižvelgiama. Vis dėlto šiuo reglamentu turėtų būti numatyta, kad klausimas dėl to, kas išklausys vaiką ir kaip vaikas turi būti išklausytas, turi būti paliktas spręsti laikantis valstybių narių nacionalinės teisės ir tvarkos. Be to, nors teisė būti išklausytam lieka viena iš vaiko teisių, prievolė išklausyti vaiką neturėtų būti absoliuti, o turėtų būti vertinama atsižvelgiant į vaiko interesus; (50)šiuo reglamentu turėtų būti numatytas teisinis tikrumas ir nuspėjamumas pateikiant bendras taisykles dėl taikytinos teisės dėl vaiko kilmės nustatymo tarpvalstybiniais atvejais. Tokiomis bendromis taisyklėmis siekiama išvengti vienas kitam prieštaraujančių sprendimų priklausomai nuo to, kurioje valstybėje narėje teismai ar kitos kompetentingos institucijos nustato vaiko kilmę, ir ypač palengvinti autentiškų dokumentų, kurie neturi privalomos teisinės galios kilmės valstybėje narėje, tačiau toje valstybėje narėje turi įrodomąją galią, priėmimą; (51)paprastai nustatant vaiko kilmę tarpvalstybiniais atvejais turėtų būti taikytina gimdančio asmens įprastinės gyvenamosios vietos gimdymo metu valstybės teisė. Šis jungiamasis veiksnys turėtų užtikrinti, kad taikytiną teisę būtų galima nustatyti daugeliu atvejų, įskaitant atvejus, susijusius su naujagimiu, kurio įprastinę gyvenamąją vietą gali būti sunku nustatyti. Gimimo laikas turėtų būti aiškinamas griežtai, nurodant dažniausiai pasitaikantį atvejį, kai vaiko kilmė po gimimo nustatoma teisės aktais ir per kelias dienas nuo gimimo įregistruojama atitinkamame registre. Šie teisės aktai turėtų būti taikomi ir tais atvejais, kai gimdantis asmuo turi įprastinę gyvenamąją vietą gimimo valstybėje (įprastas atvejis), ir tais atvejais, kai gimdantis asmuo turi įprastinę gyvenamąją vietą kitoje nei gimimo valstybėje (pavyzdžiui, kai vaikas gimsta keliaujant). Kai vaiko kilmė turi būti nustatyta prieš gimstant vaikui, pagal analogiją turėtų būti taikoma gimdančio asmens įprastinės gyvenamosios vietos gimdymo metu valstybės teisė. Siekiant užtikrinti, kad bet kokiomis aplinkybėmis būtų galima nustatyti taikytiną teisę, vaiko gimimo valstybės teisė turėtų būti taikoma retais atvejais, kai negalima nustatyti gimdančio asmens įprastinės gyvenamosios vietos gimdymo metu (pavyzdžiui, pabėgėlio arba tarptautiniu mastu priverstinai perkeltos motinos atveju); (52)išimties tvarka, kai pagal taikytiną teisę vaiko kilmė paprastai nustatoma tik vieno iš tėvų atžvilgiu (pavyzdžiui, tik genetinio tėvo tos pačios lyties poroje), vaiko kilmei iš kito iš tėvų (pavyzdžiui, negenetinio tėvo tos pačios lyties poroje) nustatyti gali būti taikoma bet kuri iš dviejų papildomų teisių, t. y. bet kurio iš tėvų pilietybės valstybės teisė arba vaiko gimimo valstybės teisė. Atsižvelgiant į tai, kad tokiais atvejais ir vaiko kilmė, susijusi su vienu iš tėvų, ir vaiko kilmė, susijusi su kitu iš tėvų, būtų nustatyta pagal vieną iš teisių, kurios šiame reglamente nustatytos kaip taikytinos, kai vaiko kilmė kiekvieno iš tėvų atžvilgiu buvo nustatyta valstybės narės, kurios teismai turi jurisdikciją pagal šį reglamentą, institucijų, vaiko kilmė kiekvieno iš tėvų atžvilgiu, įskaitant atvejus, kai ją nustato skirtingų valstybių narių institucijos, turėtų būti pripažįstama visose kitose valstybėse narėse pagal šio reglamento taisykles; (53)bet kuri pagal šį reglamentą kaip taikytina nustatyta teisė turėtų būti taikoma net jei ji nėra valstybės narės teisė; (54)siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir vaiko kilmės tęstinumą, jei vaiko kilmė buvo nustatyta valstybėje narėje pagal vieną iš šiuo reglamentu taikytinų teisių, taikytinos teisės pakeitimas pasikeitus gimdžiusio asmens įprastinei gyvenamajai vietai ar kurio nors iš tėvų pilietybei neturėtų daryti įtakos jau nustatytai vaiko kilmei;

(55)suinteresuotoji šalis gali atlikti vienašalį veiksmą, kuriuo siekiama teisinio poveikio vaiko kilmei, kuri jau yra nustatyta arba turi būti nustatyta, pavyzdžiui, tėvystės pripažinimą arba sutuoktinio sutikimą dėl pagalbinio apvaisinimo technologijų naudojimo. Toks veiksmas turėtų būti oficialiai galiojantis, jei jis atitinka šiame reglamente numatytus taikytinus oficialius teisės reikalavimus arba valstybės, kurioje veiksmą vykdantis asmuo turi įprastinę gyvenamąją vietą, teisę, arba valstybės, kurioje veiksmas buvo atliktas, teisę; (56)siekiant užtikrinti viešuosius interesus, teismams ir kitoms kompetentingoms institucijoms, nustatančioms vaiko kilmę valstybėse narėse, turėtų būti suteikta galimybė išimtinėmis aplinkybėmis nepaisyti tam tikrų užsienio teisės nuostatų, jeigu tokių nuostatų taikymas konkrečiu atveju būtų akivaizdžiai nesuderinamas su atitinkamos valstybės narės viešąja tvarka (ordre public). Tačiau teismams ar kitoms kompetentingoms institucijoms neturėtų būti suteikiama galimybė taikyti viešosios tvarkos išimtį siekiant nepaisyti kitos valstybės teisės, jei tai prieštarautų Chartijai, ypač jos 21 straipsniui, kuriuo draudžiama diskriminacija; (57)kadangi esama valstybių, kuriose gali kartu veikti dvi arba daugiau teisės sistemų ar normų rinkinių, susijusių su klausimais, kuriuos reglamentuoja šis reglamentas, atitinkama teisė turėtų reglamentuoti, kokia apimtimi šis reglamentas taikomas skirtinguose tų valstybių teritoriniuose vienetuose; (58)šiuo reglamentu turėtų būti numatytas vaiko kilmę nustatančių privalomos teisinės galios teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų, kurie yra išduoti kitoje valstybėje narėje, pripažinimas; (59)priklausomai nuo nacionalinės teisės, vaiko kilmę nustatantis autentiškas dokumentas, turintis privalomą teisinę galią kilmės valstybėje narėje, gali būti, pavyzdžiui, notarinis įvaikinimo aktas arba administracinis sprendimas dėl vaiko kilmės nustatymo pripažinus tėvystę. Šiuo reglamentu taip pat turėtų būti numatytas autentiškų dokumentų, kurie neturi privalomos teisinės galios kilmės valstybėje narėje, tačiau toje valstybėje narėje turi įrodomąją galią, priėmimas. Priklausomai nuo nacionalinės teisės, toks autentiškas dokumentas gali būti, pavyzdžiui, gimimo liudijimas arba vaiko kilmės pažymėjimas, kuriuo patvirtinama vaiko kilmė, nustatyta kilmės valstybėje narėje (nesvarbu, ar vaiko kilmė buvo nustatyta teisės aktais, ar kompetentingos institucijos aktu, pvz., teismo sprendimu, notaro aktu, administraciniu sprendimu arba įregistravimu); (60)tarpusavio pasitikėjimas teisingumo vykdymu Sąjungoje pagrindžia principą, kad valstybėje narėje priimti teismo sprendimai, kuriais nustatoma vaiko kilmė, turėtų būti pripažįstami visose valstybėse narėse, nereikalaujant taikyti jokios pripažinimo procedūros. Konkrečiai, kai pateikiamas kitoje valstybėje narėje priimtas teismo sprendimas, kuriuo nustatoma vaiko kilmė ir kurio nebegalima užginčyti kilmės valstybėje narėje, prašomosios valstybės narės kompetentingos institucijos turėtų teisės aktais pripažinti šį teismo sprendimą nereikalaudamos taikyti jokios specialios procedūros ir turėtų atitinkamai atnaujinti vaiko kilmės įrašus atitinkamame registre; (61)tai, ar šiais atsisakymo pagrindais gali remtis bylos šalis, ar jais galima remtis ex officio, nustatoma pagal nacionalinę teisę. Tai neturėtų trukdyti bet kuriai suinteresuotajai šaliai, kuri nori iškelti kitoje valstybėje narėje priimto teismo sprendimo dėl vaiko kilmės pripažinimą kaip pagrindinį ginčo klausimą, kreiptis į teismą dėl teismo sprendimo, kuriuo būtų nurodyta, kad nėra pagrindo atsisakyti pripažinti šį teismo sprendimą. Tai, kas gali būti laikoma suinteresuotąja šalimi, turinčia teisę pateikti tokį prašymą, turėtų būti nustatoma pagal valstybės narės, kurioje pateikiamas toks prašymas, teisę; (62)vienoje valstybėje narėje priimtų teismo sprendimų dėl vaiko kilmės pripažinimas kitoje valstybėje narėje turėtų būti grindžiamas tarpusavio pasitikėjimo principu. Todėl nepripažinimo pagrindų turėtų būti kuo mažiau, atsižvelgiant į pagrindinį šio reglamento tikslą – palengvinti vaiko kilmės pripažinimą ir veiksmingai apsaugoti vaikų teises bei vaiko interesus tarpvalstybiniais atvejais; (63)pripažinti teismo sprendimą turėtų būti atsisakoma tik tuomet, kai esama vieno ar daugiau atsisakymo pripažinti pagrindų, numatytų šiame reglamente. Šiame reglamente pateiktų atsisakymo pripažinti pagrindų sąrašas yra baigtinis. Neturėtų būti įmanoma remtis kaip atsisakymo pagrindais jame nepateiktais pagrindais, pvz., lis pendens taisyklės pažeidimu. Vėlesnis teismo sprendimas visada turėtų pakeisti ankstesnį teismo sprendimą tiek, kiek jie yra nesuderinami; (64)kalbant apie jaunesniems nei 18 metų amžiaus vaikams suteikiamą galimybę pareikšti savo nuomonę, tinkamą būdą vaikui išklausyti turėtų parinkti kilmės teismas. Todėl neturėtų būti įmanoma atsisakyti pripažinti teismo sprendimą remiantis vien tik tuo, kad kilmės teismas naudojo kitokį būdą vaikui išklausyti, nei naudotų pripažinimo valstybės narės teismas; (65)autentiški dokumentai, turintys privalomą teisinę galią kilmės valstybėje narėje, pagal šiuo reglamentu nustatytas pripažinimo taisykles turėtų būti laikomi lygiaverčiais teismo sprendimams; (66)nors prievolė užtikrinti jaunesniems nei 18 metų amžiaus vaikams galimybę pareikšti savo nuomonę pagal šį reglamentą neturėtų būti taikoma privalomos teisinės galios autentiškiems dokumentams, reikia atsižvelgti į vaikų teisę pareikšti savo nuomonę pagal Chartijos 24 straipsnį ir JT vaiko teisių konvencijos 12 straipsnį bei jų įgyvendinimą nacionalinėje teisėje ir tvarkoje. Tai, kad vaikams nebuvo suteikta galimybė pareikšti savo nuomonę, neturėtų automatiškai būti pagrindas atsisakyti pripažinti privalomos teisinės galios autentiškus dokumentus; (67)pagal šį reglamentą vienoje valstybėje narėje pripažįstamas kitoje valstybėje narėje priimtas teismo sprendimas dėl vaiko kilmės nustatymo arba kitoje valstybėje narėje parengtas ar įregistruotas autentiškas dokumentas, kuriuo nustatoma vaiko kilmė ir kuris turi privalomą teisinę galią, neturėtų reikšti vaiko, kurio kilmė buvo arba turi būti nustatyta, tėvų galimos santuokos ar įregistruotos partnerystės pripažinimo; (68)siekiant atsižvelgti į skirtingas vaiko kilmės klausimų sprendimo valstybėse narėse sistemas, šiuo reglamentu turėtų būti užtikrintas autentiškų dokumentų, kurie neturi privalomos teisinės galios kilmės valstybėje narėje, bet toje valstybėje narėje turi įrodomąją galią, priėmimą visose valstybėse narėse. Tokie autentiški dokumentai gali turėti įrodomąją galią, susijusią su jau nustatyta vaiko kilme arba kitais faktais. Priklausomai nuo nacionalinės teisės, autentiški dokumentai, kuriais pateikiamas įrodymas, kad vaiko kilmė jau nustatyta, gali būti, pavyzdžiui, gimimo liudijimas, vaiko kilmės pažymėjimas arba civilinio registro išrašas apie gimimą. Autentiški dokumentai, kuriais pateikiami kitų faktų įrodymai, gali būti, pavyzdžiui, notarinis ar administracinis dokumentas, kuriuo patvirtinama tėvystė, notarinis ar administracinis dokumentas, kuriuo patvirtinamas motinos ar vaiko sutikimas dėl motinystės nustatymo, notarinis ar administracinis dokumentas, kuriuo patvirtinamas sutuoktinio sutikimas dėl pagalbinio apvaisinimo technologijos naudojimo, notarinis ar administracinis dokumentas, kuriuo patvirtinamas neformalus statuso įgijimas; (69)autentiški dokumentai, kurie neturi privalomos teisinės galios kilmės valstybėje narėje, tačiau toje valstybėje narėje turi įrodomąją galią, kitoje valstybėje narėje