Rekomendacija Tarybos sprendimas dėl Europos bendrijos pozicijos persvarstant Susitarimą dėl pinigų su Vatikano Miesto Valstybe /* KOM/2009/0570 galutinis - CNB 2009/0158 */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 2009.10.16 KOM(2009) 570 galutinis 2009/0158 (CNB) Rekomendacija TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos bendrijos pozicijos persvarstant Susitarimą dėl pinigų su Vatikano Miesto Valstybe AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS Siekiant užtikrinti tvarkos, kurią prieš euro įvedimą taikė Monakas, San Marinas ir Vatikanas bei Prancūzija ir Italija, teisinį tęstinumą, buvo sudaryti Europos bendrijos ir Monako, San Marino ir Vatikano susitarimai dėl pinigų. Praėjus dešimčiai metų po to, kai euro pakeitė Monako, San Marino ir Vatikano naudotas Italijos ir Prancūzijos nacionalines valiutas, Taryba paragino Komisiją peržiūrėti susitarimų dėl pinigų veikimą[1]. Vertinimo rezultatai pateikti Komisijos komunikate dėl piniginių susitarimų su Monaku, San Marinu ir Vatikanu veikimo[2]. Komisija priėjo prie išvados, kad reikia iš dalies pakeisti dabartinius susitarimus dėl pinigų tam, kad būtų užtikrinti nuoseklesni Bendrijos ir susitarimus pasirašiusių šalių santykiai. Šiame rekomendacijos priimti Tarybos sprendimą projekte nustatoma Bendrijos pozicija persvarstant susitarimą su Vatikano Miesto Valstybe. Komisija siūlo persvarstyti ir iš dalies pakeisti toliau išdėstytas nuostatas. - Tam tikrų EB teisės aktų perkėlimas į vidaus teisę Prievolės, kurias pagal atitinkamus susitarimus dėl pinigų su Bendrija turi Monakas, San Marinas ir Vatikanas, yra labai nevienodos. Susitarime dėl pinigų su Monako Kunigaikštyste nustatyta daugiausia prievolių. Kitaip nei susitarime su Monaku, susitarimuose su Vatikanu ir San Marinu nenumatyta jokia konkreti prievolė perkelti ES teisės aktus, kuriais reglamentuojama grynųjų eurų apsauga nuo klastojimo, ir nenustatyti bendradarbiavimo su Bendrija šioje srityje būdai. Siekiant sudaryti vienodas sąlygas ir užtikrinti tinkamą eurų banknotų ir monetų apsaugą nuo klastojimo, Vatikanas ir San Marinas turi taikyti atitinkamus Bendrijos teisės aktus. Kadangi Vatikane nėra tikro bankų sektoriaus, perkelti Bendrijos bankų ir finansų teisės aktų nereikia. - Įgyvendinimo priežiūros tvarka Kitaip nei susitarime su Monaku, su Vatikanu ir San Marinu pasirašytuose susitarimuose įgyvendinimo priežiūros tvarka nenumatyta. Kadangi reguliariai oficialių įgyvendinimo priežiūros veiksmų nesiimama, Vatikanas ir San Marinas reguliariai nepraneša apie susitarimų įgyvendinimą, ir šios šalys nėra tinkamai informuojamos apie susitarimų taikymo srityse galiojančių teisės aktų pasikeitimus. Todėl Komisija siūlo įsteigti du naujus jungtinius komitetus (panašius į tą, kuris veikia pagal susitarimą su Monako Kunigaikštyste) – su Vatikano Miesto Valstybe ir San Marino Respublika. Jungtinį komitetą su Vatikano Miesto Valstybe sudarytų Vatikano Miesto Valstybės, Italijos, Europos Komisijos ir Europos centrinio banko atstovai. Komitetas turėtų lengvinti susitarimo įgyvendinimą ir aptarti galimus Bendrijos teisės aktų, kuriuos turi taikyti Vatikanas, sąrašo pakeitimus. Be to, jis galėtų priimti sprendimus dėl tam tikrų Susitarimu dėl pinigų jo kompetencijai priskirtų klausimų (pvz., tvirtinti kitą Vatikano eurų monetas gaminančią kalyklą). - Viršutinės išleidžiamų eurų monetų skaičiaus ribos Dėl istorinių priežasčių viršutinės Monako, San Marino ir Vatikano per metus išleidžiamų monetų skaičiaus ribos buvo nustatytos dviem skirtingais būdais (Monakui šiuo metu leidžiama išleisti ne daugiau kaip 1/500-ąją Prancūzijoje nukaldinamų monetų, o Vatikanas ir San Marinas turi nekintamo dydžio kvotas), lėmusiais labai skirtingus rezultatus. Kad visoms šalims, su kuriomis sudaromi susitarimai dėl pinigų, būtų taikomos vienodos sąlygos, Komisija siūlo nustatyti naują vienodą metodą, kaip skaičiuoti viršutines išleidžiamų eurų monetų skaičiaus ribas (t. y. metodą, kuris būtų naudojamas ir visuose būsimuose susitarimuose). Be to, Komisija siūlo padidinti viršutines susitarimus dėl pinigų pasirašiusių šalių išleidžiamų monetų skaičiaus ribas, kad būtų sudarytos sąlygos jų monetų apyvartai. Jei nukaldinamas nedidelis monetų skaičius, jų paklausa tarp monetų kolekcininkų yra labai didelė. Tokiu atveju monetos nenaudojamos pagal jų pirminę mokėjimo priemonės paskirtį, bet saugomos tik kaip kolekcionavimo objektai. Naujosios viršutinės ribos būtų nustatomos remiantis kintama ir nekintama dalimis: 1. nekintama dalimi būtų siekiama patenkinti monetų kolekcininkų poreikius. Remiantis bendrais vertinimais, kolekcininkų rinkos poreikiams patenkinti turėtų pakakti maždaug 2 100 000 eurų bendros vertės monetų [3]; 2. kintama dalis Vatikano atveju būtų pagrįsta vidutiniškai vienam Italijos gyventojui tenkančiu monetų skaičiumi. Vidutinis vienam gyventojui tenkantis (n-1) metais Italijoje išleistų monetų skaičius būtų padaugintas iš Vatikano Miesto Valstybės gyventojų skaičiaus. Palyginti su dabartine kvota, taikant naująjį metodą viršutinės Vatikano Miesto Valstybės išleidžiamų monetų skaičiaus ribos būtų maždaug dvigubai didesnės. - Eurų monetų kaldinimo taisyklės Dabartiniuose susitarimuose dėl pinigų teisė gaminti Vatikano ir San Marino eurų monetas suteikiama tik nacionalinei Italijos monetų kalyklai. Šią taisyklę lėmė istorinės priežastys: ji nustatyta, kai dar nebuvo grynųjų eurų apyvartos ir beveik visos euro zonos šalys kaldino eurų monetas tik savo pačių poreikiams. Dabar padėtis pasikeitė, nes daugelis euro zonos šalių monetas kaldinasi kitoje euro zonos šalyje. Todėl Komisija siūlo Vatikanui ir San Marinui sudaryti galimybę eurų monetas kaldintis kitoje ES monetų kalykloje, turinčioje eurų monetų gamybos patirties . Tačiau kitą kalyklą turėtų tvirtinti jungtinis komitetas. - Jurisdikcija Dabartiniuose susitarimuose dėl pinigų nenustatyti jokie svertai, kuriais Bendrija galėtų pasinaudoti tuo atveju, jei tuos susitarimus pasirašiusios šalys nevykdytų prievolių (pvz., laiku į vidaus teisę neperkeltų tam tikrų Bendrijos teisės aktų), išskyrus kraštutinę (todėl mažai tikėtiną) galimybę vienašališkai nutraukti susitarimą. Todėl Komisija siūlo, kad ginčams, kurių gali kilti taikant susitarimus dėl pinigų, spręsti būtų pasirinktas Europos Teisingumo Teismas. 2009/0158 (CNB) Rekomendacija TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos bendrijos pozicijos persvarstant Susitarimą dėl pinigų su Vatikano Miesto Valstybe EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 111 straipsnio 3 dalį, atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją[4], atsižvelgdama į Europos centrinio banko nuomonę[5], kadangi: 3. įvedus eurą, Bendrija turi kompetenciją spręsti pinigų ir valiutos kurso srities klausimus; 4. Taryba nustato derybų dėl susitarimų, susijusių su pinigais ir valiutos kurso režimu, ir jų sudarymo tvarką; 5. 2000 m. gruodžio 29 d. Italijos Respublika Bendrijos vardu su Vatikano Miesto Valstybe sudarė Susitarimą dėl pinigų; 6. 2009 m. vasario 10 d. Taryba nutarė, kad Komisija turėtų peržiūrėti, kaip veikia galiojantys susitarimai, ir apsvarstyti galimybę padidinti viršutines išleidžiamų monetų skaičiaus ribas; 7. Komunikate dėl piniginių susitarimų su Monaku, San Marinu ir Vatikanu veikimo[6] Komisija priėjo prie išvados, kad reikia iš dalies pakeisti dabartinį Susitarimą dėl pinigų su Vatikano Miesto Valstybe tam, kad būtų užtikrinti nuoseklesni Bendrijos ir susitarimą dėl pinigų pasirašiusių šalių santykiai; 8. todėl reikėtų kuo greičiau persvarstyti Susitarimą dėl pinigų su Vatikanu, kad naujoji tvarka įsigaliotų 2010 m. sausio 1 d. – tuo pačiu metu kaip naujosios eurų monetų išleidimo tvarkos taisyklės, nustatytos 2008 m. gruodžio 19 d. Komisijos rekomendacijoje dėl apyvartinių eurų monetų nacionalinių pusių ir išleidimo bendrųjų gairių, kurią Taryba patvirtino 2009 m. vasario 10 d. išvadose. PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis Italijos Respublika kuo greičiau praneša Vatikano Miesto Valstybei apie būtinybę iš dalies pakeisti galiojantį Susitarimą dėl pinigų, kurį Europos bendrijos vardu sudarė Italijos Respublika ir Vatikano Miesto Valstybė, ir pasiūlo persvarstyti atitinkamas Susitarimo nuostatas. 2 straipsnis Bendrija siekia, kad persvarstant Susitarimą su Vatikano Miesto Valstybe būtų padaryti šie pakeitimai: 9. Susitarimą sudarytų Bendrija ir Vatikano Miesto Valstybė. Susitarimo tekstas būtų kodifikuotas dabartinio susitarimo tekstas su pakeitimais; 10. tiesiogiai į savo teisę perkeldama teisės aktus arba lygiaverčiais veiksmais Vatikano Miesto Valstybė įsipareigotų imtis visų būtinų priemonių, kad būtų taikomi visi reikiami Bendrijos teisės aktai dėl pinigų plovimo prevencijos, sukčiavimo ir grynųjų ir negrynųjų mokėjimo priemonių klastojimo prevencijos; 11. būtų persvarstytas viršutinių Vatikano išleidžiamų eurų monetų skaičiaus ribų nustatymo metodas. Naujosios viršutinės ribos būtų apskaičiuojamos taikant metodą, pagrįstą nekintama dalimi, kuria siekiama išvengti pernelyg didelio numizmatų spekuliavimo Vatikano monetomis ir patenkinti paklausą kolekcinių monetų rinkoje, ir kintama dalimi, kuri apskaičiuojama n-1 metais išleistų monetų, vidutiniškai tenkančių vienam Italijos gyventojui, skaičių padauginus iš Vatikano gyventojų skaičiaus. Nepažeidžiant kolekcinių monetų išleidimo sąlygų, Susitarime būtų nustatyta 51 % minimali nominaliąja verte Vatikano išleidžiamų eurų monetų dalis; 12. būtų įsteigtas jungtinis komitetas, stebėsiantis, kaip įgyvendinamas Susitarimas. Jungtinį komitetą sudarytų Vatikano Miesto Valstybės, Italijos Respublikos, Komisijos ir ECB atstovai. Jungtinis komitetas galėtų kiekvienais metais persvarstyti nekintamą dalį, kad būtų atsižvelgta į infliaciją ir pokyčius kolekcininkų rinkoje. Jungtinis komitetas sprendimus priimtų vieningai. Jungtinis komitetas priimtų savo darbo tvarkos taisykles; 13. Vatikano Miesto Valstybės eurų monetas kaldintų Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato . Tačiau jungtiniam komitetui pritarus Vatikano Miesto Valstybė galėtų pasirinkti kitą rangovą iš ES eurų monetų kalyklų. Kad ECB patvirtintų visą monetų emisiją, Vatikano Miesto Valstybės išleistų monetų skaičius būtų pridedamas prie šalies, kurioje yra įsikūrusi jas kaldinanti monetų kalykla, išleistų monetų skaičiaus; 14. ginčus, kurie gali kilti taikant Susitarimą, spręstų Europos Bendrijų Teisingumo Teismas. Jeigu Bendrija arba Vatikanas laiko, kad kita Šalis neįvykdė prievolės, kurią ji turi pagal Susitarimą dėl pinigų, ji (jis) dėl to gali kreiptis į Teisingumo Teismą. Teismo sprendimas Šalims yra privalomas, ir jos turi imtis būtinų priemonių, kad jį įvykdytų per Teismo sprendime nustatytą laikotarpį. Jeigu per minėtą laikotarpį Bendrija arba Vatikanas nesiima sprendimui įvykdyti būtinų priemonių, kita Šalis gali nedelsdama nutraukti Susitarimą. 3 straipsnis Derybas su Vatikano Miesto Valstybe Bendrijos vardu veda Italijos Respublika ir Komisija. Derybose kaip visateisis dalyvis dalyvauja Europos centrinis bankas, kai sprendžiami su jo kompetencija susiję klausimai. Italijos Respublika ir Komisija pateikia susitarimo projektą Ekonomikos ir finansų komitetui, kad šis pareikštų savo nuomonę. 4 straipsnis Susitarimą sudaro Taryba. Šis sprendimas skirtas Italijos Respublikai ir Komisijai. Priimta Briuselyje […] Tarybos vardu Pirmininkas [1] Tarybos išvados dėl apyvartinių eurų monetų nacionalinių pusių ir išleidimo bendrųjų gairių, 2009 m. vasario 10 d. 2922-asis Ekonomikos ir finansų tarybos posėdis. [2] COM (2009)359, 2009 m. liepos 14 d. [3] San Marinas, pavyzdžiui, šioje srityje pasiekė tam tikros sėkmės: daugiausia kaldino tam tikrų nominalų eurų monetas, kurios dabar naudojamos sandoriuose nominaliąja verte. [4] OL C […], […], p. […]. [5] OL C […], […], p. […]. [6] COM(2009)359.