Santrauka Šiuo komunikatu apibendrinamas Komisijos atliktas euro zonos valstybių narių pateiktų 2020 m. biudžeto planų projektų vertinimas. Tarp tų planų – pagal nesikeičiančios politikos scenarijų parengti Austrijos, Portugalijos ir Ispanijos (šiose šalyse nuo rugsėjo mėn. pabaigos iki lapkričio mėn. pirmos pusės vyko rinkimai), taip pat Belgijos (kurioje vyksta vyriausybės formavimo procesas) planai. Vadovaudamasi Reglamento (ES) Nr. 473/2013 nuostatomis, Komisija įvertino visus biudžeto planų projektus, taip pat visos euro zonos bendrą biudžeto būklę ir perspektyvas. Vadovaudamasi ankstesne praktika, Komisija taip pat įvertino bendrą euro zonos fiskalinės politikos kryptį. Toliau pateikiamas apibendrintas 2020 m. euro zonos biudžeto planų projektų ir bendros fiskalinės politikos krypties vertinimas. 1.Per pastaruosius metus Europos ir pasaulio ekonomika susilpnėjo. Europoje staigiai sumažėjo išorės paklausa ir susitraukė gamyba, o poveikis pradeda plisti į kitas ekonomikos sritis. Nors geri darbo rinkos rezultatai padėjo palaikyti privatų vartojimą ir vidaus paklausą, nėra tikėtina, kad BVP augimas greitai atsigaus. Faktas, kad per kitus dvejus metus reikšmingo augimo atsigavimo nebesitikima, yra esminis pokytis, palyginti su ankstesnėmis prognozėmis, pagrįstas vertinimu, kad daugelis pasaulinio ekonomikos sulėtėjimo veiksnių išliks ilgai. 2.Pirmą kartą nuo 2002 m. nė vienai euro zonos valstybei narei šiuo metu netaikoma perviršinio deficito procedūra. Prognozuojama, kad 2019 m. 3 % pamatinę vertę viršys tik Prancūzijos deficitas, nors toks viršijimas yra laikinas, artimas pamatinei vertei ir susidaro tik dėl vienkartinio vienos priemonės poveikio. Iš tų euro zonos valstybių narių, kuriose pagal prognozes 2020 m. susidarys deficitas, keturių valstybių narių deficitas turėtų viršyti 2 % BVP. Numatoma, kad 2020 m. devyniose euro zonos valstybėse narėse susidarys perteklius. 3.Komisijos 2019 m. rudens prognozėje numatoma, kad labai sulėtėjus ekonominei veiklai pastaraisiais metais vyravusi deficito mažėjimo tendencija pasikeis: bendras euro zonos nominalusis deficitas nuo 0,5 % 2018 m. padidės iki 0,8 % BVP 2019 m. ir iki 0,9 % BVP 2020 m. Agreguoti biudžeto planų projektų deficito tikslai rodo tokią pačią nominaliojo deficito tendenciją. 4.Komisijos 2019 m. rudens prognozėje numatoma, kad 2019–2020 m. euro zonos valstybių narių, pasiekusių ar viršijusių savo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslus, skaičius padidės nuo šešių iki devynių, nes 2020 m. Airija ir Lietuva pasieks savo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslus, o Graikija 2020 m. laikysis savo naujai nustatyto vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Kita vertus, prognozuojama, kad Belgija, Ispanija, Prancūzija ir Italija 2020 m. gerokai atsiliks nuo savo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslų. Iš tų euro zonos valstybių narių, kuriose vidutinio laikotarpio biudžeto tikslų 2020 m. pasiekti nenumatoma, Estija ir Latvija siekdamos savo tikslų turėtų užtikrinti tam tikrą struktūrinį koregavimą. Kita vertus, Komisija šiuo metu prognozuoja, kad Italija 2020 m. dar labiau nutols nuo savo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Tą patį galima pasakyti apie Suomiją ir Slovakiją, tačiau mažesniu mastu, be to, abiejų euro zonos valstybių narių skolos santykis su BVP turėtų likti mažesnis nei 60 %. Belgijos ir Ispanijos pagal nesikeičiančios politikos scenarijų parengtuose biudžeto planų projektuose taip pat numatoma, kad 2020 m. jų struktūrinis balansas dar labiau nutols nuo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, o Portugalijos struktūrinis balansas 2020 m. priartės prie vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo dėl to, kad nuo 2020 m. tas tikslas sumažintas. 5.Komisija numato, kad bendras euro zonos struktūrinis deficitas 2020 m. išaugs 0,2 % potencialiojo BVP, taigi fiskalinės politikos kryptis bus iš esmės neutrali. Tokį struktūrinio deficito padidėjimą visų pirma lemia prognozuojama ekspansinė fiskalinė politika euro zonos valstybėse narėse, kurios turi fiskalinio manevravimo galimybių, visų pirma Nyderlanduose ir mažesniu mastu Vokietijoje (atitinkamai 0,6 % ir 0,4 % potencialiojo BVP), ir numatomas Italijos struktūrinio deficito padidėjimas (0,3 % potencialiojo BVP). Numatomas euro zonos, kaip visumos, pokytis iš esmės atitinka biudžeto planų projektuose numatytą (perskaičiuoto) struktūrinio balanso pokytį. 6.Bendras euro zonos struktūrinio pirminio balanso, t. y. struktūrinio balanso atėmus palūkanų mokėjimus, rodiklis ir toliau bus perteklius, tačiau pagal prognozes 2020 m. jis turėtų sumažėti 0,4 % potencialiojo BVP – tai rodo šiek tiek ekspansinę fiskalinės politikos kryptį. Šis fiskalinių pastangų rodiklis yra svarbus vyriausybių fiskalinės politikos diskrecinių sprendimų vertinimo kriterijus, nes jam neturi įtakos besitęsiantis palūkanų išlaidų mažėjimas. 7.Kalbant apie euro zonos fiskalinio koregavimo struktūrą, Komisija numato, kad 2020 m. struktūrinio deficito augimą lems pagal ciklą pakoreguoto pajamų santykio su BVP sumažėjimas. Biudžeto planų projektuose pateikiama panaši prognozė, atitinkanti nurodytų ekspansinių pajamų priemonių poveikį. Tiek pagal Komisijos 2019 m. rudens prognozę, tiek pagal biudžeto planų projektus taip pat numatoma, kad, 2019–2020 m. toliau mažėjant (nors ir nedaug) palūkanų išlaidoms, pagal ciklą pakoreguotas išlaidų santykis 2020 m. taip pat sumažės. Reikia priminti, kad valstybės narės, kurių valstybės skola yra didelė, nenumatytas lėšas dėl mažesnių palūkanų išlaidų turėtų naudoti siekdamos sparčiau mažinti skolą. 8.Komisija prognozuoja, kad pastaraisiais metais mažėjęs euro zonos skolos santykis su BVP ir toliau mažės nuo maždaug 86 % 2019 m. iki maždaug 85 % 2020 m. ir bus gerokai mažesnis nei JAV ir Japonijoje (atitinkamai maždaug 114 % ir 237 % 2020 m.). Tą daugiausia lemia toliau išliekančios mažos palūkanų normos ir planuojamas pirminis biudžeto perteklius. Biudžeto planų projektuose numatomas panašus euro zonos skolos santykio su BVP mažėjimas. Iš devynių euro zonos valstybių narių, kuriose skolos santykis su BVP 2020 m. turėtų viršyti 60 %, išsiskiria Italija: numatoma, kad 2019 ir 2020 m. ji labai nukryps nuo skolos mažinimo kriterijaus. Pagal prognozes Belgija abiem metais taip pat nesilaikys skolos mažinimo kriterijaus, nors ir mažiau. Nuo perviršinio deficito panaikinimo atitinkamai 2017 ir 2018 m. Prancūzijai ir Ispanijai taikoma pereinamojo laikotarpio skolos taisyklė, tačiau prognozuojama, kad nei 2019, nei 2020 m. šios šalys jos nesilaikys. Numatoma, kad Portugalija turėtų užtikrinti atitiktį pereinamojo laikotarpio skolos taisyklei 2019 m., o skolos mažinimo kriterijui – 2020 m. 9.Euro zonos valstybių narių fiskalinė būklė, vertinant skolą ir tvarumo problemas, ir toliau labai skiriasi. Trumpalaikiam Italijos viešųjų finansų tvarumui pavojų kelia augančios skolos vertybinių popierių emisijos išlaidos. Kai kurioms labai įsiskolinusioms euro zonos valstybėms narėms toliau gresia didelė vidutinio laikotarpio rizika, kurią kelia tokie veiksniai kaip dabartinis skolos lygis, dabartinis pirminis balansas ir numatomos su senėjimu susijusios išlaidos. 10.Naujausioje rekomendacijoje dėl euro zonos ekonominės politikos, kurią Europos Vadovų Taryba patvirtino 2019 m. kovo 21–22 d. posėdyje, o Taryba priėmė 2019 m. balandžio 9 d., Taryba rekomendavo 2019–2020 m. euro zonos valstybėms narėms vykdant politiką būdu, kuriuo visapusiškai laikomasi Stabilumo ir augimo pakto, remti viešąsias ir privačiąsias investicijas bei gerinti viešųjų finansų kokybę ir struktūrą. Taryba taip pat rekomendavo atkurti fiskalinius rezervus, ypač euro zonos valstybėse narėse, kuriose yra aukštas valstybės skolos lygis. 11.Į šį raginimą atsiliepė fiskalinio manevravimo galimybių turinčios euro zonos valstybės narės: jos ėmėsi įgyvendinti labiau ekspansinę fiskalinę politiką, kuri taip pat skatina investicijas. Visų pirma, Vokietija ir Nyderlandai 2019 m. padidino savo išlaidas investicijoms ir 2020 m. planuoja toliau vykdyti ekspansinę fiskalinę politiką. Tačiau, remiantis Komisijos 2019 m. rudens prognoze, tam tikros jų fiskalinio manevravimo galimybės liks neišnaudotos. Tos euro zonos valstybės narės, atsižvelgiant į jų fiskalinio manevravimo galimybių mastą, turėtų būti pasirengusios toliau jomis naudotis. 12.Kita vertus, kai kurios fiskalinio manevravimo galimybių neturinčios euro zonos valstybės narės 2020 m. reikšmingo fiskalinio koregavimo neplanuoja arba planuoja fiskalinę ekspansiją. Graikijoje, Kipre ir Portugalijoje toliau registruojamas didelis pirminis perteklius, didelis struktūrinis perteklius (arba beveik subalansuota nominalioji būklė Portugalijoje) ir sparčiai mažėjanti skola, tačiau tokių atvejų mažuma. Remiantis Komisijos 2019 m. rudens prognoze, Belgijos, Ispanijos, Prancūzijos ir Italijos pirminiai balansai yra mažėjantys arba net neigiami, o skola mažėja tik nežymiai arba nemažėja visai. Tos euro zonos valstybės narės nepakankamai atsižvelgia į savo didelį struktūrinį deficitą ir istoriškai aukštą skolos lygį. Be to, jos nepakankamai išnaudoja pastaruoju metu sumažėjusias palūkanų išlaidas, kad mažintų savo skolos santykius. Nepavykus sumažinti valstybės skolos gali didėti rizika, kad šalys, kurių valstybės skola didelė, ateityje patirs intensyvesnį rinkos spaudimą, galintį daryti neigiamą šalutinį poveikį kitų euro zonos valstybių narių valstybės skolos rinkoms. 13.Kai kurios iš euro zonos valstybių narių, kurioms kyla didžiausių tvarumo problemų (Belgija, Ispanija ir gerokai mažesniu mastu Portugalija), pateikė pagal nesikeičiančios politikos scenarijų parengtus biudžeto planų projektus, atsižvelgdamos į neseniai įvykusius ar vyksiančius visuotinius rinkimus. Todėl labai svarbu, kad tos euro zonos valstybės narės į atnaujintus biudžeto planų projektus įtrauktų būtinas papildomas priemones ir pateisintų lūkesčius, kad tas atotrūkis bus ištaisytas esant didelei skolai. Tie atnaujinti biudžeto planų projektai turėtų būti pateikti Komisijai ir Euro grupei kuo greičiau, kai tik bus suformuotos naujos vyriausybės. 14.Fiskalinė politika ir toliau yra nepakankamai diferencijuota. Fiskalinio manevravimo galimybių turinčios euro zonos valstybės narės įgyvendina ekspansinę fiskalinę politiką ir turėtų būti pasirengusios toliau naudotis savo fiskalinio manevravimo galimybėmis. Tačiau konsolidavimo trūkumas šalyse, kurių skola didelė ir kurios turi tvarumo problemų, ir toliau kelia susirūpinimą. Vidutinio laikotarpio biudžeto tikslų nepasiekusių euro zonos valstybių narių atitiktis Stabilumo ir augimo paktui ir didesnė fiskalinio manevravimo galimybių turinčių euro zonos valstybių narių ekspansija užtikrintų geresnę euro zonos valstybių narių diferenciaciją. 15.Atsižvelgdama į euro zonos ekonomikos augimo sulėtėjimą ir jau dabar labai palankią pinigų politikos kryptį, 2019 m. spalio mėn. Euro grupė pakartojo, kad yra pasirengusi koordinuotai reaguoti tuo atveju, jei materializuotųsi neigiamų pokyčių rizika, ir vengti procikliškų fiskalinių priemonių. Euro grupė pripažino poreikį fiskalinio manevravimo galimybių turinčioms valstybėms narėms apsvarstyti galimybę didinti aukštos kokybės investicijas. Formuojant 2020 m. politiką, daugiau dėmesio reikėtų skirti reformoms ir investicijoms į mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą, taip pat klimato veiksmams. Kartu Euro grupė pripažino, kad valstybėms narėms, kurių skolos lygis aukštas, reikia vykdyti apdairią fiskalinę politiką. Komisijos atliktą atskirų euro zonos valstybių narių planų vertinimą galima apibendrinti taip: Nenustatyta nė vieno 2020 m. biudžeto plano projekto, kuris labai neatitiktų Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų. Tačiau tam tikrais atvejais Komisija nustatė riziką, kad planuojamas fiskalinis koregavimas neatitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų. Kadangi šiuo metu Stabilumo ir augimo pakto korekcinė dalis netaikoma nė vienai euro zonos valstybei narei, visų euro zonos valstybių narių atitiktis 2020 m. vertinama pagal prevencinės dalies reikalavimus, visų pirma 2019 m. liepos 9 d. Tarybos rekomendaciją. Kalbant apie valstybes nares, kurioms taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis: - devynių euro zonos valstybių narių (Vokietijos, Airijos, Graikijos, Kipro, Lietuvos, Liuksemburgo, Maltos, Nyderlandų ir Austrijos) biudžeto planų projektai atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus 2020 m. Atsižvelgdama į palankią Vokietijos ir Nyderlandų biudžeto būklę, Komisija ragina šių šalių valdžios institucijas didinti išlaidas, kad būtų skatinamas investicijų augimas, o vykdant su investicijomis susijusią ekonominę politiką sutelkti dėmesį į Tarybos per Europos semestrą rekomenduotas sritis; - dviejų euro zonos valstybių narių (Latvijos ir Estijos) biudžeto planų projektai iš esmės atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus 2020 m. Iš planų matyti, kad Latvija gali tam tikru mastu nukrypti nuo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, o Estija – nuo koregavimo plano, kuriuo to tikslo siekiama. Jei atliekant būsimus vertinimus nebebus prognozuojama, kad Latvijos struktūrinis balansas bus artimas vidutinio laikotarpio biudžeto tikslui, atliekant bendrą atitikties vertinimą reikės atsižvelgti į nukrypimo nuo Tarybos nustatyto reikalavimo mastą; - aštuonių euro zonos valstybių narių (Belgijos, Ispanijos, Prancūzijos, Italijos, Portugalijos, Slovėnijos, Slovakijos ir Suomijos) atveju kyla rizika, kad biudžeto planų projektai gali neatitikti Stabilumo ir augimo pakto reikalavimų 2020 m. Belgijoje, Ispanijoje, Prancūzijoje ir Italijoje ta rizika susijusi su tuo, kad nepakankamai mažinama didelė valstybės skola ir planuojama labai nukrypti nuo koregavimo plano, kuriuo siekiama jų vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Portugalijos, Slovėnijos, Slovakijos ir Suomijos valstybės skola buvo sumažinta ir nesiekia 60 % BVP Sutartyje nustatytos pamatinės vertės arba link jos artėja tinkama trajektorija. Tos valstybės narės taip pat pasiekė subalansuotą biudžeto būklę, kuria užtikrinama didelė atsarga iki Sutartyje nustatytos 3 % BVP pamatinės vertės. Nepaisant to, įgyvendinus šių euro zonos valstybių narių biudžeto planų projektus galėtų būti labai nukrypta nuo koregavimo planų, kuriais siekiama atitinkamų jų vidutinio laikotarpio biudžeto tikslų.