LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 81/131

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl „Diskusijoms skirto dokumento dėl ES finansų ateities“

(COM(2017) 358 final)

(2018/C 081/18)

Pranešėjas Stefano PALMIERI Bendrapreanešėjis Petr ZAHRADNÍK

Konsultavimasis Europos Komisija, 2017 8 4 Teisinis pagrindas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 304 straipsnis Atsakingas skyrius Ekonominės ir pinigų sąjungos, ekonominės ir socialinės sanglaudos skyrius Priimta skyriuje 2017 10 5 Priimta plenarinėje sesijoje 2017 10 19 Plenarinė sesija Nr. 529 Balsavimo rezultatai (už / prieš / susilaikė) 138/8/14

Preambulė

Ši nuomonė yra viena iš keturių EESRK nuomonių, sudarančių platesnį nuomonių rinkinį dėl Europos ekonomikos ateities (Ekonominės ir pinigų sąjungos stiprinimas, euro zonos ekonominė politika, Kapitalo rinkų sąjunga ir ES finansų ateitis) (1) . Šis nuomonių rinkinys skirtas svarstymų procesui, kurį neseniai pradėjo Europos Komisija paskelbusi Baltąją knyga dėl Europos ateities, ir jis rengiamas atsižvelgiant į Komisijos pirmininko J.-C. Junckerio 2017 m. pranešimą apie Sąjungos padėtį. Kaip ir EESRK rezoliucijoje dėl Europos ateities (2) bei ankstesnėse nuomonėse dėl ekonominės ir pinigų sąjungos sukūrimo (3) , šiame nuomonių rinkinyje pabrėžiama būtinybė siekti bendro tikslo Sąjungos valdyme, kuris apima gerokai daugiau nei techninius metodus bei priemones ir kuris visų pirma yra politinės valios ir bendros perspektyvos klausimas.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1. EESRK mano, kad Diskusijoms skirtame dokumente dėl ES finansų ateities taikomas požiūris visų pirma leidžia numatyti tam tikrus uždavinius, kuriuos Sąjungai teks spręsti artimiausiais metais, ir kartu susieti galimus biudžeto sprendimus ir penkis skirtingus Europos Komisijos scenarijus, kuriuos ji išdėstė Baltojoje knygoje dėl Europos ateities.

1.2. EESRK dar kartą pabrėžia, kad Europos piliečiams reikia ne mažiau, o daugiau (ir geresnės) Europos siekiant įveikti ES politinę krizę, kurią lemia aiškios strateginės ateities vizijos ir gebėjimo tinkamai spręsti ekonomikos ir finansų krizę stoka. Vis didėja atotrūkis tarp konkrečios naudos kasdieniame gyvenime reikalaujančių Europos piliečių problemų ir lūkesčių, taip pat tarp ribotų galių ir šiuo metu ES turimų finansinių išteklių. Europos projektas ir pati ES praranda pasitikėjimą, kelia abejonių ir taip skatina dabartinius nacionalistinius ir populistinius reikalavimus.

1.3. EESRK pritaria diskusijoms skirtame dokumente pateiktam požiūriui, kad pagrindinis ES biudžeto principas turėtų būti užtikrinti Europos pridėtinę vertę siekiant geresnių rezultatų, kurių nebūtų galima pasiekti atskirais nekoordinuojamais nacionaliniais biudžetais. Tam reikia atsisakyti „teisingos grąžos“ principo, valstybių narių skirstymo į grynųjų įnašų mokėtojas ir grynosios naudos gavėjas ir ad hoc korekcijų atskiroms valstybėms narėms logikos.

1.4. ES pirmiausia reikėtų apibrėžti didelės Europos pridėtinės vertės turinčius politinius prioritetus ir tik po to nustatyti reikiamus išteklius jiems pasiekti ir parengti ES biudžeto reformą. Pagal tokį scenarijų, EESRK manymu, mažai tikėtina, kad ES biudžetas ir toliau sieks mažiau kaip 1 % 28 ES šalių gautų pajamų ir tik 2 % viešųjų išlaidų, nes tokio lygio nepakanka atsižvelgiant į iššūkius, sukrėtimus ir krizes, kuriuos reikia įveikti.

1.5. ES biudžeto reforma būtina siekti pagerinti biudžeto kokybę iš naujo apibrėžiant tiek biudžeto struktūros išlaidų, tiek nuosavų išteklių kategorijas atsižvelgiant į atitinkamus racionalizavimo, efektyvumo ir veiksmingumo kriterijus ir tiesiogiai bei skaidriai bendraujant su piliečiais.

1.6. Norint kokybiniu ir kiekybiniu požiūriu patikslinti biudžetą, būtina surengti rimtas ir išsamias konsultacijas su pilietine visuomene, kaip jai atstovaujama EESRK, siekiant atspindėti realius teritorijų poreikius ir užtikrinti teigiamą poveikį visiems piliečiams ir viešajam interesui.

1.7. Išlaidų klausimu EESRK pabrėžia, kad didelę Europos pridėtinę vertę turinčios programos apima vidutinės trukmės ir ilgalaikes investicijas į ekonominį, socialinį ir aplinkosauginį vystymąsi, užimtumą, inovacijas ir konkurencingumą, nepalankiausias sąlygas turinčių regionų ir pažeidžiamiausių socialinių grupių apsaugą, lankstų ir skubų atsaką į asimentrinius sukrėtimus ir netikėtas krizes be kita ko pasitelkiant nepriklausomą euro zonos biudžetą.

1.8. EESRK mano, kad ypač svarbi yra makroekonominio stabilizavimo biudžeto funkcija euro zonoje, nes neigiamas poveikis labiausiai nuo globalizacijos ir technologijų revoliucijos nukentėjusiems socialiniams sluoksniams ir gamybos sektoriams yra viena iš strateginės krizės, kurią išgyvena ES, ir populizmo reiškinio atsiradimo priežasčių.

1.9. Kalbant apie pajamas, EESRK pritaria Aukšto lygio darbo grupės nuosavų išteklių klausimais parengtoje ataskaitoje „ES finansavimas ateityje“ pateiktai analizei, kaip formuoti naują biudžetą, kurį iš esmės sudarytų nuosavi, skaidrūs ir teisingi ištekliai, būtų vienodi mokesčiai nepalankiausioje padėtyje esantiems piliečiams ir mažosioms ir vidutinėms įmonėms.

1.9.1. EESRK dar kartą pabrėžia, jog pritaria, kad būtų nustatyta bendra konsoliduotoji įmonių pelno mokesčio bazė (BKPMB), taip pat apmokestinti finansiniai sandoriai, degalai ir išmetamas anglies dioksido kiekis; šią bazę taikant Europos lygmeniu būtų galima nustatyti tarpvalstybiniu lygiu taikomą mokesčių bazę ir kovoti su visuotiniu poveikiu aplinkai.

1.10. EESRK mano, kad dėl „Brexit“ pasekmių daugiametei finansinei programai (DFP) po 2020 m. gali kilti grėsmė ES projektui, jei valstybės narės derybose vadovausis „teisingos grąžos“ principu; kita vertus, pabrėžiant Europos pridėtinės vertės principą šios derybos gali būti puiki galimybė pagerinti ir padidinti ES biudžetą.

1.10.1. Todėl EESRK mano, kad būtina nedelsiant imtis šių priemonių: — Europos Komisija turi kiekybiškai įvertinti „Brexit“ poveikį ES pajamų ir išlaidų sistemai ir jo pasekmes daugiametei finansinei programai po 2020 m. atsižvelgdama į tai, ar vyks griežtasis „Brexit“, ar švelnusis „Brexit“ scenarijus, — taip pat reikia pradėti skaidrią viešą diskusiją dėl DFP po 2020 m. su visais instituciniais, ekonominiais ir socialiniais dalyviais, pilietinės visuomenės atstovais ir ES piliečiais, — bet kuriuo atveju neturi būti sumažinti sanglaudos politikai ir socialiniams tikslams pasiekti būtini ištekliai. Šios priemonės leis suderinti skirtingus ir prieštaringus subjektų interesus ir rasti bendrą sprendimą dėl DFP po 2020 m.

2. Bendrosios pastabos

2.1. Pagal Diskusijoms skirtame dokumente dėl ES finansų ateities pasirinktą metodą nustatomas ryšys tarp galimų biudžeto sprendimų ir penkių skirtingų Baltojoje knygoje dėl Europos ateities išdėstytų Europos Komisijos scenarijų. EESRK kritikavo šį metodą savo neseniai priimtoje rezoliucijoje dėl baltosios knygos (4) ir įvardijo „dirbtiniais“ penkis scenarijus, nes jie skirti tik valstybėms narėms ir tiesiogiai neturi jokios reikšmės Europos piliečiams, kurie tikisi bendros ir aiškios strategijos.

2.1.1. Taip prarandama puiki galimybė ir, nors galima visiškai pritarti didžiajai daliai analizės turinio – dėl ES finansų pridėtinės vertės, tendencijų ir iššūkių nustatymo ir įvairių ES finansų ateities galimybių – vis dėlto nepateiktas bendras politinis veiksmingas ir efektyvus pasiūlymas.

2.2. Keletą pastarųjų metų EESRK atkreipė dėmesį (5) į ES ekonomikai ir visuomenei kylančias problemas, į svarbiausius principus, kurių būtina laikytis, taip pat kryptis, kurių reikėtų laikytis siekiant suteikti naują dinamiką ES institucijų veiksmams ir užtikrinti didesnį jų veiksmingumą. EESRK ne kartą įvairiomis progomis yra pabrėžęs, kad Europos piliečiams reikia ne mažiau, o daugiau (ir geresnės) Europos (6), nes ES politinę krizę lemia aiškios strateginės ateities vizijos ir gebėjimo tinkamai spręsti ekonomikos ir finansų krizę stoka.

2.3. Dėl 2014–2020 m. DFP laikotarpio vidurio peržiūros (tikslinimo) (7) 2016 m. Komitetas pabrėžė, kad palankiai vertina Komisijos pastangas, ypač nuostatas dėl lankstumo, kad būtų galima reaguoti į netikėtai kilusias krizes, ir į rezultatus orientuotą požiūrį. Tačiau konkrečių pasiūlymų ir skirtų išteklių jau šiuo metu nepakanka ES kylantiems uždaviniams spręsti ir prioritetams įgyvendinti, nes DFP yra nepakankamai ambicingo „grynuoju likučiu“ suinteresuotų valstybių narių kompromiso rezultatas, naudingas tam tikroms interesų grupėms, o ne visos ES interesams.

2.4. Tokiomis aplinkybėmis EESRK pritaria diskusijoms skirtame dokumente išdėstytam požiūriui, kad „modernizuoto ES biudžeto esmė – tai pridėtinė vertė, gaunama sujungus išteklius ir pasiekus rezultatus, kurių negalima pasiekti nekoordinuotomis nacionalinėmis išlaidomis“ (8).

2.5. Siekiant daugiau ir geresnės Europos, pirmiausia reikėtų nustatyti didelės Europos pridėtinės vertės turinčius politinius prioritetus, o tik po to išteklius, kurių reikia jiems pasiekti, ir į tai atsižvelgiant parengti ES biudžeto reformą. Pagal šį scenarijų nebebūtų patikima, kad Sąjunga skirtų savo biudžetui mažiau kaip 1 % pajamų ir tik 2 % 28 valstybių narių viešųjų išlaidų – dalis, kuri, beje, nuolat mažėja (9). Šis lygis yra visiškai nepakankamas atsižvelgiant į naujus ES kylančius uždavinius ir į sukrėtimus ir krizes, į kurias ji turi reaguoti.

2.5.1. ES biudžetas turėtų būti didinimas kartu gerokai jį tobulinant ir iš naujo apibrėžiant jo struktūrą: tiek išlaidų, tiek nuosavų išteklių kategorijas. Šiuo tikslu reikia atsižvelgti į atitinkamus biudžeto racionalizavimo, efektyvumo ir veiksmingumo kriterijus ir taikyti tiesiogines ir skaidrias komunikacijos formas bendraujant su piliečiais.

2.5.2. ES biudžeto gerinimas ir didinimas turėtų vykti rengiant rimtas ir išsamias konsultacijas su pilietine visuomene, kaip jai atstovaujama EESRK, siekiant užtikrinti, kad išlaidų kategorijose būtų iš tiesų atspindėti realūs teritorijų poreikiai ir būtų daromas teigiamas poveikis piliečių gerovei ir viešajam interesui.

2.6. Atsižvelgiant į naujus iššūkius, susijusi su kintančia geopolitine padėtimi ir poreikiu prisitaikyti prie ekonomikos ir finansų krizės pasekmių, nenuostabu, kad ES turimas biudžetas visiškai neadekvatus ir kad ES iš pradžių ištiko ekonomikos ir finansų, vėliau socialinė ir galiausiai politinė krizė.

2.6.1. Šią politinę krizę lėmė atotrūkis tarp vis didėjančių problemų ir lūkesčių, kuriuos su ES sieja jos piliečiai, norintys konkrečios naudos kasdieniam gyvenimui, ir dabartinių ribotų galių ir šiuo metu ES turimų finansinių išteklių. Dėl šio atotrūkio didėja netolerancija ir nacionalistiniai bei populistiniai reikalavimai, keliantys grėsmę Europos projektui ir pačiai ES.

2.7. Diskusija dėl ES ateities iš tiesų vyksta istoriniu etapu, kai ES piliečiams kyla daug ekonominio, socialinio, politinio ir institucinio pobūdžio klausimų ir neaiškumų (10). Visų pirma vis dar sunkios finansų ir ekonomikos krizės pasekmės, ypač labiausiai nukentėjusiose valstybėse narėse, kai kuriose geografinėse zonose ir, visų pirma, mažesnes ir vidutines pajamas gaunantiems asmenims. Antra, dėl šių priežasčių plačiai paplitęs skeptiškas požiūris į valstybių narių ir ES politiką ir gebėjimą išlaikyti ekonominę gerovę ir socialinę sanglaudą globalizacijos ir tarptautinės konkurencijos sąlygomis (11). Trečia, vis didėja nuo karo ir skurdo Afrikoje ir Artimuosiuose Rytuose bėgančių migrantų ir pabėgėlių srautas. Ketvirta, nesenai paskelbtas Jungtinės Karalystės pasitraukimas iš ES akivaizdžiai parodė, kad ES nėra savaime suprantamas ir negrįžtamas pasirinkimas ir kad tai gali paskatinti ir kitas valstybes nares tokiam žingsniui.

3. Konkrečios pastabos

3.1. Kalbant apie išlaidas, svarbiausia – Europos pridėtinės vertės principas, nors tai gali pasirodyti paradoksalu istoriniu laikotarpiu, kai, viena vertus, vis labiau reikalaujama suteikti daugiau veiksmų laisvės nacionalinėms Vyriausybėms, o kraštutiniu atveju – pasitraukti iš ES, o, kita vertus, nebegalima toliau laikytis „teisingos grąžos“, valstybių narių skirstymo į grynųjų įnašų mokėtojas ir grynosios naudos gavėjas ir ad hoc korekcijų atskiroms valstybėms narėms logikos.

3.1.1. Tačiau Komisijai pagrįstai primena šį principą, nes, jei ES veiksmai būtų paremti plačiu politiniu konsensusu, būtų galima nukreipti ES biudžetą ir siekti ES lygmeniu Europos piliečiams realios naudos, kurios valstybės narės negali pasiekti savarankiškai.

3.1.2. Todėl EESRK pritaria Komisijai, kad Europos pridėtinės vertės principas turi būti pagrindinis diskusijos dėl ES finansų ateities klausimas. Konkrečiai turi būti (12): — siekiama pagrindiniuose ES teisės aktuose nurodytų tikslų, visų pirma ES sutarties 3 straipsnyje, kuriame nustatytas tikslas užtikrinti ES piliečiams deramas gyvenimo sąlygas ir jų gerovę (13), — nustatytas biudžetas, kuriame būtų numatyta užtikrinti Europos viešąsias gėrybes, galinčias padėti ginti pagrindines laisves, kurti bendrąją rinką, Ekonominę ir pinigų sąjungą (14).

3.1.3. Atsižvelgiant į tai, labai svarbus visapusiškai laikytis SESV 311 straipsnio, pagal kurį „Sąjunga pasirūpina savo tikslams pasiekti ir savo politikai įgyvendinti reikalingomis priemonėmis“.

3.2. Diskusijoms skirtame dokumentas aiškiai nurodoma, kad pasauliniams iššūkiams ir krizėms įveikti būtinas ES lygmens sprendimas, t. y. tinkamai sutelkti ES biudžeto ištekliai, pasinaudojama sinergija su nacionaliniais biudžetais ir nukreipiamos lėšos į didelę Europos pridėtinę vertę turinčias programas, galinčias: — vidutinės trukmės ir ilgalaikėmis investicijomis paskatinti ekonominį, socialinį ir aplinkos vystymąsi, užimtumą, inovacijas ir konkurencingumą esant vangiam našumui ir investavimui, vykstant visuomenės senėjimui ir klimato kaitai, — apsaugoti nepalankiausias sąlygas turinčius regionus ir pažeidžiamiausias socialines grupes, kurie nukentėjo tiek nuo besitęsiančios ekonomikos krizės, tiek nuo neigiamų globalizacijos padarinių (15), — tiek pajamų, tiek išlaidų požiūriu greitai ir lanksčiai reaguoti į asimetrinius sukrėtimus, su kuriais susiduria kai kurios valstybės narės, migracijos ir pabėgėlių krizę, vidaus saugumo problemas, išorės ekstremaliąsias situacijas ir bendrą gynybą.

3.3. Tarp didžiausią Europos pridėtinę vertę turinčių elementų, kuriuos EESRK jau nurodė svarstant DFP ir savo rezoliucijoje dėl baltosios knygos (16), yra šie: — suderinta Europos pramonės politika siekiant didinti užimtumą, skatinti konkurencingumą Europos socialinės rinkos ekonomikoje, plėtojant visų suinteresuotųjų subjektų dialogą, investicijas ir paramą mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ), — didesnė socialinė konvergencija kartu su ekonomine konvergencija skatinant siekti rezultatų užimtumo ir socialinėje srityje, įgyvendinant Europos socialinių teisių ramstį ir išplėtojant Europos socialinį fondą (ESF), — migracijos politika, kuri suteikia pabėgėliams apsaugą pagal tarptautinę teisę ir užtikrina jų integraciją į ES, bendra prieglobsčio sistema, kova su neteisėta migracija ir prekyba žmonėmis, teisėtų patekimo į ES būdų propagavimas, — klimato kaitos problemų sprendimas, pagrįstas Paryžiaus susitarimu ir perėjimu prie ekologijos, į visas ES politikos sritis integruojant Darnaus vystymosi darbotvarkę iki 2030 m., — bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP) reforma, leidžianti pasiekti aplinkos kokybės, kaimo plėtros ir apsirūpinimo maistu saugumo tikslus, taip pat remti ūkininkų pajamas; — sanglaudos politikos reforma, aiškiai nustatant rezultatus, įgyvendinimo metu juos sistemingai persvarstant ir atliekant ex post poveikio vertinimą didinant skaidrumą ir skatinant partnerystę, — didelių investicijų į infrastruktūrą, transeuropinius tinklus, mokslinius tyrimus ir inovacijas finansavimas tiek iš Europos strateginių investicijų fondo (ESIF), tiek pagal programą „Horizontas 2020“, — nepriklausomas euro zonos biudžetas, iš kurio būtų galima perkelti laikinus, bet didelius išteklius regioninių sukrėtimų atveju, užkirsti kelią dideliems ekonomikos nuosmukiams visoje euro zonoje ir užtikrinti finansinį stabilumą (17) ir kuris atliktų makroekonomikos stabilizavimo funkciją siekiant apsaugoti investicijas ir spręsti nedarbo ir mažų garantijų darbo problemą.

3.3.1. Makroekonominio stabilizavimo funkcija yra ypač svarbi, nes viena iš ES patiriamos strateginės krizės ir populizmo reiškinio atsiradimo priežasčių yra neigiamas poveikis visuomenės grupėms ir gamybos sektoriams, kurie labiausiai nukentėjo nuo globalizacijos ir technologijų ir IT pokyčių. Valstybės narės turi mažesnį gebėjimą veikti nepriklausomai ir daryti poveikį darbo rinkai ir socialinės gerovės sistemai, tačiau joms kol kas nepavyko sukurti socialinės apsaugos tinklų ES lygmeniu, kad visi piliečiai galėtų pasinaudoti augimu ir pasauline konkurencija (18).

3.4. Todėl ES biudžetas turi būti funkcionalus ir suteikti reikiamus išteklius strateginiams prioritetams įgyvendinti, o jo struktūra, įvertinimo ir atnaujinimo metodai grindžiami tinkamais racionalizavimo, efektyvumo ir veiksmingumo kriterijais (19): — labiau orientuoti biudžetą į efektyvumą ir rezultatus, — įvertinti ES biudžeto išlaidų paskirstymo reglamentavimo sistemos kokybę, — išanalizuoti išlaidų raidą kaip nuolatinį vidutinės trukmės vystymosi procesą, kuriame atskirais metais yra vystymosi trajektorija, reikalinga rezultatams pasiekti, — atsižvelgti į labai glaudžią ES biudžeto, ekonomikos politikos valdymo ir dabartinės ES ekonomikos dinamikos tarpusavio sąsają, — užtikrinti ES biudžeto politikos tęstinumą ir tikslų įgyvendinimą bei įvertinimą.

3.4.1. Visų pirma, subalansuoto biudžeto taisyklę reikia papildyti kitais rodikliais, kurie leistų įvertinti išlaidų veiksmingumą ir jų poveikį piliečių gerovei ir kurie turi būti nustatyti įgyvendinant Europos semestrą, taikant tinkamus metodus ir formas derinant su Europos Parlamentu ir nacionaliniais parlamentais.

3.5. Dėl gausybės ES lygmeniu turimų išteklių šiuo metu viskas yra labai sudėtinga ir neskaidru. Be įprastų dotacijų ir subsidijų yra ir finansinių priemonių, skirtų privačioms lėšoms sutelkti pasinaudojant ESIF ir struktūrinių fondų sverto poveikiu ir įvairių priemonių, pavyzdžiui, Europos stabilumo mechanizmas (ESM), kuriuos sukūrė euro zonos valstybės narės, tačiau jie apima plačiau nei ES teritoriją, siekiant finansinio stabilizavimo (20).

3.6. Kalbant apie įplaukas, EESRK pritaria analizei, pateiktai ataskaitoje „ES finansavimas ateityje“, kurią parengė Mario Monti vadovaujama Aukšto lygio darbo grupė nuosavų išteklių klausimais (21). Ypač svarbu susitarti dėl naujo biudžeto, kuriame dauguma nuosavų išteklių būtų savarankiški, skaidrūs ir teisingi. Jie patektų tiesiai į ES biudžetą, o ne per valstybes nares, tačiau nei didinant mokesčius, nei užkraunant nepalankiausiomis sąlygomis gyvenantiems piliečiams ir mažoms ir vidutinėms įmonėms dar didesnę naštą.

3.6.1. Kai kurie šioje ataskaitoje pasiūlyti nauji ištekliai pajamų požiūriu gali turėti Europos pridėtinę vertę, nes jie būtų gaunami tinkamiausiu lygmeniu tiek taikant tarptautines paslankias mokesčių bazes, tiek sprendžiant poveikio aplinkai problemas pasaulio lygmeniu: apmokestinant įmones (BKPMB) (22), ypač daugiašales, finansinius sandorius, degalus ir išmetamą anglies dioksido kiekį.

3.6.2. Šiuo požiūriu EESRK taip pat pabrėžia, kad svarbu kovoti su mokesčių slėpimu – be kita ko užtikrinant didesnį skaidrumą (23) – ir su visų formų nesąžininga mokesčių konkurencija tarp valstybių narių.

3.7. Jungtinės Karalystės išstojimas iš ES neišvengiamai turės pasekmių ES biudžeto po 2020 m. sudarymui. „Brexit“ turės įtakos ne tik biudžeto dydžiui, kurio oficialiai dar nenustatė nei viena ES institucija (24), bet ir galimi kiti trys scenarijai, kaip kompensuoti Jungtinės Karalystės išstojimo iš ES lemtą biudžeto deficitą: i) gali padidėti ES valstybių narių įnašas, ii) sumažėti ES išlaidos, iii) derinamos šios dvi galimybės. Todėl „Brexit“ yra ir grėsmė, ir galimybė ES biudžetui.

3.7.1. Grėsmė, nes, jei būsimose derybose dėl DFP po 2020 m. daugiausia dėmesio bus skiriama „teisingos grąžos“ principui, jos dar labiau padidins nesutarimą tarp valstybių narių grynųjų įnašų mokėtojų ir grynosios naudos gavėjų, bus tolstama nuo Europos pridėtinės vertės principo ir dar labiau padidės netikrumas dėl Europos projekto.

3.7.2. Be to, „Brexit“ yra puiki galimybė pertvarkyti ES biudžetą ir jį pagerinti kokybiniu ir kiekybiniu požiūriu, iš esmės peržiūrint jo išlaidų mechanizmus ir, jei bus atsižvelgiama į M. Monti ataskaitoje pateiktą pasiūlymą, sukurti didelę ES nuosavų išteklių sistemą. Taip bus galima sudaryti pavyzdinį, veiksmingą, efektyvų ir skaidrų ES biudžetą, kuriuo pasitikėtų Europos piliečiai ir kuris aiškiai jiems parodytų Europos privalumus ir Europos masto veiksmų nebuvimo (angl. non-Europe) kainą.

3.7.3. Todėl tikslinga: a) kad Europos Komisija, atsižvelgdama į griežtąjį ar švelnųjį „Brexit“ scenarijų, kuo skubiau kiekybiškai įvertintų „Brexit“ poveikį ES biudžeto pajamoms ir išlaidoms; šis poveikis iš esmės jau turėjo būti nurodytas diskusijoms skirtame dokumente visų pirma numatant pateikti pasiūlymą dėl DFP po 2020 m.; b) pradėti rimtą, skaidrią ir viešą diskusiją dėl ES biudžeto su visais instituciniais, politiniais, socialiniais dalyviais, pilietine visuomene ir ES piliečiais; c) vis dėlto nesumažinti išteklių, skirtų sanglaudos politikos ir socialiniams tikslams pasiekti, nes tai yra esminės ES vystymosi priemonės. Taip sudarant ES biudžetą ir esant skirtingiems ir prieštaringiems interesams bus galima skaidriai ir demokratiškai nustatyti, kaip būtų galima šiuos interesus suderinti ir rasti visoms šalims plačiai priimtinus sprendimus.

Briuselis, 2017 m. spalio 19 d. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Georges DASSIS

(1) Į nuomonių rinkinį įtrauktos šios EESRK nuomonės: 2017 m. euro zonos ekonominė politika (papildomoji nuomonė) (žr. šio Oficialiojo leidinio p. 216), Kapitalo rinkų sąjunga. Laikotarpio vidurio peržiūra (žr. šio Oficialiojo leidinio p. 117), EPS stiprinimas iki 2025 m. (žr. šio Oficialiojo leidinio p. 124) ir ES finansai iki 2025 m.

(2) 2017 m. liepos 6 d. EESRK rezoliucija Komisijos baltoji knyga dėl Europos ateities ir ne tik (OL C 345, 2017 10 13, p. 11).

(3) OL C 451, 2014 12 16, p. 10 ir OL C 332, 2015 10 8, p. 8.

(4) 2017 m. liepos 6 d. EESRK rezoliucija Komisijos baltoji knyga dėl Europos ateities ir ne tik: „EESRK nemano, kad galimybė rinktis iš kelių scenarijų yra sėkmingas būdas skatinti siekti bendro tikslo ar būsimai raidos krypčiai nustatyti“ (OL C 345, 2017 10 13, p. 11.

(5) OL C 248, 2011 8 25, p. 75, OL C 229, 2012 7 31, p. 32, OL C 451, 2014 12 16, p. 10 ir OL C 487, 2016 12 28, p. 62.

(6) „[…] ieškoti problemų sprendimų subsidiarumą orientuojant į „daugiau ir geresnės Europos“ (OL C 351, 2012 11 15, p. 36).

(7) OL C 75, 2017 3 10, p. 63, 1.1 punktas.

(8) COM(2017) 358 final, p. 6 (versijoje lietuvių kalba).

(9) Tarybos sprendime dėl Europos Sąjungos nuosavų išteklių sistemos (2014/335/ES, Euratomas) nustatyta viršutinė biudžeto riba -1,2 % bendrųjų nacionalinių pajamų (BNP), tačiau laikantis logikos, kuria vadovaujamasi šioje nuomonėje (t. y. pirmiausia nustatyti politikos prioritetus, o po to reikiamus išteklius jiems pasiekti), neturi būti iš anksto nustatyta ES biudžeto viršutinė riba.

(10) OL C 75, 2017 3 10, p. 63, 2.3 punktas.

(11) Tik trečdalis Europos piliečių pasitiki ES ir jos institucijomis. Europos Komisija, Viešoji nuomonė Europos Sąjungoje, standartinė „Eurobarometro“ apklausa Nr. 85, 2016 m. gegužės mėn.

(12) COM(2017) 358 final, p. 9 (versija lietuvių kalba).

(13) „Sąjungos tikslas – skatinti taiką, savo vertybes ir savo tautų gerovę.“

(14) „Sąjunga sukuria vidaus rinką. Ji siekia Europos, kurioje vystymasis būtų tvarus, pagrįstas subalansuotu ekonomikos augimu ir stabiliomis kainomis, didelio konkurencingumo socialine rinkos ekonomika, kuria siekiama visiško užimtumo ir socialinės pažangos […]“ (SESV 3 straipsnio 3 dalis).

(15) COM(2017) 240 final; Growing unequal? Income distribution and poverty in OECD Countries; EBPO, 2008 m.; Divided We Stand: Why Inequality Keep Rising, EBPO, 2011 m.; In It Together. Why Less Inequality Benefits All, EBPO, 2015 m.

(16) 2017 m. liepos 6 d. EESRK rezoliucijos dėl Komisijos baltosios knygos dėl Europos ateities ir ne tik 13 punktas (OL C 345, 2017 10 13, p. 11).

(17) OL C 177, 2016 5 18, p. 41, 3.5 punktas.

(18) OL C 75, 2017 3 10, p. 63, 4 punktas. Taip pat žr. P. de Grauwe, What Future for the ES After Brexit? (Kokia ES ateitis po „Brexit“?), CEPS, 2016 m. spalio mėn.

(19) OL C 75, 2017 3 10, p. 63.

(20) Future financing of the EU. Final report and recommendations of the High Level Group on Own Resources, 2016 m. gruodžio mėn., p. 82–84.

(21) Future financing of the EU. Final report and recommendations of the High Level Group on Own Resources, 2016 m. gruodžio mėn..

(22) EESRK tai teigiamai jau įvertino 2011 m. nuomonėje dėl Bendros konsoliduotosios pelno mokesčio bazės (OL C 24, 2012 1 28, p. 63) ir 2017 m. EESRK nuomonėje dėl Bendros (konsoliduotosios) pelno mokesčio bazės. Dar nepaskelbta.

(23) OL C 487, 2016 12 28, p. 62.

(24) Kai kurių mokslinių tyrimų institutų duomenimis, vidutinis metinis grynasis Jungtinės Karalystės įnašas į ES biudžetą sudaro nuo 8 mlrd. EUR (Institute for Fiscal Studies; Centre for European Policy Studies), 10 mlrd. EUR (J. Delors Institute Berlin – Bertelsman Stiftung) ar 20–27 mlrd. EUR (European Policy Centre). Žr. Institute for Fiscal Studies (Mokesčių studijų institutas), 2016 m. The Budget of the EU: a guide (ES biudžeto vadovas). IFS Briefing Note BN 181. J. Browne, P. Johnson, D. Phillips; CEPS, 2016, The impact of Brexit on the EU Budget: A non-catastrophic event. J. Nunez Ferrer; D. Rinaldi, Policy Brief 347; J. Delors Institute Berlin – Bertelmans Stiftung, 2017, Brexit and the EU Budget: Threat or Opportunity? J. Haas- E. Rubio; EPC, 2017, EU Budget post-Brexit – Confronting reality, exploring viable solutions. E. Chonicz. Diskusijoms skirtas dokumentas.