—

kadangi 2020 m. barometro ataskaita parodė, kad įvairiapusis COVID-19 krizės poveikis buvo ir vis dar yra labai asimetriškas ir turi stiprų teritorinį aspektą, be to, akivaizdu, kad reikia labiau diferencijuoto suvokimo, kokį poveikį pandemija daro vietos ir regionų vystymuisi, 1. pabrėžia, kad COVID-19 pandemija ir įvairios jos pasekmės yra rimtas mūsų demokratijos veikimo ir visuomenės, visų pirma sveikatos priežiūros sistemų, atsparumo išbandymas, dėl kurio kai kurios pastarųjų pasiekė savo galimybių ribas; atkreipia dėmesį į tai, kad poveikis Sąjungoje yra nevienodas: pasienio regionai ir miesto vietovės tapo labiau pažeidžiami, o kaimo regionuose, kurių galimybės naudotis sveikatos priežiūros paslaugomis apskritai yra mažesnės, padėtis palyginti geresnė; ragina planuoti politiką ir investuoti strategiškiau, kad Europos sveikatos sąjunga taptų tikrove, ir primygtinai tvirtina, kad regioninės sveikatos sistemos yra kertinis ES atsparumo akmuo ir turi tapti būsimos parengties ir atsako veiksmų sveikatos srityje struktūros dalimi; primygtinai ragina – be kita ko, atsižvelgdamas į Bendrosios rinkos veikimo užtikrinimo ekstremaliose situacijose priemonę, kurią Europos Komisija ketina pateikti 2022 m. pradžioje – visose krizinėse situacijose, turinčiose poveikio pasienio regionams, atsižvelgti į pasekmes Europos darbo rinkai ir ieškoti ilgalaikių specialių priemonių visiems pasienio darbuotojams, siekiant išvengti nepagrįstų apsaugos spragų; 2. pabrėžia, kad pandemija taip pat išbandė mūsų ekonomikos atsparumą. 2020 m. užfiksuotas 6 % ES BVP sumažėjimas slepia didelius regioninius skirtumus, kuriuos galima paaiškinti ne tik skirtingu apribojimų dėl pandemijos poveikiu regionams, bet ir pastarųjų struktūriniais ypatumais, pavyzdžiui, rizikos sektoriuose dirbančių asmenų dalimi, išsilavinimo lygiu, labai mažų įmonių dalimi arba valdymo kokybe. Kad miestai ir regionai galėtų kuo geriau pasinaudoti priemone „Next Generation ES“ ir sutelkti dėmesį į ilgalaikes investicijas, kurios pagerins šiuos struktūrinius ypatumus, gaivinimo priemonių įgyvendinimo laikotarpis turėtų būti pratęstas iki 2024 m.; didesnę trumpalaikių ekonomikos gaivinimo priemonių bendro finansavimo dalį reikėtų pratęsti dar vieneriems metams ir užtikrinti įvairių finansavimo programų ir reguliavimo priemonių nuoseklumą; 3. pabrėžia, kad mažėjančios pajamos ir didėjančios išlaidos („žirklių efektas“) daro precedento neturintį spaudimą vietos ir regionų valdžios institucijų biudžetams. Apskaičiuota, kad 2020 m. šis atotrūkis, apimant visas ES vietos ir regionų valdžios institucijas, gali sudaryti maždaug 180 mlrd. EUR. „Žirklių efektas“ susijęs su 124 mlrd. EUR didesnėmis išlaidomis priemonėms visuomenės sveikatai, paramai verslui ir kt. ir 55 mlrd. EUR mažesnėmis pajamomis dėl sumažėjusios veiklos (taigi ir mažesnių pajamų iš mokesčių ir rinkliavų). Didelė nacionalinių Vyriausybių ir ES parama vietos ir regionų valdžios institucijų biudžetams sušvelnino šį labai nevienodą poveikį valstybėse narėse, bet vietos ir regionų valdžios institucijoms paramos reikės ir 2021 m., ir vėliau. Taip pat buvo padarytas poveikis biudžeto stabilumui ir apskritai fiskalinei autonomijai, o tai gali turėti įtakos veiksmingam viešųjų paslaugų teikimui. Persvarstant Europos ekonomikos valdymo sistemą, pagal kurią šiuo metu nepakankamai atsižvelgiama į einamųjų išlaidų ir ilgalaikių ir (arba) tvarių investicijų išlaidų skirtumą, reikia geriau atsižvelgti į vietos ir regionų valdžios institucijų poreikius. Visų pirma reikia nustatyti tvarių viešųjų investicijų subalansuoto biudžeto taisyklę ir į Stabilumo ir augimo pakto deficito skaičiavimus neįtraukti grynųjų viešųjų investicijų; 4. dar kartą patvirtina, kad vietos ir regionų valdžios institucijos turi dalyvauti vertinant ir įgyvendinant Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę (EGADP) ir ypač jos pagrindines operatyvines priemones – nacionalinius ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planus (NEGADP). Kaip buvo baiminamasi rengiant pirmąjį barometrą, šis dalyvavimas pasirodė esąs ribotas: labai nedaug valstybių narių išsamiai aprašė savo vietos ir regionų valdžios institucijų dalyvavimą konsultacijų procese arba sistemingai apibūdino vietos ir regionų valdžios institucijų vaidmenį kiekvienoje politikos srityje. Šis nepakankamas dalyvavimas kelia susirūpinimą, nes vietos ir regionų valdžios institucijos yra pagrindinės viešųjų investicijų varomosios jėgos ir, atsižvelgiant į kompetencijų paskirstymą, vietos ir regionų valdžios institucijoms yra nepaprastai svarbūs patys EGADP tikslai; mano, kad tai, kaip buvo rengiami nacionaliniai ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planai ir kaip į jų rengimą buvo įtrauktos vietos ir regionų valdžios institucijos, neskatina prisiimti atsakomybės už ekonomikos gaivinimo planus. Į daugelį konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų nebuvo atsižvelgta dėl nepakankamos vietos ir regionų valdžios institucijų atsakomybės ir dalyvavimo Europos semestre; 5. pabrėžia, kad NEGADP taip pat yra labai svarbi galimybė skatinti žaliąjį ekonomikos atsigavimą. Daugiau kaip pusė pagrindinių žaliojo kurso klausimų yra visapusiškai įtraukti į NEGADP, analizuotus neseniai atliktame RK tyrime, o pereinant prie žaliosios ekonomikos vidutiniškai panaudojama 41 % NEGADP biudžeto. Kadangi 75 % ES piliečių gyvena miesto vietovėse (kuriose išmetama daugiausia šiltnamio efektą sukeliančių dujų) ir sparčiai daugėja vietos ir regionų valdžios institucijų, įsipareigojančių imtis veiksmų, šios institucijos yra kovos su klimato kaita priešakyje. Todėl vietos ir regionų valdžios institucijos turi būti visateisės partnerės rengiant ir įgyvendinant žaliojo kurso iniciatyvas, visų pirma tokiose politikos srityse kaip pastatų renovacija, tvarus judumas ar miestų žalinimas. Jos taip pat turi ypač geras galimybes užtikrinti, kad ekonomikos gaivinimo fondų lėšos bus nuosekliai naudojamos kartu su ESI fondų (įskaitant Sanglaudos fondą ir ERPF) lėšomis; 6. pabrėžia, kad klimato kaitos švelninimas ir prisitaikymas prie jos, taip pat aplinkos išsaugojimas ir atkūrimas yra svarbiausi veiksniai kuriant atsparesnę ir tvaresnę visuomenę ir ekonomiką, nes COVID-19 pandemijos poveikis, klimato kaitos poveikis ir aplinkos būklės blogėjimas labai skiriasi priklausomai nuo Europos regionų geografinių, ekonominių ir socialinių ypatumų; pakartoja, kad imantis veiksmingų klimato ir aplinkos politikos veiksmų reikia visapusiškai taikyti daugiapakopį valdymą, ir ragina Komisiją ir valstybes nares į Europos žaliojo kurso politiką visapusiškai įtraukti subnacionalinį lygmenį; pabrėžia, kad klimato kaita ir biologinė įvairovė yra pasaulinės problemos ir kad 2021 m. yra itin svarbus laikotarpis siekiant pažangos įgyvendinant pasauliniu mastu suderintus klimato srities veiksmus, oficialiai pripažįstant vietos ir regionų valdžios institucijų indėlį ir pagrindinį dėmesį skiriant UNFCCC COP 26 ir JT BĮK COP 15. RK išnagrinės galimybę bendradarbiauti su partneriais, pavyzdžiui, Europos Komisija, Jungtinių Tautų Nelaimių rizikos mažinimo biuru (UNDRR) ir Jungtiniu tyrimų centru, kad būtų sukurta „regioninė atsparumo platforma“. Platformos tikslas būtų padėti vietos ir regionų valdžios institucijoms didinti jų atsparumą būsimoms krizėms tokiose srityse kaip gaivalinės nelaimės, klimato kaita ir sveikata, renkant duomenis ir geriausios patirties pavyzdžius; 7. apgailestauja, kad 2020 m. nedarbo lygis daugumoje ES NUTS 2 lygio regionų padidėjo ir kad šis nedarbo didėjimas, prasidėjęs po kelerius metus gerėjusios padėties, ypač paveikė jaunimą. Siekiant užtikrinti, kad dėl naujos kasdienybės darbo, gyvenimo ir keliavimo ES požiūriu niekas neliktų nuošalyje, reikia rimtai diskutuoti apie ekonominę, socialinę ir teritorinę sanglaudą ir apie sanglaudą kaip bendrą ES vertybę. Porte vykęs socialinių reikalų aukščiausiojo lygio susitikimas ir vėlesnis Porto socialinių įsipareigojimų dokumentas turi būti pagrindas tolesniam ES socialinio aspekto stiprinimui ir visomis išgalėmis reikia stengtis siekti 2030 m. tikslų. Reikėtų parengti konkrečias priemones pažeidžiamoms gyventojų grupėms. Pavyzdžiui, visi jaunuoliai turėtų turėti galimybę dalyvauti programoje „Erasmus+“, o kiekvienas jaunas europietis turėtų turėti visose valstybėse narėse pripažįstamą „būtinųjų kvalifikacijų ir įgūdžių garantiją“; 8. atkreipia dėmesį į šios naujos kasdienybės privalumus, nes pandemija taip pat paspartino perėjimą prie skaitmeninių technologijų. Tačiau daugelyje ES valstybių narių esama didelės skaitmeninės miesto ir kaimo atskirties infrastruktūros, interneto naudojimo ir naudojimosi e. valdžios paslaugomis požiūriu, taip pat didelės technologijų pramonės koncentracijos konkrečiuose ES regionuose. Norint užtikrinti tvarų ekonomikos atsigavimą, šią skaitmeninę atskirtį būtina panaikinti taikant visapusiškas strategijas ir įtraukiant visus valdymo lygmenis. Pandemija parodė skaitmeninio junglumo vertę ir skaitmeninės sanglaudos, t. y. koncepcijos, kuri turėtų būti lygiavertė ekonominei, socialinei ir teritorinei sanglaudai, poreikį. Šiuo požiūriu labai svarbu vietos ir regionų lygmeniu sukurti patikimą ir išsamų duomenų rinkinį, kad 2030 m. skaitmeninės politikos kelrodžio tikslai būtų perkelti į subnacionalinį lygmenį, atspindint vietos ir regionų valdžios institucijų vaidmenį vykstant skaitmeninei pertvarkai. Šie privalomi skaitmeniniai tikslai turėtų atsispindėti Europos Komisijos įgyvendinimo ataskaitoje dėl ilgalaikės kaimo vietovių vizijos; 9. pasisako už vietos ir regionų valdžios institucijų vaidmens stiprinimą pabėgėlių ir migracijos integracijos srityse. Atsižvelgiant į būtinybę pasaulines migracijos ir integracijos problemas spręsti vietos lygmeniu, daugelis vietos ir regionų valdžios institucijų atlieka aktyvų vaidmenį priimant ir integruojant pabėgėlius ir migrantus, suteikdamos gyvybiškai svarbią miestų infrastruktūrą ir jų poreikiams tenkinti būtinas paslaugas, kaip antai įperkamas ir socialinis būstas, kokybiškas švietimas ir sveikatos priežiūros paslaugos. Todėl migrantų priėmimo ir integracijos politika turi būti rengiama pagal principą „iš apačios į viršų“, konsultuojantis su vietos ir regionų valdžios institucijomis, siekiant užtikrinti, kad ši politika nebūtų nutolusi nuo realaus gyvenimo problemų. Be to, turi būti sudarytos palankesnės sąlygos vietos ir regionų valdžios institucijoms gauti paramą, o savivaldybės, kurios dalyvauja ES perkėlimo programoje ir (arba) kuria savo integracijos projektus, turėtų gauti tiesioginį finansavimą; 10. susirūpinęs pažymi, kad Jungtinės Karalystės (JK) ir ES santykiai pagal Prekybos ir bendradarbiavimo susitarimą (PBS) teritoriniu požiūriu yra paviršutiniški; yra pasirengęs prisidėti prie konstruktyvios teritorinio bendradarbiavimo su JK vietos ir regionų valdžios institucijomis darbotvarkės, grindžiamos naujomis galimybėmis, priklausančiomis ne tik nuo PBS institucinės struktūros. Šiuo tikslu būtų galima imtis kelių konkrečių iniciatyvų, pavyzdžiui, iš dalies pakeisti Reglamentą dėl Europos teritorinio bendradarbiavimo grupių (ETBG), kad būtų lengviau su JK steigti ETBG arba teikti konkrečią paramą viešųjų institucijų administraciniams gebėjimams dalyvauti bendradarbiavimo projektuose su JK partneriais. Vietos ir regionų valdžios institucijų dalyvavimo įgyvendinant prisitaikymo prie „Brexit’o“ rezervą stebėsena taip pat bus labai svarbi siekiant patikrinti, ar JK išstojimo iš ES teritorinis poveikis yra ištaisomas; 11. pabrėžia, kad pagal pirmą kartą RK vardu atliktą apklausą, paskelbtą tarp daugiau kaip milijono subnacionaliniu lygmeniu išrinktų politikų, beveik du trečdaliai (64 %) vietos politikų mano, kad regionai, miestai ir kaimai daro nepakankamą įtaką ES politikos formavimui. Todėl Europa po COVID-19 krizės gali tapti atsparesnė demokratijos požiūriu, o taip pat ir aplinkosaugos požiūriu, oficialiai pripažinus aktyvų subsidiarumą ir jį taikant, siekiant užtikrinti, kad veiksmų būtų imamasi tokiu lygmeniu, kuriuo piliečiams bus sukurta kuo didesnė pridėtinė vertė, ir kad būtų vykdomi koordinuoti ir veiksmingi sprendimų priėmimo procesai; 12. pabrėžia, kad Konferencija dėl Europos ateities yra galimybė, kuria reikėtų pasinaudoti Europos demokratijos namams kurti. Miestai ir regionai, kaip pagrindiniai veikėjai įgyvendinant ir plėtojant dalyvaujamosios ir patariamosios demokratijos praktiką, siekiant papildyti ir stiprinti atstovaujamąją demokratiją, yra labai svarbūs didinant visuomenės pasitikėjimą demokratiniu sprendimų priėmimu; todėl ragina ES institucijas pasinaudoti Konferencija kaip galimybe išbandyti novatoriškas priemones (pvz., interaktyvią daugiakalbę skaitmeninę platformą ir piliečių forumus), kurios galėtų tapti nuolatiniais ES sprendimų priėmimo procesų bruožais, ir daugiau sužinoti apie vietos ir regionų valdžios institucijų poreikius, kartu apsvarstyti būtinybę keisti Sutartis; 13. pabrėžia, kad regionų vystymasis labai priklauso nuo jų fizinio junglumo kokybės; atsižvelgdamas į tai, atkreipia dėmesį į būtinybę skatinti geležinkelį kaip pagrindinį elementą sprendžiant atokių ir mažiau išsivysčiusių regionų viešojo transporto atskirties klausimą; pabrėžia, kad reikia labiau integruoti aplinką tausojančias, novatoriškas ir saugias transporto rūšis; pripažįsta, kad regioniniams oro uostams tenka svarbus vaidmuo retai apgyvendintuose, periferiniuose ar mažiau išsivysčiusiuose regionuose užtikrinant ES teritorinę sanglaudą; pabrėžia, kad, atsižvelgiant į pasaulinius iššūkius, kuriuos galima išspręsti tik bendradarbiaujant, ES regionai ir miestai tuo pačiu metu turi sutelkti dėmesį tiek į ES vidaus, tiek ir išorės klausimus; 14. mano, kad milijonas regionų ir vietos lygmeniu išrinktų ES politikų turi didelį potencialą prisidėti kuriant Europos demokratijos namus ir atkreipia dėmesį į tai, kad iš naujausios apklausos matyti, jog didžioji dauguma šių politikų teigia, kad aktyvesnis jų dalyvavimas Europos Sąjungoje užtikrins geresnį demokratijos veikimą; 15. paveda Pirmininkui perduoti 2021 m. metinį regionų ir vietos barometrą ir šią rezoliuciją Europos Parlamento, Europos Komisijos ir Europos Vadovų Tarybos pirmininkams bei 27 ES valstybių narių valstybių vadovams ir ragina Europos regionų ir vietos išrinktus politikus platinti ataskaitą piliečiams ir vietos žiniasklaidai.