LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 318/24

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Finansinio švietimo ir atsakingo finansinių produktų vartojimo (nuomonė savo iniciatyva)

2011/C 318/04

Pranešėjas Carlos TRIAS PINTÓ

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas, vadovaudamasis savo Darbo tvarkos taisyklių 29 straipsnio 2 dalimi, 2011 m. sausio 20 d. nusprendė parengti nuomonę savo iniciatyva dėl

Finansinio švietimo ir atsakingo finansinių produktų vartojimo.

Ekonominės ir pinigų sąjungos, ekonominės ir socialinės sanglaudos skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto parengiamąjį darbą šiuo klausimu, 2011 m. birželio 24 d. priėmė savo nuomonę.

473-iojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2011 m. liepos 13–14 d. (liepos 14 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 142 nariams balsavus už, 6 - prieš ir 4 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 Dėl vis didėjančio finansų sistemos sudėtingumo ir neaiškumo pastaraisiais metais pasidarė dar sunkiau suprasti finansinius produktus.

1.1.1 Esant tokiai padėčiai, EESRK palankiai vertina įvairias Europos Komisijos ir OECD įgyvendinamas iniciatyvas, kuriomis siekiama pašalinti finansų sistemos trūkumus. Komitetas taip pat ragina finansų sektorių deramai taikyti naujas taisykles ir imtis savireguliacijos, kad būtų skatinama tinkama ir sąžininga praktika, kuria būtų ištaisytas ankstesnis kai kurių įstaigų elgesys ir sudarytos palankios sąlygos naudotis skaidriais finansiniais produktais, suteikiančiais vartotojams galimybę žinoti, ką jie įsigyja, ir palyginti įvairius rinkos pasiūlymus.

1.2 Būtinybė užtikrinti geresnį finansų sistemos reguliavimą, priežiūrą ir didesnį skaidrumą siekiant sustiprinti finansinių produktų vartotojų ir investuotojų apsaugą piliečių neatleidžia nuo įsipareigojimo ugdyti savo finansinius gebėjimus visą gyvenimą, kad finansiniai produktai būtų vartojami atsakingai, priimant informacija pagrįstus ir gerai apgalvotus sprendimus. Galiausiai kalbama apie virtualaus trikampio tarp finansinio švietimo, rinkų reguliavimo ir vartotojų apsaugos sukūrimą.

1.3 Finansinis švietimas turi būti suprantamas kaip visapusiška politika, paremta visų suinteresuotųjų subjektų: valstybinių institucijų, finansų sektoriaus, įmonių, profesinių sąjungų, vartotojų asociacijų, švietimo sistemos ir apskritai visų piliečių, kaip finansinių produktų vartotojų, bendradarbiavimu. Vis dėlto švietimą ir mokymą turi užtikrinti įstaigos, kuriose nėra interesų konflikto.

1.4 Švietimo sistemoje, skatinančioje Europos pilietį ugdyti savo kritinį mąstymą, finansinis švietimas turi būti vykdomas visą žmogaus gyvenimo ciklą. EESRK prašo įtraukti jį į mokymo programas kaip privalomąjį dalyką, o vėliau – į darbuotojų gebėjimų stiprinimo ir perkvalifikavimo planus. Šio dalyko tikslas, be kita ko, bus skatinti sąmoningą finansinių reikalų (taupymo, kreditinių kortelių naudojimo, paskolų ir kt.) tvarkymą pabrėžiant socialiai atsakingų finansinių produktų vertę. EESRK remia Europos Komisijos įgyvendintas priemones, skirtas pagrindinių finansinių produktų rinkų reguliavimui siekiant padidinti skaidrumą, pagerinti informacijos kokybę ir patobulinti priežiūros mechanizmus.

1.5 Laisvai prieinamas finansinis švietimas yra naudingas visai visuomenei. Finansinių gebėjimų ugdymo planai visų pirma turi būti skirti toms visuomenės grupėms, kurioms kyla finansinės atskirties pavojus, o finansų sektorius savo ruožtu turi aktyviai veikti dviem kryptimis: dalyvauti mikrofinansavimo ir švietimo programose ir sudaryti palankias sąlygas gauti pagrindines finansines paslaugas.

1.6 EESRK atkreipia dėmesį į ribotą dabartinių finansinio švietimo programų poveikį ir kartu pabrėžia, kad įvertinti įvairių švietimo programų tinkamumą ir naudojamų prieigos kanalų veiksmingumą yra taip pat svarbu, kaip nustatyti finansinių produktų vartotojų mokymo poreikius ir parengti ad hoc pasiūlymus. Tam reikalingas suinteresuotųjų subjektų dalyvavimas.

1.7 Galiausiai finansinis švietimas yra svarbus elementas siekiant išlaikyti pasitikėjimą finansų sistema ir užtikrinti atsakingą finansinių produktų vartojimą. Taigi, ateityje būtina, kad labiausiai su tuo susijusios institucijos (viešosios ir privačios) ir suinteresuotieji subjektai sutelktų pastangas, kad numatytų deramas finansinio švietimo strategijas bei išteklius ir ištaisytų daugelio šiuo metu (tarptautiniu, Europos ir valstybių narių lygmeniu) vykdomų iniciatyvų koordinavimo ir sąveikos trūkumus.

1.8 EESRK supranta, kad Komisijos įgaliojimai švietimo srityje yra riboti, tačiau vis tiek pažymi, kad finansinis švietimas apima daugiau nei vien švietimą, kadangi juo taip pat stiprinamas žmonių gebėjimas imtis veiksmų, sprendžiama socialinės atskirties problema ir skatinamas atsakingas vartojimas.

1.9 Galiausiai EESRK pabrėžia, kad finansinių produktų vartotojų poreikiai turi tapti aukšto lygio tarptautinių susitikimų, visų pirma G20 aukščiausio lygio susitikimo, vienu iš prioritetinių klausimų. Todėl Komitetas prašo sudaryti vartotojų finansinės apsaugos ekspertų grupę.

2. Finansinis išsilavinimas ir vartotojų vaidmuo

2.1 Finansinio reguliavimo mažinimo ir savireguliacijos kultūra, kūrybiškumas finansų srityje, naujų finansinių priemonių sudėtingumas ir nepakankamas sistemos skaidrumas ne tik yra pagrindinė mus ištikusios rimtos krizės priežastis, bet ir trukdo piliečiams suprasti, kaip veikia jau pati savaime sudėtinga ir globalizuota rinka, perpildyta gausybės įvairiausių finansinių produktų.

2.2 Žinių visuomenėje, kuri turėtų pasinaudoti švietimo sistema, galinčia skatinti kritinį piliečių mąstymą, finansinis švietimas yra strateginė priemonė, kuri turi papildyti naujas finansų sistemos taisykles. Iš tiesų, be atsakingų ir įsipareigojusių ugdyti savo finansinius gebėjimus vartotojų paramos neįmanoma sukurti tvirtesnės, saugesnės ir skaidresnės finansų sistemos.

2.3 Iš tikrųjų vis labiau plinta „atsakingo finansinių produktų vartojimo“ samprata, kuria skatinama norą atsieti nuo poreikio. Populiarėja ir „sąmoningas taupymas“. Tai samprata, kuria ilgalaikėje perspektyvoje propaguojami socialine atsakomybe grindžiami produktai (1), t. y. liudijantys geresnį įmonių elgesį aplinkosaugos, socialinių reikalų ir valdymo srityse (etiniai, socialiniai ir valdymo kriterijai).

2.4 Tikslas turėtų būti ne tik perduoti žinias ir nuostatas (finansinis švietimas), bet ir suteikti gebėjimą įvertinti remiantis turima informacija (finansinis raštingumas), kad piliečiai konkrečiomis gyvenimo aplinkybėmis galėtų priimti tinkamus sprendimus asmeniškai valdydami savo finansus (finansinių gebėjimų stiprinimas).

2.5 Galiausiai didelė dalis sprendimų, kuriuos asmuo turi priimti per savo gyvenimą, – pradedant lėšų studijoms paieškomis ir baigiant senatvės pensijos planavimu – yra susiję su finansiniu elgesiu, turinčiu tiesioginės įtakos piliečio asmeninei ir šeimos aplinkai (2).

2.6 Be to, atsižvelgiant į tarptautinę ekonomikos krizę, augantį piliečių susidomėjimą tvariu vystymusi ir verslo pasaulio požiūrį į aplinkosaugos, socialinius ir įmonių valdymo aspektus (etiniai, socialiniai ir valdymo kriterijai), atrodo svarbu suteikti daugiau informacijos apie tai, kaip šiuos kriterijus įtraukti į individualių vartotojų finansinius sprendimus.

2.7 Todėl Komitetas mano, kad labai svarbu užtikrinti pakankamą finansinį išsilavinimą visoms visuomenės grupėms visą jų gyvenimą, kad būtų išsaugotas jų pasitikėjimas tinkamai reguliuojama finansų sistema ir užtikrintas jos vystymąsis ir stabilumas skatinant protingą finansinių produktų vartojimą priimant informacija pagrįstus ir gerai apgalvotus sprendimus. Šis klausimas dabar tampa bendru vyriausybių ir reguliavimo bei priežiūros institucijų tikslu.

2.8 Finansų įstaigoms taip pat tenka svarbus vaidmuo. Tai reiškia, kad finansų sektorius turi įsipareigoti visuomenei užtikrinti sąžiningą ir skaidrų paslaugų klientams teikimą ir aiškiai ginti žmonių interesus.

3. Veiksmai finansinio švietimo srityje

3.1 Sąvoka „finansinis švietimas“ suprantama kaip procesas, kurio metu vartotojai tobulina savo žinias apie finansinius produktus, įgyja daugiau žinių apie finansinę riziką bei rinkos teikiamas galimybes, ir tai jiems leidžia priimti atitinkama informacija pagrįstus ekonominius sprendimus. Laisvai prieinamas finansinis švietimas naudingas visai visuomenei, kadangi sumažina finansinės atskirties riziką ir skatina vartotojus planuoti bei taupyti, o tai padeda išvengti pernelyg didelio įsiskolinimo.

3.2 Reguliavimo institucijos, finansų įstaigos ir kiti pilietinės visuomenės subjektai, siekdami skatinti vartotojų finansinį išsilavinimą, ėmėsi įvairių iniciatyvų, kurios vadinamos „finansinio švietimo planais“.

3.3 Ši tema nėra nauja: ją jau svarstė OECD (3), Europos Komisija (4) ir ECOFIN taryba (5).

3.4 Vienos reikšmingiausių Europos lygmeniu šioje srityje vykdytų institucinių iniciatyvų buvo didelis finansiniam švietimui skirtas skyrius vykdant vartotojų švietimo projektą DOLCETA (Development of On Line Consumer Education Tools for Adults – internetinių vartotojų švietimo priemonių suaugusiems kūrimas) ir Komisijos 2008 m. sukurta finansinio švietimo ekspertų grupė (FŠEG), kuri nuo tada reguliariai renkasi nagrinėti įvairių finansinio švietimo programų kūrimo strategijų ir skatina viešojo ir privačiojo sektorių bendradarbiavimą, kad būtų lengviau jas įgyvendinti.

3.5 Būtinybę tobulinti finansinį švietimą lemia šie veiksniai: naujų finansinių priemonių sudėtingumas, demografiniai pokyčiai (6) ir nauja Europos reguliavimo sistema (7).

3.6 Galima pridurti, kad apskritai žmonių finansinis išsilavinimas yra nepakankamas. Kad šis tikslas būtų pasiektas, piliečiai visų pirma turi suprasti, kad jiems būtina tobulinti finansines žinias. Todėl EESRK prašo, kad nacionaliniu lygmeniu būtų vykdoma daugiau finansinio švietimo kampanijų.

3.7 EESRK pasisako už tai, kad visi piliečiai (vaikai, jaunimas, vyresnio amžiaus žmonės, neįgalieji ar kitos visuomenės grupės) galėtų veiksmingai naudotis finansinių įgūdžių stiprinimo programomis, atitinkančiomis konkrečiam gyvenimo etapui aktualias temas ir pagal kurias būtų atsižvelgiama į kiekvienos grupės tikslus ir interesus. Kartu su pagrindiniais mokymo klausimais (finansinis planavimas, taupymas, įsiskolinimas, draudimas, pensijos ir kt.) ir konkrečia vykdymo metodika reikėtų numatyti veiksmingus kanalus, leidžiančius pasiekti įvairias visuomenės grupes: mokymo įstaigas, darbovietes, vartotojų asociacijas, interneto svetaines, specializuotus leidinius, ryšių priemones ir kt.

3.8 Vaikai ir jaunimas yra prioritetinės šių programų grupės, tačiau finansinis švietimas nėra mokymo programos dalis: tik nedaugelyje šalių finansinis švietimas įtrauktas į bendrąsias mokymo programas (8). EESRK pabrėžia, kad, jei ir toliau išliks tokia padėtis, norimi finansinių kompetencijų įgijimo tikslai nebus pasiekti.

3.9 Be to, EESRK ragina Europos Komisiją ir kitas institucijas valstybėse narėse geriau informuoti ir suteikti žinių apie socialiai atsakingą investavimą pasinaudojant šiuo metu vykdomomis finansinio švietimo iniciatyvomis.

3.10 Šiuo metu vykdomos finansinio švietimo programos, pavyzdžiui, Jungtinėje Karalystėse (bendroji finansinio konsultavimo programa), Prancūzijoje (Finansinio švietimo institutas), Ispanijoje (2008-2012 m. finansinio švietimo planas), Austrijoje (finansinio švietimo iniciatyva, Initiative Finanz Wissen) ir kt., yra tinkamai parengtos, tačiau trūksta reikiamo užmojo jų įgyvendinimo strategijų, o piliečiai nepakankamai informuojami apie šių institucijų mokymo išteklius.

3.11 EESRK mano, kad reikia aktyviau vykdyti tyrimus, skirtus įvertinti mokymo turinio tinkamumą ir naudojamus prieigos prie jo kanalus, kartu finansinių gebėjimų pagerėjimą ilgalaikės trukmės laikotarpiu, visų pirma kalbant apie šio dalyko poveikį vaikų ir jaunuolių ugdymui.

4. Nauja vartotojų finansinė elgsena

4.1 Demografiniai, socialiniai bei kultūriniai ir technologiniai veiksniai lemia naują vartotojų finansinę elgseną. Šiandieninis vartotojas visų pirma ieško būtent jam tinkančios prekės, profesionalesnio aptarnavimo, reikalauja daugiau informacijos, domisi investicijų paskirtimi (9) ir laikosi kritiško požiūrio.

4.2 Todėl po truputį silpsta klientus ir finansų įstaigas siejęs glaudus ryšys: klientai naudojasi įvairių finansų įstaigų paslaugomis, pageidauja, kad jų bankas būtų netoliese, arba, priešingu atveju, naudojasi internetine bankininkyste, ir nori veiksmingų paslaugų ir investicijų grąžos.

4.3 Geras informacijos valdymas siekiant pažinti klientų vartojimo įpročius ir atsižvelgiant į jų profilį pateikti tinkamą informaciją yra svarbiausias klientų išsaugojimo veiksnys. Savo ruožtu vartotojas turi palyginti jam suteiktą informaciją ir labai gerai išanalizuoti paslaugą, kurią jis pasirenka.

4.4 Vartotojų asociacijų manymu, bendraujant su finansų įstaigomis patartina laikytis tam tikrų taisyklių (individualiems poreikiams pritaikyta paslauga, paslaugos kokybė, specializacijos tam tikrų produktų srityje lygis), o ne nerti į kuo didesnės grąžos siekimo sūkurį. Šiuo požiūriu finansinis švietimas padėtų vartotojams suprasti tariamų finansinių patarėjų keliamą pavojų.

5. Skatinti skaidrumą siekiant gerinti vartotojų apsaugą ir susigrąžinti jų pasitikėjimą

5.1 Finansinio švietimo srityje vykdomos priemonės turėtų prisidėti prie išsamaus finansų rinkų reguliavimo ir veiksmingo finansinių produktų vartotojų apsaugos gerinimo. Vis dėlto finansų rinkų reguliavimas neatleidžia piliečio nuo būtinybės įsipareigojimo visą gyvenimą ugdyti savo finansinius gebėjimus.

5.2 Skaidrumas yra būtinas santykių su naudotoju kriterijus ir esminis veiksnys siekiant finansinių paslaugų sektoriuje susigrąžinti vartotojų pasitikėjimą.

5.3 Informacijos skaidrumą galima užtikrinti šiomis priemonėmis: ataskaitos ir pranešimai, atsakingas konsultavimas, informaciniai prospektai, informaciniai lapeliai ir vadovai, nauji konsultavimo būdai, finansinių produktų ir produktų pristatymai ir pan. Turi būti užkirstas kelias mažu šriftu parašytoms pastaboms, nesąžiningoms sutarčių sąlygoms ir klaidinančiai reklamai.

5.4 Apskritai finansų įstaigos klientams kelia nerimą, kurį lemia komunikacijos trūkumas, kriterijai, kuriais vadovaujasi darbuotojai prie langelio aptarnaudami klientus, ir patys dokumentai, kuriuos ne specialistams dažniausiai sunku suprasti. Siekdamos išspręsti šią problemą finansų įstaigos turi įdarbinti kvalifikuotus darbuotojus, kurie sugebėtų informuoti klientus, užmegzti su jais ryšį ir bendrauti jiems suprantama kalba.

5.5 Kalbant apie prekybą finansiniais produktais ir paslaugomis, sustiprintas informavimo reikalavimas numatant prievolę pakankamai iš anksto prieš vartotojui priimant pasiūlymą jį tiksliai informuoti apie sutarties sąlygas ir su jomis susijusius įsipareigojimus.

5.6 Visų pirma būtina tiksliai nurodyti su kiekviena operacija susijusią riziką ir siekti ją paskirstyti atsižvelgiant į tai, kad pastaruoju metu stebimas su finansiniais produktais susijusios rizikos perkėlimas vartotojui. Kalbant apie internetinę bankininkystę, reikia užtikrinti visapusišką prieigą prie šiuo požiūriu svarbiausios informacijos.

5.7 Konkrečiai ES Direktyvoje 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų reikalaujama užtikrinti geresnes galimybes gauti informaciją. Savo ruožtu direktyvoje dėl finansinių priemonių rinkų (angl. MiFID) (10) nurodyta informacija, kuri turi būti suteikta teikiant investicines paslaugas ir kurią reikia pateikti visuose derybų dėl sutarties etapuose, t. y. prieš pasirašant sutartį, sutarties pasirašymo metu ir ją pasirašius. Be to, šioje direktyvoje reikalaujama, kad finansų įstaigos sustiprintų investuotojų apsaugą ir pasiūlytų savo klientams jų rizikos ir socialinį bei kultūrinį profilį labiausiai atitinkančius produktus.

5.8 Kita vartotojų apsaugos priemonė - Vartojimo kredito direktyva 2008/48/EB, kurioje nurodomas atsakingo skolinimo principas, pagal kurį kreditorius privalo vartotojui patarti ir įvertinti esamą ir būsimą jo kreditingumą remdamasis pastarojo pateikta informacija ir patikrinęs atitinkamas duomenų bazes.

5.9 Ateityje svarbia Europos Sąjungos vartotojų pasitikėjimo stiprinimo priemone taps Bendrosios rinkos aktas (11), kuriame yra skyrius dėl mažmeninių finansinių produktų vartotojų apsaugos priemonių ir kuriame ypatingas dėmesys skiriamas mokesčių už banko paslaugas skaidrumui ir šiuo metu nepakankamai hipotekos paskolų vartotojų apsaugai.

6. Skatinti geriausią bankininkystės praktiką

6.1 Pastarųjų dešimtmečių finansinio reglamentavimo nebuvimas paskatino bankų ir kapitalo rinkų sąveiką ir taip padidino komercinių bankų klientų teisių pažeidžiamumą.

6.2 Taigi vartotojai skundėsi, kad prekiaujant finansiniais produktais pateikiama nepakankamai informacijos, ypač apie sudėtingus naujus produktus.

6.3 Europos Komisija (12) atkreipia dėmesį į šias didžiausias vartotojų ir bankų santykių problemas: prieš pasirašant sutartį suteikiama nepakankamai informacijos, duodami nepatikimi patarimai, mokesčiai už banko paslaugas nėra skaidrūs ir sunku pakeisti banką.

6.4 Norėdama panaikinti šiuos nesklandumus, Europos Komisija pradėjo bankų sektoriui skirtą savireguliacijos iniciatyvą, kuria siekiama užtikrinti geresnes galimybes gauti informaciją apie banko mokesčius, juos suprasti ir palyginti. EESRK palankiai vertina šį svarbų suderinimo projektą, kuris turėtų padėti sukurti labiau standartizuotą sistemą, leidžiančią palyginti siūlomus produktus. Komitetas savo ruožtu pabrėžia, kad norint užtikrinti šio projekto sėkmę į jį būtina įtraukti vartotojų organizacijas.

6.5 Be to, reikia atkreipti dėmesį į finansų institucijų nenorą, kai tai joms mažiau naudinga, siūlyti savo klientams kitų bankų produktus. Dar viena iš kolektyvinio investavimo klaidų - naujų produktų siūlymas neatsižvelgiant į jų paklausą.

6.6 Apskritai kliento poreikių ir pasirinkto produkto neatitikimą lemia toks valdymo modelis, kai pasiūla lemia paklausą pasinaudojant didėjančia žinių spraga, turint omenyje informacijos asimetriją tarp finansinių produktų pardavėjų ir pirkėjų. Šiuo požiūriu EESRK siūlo nustatyti griežtus elgesio kodeksus, kurių privalėtų laikytis finansų įstaigų darbuotojai ir kurie padėtų sumažinti interesų konflikto tarp patarimo ir pardavimo galimybes. Finansų įstaigos turėtų privaloma tvarka įrodyti, kad laikosi elgesio kodeksų.

6.7 Todėl finansų tarpininkai (ne tik bankai, bet ir draudimo agentai, biržos brokeriai ir t. t.), griežtai laikydamiesi galiojančių teisės aktų, turi taikyti gerąją praktiką, kad apsaugotų finansinių paslaugų vartotojų interesus, tuo tikslu nustatyti informacijos kokybės gerinimo priemones (aiški, tiksli, kliento poreikius atitinkanti, suprantama ir leidžianti palyginti siūlomus produktus), taupančiųjų ir investuotojų finansinį švietimą skatinančią politiką, užtikrinti profesionalų konsultavimą (patikimą ir sąžiningą), kuris padėtų naudotojui lengviau pasirinkti, ir įsteigti nepriklausomą instituciją, kuri gintų ir saugotų finansinius produktus įsigyjančių klientų teises ir interesus (ombudsmenas).

6.8 EESRK pabrėžia, kad, siekiant šį naują ketinimą įgyvendinti, reikia pagerinti finansų tarpininkų kvalifikaciją, kad jie galėtų atlikti šį labai svarbų šviečiamąjį vaidmenį. Finansų tarpininkams kyla dvejopo pobūdžio uždavinys: pirma, geriau pažinti parduodamus produktus ir, antra, mokėti veiksmingai perduoti informaciją naudotojui.

7. Finansinės įtraukties skatinimas

7.1 EESRK supranta, kad finansinė įtrauktis turi būti visiškos žmonių socialinės įtraukties dalis. Šiuo atveju akivaizdu, kad užimtumo, socialinės apsaugos ir panašios garantijos užtikrins didesnę finansinio švietimo iniciatyvų sėkmę.

7.2 Įvairūs tyrimai (13) parodė, kad finansiniai reikalai išmanomi nepakankamai ir tai susiję su asmenų išsilavinimu ir socialiniu bei ekonominiu statusu. Daugeliui žmonių sunku kontroliuoti savo finansinę padėtį ir įvertinti savo investicijų riziką. Taip pat pastebėta, kad retas iš šių žmonių numato ką darys dėl nenumatytų aplinkybių (nedarbo, nelaimingo atsitikimo, skyrybų, našlystės ir pan.) pasikeitus asmeninei padėčiai.

7.3 Daugelyje šalių vos 30 proc. suaugusių gyventojų sugeba apskaičiuoti paprastas palūkanas ir tik 44 proc. turi bazinių žinių apie pensijų sistemos veikimą (14).

7.4 Apie 80 milijonų Europos piliečių, t. y. 16 proc. visų gyventojų, gresia skurdas. Vienas iš Europos Sąjungos tikslų, nustatytų 2010 m. Europos kovos su skurdu ir socialine atskirtimi metams, – skatinti visuomenę remti įtraukties politiką pabrėžiant kolektyvinę ir asmeninę atsakomybę.

7.5 Finansinė įtrauktis remia socialinės integracijos procesus. Todėl svarbu plėtoti iniciatyvas, kurios sudaro palankias sąlygas visuomenės grupių, patiriančių didelę atskirties riziką (moterų, bedarbių, neįgaliųjų, vyresnio amžiaus asmenų, skurstančiųjų ir pan.), finansinei integracijai siekiant užtikrinti visuotinį prieinamumą sukuriant šioms grupėms pritaikytus finansinius produktus ir paslaugas.

7.6 Dabartinėmis ekonominėmis ir socialinėmis sąlygomis labai svarbu pabrėžti į pensijų planavimą orientuotą finansinį švietimą, kadangi vyrauja tendencija rinktis įmokomis pagrįstus valstybinius pensijų planus, kurių išmokos priklauso nuo sumokėtų įmokų (su darbo santykiais susijusios išmokos). Be to, siekiant užtikrinti dirbančių moterų lygiateisiškumą, jų patekimą į darbo rinką reikia susieti su specialiomis programomis, skirtomis jų finansiniams įgūdžiams stiprinti.

7.7 Galiausiai, vartotojų finansinio išsilavinimo gerinimo priemonės visų pirma turi būti skirtos pažeidžiamiausioms visuomenės grupėms, kurioms gresia finansinė atskirtis arba kurios gali tapti tam tikrų nesąžiningų spekuliacinių sandorių aukomis.

7.8 EESRK pabrėžia, kad finansų įstaigos, be kitų funkcijų, privalo sudaryti palankesnes sąlygas skurstantiesiems naudotis bankų paslaugomis, kad jie išvengtų finansinės atskirties. Mikrokreditų (15) teikimo programos turi būti įtrauktos į finansų įstaigų produktų asortimentą. Mikrokreditai yra skirti konkrečioms visuomenės grupėms: bedarbiams, studijas baigiantiems jaunuoliams, kuriems reikia užstatų, verslininkams, imigrantams, neįgaliesiems ir pan. (16), todėl svarbu jiems užtikrinti galimybę juos gauti.

7.9 Vykdant tam tikras programas derinama mikrofinansavimo ir švietimo veikla duoda puikių rezultatų, nes švietimas užtikrina konkurencinį pranašumą, palyginti su kitomis iniciatyvomis, kuriose dėmesys sutelkiamas tik į mikrofinansavimą.

8. Finansinio švietimo perspektyvos

8.1 EESRK puikiai supranta, kad Komisijos įgaliojimai švietimo srityje yra riboti (17), nepaisant to Komitetas nurodo, kad finansinis švietimas apima daugiau nei vien tik švietimą, jis taip pat stiprina žmonių gebėjimą imtis veiksmų, padeda spręsti socialinės atskirties problemą ir skatina atsakingą vartojimą.

8.2 EESRK ragina Komisiją rimtai apsvarstyti galimybę parengti teisines priemones, kuriomis valstybės narės būtų įpareigotos aktyviai skatinti finansinį švietimą.

8.3 Žvengiant į ateitį, įvairios organizacijos ir institucijos (iš kurių pačios svarbiausios finansinio švietimo srityje tikriausiai yra OECD Tarptautinis finansinio švietimo tinklas (INFE) ir Europos Komisijos finansinio švietimo ekspertų grupė (GEEF)) vieningai sutaria, kokį finansinio švietimo turinį ir praktiką visų pirma reikėtų numatyti. Šiuo požiūriu EESRK visiškai pritaria šioms gairėms ir ragina vyriausybes ir finansų įstaigas skirti pakankamai išteklių jų iniciatyvoms skatinti:

— taikyti bendrą metodiką siekiant įvertinti finansinių klausimų išmanymo lygį ir gyventojų įtraukties mastą,

— plačiau įtraukti finansinį švietimą į mokymo programas, taikyti tarptautinę metodiką, kuri leistų įvertinti mokyklų programų veiksmingumą ir efektyvumą,

— kurti nacionalines finansinio švietimo strategijas, į kurias būtų įtrauktos stebėsenos ir poveikio vertinimo sistemos,

— stiprinti finansinės įtraukties strategijas, daugiau dėmesio skirti konkrečioms grupėms (jaunimui, moterims, imigrantams, mažas pajamas gaunantiems asmenims),

— saugoti finansinių produktų vartotojų teises,

— stiprinti Europos Komisijos, OECD ir nacionalinių vyriausybių bendradarbiavimą, kad būtų išnaudota galima sąveika ir išvengta dubliavimosi,

— organizuoti Europos finansinio švietimo dieną, pavyzdžiui, remiant rotacijos tvarka ES pirmininkaujančioms valstybėms narėms,

— skatinti rengti metinę konferenciją finansiniam švietimui skatinti, kurioje dalyvautų pripažinti ekspertai,

— sukurti Europos lygmens viešojo pripažinimo sistemą (pavyzdžiui, premiją), pagal kurią būtų apdovanojamos geriausios švietimo iniciatyvos ir geriausia praktika,

— propaguoti „finansų išmanymo pažymėjimą“,

— reguliariai rengti valstybių narių vyriausybių susitikimus, skirtus vykdomoms finansinio švietimo programoms, ir jų rezultatus įtraukti į nacionalinės politikos darbotvarkes (tokie susitikimai turi suteikti galimybę ne tik pristatyti vykdomus veiksmus, bet ir ištirti jų poveikį).

8.4 EESRK norėtų papildomai pateikti šiuos pasiūlymus, kurie piliečių finansinių gebėjimų gerinimo iniciatyvas susieja su įvairiomis priemonėmis, skirtomis padidinti finansinių produktų individualių vartotojų apsaugos lygį:

— sukurti nepriklausomą įstaigą, kuri finansinių produktų vartotojams nemokamai teiktų konsultacijas ir užtikrintų jiems galimybę savo finansinius sprendimus paremti etiniais, socialiniais ir valdymo kriterijais: ši įstaiga galėtų konsultuoti asmeniškai priimdama klientus arba specialia telefono linija,

— apibrėžti finansų tarpininkų ir valstybės tarnautojų vaidmenį finansinio švietimo srityje, kad būtų sudarytos geresnės sąlygos gauti finansinės informacijos ir ją suprasti (18); reikėtų sukurti priežiūros mechanizmus, kurie padėtų užtikrinti jų veiklos nešališkumą,

— sukurti Europos finansinių produktų individualių vartotojų apsaugos agentūrą siekiant stebėti bankų veiklą (visų pirma prieinamumo, skaidrumo ir finansinių produktų palyginamumo požiūriu) ir kovoti su sukčiavimu; ši institucija turi būti įgaliota taikyti sankcijas,

— reikalauti, kad finansų sektorius įvestų fizines laikmenas, skirtas finansinių produktų klientams informuoti apie jų teises ir veiksmus, kurių reikia imtis, jeigu pasiūlymas arba finansų įstaigos sprendimas neatitinka reikalavimų,

— informacinėje medžiagoje apie finansinius produktus (kaip daroma vaistų atveju) pateikti įspėjimus apie kiekvieno produkto kontraindikacijas ir galimą šalutinį poveikį, taip pat informaciją, susijusią su sutarčių sąlygomis,

— kiekvienoje valstybėje narėje, turinčioje finansinio švietimo strategiją, sukurti finansinio švietimo ekspertų grupes, kad numatyti planai būtų sustiprinti harmoningai įtraukiant pagrindinius organizuotos pilietinės visuomenės veikėjus,

— užtikrinti Europos Komisijos paramą apibrėžiant nuoseklią finansinio švietimo strategiją (tų valstybių narių, kuriose ji dar nėra įgyvendinama, nacionalinėms valdžios institucijoms) pagal šioje srityje didžiausią pažangą padariusių šalių pavyzdį,

— kiekvienai nacionalinei finansinio švietimo strategijai numatyti biudžeto planą ir nurodyti, kas finansuos finansinio švietimo programas ir kokiais ištekliais,

— sustiprinti Europos Komisijos paramą valstybėse narėse vykdomiems finansinio švietimo veiksmams remiantis nustatyta geriausia praktika,

— skatinti visuotinai naudoti socialinės apsaugos nacionalines sąskaitas, kad visi darbuotojai kartą per metus būtų informuojami, kokią pensiją jie turės teisę gauti, kai išeis į pensiją,

— skatinti konkrečiai jaunimui (nuo 14 metų, t. y. amžiaus, kol dar neturima visų teisių ir nepradėtas profesinis gyvenimas) skirtus finansinius produktus ir jiems reguliariai siųsti informaciją apie tų produktų savybes ir veikimą,

— skatinti žaislų pramonę švietėjiškais tikslais kurti žaislus, kurie apima finansines sąvokas,

— transliuoti trumpas (10–15 min. trukmės) televizijos ir radijo programas apie esminius finansinius klausimus (paskolas, hipoteką, draudimą ir pan., taip pat apie pagrindines sąvokas, pavyzdžiui, pelningumą ar riziką), pradėti vykdyti daugialypės terpės iniciatyvas ir propaguoti finansinį švietimą pasinaudojant socialiniais tinklais,

— dažniau pasitelkti vartotojų organizacijas ir kitas nepriklausomas organizuotos pilietinės visuomenės organizacijas siekiant skleisti ir įgyvendinti vyriausybių finansinio švietimo iniciatyvas.

8.5 Galiausiai EESRK pabrėžia, kad finansinių produktų vartotojų poreikiai turi tapti aukšto lygio tarptautinių susitikimų, visų pirma G20 aukščiausio lygio susitikimo, vienu iš prioritetinių klausimų. Šioje srityje Consumers International (19) ragina sukurti vartotojų finansinės apsaugos ekspertų grupę, kuri teiktų ataskaitas G20, kad būtų užtikrinta galimybė gauti pastovias, sąžiningas ir konkurencingas finansines paslaugas.

2011 m. liepos 14 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Staffan NILSSON

(1) EESRK nuomonė dėl socialine atsakomybe grindžiamų finansinių produktų, OL C 21, 2011 1 21, p. 33.

(2) Šiuo klausimu žr. Komisijos dokumentą Žalioji knyga „Adekvačios, tvarios ir saugios Europos pensijų sistemos“, COM(2010) 365 galutinis.

(3) 2005 m. liepos mėn. Reikia paminėti ir OECD 2009 m. finansinio švietimo projektą.

(4) Europos Komisija paskelbė „aštuonis pagrindinius aukštos kokybės finansinio švietimo schemų vykdymo principus“, COM(2007) 808 galutinis.

(5) Savo 2008 m. gegužės mėn. išvadose.

(6) Šiuo požiūriu daugiausia lemiantis veiksnys yra pailgėjusi gyvenimo trukmė, dėl kurios atsiranda būtinybė vyresnio amžiaus žmones supažindinti su naujomis finansinėmis priemonėmis, o suaugusieji yra priversti geriau planuoti savo ateitį.

(7) Nustatyta pagal Europos Komisijos 1990 m. pabaigoje pradėtą įgyvendinti finansinių paslaugų veiksmų planą.

(8) 2012 m. PISA ataskaitoje pirmą kartą bus įvertinos 19 šalių penkiolikos metų amžiaus moksleivių finansinės žinios.

(9) Per pastaruosius metus išaugo socialine atsakomybe grindžiamų finansinių produktų paklausa. Investuojant pagal šiuos produktus atsižvelgiama į socialinės atsakomybės principus.

(10) 2004 m. m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų, OL L 145, 2004 4 30, p. 1-44.

(11) COM(2011) 206 galutinis.

(12) Europos Komisija, „Duomenų apie vartotojams siūlomus einamųjų sąskaitų įkainius rinkimas“ (angl. Data Collection for prices of current accounts provided to consumers), 2009 m., Briuselis.

(13) Žr. Braunstein & Welch, 2002 m., Mandell, 2008 m., FINRA Investor Education Foundation, 2009 m.

(14) Duomenys paimti iš José Gómez Yubero straipsnio „Finansinis švietimas. Nuo informacijos prie žinių ir pagrįstai priimamų finansinių sprendimų“ (angl. Financial education: from information to knowledge and informed financial decision-making).

(15) Jungtinių Tautų generalinė asamblėja paskelbė 2005-uosius „Tarptautiniais mikrokreditų metais“.

(16) Kaip kad yra Prancūzijoje, mikrokreditai turi būti priemone skurstančių asmenų poreikiams patenkinti, o ne tik įmonėms teikiama parama.

(17) Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 165 straipsnyje nurodyta, kad tik valstybės narės gali imti teisėkūros veiksmų švietimo srityje.

(18) Nepažeidžiant tiesioginių mokymo funkcijų, kurios tenka švietimo sistemai.

(19) Ji atstovauja 220 vartotojų organizacijų 115 šalių.