EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2016 02 16 COM(2016) 52 final 2016/0030(COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl dujų tiekimo saugumo užtikrinimo priemonių, kuriuo panaikinamas Reglamentas (ES) Nr. 994/2010 (Tekstas svarbus EEE) {SWD(2016) 25 final}

{SWD(2016) 26 final}



AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS •Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Šio reglamento projekto tikslas – užtikrinti, kad visos valstybės narės turėtų tinkamas priemones, kurios padėtų pasirengti dėl tiekimo sutrikimo arba išskirtinai didelio poreikio atsiradusio dujų trūkumo padariniams ir su jais tvarkytis. Užtikrinant dujų tiekimo saugumą atsakomybė pasiskirsto trimis lygmenimis. Pagrindinė atsakomybė už dujų tiekimą tenka gamtinių dujų įmonėms, kurios naudojasi rinkos mechanizmais. Jei valstybėje narėje atsiranda rinkos nepakankamumas, tos valstybės narės ir kitų to regiono valstybių narių kompetentingos institucijos atsako už tai, kad būtų imtasi tinkamų priemonių dujų tiekimui saugomiems vartotojams užtikrinti. Kitu lygmeniu atsakomybė tenka Europos Komisijai, kuri rūpinasi bendruoju koordinavimu ir užtikrina, kad taikomos priemonės būtų suderintos tarpusavyje. Šiuo tikslu šio reglamento projekte siūloma stiprinti regioninį koordinavimą, o tam tikrus principus ir standartus nustatyti ES lygmeniu. Pagal siūlomą metodą valstybės narės, atlikdamos regioninius rizikos vertinimus, turėtų artimai bendradarbiauti savo regiono lygmeniu. Siekiant užtikrinti nuoseklumą visoje ES, regioniniai rizikos vertinimai bus atliekami remiantis visos ES lygmens imitaciniu bandymu, taikant bendrus standartus ir pagal konkretų scenarijų. Per regioninius rizikos vertinimus nustatytai rizikai mažinti skirtos priemonės bus nustatomos regioniniuose prevencinių veiksmų planuose ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planuose, kurie vertinami tarpusavyje ir kuriuos tvirtina Komisija. Siekiant užtikrinti, kad rizikos vertinimai ir planai būtų pakankamai išsamūs ir suderinti tarpusavyje, šiame reglamente pateikti privalomi šablonai, kuriuose išvardyti aspektai, į kuriuos reikia atsižvelgti atliekant rizikos vertinimą ir rengiant planus. Regioninis bendradarbiavimas turi būti stiprinamas, nes dujų tiekimo sutrikimas dažnai gali paveikti kelias valstybes nares tuo pat metu. Nacionaliniai rizikos vertinimai ir planai nėra pritaikyti tokioms situacijoms. Šiuo reglamentu taip pat siekiama gerinti tiekimo standarto taikymą saugomų vartotojų (visų pirma namų ūkių) atžvilgiu ir infrastruktūros standarto (užtikrinančio galimybę tiekti dujas net jei didžiausia infrastruktūra nėra prieinama) taikymą. Reglamento nuostatomis sudaroma galimybė užtikrinti nuolatinį pajėgumą transportuoti abiem kryptimis. Galiausiai, reglamente siūloma įvesti papildomas dujų tiekimo sutarčių skaidrumo užtikrinimo priemones, nes šios sutartys gali turėti poveikį tiekimo saugumui ES. Praėjus penkeriems metams nuo Reglamento (ES) Nr. 994/2010 priėmimo, dėl įtemptų Ukrainos ir Rusijos santykių dujų tiekimo saugumo klausimas išlieka ypatingai svarbus. Nacionaliniu ir ES lygmeniu dedamos pastangos padidinti dujų tiekimo saugumą 2015–2016 m. žiemą ir vėliau. Stiprinant valstybių narių regioninį bendradarbiavimą naujų institucinių struktūrų kurti nereikės. •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis Pagrindiniai su tiekimo saugumu susiję politikos dokumentai yra šie: 1. Europos energetinio saugumo strategija, 2. Atsparios energetikos sąjungos ir perspektyvios klimato kaitos politikos pagrindų strategija. Siūlomo reglamento projektu įgyvendinami politikos pasiūlymai, pristatyti Energetikos sąjungos strategijoje ir Energetinio saugumo strategijoje.

•Suderinamumas su kitomis Europos Sąjungos politikos sritimis Kadangi pasiūlymu pirmenybė teikiama rinka pagrįstoms priemonėms, juo papildomi energijos vidaus rinkos teisės aktai. 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI •Teisinis pagrindas Reglamento projekte pateikiamos dujų tiekimo Europos Sąjungoje saugumo užtikrinimo priemonės. Taigi jo teisinis pagrindas – Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 194 straipsnis. •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju) ES veiksmai grindžiami SESV 194 straipsniu, kuriame pripažįstama, kad ES valstybių narių tiekimo saugumo politikai reikalingas tam tikro lygmens koordinavimas, skaidrumas ir bendradarbiavimas, kad tinkamai veiktų energijos rinka ir būtų užtikrintas saugus dujų tiekimas Europos Sąjungoje. Labiau sujungiant ES dujų rinkas ir taikant koridoriaus principą, kad jungiamuosiuose dujotiekiuose galėtų būti užtikrinti srautai priešinga kryptimi, reikia imtis koordinuotų priemonių. Jei nebus koordinuojamos, nacionalinės tiekimo saugumo priemonės gali neigiamai paveikti kitas valstybes nares arba tiekimo saugumą ES lygmeniu. Didelio dujų tiekimo ES sutrikimo rizika neapsiriboja nacionalinėmis sienomis ir gali tiesiogiai arba netiesiogiai paveikti kelias valstybes nares. Tokios situacijos kaip 2012 m. šalčiai ir 2014 m. testavimas nepalankiausiomis sąlygomis parodė didžiulę koordinuotų veiksmų ir solidarumo svarbą. ES veiksmų būtinybė akivaizdi, nes įrodyta, kad pagal nacionalinius metodus priimtos priemonės nėra optimalios, o patys metodai pablogina krizės padarinius. Vienoje šalyje priimta priemonė gali lemti dujų trūkumą kaimyninėse šalyse. Pvz., 2012 m. vasario mėn. Bulgarijos įvesti elektros energijos eksporto apribojimai neigiamai paveikė Graikijos elektros energijos ir dujų sektorius. Kol kas dar nepakankamai išnaudojamas veiksmingesnių ir pigesnių priemonių, įgyvendinamų bendradarbiaujant regiono mastu, potencialas, o tai nepalanku ES vartotojams. Remiantis testavimo nepalankiausiomis sąlygomis rezultatais, dujų tiekimo saugumui itin svarbios ne tik gerai veikiančios rinkos, bet ir tinkamai koordinuojamos valstybių narių taikomos priemonės (ypač ekstremaliosiose situacijose), kurios gali smarkiai padidinti tiekimo saugumą. Geriau koordinuoti reikia ne tik nacionalines padarinių mažinimo priemones, taikomas ištikus ekstremaliajai situacijai, bet ir nacionalines prevencines priemones, kaip antai pasiūlymus, kaip geriau koordinuoti nacionalinio lygmens dujų laikymą ar suskystintų gamtinių dujų politiką, kurie gali būti strategiškai svarbūs kai kuriuose regionuose. Be to, į bendradarbiavimą turėtų būti įtrauktos specialios priemonės, skatinančios valstybių narių tarpusavio solidarumą tiekimo saugumo klausimais. ES lygmens veiksmų gali prireikti ir tam tikrose situacijose (pvz., visą ES arba regioną apimančiose ekstremaliosiose situacijose), kuriose valstybės narės pačios pakankamo tiekimo ES saugumo užtikrinti negali, nes dėl veiksmų masto arba įgyvendinimo galimybių ES lygmeniu tai būtų padaryta geriau. •Proporcingumo principas Reglamentas suformuluotas taip, kad būtų užtikrintas pakankamai aukštas pasirengimo lygis dar prieš krizei ištinkant ir kad nenumatytų įvykių, dėl kurių sutrinka dujų tiekimas, padariniai vartotojams būtų kuo mažesni. Šiuo tikslu juo siūloma stiprinti regioninį koordinavimą, o kai kuriuos principus ir standartus nustatyti ES lygmeniu. Siūlomas metodas grindžiamas artimu valstybių narių tarpusavio bendradarbiavimu atitinkamame regione atliekant regioninio lygmens rizikos vertinimą. Siekiant užtikrinti nuoseklumą visoje ES, regioniniai rizikos vertinimai turi būti atliekami remiantis visos ES lygmens imitaciniu bandymu, taikant bendrus standartus ir pagal konkretų scenarijų. Per regioninius rizikos vertinimus nustatytai rizikai mažinti skirtos priemonės bus nustatomos regioniniuose prevencinių veiksmų planuose ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planuose, kurie vertinami tarpusavyje ir kuriuos tvirtina Komisija. Visiškas vienodinimas, kai visos priemonės nustatomos ES lygmeniu, reglamento projekte nesiūlomas. Artimiau bendradarbiauti regioniniu lygmeniu (tam tikrus standartus nustačius ES lygmeniu) yra būtina, kad būtų galima tinkamai panaikinti esamos sistemos (nacionalinio rizikos vertinimo ir nacionalinių planų) trūkumus ir spręsti problemas regioniniu lygmeniu, be nereikalingo vadovavimo iš viršaus. Taigi reglamento projekte siūlomas metodas atitinka proporcingumo principą (taip pat žr. Poveikio vertinimo 34–46 psl. ir 50 psl.). •Priemonės pasirinkimas Šioje srityje jau anksčiau priimtas teisės aktas – 2010 m. spalio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 994/2010 dėl dujų tiekimo saugumo užtikrinimo priemonių, kuriuo panaikinama Tarybos direktyva 2004/67/EB. Siūlomo teisės akto tikslas – patobulinti ir sustiprinti esamame reglamente nustatytas priemones ir procedūras. Todėl nuspręsta, kad tinkamiausia priemonė yra reglamentas. 3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI •Ex post vertinimas ir (arba) galiojančių teisės aktų tinkamumo patikros Vykdydama Reglamento (ES) Nr. 994/2010 14 straipsnyje nustatytą stebėsenos įpareigojimą Komisija 2014 m. parengė ataskaitą, kurioje įvertintas reglamento įgyvendinimas ir išdėstyti galimi tolesnio tiekimo saugumo gerinimo būdai. Ataskaitoje pateikiamas išsamus įvairių reglamente nurodytų priemonių vertinimas didžiausią dėmesį skiriant jų įgyvendinimui valstybėse narėse ir kiekvienos priemonės indėliui didinant tiekimo ES saugumą ir pasirengimą jo sutrikimams. Ši ataskaita parodė, kad esamo reglamento įgyvendinimas jau nemažai padėjo padidinti dujų tiekimo Europoje saugumą – tiek pasirengimo sutrikimams, tiek padarinių mažinimo aspektu. Valstybės narės šiuo metu geriau pasirengusios atremti tiekimo krizę, nes privalo atlikti išsamų rizikos vertinimą ir remdamosi jo rezultatais parengti prevencinių veiksmų ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planus. Valstybės narės taip pat padidino savo apsaugos lygį, nes turi laikytis visos ES lygmens tiekimo ir infrastruktūros standarto.

Tačiau ataskaita taip pat parodė, kad tebėra didelio pagrindo susirūpinimui dėl valstybių narių tarpusavio bendradarbiavimo (nes nacionalinės jų priemonės dažniausiai nėra tinkamos dujų tiekimo problemoms spręsti), tiekimo standarto taikymo saugomiems vartotojams (daugiausia namų ūkiams) ir infrastruktūros standarto taikymo. Be to, gamtinių dujų bendrovių ir ES nepriklausančių tiekėjų sudarytos dujų tiekimo sutartys nėra pakankamai skaidrios. Šie trūkumai neleidžia veiksmingai reaguoti ištikus krizei. 2014 m. vasarą atlikto testavimo nepalankiausiomis sąlygomis rezultatai parodė, kad smarkiai sutrikus dujų tiekimui iš rytų (t. y. Rusijos) visa ES vis dar pajustų didelius padarinius. Kai kurie rajonai, ypač rytų Europoje, dėl dujų trūkumo vis dar susidurtų su didelėmis ekonominėmis ir socialinėmis pasekmėmis. Be to, 2012 m. dėl šalčių didmeninės kitos paros dujų kainos Europos dujų biržose pakilo daugiau kaip 50 proc., palyginti su iki šalčių buvusiu lygiu. Italijoje kainos pakilo nuo 38 EUR/MWh iki 65 EUR/MWh, o JK, Vokietijoje ir Austrijoje – nuo 23 EUR/MWh iki 38 EUR/MWh. Dabartinė padėtis susiklostė dėl įvairių skirtingo masto problemų, įskaitant elgsenos tendencijas (požiūrį į tiekimo saugumą išimtinai iš nacionalinės pozicijos), išorinius veiksnius (ES nepriklausančių tiekėjų elgseną) ir techninius sunkumus (tinkamos infrastruktūros stoką arba nepakankamą infrastruktūros apsaugą). Šiame reglamente siūlomos priemonės nustatytiems trūkumams panaikinti. •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Per 2015 m. sausio 15 d.–balandžio 8 d. vykusias viešas konsultacijas su suinteresuotaisiais subjektais gauti 106 atsakymai. Tai gali būti laikoma labai plačia aprėptimi. Nors didžioji dalis respondentų priklauso privačiajam sektoriui, vartotojams ir reguliavimo arba pramonės asociacijoms, dalyvavo ir gana daug viešojo sektoriaus institucijų atstovų. Rengiant konsultacijas atsižvelgta į dvigubą esamo reglamento struktūrą, kurią sudaro prevencinės ir poveikio mažinimo priemonės. Klausimais apie prevenciją siekta sužinoti, ar reikia tobulinti galiojančias teisės nuostatas. Tačiau iš atsakymų į juos buvo galima šiek tiek spręsti ir apie požiūri į naujas idėjas, ypač dėl priemonių taikymo tiekimo standartui pasiekti. Klausimais apie padarinių mažinimą siekta nustatyti, ar valstybės narės pasirengusios tvarkytis su ekstremaliosiomis situacijomis ir ar tai darydamos jos teikia pirmenybę veiksmingiems koordinuotiems sprendimams, o ne paiso išimtinai nacionalinių interesų ir savo priemonėmis sukelia priešingą poveikį kaimyninėse šalyse. Konsultacijų rezultatai parodė, kad dauguma viešųjų institucijų daugiausia dėmesio skyrė valstybių narių bendradarbiavimo trūkumams, tuo tarpu privačios bendrovės ir asociacijos primygtinai siūlė tiekimo saugumo problemas spręsti visų pirma rinkos priemonėmis. Komisija atsižvelgė į šias nuomones ir pasiūlė tiekimo saugumo riziką mažinti artimesniu regioniniu bendradarbiavimu ir rinka pagrįstomis priemonėmis. Į įvairias suinteresuotųjų subjektų nuomones taip pat atsižvelgta vertinant politikos galimybes ir nagrinėjant jų poveikį Poveikio vertinimo 6 ir 7 skirsniuose. •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas Rengiant šį pasiūlymą įvairiais klausimais konsultuotasi su išorės konsultantais. Atliktas galimų dujų laikymo po žeme priemonių ir jų poveikio tyrimas, o Jungtinis tyrimų centras padėjo atlikti analizes poveikio vertinimui pagrįsti. Kito tyrimo, kuriuo palyginti ES derybinių galių didinimo gamtinių dujų rinkose metodai, rezultatai panaudoti nagrinėjant kai kurių politikos galimybių aspektus, susijusius su tiekimo standarto taikymu (bendrosios pirkimo sistemos). •Poveikio vertinimas Visos siūlomos priemonės paremtos poveikio vertinimu. 2015 m. gruodžio 16 d. Poveikio vertinimo taryba pateikė teigiamą nuomonę. Poveikio vertinime nagrinėtos keturios politikos galimybės: 1. Griežtesnis įgyvendinimas ir neprivalomos priemonės 2. Geresnis koordinavimas ir individualiai pritaikyti sprendimai 3. Geresnis koordinavimas ir kai kurių principų ir (arba) standartų nustatymas ES lygmeniu 4. Visiškas suderinimas 1 ir 2 galimybės atmestos dėl prastų efektyvumo ir veiksmingumo rezultatų. Jos nėra pakankamos dabartinės sistemos trūkumams, nustatytiems atlikus ex post vertinimą (2014 m. parengta ataskaita) ir 2014 m. vasarą atlikus testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, sumažinti. Kai kurie 4 galimybės metodai yra efektyvesni nei 1 ir 2 galimybių, tačiau kiti nėra efektyvesni nei 3 galimybės metodai. Be to, jie daugiau kainuoja ir kai kurie jų gali turėti priešingą poveikį. Todėl 4 galimybė taip pat atmesta.

Priimtas galutinis sprendimas pasirinkti 3 galimybę, kurią sudaro veiksmingiausių priemonių rinkinys. Ši galimybė tinkamiausia tiek efektyvumo, tiek veiksmingumo požiūriu. Buvo svarstomi tokie poveikio aspektai. 1. Išlaidos ir poveikis kainoms Bendras poveikis išlaidoms ir kainoms bus labai nedidelis. Kai kurie pasiūlymai suformuluoti taip, kad būtų išvengta nereikalingų išlaidų ir išnaudota priemonių sinergija tiekimo saugumui padidinti. Tai turėtų padėti visiems vartotojams sumažinti bendrąsias tiekimo saugumo sistemos išlaidas. Dėl tokių priemonių kaip regioniniai rizikos vertinimai, regioniniai planai arba nuostatos dėl sutarčių išlaidos smarkiai nepadidės. Gali padidėti administracinė našta. Išlaidoms poveikį gali turėti tokios politikos priemonės kaip N–1 skaičiavimų patobulinimas ir su srautu priešinga kryptimi susiję įpareigojimai. Tačiau vargu, ar dėl N–1 standarto formulės patikslinimo standartą atitinkanti valstybė ims jo nebeatitikti (ir turės imtis privalomų investicijų). Norint atitikti N–1 standartą išlieka galimybė imtis poreikio valdymo priemonių. Patikslinus N–1 gali padidėti investicijos, bet jos būtų grindžiamos atitinkamos valstybės narės vertinimu ir geresniu faktinių pajėgumų padėties vaizdu. Todėl šis patikslinimas gali būti ekonomiškai efektyvi priemonė, nes minimaliomis investicijomis padėtų geriau vertinti sektoriaus būklę (pvz., realistiškiau įvertinus išleidimo normą, priklausomai nuo laikomų dujų kiekio, galima tiksliau apibūdinti dujų laikymo indėlį). Hidraulinis skaičiavimas taip pat neturėtų lemti papildomų išlaidų, nes perdavimo sistemų operatoriai (PSO) turi priemonių tokiems vertinimams atlikti. Visos ES lygmens imitacinius bandymus, kaip dalį metinės tiekimo vasaros ir žiemos mėnesiais prognozės, kurios reikalaujama pagal Reglamentą (EB) Nr. 715/2009, gali atlikti Europos dujų perdavimo sistemos operatorių tinklas (ENTSO–G). Tie imitaciniai bandymai gali padėti nustatyti ekonomiškai efektyvias priemones, kurios padėtų iki minimumo sumažinti nepageidaujamą poveikį. 2. Poveikis suinteresuotiesiems subjektams, visų pirma mažosioms ir vidutinėms įmonėms Apskritai 3 galimybė turėtų būti palanki rinkos dalyviams ir vartotojams. Geresnė tiekimo standarto priemonių priežiūra padės užtikrinti skaidrų ir ekonomiškai efektyvų jo laikymąsi. Daugelis pramonės sektoriui priklausančių viešųjų konsultacijų respondentų teigė, kad norėtų skaidresnių ir visapusiškai pagrįstų priemonių, kurios būtų reguliariai peržiūrimos arba testuojamos. Jei valstybė narė nuspręs, mažosios ir vidutinės įmonės ir toliau bus priskiriamos prie saugomų vartotojų ir ši galimybė neigiamo poveikio joms neturės. Pagrindinis skirtumas, kad pagal šią galimybę joms gali būti netaikomas solidarumo principas. Tačiau svarbu nepamiršti, kad šio principo esmė yra užtikrinti tiekimą namų ūkiams ir pagrindinių socialinių paslaugų teikėjams ekstremaliosiose situacijose. Šis mechanizmas yra paskutinė išeitis, numatyta naudoti tik ekstremalaus dujų trūkumo atveju. Nors persvarstytu reglamentu siekiama išvengti tokių aplinkybių, vis viena reikia būti joms pasiruošus. 3. Vidaus rinkos užbaigimas 3 galimybė greičiausiai padės energijos rinkai geriau veikti. Siūlomomis priemonėmis bus smarkiai sumažinta rizika, kad nacionalinės tiekimo saugumo užtikrinimo priemonės iškreips konkurenciją arba sąlygos ne nacionalinių subjektų diskriminaciją. Pirma, privalomi naujų ne rinkos priemonių poveikio vertinimai, kuriuos turi įvesti valstybės narės, turėtų padėti užkirsti kelią žalingoms priemonėms įsigalioti ir patekti į planus. Esamas priemones taip pat tirs kitos to paties regiono valstybės narės. Tai turėtų padėti išvengti situacijų, kai vienoje šalyje priimtos priemonės daro neigiamą poveikį kaimyninėse šalyse. Antra, tarpusavio vertinimas ir Komisijos priežiūra turėtų padėti nustatyti ir pašalinti problemas, kurias sukelia tiekimo saugumo užtikrinimo priemonės. •Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas Dėl pasiūlymo įgyvendinimo šiek tiek padidės administracinė našta. Vienas pagrindinių administracinės naštos padidėjimo veiksnių – regioninių rizikos vertinimų ir regioninių prevencinių veiksmų planų bei ekstremaliųjų situacijų valdymo planų rengimas. Tačiau, kadangi 3 galimybė grindžiama esamomis privalomomis regioninėmis konsultacijomis dėl planų ir jos scenarijuje išdėstyta aiškesnė į rezultatus orientuoto regioninio bendradarbiavimo ir koordinavimo sistema, administracinė našta padidės ne itin daug. Kaip parodė bendri JK ir Airijos prevencinių veiksmų planai ir bendra Baltijos valstybių ir Suomijos parengta ataskaita apie 2014 m. testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, šis variantas yra įmanomas tiek techniškai, tiek teisiškai. Kad planai būtų įgyvendinti laiku, turi būti aiškiai apibrėžta atsakomybė ir terminai. Tai galima padaryti įvairiais būdais. Pvz., kai kurios valstybės narės yra įsteigusios sekretoriatą, o kitos praeityje rinkosi atsakomybe už atitinkamą planą dalytis rotacijos principu. Komisija pasirengusi, kiek reikia, konsultuoti ir palengvinti procesą, kaip kad padėjo tikslinei grupei per testavimą nepalankiausiomis sąlygomis ir Baltijos energijos rinkos jungčių plano tikslinei grupei, atsakingai už Baltijos valstybių ir Suomijos regioninį bendradarbiavimą. Administracinė našta neišvengiamai padidės, net jei regioniniai planai pakeis nacionalinius planus ir tokiu būdu bus išvengta užduočių dubliavimosi. Taip pat būtų galima teigti, kad regioninio lygmens planams parengti greičiausiai prireiks daugiau laiko ir papildomų procedūrų. Dėl šios priežasties ir siekiant apriboti papildomą naštą regioniniai rizikos vertinimai ir regioniniai planai galėtų būti atnaujinami kas ketverius, o ne kas dvejus metus, kaip numatyta pagal dabartinį reglamentą. Pagal šį reglamentą rengiami planai turėtų būti suderinami su energetikos sąjungos strateginėmis planavimo ir ataskaitų teikimo priemonėmis. Tačiau pagal šį reglamentą rengtini ekstremaliųjų situacijų valdymo planai ir prevencinių veiksmų planai nėra politikos dokumentai, kuriais priimami strateginiai politiniai sprendimai. Jie yra techninio pobūdžio, o jų tikslas – užkirsti kelią ekstremaliųjų situacijų protrūkiui ar plitimui ir sumažinti jų padarinius. •Pagrindinės teisės Netaikoma. 4.POVEIKIS BIUDŽETUI Pasiūlymas ES biudžetui poveikio neturi. 5.KITI ELEMENTAI •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka

Komisija stebės, kaip valstybės narės įgyvendina dujų tiekimo saugumo reglamentu įvestus pakeitimus. Aktyvesnis dalyvavimas ir priežiūros bei stebėsenos įgaliojimai turėtų padėti užtikrinti didesnę atitiktį taisyklėms visoje ES. Jei reikės, Komisija siūlys valstybėms narėms pagalbą įgyvendinant būtinus teisės pakeitimus, rengdama seminarus visų valstybių narių atstovams arba dvišalius susitikimus, jei kuri nors valstybė narė to pageidaus. Prireikus, jei valstybės narės nevykdys pareigos įgyvendinti ir taikyti Bendrijos teisę, Komisija taikys SESV 258 straipsnyje nustatytą procedūrą. Komisija taip pat nuolat stebės tiekimo ES saugumo lygį ir apie jį praneš Dujų koordinavimo grupei. •Aiškinamieji dokumentai (direktyvoms) Netaikoma. •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas Persvarstytą reglamentą sudaro šie aspektai: 1. Geresnis regioninis bendradarbiavimas ir koordinavimas kaip ekonomiškai efektyviausias būdas pagerinti tiekimo saugumą visoje ES: – privalomi regioniniai prevencinių veiksmų planai ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planai (toliau – planai) ir regioniniai rizikos vertinimai, kurie turi būti rengiami bendrai pagal reglamento prieduose pateiktus privalomus šablonus; – reglamento I priede kaip regioninio bendradarbiavimo pagrindas pateikiamas pasiūlymas dėl regiono sudėties, grindžiamas 3 straipsnio 7 dalyje nustatytais kriterijais (kaip pasiūlyta Poveikio vertinime aprašytos 2 galimybės žemėlapyje). Komisijos nuomone, šis pasiūlymas – geriausias būdas užtikrinti saugų dujų tiekimą ekstremaliojoje situacijoje. Jis kiek įmanoma grindžiamas valstybių narių ir Komisijos nustatytomis esamomis regioninio bendradarbiavimo struktūromis, ypač regioninėmis grupėmis, sudarytomis pagal Reglamentą (ES) Nr. 347/2013 dėl transeuropinės energetikos infrastruktūros gairių (TEN-E reglamentą). Tačiau, kadangi šio reglamento ir TEN-E reglamento tikslai skiriasi, regioninių grupių dydis ir sudėtis pakeista. Šio reglamento taikymo tikslais nustatant regionines grupes turėtų būti atsižvelgiama į šiuos 3 straipsnio 7 dalyje apibrėžtus kriterijus: tiekimo modelius, esamus bei planuojamus jungiamuosius dujotiekius ir jungiamųjų dujotiekių tarp valstybių narių pajėgumą, rinkos išsivystymą ir brandą, esamas regioninio bendradarbiavimo struktūras ir valstybių narių skaičių regione, kuris turėtų būti ribotas, kad būtų įmanoma laikytis nustatytos tvarkos. Pvz., Šiaurės vakarų regionas (JK ir Airija) sudarytas atsižvelgiant į esamą šių dviejų šalių bendradarbiavimą. Siūlomos daugumos regionų (Pietinio dujų koridoriaus, Vidurio ir Rytų Europos, Pietryčių Europos, Pirmojo ir Antrojo Baltijos energijos rinkos regiono) sudėties loginis pagrindas – tiekimo modelis tuo atveju, jei sutriktų tiekimas iš Rusijos. Šiaurės ir Pietvakarių Europos regionas (Belgija, Prancūzija, Liuksemburgas, Ispanija, Nyderlandai ir Portugalija) sudarytas atsižvelgiant į tai, kad šioje ES dalyje dujų rinka yra brandi ir gerai išvystyta. Gali būti, kad tai geriausias būdas išvengti ekstremaliųjų situacijų arba, jei nepavyktų, sumažinti jų padarinius; – regioniniai planai yra vertinami tarpusavyje. Šį darbą organizuoja Komisija – ji iš valstybių narių kandidatų atrenka kiekvienos tarpusavio vertinimo grupės (vienos kiekvienam regionui) narius. Pati Komisija atliekant tarpusavio vertinimus dalyvauja stebėtojos teisėmis; – Dujų koordinavimo grupė, remdamasi tarpusavio vertinimo išvadomis, aptaria planus siekdama užtikrinti, kad skirtingų regionų planai derėtų tarpusavyje; – šio proceso pabaigoje Komisija gali, priimdama Komisijos sprendimus, pareikalauti iš dalies pakeisti planus ir galiausiai planus patvirtina. 2. Išsamesni įpareigojimai, kuriais užtikrinama, kad būtų prieinama būtina infrastruktūra: – N–1 skaičiavimą turi papildyti nacionalinis hidraulinis skaičiavimas ir ENTSO–G atliekamas visos ES lygmens imitacinis bandymas, panašus į 2014 m. vasarą atliktus imitacinius bandymus testavimui nepalankiausiomis sąlygomis; – srautų priešinga kryptimi atveju visuose sujungimo taškuose turi būti užtikrintas nuolatinis srautų priešinga kryptimi pajėgumas, nebent jiems taikoma išimtis: i) sprendimus dėl išimties taikymo arba dėl pasiektino pajėgumo bendrai priima (bendru sprendimu) abiejų sujungimo taško šalių kompetentingos institucijos, pasikonsultavusios su kitomis dujų tiekimo koridoriaus valstybėmis narėmis, Komisija ir Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūra (ACER); ii) ACER turi pateikti nuomonę apie kompetentingų institucijų bendrą sprendimą; iii) Komisija, atsižvelgdama į ACER nuomonę, gali priimti sprendimą, kuriuo reikalaujama iš dalies pakeisti kompetentingų institucijų bendrą sprendimą. Komisija turės galią priimti šios srities sprendimą ne tik tais atvejais, kai kurios nors valstybės narės negali pasiekti susitarimo, kaip buvo anksčiau; iv) jei per tam tikrą laikotarpį bendras sprendimas nepriimamas, ACER parengia sprendimą, kurį sudaro pasiūlymas dėl išimties arba dėl atitinkamo srauto priešinga kryptimi pajėgumo. ACER sprendimas yra Komisijos sprendimo, kuriame nustatytos išimties arba atitinkamo pajėgumo sąlygos, pagrindas;

v) esamos išimtys turi būti peržiūrėtos laikantis naujos procedūros. 3. Pagerintas rizikos vertinimas ir rizikos prevencija: – geresnė prieiga prie informacijos: i) šiek tiek padidinta sutartyse pateiktos informacijos, kuri Komisijai automatiškai perduodama pagal esamą tvarką (t. y. bent dienos, mėnesio ir metų dujų kiekis), apimtis. Ši informacija nebebus teikiama suvestine forma; ii) kompetentingos institucijos bus įgaliotos dar neištikus ekstremaliajai situacijai, tačiau tinkamai pagrįstomis aplinkybėmis (pvz., galimos grėsmės atveju) gamtinių dujų bendrovių prašyti papildomos informacijos, įskaitant sutartyse pateiktą informaciją. Komisija gali prašyti prieigos prie šios informacijos ir gali nurodyti kompetentingoms institucijoms jos prašyti. Ši nuostata įtraukta remiantis Komisijos patirtimi 2014–2015 m. žiemą. Komisija pastebėjo sumažėjusį dujų iš Rusijos tiekimą kai kurioms ES dujų bendrovėms. Tačiau ji gavo per mažai informacijos šiam pokyčiui įvertinti, nes dėl to, kad situacija negalėjo būti priskirta prie ekstremaliųjų situacijų, kompetentingos institucijos neturėjo teisinio pagrindo prašyti atitinkamų dujų bendrovių pateikti tokią konkrečią informaciją; iii) gamtinių dujų bendrovių bus reikalaujama pasirašius su dujų tiekimo saugumu susijusias sutartis arba jas iš dalies pakeitus nedelsiant automatiškai apie tai pranešti nacionalinėms kompetentingoms institucijoms ir Komisijai. Su tiekimo saugumu susijusios sutartys yra ilgalaikės sutartys (t. y. galiojančios daugiau nei vienus metus), pagal kurias (kiekvieną atskirai arba drauge su kitomis su tuo pačiu tiekėju ar jo filialais sudarytomis sutartimis) vienai gamtinių dujų bendrovei ar jos filialams tiekiama daugiau kaip 40 proc. atitinkamoje valstybėje narėje per metus suvartojamo gamtinių dujų kiekio; iv) automatinis pranešimas pateikiamas, kai sudaroma arba iš dalies pakeičiama ribos kriterijų atitinkanti sutartis. Tačiau net ir to kriterijaus neatitinkančios sutartys gali būti svarbios vertinant dujų tiekimo saugumo padėtį. Nors rinkos pakito taip, kad labai ilgos trukmės sutartys šiuo metu sudaromos retai, tačiau jų dar pasitaiko. Jei ilgalaikė sutartis pasirašyta prieš pat įsigaliojant šiam reglamentui, automatinis pranešimo apie ją kompetentingoms institucijoms ir Komisijai įpareigojimas taikomas nebus. Jei be to į šią sutartį dar įtraukta sąlyga, kuria kaina susiejama su dujų biržos kaina, ji negali būti keičiama kelerius metus. Kitaip tariant, automatinis pranešimo apie pakeitimus įpareigojimas taip pat nebus taikomas. Atsižvelgiant į šią padėtį Komisijai ir kompetentingoms institucijoms yra reikalingi įgaliojimai prašyti pranešti apie sutartis, net jei jos nebuvo peržiūrėtos arba neatitinka ribos kriterijaus. Todėl tokiais tinkamai pagrįstais atvejais kaip aptartas pirmiau, Komisija arba kompetentingos institucijos gali paprašyti pranešti apie sutartis, jei tokių sutarčių reikia atliekant išsamų sudarytų sutarčių poveikio tiekimo saugumo padėčiai valstybėje narėje, regione ar visoje ES vertinimą, ir ypač atliekant rizikos vertinimus ir rengiant prevencinių veiksmų planus bei ekstremaliųjų situacijų valdymo planus. Kadangi kompetentingos institucijos arba Komisija gali prašyti pateikti visą sutartį, kompetentingos institucijos gali gauti ir informaciją apie kainas. Tuomet Komisija gali panaudoti sutartyse pateiktą informaciją vertindama visos ES tiekimo saugumo padėtį ir visų pirma vertindama prevencinių veiksmų planus ir ekstremaliųjų situacijų planus. Jei gamtinių dujų bendrovė nesilaiko pranešimo įpareigojimo, Komisija gali pradėti pažeidimo nagrinėjimo procedūrą dėl valstybių narių, kurių kompetentingos institucijos turi įgaliojimus gauti sutartis arba jų prašyti. Tai, kad Komisija nuo šiol turės didesnę prieigą prie informacijos apie komercines sutartis, nedaro jokio poveikio jos vykdomai dujų rinkos stebėsenai. Nustačius piktnaudžiavimo rinka atvejį ji imsis veiksmų; – įpareigojimas atliekant rizikos vertinimą atsižvelgti į aktualią visų rūšių riziką, pavyzdžiui, gaivalinių nelaimių, technologinę, komercinę, finansinę, socialinę, politinę ir su rinka susijusią riziką. Planuose turėtų būti išdėstytos veiksmingos, proporcingos ir nediskriminacinės priemonės visai aktualiai rizikai mažinti. Šio įpareigojimo tikslas – padidinti skaidrumą ir skatinti dalytis geriausia patirtimi. 4. Griežtesnis stebėjimas, kaip laikomasi įpareigojimų net ir sudėtingomis sąlygomis tiekti dujas tam tikrų kategorijų vartotojams (tiekimo standartas): – dabartiniame reglamente nustatytas tiekimo standartas, pagal kurį užtikrinamas nepertraukiamas dujų tiekimas saugomiems vartotojams mažiausiai septynias arba trisdešimt kalendorinių dienų (priklausomai nuo apibrėžto scenarijaus), net jei tiekiamas dujų kiekis nepakankamas ir (arba) poreikis išskirtinai didelis, išliks nepakeistas; – geresnis Komisijos atliekamas esamų nacionalinių priemonių stebėjimas, kad būtų laikomasi tiekimo įpareigojimo (pagal Komisijos sprendimus dėl planų) ir išvengta nepakankamos apsaugos arba pernelyg didelės apsaugos, kuri galėtų neigiamai paveikti pažeidžiamesnes valstybes nares; – parengus naujas ne rinka pagrįstas priemones, padedančias laikytis tiekimo standarto, atliekamas viešas jų poveikio vertinimas ir jos turi būti pateiktos Komisijai, kuri įvertina jų proporcingumą ir poveikį vidaus rinkai bei tiekimo saugumui kitose valstybėse narėse. Komisija gali priimti sprendimą, kuriuo reikalaujama iš dalies pakeisti priemones, ir jos negali įsigalioti, jei yra nesuderinamos su Komisijos sprendimu. 5. Į reglamentą įtrauktos aiškios nuostatos dėl naujo solidarumo principo: – jei, kaip leidžiama pagal reglamentą, valstybė narė taiko aukštesnį tiekimo standartą, dėl kurio gali sumažėti dujų srautai iš vienos šalies į kitą ir pablogėti tiekimo saugumo padėtis kaimyninėje valstybėje narėje, ekstremaliojoje situacijoje padidintas tiekimo standartas turi būti sumažintas iki ES numatytojo lygio (kuriuo užtikrinama paslauga visiems saugomiems vartotojams); – bus privaloma laikytis solidarumo principo remiantis valstybių narių sutarta technine ir administracine tvarka. Valstybės narės vartotojams, kurie nėra namų ūkiai, svarbiausių socialinių paslaugų teikėjai ar centralizuoto šilumos tiekimo įrenginiai, dujos negali būti tiekiamos (net ir ne ekstremaliojoje situacijoje), kol jomis neaprūpinti namų ūkiai, svarbiausių socialinių paslaugų teikėjai ar centralizuoto šilumos tiekimo įrenginiai kitoje prie to paties perdavimo tinklo prijungtoje valstybėje narėje, jei ji atsidūrė ekstremaliojoje situacijoje. 6. Saugomų vartotojų apibrėžtis bus palikta (t. y. mažosios ir vidutinės įmonės gali būti priskirtos prie saugomų vartotojų, jei valstybė narė taip nusprendžia). Tačiau valstybės narės kaip savo planų dalį turės įvesti priemones, kuriomis bus šalinamos techninės kliūtys ir užtikrinama, kad nesaugomi vartotojai nevartotų saugomiems vartotojams skirtų dujų. Valstybės narės gali pasirinkti šių priemonių pobūdį. 7. Reglamento taikymas tarp Energijos bendrijos susitariančiųjų šalių ir ES valstybių narių. Į persvarstytą reglamentą bus įtraukti ES valstybėms narėms taikomi specialūs tarpvalstybinio pobūdžio įpareigojimai Energijos bendrijos susitariančiųjų šalių atžvilgiu, o paskui Energijos bendrija turėtų priimti Bendrąjį aktą, kuriuo reglamentas priimamas ir integruojamas į Energijos bendrijos teisę ir kuriuo jos susitariančiosioms šalims nustatomi atsakomieji įpareigojimai valstybių narių atžvilgiu. Šie įpareigojimai bus taikomi tik Komisijai priėmus sprendimą, kuriuo patvirtinama, kad atsakomieji įpareigojimai tinkami taikyti tarp kiekvienos susitariančiosios šalies ir valstybių narių. Įpareigojimai bus susiję su rizikos vertinimo, jos prevencijos ir ekstremaliosiose situacijose taikytinų priemonių sistema.

8. Dėl bendro pirkimo mechanizmų reglamente aiškiai teigiama, kad valstybės narės ir gamtinių dujų bendrovės gali pačios tirti, kaip bendras gamtinių dujų pirkimas galėtų padėti išvengti tiekimo trūkumo situacijų. Tie mechanizmai turėtų būtų suderinami su Pasaulio prekybos organizacijos ir ES konkurencijos taisyklėmis, ypač su Komisijos Horizontaliosiomis bendradarbiavimo susitarimų gairėmis. 2016/0030 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl dujų tiekimo saugumo užtikrinimo priemonių, kuriuo panaikinamas Reglamentas (ES) Nr. 994/2010 (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 194 straipsnį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę, laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1)gamtinės dujos (toliau – dujos) tebėra vienas pagrindinių Sąjungos energijos tiekimo komponentų. Didelė dalis šių dujų importuojama į Sąjungą iš trečiųjų šalių; (2)didelis dujų tiekimo sutrikimas gali turėti poveikį visoms valstybėms narėms, visai Sąjungai ir 2005 m. spalio 25 d. Atėnuose pasirašytos Energijos bendrijos sutarties susitariančiosioms šalims. Jis taip pat gali smarkiai pakenkti Sąjungos ekonomikai ir turėti didelių socialinių padarinių, visų pirma pažeidžiamoms vartotojų grupėms; (3)šiuo reglamentu siekiama užtikrinti, kad sunkių klimato sąlygų arba dujų tiekimo sutrikimų atveju būtų imamasi visų būtinų priemonių nepertraukiamam dujų tiekimui, visų pirma saugomiems vartotojams, visoje Sąjungoje užtikrinti. Šių tikslų turėtų būti siekiama ekonomiškai efektyviausiomis priemonėmis ir neiškreipiant energijos rinkų; (4)2010 m. spalio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 994/2010 dėl dujų tiekimo saugumo užtikrinimo priemonių jau turėjo didelės teigiamos įtakos dujų tiekimo saugumo padėčiai Sąjungoje – tiek pasirengimui tiekimo sutrikimams, tiek jų padarinių mažinimui. Dabar valstybės narės turi rengti planus, kuriuose nustatomos prevencinės ir skubos priemonės, todėl yra geriau pasirengusios atremti tiekimo krizę, be to, jos turi vykdyti įvairius įpareigojimus dėl infrastruktūros pajėgumo ir dujų tiekimo, todėl yra geriau apsisaugojusios. Tačiau 2014 m. spalio mėn. parengtoje Reglamento (ES) Nr. 994/2010 įgyvendinimo ataskaitoje pabrėžti tie reglamento aspektai, kuriuos pagerinus tiekimo saugumas Sąjungoje būtų dar sustiprintas; (5)2014 m. spalio mėn. Komisijos komunikate dėl Europos dujų sistemos atsparumo trumpuoju laikotarpiu išnagrinėti dalinio arba visiško dujų tiekimo iš Rusijos sutrikimo padariniai ir prieita prie išvados, kad didelio sutrikimo atveju vien nacionalinės priemonės nėra itin veiksmingos dėl savo taikymo srities, kuri savaime yra ribota. Šis testavimas nepalankiausiomis sąlygomis parodė, kaip aktyvesniu valstybių narių bendradarbiavimu grindžiamas metodas gali smarkiai sumažinti labai didelių tiekimo sutrikimų padarinius pažeidžiamiausiose valstybėse narėse;

(6)2015 m. vasario mėn. Komisijos komunikate „Atsparios energetikos sąjungos ir perspektyvios klimato kaitos politikos pagrindų strategija“ pabrėžiama, kad energetikos sąjunga grindžiama solidarumu ir pasitikėjimu, kurie yra būtinos energetinio saugumo sąlygos. Šiuo reglamentu turėtų būti siekiama didinti solidarumą ir pasitikėjimą tarp valstybių narių ir įvesti tam reikalingas priemones – tokiu būdu bus sudarytos sąlygos energetikos sąjungai įgyvendinti; (7)sklandžiai veikianti dujų vidaus rinka yra geriausia energijos tiekimo saugumo visoje Sąjungoje garantija, padėsianti sumažinti žalingų dujų tiekimo sutrikimo padarinių riziką kiekvienoje valstybėje narėje. Jei tiekimo saugumui kurioje nors valstybėje narėje iškyla grėsmė, atsiranda rizika, kad tos valstybės narės vienašališkai parengtos priemonės gali sutrikdyti tinkamą dujų vidaus rinkos veikimą ir dujų tiekimą kitų valstybių narių vartotojams. Siekiant užtikrinti, kad dujų vidaus rinka veiktų net ir esant nepakankamam tiekimui, turi būti numatyti solidaraus ir koordinuoto reagavimo į tiekimo krizę veiksmai, apimantys tiek prevencinius veiksmus, tiek reagavimą į konkrečius tiekimo sutrikimus; (8)veiksmingesnių ir pigesnių priemonių, įgyvendinamų per regioninį bendradarbiavimą, potencialas kol kas dar nepakankamai ištirtas. Geriau koordinuoti reikia ne tik nacionalines padarinių mažinimo priemones ištikus ekstremaliajai situacijai, bet ir nacionalines prevencines priemones, kaip antai nacionalinio lygmens dujų laikymą ar su suskystintomis gamtinėmis dujomis susijusią politiką, kurios gali būti strategiškai svarbios kai kuriuose regionuose; (9)Laikantis solidarumo principo regioninis bendradarbiavimas, kuriame dalyvautų tiek valdžios institucijos, tiek gamtinių dujų įmonės, turėtų būti pagrindinis šio reglamento principas, kuris padėtų nustatyti kiekvienam regionui aktualią riziką ir optimizuoti koordinuotų priemonių naudą siekiant sumažinti tą riziką ir įgyvendinti Sąjungos vartotojams ekonomiškai efektyviausias priemones; (10)kai kurie vartotojai, įskaitant namų ūkius ir svarbiausių socialinių paslaugų teikėjus, yra ypač pažeidžiami ir jiems gali reikėti socialinės apsaugos. Tokių saugomų vartotojų apibrėžtis neturi prieštarauti Sąjungos solidarumo mechanizmams; (11)atsakomybę už dujų tiekimo saugumą savo kompetencijos ribose turėtų dalytis gamtinių dujų įmonės, valstybės narės, veikdamos per savo kompetentingas institucijas, ir Komisija. Tokia bendra atsakomybė reikalauja artimo šių šalių tarpusavio bendradarbiavimo. Be to, vartotojai, dujas naudojantys elektros gamybos ar pramonės tikslais, taip pat gali reikšmingai prisidėti užtikrinant dujų tiekimo saugumą reaguodami į krizę poreikio valdymo priemonėmis (pvz., sudarydami pertraukiamųjų pajėgumų sutartis arba keisdami kuro rūšį), kurios daro tiesioginį poveikį tiekimo ir poreikio pusiausvyrai; (12)kaip nustatyta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/73/EB, kompetentingos institucijos, atlikdamos šiame reglamente nurodytas užduotis, turėtų glaudžiai bendradarbiauti su atitinkamomis kitomis nacionalinėmis institucijomis, visų pirma nacionalinėmis reguliavimo institucijomis; (13)taikant infrastruktūros standartą valstybės narės įpareigojamos palaikyti būtiniausią infrastruktūros lygį, kad sutrikus vienai didžiausiai infrastruktūrai būtų užtikrintas tam tikras sistemos rezervas. N–1 rodikliu paremta analizė yra vien pajėgumu grindžiamas metodas, N–1 rezultatus turėtų papildyti ir dujų srautus apimanti išsami analizė; (14)Reglamente (ES) Nr. 994/2010 reikalaujama, kad perdavimo sistemos operatoriai užtikrintų nuolatinį pajėgumą transportuoti abiem kryptimis visuose tarpvalstybiniuose jungiamuosiuose dujotiekiuose, nebent būtų leista taikyti šio įpareigojimo išimtį. Juo siekiama užtikrinti, kad planuojant naują jungiamąjį dujotiekį visuomet būtų atsižvelgiama į nuolatinio pajėgumo transportuoti abiem kryptimis galimą naudą. Tačiau pajėgumas transportuoti abiem kryptimis gali būti naudojamas tiekiant dujas tiek kaimyninei valstybei narei, tiek kitoms dujų tiekimo koridoriaus valstybėms narėms. Taigi nuolatinio pajėgumo transportuoti abiem kryptimis užtikrinimo indėlis į tiekimo saugumą turi būti vertinamas iš platesnės perspektyvos, remiantis solidarumo ir artimesnio bendradarbiavimo principais. Todėl svarstant, ar įgyvendinti pajėgumą transportuoti abiem kryptimis, turėtų būti atliekama visą transportavimo koridorių apimanti sąnaudų ir naudos analizė. Kompetentingų institucijų atitinkamai turėtų būti reikalaujama remiantis regioninių rizikos vertinimų rezultatais iš naujo išnagrinėti pagal Reglamentą (ES) Nr. 994/2010 leistas taikyti išimtis; (15)Tarybos direktyvoje 2008/114/EB nustatytas procesas, kuriuo siekiama padidinti nustatytų ypatingos svarbos infrastruktūros objektų, įskaitant tam tikrus dujų infrastruktūros objektus, saugumą Sąjungoje. Direktyva 2008/114/EB kartu su šiuo reglamentu padeda kurti visuotinę Sąjungos energetinio saugumo užtikrinimo koncepciją; (16)šiame reglamente nustatomi pakankamai suderinti tiekimo saugumo standartai, kurie apima bent 2009 m. sausio mėn. situaciją, kai sutriko dujų tiekimas iš Rusijos. Šiuose standartuose atsižvelgiama į valstybių narių skirtumus, įpareigojimus teikti viešąsias paslaugas ir vartotojų apsaugos priemones, kaip nurodyta Direktyvos 2009/73/EB 3 straipsnyje. Tiekimo saugumo standartai turėtų būti stabilūs, kad garantuotų reikalingą teisinį tikrumą, taip pat aiškiai apibrėžti ir dėl jų gamtinių dujų įmonės neturėtų patirti nepagrįstos ir neproporcingos naštos. Jais taip pat turėtų būti užtikrinamos vienodos Sąjungos gamtinių dujų įmonių galimybės tiekti dujas nacionaliniams vartotojams; (17)kai rizika vertinama ir prevencinės priemonės bei padarinių mažinimo priemonės nustatomos ir priimamos regioniniu lygmeniu, atsiranda galimybė koordinuoti pastangas, o tai duoda didelės naudos užtikrinant priemonių veiksmingumą ir optimizuojant išteklius. Tai visų pirma pasakytina apie priemones, kuriomis siekiama užtikrinti nepertraukiamą tiekimą saugomiems vartotojams labai sudėtingomis sąlygomis, ir apie ekstremaliųjų situacijų padarinių mažinimo priemones. Tarpusavyje susijusios rizikos vertinimas regioniniu lygmeniu, kuris yra tiek išsamesnis, tiek tikslesnis, padės užtikrinti, kad valstybės narės būtų geriau pasirengusios bet kokioms krizėms. Be to, koordinuotas ir iš anksto sutartas tiekimo saugumo užtikrinimo metodas ekstremaliosiose situacijose padeda užtikrinti nuoseklius veiksmus ir sumažinti neigiamų padarinių, kurių kaimyninėse šalyse gali turėti išimtinai nacionalinio lygmens priemonės, išplitimo riziką; (18)regionai turi būti apibrėžiami kiek įmanoma remiantis valstybių narių ir Komisijos nustatytomis esamomis regioninio bendradarbiavimo struktūromis, ypač regioninėmis grupėmis, sudarytomis pagal Reglamentą (ES) Nr. 347/2013 dėl transeuropinės energetikos infrastruktūros gairių (TNE-E reglamentą). Tačiau, kadangi šio reglamento ir TEN-E reglamento tikslai skiriasi, atitinkamų regioninių grupių dydis ir sudėtis gali skirtis; (19)todėl šio reglamento taikymo tikslais nustatant regionines grupes turėtų būti atsižvelgiama į šiuos kriterijus: tiekimo modelius, esamus bei planuojamus jungiamuosius dujotiekius ir jungiamųjų dujotiekių tarp valstybių narių pajėgumą, rinkos išsivystymą ir brandą, esamas regioninio bendradarbiavimo struktūras ir valstybių narių skaičių regione, kuris turėtų būti ribotas, kad grupės nebūtų per didelės valdymo požiūriu. (20)kad regioninis bendradarbiavimas būtų įmanomas, valstybės narės kiekviename regione turėtų nustatyti bendradarbiavimo mechanizmą. Šis mechanizmas ar keli mechanizmai turėtų būti sukurti laiku, kad pagal juos būtų galima atlikti rizikos vertinimą ir parengti naudingus regioninio lygmens planus. Valstybės narės gali pačios susitarti, koks bendradarbiavimo mechanizmas geriausiai tinka konkrečiame regione. Komisija turėtų atlikti viso proceso lengvinimo funkciją ir skleisti geriausią regioninio bendradarbiavimo organizavimo patirtį, pvz., rotacijos būdu regione dalytis koordinatoriaus užduotis, kurios apima įvairių dokumentų rengimą ir specialių įstaigų steigimą. Jei susitarimas dėl bendradarbiavimo mechanizmo nepasiekiamas, atitinkamam regionui tinkamą mechanizmą gali siūlyti Komisija; (21)atlikdamos visapusišką rizikos vertinimą, kuris turi būti vykdomas regioniniu lygmeniu, kompetentingos institucijos turėtų įvertinti gamtinę, technologinę, komercinę, finansinę, socialinę, politinę, su rinka susijusią ir kitokią aktualią riziką, įskaitant atitinkamais atvejais tiekimo iš vieno didžiausio tiekėjo sutrikimo riziką. Visų rūšių rizika turėtų būti mažinama efektyviomis, proporcingomis ir nediskriminacinėmis priemonėmis, kurios turi būti išdėstytos prevencinių veiksmų plane ir ekstremaliųjų situacijų valdymo plane. Rizikos vertinimo rezultatai turėtų būti panaudoti atliekant Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 6 straipsnyje numatytus įvairių pavojų rizikos vertinimus; (22)rizikos vertinimams pagrįsti Europos dujų perdavimo sistemos operatorių tinklas (ENTSO-G), konsultuodamasis su Dujų koordinavimo grupe ir Europos elektros energijos perdavimo sistemos operatorių tinklu (toliau – ENTSO-E), turėtų atlikti visos Sąjungos lygmens imitacinius bandymus, panašius į 2014 m. atliktą testavimą nepalankiausiomis sąlygomis; (23)siekdamos užtikrinti kuo didesnį pasirengimą, kad būtų išvengta tiekimo sutrikimo, o jei jo išvengti nepavyktų – kad būtų galima sumažinti jo padarinius, atitinkamos regiono kompetentingos institucijos, pasikonsultavusios su suinteresuotaisiais subjektais, turi parengti prevencinių veiksmų planus ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planus. Regioniniuose planuose turėtų būti atsižvelgiama į kiekvienos valstybės narės specifinius ypatumus. Juose taip pat turėtų būti aiškiai apibrėžtos gamtinių dujų įmonių ir kompetentingų institucijų funkcijos ir atsakomybė. Rengiant nacionalines priemones turėtų būti išsamiai atsižvelgta į prevencinių veiksmų plane ir ekstremaliųjų situacijų valdymo plane nustatytas regionines priemones. Nacionalinės priemonės turėtų būti tokio pobūdžio, kad jomis mažinant nacionalinio lygmens riziką būtų visapusiškai išnaudotos regioninio bendradarbiavimo teikiamos galimybės. Planai turėtų būti techninio ir operatyvinio pobūdžio, o jų tikslas – padėti užkirsti kelią ekstremaliųjų situacijų susidarymui ir plitimui ir mažinti jų padarinius. Planuose turėtų būti atsižvelgiama į elektros energijos sistemos saugumą ir jie turėtų būti suderinti su energetikos sąjungos strateginio planavimo ir ataskaitų teikimo priemonėmis; (24)todėl visų gamtinių dujų įmonių ir kompetentingų institucijų vaidmenys ir atsakomybė turėtų būti aiškiai apibrėžtos, kad dujų vidaus rinka tinkamai veiktų, ypač sutrikus tiekimui ir ištikus krizėms. Tie vaidmenys ir atsakomybė turėtų būti nustatyti taip, kad būtų užtikrinama, jog būtų laikomasi trijų lygmenų požiūrio, pagal kurį veiksmų pirmiausia imasi atitinkamos gamtinių dujų įmonės ir pramonės atstovai, po to – valstybės narės nacionaliniu ar regioniniu lygmeniu, ir galiausiai – Sąjunga. Šiuo reglamentu gamtinių dujų įmonėms ir vartotojams turėtų būti sudarytos sąlygos kuo ilgiau naudotis rinkos priemonėmis tais atvejais, kai sutrinka dujų tiekimas. Tačiau jame taip pat turėtų būti numatyti mechanizmai, kurie gali būti taikomi tuomet, kai pačios rinkos nebepajėgia tinkamai tvarkytis su dujų tiekimo sutrikimu; (25)kilus tiekimo krizei rinkos dalyviams turėtų būti suteikiama pakankama galimybė į susidariusias aplinkybes reaguoti taikant rinkos priemones. Jei panaudojamos visos rinkos priemonės ir jų vis viena nepakanka, valstybės narės ir jų kompetentingos institucijos turėtų imtis priemonių, skirtų tiekimo sutrikimo padariniams pašalinti arba sumažinti;

(26)kaskart valstybėms narėms planuojant įvesti ne rinkos priemones, turi būti aprašomas jų ekonominis poveikis. Tokiu būdu užtikrinama, kad vartotojai turėtų reikiamą informaciją apie tokių priemonių išlaidas, garantuojamas priemonių, ypač jų indėlio į dujų kainą, skaidrumas; (27)2015 m. kovo mėn. Europos Vadovų Taryba paragino laikantis PPO teisės ir Sąjungos konkurencijos taisyklių visapusiškai įvertinti galimybes sukurti savanoriškus paklausos sujungimo mechanizmus. Tai suteiktų galimybę valstybėms narėms ir gamtinių dujų įmonėms ištirti, kaip bendras gamtinių dujų pirkimas galėtų padėti laikantis tų taisyklių tvarkytis su nepakankamo tiekimo situacijomis; (28)poreikio valdymo priemonės (pvz., kuro rūšies keitimas arba dujų tiekimo dideliems pramoniniams vartotojams mažinimas ekonomiškai efektyvia tvarka) gali būti labai vertingos užtikrinant energetinį saugumą, jei sutrikus dujų tiekimui jas būtų galima pritaikyti greitai ir smarkiai sumažinti dujų poreikį. Daugiau pastangų turėtų būti dedama siekiant padidinti energijos vartojimo efektyvumą, ypač tais atvejais, kai reikia poreikio valdymo priemonių. Reikėtų atsižvelgti į siūlomų poreikio ir tiekimo valdymo priemonių poveikį aplinkai ir kiek įmanoma pirmenybę teikti toms priemonėms, kurios daro mažiausią poveikį aplinkai. Tuo pat metu reikia atsižvelgti ir į tiekimo saugumo ir konkurencingumo aspektus; (29)rengdamos ir įgyvendindamos prevencinių veiksmų planus ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planus kompetentingos institucijos turėtų visuomet siekti, kad dujų sistema saugiai veiktų regioniniu ir nacionaliniu lygmenimis. Šiuose planuose jos numato ir apibrėžia techninius tinklo veikimo apribojimus, įskaitant technines ir saugos priežastis, dėl kurių gali sumažėti srautai ekstremaliojoje situacijoje; (30)kai kuriuose Sąjungos regionuose tiekiamos mažo kaloringumo dujos. Atsižvelgiant į jų savybes, jų negalima naudoti įrenginiuose, suprojektuotuose naudoti didelio kaloringumo dujas. Vis dėlto didelio kaloringumo dujas įmanoma naudoti įrenginiuose, suprojektuotuose naudoti mažo kaloringumo dujas, jei didelio kaloringumo dujos paverčiamos mažo kaloringumo dujomis, pavyzdžiui, pridedant azoto. Specifinės mažo kaloringumo dujų savybės turėtų būti apsvarstytos nacionaliniu ir regioniniu lygmeniu ir į jas turėtų būti atsižvelgta atliekant rizikos vertinimą ir rengiant prevencinių veiksmų planus ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planus; (31)būtina užtikrinti, kad veiksmas, kurio numatyta imtis ekstremaliojoje situacijoje, būtų prognozuojamas, kad visi rinkos dalyviai turėtų pakankamą galimybę reaguoti ir pasirengti tokioms aplinkybėms. Todėl kompetentingos institucijos paprastai turėtų laikytis savo ekstremalių situacijų valdymo planų. Tinkamai pagrįstomis ypatingomis aplinkybėmis joms turėtų būti leista imtis nuo tų planų nukrypstančių veiksmų. Taip pat svarbu užtikrinti, kad paskelbimo apie ekstremaliąsias situacijas būdas būtų skaidresnis ir nuspėjamesnis. Šiuo atžvilgiu labai svarbi gali būti informacija apie sistemos balansą (bendrą perdavimo tinklo būklę), kurio sistema nustatyta Komisijos reglamente (ES) Nr. 312/2014. Ta informacija tikruoju laiku turėtų būti prieinama kompetentingoms institucijoms ir nacionalinėms reguliavimo institucijoms, jei pastarosios nėra kompetentingos institucijos; (32)prevencinių veiksmų planai ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planai turėtų būti reguliariai atnaujinami ir skelbiami. Turėtų būti atliekamas jų tarpusavio vertinimas. Atliekant tarpusavio vertinimą galima anksti aptikti nesuderinamumus ir priemones, kurios gali kelti grėsmę tiekimo saugumui kitose valstybėse narėse, tuo pat metu užtikrinant, kad skirtingų regionų planai būtų suderinami tarpusavyje. Tarpusavio vertinimas leidžia valstybėms narėms dalytis geriausia patirtimi; (33)siekdamos užtikrinti, kad ekstremaliųjų situacijų valdymo planai visuomet būtų atnaujinti ir veiksmingi, valstybės narės tarp planų atnaujinimų turėtų atlikti bandymus tikruoju laiku imituodamos didelio ir vidutinio poveikio scenarijus ir reagavimo veiksmus. bandymo rezultatus kompetentingos institucijos turėtų pristatyti Dujų koordinavimo grupėje; (34)siekiant palengvinti rizikos vertinimą ir prevencinių veiksmų planų bei ekstremaliųjų situacijų valdymo planų rengimą, jų tarpusavio vertinimą ir Komisijos atliekamą jų vertinimą, reikia parengti privalomus išsamius šablonus, apimančius visų rūšių riziką, kuri turi būti įvertinta atliekant rizikos vertinimą, ir visus minėtų planų aspektus; (35)siekiant palengvinti valstybių narių ir Komisijos bendravimą, rizikos vertinimai, prevencinių veiksmų planai, ekstremaliųjų situacijų valdymo planai ir visi kiti pagal šį reglamentą teiktini dokumentai ir informacija turi būti teikiami naudojant standartinę elektroninę pranešimo sistemą; (36)kaip parodė 2014 m. spalio mėn. testavimas nepalankiausiomis sąlygomis, norint užtikrinti tiekimo saugumą visoje Sąjungoje ir iki minimumo sumažinti bendrąsias išlaidas, būtina laikytis solidarumo principo. Jei kurioje nors valstybėje narėje paskelbiama ekstremalioji situacija, solidarumui sustiprinti turėtų būti taikomas dviejų etapų metodas. Visų pirma, visos valstybės narės, kurios yra įsivedusios aukštesnį tiekimo standartą, turėtų jį sumažinti iki numatytojo lygio, kad dujų rinka taptų likvidesnė. Tuomet, jei po pirmojo etapo būtinas tiekimas nėra užtikrinamas, kaimyninės šalys (net ir nesančios ekstremaliojoje situacijoje) turėtų imtis papildomų priemonių, kurios padėtų užtikrinti tiekimą ekstremaliojoje situacijoje atsidūrusios valstybės narės namų ūkiams, svarbiausių socialinių paslaugų teikėjams ir centralizuoto šilumos tiekimo įrenginiams. Valstybės narės šias solidarumo priemones turėtų nustatyti ir išsamiai aprašyti savo ekstremaliųjų situacijų valdymo planuose, užtikrindamos pakankamą ir sąžiningą kompensaciją gamtinių dujų įmonėms; (37)Europos solidarumas prireikus turėtų būti išreiškiamas Sąjungai ir valstybėms narėms teikiant civilinės saugos pagalbą. Tokia pagalba turėtų būti palengvinama ir koordinuojama pagal Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu 1313/2013/ES nustatytą Sąjungos civilinės saugos mechanizmą, kuriuo siekiama sustiprinti Sąjungos ir valstybių narių bendradarbiavimą ir palengvinti veiklos civilinės saugos srityje koordinavimą, kad veiksmingiau veiktų gaivalinių nelaimių ir žmogaus sukeltų katastrofų prevencijos, parengties joms ir reagavimo į jas sistema; (38)norint įvertinti tiekimo saugumo padėtį tam tikroje valstybėje narėje, regione arba Sąjungoje, būtina turėti prieigą prie atitinkamos informacijos. Visų pirma, valstybėms narėms ir Komisijai reikalinga nuolatinė prieiga prie gamtinių dujų įmonių informacijos apie pagrindinius dujų tiekimo parametrus, kurie yra pagrindinis indėlis formuojant tiekimo saugumo politiką. Tinkamai pagrįstomis aplinkybėmis (nepriklausomai nuo to, ar paskelbta ekstremalioji situacija) turėtų būti užtikrinama prieiga ir prie papildomos informacijos, reikalingos bendrai dujų tiekimo padėčiai įvertinti. Toji papildoma informacija paprastai yra su kainomis nesusijusi dujų tiekimo informacija, pvz., mažiausias ir didžiausias dujų kiekis, pristatymo taškai ir tiekimo maržos. Tokios informacijos gali būti prašoma, jei pvz., valstybėje narėje atsiranda dujų tiekimo atitinkamam (-iems) pirkėjui (-ams) modelio pakitimų, kurių rinkoms įprastai veikiant neturėtų būti ir kurie gali paveikti dujų tiekimą Sąjungoje ar jos dalyse; (39)2015 m. kovo mėn. Europos Vadovų Taryba padarė išvadą, kad dujų tiekimo sutartys su trečiosiomis šalimis turėtų būti skaidresnės ir labiau suderinamos su Sąjungos energetinio saugumo nuostatomis. Šiomis aplinkybėmis visapusiškai įvertinti aktualią riziką, dėl kurios gali sutrikti tiekimas arba kuri gali trukdyti taikyti būtinas padarinių mažinimo priemones, jei krizė vis dėlto ištiktų, turėtų padėti efektyvus tikslinis prieigos prie dujų tiekimo sutarčių suteikimo valstybėms narėms mechanizmas. Pagal tokį mechanizmą apie tam tikras svarbiausias dujų tiekimo sutartis iš karto po jų sudarymo turėtų būti automatiškai pranešama valstybėms narėms. Tačiau visi automatinio pranešimo apie sutartį įpareigojimai turi būti proporcingi. Įvedus šį įpareigojimą, toms tiekėjų ir pirkėjų sutartims, kurios apima 40 proc. nacionalinės rinkos, būtų užtikrinta tinkama pusiausvyra administracinio efektyvumo požiūriu ir nustatyti aiškūs įpareigojimai rinkos dalyviams. Tai nereiškia, kad kitos dujų tiekimo sutartys nėra svarbios tiekimo saugumui. Taigi valstybėms narėms turėtų būti suteikta teisė prašyti ir kitų sutarčių, kurios gali turėti neigiamą poveikį tiekimo saugumui valstybėje narėje ar regione arba visoje Sąjungoje. Atsižvelgiant į Komisijos vaidmenį vertinant, kaip nuosekliai ir efektyviai prevenciniai veiksmų planai ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planai padeda mažinti nacionalinio, regioninio ir ES lygmens tiekimo saugumui kylančią riziką, jai turėtų būti užtikrinta tokia pati prieiga prie dujų tiekimo sutarčių kaip ir valstybėms narėms. Komisija gali paraginti valstybes nares iš dalies pakeisti planus atsižvelgiant į sutartyse pateiktą informaciją. Turėtų būti užtikrinamas neskelbtinos komercinės informacijos konfidencialumas. Geresnė Komisijos prieiga prie komercinių sutarčių informacijos neturi paveikti Komisijos vykdomos dujų rinkos stebėsenos ir Komisija turėtų įsikišti nustačius Sąjungos teisės pažeidimą. Šiomis reglamento nuostatomis neturėtų būti pažeidžiama Komisijos teisė pradėti pažeidimų nagrinėjimo procedūras pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 258 straipsnį ir užtikrinti konkurencijos taisyklių, įskaitant susijusių su valstybės pagalba, laikymąsi; (40)Dujų koordinavimo grupė Sąjungos masto ekstremaliojoje situacijoje turėtų savo konsultacijomis padėti Komisijai koordinuoti tiekimo saugumo užtikrinimo priemones. Ji taip pat turėtų stebėti priemonių, kurių turi būti imamasi pagal šį reglamentą, adekvatumą ir tinkamumą, įskaitant įvairių regionų parengtų prevencinių veiksmų planų ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planų, kurių tarpusavio vertinimą atliko specialios grupės, derėjimą tarpusavyje; (41)vienas iš Sąjungos tikslų yra sustiprinti Energijos bendriją, kuri užtikrintų veiksmingą Sąjungos energetikos acquis ir energijos rinkos reformų įgyvendinimą ir skatintų investuoti į energetikos sektorių glaudžiau integruodama Sąjungos ir Energijos bendrijos energijos rinkas. Šiuo tikslu taip pat reikia įvesti bendro krizių valdymo sistemą siūlant regioninio lygmens prevencinių veiksmų planus ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planus, kurie apimtų ir Energijos bendrijos susitariančiąsias šalis. Be to, 2014 m. spalio mėn. Komisijos komunikate dėl Europos dujų sistemos atsparumo trumpuoju laikotarpiu nurodoma, kad energijos srautui tarp Sąjungos valstybių narių ir Energijos bendrijos susitariančiųjų šalių reikėtų taikyti energijos vidaus rinkos taisykles. Šiuo atžvilgiu, norint užtikrinti veiksmingą krizių valdymą Sąjungos valstybių narių ir Energijos bendrijos susitariančiųjų šalių pasieniuose, priėmus Bendrąjį aktą turėtų būti nustatyta būtina tvarka, pagal kurią, tinkamai parengus reikiamas dvišales nuostatas, galėtų būti vykdomas specialus bendradarbiavimas su bet kuria Energijos bendrijos susitariančiąja šalimi; (42)kadangi iš trečiųjų valstybių tiekiamos dujos yra labai svarbios Sąjungos dujų tiekimo saugumui užtikrinti, Komisija turėtų koordinuoti veiksmus trečiųjų valstybių atžvilgiu, drauge su trečiosiomis valstybėmis tiekėjomis ir trečiosiomis tranzito valstybėmis rengti reagavimo krizinėse situacijoje sistemą ir užtikrinti stabilų dujų srautą į Sąjungą. Komisijai turėtų būti suteikta teisė sudaryti specialios paskirties grupę, kuri, konsultuodamasi su atitinkamomis trečiosiomis valstybėmis, krizinėse situacijose stebėtų dujų srautus į Sąjungą ir tais atvejais, kai krizė kyla dėl trečiojoje valstybėje kilusių sunkumų, atliktų tarpininko ir pagalbininko funkciją; (43)jei turima patikimos informacijos, kad dėl padėties, susiklosčiusios už Sąjungos ribų, iškilo grėsmė tiekimo saugumui vienoje ar keliose valstybėse narėse ir gali būti aktyvuotas Sąjungą ir trečiąją valstybę siejantis išankstinio perspėjimo mechanizmas, Komisija nedelsdama turėtų informuoti Dujų koordinavimo grupę, o Sąjunga turėtų imtis tinkamų veiksmų bandydama sušvelninti padėtį; (44)valstybės narės pačios negali tinkamai pasiekti šio reglamento tikslų, t. y. užtikrinti saugų dujų tiekimą Sąjungoje. Dėl veiksmų masto arba poveikio tų tikslų galima geriau pasiekti Sąjungos lygmeniu. Todėl Sąjunga, vadovaudamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatytu subsidiarumo principu, gali patvirtinti atitinkamas priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti; (45)kad Sąjunga galėtų sparčiai reaguoti į kintančias aplinkybes, susijusias su dujų tiekimo saugumu, pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus dėl regionų ir rizikos vertinimo bei planų šablonų keitimo. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;

(46)Reglamentas (EB) Nr. 994/2010 turėtų būti panaikintas. Siekiant išvengti atotrūkio, pagal Reglamentą (ES) Nr. 994/2010 parengti prevencinių veiksmų planai ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planai turėtų likti galioti tol, kol bus parengti pirmieji nauji prevencinių veiksmų planai ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planai, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: 1 straipsnis

Dalykas Šiame reglamente nustatomos nuostatos, kurių tikslas – garantuoti dujų tiekimo saugumą užtikrinant tinkamą ir nenutrūkstamą gamtinių dujų (toliau – dujos) vidaus rinkos veikimą, leidžiant įgyvendinti išimtines priemones tais atvejais, kai rinka nebegali tiekti reikalingo dujų kiekio, ir aiškiai apibrėžiant bei padalijant gamtinių dujų įmonių, valstybių narių ir Sąjungos atsakomybę už prevencinius veiksmus ir reagavimo į konkrečius tiekimo sutrikimus veiksmus. Šiame reglamente taip pat nustatomi solidarumo principu pagrįsti skaidrūs mechanizmai, taikytini siekiant koordinuoti pasirengimo valstybės narės, regioninio ir Sąjungos masto ekstremaliosioms situacijoms bei reagavimo į jas veiksmus. 2 straipsnis

Apibrėžtys Šiame reglamente vartojamos Direktyvos 2009/73/EB 2 straipsnyje ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 715/2009 2 straipsnyje pateiktos terminų apibrėžtys. Kitų vartojamų terminų apibrėžtys: (1)saugomas vartotojas – prie dujų skirstymo tinklo prijungtas buitinis vartotojas; atitinkamai valstybei narei nusprendus, saugomu vartotoju taip pat gali būti laikomas vienas ar daugiau iš šių subjektų: (a)mažoji arba vidutinė įmonė, jei ji prijungta prie dujų skirstymo tinklo, arba svarbiausių socialinių paslaugų teikėjas, jei jis prijungtas prie dujų skirstymo ar perdavimo tinklo, su sąlyga, kad bendras tokių įmonių arba paslaugų teikėjų suvartojamas dujų kiekis nesudaro daugiau kaip 20 proc. bendro galutinio dujų suvartojimo toje valstybėje narėje; (b)centralizuoto šilumos tiekimo įrenginys, jei iš jo tiekiama šiluma buitiniams vartotojams arba a punkte nurodytoms įmonėms arba paslaugų teikėjams, jei šiame įrenginyje negalima naudoti kitų rūšių kuro ir jei jis prijungtas prie dujų skirstymo ar perdavimo tinklo; (2)svarbiausių socialinių paslaugų teikėjas – sveikatos priežiūros, skubiosios pagalbos arba saugumo tarnyba; (3)nacionalinė reguliavimo institucija – nacionalinė reguliavimo institucija, paskirta pagal Direktyvos 2009/73/EB 39 straipsnio 1 dalį. 3 straipsnis

Atsakomybė už dujų tiekimo saugumą 1.Už dujų tiekimo saugumą pagal atitinkamas savo veiklos ir kompetencijos sritis bendrai atsako gamtinių dujų įmonės, valstybės narės, visų pirma per savo kompetentingas institucijas, ir Komisija. 2.Kiekviena valstybė narė kaip savo kompetentingą instituciją, kuri užtikrina šiame reglamente numatytų priemonių įgyvendinimą, paskiria nacionalinę vyriausybės instituciją arba nacionalinę reguliavimo instituciją. Įgyvendindamos šį reglamentą, kompetentingos institucijos bendradarbiauja tarpusavyje. Valstybės narės gali leisti kompetentingai institucijai pavesti konkrečias šiame reglamente nustatytas užduotis kitoms įstaigoms. Pavestos užduotys atliekamos prižiūrint kompetentingai institucijai ir nurodomos 7 straipsnyje minimuose planuose. Pavesti skelbti bet kurio 10 straipsnio 1 dalyje nurodyto lygio krizes galima tik valdžios institucijai. 3.Kiekviena valstybė narė nedelsdama nurodo Komisijai kompetentingos institucijos pavadinimą ir praneša jai apie visus su tuo susijusius pasikeitimus. Kiekviena valstybė narė kompetentingos institucijos pavadinimą paskelbia viešai. 4.Įgyvendindama šiame reglamente numatytas priemones, kompetentinga institucija vaidmenis ir atsakomybę skirtingiems susijusiems dalyviams paskirsto taip, kad būtų užtikrinama, jog būtų laikomasi trijų lygmenų požiūrio, pagal kurį veiksmų pirmiausia imasi atitinkamos gamtinių dujų įmonės ir pramonės atstovai, po to – valstybės narės nacionaliniu ar regioniniu lygmeniu ir galiausiai – Sąjunga. 5.Atitinkamais atvejais Komisija koordinuoja kompetentingų institucijų veiksmus regioniniu ir Sąjungos lygmenimis, kaip nustatyta šiame reglamente, inter alia, per 14 straipsnyje nurodytą Dujų koordinavimo grupę arba per 11 straipsnio 4 dalyje nurodytą krizių valdymo grupę, visų pirma tais atvejais, kai susidaro 11 straipsnio 1 dalyje apibrėžta regioninio ar Sąjungos masto ekstremalioji situacija. 6.Prevencinių veiksmų planuose ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planuose nurodytos tiekimo saugumo užtikrinimo priemonės turi būti aiškiai apibrėžtos, skaidrios, proporcingos, nediskriminacinės ir patikrinamos, neturi nederamai iškraipyti konkurencijos ir trikdyti veiksmingo dujų vidaus rinkos veikimo, taip pat turi nekelti pavojaus dujų tiekimo saugumui kitose valstybėse narėse ar visoje Sąjungoje. 7.Regionų, tarp kurių turi vykti šiame reglamente numatytas regioninis bendradarbiavimas, teritorinė sudėtis nustatoma atsižvelgiant į šiuos kriterijus:

(a)geografinį artumą; (b)esamus bei planuojamus jungiamuosius dujotiekius ir jungiamųjų dujotiekių tarp valstybių narių pajėgumą, taip pat į tiekimo modelius; (c)galimybę telkti išteklius ir visame regione subalansuoti dujų tiekimo saugumui kylančią riziką; (d)rinkos išsivystymą ir brandą; (e)siekį užtikrinti, kad kiekvieną regioną sudarytų ne per daug valstybių narių; (f)kiek tai įmanoma, į esamas regioninio bendradarbiavimo struktūras. Regionai ir kiekvieno jų teritorinė sudėtis yra išvardyti I priede. Komisijai suteikiami įgaliojamai pagal 18 straipsnį priimti deleguotuosius aktus, kuriais, remiantis šios dalies pirmoje pastraipoje nustatytais kriterijais, iš dalies keičiamas I priedas, jei dėl tam tikrų aplinkybių prireikia pakeisti regiono teritorinę sudėtį. 4 straipsnis

Infrastruktūros standartas 1.Kiekviena valstybė narė, arba, jei valstybė narė taip numato, kompetentinga institucija užtikrina, kad būtų imamasi reikiamų priemonių, kad sutrikus vienos didžiausios dujų infrastruktūros veikimui, likusios infrastruktūros techninis pajėgumas, nustatomas pagal II priedo 2 punkte pateiktą N–1 formulę, nepažeidžiant šio straipsnio 2 dalies nuostatų, būtų pakankamas, kad būtų galima patenkinti visą formulės taikymo teritorijos dujų poreikį išskirtinai didelio dujų poreikio dieną, kuri pagal statistinę tikimybę pasitaiko kartą per 20 metų. Tuo neapribojama sistemų operatorių pareiga daryti atitinkamas investicijas ir perdavimo sistemų operatorių prievolės, nustatytos Direktyvoje 2009/73/EB ir Reglamente (EB) Nr. 715/2009. 2.Įpareigojimas užtikrinti, kad, kaip nurodyta 1 dalyje, likusios infrastruktūros techninio pajėgumo pakaktų visam dujų poreikiui patenkinti, taip pat laikomas įvykdytu, jei kompetentinga institucija prevencinių veiksmų plane įrodo, kad tiekimo sutrikimas gali būti pakankamai ir laiku kompensuotas taikant atitinkamas rinka pagrįstas dujų poreikio valdymo priemones. Tuo tikslu naudojama II priedo 4 punkte pateikta formulė. 3.Atitinkamais atvejais kaimyninių valstybių narių kompetentingos institucijos, remdamosi 6 straipsnyje nurodytu rizikos vertinimu, gali sutarti šio straipsnio 1 dalyje nustatytą įpareigojimą vykdyti kartu. Tokiu atveju kompetentingos institucijos prevencinių veiksmų plane pateikia pagal N–1 formulę atliktą skaičiavimą ir paaiškina, kaip sutartomis priemonėmis įvykdomas šis įpareigojimas. Taikomas II priedo 5 punktas. 4.Perdavimo sistemų operatoriai užtikrina nuolatinį fizinį pajėgumą transportuoti dujas abiem kryptimis (toliau – pajėgumas transportuoti abiem kryptimis) visuose jungiamuosiuose dujotiekiuose tarp valstybių narių, išskyrus: (a)jungiamuosius dujotiekius su gavybos įrenginiais, SGD įrenginiais ir skirstymo tinklais arba (b)atvejus, kuriais nuo to įpareigojimo atleista. Jungiamojo dujotiekio nuolatinio pajėgumo transportuoti abiem kryptimis užtikrinimo arba padidinimo ir atleidimo nuo to įpareigojimo suteikimo arba jo galiojimo pratęsimo tvarka yra nustatyta III priede. 5.Kad suteiktų tinkamų paskatų, nacionalinės reguliavimo institucijos, skaidriai ir išsamiai nustatydamos arba tvirtindamos tarifus ar metodiką pagal Direktyvos 2009/73/EB 41 straipsnio 8 dalį ir Reglamento (EB) Nr. 715/2009 13 straipsnį, atsižvelgia į patirtas veiksmingas 1 dalyje nustatyto įpareigojimo įvykdymo išlaidas ir nuolatinio pajėgumo transportuoti abiem kryptimis užtikrinimo išlaidas. 6.Jei rinkoje nėra investicijų į nuolatinio pajėgumo transportuoti abiem kryptimis užtikrinimą ar didinimą poreikio ir jei dėl tų investicijų išlaidų patiria kelios valstybės narės arba viena valstybė narė kitos valstybės narės naudai, prieš priimant bet kokį sprendimą dėl investicijų, visų atitinkamų valstybių narių nacionalinės reguliavimo institucijos kartu priima sprendimą dėl išlaidų paskirstymo. Paskirstant išlaidas visų pirma atsižvelgiama į atitinkamų valstybių narių iš investicijų į infrastruktūrą gaunamos su dujų tiekimo saugumo padidėjimu susijusios naudos dalį ir į investicijas, jau padarytas į atitinkamą infrastruktūrą. 7.Kompetentinga institucija užtikrina, kad bet kokia nauja perdavimo infrastruktūra būtų prisidedama prie tiekimo saugumo, t. y. kad būtų plėtojamas gerai sujungtas tinklas, be kita ko, atitinkamais atvejais užtikrinant rinkos poreikius ir nustatytą riziką atitinkantį pakankamą tarpvalstybinių įleidimo ir išleidimo taškų skaičių. Atlikdamos rizikos vertinimą kompetentingos institucijos nustato, ar esama vidinių trukdžių ir ar nacionaliniais dujų įleidimo pajėgumais ir infrastruktūra, visų pirma perdavimo tinklais, yra užtikrinama galimybė pritaikyti nacionalinius ir tarpvalstybinius dujų srautus vienos didžiausios nacionalinio lygmens dujų infrastruktūros ir vienos didžiausios bendro regioninio intereso dujų infrastruktūros veikimo sutrikimo scenarijui, nustatytam atliekant rizikos vertinimą. 8.Liuksemburgas, Slovėnija ir Švedija išimties tvarka neprivalo vykdyti šio straipsnio 1 dalyje nustatyto įpareigojimo, tačiau stengiasi jį įvykdyti, kartu pagal 5 straipsnį užtikrindamos dujų tiekimą saugomiems vartotojams. Ta išimtis šioms šalims taikoma tol, kol:

(a)Liuksemburgo atveju: jis turės bent du jungiamuosius dujotiekius su kitomis valstybėmis narėmis, bent du skirtingus tiekimo šaltinius ir savo teritorijoje neturės dujų saugyklų; (b)Slovėnijos atveju: ji turės bent du jungiamuosius dujotiekius su kitomis valstybėmis narėmis, bent du skirtingus tiekimo šaltinius ir savo teritorijoje neturės dujų saugyklų ar SGD įrenginių; (c)Švedijos atveju: per jos teritoriją nebus vykdomas dujų tranzitas į kitas valstybes nares, jos metinis bendrasis šalyje suvartojamas dujų kiekis bus mažesnis nei 2 Mt naftos ekvivalentu, o energijos, pagamintos naudojant dujas, suvartojimas joje sudarys mažiau kaip 5 proc. viso pirminės energijos suvartojimo. Liuksemburgas, Slovėnija ir Švedija užtikrina, kad būtų nuolat atliekami skaidrūs, išsamūs ir nediskriminaciniai rinkos tyrimai dėl investicijų į infrastruktūrą poreikio, ir viešai skelbia tų tyrimų rezultatus. Šios šalys informuoja Komisiją apie bet kokius atitinkamoje pastraipoje nustatytų sąlygų pasikeitimus. Pirmoje pastraipoje nustatyta išimtis nebetaikoma, jei nebetenkinama bent viena tų sąlygų. Liuksemburgas, Slovėnija ir Švedija ne vėliau kaip 2018 m. gruodžio 3 d. pateikia Komisijai ataskaitą, kurioje aprašoma padėtis, susijusi su atitinkamoje pastraipoje nustatytomis sąlygomis ir su galimybėmis įvykdyti 1 dalyje nurodytą įpareigojimą, atsižvelgiant į infrastruktūros standarto įgyvendinimo ekonominį poveikį, rinkos tyrimų rezultatus ir dujų rinkos pokyčius bei dujų infrastruktūros projektus regione. Remdamasi ataskaita Komisija, jei tebetenkinamos atitinkamos pirmoje pastraipoje nustatytos sąlygos, gali nuspręsti, kad išimtis gali būti toliau taikoma dar ketverius metus. Jei priimamas teigiamas sprendimas, šioje pastraipoje nustatyta procedūra po ketverių metų pakartojama. 5 straipsnis

Tiekimo standartas 1.Kompetentinga institucija reikalauja, kad jos nustatytos gamtinių dujų įmonės imtųsi priemonių, kuriomis būtų užtikrintas dujų tiekimas valstybės narės saugomiems vartotojams kiekvienu iš šių atvejų: (a)esant ekstremaliai temperatūrai septynių dienų piko laikotarpiu, kuris pagal statistinę tikimybę pasitaiko kartą per 20 metų; (b)bent 30 dienų išskirtinai didelio dujų poreikio laikotarpiu, kuris pagal statistinę tikimybę pasitaiko kartą per 20 metų; (c)bent 30 dienų laikotarpiu vidutinėmis žiemos sąlygomis sutrikus vienos didžiausios dujų infrastruktūros veikimui. Valstybės narės ne vėliau kaip 2017 m. kovo 31 d. pateikia Komisijai savo nustatytą saugomų vartotojų apibrėžtį ir nurodo saugomų vartotojų per metus suvartojamą dujų kiekį ir tai, kokią bendro metinio galutinio dujų suvartojimo toje valstybėje narėje procentinę dalį sudaro šis kiekis. Jei valstybės narės nustatyta saugomų vartotojų apibrėžtis apima ir 2 straipsnio 1 dalies a arba b punkte nurodytas kategorijas, valstybė narė pranešime Komisijai nurodo atitinkamus toms kategorijomis priklausančių vartotojų suvartojamus dujų kiekius ir tai, kokią metinio galutinio dujų suvartojimo procentinę dalį sudaro kiekvienos iš tų vartotojų grupių suvartojamas kiekis. Kompetentinga institucija nustato pirmoje pastraipoje minėtas gamtinių dujų įmones ir nurodo jas prevencinių veiksmų plane. Numatant naujas tiekimo standarto įgyvendinimo užtikrinimo priemones, laikomasi 8 straipsnio 4 dalyje nustatytos tvarkos. Pirmoje pastraipoje nustatytą įpareigojimą valstybės narės gali įvykdyti pakeisdamos dujas kitu energijos šaltiniu su sąlyga, kad užtikrinama tokio paties lygio apsauga. 2.Jei tiekimo standartas sugriežtinamas nustatant ilgesnį laikotarpį nei 1 dalies b ir c punktuose nurodytas 30 dienų laikotarpis arba jei siekiant užtikrinti dujų tiekimo saugumą nustatomas papildomas įpareigojimas, tai pagrindžiama 6 straipsnyje nurodytu rizikos vertinimu, nurodoma prevencinių veiksmų plane ir turi: (a)atitikti 3 straipsnio 6 dalies nuostatas; (b)neturėti neigiamo poveikio jokios kitos valstybės narės galimybei laikantis šio straipsnio nuostatų tiekti dujas savo saugomiems vartotojams nacionalinio, Sąjungos ar regioninio masto ekstremaliosios situacijos atveju; (c)regioninio ar Sąjungos masto ekstremaliosios situacijos atveju atitikti 11 straipsnio 5 dalyje nurodytus kriterijus. Pirmoje pastraipoje nurodytų priemonių atitiktis toje pastraipoje nurodytoms sąlygoms pagrindžiama prevencinių veiksmų plane. Be to, nustatant naujas pirmoje pastraipoje nurodytas priemones, laikomasi 8 straipsnio 4 dalyje nustatytos tvarkos. 3.Pasibaigus kompetentingos institucijos pagal 1 ir 2 dalis nustatytiems laikotarpiams ar esant sunkesnėms nei 1 dalyje nustatytosios sąlygoms, kompetentinga institucija ir gamtinių dujų tiekimo įmonės stengiasi kuo ilgiau išlaikyti dujų tiekimą, ypač saugomiems vartotojams. 4.Gamtinių dujų įmonėms nustatyti šiame straipsnyje nustatytų tiekimo standartų įgyvendinimo įpareigojimai yra nediskriminaciniai ir jais toms įmonėms nesukuriama nepagrįsta našta.

5.Šiame straipsnyje nustatytus įpareigojimus gamtinių dujų įmonėms atitinkamais atvejais leidžiama vykdyti regioniniu arba Sąjungos lygmeniu. Kompetentingos institucijos nereikalauja, kad šiame straipsnyje nustatyti standartai būtų įgyvendinti naudojant tik jų šalies teritorijoje esančią infrastruktūrą. 6.Kompetentingos institucijos užtikrina, kad tiekimo saugomiems vartotojams sąlygos būtų nustatytos nedarant poveikio tinkamam energijos vidaus rinkos veikimui ir kad tiekimo kaina atitiktų tiekiamų išteklių rinkos vertę. 6 straipsnis

Rizikos vertinimas 1.Kiekvieno I priede nurodyto regiono kompetentingos institucijos kartu atlieka regioninio lygmens visos su dujų tiekimo saugumu susijusios rizikos vertinimą. Atliekant rizikos vertinimą atsižvelgiama į visų rūšių svarbią riziką, pavyzdžiui, gaivalinių nelaimių, technologinę, komercinę, socialinę, politinę ir kitą riziką. Rizikos vertinimas atliekamas: (a)remiantis 4 ir 5 straipsniuose nurodytais standartais. Rizikos vertinimo ataskaitoje aprašomas pagal N–1 formulę atliktas nacionalinio lygmens skaičiavimas ir pateikiamas pagal N–1 formulę atliktas regioninio lygmens skaičiavimas. Rizikos vertinimo ataskaitoje taip pat nurodomos taikytos prielaidos, kuriomis remtasi, be kita ko, prielaidos, kuriomis remtasi atliekant regioninio lygmens skaičiavimą pagal N–1 formulę, ir šiam skaičiavimui reikalingi duomenys. Kartu su nacionalinio lygmens skaičiavimu pagal N–1 formulę pateikiami vienos didžiausios dujų infrastruktūros veikimo sutrikimo modeliavimo, atlikto taikant hidraulinį modelį, rezultatai ir skaičiavimas pagal N–1 formulę, atliktas remiantis prielaidomis, kad saugyklose laikomų dujų kiekis sudaro 30 proc. ir 100 proc. bendro pajėgumo; (b)atsižvelgiant į visas svarbias nacionalines ir regionines aplinkybes, visų pirma rinkos dydį, tinklo konfigūraciją, faktinius dujų srautus, įskaitant iš atitinkamų valstybių narių išleidžiamus dujų srautus, fizinių dujų srautų tekėjimo abiem kryptimis galimybę, įskaitant galimą poreikį vėliau stiprinti perdavimo sistemą, esamus gavybos įrenginius ir saugyklas, dujų sudaromą energijos rūšių derinių dalį, visų pirma atsižvelgiant į centralizuoto šilumos tiekimo, elektros gamybos ir pramoninio energijos vartojimo sritis, ir saugumo bei dujų kokybės aspektus; (c)numatant įvairius išskirtinai didelio dujų poreikio ir tiekimo sutrikimo scenarijus, atsižvelgiant į ankstesnius tokius atvejus, jų nutikimo tikimybę, metų laikotarpį, dažnį ir trukmę, ir įvertinant galimas šių scenarijų pasekmes, tokias kaip: i)tiekimo saugumui svarbios infrastruktūros, visų pirma perdavimo infrastruktūros, saugyklų arba SGD terminalų, įskaitant didžiausią infrastruktūrą, nustatytą ketinant atlikti skaičiavimą pagal N–1 formulę, veikimo sutrikimas; ii)trečiųjų šalių tiekėjų vykdomo tiekimo sutrikimas ir atitinkamais atvejais geopolitinė rizika; (d)nustatant regiono valstybėms narėms ir atitinkamais atvejais kitoms valstybėms narėms kylančios įvairių rūšių rizikos tarpusavio sąveiką ir koreliaciją, įskaitant, inter alia, sąveiką ir koreliaciją, susijusias su jungiamaisiais dujotiekiais, tarpvalstybiniu tiekimu, tarpvalstybine prieiga prie saugyklų ir pajėgumu transportuoti abiem kryptimis; (e)atsižvelgiant į didžiausią jungiamojo dujotiekio pajėgumą kiekviename pasienio įleidimo ir išleidimo taške ir į įvairius saugyklų užpildymo lygius. 2.Kiekvieno regiono kompetentingos institucijos susitaria dėl bendradarbiavimo tvarkos, kurios laikantis bus iki šio straipsnio 5 dalyje nurodyto termino atliktas rizikos vertinimas. Kompetentingos institucijos prieš 18 mėnesių iki rizikos vertinimo ataskaitos patvirtinimo ir rizikos vertinimo atnaujinimo termino praneša Dujų koordinavimo grupei apie sutartą bendradarbiavimo tvarką, kurios laikantis bus atliekamas rizikos vertinimas. Rengiant rizikos vertinimą, visų pirma nustatant bendradarbiavimo tvarką, Komisija gali teikti bendro pobūdžio pagalbą. Jei regiono kompetentingos institucijos nesutaria dėl bendradarbiavimo tvarkos, Komisija gali pasiūlyti tame regione taikytiną bendradarbiavimo tvarką. Laikydamosi sutartos bendradarbiavimo tvarkos, visos kompetentingos institucijos apsikeičia visais nacionaliniais duomenimis, reikalingais rizikos vertinimui parengti, visų pirma 1 dalies c punkte nurodytiems įvairiems scenarijams numatyti, ir šiuos duomenis atnaujina prieš vienus metus iki rizikos vertinimo ataskaitos pateikimo termino. 3.Rizikos vertinimas rengiamas remiantis IV priede pateiktu šablonu. Komisijai pagal 18 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiami tie šablonai. 4.Gamtinių dujų įmonės, pramoniniai dujų vartotojai, atitinkamos buitinių ir pramoninių dujų vartotojų interesams atstovaujančios organizacijos, valstybės narės ir nacionalinė reguliavimo institucija, jei ji nėra kompetentinga institucija, bendradarbiauja su kompetentingomis institucijomis ir joms paprašius teikia visą rizikos vertinimui parengti būtiną informaciją. 5.Pirmoji rizikos vertinimo ataskaita, kuriai turi būti pritarusios visos regiono valstybės narės, Komisijai pateikiama ne vėliau kaip 2018 m. rugsėjo 1 d. Rizikos vertinimas atnaujinamas kas ketverius metus, nebent dėl tam tikrų aplinkybių jį reikėtų atnaujinti dažniau. Rengiant rizikos vertinimą atsižvelgiama į pažangą, padarytą atliekant investicijas, kurių reikia 4 straipsnyje nustatytam infrastruktūros standartui įgyvendinti, ir į sunkumus, kuriuos konkreti šalis patiria įgyvendindama naujus alternatyvius sprendimus. Be to, jį rengiant atsižvelgiama į patirtį, įgytą atliekant 9 straipsnio 2 dalyje nurodytus bandymus, per kuriuos imituojamas ekstremaliųjų situacijų valdymo planų taikymas. 6.Europos dujų perdavimo sistemos operatorių tinklas (ENTSO-G) iki 2017 m. lapkričio 1 d. Sąjungos mastu surengia imitacinį tiekimo ir infrastruktūros veikimo sutrikimo scenarijų bandymą. Scenarijus parengia ENTSO-G, konsultuodamasi su Dujų koordinavimo grupe. Kompetentingos institucijos pateikia ENTSO-G imitaciniams bandymams surengti reikiamus duomenis, pavyzdžiui, duomenis apie didžiausią poreikį, gavybos pajėgumą ir poreikio valdymo priemones. Kompetentingos institucijos atsižvelgia į imitacinių bandymų rezultatus, rengdamos rizikos vertinimus, prevencinių veiksmų planus ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planus. Sąjungos mastu rengiamas bandymas, per kurį imituojami tiekimo ir infrastruktūros veikimo sutrikimo scenarijai, atnaujinamas kas ketverius metus, nebent dėl tam tikrų aplinkybių jį reikėtų atnaujinti dažniau. 7 straipsnis

Prevencinių veiksmų plano ir ekstremaliųjų situacijų valdymo plano rengimas 1.Kiekvieno I priede nurodyto regiono valstybių narių kompetentingos institucijos, pasikonsultavusios su gamtinių dujų įmonėmis, atitinkamomis organizacijomis, atstovaujančiomis buitinių ir pramoninių dujų vartotojų, įskaitant elektros energijos gamintojus, interesams, ir nacionalinės reguliavimo institucijos, jei jos nėra kompetentingos institucijos, kartu parengia: (a)vadovaudamosi 8 straipsniu – prevencinių veiksmų planą, kuriame nurodomos priemonės, kurias reikia patvirtinti siekiant pašalinti ar sumažinti įvairių rūšių riziką, įskaitant išimtinai nacionalinio lygmens riziką, nustatytą atitinkamame regione per rizikos vertinimą, atliktą pagal 6 straipsnį;

(b)vadovaudamosi 9 straipsniu – ekstremaliųjų situacijų valdymo planą, kuriame nurodomos priemonės, kurių reikia imtis siekiant pašalinti ar sumažinti dujų tiekimo sutrikimo, įskaitant išimtinai nacionalinio lygmens įvykius, poveikį regione. 2.Kiekvieno regiono kompetentingos institucijos, likus pakankamai laiko planams parengti ir jiems bei atnaujintoms jų versijoms pateikti, susitaria dėl bendradarbiavimo tvarkos. Priemones, kurių reikia imtis siekiant pašalinti ar sumažinti išimtinai nacionalinio lygmens riziką, ir priemones, kurių reikia imtis siekiant pašalinti ar sumažinti įvykių, į kuriuos dėl jų nedidelio masto turi būti reaguojama tik nacionaliniu lygmeniu, poveikį, parengia kiekviena regiono kompetentinga institucija, ir šios priemonės įtraukiamos į regioniniu lygmeniu parengtus planus. Tokios nacionalinės priemonės turi niekaip nemažinti regioninio lygmens priemonių veiksmingumo. Kiekviena kompetentinga institucija taip pat nustato regioninio bendradarbiavimo sritis ir galimas bendras priemones. Informacija apie nacionalines priemones ir pasiūlymai dėl regioninio bendradarbiavimo kitoms regiono kompetentingoms institucijoms pateikiami prieš vienus metus iki planų pateikimo termino. Kompetentingos institucijos reguliariai praneša Dujų koordinavimo grupei apie pažangą, padarytą rengiant ir tvirtinant prevencinių veiksmų planus ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planus. Prieš 18 mėnesių iki planų patvirtinimo ir jų atnaujinimo termino kompetentingos institucijos Dujų koordinavimo grupei praneša apie sutartą bendradarbiavimo tvarką. Rengiant planus, visų pirma nustatant bendradarbiavimo tvarką, Komisija gali teikti bendro pobūdžio pagalbą. Jei regiono kompetentingos institucijos nesutaria dėl bendradarbiavimo tvarkos, Komisija gali pasiūlyti tame regione taikytiną bendradarbiavimo tvarką. Kompetentingos institucijos užtikrina nuolatinę tokių planų įgyvendinimo stebėseną. 3.Prevencinių veiksmų planai ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planai rengiami remiantis V priede pateiktais šablonais. Komisijai pagal 18 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiami tie šablonai. 4.Prevencinių veiksmų planai ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planai patvirtinami visų regiono valstybių narių, paskelbiami viešai ir pateikiami Komisijai ne vėliau kaip 2019 m. kovo 1 d. Planai Komisijai pateikiami, kai juos patvirtina visos regiono valstybės narės. Komisija informuoja Dujų koordinavimo grupę apie planų pateikimą ir paskelbia juos savo svetainėje. 5.Komisija per keturis mėnesius įvertina kompetentingų institucijų pateiktus planus, atsižvelgdama į tarpusavio vertinimą ir į Dujų koordinavimo grupėje pareikštas nuomones. Tarpusavio vertinimai atliekami laikantis VI priede nustatytos tvarkos. Komisija regiono kompetentingoms institucijoms pateikia nuomonę, kurioje rekomenduoja peržiūrėti atitinkamą prevencinių veiksmų planą arba ekstremaliųjų situacijų valdymo planą, jei laikoma, kad jis pasižymi viena iš šių savybių: (a)yra neveiksmingas siekiant sumažinti įvairių rūšių riziką, nustatytą atliekant rizikos vertinimą; (b)nedera su numatytais rizikos scenarijais arba kito regiono planais; (c)gali iškraipyti konkurenciją arba trikdyti energijos vidaus rinkos veikimą; (d)neatitinka šio reglamento arba kitų Sąjungos teisės aktų nuostatų; (e)kelia pavojų dujų tiekimo saugumui kitose valstybėse narėse arba visoje Sąjungoje. 6.Atitinkamos kompetentingos institucijos per tris mėnesius nuo 4 dalyje nurodytos Komisijos nuomonės pateikimo dienos pateikia Komisijai pakeistą planą arba nurodo jai priežastis, dėl kurių jos nesutinka su rekomendacijomis. Nesutikimo atveju Komisija gali per tris mėnesius nuo kompetentingų institucijų atsakymo dienos priimti sprendimą, kuriuo reikalaujama iš dalies pakeisti atitinkamą planą. Kompetentingos institucijos per tris mėnesius nuo Komisijos sprendimo pateikimo dienos patvirtina ir paskelbia planą. 7.Užtikrinamas neskelbtinos komercinės informacijos konfidencialumas. 8.Pagal Reglamentą (ES) Nr. 994/2010 parengti ir atitinkamais atvejais atnaujinti prevencinių veiksmų planai ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planai lieka galioti tol, kol parengiami pirmieji 1 dalyje nurodyti prevencinių veiksmų planai ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planai. 8 straipsnis

Prevencinių veiksmų planų turinys 1.Prevencinių veiksmų plane pateikiama ši informacija: (a)rizikos vertinimo rezultatai ir pagal 6 straipsnio 1 dalies c punktą numatytų scenarijų santrauka;

(b)kiekvienos regiono valstybės narės nustatyta saugomų vartotojų apibrėžtis ir 5 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje aprašyta informacija; (c)informacija apie priemones, kiekius ir pajėgumus, kurių reikia 4 ir 5 straipsniuose nustatytiems infrastruktūros ir tiekimo standartams įgyvendinti kiekvienoje regiono valstybėje narėje, įskaitant atitinkamais atvejais informaciją apie tai, kokiu mastu poreikio valdymo priemonėmis galima pakankamai ir laiku kompensuoti tiekimo sutrikimą, kaip nurodyta 4 straipsnio 2 dalyje; jei taikoma 4 straipsnio 3 dalis, nurodoma viena didžiausia bendro intereso dujų infrastruktūra; taip pat nurodomas reikalingas dujų kiekis pagal saugomų vartotojų kategorijas ir pagal scenarijus, nurodytus 5 straipsnio 1 dalyje, ir bet kokie 5 straipsnio 2 dalyje numatyti tiekimo standarto sugriežtinimai, įskaitant atitikties 5 straipsnio 2 dalyje nustatytoms sąlygoms pagrindimą ir sugriežtintų tiekimo standartų arba papildomų įpareigojimų laikino sušvelninimo pagal 12 straipsnį tvarkos aprašą; (d)informacija apie gamtinių dujų įmonėms ir kitoms atitinkamoms įstaigoms nustatytus įpareigojimus, galinčius turėti įtakos dujų tiekimo saugumui, tokius kaip įpareigojimai užtikrinti saugų dujų sistemos veikimą; (e)informacija apie kitas prevencines priemones, kuriomis siekiama mažinti atliekant rizikos vertinimą nustatytą įvairių rūšių riziką, pavyzdžiui, priemones, susijusias su poreikiu plėtoti kaimyninių valstybių narių jungiamuosius dujotiekius ir galimybe atitinkamais atvejais įvairinti dujų tiekimo maršrutus ir šaltinius, siekiant mažinti nustatytų rūšių riziką, kad būtų kuo ilgiau išlaikomas dujų tiekimas visiems vartotojams; (f)informacija apie plane numatytų priemonių, įskaitant k punkte nurodytus įpareigojimus, ekonominį poveikį, veiksmingumą ir efektyvumą; (g)plane numatytų priemonių, įskaitant k punkte nurodytus įpareigojimus, poveikio energijos vidaus rinkos ir nacionalinių rinkų veikimui aprašas; (h)priemonių poveikio aplinkai ir vartotojams aprašas; (i)bendradarbiavimo su kitomis valstybėmis narėmis tvarka, įskaitant prevencinių veiksmų planų ir ekstremaliųjų situacijų valdymo planų rengimo ir įgyvendinimo tvarką; (j)informacija apie esamus ir būsimus jungiamuosius dujotiekius, įskaitant jungiamuosius dujotiekius, kuriais užtikrinama prieiga prie Sąjungos dujų tinklo, taip pat informacija apie tarpvalstybinius srautus, tarpvalstybinę prieigą prie saugyklų ir SGD įrenginių ir pajėgumą transportuoti abiem kryptimis, ypač susidarius ekstremaliajai situacijai; (k)informacija apie visus su dujų tiekimo saugumu susijusius viešųjų paslaugų įpareigojimus. 2.Rengiant prevencinių veiksmų planą, visų pirma numatant 4 straipsnyje nustatyto infrastruktūros standarto įgyvendinimo veiksmus, atsižvelgiama į visos Sąjungos dešimties metų tinklo plėtros planą, kurį pagal Reglamento (EB) Nr. 715/2009 8 straipsnio 10 dalį parengia ENTSO-G. 3.Prevencinių veiksmų planas pirmiausia grindžiamas rinkos priemonėmis, juo nesukuriama nepagrįsta našta gamtinių dujų įmonėms ir nedaromas neigiamas poveikis dujų vidaus rinkos veikimui. 4.Valstybės narės atlieka visų ne rinka pagrįstų prevencinių priemonių, kurios bus tvirtinamos po šio reglamento įsigaliojimo, įskaitant priemones, kuriomis siekiama užtikrinti, kad būtų laikomasi 5 straipsnio 1 dalyje nustatyto tiekimo standarto, ir priemones, kuriomis siekiama sugriežtinti tiekimo standartą, kaip numatyta 5 straipsnio 2 dalyje, poveikio vertinimą. Atliekant tokį poveikio vertinimą atsižvelgiama bent į: (a)siūlomos priemonės poveikį nacionalinės dujų rinkos vystymuisi ir nacionalinio lygmens konkurencijai; (b)siūlomų priemonių poveikį dujų vidaus rinkai; (c)galimą poveikį dujų tiekimo saugumui kaimyninėse valstybėse narėse, ypač jei tai priemonės, dėl kurių gali sumažėti regioninių rinkų likvidumas arba būti apriboti srautai į kaimynines valstybes nares; (d)su priemonėmis susijusias sąnaudas ir naudą, palyginti su alternatyviomis rinka pagrįstomis priemonėmis; (e)priemonės būtinumą ir proporcingumą, palyginti su galimomis rinka pagrįstomis priemonėmis; (f)priemonės atvirumą, t. y. galimybę užtikrinti vienodas galimybes visiems rinkos dalyviams; (g)numatomos priemonės laipsniško panaikinimo strategiją, numatomą taikymo laikotarpį ir deramą peržiūrų tvarkaraštį.

a ir b punktuose nurodytą analizę atlieka nacionalinės reguliavimo institucijos. 5.Kompetentinga institucija paskelbia poveikio vertinimo ataskaitą ir informaciją apie patvirtintas priemones ir pateikia jas Komisijai. Gavusi pranešimą apie patvirtintas priemones, Komisija per keturis mėnesius priima dėl jų sprendimą ir gali pareikalauti, kad valstybės narės jas iš dalies pakeistų. Nurodytas laikotarpis prasideda kitą dieną po išsamaus pranešimo gavimo dienos. Komisijai ir atitinkamai valstybei narei sutikus, šis laikotarpis gali būti pratęstas. Komisija gali priimti sprendimą, kuriuo reikalaujama iš dalies pakeisti priemonę arba jos atsisakyti, jei ji: (a)gali iškraipyti Sąjungos vidaus rinką; (b)gali iškreipti nacionalinės dujų rinkos vystymąsi; (c)nėra būtina arba proporcinga siekiant užtikrinti tiekimo saugumą; (d)gali kelti pavojų tiekimo saugumui kitose valstybėse narėse. Patvirtinta priemonė įsigalioja, tik kai ją patvirtina Komisija arba kai ji yra iš dalies pakeičiama pagal Komisijos sprendimą. 6.Prevencinių veiksmų planas atnaujinamas kas ketverius metus po 2019 m. kovo 1 d., nebent dėl tam tikrų aplinkybių jį reikėtų atnaujinti dažniau arba jį atnaujinti paprašytų Komisija. Atnaujinant planą atsižvelgiama į atnaujintą rizikos vertinimą ir į bandymų, atliktų pagal 9 straipsnio 2 dalį, rezultatus. Atnaujinant planą taikomos 7 straipsnio 3–7 dalys. 9 straipsnis

Ekstremaliųjų situacijų valdymo plano turinys 1.Ekstremaliųjų situacijų valdymo planu: (a)atsižvelgiama į 10 straipsnio 1 dalyje nustatytus krizės lygius; (b)nustatomas gamtinių dujų įmonių ir pramoninių dujų vartotojų, įskaitant atitinkamus elektros energijos gamintojus, vaidmuo ir atsakomybė, atsižvelgiant į tai, kiek juos veikia dujų tiekimo sutrikimai, taip pat jų ryšiai su kompetentingomis institucijomis ir atitinkamais atvejais nacionalinėmis reguliavimo institucijomis kiekvieno 10 straipsnio 1 dalyje nustatyto lygio krizės atveju; (c)nustatomas kompetentingų institucijų ir kitų įstaigų, kurioms pavestos užduotys pagal 3 straipsnio 2 dalį, vaidmuo ir atsakomybė kiekvieno 10 straipsnio 1 dalyje nustatyto lygio krizės atveju; (d)užtikrinama, kad gamtinių dujų įmonėms ir pramoniniams dujų vartotojams, įskaitant atitinkamus elektros energijos gamintojus, būtų suteikiama pakankamai galimybių reaguoti į kiekvieno lygio krizę; (e)prireikus nustatomos priemonės ir veiksmai, kurių reikia imtis siekiant sumažinti galimą dujų tiekimo sutrikimo poveikį centralizuotam šilumos tiekimui ir elektros energijos, pagamintos iš dujų, tiekimui; (f)nustatomos išsamios kiekvieno lygio krizės atveju taikytinos procedūros ir priemonės, be kita ko, atitinkamos informacijos perdavimo sistemos; (g)paskiriamas krizės valdytojas arba krizės valdymo grupė ir apibrėžiamas jo (jos) vaidmuo; (h)nustatomas rinka pagrįstų priemonių vaidmuo siekiant įveikti pavojaus lygio krizę ir sumažinti ekstremaliosios situacijos padarinius; (i)nustatomas ne rinka pagrįstų priemonių, kurias planuojama taikyti arba kurios bus įgyvendinamos susidarius ekstremaliajai situacijai, vaidmuo ir įvertinama būtinybė taikyti tokias ne rinka pagrįstas priemones siekiant įveikti krizę. Įvertinamas ne rinka pagrįstų priemonių poveikis ir nustatomos jų įgyvendinimo procedūros. Ne rinka pagrįstos priemonės naudojamos tik tais atvejais, kai vien rinka pagrįstomis priemonėmis nebeįmanoma toliau užtikrinti tiekimo, visų pirma saugomiems vartotojams, arba taikant 12 straipsnį;

(j)aprašoma kiekvieno lygio krizės atveju taikytina bendradarbiavimo su kitomis valstybėmis narėmis tvarka; (k)išsamiai aprašomi pavojaus lygio krizės ir ekstremaliosios situacijos atvejais gamtinių dujų įmonėms taikomi informacijos teikimo įpareigojimai; (l)aprašomos techninės ar teisinės priemonės, nustatytos siekiant užtikrinti, kad prie dujų skirstymo ar perdavimo tinklo prijungti nesaugomi vartotojai nevartotų nepagrįstai daug dujų; (m)aprašomos techninės ir finansinės priemonės, nustatytos siekiant taikyti 12 straipsnyje nustatytus solidarumo įpareigojimus; (n)nustatomas iš anksto nustatytų veiksmų, kurių reikia imtis, kad būtų užtikrintas dujų tiekimas susidarius ekstremaliajai situacijai, sąrašas; be kita ko, deramai atsižvelgiant į neskelbtinų duomenų konfidencialumą, nurodomi šalių, dalyvaujančių vykdant tokius veiksmus, sudaryti komerciniai susitarimai ir atitinkamais atvejais kompensacijų mokėjimo gamtinių dujų įmonėms tvarka. Tokie veiksmai gali apimti valstybių narių ir (arba) gamtinių dujų įmonių sudarytus tarpvalstybinius susitarimus. 2.Bent dukart per 3 dalyje nurodytą įprastą ketverių metų laikotarpį, kas kurį atnaujinamas ekstremaliųjų situacijų valdymo planas, atliekami šiame plane numatytų priemonių, veiksmų ir procedūrų bandymai. Siekdamos išbandyti ekstremaliųjų situacijų valdymo planą, valstybės narės tikruoju laiku imituoja didelio ir vidutinio poveikio scenarijus ir savo ekstremaliųjų situacijų valdymo plane numatytus reagavimo veiksmus. Bandymų rezultatus kompetentingos institucijos pristato Dujų koordinavimo grupei. 3.Ekstremaliųjų situacijų valdymo planas atnaujinamas kas ketverius metus po 2019 m. kovo 1 d., nebent dėl tam tikrų aplinkybių jį reikėtų atnaujinti dažniau arba jį atnaujinti paprašytų Komisija. Atnaujinant planą atsižvelgiama į atnaujintą rizikos vertinimą ir į bandymų, atliktų pagal 2 dalį, išvadas. Atnaujinant planą taikomos 7 straipsnio 3–7 dalys. 4.Ekstremaliųjų situacijų valdymo planu užtikrinama, kad susidarius ekstremaliajai situacijai būtų ir toliau, kiek tai įmanoma techniniu ir saugumo atžvilgiais, užtikrinama tarpvalstybinė prieiga prie infrastruktūros pagal Reglamentą (EB) Nr. 715/2009, ir juo nenustatomos jokios tarpvalstybinius dujų srautus nepagrįstai ribojančios priemonės. 10 straipsnis

Krizės skelbimas 1.Galimi trys krizės lygiai: (a)išankstinio įspėjimo lygis (išankstinis įspėjimas): esama konkrečios, pagrįstos ir patikimos informacijos, kad gali įvykti įvykis, dėl kurio gali labai pablogėti tiekimo padėtis ir dėl kurio gali kilti pavojaus arba ekstremaliosios situacijos lygio krizė; išankstinio įspėjimo lygis gali būti aktyvuotas naudojant išankstinio įspėjimo mechanizmą; (b)pavojaus lygis (pavojus): sutrinka tiekimas arba atsiranda išskirtinai didelis dujų poreikis ir dėl to labai pablogėja tiekimo padėtis, tačiau rinka dar yra pajėgi išspręsti tą sutrikimo arba poreikio problemą ir nėra būtina imtis ne rinkos priemonių; (c)ekstremaliosios situacijos lygis (ekstremalioji situacija): atsiranda išskirtinai didelis dujų poreikis, labai sutrinka tiekimas arba kitokiu būdu labai pablogėja tiekimo padėtis ir, įgyvendinus visas atitinkamas rinkos priemones, tiekiamų dujų vis tiek nepakanka likusiam dujų poreikiui patenkinti, todėl papildomai turi būti imamasi ne rinkos priemonių, visų pirma siekiant pagal 5 straipsnį užtikrinti dujų tiekimą saugomiems vartotojams. 2.Paskelbusi bet kurio 1 dalyje nurodyto lygio krizę, kompetentinga institucija nedelsdama informuoja apie tai Komisiją ir suteikia jai visą reikiamą informaciją, visų pirma informaciją apie tai, kokių veiksmų ji ketina imtis. Susidarius ekstremaliajai situacijai, dėl kurios gali tekti prašyti Sąjungos ir jos valstybių narių pagalbos, atitinkamos valstybės narės kompetentinga institucija nedelsdama informuoja apie tai Komisijos reagavimo į nel