Europos Parlamento rezoliucija dėl valstybės pagalbos reformos 2005-2009 m. (2005/2165(INI))



Oficialusis leidinys 290 E , 29/11/2006 p. 0097 - 0104



P6_TA(2006)0054 Valstybės pagalbos reforma 2005-2009 m. Europos Parlamento rezoliucija dėl valstybės pagalbos reformos 2005-2009 m. (2005/2165(INI)) Europos Parlamentas, - atsižvelgdamas į Komisijos konsultacinį dokumentą "Valstybės pagalbos veiksmų planas - mažesnė ir tikslingesnė valstybės pagalba: 2005-2009 m. valstybės pagalbos reformos programa" (KOM(2005)0107), - atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą "Konsultacinis dokumentas dėl valstybės pagalbos naujovių diegimo srityje" (KOM(2005)0436), - atsižvelgdamas į 2005 m. lapkričio 28 d. Komisijos sprendimą 2005/842/EB dėl Sutarties 86 straipsnio 2 dalies taikymo valstybės pagalbai kompensacijos už viešąją paslaugą forma skiriamai tam tikroms įmonėms, kurioms patikėta teikti bendros ekonominės svarbos [1], - atsižvelgdamas į 2005 m. lapkričio 28 d. Komisijos direktyvą 2005/81/EB, iš dalies keičiančią Direktyvą 80/723/EEB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybės įmonių skaidrumo bei dėl finansinio skaidrumo tam tikrose įmonėse [2], - atsižvelgdamas į Komisijos darbo dokumentą dėl Bendrijos bendrųjų nuostatų dėl valstybės pagalbos kompensacijos už viešąją paslaugą forma, kuris 2004 m. rugsėjo 8 d. buvo perduotas Europos Parlamentui, kad jis pateiktų savo nuomonę, - atsižvelgdamas į 2005 m. gruodžio 21 d. Komisijos komunikato projektą "2007-2013 m. valstybių narių regioninės pagalbos gairės", - atsižvelgdamas į Lisabonos strategijos uždavinius, - atsižvelgdamas į 2002 m. kovo 15- 16 d. Barselonoje vykusios Europos Vadovų Tarybos ir 2001 m. birželio 15- 16 d. Geteborge vykusios Europos Vadovų Tarybos pirmininkavimo išvadas ir ypač į nuostatas, pagal kurias nuspręsta mažinti valstybės pagalbos valstybėse narėse mastą ir skirti ją bendros svarbos horizontaliems tikslams siekti, - atsižvelgdamas į EB sutarties 2, 5, 16, 73, 86, 87 ir 88 straipsnius, - atsižvelgdamas į savo ankstesnes rezoliucijas dėl bendros svarbos paslaugų, ypač į 1997 m. gruodžio 17 d. rezoliuciją dėl Komisijos komunikato dėl bendro intereso paslaugų Europoje [3], 2000 m. gegužės 18 d. rezoliuciją dėl direktyvos, iš dalies keičiančios Direktyvą 80/723/EEB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybės įmonių skaidrumo, projekto [4], 2001 m. lapkričio 13 d. rezoliuciją dėl Komisijos komunikato dėl bendro intereso paslaugų Europoje [5], 2004 m. sausio 14 d. rezoliuciją dėl Žaliosios knygos dėl bendro intereso paslaugų [6] ir 2005 m. vasario 22 d. rezoliuciją dėl valstybės pagalbos, teikiamos kompensacijų už viešąsias paslaugas forma [7], - atsižvelgdamas į 2001 m. sausio 12 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 69/2001 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis valstybės pagalbai [8], - atsižvelgdamas į 2004 m. spalio 29 d. Romoje valstybių narių pasirašytos Sutarties dėl Konstitucijos Europai I-3, I-5, II-96, III-122, III-166, III-167 ir III-238 straipsnius, - atsižvelgdamas į Europos Teisingumo Teismo praktiką dėl bendros svarbos paslaugų ir ypač į 2003 m. liepos 24 d. Europos Teisingumo Teismo sprendimą byloje C-280/00, Altmark Trans GmbH ir Regierunspräsidium Magdeburg prieš Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH [9], - atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį, - atsižvelgdamas į Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto pranešimą ir Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto, Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komiteto, Vidaus rinkos ir vartotojų apsaugos komiteto, Transporto ir turizmo komiteto ir Regioninės plėtros komiteto nuomones (A6-0009/2006), A. kadangi nuostatos dėl valstybės pagalbos turėtų būti paprastos, skaidrios ir veiksmingos, B. kadangi rinkos ekonomika yra veiksmingiausias būdas paskirstyti ribotus išteklius; kadangi dėl to valstybės pagalba turėtų teikiama tik kaip paskutinė priemonė, C. kadangi skiriant valstybės pagalbą visuomet turėtų būti numatyti aiškiai apibrėžti tikslai, ši pagalba turėtų būti proporcinga ir ypač svarbu, kad ji būtų laikina; D. kadangi valstybės pagalbos gali reikėti siekiant Europos konkurencingumo ir technologinės nepriklausomybės tikslų vykdant bendriems Europos interesams svarbius projektus, kaip numatyta EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies b punkte, E. kadangi kiekvienais metais Europos Sąjungoje suteikiamos valstybės pagalbos apimtis net pačiais konservatyviausiais vertinimais sudaro daugiau kaip 50 % metinio ES biudžeto; kadangi valstybės pagalbos dydis valstybėse narėse labai skiriasi ir 2003 m. svyravo nuo 0,10 % iki 2,76% valstybių narių BVP ir tai sudarė potencialias sąlygas dideliems rinkos iškraipymams, F. kadangi valstybės pagalba yra finansuojama mokesčių mokėtojų, todėl turėtų būti naudojama racionaliai ir rentabiliai, G. kadangi pagrindas teikti valstybės pagalbą įmonėms turėtų būti nuolat ir tam tikrais laiko tarpais apsvarstomas iš naujo ir kadangi užduotis nuolat prižiūrėti ir tikrinti, kaip naudojama valstybės pagalba, neturėtų būti perduota valstybių narių audito tarnyboms, H. kadangi siekiant užtikrinti sąžiningą konkurenciją ir skaidrumą bei išvengti diskriminacijos, reikalingos veiksmingos ir griežtos valstybės pagalbos kontrolės priemonės, I. kadangi, taikydama subsidiarumo ir proporcingumo principus, Komisija turėtų atkreipti dėmesį į pažeidimus, kurie daro didelę žalą vidaus rinkai, kadangi pagal Sutarties 87 straipsnį valstybės pagalba nesuderinama su bendrąja rinka, "kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai", J. kadangi konkurencijos neiškraipanti valstybės pagalba yra leistina priemonė ekonominei plėtrai skatinti ir todėl gali būti Lisabonos darbotvarkės, skirtos ekonominiam augimui ir darbo vietoms, skatinimo priemonė greta kitų priemonių, įskaitant Bendrijos finansavimą, pvz., struktūrinius fondus, K. kadangi valstybės pagalbos kontrolės politikos veiksmingumas priklauso nuo geresnio informavimo apie jos poveikį suinteresuotiems asmenims, L. kadangi, jei valstybės subsidija naudojama racionaliai ir jei atliekama išsami sąnaudų ir naudos analizė, valstybės pagalbos teikiama nauda gali būti daug didesnė nei sąnaudos; M. kadangi valstybėse narėse nėra valstybės pagalbos priežiūros mechanizmų, kurie būtų lygiaverčiai Bendrijos lygmens priežiūrai, N. kadangi Europos Parlamentas savo ankstesnėse rezoliucijose dėl valstybės pagalbos ir nuolatiniuose debatuose su Komisijos atstovu Ekonomikos ir pinigų politikos komitete ne kartą reikalavo imtis priemonių didesniam skaidrumui užtikrinti, Bendroji dalis 1. remia Komisijos tikslą atnaujinti valstybės pagalbos teikimo tvarką ir procedūras, kaip skelbiama valstybės pagalbos veiksmų plane; ypač siekiant užtikrinti teisinį apibrėžtumą, tobulinti ekonominį požiūrį, didinti skaidrumą kreipiantis dėl konsultacijos į suinteresuotas šalis ir gerinti sprendimų priėmimo procesą; 2. pritaria Komisijai, kad iš tikrųjų reikia iš esmės reformuoti valstybės pagalbos politiką; 3. pažymi, kad valstybės pagalbos politika yra sudėtinė konkurencijos politikos dalis ir kad vykdant valstybės pagalbos kontrolę būtina kurti lygiavertę veiksmų erdvę visoms įmonėms, vykdančioms savo veiklą vieningoje Europos rinkoje; tačiau atkreipia dėmesį į tai, kad pagal Sutarties 87 straipsnį valstybės pagalba gali padėti siekti kitų ES tikslų, ypač minimų Sutarties 2 straipsnyje; 4. atkreipia dėmesį į tai, kad EB sutarties 86 ir 87 straipsniuose aiškiai leidžiamos tam tikros išimtys iš bendro draudimo teikti valstybės pagalbą, kai siūloma pagalba teikia akivaizdžios naudos gyventojams ir aplinkai ir nekenkia bendrai Europos Sąjungos veiklai; taigi mano, kad vertinant, ar valstybės pagalba neprieštarauja Sutarčiai, labai svarbu rasti pusiausvyrą tarp valstybės pagalbos neigiamų padarinių konkurencijai ir jos teigiamų padarinių visuotiniams Bendrijos interesams; 5. pažymi, kad, siekiant išvengti teisinio neapibrėžtumo, Komisijos sprendimai turėtų derėti su atitinkamais Teisingumo Teismo sprendimais; mano, kad Valstybės pagalbos veiksmų planas, jei reikia, turėtų būti lydimas įstatymų leidybos iniciatyvos, kuria būtų siekiama reformuoti valstybės pagalbą siekiant įgyvendinti ES užsibrėžtus tikslus ir gerinti teisinį apibrėžtumą; 6. siūlo Komisijai parengti išsamias ir kuo nuoseklesnes aiškinamąsias gaires dėl Teisingumo Teismo sprendimų dėl valstybės pagalbos teikimo tvarkos, nesvarbu, ar ji grindžiama Sutarties, ar antrinės teisės aktų nuostatomis; 7. pabrėžia, kad reikia atsižvelgti į praeityje nesėkmingus valstybės pagalbos suteikimo atvejus ir tuos atvejus, kai tai pasirodė esanti veiksminga priemonė nustatytiems tikslams siekti; pažymi, kad neturėtų būti teikiama konkurenciją iškraipanti valstybės pagalba; 8. išreiškia pageidavimą, kad Komisija paskelbtų Parlamentui ir Tarybai skirtą metinę ataskaitą apie valstybėse narėse suteiktą valstybės pagalbą; 9. prašo Komisijos taikyti griežtą tvarką, pagal kurią valstybės narės ir naudos gavėjai privalėtų teikti ataskaitas; atsižvelgdamas į tai, prašo Komisijos pakeisti valstybės pagalbos rezultatų lentelę; 10. mano, kad šiandieninėje pasaulinėje ekonomikoje labai svarbu, kad Bendrijos lygmeniu nustatomose taisyklėse būtų atsižvelgiama į tarptautinės konkurencijos sąlygas; 11. ragina Komisiją patikrinti, ar valstybės pagalba, kurios maksimalus dydis iš esmės gali siekti iki 50 proc., nėra per didelė atsižvelgiant į rinkos ekonomikos principus, kadangi suteikus tokią didelę pagalbą galima įsteigti įmonę neturint nuosavo kapitalo, o tai rinkos ekonomikoje prieštarauja verslo atsakomybės principui; 12. pritaria Valstybės pagalbos veiksmų plane skelbiamai Komisijos nuostatai, kad vieni pagrindinių Bendrijos tikslų - aukštas užimtumo lygis, tvarus augimas, ekonominė ir socialinė sanglauda; Didesnis dėmesys ekonominiam aspektui 13. pritaria Komisijos tikslui siekiant įgyvendinti Lisabonos ir Geteborgo strategijų uždavinius labiau atsižvelgti į ekonominį aspektą teikiant valstybės pagalbą ir sutelkti dėmesį į tuos atvejus, kurie gali labiausiai iškraipyti konkurenciją ir prekybą; 14. ragina Komisiją aiškiai apibrėžti savo poziciją ekonominiu aspektu, kad suinteresuotoms šalims būtų užtikrintas teisinis apibrėžtumas; mano, kad ekonominė analizė turėtų būti paremta apibrėžtais kriterijais, pagrįstais kitose konkurencijos teisės srityse galiojančiamis procedūromis, ir užtikrinta, kad procedūros nebūtų pernelyg sudėtingos; 15. ragina Komisiją visuose savo sprendimuose pateikiamai ekonominei analizei taikyti du neteisėtos valstybės pagalbos vertinimo kriterijus, kaip tai numatyta Sutarties 87 straipsnio 1 dalyje (iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti / daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai); prašo Komisijos patvirtinti ir tiksliai apibrėžti savo požiūrį į abu minėtus kriterijus atitinkamose gairėse; 16. siūlo Komisijai pateikti išsamesnį "rinkos nepakankamumo" sąvokos apibrėžimą, įskaitant paaiškinimus, kokiais atvejais taikytina ši sąvoka, ir atitinkamą metodologiją; primygtinai reikalauja sukurti veiksmingą koncepciją tam, kad valstybės narės ir naudos gavėjai galėtų ją praktiškai taikyti ir naudotis ja; primygtinai reikalauja, kad procedūros pagal naująją tvarką būtų trumpesnės; prašo Komisijos išaiškinti rinkos nepakankamumo sąvokos ribas ir išaiškinti valstybės pagalbos draudimo pagrindų, numatytų Sutarties 87 straipsnyje, bei minėtos sąvokos tarpusavio ryšį; 17. atkreipia dėmesį į Komisijos pirmininko pavaduotojo Siimo Kallaso pasiūlymą didinti skaidrumą teikiant subsidijas žemės ūkio srityje, kai valstybės narės privalo skelbti internete informaciją apie visus gavėjus ir suteiktas jiems lėšas; rekomenduoja šią tvarką taikyti visoms valstybės subsidijoms; taip pat rekomenduoja valstybėms narėms reikalauti, kad visos įmonės paskelbtų apie gautas subsidijas ir taip suteiktų galimybę akcininkams geriau įvertinti tikrąją įmonės padėtį, ypač tuo atveju, jei valstybės subsidijos būtų vėliau sumažintos; 18. įspėja, kad nacionalinė ir europinė valstybės pagalba gali būti ir žalinga, nes gali paskatinti potencialias naudos gavėjas įmones persikelti iš vienos valstybės narės į kitą vaikantis subsidijų, o tai neduotų jokios realios naudos siekiant bendrų ES tikslų; Naujovės, moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra (MTTP) 19. pabrėžia naujovių ir MTTP svarbą siekiant, kad ES būtų konkurencinga pasaulio ekonomikoje; 20. pabrėžia, kad valstybės pagalba MTTP turėtų būti vertinama atsižvelgiant į Lisabonos strategijos tikslus ir leistų valstybėms narėms tuo pat metu spręsti rinkos nepakankamumo problemą ir parengti priemonių, kuriomis įmonės būtų labiau skatinamos investuoti į MTTP; vis dėlto pabrėžia, kad pagalba MTTP neturi sudaryti sąlygų teikti rinką iškraipančią pagalbą, ypač teikiant pirmenybę įsitvirtinusiems rinkos dalyviams; atsižvelgdamas į tai, pabrėžia, kad valstybėse narėse reikia įveikti reguliavimo ir fiskalines kliūtis, kurios stabdo naujo ir pažangaus verslo plėtrą; 21. pabrėžia, kad tobulinti ES aplinkosaugos technologijas, ypač energijos sektoriuje, trukdo didelė valstybės pagalba, skiriama iškastinio kuro gamintojams ir branduoliniams pajėgumams; yra įsitikinęs, kad reikia laikytis principo, pagal kurį išorines sąnaudas būtina įtraukti į energijos iš įvairių šaltinių kainą, ir kad atsižvelgiant į šį principą reikia dar kartą apsvarstyti ES valstybės pagalbos gaires; 22. itin remia valstybės pagalbos lankstumą, susijusį su pažangių idėjų pasiūla ir skatinimu viešojo sektoriaus mokslinių tyrimų įstaigose ir universitetuose, taip pat remia aiškias ir paprastas taisykles, padedančias pritaikyti tokias idėjas ir technologijas verslo įmonėse; atsižvelgdamas į tai, remia tolesnes pastangas sukurti naujovių naudojantis valstybės ir privataus sektoriaus bendradarbiavimu ir partneryste; 23. pabrėžia principą, kad skiriant pagalbą MTTP neturėtų būti teikiama pirmenybė atskiroms įmonėms; ragina Komisiją skirti pagalbą MTTP inovacijų grupėms; 24. pritaria Komisijos ketinimui padidinti valstybės pagalbos sistemos lankstumą siekiant paremti naujovių kūrimą taip, kad parama būtų proporcinga naujovių nutolimui nuo rinkos; Rizikos kapitalas 25. mano, kad dėl netinkamo reguliavimo ir mokesčių sistemų, kurios nenumato lengvatų, tam tikrose valstybėse narėse nepakanka galimybių pasinaudoti rizikos kapitalu, ypač smulkiajam verslui; todėl džiaugiasi Komisijos komunikato dėl valstybės pagalbos ir rizikos kapitalo [10] dabartiniu persvarstymu; kuris turėtų baigtis 2006 m. rugpjūčio mėn.; 26. pabrėžia, kad reikia skatinti steigti naujas įmones ir plėsti neseniai įsteigtas pažangias MVĮ, inter alia, suteikiant atitinkamų mokesčių lengvatų; 27. pabrėžia, kad reikia mažiau apsunkinančių, greitesnių patvirtinimo procedūrų; atsižvelgdamas į tai, pritaria siūlymui taikyti bendrąsias išimtis nedidelei pagalbai, skiriamai MVĮ; Bendros ekonominės svarbos paslaugos 28. ragina Komisiją pagaliau užtikrinti teisinį apibrėžtumą dėl pagalbos, skirtos bendros ekonominės svarbos paslaugoms teikti; 29. mano, kad pernelyg didelis kompensavimas yra svarbiausias kriterijus, todėl bendros ekonominės svarbos paslaugų finansavimas laikytinas valstybės pagalba tik tais atvejais, kai pateisinamo kompensavimo kriterijaus nepaisoma arba neįmanoma įrodyti, kad jo paisoma; 30. apgailestauja, jog vis dar kyla didelių nesutarimų dėl to, kaip Komisija ketina praktiškai interpretuoti Altmark byloje priimtą Teisingumo Teismo sprendimą; ragina Komisiją paskelbti suprantamą ir tikslų aiškinamąjį komunikatą ir, atsižvelgiant į ypatingą įvairių sektorių pobūdį, jame paaiškinti ketvirtąjį kriterijų, išdėstytą Altmark byloje priimtame sprendime; 31. žinant didėjančią valstybės ir privataus sektoriaus partnerystės svarbą kuriant infrastruktūrą mažiau išsivysčiusiuose regionuose, prašo Komisiją skirti ypatingą dėmesį klausimui, susijusiam su valstybės pagalbos teikimu tokiai partnerystei, paaiškinti visus teisinius aspektus, susijusius su valstybės pagalbos taisyklių taikymu minėtu atveju, ir ypač ragina tinkamomis taisyklėmis užtikrinti, kad būtų paprasčiau naudotis valstybės ir privataus sektoriaus partnerystės priemone; pareiškia, kad atsižvelgiant į tai reikėtų skirti ypatingą dėmesį siekiui išlaikyti skaidrumą; 32. pažymi, kad mažesnėms viešųjų paslaugų įmonėms numatytos valstybės pagalbos taisyklių išimtys; vis dėlto nėra įsitikinęs, kad valstybės pagalbos taisyklėse tinkamai atskirtos mažų ir didelių įmonių sampratos; todėl prašo Komisiją, kad ji savo vertinimą grįstų valstybės pagalbos priemonių poveikiu atitinkamai rinkai, o ne atitinkamų viešųjų paslaugų įmonių dydžiu; Bendrosios išimtys 33. remia Komisijos bendrąsias išimtis nustatančio reglamento priėmimą siekiant supaprastinti ir sutelkti esamas bendrąsias išimtis (visų pirma taikomas mokymui, MVĮ ir užimtumui) ir įtraukti daugiau išimčių (visų pirma dėl valstybės pagalbos remiant MVĮ ir MTTP), jei tik bus stebimas ir prireikus uždraustas kryžminis didelių įmonių subsidijavimas mažų įmonių sąskaita; remia Komisijos tikslą sutelkti išteklius siekiant atsisakyti labiausiai rinką iškraipančių pagalbos rūšių; mano, kad pranešimo procedūra ir su ja susijęs atidėjimas turėtų būti proporcingas rinkos iškraipymų, kylančių dėl tokios pagalbos, grėsmei; pareiškia, kad viena teisinė priemonė taip pat galėtų padėti ateityje plėsti bendrosios išimties sąvoką taip, kad apie mažesnes kiekvienos rūšies pagalbos sumas nebereikėtų pranešti; 34. pabrėžia, jog reikia užtikrinti, kad bendrąsias išimtis nustatantis reglamentas iš tikrųjų supaprastintų procedūrą ir nustatydamas aiškias, išsamias ir nedviprasmiškas nuostatas, kurios neprieštarautų svarbiausiam uždaviniui - bendrai mažinti valstybės pagalbą; 35. džiaugiasi pasiūlymu padidinti sumą, kurios neviršydamos valstybės narės gali suteikti de minimis pagalbą; siūlo šią sumą padidinti du kartus - iki 200000 EUR; atsižvelgdamas į tai, prašo Komisiją spręsti kumuliacijos kontrolės problemą; Pagalba regionams 36. pritaria Komisijos nacionalinės regioninės pagalbos 2007-2013 m. gairėms [11]; ragina šį persvarstymą pabrėžia, kad, įgyvendinant regioninės pagalbos reformą, didesnis dėmesys turėtų būti skiriamas teritoriniams kriterijams, siekiant atskirti geografines ES sritis, pasižyminčias gera ekonomine padėtimi, sritis, patiriančias su pramonės pokyčiais susijusių sunkumų, ir sritis, susiduriančias su nuolatinėmis gamtinėmis kliūtimis; mano, kad sanglaudos ir valstybės pagalbos priemonės viena kitą papildo, nes patirtis rodo, kad valstybės pagalbos priemonėmis buvo veiksmingai siekiama tikros pajamų konvergencijos visoje Europos Sąjungoje; 37. mano, kad teikti valstybės pagalbą turėtų būti leidžiama tik tuomet, jei užtikrinama nauda, kurios neįmanoma užtikrinti jokiomis kitomis politinėmis priemonėmis, ir pagalba yra naudinga regionui; todėl remia požiūrį dėl veiksmingesnės pagalbos regionams, skiriant daugiau dėmesio investicijoms į infrastruktūrą ir horizontalią pagalbą atsilikusiuose arba mažiau išsivysčiusiuose Europos Sąjungos regionuose, įskaitant palankių mokestinių sąlygų nustatymą pereinamuoju laikotarpiu, kuris negali būti ilgesnis nei penkeri metai; atsižvelgdamas į tai, pažymi, kad reikia ir toliau taikyti atitinkamas paramos priemones "statistinio poveikio" paliestuose regionuose; 38. mano, kad turėtų būti persvarstytas sprendimas sumažinti valstybės pagalbą "statistinio poveikio" paliestiems regionams, kuriuose gaunamos pajamos santykinai padidėjo dėl plėtros, tačiau juose nebuvo realaus augimo ar konvergencijos ir jie susiduria su aukšto nedarbo lygio problema; 39. ragina Komisiją, atsižvelgiant į ES tikslus ir jos sanglaudos politiką, skirtą pasiekti ekonominę ir socialinę konvergenciją imantis priemonių ES regionų skirtumams mažinti, užtikrinti, kad nei nacionalinė, nei europinė valstybės pagalba neiškraipytų konkurencijos tarp valstybių narių regionų ir nefinansuotų įmonių persikėlimo iš vienos ES vietos į kitą, nes tai visų pirma paskatintų darbo vietų praradimą vienuose ir atsiradimą kituose regionuose; 40. ragina Komisiją, vadovaujantis Lisabonos ir Geteborgo strategijomis, nuodugniau ir išsamiau įvertinti įvairias valstybės pagalbos rūšis ir jų veiksmingumą taip, kad būtų galima nurodyti, ar tam tikros pagalbos rūšys yra naudingesnės už kitas pagal ilgalaikį teigiamą poveikį, kurį jos gali daryti regionų plėtrai; 41. prašo Komisiją taikyti valstybės pagalbos veiksmų plane išdėstytus principus ir specialioms taisyklėms, taikomoms tam tikruose (pvz., žemės ūkio, žuvininkystės, anglių gavybos ir transporto) sektoriuose, kurie dažnai yra sutelkti teisę naudotis struktūrinių fondų parama turinčiuose regionuose, ir pateikti konkretesnių pasiūlymų, kaip šias specialias taisykles pakeisti; Pagalba aplinkos apsaugos srityje 42. mano, kad valstybės pagalba aplinkos apsaugos srityje, jei ji yra skiriama sąžiningai ir skaidriai, gali atlikti esminį vaidmenį siekiant tvarios ES plėtros, visų pirma skatindama ilgalaikes investicijas į technologijas ir tokių technologijų patentavimą Europos Sąjungoje, atitikdama JT Bendrojoje klimato kaitos konvencijoje nustatytą tikslą - stabilizuoti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas; 43. pritaria Komisijos požiūriui, kad dabartinės valstybės pagalbos aplinkos apsaugos srityje gairės "nėra tinkamai pritaikytos atsižvelgiant į vis sudėtingesnes investicijas į aplinkos apsaugos technologijas ir naujas viešojo ir privataus sektoriaus partnerystės formas" [12]; 44. ragina Komisiją ir valstybes nares imtis skubesnių priemonių siekiant mažinti aplinkai žalingą valstybės pagalbą, o galiausiai - ją apskritai panaikinti; pažymi, kad tokios pagalbos dydis yra nemažas; taip pat ragina Europos aplinkosaugos agentūrą sudaryti pagalbos, tiesiogiai arba netiesiogiai skatinančios taršią gamybą bei vartojimą ir taip sukuriančios nesąžiningą konkurenciją švaresnėms technologijoms, sąrašą; 45. todėl džiaugiasi, kad pradėtas konsultacijų su suinteresuotomis šalimis procesas siekiant persvartyti šias gairias, kurių galiojimas turėtų baigtis 2007 m.; Geresnis valdymas 46. mano, kad galiojanti valstybės pagalbos politikos praktinis įgyvendinimas ir procedūros turi tam tikrų trūkumų ir yra pernelyg biurokratinės; 47. todėl džiaugiasi, kad siekiant sukurti greitesnes ir veiksmingesnes pranešimo procedūras, valstybės pagalbos procedūroms pradėtos taikyti pažangiosios patirties gairės; atsižvelgdamas į tai, abejoja, ar siekiant šio tikslo nebūtų geriau priimti reglamentą, o ne gaires; 48. labai pritaria minčiai kurti glaudesnį valstybių narių priežiūros institucijų, pvz., audito rūmų, tinklą, kuris galėtų leisti lengviau užtikrinti valstybės pagalbos taisyklių taikymo nuoseklumą; 49. pabrėžia, jog siekiant, kad taisyklės būtų nuosekliai taikomos visose valstybėse narėse, reikia atidžiai stebėti ir koordinuoti kompetencijos perdavimą valstybių narių institucijoms; mano, jog dėl tokio decentralizavimo gali kilti problemų, kad valstybės pagalbos taisyklės bus taikomos skirtingai, ypač turint mintyje nevienodą kompetentingų valstybių narių institucijų struktūrą ir patirties bei žinių lygį; pabrėžia, jog svarbu, kad veiktų kompetentingų valstybių narių institucijų tinklas; 50. primygtinai ragina Komisiją nustatyti tikslius valstybės pagalbos procedūrų, įskaitant atitiktį taisyklėms, terminus; 51. reiškia nepasitenkinimą dėl to, kad sankcijos dėl pagalbos, apie kurią nebuvo pranešta, šiuo metu taikomos tik naudos gavėjams, o ne valstybėms narėms; todėl remia Komisijos pastangas ieškoti naujų atgrasymo priemonių, siekiant išspręsti neteisingo valstybės pagalbos taisyklių taikymo valstybėse narėse problemą, ir ragina Komisiją numatyti tam tinkamų sankcijų; 52. pakartoja prašymą, kad sprendžiant visus klausimus, kuriais Taryba priima sprendimą kvalifikuota balsų dauguma, būtų taikoma bendro sprendimo procedūra; * * * 53. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai ir Komisijai. [1] OL L 312, 2005 11 29, p. 67. [2] OL L 312, 2005 11 29, p. 47. [3] OL C 14, 1998 1 19, p. 74. [4] OL C 59, 2001 2 23, p. 238. [5] OL C 140 E, 2002 6 13, p. 153. [6] OL C 92 E, 2004 4 16, p. 294. [7] OL C 304 E, 2005 12 1, p. 117. [8] OL L 10, 2001 1 13, p. 30. [9] 2003 m., Rink., p. I-7747. [10] OL C 235, 2001 8 21, p. 3. [11] Dar neskelbta OL. [12] 2004 m. sausio 28 d. Komisijos komunikatas "Darnaus vystymosi technologijų skatinimas: Europos Sąjungos aplinkos apsaugos technologijų veiksmų planas" (KOM(2004)0038, 4.2.3 punktas). --------------------------------------------------