LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 159/7

Paraiškos paskelbimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemų 50 straipsnio 2 dalies a punktą

2013/C 159/06

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą paraiškai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51 straipsnį

PAKEITIMO PARAIŠKA

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (2)

PAKEITIMO PARAIŠKA PAGAL 9 STRAIPSNĮ

„CHAOURCE“

EB Nr.: FR-PDO-0217-0940-24.01.2012

SGN ( ) SKVN ( X )

1. Keičiamos produkto specifikacijos dalys

—  Produkto pavadinimas — ☒ Produkto aprašymas —  Geografinė vietovė — ☒ Kilmės įrodymas — ☒ Gamybos būdas —  Ryšys su geografine vietove — ☒ Ženklinimas etiketėmis — ☒ Nacionaliniai reikalavimai —  Kita (patikslinti)

2. Pakeitimo (-ų) pobūdis

— ☒ Bendrojo dokumento arba santraukos pakeitimas —  Įregistruotos SKVN ar SGN specifikacijos, kurios bendrasis dokumentas ar santrauka neskelbti, pakeitimas —  Specifikacijos pakeitimas, dėl kurio paskelbto bendrojo dokumento keisti nereikia (Reglamento (EB) Nr. 510/2006 9 straipsnio 3 dalis) —  Laikinas specifikacijos pakeitimas dėl valdžios institucijų nustatytų privalomų sanitarijos ar fitosanitarijos priemonių (Reglamento (EB) Nr. 510/2006 9 straipsnio 4 dalis)

3. Pakeitimas (-ai)

3.1. 2 punkto „Produkto aprašymas“ pakeitimas

— Žaliava. Privaloma perdirbti nenugriebtą pieną, kurio sudėtis nepakeista, siekiant išvengti, kad nebūtų pridedama riebalų arba baltymų arba kad jie iš pieno nebūtų pašalinami.

— Sumažintas produkto riebalų kiekis, siekiant išvengti, kad riebalų kiekis nebūtų didesnis nei įprasta.

— Sūrio paviršius. Patikslinta informacija apie bakterijos Penicillium Candidum vyravimą ir aptinkamą bakteriją Geotrichum.

— Pridėtas produkto juslinių savybių aprašymas.

— Sūrių forma. Patikslinta informacija apie abi sūrio formas, kurioms nustatytos patikrinamos ribinės vertės.

3.2. 4 punkto „Kilmės įrodymas“ pakeitimas

Atsižvelgiant į pasikeitusius nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus, konsoliduota dalis „Duomenys, įrodantys, kad produktas kilęs iš geografinės vietovės“; dabar joje visų pirma nurodomos su deklaravimu ir su produkto atsekamumo registrais bei gamybos sąlygų priežiūra susijusios prievolės.

Siekiant užtikrinti nuoroda pažymėtų produktų kilmę, pridėti pieno ir sūrio atsekamumo užtikrinimo kriterijai. Kilmės vietos nuorodos specifikacijos kontrolė rengiama remiantis kontrolės įstaigos parengtu kontrolės planu.

Be to, ši dalis papildyta keliomis nuostatomis, susijusiomis su sūrio atsekamumą užtikrinti skirtais registrais ir deklaracijomis.

3.3. 5 punkto „Gamybos būdas“ pakeitimas

Pieno gamyba. Ši dalis buvo iš dalies pakeista siekiant atskleisti gyvūnų kilmės ir jų šėrimo ryšį su geografine vietove. Nustatyta minimali geografinėje vietovėje gimusių gyvūnų riba – 80 %, ir apibrėžtos savarankiško apsirūpinimo pašarais geografinėje vietovėje taisyklės. Be to, šios taisyklės susijusios su ganyklų tvarkymu ir žolės kiekiu pašarų normoje (nustatytas minimalus ganyklų plotas telyčioms ir melžiamoms karvėms), taip pat nustatyti su pašarais ir pašarų papildais susiję reikalavimai.

Sūrio gamyba. Atskirų gamybos etapų priežiūra nustatant patikrinamas ribines vertes (nokinimo, fermentavimo šliužo fermentu, nusunkimo, vandens išgarinimo ir brandinimo temperatūrą ir trukmę, formavimo ir fermentavimo šliužo fermentu pH vertes).

3.4. 8 punkto „Ženklinimas etiketėmis“ pakeitimas

Pasiūlyta keletas taisyklių, kurių tikslas – reguliuoti produkto ženklinimą etiketėmis ir padaryti jas suprantamesnes vartotojams (Europos Sąjungos AOP (SKVN) ženklo ir gamintojų grupės logotipo naudojimas ir kt.).

3.5. 9 punkto „Nacionaliniai reikalavimai“ pakeitimas

Specifikacijos pabaigoje pridėta lentelė, kurioje nurodyti pagrindiniai tikrintini dalykai.

BENDRASIS DOKUMENTAS

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (3)

„CHAOURCE“

EB Nr.: FR-PDO-0217-0940-24.01.2012

SGN ( ) SKVN ( X )

1. Pavadinimas

„Chaource“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Prancūzija

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas

3.1. Produkto rūšis

1.3 klasė. Sūriai

3.2. Produkto, kuriam taikomas 1 punkte nurodytas pavadinimas, aprašymas

„Chaource“ – tai minkštas pelėsinis sūris, gaminamas tik iš nenugriebto karvės pieno naudojant pieno fermentus, į kurį nepridėta ir iš kurio nepašalinta riebalų ar baltymų.

Sūdyto sūrio sausosios medžiagos kiekis – ne mažiau kaip 40 %, o riebalų kiekis sausojoje medžiagoje – ne mažesnis nei 48 %.

Visas sūrio paviršius padengtas baltos spalvos Penicillium Candidum pelėsiu. Dėl Geotrichum bakterijos sūrio paviršius gali būti kiek dėmėtas arba nelygus.

Juntamas nestiprus grybų kvapas, gali būti juntami vaisiniai aromatai, pvz., riešutų, ir nestiprus grybų skonis.

Sūris būna plokščio cilindro formos ir dviejų dydžių:

— didelis sūris po minimalios brandinimo trukmės sveria 450–700 g, jam gaminti naudojama 110–115 mm vidinio skersmens forma,

— mažas po minimalios brandinimo trukmės sveria 250–380 g, jam gaminti naudojama 85–90 mm vidinio skersmens forma.

3.3. Žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams)

„Chaource“ gaminti naudojamas nenugriebtas karvės pienas, į kurį nepridėta ir iš kurio nepašalinta riebalų ar baltymų, išskyrus esančiuosius pieno fermentų auginimo terpėje (ne daugiau kaip 3 %). Pienas turi būti melžiamas, saugomas ir perdirbamas taip, kad nesusimaišytų su kitų gyvūnų pienu – arba visiškai atskirtose melžimo ir perdirbimo patalpose, arba patalpose, kur pienas ir perdirbti pieno produktai būtų atskirti nuo sūrių brandinimo vietos.

3.4. Pašarai (taikoma tik gyvūniniams produktams)

Per metus ūkyje paruošiamų pašarų dalis sudaro ne mažiau kaip 75 % visų melžiamų karvių bandos sausųjų pašarų. Be to, vidutinė „Chaource“ kilmės nuorodos geografinėje vietovėje pagamintų pašarų dalis – ne mažiau kaip 85 % visų melžiamų karvių bandos sausųjų pašarų.

Melžiamos karvės ganyklose ganosi ne trumpiau kaip 5 mėnesius per metus. Kiekvienai melžiamai karvei tam laikotarpiui skiriamas ne mažesnis kaip 20 arų žolės plotas. Jei besiganančioms karvėms skiriama papildomo žalio pašaro, papildomam šėrimui naudojami plotai neturi viršyti 10 arų kiekvienai melžiamai karvei.

Melžiamų karvių šėrimui naudojama žolė turi sudaryti ne mažiau kaip 30 % stambiųjų pašarų sausosios medžiagos. Telyčių šėrimui naudojama žolė, kurios kiekis apskaičiuojamas atskirai nuo melžiamų karvių šėrimui naudojamos žolės, turi sudaryti ne mažiau kaip 30 % stambiųjų pašarų sausosios medžiagos. Šie reikalavimai taikomi visuomet, bet kuriuo metų laiku.

Melžiamų karvių šėrimui naudojamų pašarų papildų dalis turi būti mažesnė nei 27 % viso raciono sausųjų pašarų kiekio.

Visas melžiamų karvių racionas – tai stambieji pašarai ir pašarų papildai.

Specifikacijose pateikiamas leidžiamų naudoti pašarų ir koncentratų sąrašas.

Nujunkytos telyčios prieš pradėdamos duoti pieną privalo ne mažiau kaip 4 mėnesius ganytis kilmės vietos nuorodos geografinės vietovės pievose.

3.5. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje

Pienas turi būti gaminamas, o sūriai gaminami ir brandinami tik nustatytoje geografinėje vietovėje.

3.6. Specialios pjaustymo, trynimo, pakavimo ir kt. taisyklės

—

3.7. Specialios ženklinimo etiketėmis taisyklės

Etiketėje turi būti pateiktas kilmės vietos nuorodos pavadinimas ir nurodytas Europos Sąjungos AOP simbolis.

Etiketėje, reklamoje, sąskaitose ar prekybos dokumentuose prie SKVN pavadinimo pridėti kitus apibūdinančius žodžius ar užrašus yra draudžiama, išskyrus:

— prekių ženklus,

— užrašus „artisanal“ arba „fabrication artisanale“ (namudinė gamyba), kuriuos gali naudoti tik pagal amatų sritį reglamentuojančias teisės nuostatas pripažinti amatininkai–perdirbėjai,

— užrašus „affiné par“ arba „affineur“ (nurodantys sūrio brandintoją) arba bet kokias kitas nuorodas į sūrio brandinimą,

— Syndicat de Défense du Fromage de Chaource („Chaource“ sūrio apsaugos susivienijimo) logotipą.

Be to, etiketėje turi būti nurodytas paskutinio su kilmės vietos nuoroda „Chaource“ susijusio įgalioto ekonominės veiklos vykdytojo (t. y. sūrio brandintojo) pavadinimas ir visas adresas.

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas

Gamybos vietovė – labai nedidelė vietovė Obo ir Jono teritorinių departamentų pakraščiuose, apimanti natūraliai drėgną Šampanės regioną, kurio centras – Chaource komuna.

Obo departamentas

Kantonai, kurių visa teritorija patenka į geografinę vietovę: Aix-en-Othe, Bar-sur-Seine, Bouilly, Chaource, Ervy-le-Châtel, Mussy-sur-Seine, Les Riceys ir Troyes (7 kantonai)

Jono departamentas

Kantonai, kurių visa teritorija patenka į geografinę vietovę: Ancy-le-Franc, Crusy-le-Châtel, Flogny-la-Chapelle, Tonnerre.

Komunos, kurių teritorija visiškai patenka į geografinę vietovę: Bagneaux, Boeurs-en-Othe, Cérilly, Chigy, les Clérimois, Coulours, Flacy, Foissy-sur-Vanne, Fontaine-la-Gaillarde, Fournaudin, Maillot, Malay-le-Grand, Malay-le-petit, Noé, Saint-Clément, Saligny, Sens, les Sièges, Theil-sur-Vanne, Vareilles, Vaudeurs, Villeneuve-l'Archevêque, Villiers-Louis, Voisines.

Komunos, kurių teritorija su geografine vietove sutampa iš dalies: Arces-Dilo (dalis, esanti į šiaurę nuo nacionalinio kelio Nr. 5), Cerisiers (dalis, esanti į šiaurę nuo nacionalinio kelio Nr. 5), Lailly (dalis, esanti į pietus nuo departamento kelio Nr. 28), La Postolle (dalis, esanti į pietus nuo departamento kelio Nr. 28), Soucy (dalis, esanti į pietus nuo nacionalinio kelio Nr. 439), Thorigny-sur-Oreuse (dalis, esanti į pietus nuo departamento kelio Nr. 28), Vaumort (dalis, esanti į šiaurę nuo nacionalinio kelio Nr. 5).

5. Ryšys su geografine vietove

5.1. Geografinės vietovės ypatumai

A. Gamtiniai veiksniai

Nustatyta kilmės vietovė apima Chaourçois gamybos regioną ir aplinkines teritorijas. Šis regionas apima drėgną Šampanės gamtinį regioną, kurio centras – Chaource komuna. Jo ribos: šiaurėje – Aumont miškas ir Seine upė, pietuose – Maulnes miškas ir Armançon upė, vakaruose – Oto regiono klinties plynaukštė, o rytuose – Sarce upė.

Kilmės vietovei būdingas vandeniui nepralaidus podirvis, daugiausia sudarytas iš klinčių ir molio. Vietovėje daug upių, upelių ir šaltinių.

Šis nedidelis regionas itin izoliuotas dėl miško, išsidėsčiusio tarp dviejų svarbių susisiekimo ašių:

— Troyes-Saint-Florentin,

— Seine upės slėnio.

Molingame vietovės dirvožemyje daugiausia auga natūralios pievos. Dirvožemis nuolat drėgnas, todėl žolė jame užauga greitai, o sėjamiems augalams jis nenaudojamas ir netinkamas. Kai kuriose vietovėse, kaip antai drėgnuose slėniuose, gyvulių ganyti nuo pat sezono pradžios negalima, todėl žolė praranda dalį savo maistinės vertės ir blogėja pieno kokybė (1937 m. sausio 23 d.Procès Verbal de l’Assemblée Générale du Contrôle Laitier).

Dėl vietovės dirvožemių įvairovės ir su tuo susijusio jų panaudojimo čia paplito mišrūs pasėlių ir gyvulių auginimo ūkiai. „Chaource“ susijęs su auginimo veikla, kuri sudarė ir toliau sudaro sąlygas plėtoti tradicinę žemės ūkio veiklą šioje nepalankaus žemyninio klimato vietovėje.

B. Žmogiškieji veiksniai

Sūris regione pradėtas gaminti dar viduramžiais, jo gamyba glaudžiai susijusi su daugybe regione įsisteigusių vienuolynų ir komendantūrų. Iš tiesų tik vienuoliai turėjo pakankamai pievų ir miškų, reikalingų gyvūnų pašarams ir pieno bei sūrių gamybai. Dauguma vienuolių nevalgydavo mėsos, kurią dažnai pakeisdavo sūriu, todėl buvo skatinama gyvulininkystė ir sūrio gamybos technologijų perdavimas.

Regiono ūkininkai šią patirtį perėmė XVII ir XVIII amžiuose, jie gamindavo tik šeimos vartojimui skirtą sūrį. Sūrio gaminimas turėjo būti derinamas su daugybe kitų kasdienių darbų, po kurių likdavo mažai laiko. Karvės buvo melžiamos ryte arba vakare, po to pienas paliekamas natūraliai rūgti ir toliau apdorojamas dienos pabaigoje arba kitą rytą. Sūris gamintas iš riebaus, t. y. nenugriebto pieno. Rūgpienis galėjo lėtai nuvarvėti be specialios priežiūros, o toks gamybos procesas labai derėjo su ūkininkių darbo tempu.

Dėl tokios gamybos sistemos sūriui būdingas rūgštokas skonis, be to, ši sistema nulėmė pagrindinius gamybos etapus (rauginimo laiką, savaiminį ir lėtą nuvarvėjimą).

Sūriai buvo valgomi įvairiai – švieži arba džiovinti, vasarą daugiausia valgyta šviežio sūrio (dėl gaivumo ir dėl praktinių priežasčių). Sūrio brandinimo laikas būdavo nevienodas ir priklausydavo nuo temperatūros ir su tuo susijusių sandėliavimo sunkumų; esant nepalankioms sąlygoms sūris buvo valgomas šviežias, kad jo nereikėtų išmesti, o esant palankioms sąlygoms – laikomas iki dviejų mėnesių. Šie vartojimo įpročiai išliko iki šiol, todėl sūris gaminamas dviejų dydžių, kurių savybės vystosi šiek tiek skirtingai.

Ūkyje nesuvartojami sūriai būdavo parduodami turguje. Toks pardavimas jau minėtas 1829 m. (1929 m. spalio mėn. Tableau des foires existantes dans le département de l’Aube). Dažniausiai sūrius surinkdavo sūrių pirkliai (cossoniers), kurie juos perparduodavo vietos turguose ir didžiausiuose Prancūzijos miestuose: Paryžiuje, Lione, Dižone, Tulūzoje, Reimse, Mece, Douė, Klermone-Ferane, Ansi ir Lon le Sonjė.

XIX ir XX a. išsiplėtojus žemės ūkiui, pieno imta primelžti daugiau, todėl išaugo ir pieno gamyba. Vis daugiau produktų buvo parduodama turguje, tačiau sūrio gamyba ir pardavimas ribojo įprastą ūkininkių veiklą, todėl jos mieliau parduodavo pieną besikuriančioms pieninėms. Kadangi ūkiuose pagamintų sūrių trūko, juos gaminti pradėjo patys sūrių pirkliai. Nuo 7-ojo dešimtmečio sūrius gamina sūrininkai, o ne ūkininkės.

Dėl gamybos būdo ir naudojamos žaliavos šie sūriai visuomet buvo vertinami labiau už kitus naudojant iš dalies nugriebtą pieną apylinkėse gaminamus džiovintus ir mažesnius sūrius.

5.2. Produkto ypatumai

A. Specifinės produkto savybės

„Chaource“ gaminamas tik iš nenugriebto karvės pieno.

Sūris sūdomas sausa druska, jis minkštas, lankstus, bet gana tvirtas. Sūriui būdingas įcentrinis brendimas, laikui bėgant pastebimas skirtumas tarp minkštų sūrio pakraščių ir smulkios bei kiek grūdėtos sūrio vidurio struktūros.

Visas sūrio paviršius padengtas baltos spalvos Penicillium Candidum pelėsiu.

Juntamas nestiprus grybų kvapas, gali būti juntami vaisiniai aromatai, pvz., riešutų, ir nestiprus grybų skonis.

Tai vienintelis iš karvės pieno pridedant pieno fermentų gaminamas pelėsinis sūris, kurio forma – plokščio ir aukšto cilindro. Taip visų pirma yra dėl naudojamų formų, kurių aukštis didesnis už plotį; į tokias formas telpa daugiau rūgpienio, kuris savaime nuvarva dėl sunkio jėgos poveikio, be jokių išorės veiksmų.

B. Ankstesni pavadinimo paminėjimai ir geras vardas

Apie šį sūrį jau pasakota pirmojoje XIX a pusėje. Tuo metu Chaourçois regiono ūkininkės iš savo karvių pieno gamindavo sūrį, vadintą „Chaource“ sūriu.

1872 m. Dr. Pourriau savo leidinyje La Laiterie, o 1883 m. M. Huguier-Truelle leidinyje Le Petit Guide de la fermière de l’Aube tiksliai aprašė „Chaource“ sūrius ir pagrindines jų gamybos taisykles.

5.3. Priežastinis geografinės vietovės ir produkto, kuriam suteikta SKVN, kokybės ar savybių arba geografinės vietovės ir kurios nors produkto, kuriam suteikta SGN, savybės, gero vardo ar kitos ypatybės ryšys

Geografinė vietovė buvo nustatyta pagal tradicinę „Chaource“ sūrio gamybos ir pieninių galvijų auginimo zoną.

Dėl klintinių ir molingų dirvožemių kaitos šioje vietovėje paplito mišrūs pasėlių ir gyvulių auginimo ūkiai, o kai kurios molingų dirvožemių zonos ir užtvindomi slėniai pradėti naudoti pievoms.

Gyvulininkystės praktikai tiesioginę įtaką daro šios zonos klimato ir dirvožemio pobūdis bei jos geografinė padėtis. Dėl jos padėties (daugelio galvijų veislių auginimo vietovė) buvo pradėta mažiau domėtis karvių veislėmis, o pirmenybė atiduota vietinių gyvūnų veislėms. Dėl autarkiškos ūkių veiklos ir siekiant kuo geriau panaudoti vietinius išteklius daugiausia naudoti pačiame ūkyje arba aplinkinėse vietovėse paruošti pašarai ir pašarų papildai: 75 % jų paruošiama ūkyje, o 85 % – geografinėje zonoje. Taigi žolė tapo svarbi gyvūnų pašarų dalis ir ganyklose (daugiau kaip 20 arų žolės kiekvienai karvei bent 5 mėnesius per metus), ir džiovinta (daugiau nei 30 % pašarų sausosios naudingos medžiagos). Dažniausiai ši žolė auga užliejamose pievose, todėl jos kokybė nėra pakankama, kad užtikrintų sūriui tinkamos struktūros pieno gamybą, todėl šią žolę reikia papildyti kitais kaloringesniais pašarais ir pašarų papildais.

Dėl neriebaus pieno ir visų pirma dėl ūkininkių prisitaikymo prie ūkio darbų keliamų suvaržymų buvo natūraliai pasirinkta gaminti sūrį iš nenugriebto pieno, naudojant pieno fermentus (todėl sūrio sausojoje masėje yra ne mažiau kaip 48 % riebalų). Ūkio darbai buvo gausūs ir įvairūs, todėl ūkininkės sūrio gamybai negalėjo skirti daug laiko. Todėl joms reikėjo sugalvoti sistemą, kuri atitiktų jų darbų ritmą ir nereikalautų daug dėmesio. Tuo paaiškinama, kodėl sūrio gamybos etapai yra tokie ilgi ir supaprastinti (pienas rauginamas ne trumpiau kaip 12 val., nuvarva lėtai ir savaime). Gyvenimo ritmas turėjo įtakos ir sūrių brandinimui: vasarą sūriai daugiausia buvo valgomi švieži, dėl gaivaus pieno skonio ir dėl akivaizdžių sandėliavimo priežasčių, o kai sąlygos tapdavo palankesnės, sūriai buvo brandinami ilgiau. Šie vartojimo įpročiai išliko, todėl ir sūrius imta gaminti dviejų dydžių: maži sūriai būdavo brandinami, o didesni – su pelėsiu ir ryškiau juntamo rūgštesnio skonio.

Nuoroda į paskelbtą specifikaciją

(Reglamento (EB) Nr. 510/2006 (4) 5 straipsnio 7 dalis)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCChaource.pdf

(1) OL L 343, 2012 12 14, p. 1.

(2) OL L 93, 2006 3 31, p. 12. Pakeistas Reglamentu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) Pakeistas Reglamentu (ES) Nr. 1151/2012.

(4) Žr. 3 išnašą.