Rinkos pokyčiai, dėl kurių gali prireikti taikyti KRR 459 straipsnį

Ši ataskaita yra skirta Europos Parlamentui ir Tarybai informuoti apie praėjusiais metais įvykusius rinkos pokyčius, dėl kurių gali prireikti taikyti Kapitalo reikalavimų reglamento (KRR) 459 straipsnį. Ji parengta remiantis Europos sisteminės rizikos valdybos (ESRV) pateiktu vertinimu.

1.Pagrindiniai faktai

KRR 459 straipsnyje nustatyta, kad Komisija, padedama ESRV, bent kartą per metus Europos Parlamentui ir Tarybai turi pateikti ataskaitą apie rinkos pokyčius, dėl kurių gali prireikti taikyti šį straipsnį. Pagal KRR 459 straipsnį tam tikromis sąlygomis, visų pirma ESRV arba EBI pateikus rekomendaciją arba nuomonę, Komisija vienų metų laikotarpiui gali nustatyti griežtesnius bankų nuosavų lėšų dydžio, didelių pozicijų arba viešo atskleidimo reikalavimus. Būtinos sąlygos yra tai, kad reikia imtis priemonių siekiant reaguoti į mikroprudencinės ir makroprudencinės rizikos intensyvumo pokyčius, atsirandančius dėl rinkos pokyčių Sąjungoje arba už Sąjungos ribų, kurie daro poveikį visoms valstybėms narėms, ir tai, kad KRR ir (arba) Kapitalo reikalavimų direktyvoje (KRD IV) nustatytų priemonių nepakanka šiai rizikai valdyti.

2.Išvada ir perspektyvos

Europos Komisija, pirmiausia atsižvelgdama į tai, kad pagal šį straipsnį leidžiama tik griežtinti priemones, į kitų KRR ir (arba) KRD IV priemonių prioritetą ir į tai, kad pagal KRR 459 straipsnį priemonės gali būti nustatomos tik tada, kai atitinkami rinkos pokyčiai turi įtakos visoms valstybėms narėms, kol kas nemato jokių aplinkybių, dėl kurių reikėtų taikyti KRR 459 straipsnį. Atsižvelgdamos į šį vertinimą, nei ESRV, nei EBI Komisijai imtis veiksmų pagal KRR 459 straipsnį kol kas nerekomenduoja.

Komisija, glaudžiai bendradarbiaudama su ESRV, ir toliau stebės atitinkamus rinkos pokyčius Sąjungoje arba už Sąjungos ribų, dėl kurių gali prireikti taikyti šį straipsnį.

3.Analizė

3.1.Bendroji apžvalga

Komisija mano, kad praėjusiais metais padėtis ES finansų sistemoje ganėtinai skyrėsi nuo aplinkybių, kuriomis reikėtų imtis priemonių pagal KRR 459 straipsnį. Konkrečiau kalbant, nepastebima jokio ekonomikos perkaitimo dėl paskolų teikimo. Nors, vertinant pagal ankstesnius ir tarptautinius standartus, ekonomikoje svertas yra didelis, jis nedidėja, taip pat nėra požymių, kad svertas didėtų bankų sektoriuje. Tikėtina, kad ši tendencija išliks.

ES ekonomika auga lėtai, o tai reiškia, kad ekonomikos perkaitimo rizika yra maža. Remiantis naujausia Komisijos prognoze, 2016 ir 2017 m. ES ir euro zonos realiojo BVP augimas bus mažesnis nei 2 proc. Gamybos apimties atotrūkis išliks neigiamas, o vartotojų kainų infliacija nesieks 2 proc. ribinės vertės, kurią ECB laiko suderinama su kainų stabilumo tikslu. Esant mažai infliacijai ir lėtai augant ekonomikai, centrinių bankų normos smuko iki labai žemo lygio. Dėl šios priežasties ir dėl to, kad centriniai bankai pirko turto, palūkanų normos obligacijų ir kredito rinkose tapo mažos. Nepaisant mažų palūkanų normų, ne finansų bendrovių ir namų ūkių skolos ir BVP santykis daugelyje ES valstybių narių nedidėja; manoma, kad, paspartėjus ekonomikos augimui, nusistovės šio rodiklio mažėjimo tendencija. Esant lėtam ekonomikos augimui, kredito paklausa neturėtų paskatinti pernelyg didelio sverto susidarymo finansų sektoriuje. Mažai tikėtina, kad artimiausiu metu dėl išorės pokyčių ES ekonomikai grėstų perkaitimas, nes prognozuojama, kad pasaulio BVP ir pasaulio prekybos augimas bus gerokai lėtesnis už ilgalaikes tendencijas. Dėl rezultatų, gautų po Jungtinėje Karalystėje surengto referendumo dėl šalies narystės Europos Sąjungoje, gerokai padidėjo neapibrėžtumas (vertinant pagal Bakerio ir Bloomo indeksą), todėl padidėjo rizika, kad ES ekonomikos augimo perspektyvos blogės, ir gali sumažėti daugelio dalyvių noras daugiau skolintis. Bankų sektoriuje, kuris yra ES finansų sistemos pagrindas, svertas nedidėja. 2015 m. bankų reguliuojamojo kapitalo pakankamumo koeficientai padidėjo, o 2016 m., remiantis preliminariais EBI duomenimis, išliko beveik tokio pat dydžio. Tokia išvada darytina tiek dėl bendro 1 lygio nuosavo kapitalo, tiek dėl bendrų kapitalo pakankamumo koeficientų. 2016 m. viduryje ES vidutinis svertinis bendro 1 lygio nuosavo kapitalo koeficientas buvo 13,5 proc., o mažiau kaip 5 proc. bankų – mažesnis nei 11 proc. Iš ECB statistikos matyti, kad 2015 ir 2016 m. bendras pinigų finansų įstaigų (PFĮ) balansas, neįtraukiant Europos centrinių bankų sistemos (ECBS), padidėjo labai nedaug. Galima palyginti, kad prieš krizę (2001–2008 m. laikotarpiu) PFĮ bendras turtas augo apie 10 proc. per metus. Bankų skolinimo veikla ES taip pat buvo vangi. Pavyzdžiui, 2015 ir 2016 m. bankų skolinimas privačiajam sektoriui euro zonoje didėjo mažiau nei nominalusis BVP. ESRV apskaičiuotas kredito ir BVP santykio atotrūkis yra neigiamas; tikėtina, kad 2016 m. jis pasiekė žemiausią lygį ir nustojo smukęs. Aukštas neveiksnių paskolų lygis stabdo kredito augimą. Dėl to bankai patiria paskolų valdymo išlaidų ir todėl mažėja paskatos didinti kredito pasiūlą. Be to, tai rodo, kad įmonių ir namų ūkių sektoriuose susidarė didelė skolų našta. Blogų skolų turinčios įmonės arba namų ūkiai veikiausiai gerai pagalvos prieš investuodami, nes žino, kad bankai, norėdami kompensuoti riziką, nustatys didesnę kredito kainą.

Remiantis 2016 m. EBI testavimo nepalankiausiomis sąlygomis rezultatais, ES bankų sektorius, kaip visuma, yra pakankamai atsparus sukrėtimams. Pagal nepalankųjį scenarijų, apimantį gilų nuosmukį ir didelius labai įvairaus finansinio turto kainų sukrėtimus, vidutinis bendro 1 lygio nuosavo kapitalo koeficientas sumažėtų iki 9,4 proc. Tai daugiau už atitinkamą rezultatą, gautą 2014 m. atlikus testavimą nepalankiausiomis sąlygomis (8,5 proc.), o tai reiškia, kad ES bankų sektorius ir toliau kaupė dideles atsargas, kurias būtų galima panaudoti esant neigiamiems ekonomikos pokyčiams. Be to, atlikus testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, įvairiose įstaigose nustatytas labai nevienodas bankų jautrumas neigiamiems sukrėtimams. Taigi, atsižvelgiant į rizikos pokyčius šioje srityje, labiau tiktų taikyti nacionalines priemones pagal KRR ir (arba) KRD IV, o ne KRR 459 straipsnyje nustatytas plataus užmojo priemones.

3.2.ESRV nustatyta rizika ES finansiniam stabilumui

Praėjusiais metais ESRV nustatė, kad Europos ekonomikai gresia keturių rūšių didelė rizika. Ši rizika – tai rizikos priedo perkainojimas pasaulio finansų rinkose, kurį skatina mažas rinkos likvidumas, toliau blogėjantys bankų ir draudikų balansai, skolos tvarumo mažėjimas valstybių, įmonių ir namų ūkių sektoriuose, sukrėtimai ir plintantis neigiamas poveikis, kurių šaltinis yra šešėlinės bankininkystės sektoriai. Toliau išsamiau aptariama galima šios rizikos svarba KRR 459 straipsnyje nustatytoms priemonėms.

(a)Rizikos priedo perkainojimas

Galimas rizikos priedo perkainojimas pasaulio finansų rinkose, kurį skatina mažas likvidumas, laikomas labai svarbia Europos finansų sektoriuje gresiančia makrofinansine rizika.

Vienas iš šios rizikos veiksnių – didelės kai kurių klasių turto kainos, palyginti su ankstesnių laikotarpių vidurkiais. Dideles turto kainas didele dalimi lemia mažos palūkanų normos, daugelio kategorijų investuotojus skatinančios ieškoti galimybių užsidirbti. Nors yra požymių, kad kai kuriose įmonių obligacijų rinkose ir nekilnojamojo turto rinkose prisiimama didelė rizika, šie požymiai įvairiuose rinkos segmentuose ir valstybėse narėse yra nevienodi. Pirmiausia tai pasakytina apie perkaitimo požymius, matomus kai kurių valstybių narių nekilnojamojo turto rinkose, nors kitose valstybėse narėse tokių požymių beveik nematyti.

Finansų įstaigų, kurioms taikoma KRD IV ir (arba) KRR, kapitalo padėtis turėtų būti pakankamai gera, kad finansų įstaiga būtų pajėgi atsilaikyti, kai ši rizika iš tiesų pasireikš. EBI atlikus testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, 1 lygio nuosavo kapitalo koeficientas nepalankaus scenarijaus atveju dėl rinkos rizikos sumažėjo tik 1 procentiniu punktu, palyginti su visu 3,8 procentinio punkto sumažėjimu pagal nepalankų scenarijų. Taigi, atlikus testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, nustatyta, kad rinkos rizika nebuvo pagrindinis kapitalo mažėjimo veiksnys. Žinoma, rinkos rizika gali pasireikšti kitokia forma, nei manyta atliekant testavimą nepalankiausiomis sąlygomis. Tačiau optimistiškai nuteikia tai, kad pastaraisiais metais, kai pasaulio rinkose atsirado staigių rizikos priedų koregavimų, finansų sektorius pasirodė esąs pakankamai atsparus. Tokie įvykai buvo trumpas JAV iždo obligacijų paklausos pakilimas 2014 m. spalio mėn., Vokietijos vyriausybės obligacijų išpardavimas 2015 m. gegužės–birželio mėn., valiutos ir akcijų kainų pasikeitimas po Jungtinėje Karalystėje surengto referendumo 2016 m. birželio mėn. ir staigus Japonijos vertybinių popierių pelningumo padidėjimas 2016 m. rugpjūčio mėn. Šie įvykiai turėjo trumpalaikės įtakos kito finansinio turto kainoms ir nesukėlė sumaišties nė vienoje finansų įstaigoje. Dar vienas pastebimas rinkos pokytis yra susijęs su retkarčiais pasitaikančiomis staigiomis ES bankų akcijų kainų reakcijomis. Galima apgailestauti, kad stebėti rinkos rizikos pozicijas yra sunku, tačiau šiuo metu šioje srityje rengiami politikos pasiūlymai, atliekant pagal Bazelio sistemą pradėtą pamatinę prekybos knygos peržiūrą; manoma, kad, siekiant didesnio skaidrumo, šie pasiūlymai bus veiksmingesni už bet kurią KRR 459 straipsnyje nustatytą priemonę.