[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 30.8.2006 KOM(2006) 472 galutinis Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS įvedantis galutinį antidempingo muitą ir nustatantis laikinojo muito, įvesto tam tikros Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo kilmės avalynės su batviršiais iš odos importui, galutinį surinkimą (pateikta Komisijos) AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS PASIūLYMO APLINKYBėS | 110 | Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Šis pasiūlymas yra susijęs su 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių, su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2005 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2117/2005 (toliau – pagrindinis reglamentas) procedūroje, susijusioje su Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo kilmės tam tikros avalynės su batviršiais iš odos importu, taikymu. | 120 | Bendrosios aplinkybės Šis pasiūlymas yra pateikiamas atsižvelgiant į pagrindinio reglamento įgyvendinimą ir yra parengtas remiantis tyrimu, atliktu pagal pagrindiniame reglamente nustatytus esminius ir procedūrinius reikalavimus. | 139 | Pasiūlymo srityje taikomos nuostatos Šiuo metu pasiūlymo srityje netaikomos jokios nuostatos. | 141 | Derėjimas su kitomis Sąjungos politikos kryptimis ir tikslais Netaikoma. | KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS šALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMAS | Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis | 219 | Atliekant tyrimą su šia procedūra susijusios suinteresuotosios šalys, remdamosi pagrindiniame reglamente numatytomis nuostatomis, jau turėjo galimybę ginti savo interesus. | Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas | 229 | Nepriklausomo tyrimo neprireikė. | 230 | Poveikio vertinimas Šis pasiūlymas yra parengtas įgyvendinant pagrindinį reglamentą. Pagrindiniame reglamente nėra numatomas bendras poveikio vertinimas, tačiau reikalavimas, kad priemonės neprieštarautų „Bendrijos interesams“, reiškia, kad didesnio priemonių poveikio vertinimas yra neatskiriama tyrimo dalis. | TEISINIAI PASIūLYMO ASPEKTAI | 305 | Siūlomų veiksmų santrauka 2005 m. liepos 7 d. Komisija pranešimu Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje[1] (toliau – pranešimas apie tyrimo inicijavimą) paskelbė apie antidempingo procedūros inicijavimą dėl Kinijos Liaudies Respublikos (toliau – KLR) ir Vietnamo kilmės tam tikros avalynės su batviršiais iš odos importo. Antidempingo procedūra buvo inicijuota 2005 m. gegužės 30 d. gavus Europos avalynės pramonės konfederacijos (EAPK) skundą, kuriame pateikti dempingo ir dėl jo daromos materialinės žalos įrodymai. 2006 m. balandžio 6 d. Komisija Reglamentu (EB) Nr. 553/2006 tam tikros Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo kilmės avalynės su batviršiais iš odos importui į Bendriją nustatė laikinąjį antidempingo muitą. Pridėtame Komisijos pasiūlyme Tarybos reglamentui priimti pateikiamos galutinės išvados dėl dempingo, žalos, priežastinio ryšio ir Bendrijos interesų. 2006 m. liepos 19, 20 ir 27 d. Antidempingo komiteto susitikimuose buvo konsultuojamasi su valstybėmis narėmis. 9 valstybių narių palankiai vertino siūlomą veiksmų planą, o 14 jam prieštaravo. Todėl Tarybai siūloma priimti pridedamą reglamento, kuris turėtų būti paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ne vėliau kaip 2006 m. spalio 6 d., pasiūlymą. | 310 | Teisinis pagrindas 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2005 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2117/2005. | 329 | Subsidiarumo principas Pasiūlymas priklauso išimtinei Bendrijos kompetencijai. Todėl subsidiarumo principas netaikomas. | Proporcingumo principas Pasiūlymas atitinka proporcingumo principą dėl toliau išvardytos (-ų) priežasties (-čių). | 331 | Veiksmų pobūdis yra aprašomas pirmiau minėtame pagrindiniame reglamente nesuteikiant galimybės taikyti šalies sprendimą. | 332 | Nuoroda apie Bendrijai, nacionalinėms vyriausybėms, regionų ir vietos valdžios institucijoms, ekonominių operacijų vykdytojams ir piliečiams tenkančios finansinės ir administracinės naštos mažinimą ir jos laikymą proporcinga pasiūlymo tikslui netaikoma, tačiau pagrindiniame reglamente muitai apribojami iki tokio dydžio, kuris yra reikalingas atitaisyti nustatyto dempingo darytą žalą. | Priemonių pasirinkimas | 341 | Siūloma priemonė: reglamentas. | 342 | Kitos priemonės nebūtų tinkamos dėl šios (-ių) priežasties (-čių). Pirmiau minėtame pagrindiniame reglamente nenumatoma kitų galimybių. | POVEIKIS BIUDžETUI | 409 | Pasiūlymas neturi poveikio Bendrijos biudžetui. | 1. Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS įvedantis galutinį antidempingo muitą ir nustatantis laikinojo muito, įvesto tam tikros Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo kilmės avalynės su batviršiais iš odos importui, galutinį surinkimą EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių[2] (toliau – pagrindinis reglamentas) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2117/2005[3], ypač į jo 9 straipsnį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu, kadangi: A. TVARKA 1. Laikinosios priemonės (1) 2006 m. kovo 23 d. Komisija Reglamentu (EB) Nr. 553/2006[4] (toliau – laikinasis reglamentas) tam tikros Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo (toliau – tiriamosios šalys arba eksportuojančios šalys) kilmės avalynės su batviršiais iš odos importui į Bendriją nustatė laikinąjį antidempingo muitą. Šis reglamentas įsigaliojo 2006 m. balandžio 7 d. (2) Primenama, kad dempingo tyrimas truko nuo 2004 m. balandžio 1 d. iki 2005 m. kovo 31 d. (toliau – tiriamasis laikotarpis arba TL), o su žalos įvertinimu susijusios tendencijos buvo nagrinėjamos nuo 2001 m. sausio 1 d. iki tiriamojo laikotarpio pabaigos (toliau – aptariamasis laikotarpis). 2. Tolesnė tvarka (3) Įvedus laikinąjį antidempingo muitą tam tikros avalynės su batviršiais iš odos importui iš tiriamųjų šalių, visoms šalims buvo atskleisti faktai ir aplinkybės, kuriais remiantis buvo priimtas laikinasis reglamentas. Visoms šalims buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo kreiptis su pastabomis dėl tokių faktų ir aplinkybių atskleidimo. (4) Kai kurios suinteresuotosios šalys pateikė pastabas raštu. Toms šalims, kurios to pageidavo, taip pat buvo suteikta galimybė būti išklausytoms žodžiu. Komisija toliau rinko ir tikrino visą informaciją, kuri, jos manymu, buvo būtina galutinėms išvadoms. (5) Komisijos tarnybos taip pat atskleidė visus pagrindinius faktus ir aplinkybes, kurių pagrindu Komisija ketino rekomenduoti įvesti galutines antidempingo priemones ir nustatyti galutinį sumų, gautų surenkant laikinąjį muitą, surinkimą. Suinteresuotosioms šalims taip pat buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo pateikti su šiuo atskleidimu susijusias pastabas. Buvo atsižvelgta į šalių žodžiu ir raštu pareikštas pastabas ir išvados, prireikus, buvo atitinkamai pakeistos. Be to, atsižvelgiant į numatytos priemonių formos pasikeitimą, buvo atskleisti papildomi faktai ir aplinkybės. (6) Įvairios suinteresuotosios šalys pakartojo tvirtinimą, kad neatskleidus skundo pateikėjų pavadinimų, nebuvo išsaugota jų teisė į gynybą. Šis klausimas jau buvo iškeltas anksčiau (žr. laikinojo reglamento 8 konstatuojamąją dalį). Galutiniame etape šis klausimas buvo persvarstytas ir reikėtų pastebėti, kad toms suinteresuotosioms šalims, kurios pateikė pretenziją dėl statuso, buvo atskleistas skundo pateikėjų gamybos kiekis išskaidžius duomenis pagal šalis. Todėl manoma, kad jų teisė į gynybą buvo atitinkamai išsaugota. Vėliau ši informacija buvo pateikta visoms suinteresuotosioms šalims patikrinti. B. SVARSTOMOJI PREKĖ IR PANAŠI PREKĖ 1. Svarstomoji prekė (7) Primenama, kad kaip išdėstyta laikinojo reglamento 10 konstatuojamojoje dalyje, šios procedūros svarstomoji prekė yra KLR ir Vietnamo kilmės avalynė su batviršiais iš odos arba kompozicinės odos, išskyrus: - sportinę avalynę, kaip apibrėžta Kombinuotosios nomenklatūros 64 skirsnio 1 subpozicijų pastaboje, t. y. i) avalynę, turinčią sportinę paskirtį, su pritvirtintais arba numatytais pritvirtinti vinimis (startukų), kapliukais, užkirtikliais, sąvaržomis, juostelėmis ir panašiomis detalėmis, ir ii) čiuožimo batus, lygumų ir kalnų slidinėjimo avalynę, snieglenčių batus, imtynių batus, bokso batus ir dviračių sporto batelius; - šlepetes ir kitą kambarinę avalynę (žymimą KN kodais 6403 59 50, 6403 99 50 ir ex 640510 00); - avalynę su apsauginėmis nosimis, t. y. avalynę su apsauginėmis nosimis, kurios atsparumas smūgiams yra ne mažesnis kaip 100 džaulių[5] (kurios KN kodai yra: ex 6403 30 00, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 ir ex 6405 10 00). (8) Be to, remiantis laikinojo reglamento 12–27 konstatuojamosiose dalyse išdėstytais duomenimis, buvo padaryta laikinoji išvada, kad tam tikra aukštųjų technologijų sportinė avalynė, t. y. specialios technologijos sportinė avalynė (toliau – STAF), neturėtų būti įtraukta į šį apibrėžimą. (9) Be to, buvo nuspręsta vaikiškus batus laikinai laikyti svarstomąja preke, nors tai priklausė nuo tolesnio tyrimo ir svarstymų. (10) Suinteresuotosios šalys buvo paragintos pateikti pastabas šiais konkrečiais klausimais. Atsižvelgiant į jų pateiktas pastabas pirmiau išdėstytais klausimais ir paskesnius prašymus į apibrėžimą neįtraukti kitų konkrečių rūšių avalynės, tokie tvirtinimai išsamiai nagrinėjami ir pateikiami toliau. 1.1. Specialios technologijos sportinė avalynė (toliau – STAF) (11) Primenama, kad STAF, kaip apibrėžta laikinojo reglamento 13 konstatuojamojoje dalyje, nebuvo įtraukta į svarstomosios prekės apibrėžimą. (12) Ji nebuvo įtraukta remiantis tuo, kad skiriasi tokios rūšies avalynės pagrindinės fizinės ir techninės savybės, ji yra parduodama skirtingais pardavimo kanalais, skiriasi jos galutinis vartotojas ir vartotojo suvokimas. (13) Bendrijos avalynės pramonė protestavo dėl STAF neįtraukimo į apibrėžimą teigdama, kad STAF avalynės pardavimo kanalai ir vartotojo suvokimas yra tokie patys kaip ir tiriamosios prekės. Be to, buvo pabrėžiama, kad jei STAF vis dėlto būtų neįtraukta į tyrimo prekės aprėptį, minimali 9 EUR STAF vertė dabartiniame TARIC apibrėžime turėtų būti padidinta atsižvelgiant į pastarųjų metų dolerio nuvertėjimą euro atžvilgiu. (14) Atsakant į šiuos pareiškimus pirmiausiai pažymima, kad Bendrijos pramonė neužginčijo, kad STAF pasižymi skirtingomis fizinėmis ir techninėmis savybėmis. Antra, kalbant apie pardavimo kanalus, naudojimą, vartotojų suvokimą ir importo tendencijas, Bendrijos avalynės pramonė nepateikė jokių pagrįstų argumentų, kurie galėtų pakeisti laikinojo reglamento 15–18 konstatuojamosiose dalyse pateiktas išvadas. Be to, tvirtinimas padidinti 9,00 EUR ribą nebuvo pagrįstas jokiais įrodymais. (15) Keli importuotojai prašė sumažinti minimalią STAF vertę nuo 9,00 iki 7,50 EUR iš esmės dėl pasikeitusių aplinkybių, susijusių su gamybos procesais, kurie padeda mažinti sąnaudas. (16) Šie pareiškimai taip pat buvo išsamiai išnagrinėti. Primenama, kad 9 EUR riba TARIC nomenklatūroje buvo nustatyta 1994 m., kai STAF buvo pristatyta nustatant Kinijos kilmės avalynės kvotas, t. y. prieš 12 metų. Be to, importuotojai pakankamais įrodymais pagrindė, kad dėl naujų gamybos technologijų itin sumažėjo vieno STAF vieneto sąnaudos ir medžiagų bei energijos atliekos. Kartu su padidėjusia konkurencija, atsiradusia dėl didesnės STAF produkcijos pasiūlos (o tai yra dar vienas kainų mažinimo veiksnys), tai iš tiesų padarė poveikį kainų lygiui, palyginti su padėtimi prieš 12 metų, o į tai negalima neatsižvelgti. Nedidelis STAF kainos ribos sumažinimas 1,5 EUR laikomas pagrįstu ir būtinu, norint atspindėti minėtus pokyčius. (17) Be to, įvairūs eksportuotojai teigė, kad STAF apibrėžimą reikėtų išplėsti ir į jį įtraukti visą avalynę su batviršiais iš odos ir su padais iš etileno-vinilacetato kopolimero (EVK) ir (arba) tiesiogiai lietais padais. (18) Tačiau atsakant į šiuos pareiškimus reikėtų pabrėžti, kad taikant EVK liejimo metodą neatsirado akivaizdaus skirtumo tarp galutinės prekės ir svarstomosios prekės. Be to, buvo paaiškinta, kad liejimo metodas, taikomas EVK padams, gali taip pat būti naudojamas kitos avalynės, kuri akivaizdžiai nėra STAF, atveju. Taip pat nebuvo pateikta jokių įrodymų, kad skirtumai, pagrįsti skirtingomis fizinėmis ir techninėmis savybėmis, skirtingais pardavimo kanalais, naudojimu ir vartotojų suvokimu bei skirtingomis importo tendencijomis, būtų netinkami. Galiausiai, įvairių importuotojų pateikti EVK apibrėžimai buvo akivaizdžiai prieštaringi. Todėl šis pasiūlymas dėl STAF apibrėžimo buvo atmestas. (19) Taigi STAF neįtraukimas į svarstomosios prekės apibrėžimą laikinajame reglamente yra patvirtinamas. Be to, minimali STAF vertė turėtų būti sumažinta nuo 9,00 iki 7,50 EUR. Kadangi kitų pastabų nepateikta, tvirtinamos laikinojo reglamento 13–19 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados dėl STAF. Todėl ne mažiau nei 7,5 EUR kainuojanti STAF yra galutinai neįtraukiama į procedūrą. 1.2. Vaikiška avalynė (20) Vaikiškai avalynei, t. y. avalynei, kurios vidpadžių ilgis yra mažesnis nei 24 cm ir kurios padų ir kulnų bendras aukštis yra 3 cm arba mažesnis, žymimai KN kodais ex 6403 20 00, ex 6403 30 00, 6403 51 11, 6403 51 91, 6403 59 31, 6403 59 91, 6403 91 11, 6403 91 91, 6403 99 31, 6403 99 91 ir ex 6405 10 00, nebuvo taikomos laikinosios antidempingo priemonės, nes pagal laikinąsias išvadas tokių priemonių negalima buvo pateisinti dėl Bendrijos interesų. (21) Laikinojo reglamento 28–31 konstatuojamosiose dalyse dar nebuvo padaryta jokios galutinės išvados, ar įtraukti vaikiškus batus į svarstomosios prekės apibrėžimą. Nors remiantis kai kuriais argumentais buvo manoma, kad vaikiškos avalynės būtų galima neįtraukti į tyrimo prekės aprėptį, šie argumentai neleido padaryti galutinės išvados tame tyrimo etape. Todėl iki tolesnio tyrimo ir svarstymų galutiniame etape buvo nuspręsta vaikiškus batus laikyti svarstomąja preke. (22) Atskleidus laikinąsias išvadas kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad vaikiška avalynė neturėtų būti įtraukta į tyrimo prekės aprėptį. Šie tvirtinimai buvo pagrįsti prielaida, kad būtent dėl stiliaus, dizaino, pardavimo kanalų ir vartotojų aptaravimo, kaip nurodyta laikinojo reglamento 30–31 dalyse, vaikiški batai akivaizdžiai skyrėsi nuo kitų rūšių avalynės, patenkančios į vykdomo tyrimo aprėptį. (23) Tačiau minėtų tvirtinimų nepakako, kad vaikiška avalynė būtų neįtraukta į svarstomosios prekės apibrėžimą, nes jie nebuvo pagrįsti pakankamais įrodymais, pagal kuriuos šiame tyrime būtų galima aiškiai atskirti vaikišką avalynę nuo kitų rūšių avalynės. Buvo nustatyta priešingai, kad vaikiškos avalynės pagrindinės fizinės ir techninės savybės, kurios atitiko svarstomosios prekės savybes, t. y. batviršių iš odos kombinacija su skirtingų rūšių padais, skirtais apsaugoti pėdas, buvo daug svarbesnės nei bet kurie kiti skirtumai (t. y. iš esmės dydis). Be to, paaiškėjo, kad stilius, dizainas, pardavimo kanalai ir vartotojų aptarnavimas iš esmės nesiskyrė nuo kitų tiriamų rūšių avalynės. Vien tik pats faktas, kad vaikiška avalynė sudaro atskirą svarstomosios prekės aprėpties grupę, nepateisina jos neįtraukimo į prekės aprėptį. Iš tiesų buvo nustatyta, kad nėra aiškios skiriamosios ribos tarp vaikiškos avalynės ir svarstomosios prekės, tačiau yra gana didelis nesutapimas svarstomosios prekės apibrėžimo atžvilgiu, visų pirma, kad tai yra priemonė, iš esmės skirta dengti ir saugoti žmonių pėdas vaikščiojant. (24) Reaguodama į laikinajame reglamente atskleistus faktus ir aplinkybes Bendrijos pramonė teigė, kad vaikiška avalynė turėtų būti svarstomosios prekės dalimi. Visų pirma buvo pateikta įrodymų, kad Bendrijoje dar buvo gaminama daug vaikiškos avalynės. (25) Bendrijos pramonės pareiškimas tik patvirtina galutines išvadas. Todėl daroma galutinė išvada, kad vaikiška avalynė turėtų būti įtraukta į svarstomosios prekės apibrėžimą. 1.3. Kiti prašymai neįtraukti į svarstomosios prekės apibrėžimą (26) Kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad šiais KN kodais žymima tam tikrų kitų rūšių avalynė buvo per daug skirtinga, visų pirma naudojimo prasme, kad priklausytų tai pačiai prekių kategorijai. Šie tvirtinimai nagrinėjami toliau. i) „Vaikščiojimo“, „kopimo“ ir kiti lauko batai (27) Kaip apibrėžta Kombinuotojoje nomenklatūroje, „vaikščiojimo“, „kopimo“ ir kiti lauko batai („vaikščiojimo batai“) nelaikomi sportinės paskirties avalyne ir todėl neįtraukiami į STAF avalynės apibrėžimą, kaip apibrėžta laikinojo reglamento 13 konstatuojamojoje dalyje. Tačiau kai kurios šalys paprašė šios prekės neįtraukti į procedūros aprėptį, nes i) reikalavimai tokiems vaikščiojimo batams yra tariamai labai panašūs į STAF specifikacijas, ii) vaikščiojimo batai gali būti tariamai aiškiai atskirti nuo kitų rūšių avalynės pagal pardavimo kanalus ir varotojo suvokimą ir iii) didesnių muitų mokėjimas už vaikščiojimo avalynę tariamai darytų žalingą poveikį šiai konkrečiai rinkai. (28) Nebuvo pateikta jokių papildomų įrodymų dėl konkrečių vaikščiojimo batų techninių aspektų ir savybių, kurie galėtų pakeisti laikinojo reglamento 34 konstatuojamosios dalies išvadas, kuriose teigiama, kad net jei įvairių rūšių avalynė, pvz., vaikščiojimo avalynė, gali iš tiesų pasižymėti papildomomis skirtingomis konkrečiomis savybėmis, pagrindinės šios rūšies avalynės savybės yra tokios pačios. Be to, buvo nustatyta, kad Bendrijoje gaminama daug „vaikščiojimo“ batų ir kad neįmanoma nubrėžti aiškios skiriamosios ribos tarp importuojamų „vaikščiojimo batų“ ir Bendrijos produkcijos. Tai buvo patvirtinta ir sprendimu pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2155/97[6] tos pačios rūšies avalynę įtraukti į prekės aprėptį. Nors vaikščiojimo batai gali kartais turėti specifinių savybių, jų pagrindinės fizinės ir techninės savybės yra tokios pačios kaip kitos, į prekės aprėptį patenkančios, avalynės. Be to, kalbant apie jų naudojimą ir vartotojo suvokimą, buvo nustatyta, kad pagal prekės apibrėžimą yra didelis nesutapimas su kitų rūšių avalyne. Atitinkamai manoma, kad „vaikščiojimo batai“ neturėtų būti išbraukti iš tyrimo aprėpties. ii) Avalynė, kurios paskirtis yra mechaninė-gydomoji (29) Vienas importuotojas paprašė į tyrimą neįtraukti tam tikros avalynės, kurios paskirtis yra mechaninė-gydomoji. Nors prekė šiuo metu žymima KN kodais 6403 99 93, 6403 99 96 ir 6403 99 98, buvo teigiama, kad šios rūšies avalynė neturėtų būti įtraukta į procedūros aprėptį, nes jos fizinės ir cheminės savybės tariamai yra kitokios, ji parduodama skirtingais pardavimo kanalais, skiriasi vartotojo suvokimas, kad tai sertifikuota medicininė prekė, kurią leidžiama parduoti kaip medicininę priemonę, kurios paskirtis yra mechaninė-gydomoji. (30) Buvo nustatyta, kad šios rūšies avalynę reikėtų laikyti svarstomąja preke. Nors ši prekė pasižymi skirtinga technologija ir pritaikymu, nes ji gali būti naudojama medicinos tikslais, šios konkrečios savybės aiškiai ir struktūriškai nesiskiria nuo svarstomosios prekės savybių. Tai pabrėžiama ir tuo, kad šios rūšies avalynę vartotojai perka savo patogumui, o ne dėl konkrečių medicininių priežasčių. Tai netgi buvo pripažinta importuotojo pateiktame tvirtinime. (31) Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytas priežastis manoma, kad reikėtų atmesti prašymą į procedūros aprėptį neįtraukti avalynės, kurios paskirtis yra mechaninė-gydomoji. iii) EVK paplūdimio basutės (32) EVK paplūdimio basutės (toliau – EPB) – tai batai, kurių batviršį sudaro odinė juostelė, šis batviršis yra iš abiejų pusių pritvirtintas prie storo lengvo pado, pagaminto iš EVK ir kitų medžiagų. Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad tokia prekė neturėtų būti įtraukta į šį tyrimą, nes jos pagrindinės fizinės ir techninės savybės yra labai specifinės ir savitos, dėl tokių savybių lengva nustatyti, kad ši prekė yra paplūdimio basutės, ir todėl jos galutinis vartotojas ir vartotojo supratimas skiriasi nuo kitų rūšių į prekės apibrėžimą įtrauktos avalynės. Be to, buvo tvirtinama, kad EPB taikoma technologija Europoje visiškai nebenaudojama. (33) Šiuo atžvilgiu buvo nustatyta, kad, nors EPB iš tiesų pasižymi specifinėmis savybėmis, jų pagrindinės fizinės ir techninės savybės yra tokios pačios, kaip kitos, į prekės aprėptį patenkančios, avalynės. Be to, kalbant apie jų naudojimą ir vartotojo suvokimą, buvo nustatyta, kad jie labai sutampa su kitų rūšių į prekės apibrėžimą įtraukta avalyne, pvz., šlepetėmis su tarpupirščiais ir klumpėmis. Be to, buvo nustatyta, kad pardavimo kanalai, rinkodara, mada ir pan. nesiskyrė nuo kitų, į prekės apibrėžimą įtrauktų, rūšių avalynės. Bendrijos pramonė taip pat pateikė įrodymų, kad EB gaminama dar daug EPB. Todėl manoma, kad šis tvirtinimas dėl neįtraukimo turėtų būti atmestas. iv) Kiaulės odos batai (34) Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad avalynė su batviršiais iš kiaulės odos neturėtų būti įtraukta į tyrimą dėl tariamų kokybės ir kainų skirtumų ir tariamo EB gamybos su tokio tipo batviršiais trūkumo. (35) Tačiau nebuvo įmanoma aiškiai atskirti importuojamos kiaulės odos avalynės ir Bendrijos produkcijos, nes abi prekės pasižymi tomis pačiomis pagrindinėmis fizinėmis ir techninėmis savybėmis bei naudojimu. Be to, pasirodė, kad iš esmės pardavimo kanalai yra tokie patys, o vartotojai kiaulės odos batus vertina taip pat. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas. v) Patentuotos technologijos avalynė (36) Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad tam tikros patentuotos technologijos avalynės, t. y. technologijos, kai naudojamas specialus smūgį sugeriantis kulnas, vidpadis su specialia apsauga ir speciali technologija, kuri padidina šios rūšies avalynės lankstumą, nereikėtų įtraukti į tyrimo aprėptį. (37) Tačiau palyginus šios rūšies avalynę su svarstomąja preke, nebuvo įmanoma jų aiškiai atskirti atsižvelgiant į šios rūšies avalynės ir svarstomosios prekės pagrindines fizines ir technines savybes bei naudojimą. Nors pripažįstama, kad patentuota technologija gali pagerinti avalynės patogumą, tačiau ji pati žymiai nekeičia įprasto naudojimo avalynės savybių. Be to, faktas, kad tam tikra technologija yra patentuota, nėra pateisinama priežastis, kodėl tokios avalynės nereikėtų įtraukti į prekės aprėptį. Taigi net jei pripažįstama, kad ši prekė gali pasižymėti specialiomis savybėmis, ji ir toliau konkuruoja su EB gaminama tiriamąja preke. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas. vi) Ne STAF sportinė avalynė (38) Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad visų rūšių sportinė avalynė, taigi ne vien tik STAF ir sportinė avalynė, kaip apibrėžta Kombinuotosios nomenklatūros 64 skirsnio 1 subpozicijų pastaboje, neturėtų būti įtraukta į procedūrą. Šie pareiškimai yra pagrįsti tais pačiais tvirtinimais, kurie buvo pateikti, siekiant į tyrimą neįtraukti STAF, ir tariamu ne STAF avalynės trūkumu EB rinkoje, jei šių rūšių avalynė būtų įtraukta į tyrimą. Pastarasis tvirtinimas nebuvo pagrįstas konkrečiais įrodymais. Todėl nebuvo pateikta jokios įtikinamos informacijos, kuri padėtų pakeisti laikinojo reglamento 27 konstatuojamojoje dalyje padarytą išvadą dėl likusių ne STAF avalynės rūšių. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas. 1.4. Išvada (39) Taigi B dalies 1.1 punkte išdėstytos pataisytos laikinosios išvados galutinai patvirtinamos. Šio tyrimo tikslais ir remiantis nuoseklia Bendrijos praktika manoma, kad visos svarstomosios prekės rūšys turėtų būti laikomos viena preke. 2. Panašus produktas (40) Kadangi nebuvo gauta pastabų dėl panašios prekės, patvirtinamas turinys ir laikinosios išvados. (41) Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, daroma galutinė išvada, kad pagal pagrindinio reglamento 1 straipsnio 4 dalį svarstomoji prekė ir analogiškoje šalyje Brazilijoje gaminama ir parduodama bei Bendrijos pramonės gaminama ir Bendrijos rinkoje parduodama visų atitinkamų rūšių avalynė su batviršiais iš odos yra panaši prekė. C. ATRANKA 1. KLR ir Vietnamo eksportuojančių gamintojų atranka (42) Kai kurios šalys teigė, kad atsižvelgiant į tai, jog STAF ir vaikiški batai nebuvo įtraukti į tyrimą, atrinktos bendrovės nebuvo tipiškos. (43) Kaip minėta laikinojo reglamento 61 konstatuojamojoje dalyje, neįtrauktos STAF prekės nepadarė didelio poveikio atrinktų bendrovių tipiškumui. Vaikiškų batų atveju, atsižvelgiant į sprendimą šios rūšies batus įtraukti į tyrimo aprėptį, argumentas yra nesvarbus. (44) Buvo pateikta pastabų dėl atrinktų bendrovių procentinio dydžio, nustatyto įvedant laikinąsias priemones. Į šias pastabas buvo atsižvelgta. Įskaitant vaikiškus batus, buvo nustatyta, kad atrinktų bendrovių eksporto kiekis sudarė atitinkamai daugiau nei 12 % ir daugiau nei 15 % Kinijos ir Vietnamo bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų svarstomosios prekės eksporto kiekio į Bendriją. Taigi atrinktos bendrovės yra akivaizdžiai tipiškos. Taip pat daroma nuoroda į 56 konstatuojamojoje dalyje išdėstytus argumentus. (45) Taip pat buvo teigiama, kad bendrovių atranka neatitiko PPO antidempingo susitarimo (toliau – ADS), nes buvo pasirinkti tam tikri didesni eksportuotojai mažesnių arba EB neparduodančių, tačiau dideliu pardavimo kiekiu vidaus rinkoje pasižyminčių, bendrovių sąskaita. (46) Kaip jau paaiškinta laikinojo reglamento 60 konstatuojamojoje dalyje, taikomais metodais ketinta užtikrinti kuo didesnį atrinktų bendrovių tipiškumą ir į didžiausią tipišką eksporto kiekį, kurį pagrįstai būtų galima išnagrinėti per turimą laikotarpį, įtraukti kai kurių bendrovių tipišką pardavimą vidaus rinkose. Tai leistų tokiu pagrindu apskaičiuoti normaliąją vertę tuo atveju, jei tam tikri atrinkti eksportuojantys gamintojai atitiktų reikalavimus rinkos ekonomikos režimui (RER) gauti. Bendrovės buvo atrenkamos neprieštaraujant PPO taisyklėms ar pagrindinio reglamento 17 straipsniui, pagal kurį atrinktų bendrovių skaičius turi būti statistiškai tinkamas arba pasižymėti didžiausiu tipišku gamybos, pardavimo ar eksporto, kuriuos būtų galima pagrįstai ištirti per turimą laikotarpį, kiekiu. Todėl pagal pirmiau minėtas taisykles pardavimą vidaus rinkose ir (arba) eksportui galima taikyti kaip atrankos kriterijų. (47) Be to, primenama, kad kaip išdėstyta laikinojo reglamento 57 ir 58 konstatuojamosiose dalyse, tiriamųjų šalių valdžios institucijos visiškai pritarė atrinktoms bendrovėms. (48) Kai kurios suinteresuotosios šalys taip pat teigė, kad pritarimą dėl KLR atrinktų bendrovių reikėjo gauti iš Honkongo ir Taivanio valdžios institucijų atsižvelgiant į tai, kad šių šalių akcininkams priklauso daug Kinijos gamintojų. Todėl šalys Honkonge ir Taivanyje buvo tariamai susijusios su procedūra. (49) Šis argumentas turėjo būti atmestas. Bendrijos nuosekli praktika – pagal pagrindinio reglamento 17 straipsnio 2 dalį gauti eksportuojančios šalies valdžios institucijų ir (arba) antidempingo procedūroje dalyvaujančių gamintojų asociacijų pritarimą, jei vykdoma atranka. Be to, šiuo atveju tiriamųjų šalių valdžios institucijos palaikė glaudų ryšį su tų šalių gamintojų asociacijomis. Eksportuojančios šalys šioje procedūroje yra KLR ir Vietnamas. Todėl buvo siekiama gauti šių valdžios institucijų pritarimą dėl atrinktų bendrovių, ir toks pritarimas buvo gautas. (50) Vienas neatrinktas Vietnamo eksportuojantis gamintojas pakartojo savo pastabas, kad jis tinkamai atsakė į antidempingo klausimyno klausimus, ir todėl jam turėtų būti taikomas individualus nagrinėjimas. Tačiau faktas, kad neatrinkta šalis pateikia atsakymus į antidempingo klausimyno klausimus dar nereiškia, kad tai šaliai automatiškai bus taikomas individualus nagrinėjimas. Iš tikrųjų, kaip buvo išdėstyta laikinojo reglamento 64 konstatuojamojoje dalyje, atsižvelgdama į neturintį precedento atrinktų bendrovių skaičių, Komisija padarė išvadą, kad negalima atlikti individualaus papildomų eksportuojančių gamintojų nagrinėjimo, nes tai pernelyg apsunkintų tyrimą ir trukdytų jį laiku baigti. (51) Galiausiai šalys teigė, kad atrinktos tipiško pardavimo vidaus rinkose bendrovės yra netinkamos, nes nė vienam eksportuotojų nebuvo suteiktas RER. Tačiau buvo laikoma, kad šis argumentas yra nesusijęs, nes sprendimas dėl RER yra priimamas jau atrinkus bendroves. (52) Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas, o kadangi šiuo klausimu nebuvo pateikta kitų pastabų, daroma išvada, kad atrinktos bendrovės buvo tipiškos. 2. Bendrijos gamintojų atranka (53) Įvairios suinteresuotosios šalys teigė, kad pažeistas pagrindinio reglamento 17 straipsnis, tvirtindamos, jog atrinkti Bendrijos gamintojai yra netipiški. Šis tvirtinimas pagrįstas tuo, kad buvo atrinkta tik 10 bendrovių, o jų gamyba sudaro vos 10 % viso skundų pateikėjų gamybos kiekio ir tik nedidelę visos Bendrijos gamybos dalį, t. y. mažiau nei 5 %, tuo tarpu skundo pateikėjų gamyba šiuo atveju sudaro šiek tiek daugiau nei 40 % visos Bendrijos gamybos. Be to, teigiama, kad pastebėtos kai kurios su atrinktais Bendrijos gamintojais susijusios tendencijos yra nepanašios į su visais skundo pateikėjais susijusiomis tendencijomis, ir dėl to atrinktos bendrovės būtų netipiškos. (54) Importuotojų asociacija taip pat teigė, kad atrinktų Bendrijos gamintojų skaičius nėra statistiškai tinkamas ir kad dėl to buvo tikrinama tik nedidelė Bendrijos gamintojų dalis. (55) Šiuo atžvilgiu primenama, kad pagrindinio reglamento 17 straipsnyje nustatyta, kad gali būti tiriamos tik statistiškai tinkamai atrinktos bendrovės arba bendrovės, kurių gamybos, pardavimo arba eksporto tipiškas kiekis, kurį galima pagrįstai ištirti, yra didžiausias. (56) Iš šios nuostatos išdėstymo aišku, kad nėra kiekybinio požymio ar ribos, nurodančios tipiško kiekio lygį. Vienintelis požymis – tai, kad toks kiekis turi būti tokio dydžio, kad per turimą laikotarpį jį būtų galima pagrįstai ištirti. (57) Atsižvelgiant į šio atvejo konkrečias aplinkybes, t. y. į tai, kad Bendrijos pramonė yra itin susiskaidžiusi, atrinktų bendrovių gamyba neišvengiamai sudaro palyginti mažą visos Bendrijos gamybos dalį. Kaip paaiškinta laikinojo reglamento 65 konstatuojamojoje dalyje, Komisija bendroves atrinko pirmiausiai pasiremdama gamybos kiekiu, bet taip pat atsižvelgė į geografinę gamintojų padėtį, kad užtikrintų, jog šiuo atžvilgiu atrinktos bendrovės būtų tipiškos. Tačiau atrinktų bendrovių skaičius turėjo būti toks, kad jas būtų galima ištirti per turimą laikotarpį, t.y. šiuo atveju – dešimt bendrovių. Atsižvelgiant į itin didelį pramonės susiskaidymo lygį ir į tai, kad buvo atrinkti didesni gamintojai, bendrovių skaičiaus didinimas bet kokiu atveju nebūtų padaręs didelio poveikio atrinktų bendrovių užimamai daliai, palyginti su visa Bendrijos gamyba. Šiame kontekste toliau pažymima, kad priešingai, nei tvirtina kai kurios šalys, kaip apibrėžta susijusiuose EB teisės aktuose, nėra jokio teisinio įpareigojimo į atranką įtraukti mažas ir vidutines įmones, kaip suprantama iš pagrindinio reglamento 17 straipsnio 1 dalies išdėstymo. (58) Kaip paaiškinta pirmiau, tai turėtų būti statistiškai tinkamai atrinktos bendrovės arba jos turi būti atrinktos remiantis tipišku kiekiu. Kadangi šiuo atveju buvo pasirinktas antrasis metodas, tvirtinimas, kad atrinktos bendrovės yra statistiškai netinkamos, buvo atmestas. Panašiai faktas, kad tariamai pastebėtos kai kurios tendencijos, susijusios su Bendrijos gamintojais, buvo nepanašios į tendencijas, susijusias su visais skundo pateikėjais, ir kad buvo tikrinama nedidelė Bendrijos gamintojų dalis, nėra teisiškai galiojantys argumentai, kad būtų suabejota atrinktų bendrovių tinkamumu. (59) Dėl pirmiau išdėstytų priežasčių įvairių šalių pateikti tvirtinimai buvo atmesti, ir patvirtinamas teisiškas atrinktų bendrovių tinkamumas, nes atrinktos bendrovės yra tipiškos, jos buvo atrinktos visiškai laikantis pagrindinio reglamento 17 straipsnio. D. DEMPINGAS 1. Rinkos ekonomikos režimas (RER) 1.1. Bendra pastaba (60) Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad Komisija kiekvienam neatrinktam Kinijos ir Vietnamo eksportuotojui neatskleidė pagrindinių faktų ir aplinkybių, kodėl nesuteikiamas RER. Pagal jų tvirtinimą, kurį jie pakartojo galutinai atskleidus faktus ir aplinkybes, Komisija privalo priimti atskirus sprendimus dėl pateiktų paraiškų RER gauti nepaisant to, ar eksportuotojas yra atrinktas, ar ne. Jie manė, kad dėl taikytų metodų neatrinktos bendrovės neteko teisės į individualų vertinimą, ir dėl to pažeidžiami pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies b ir c punktai. (61) Tačiau manoma, kad galiojanti nuostata dėl bendrovių atrankos (pagrindinio reglamento 17 straipsnis) visiškai apima bendrovių, prašančių suteikti RER, padėtį. Iš tikrųjų, nepaisant to, ar eksportuotojai yra rinkos ekonomikos šalyje ar pereinamojo laikotarpio ekonomikos šalyje, pagal bendrovių atrankos metodą jie nevertinami individualiai, ir išvados dėl atrinktų bendrovių pradedamos taikyti ir jiems. Pagrindinio reglamento 17 straipsnyje nustatomas bendras metodas kaip elgtis tokiu atveju, kai negalima taikyti individualaus nagrinėjimo dėl labai didelio dalyvaujančių bendrovių skaičiaus, t. y. tipiškos atrankos atlikimas. Nėra jokios priežasties, kodėl atrankos metodas negalėtų būti taip pat taikomas tuo atveju, kai esant dideliam susijusių bendrovių skaičiui tarp jų yra daug bendrovių, prašančių suteikti RER ir (arba) IR. Kaip ir bet kokiu kitu atrankos atveju, visų atrinktų bendrovių svertinis vidurkis nustatomas nepriklausomai nuo metodų, taikytų kiekvienai bendrovei apskaičiuojant dempingą, kai atliekamas vertinimas dėl RER ir (arba) IR suteikimo. Taigi RER ir (arba) IR neturėtų kliudyti taikyti įprastus atrankos metodus. Pagrindinė atrankos priežastis – administracinė būtinybė kiekvieną atvejį įvertinti laiku, per privalomą laikotarpį ir kuo išsamiau jį išnagrinėti. Galiausiai primenama, kad prašymų taikyti RER skaičius buvo toks didelis, kad administraciniu požiūriu buvo neįmanoma prašymus nagrinėti individualiai, kaip kartais daroma kitais atvejais. Todėl buvo manoma, kad būtų tikslinga visoms neatrinktoms bendrovėms taikyti vienodą svertinio vidurkio skirtumą, nustatytą pagal visas atrinktas bendroves, nepriklausomai nuo to, ar bendrovėms suteiktas RER ir (arba) IR, ar ne. Taip pat buvo tvirtinama, kad dempingo skaičiavimas buvo nevisiškai patikimas, nes buvo atlikta prašymų taikyti RER atranka. Šis tvirtinimas turi būti atmestas. Pirma, buvo atliekama eksportuojančių gamintojų, o ne prašymų taikyti RER atranka. Antra, atrankos nuostatos yra parengtos taip, kad didelio eksportuojančių gamintojų skaičiaus atveju užtikrintų pakankamai patikimą sprendimą dėl dempingo. Trečia, tais atvejais, kai eksportuojantys gamintojai taip pat pateikė prašymus jiems taikyti RER, nėra priežasties daryti išvadą, kad dėl įprastai taikomo atrankos metodo būtų priimtas nepakankamai patikimas sprendimas. Iš tikrųjų pačiai atrankos koncepcijai prieštarauja įrodinėjimas, kad dėl to, jog eksportuotojai (neatrinkti) turėtų būti klasifikuojami kaip gavę arba negavę RER, tokių bendrovių atranka būtų per se netipiška. Kaip ir bet kuriame kitame antidempingo tyrime individuali eksportuotojų padėtis niekada nebus tokia pati. Gamintojai gali itin skirtis, tačiau atranka vis tiek būtų atliekama. Ketvirta, bendrovės klasifikavimas kaip RER neturinčios bendrovės reiškia tik tai, kad normalioji vertė negali būti nustatyta remiantis pačios bendrovės duomenimis, ir turi būti naudojama kita alternatyva. Tačiau kitų alternatyvų turi būti ieškoma ir kitose svarbiose dempingo nustatymo srityse, žr., pvz., pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 ir 6 dalis. Penkta, atrinktų bendrovių tipiškumas pabrėžiamas ir tuo, kad didžiąją dalį atrinktų bendrovių pasiūlė pačios eksportuojančių šalių vyriausybės. Kitaip tariant jos pačios manė, kad atrinktos bendrovės yra tipiškos visų jų eksportuojančių gamintojų atžvilgiu. (62) Kai kurie KLR ir Vietnamo eksportuojantys gamintojai vis tiek teigė, kad Komisija ankstesniais atvejais yra atlikusi individualius vertinimus dėl RER suteikimo, kai eksportuojančių gamintojų skaičius buvo labai didelis. Tokiais atvejais, pvz., „drabužiams skirtas audinys iš poliesterių siūlų (gijų)“ (2005 m. rugsėjo 12 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1487/2005[7]), buvo atlikti individualūs vertinimai dėl RER suteikimo, nors pagal pagrindinio reglamento 17 straipsnį, siekiant įvertinti dempingą, buvo taikomas atrankos metodas. (63) Tačiau šiuo atžvilgiu primenama, kad pirmiau minėtu atveju buvo nustatyta, jog individualus prašymų taikyti RER nagrinėjimas buvo įmanomas, tačiau šiame tyrime padėtis buvo kitokia. Be to, pažymima, kad pirmiau minėtu atveju, pagal atrankos taisykles, neatrinktoms, tačiau RER gavusioms bendrovėms buvo suteiktas svertinis vidutinis atrinktų bendrovių, kurioms suteiktas RER, skirtumas, t. y. joms nebuvo suteiktas joks individualus skirtumas, tačiau joms buvo suteiktas RER gavusioms bendrovėms nustatytas svertinis vidutinis skirtumas. (64) Pirmesniais atvejais, kai buvo atliekama atranka ir bendradarbiaujantys eksportuotojai prašė jiems suteikti RER, bendrovių skaičius leido individualiai išnagrinėti kiekvieną prašymą. Atsižvelgiant į precedento neturintį gautų prašymų taikyti RER skaičių kiekvieną prašymą įvertinti individualiai buvo neįmanoma. Kiti į atranką įtraukti ir neįtraukti eksportuotojai pakartojo, kad jiems turėjo būti suteiktas RER. Pagrįsdami tvirtinimus kai kurie iš jų pateikė savo bendrovių įstatus, norėdami įrodyti, kad jų atvejis nesiskyrė nuo Golden Step , vienintelės bendrovės, kuriai buvo suteiktas RER. (65) Šiuo atžvilgiu pažymima, kad šioje procedūroje buvo taikomos pagrindinio reglamento 17 straipsnio atrankos nuostatos. Paskesni neatrinktų eksportuojančių gamintojų pareiškimai nebuvo nagrinėjami, nes, pagal pagrindinio reglamento 17 straipsnio 3 dalį, tai pernelyg apsunkintų tyrimą ir trukdytų užbaigti jį laiku. Kalbant apie paskesnius atrinktų bendrovių tvirtinimus, jie nagrinėjami tolesnėse dalyse, sprendžiant konkrečius klausimus, susijusius su kiekviena iš dviejų šalių, kurios yra susijusios su šia procedūra. (66) Kai kurie eksportuojantys gamintojai teigė, kad Komisija prašymų suteikti RER neįvertino per tris mėnesius nuo procedūros pradžios, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinėje pastraipoje. (67) Nors pašymai suteikti RER buvo įvertinti vėliau kaip po trijų mėnesių nuo procedūros pradžios, eksportuojantiems gamintojams buvo atskirai atskleisti faktai ir aplinkybės, susijusios su jų RER padėtimi, ir jiems buvo suteiktos visos teisės į gynybą. Žinoma, joks sprendimas dėl RER, padarytas prieš įvedant laikinąsias priemones, šalims neigiamo poveikio nedaro. (68) Kai kurie eksportuojantys gamintojai, kurie jau buvo prašę atlikti individualų nagrinėjimą, pakartojo savo prašymą. Tačiau dėl laikinojo reglamento 64 konstatuojamojoje dalyje paaiškintos priežasties KLR ir Vietnamo eksportuojantiems gamintojams joks individualus nagrinėjimas negalėjo būti taikomas. (69) Taigi, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 53–63 konstatuojamosiose dalyse, atsižvelgiant į didelį bendradarbiavusių KLR ir Vietnamo eksportuojančių gamintojų skaičių, nustatant muitą, taikytiną bendradarbiaujantiems neatrinktiems eksportuotojams, buvo pasinaudota tipiškomis atrinktomis bendrovėmis, kaip visais antidempingo atvejais. 1.2. RER nustatymas KLR eksportuojantiems gamintojams (70) Įvedus laikinąsias priemones, dvylika Kinijos eksportuojančių gamintojų, kurie buvo atrinkti ir kurių patalpose buvo atlikti patikrinimai, pareiškė, kad jiems turėjo būti suteiktas RER ir pakartojo anksčiau pateiktus argumentus. (71) Viena iš šių dvylikos bendrovių, būtent Golden Step (toliau – GS), atskleidus laikinąsias išvadas taip pat pareiškė apie svarbų pasikeitimą, įvykusį po jos prašymo suteikti RER nagrinėjimo, ir pateikė įrodymų. Primenama, kad GS prašymas suteikti RER buvo atmestas, nes ji neatitiko pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto kriterijų. Visų pirma sprendimas nesuteikti RER buvo pagrįstas eksporto įsipareigojimu, dėl kurio GS negalėjo laisvai nustatyti pardavimo kiekio be ženklaus valstybės įsikišimo. Tačiau, atskleidus išvadas dėl RER, per nustatytą laikotarpį pastaboms dėl atskleidimo pateikti GS pateikė įrodymų, kad ji de facto ir de jure nėra susijusi su eksporto pardavimo įsipareigojimu. (72) Tinkamai atsižvelgus į pasikeitusias aplinkybes GS atveju ir į tai, kad atsisakymas suteikti RER buvo pagrįstas tik tuo, kad GS neatitinka 1 kriterijaus, buvo nuspręsta persvarstyti pirminį sprendimą ir suteikti GS RER. (73) Kai kurie su atsisakymu suteikti RER susiję gamintojai teigė, kad kitose antidempingo procedūrose dėl nuorodos į pardavimo apribojimus bendrovės įstatuose nebuvo atsisakyta suteikti RER. Pirmiausiai reikėtų pažymėti, kad RER nagrinėjamas kiekvienu atskiru atveju remiantis pateiktais faktais ir neegzistuoja jokio tariamo prieštaravimo kitiems neseniai atliktiems RER tyrimams, kai turimi panašūs faktai. Priešingai, nurodytu atveju eksportuojantis gamintojas laiku pateikė pakeistą bendrovės įstatų variantą, kuriame nebuvo pardavimo apribojimo, ir įrodė, kad jis de facto buvo nesusijęs su tokiais pardavimo apribojimais. (74) Kitos šalys teigė, kad atsisakymas suteikti RER Kinijos batų eksportuotojams neatitiko PPO taisyklių visų pirma dėl to, kad eksportas iš Kinijos nebepriklauso valstybės monopolijai, kaip reikalaujama pagal 1994 m. GATT 1 priedo VI straipsnio 1 dalies antrą papildomą nuostatą kaip sąlyga susitariančiosioms šalims nukrypti nuo normaliosios vertės nustatymo remiantis normaliosios vertės duomenimis, gaunamais iš eksportuojančių šalių. (75) Kai pirmiau minėta papildoma pastaba buvo pateikta, buvo laikoma, kad kaip ir tam tikrose kitose šalyse, KLR galioja valstybės monopolija eksportui. Nuo tada buvo svarstomos Kinijoje vykstančios ekonomikos reformos, ir prekybos apsaugos procedūrose Kinija imta traktuoti kitaip. Šiuo metu Kinijos stojimo į PPO protokolo 15 skirsnyje pateikiamos konkrečios nuostatos kaip reikėtų vertinti Kinijos eksportą prekybos apsaugos procedūrose. Minėtos nuostatos iš tiesų leidžia PPO nariams naudoti „metodus, kurie nebūtų pagrįsti griežtu palyginimu su Kinijos vidaus rinkos kainomis ar sąnaudomis (…), jei tiriami gamintojai negali aiškiai įrodyti, kad panašią prekę gaminančios pramonės įmonės veikia rinkos ekonomikos sąlygomis tos prekės gamybos, produkcijos ir pardavimo atžvilgiu“. (76) Kitų vienuolikos atrinktų bendrovių atveju pažymima, kad laiku nebuvo pateikta jokių naujų priežasčių, dėl kurių būtų galima pakeisti sprendimą dėl RER nesuteikimo. (77) Šiame kontekste visų pirma pažymima, kad du atrinkti Kinijos eksportuojantys gamintojai pakeistus bendrovės įstatus, kuriuose nebebuvo pardavimo apribojimų, pateikė tik atskleidus galutines išvadas, ir tai buvo padaryta per vėlai, kad pateiktą informaciją būtų galima persvarstyti, nes tuo metu pagal pagrindinio reglamento 16 straipsnio 1 dalį nebuvo likę pakankamai laiko patikrinimui. Tačiau bet kokiu atveju minėtos bendrovės neatitiko RER normų ne tik dėl pardavimo apribojimų (1 kriterijus). (78) Į kitas šių bendrovių pastabas jau buvo atsakyta laikinojo reglamento 69–77 konstatuojamosiose dalyse. Taigi jose pateiktos išvados patvirtinamos, ir sprendimas vienuolikai bendrovių nesuteikti RER lieka galioti. 1.3. RER nustatymas Vietnamo eksportuojantiems gamintojams (79) Įvedus laikinąsias priemones, septyni atrinkti Vietnamo eksportuojantys gamintojai pareiškė, kad jiems turėjo būti suteiktas RER, ir pakartojo anksčiau pateiktus argumentus nepateikdami pakankamų naujų įrodymų. Į šias pastabas jau buvo atsakyta laikinojo reglamento 78–90 konstatuojamosiose dalyse. Taigi pirmiau minėtose laikinojo reglamento konstatuojamosiose dalyse pateiktos išvados patvirtinamos, ir sprendimas aštuonioms bendrovėms nesuteikti RER lieka galioti. (80) Du atrinkti Vietnamo eksportuojantys gamintojai teigė, kad jiems turėjo būti suteiktas RER, nes priežastys, kuriomis vadovaujantis GS buvo suteiktas RER, tinka ir jiems. Jų supratimu jiems RER nebuvo suteiktas dėl i) pardavimo apribojimų verslo licencijoje (VL) ir bendrovės įstatuose bei ii) dėl to, kad yra susijusios bendrovės ir 100 % valstybei priklausančios bendrovės sutartis. Bendrovės teigė, kad tokios aplinkybės buvo susijusios ir su Kinijos eksportuojančiu gamintoju GS ir dėl to jų atžvilgiu turėjo būti priimtas toks pat sprendimas, kaip ir sprendimas dėl GS. (81) Reikėtų pažymėti, kad pagal laikinojo reglamento 78–90 konstatuojamosiose dalyse išdėstytus paaiškinimus dviems minėtoms Vietnamo bendrovėms RER nebuvo suteiktas dėl to, kad jos neatitiko pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto 1, 2 ir 3 kriterijų. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad minėtos dvi bendrovės turi investicijų licencijas, pagal kurias nustatomi kiekybiniai pardavimo apribojimai. Šie apribojimai nebuvo panaikinti nei TL, nei vėliau. Be to, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 89 konstatuojamojoje dalyje, šios dvi bendrovės nepateikė paraiškos suteikti RER vienam su jomis susijusiam gamintojui Vietname. Todėl buvo neįmanoma nuspręsti, kad visa grupė atitiktų visas RER keliamas sąlygas. Faktu, kad ši susijusi bendrovė turi gaminių perdirbimo sutartį su valstybei priklausančia bendrove, nebuvo remiamasi priimant sprendimą dėl RER, nes Komisija negalėjo priimti sprendimo dėl paraiškos gauti RER, kuri nebuvo pateikta. Todėl daroma išvada, kad tikroji padėtis, susijusi su minėtais dviem Vietnamo eksportuojančiais gamintojais, yra nepanaši į GS. Taigi pateikti argumentai turėjo būti atmesti. 2. Individualus režimas (IR) 2.1. IR nustatymas KLR eksportuojantiems gamintojams (82) Įvedus laikinąsias priemones kai kurie Kinijos atrinkti eksportuojantys gamintojai teigė, kad jiems turėjo būti suteiktas IR, ir pakartojo anksčiau pateiktus argumentus laiku nepateikdami jokių naujų įrodymų. Šiame kontekste visų pirma pažymima, kad du atrinkti Kinijos eksportuojantys gamintojai pakeistus bendrovės įstatus, kuriuose nebebuvo pardavimo apribojimų, pateikė tik atskleidus galutines išvadas. Tai buvo per vėlu, kad pagal pagrindinio reglamento 16 straipsnio 1 dalį pateiktą informaciją būtų galima tinkamai patikrinti. (83) Taigi dėl laikinojo reglamento 94 konstatuojamojoje dalyje pateiktų priežasčių šie tvirtinimai turėjo būti atmesti. (84) Kiti Kinijos eksportuojantys gamintojai teigė, kad atsisakant Kinijos eksportuojantiems gamintojams suteikti IR buvo pažeistas Kinijos stojimo į PPO protokolo 15 skirsnis ir atitinkamai ADS 6 straipsnio 10 dalis. (85) Šis tvirtinimas turėjo būti atmestas. Visų pirma ADS nėra tiesiogiai taikomas Bendrijoje. Antra, ADS 6 straipsnio 10 dalyje nustatyta tik bendroji taisyklė dėl eksportuotojų, kuriems nustatyti individualūs skirtumai. Tačiau ne rinkos ekonomikos sąlygomis nuo bendrosios taisyklės leidžiančios nukrypti nuostatos taip pat numatomos PPO teisės aktuose, pvz., pagal 1994 m. GATT 1 priedo VI straipsnio 1 dalies antrą papildomą nuostatą. Iš tikrųjų Kinijos eksportuotojų padėtis yra labiau susijusi su Kinijos stojimo į PPO protokolu. Tačiau minėto protokolo 15 skirsnyje negalima įžvelgti jokio įpareigojimo skirti individualius skirtumus eksportuojantiems gamintojams. (86) Be to, šalys teigė, kad pagrindinio reglamento 9 straipsnio 5 dalis, kurioje nustatytos taisyklės dėl individualaus režimo, neatitinka PPO teisės aktų. (87) Šis tvirtinimas turėjo būti atmestas ne tik dėl to, kad PPO taisyklės nėra tiesiogiai taikomos Bendrijoje, bet ir dėl to, kad jos nekliudo taikyti i) RER ir ii) IR dviejų etapų metodų. (88) Keturi Kinijos eksportuotojai pakartojo tvirtinimus dėl individualaus nagrinėjimo, kaip nurodyta laikinojo reglamento 7 konstatuojamojoje dalyje. Buvo teigiama, kad jei buvo tiriamos dvylika Kinijos atrinktų bendrovių, būtų buvę praktiška tirti dar keturias. (89) Tačiau dėl laikinojo reglamento 64 konstatuojamojoje dalyje jau pateiktų priežasčių šie tvirtinimai buvo atmesti. (90) Kitas eksportuojantis gamintojas paprašė taikyti IR jau įvedus laikinąsias priemones. Šis gamintojas pradėjo veiklą pasibaigus pirminiam TL. Dėl tos pačios pirmiau minėtos priežasties individualaus šios bendrovės privalumų vertinimo nebuvo galima atlikti. Be to, buvo nustatyta, kad bendrovės įstatuose buvo nustatytas eksporto įsipareigojimas. Taip pat ši bendrovė naudojosi mokesčių paskatomis priklausomai nuo eksporto, viršijančio tam tikrą bendrovės bendro pardavimo dalį. Šiomis aplinkybėmis bet kokiu atveju šiai bendrovei nebūtų įmanoma suteikti IR. 2.2. IR nustatymas Vietnamo eksportuojantiems gamintojams (91) Įvedus laikinąsias priemones šeši atrinkti Vietnamo eksportuojantys gamintojai teigė, kad jiems turėjo būti suteiktas IR. (92) Bendrovės, kurioms IR buvo nesuteiktas remiantis pagrindinio reglamento 9 straipsnio 5 dalies a punktu tik pakartojo savo tvirtinimą, kad jų eksporto kiekis yra nustatomas laisvai. Primenama, kad jų pardavimo eksportui kiekis buvo nustatytas bendrovių investicijų licencijose ir dėl to buvo laikoma, kad bendrovės negali pačios laisvai nustatyti kiekio, nes dėl bet kokio nukrypimo nuo jų investicijų licencijoje nustatyto santykio reikėtų iš anksto keisti licenciją, o keitimą turėtų patvirtinti valdžios institucijos. Nors šie eksportuotojai teigė, kad bendrovė, remdamasi ekonominėmis aplinkybėmis, laisvai nustato santykį, manoma, kad nėra priežasties eksporto santykį nustatyti investicijų licencijoje, tokiu būdu aiškiai uždraudžiant bendrovei parduoti dalį jos produkcijos vidaus rinkoje. Tokiomis aplinkybėmis minėta bendrovė jau negali laisvai nuspręsti, ar bet kuriuo metu ji norėtų vidaus rinkoje parduoti daugiau, nei leidžiama pagal licenciją, nes tai priklauso nuo išankstinio valdžios institucijų sutikimo. (93) Viena iš bendrovių, kuriai IR buvo nesuteiktas remiantis pagrindinio reglamento 9 straipsnio 5 dalies c punktu, teigė, kad Komisijos sprendimas nesuteikti IR buvo nepakankamai pagrįstas. Tačiau ši bendrovė yra 100 % valstybės valdoma bendrovė, ir dėl to didžioji dalis akcijų priklauso valstybei, kuri taip pat skiria vadovybę, o ne privatiems asmenims. Be to, buvo nustatyta, kad ši bendrovė yra susijusi su bendrove, kuri neatitiko reikalavimų RER ar IR gauti. Atsižvelgiant į tai, kad jei šioms dviems susijusioms bendrovėms būtų taikomos skirtingos muitų normos, iškiltų pavojus pažeisti priemones, o atsižvelgiant į nuoseklią praktiką nagrinėti, ar susijusių bendrovių grupė atitinka sąlygas RER arba IR gauti, nebuvo galima nustatyti, kad visa grupė atitiktų visas sąlygas IR gauti. (94) Tokiomis aplinkybėmis patvirtinamos laikinojo reglamento 97 konstatuojamojoje dalyje padarytos išvados. (95) Dvi pastarosios bendrovės nepateikė jokių naujų įrodymų. (96) Todėl dėl tos pačios, kaip laikinojo reglamento 97 konstatuojamojoje dalyje paaiškintos, priežasties buvo manoma, kad sprendimas nesuteikti IR aštuonioms Vietnamo bendrovėms turėtų likti galioti. (97) Neatrinktų eksportuojančių gamintojų tvirtinimai dėl IR suteikimo aptarti pirmiau atitinkamoje dalyje. 3. Normalioji vertė 3.1. Normaliosios vertės nustatymas eksportuojančiam gamintojui, kuriam suteiktas RER (98) Normaliosios vertės vieninteliam eksportuojančiam gamintojui, kuriam suteiktas RER, nustatymas turėtų būti pagrįstas jo pateiktais duomenimis apie pardavimą vidaus rinkoje ir gamybos sąnaudas. Šie duomenys buvo patikrinti tiriamosios bendrovės patalpose. (99) Kalbant apie normaliosios vertės nustatymą Komisija pirmiausiai nustatė, kad tiriamasis eksportuojantis gamintojas tiriamuoju laikotarpiu nevykdė pardavimo vidaus rinkoje Todėl normaliosios vertės nebuvo galima nustatyti remiantis atitinkamomis eksportuojančio gamintojo vidaus kainomis, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies 1 pastraipoje. Atitinkamai turėjo būti taikomas kitas metodas. (100) Todėl buvo tikrinama, ar pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies 2 pastraipą būtų galima naudoti kitų KLR pardavėjų ar gamintojų kainas. Tačiau jokiam kitam KLR eksportuojančiam gamintojui nebuvo suteiktas RER. Todėl buvo neįmanoma naudotis tokių eksportuojančių gamintojų vidaus kainomis. (101) Atsižvelgiant į tai, kad nustatant normaliąją vertę buvo negalima naudotis vidaus kainomis, apskaičiuotą normaliąją vertę reikėjo nustatyti remiantis tiriamojo gamintojo sąnaudomis. Todėl, remiantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 3 dalimi, normalioji vertė buvo apskaičiuota prie eksportuotų batų modelio gamybos sąnaudų, prireikus patikslintų, pridėjus pagrįstą pardavimo, bendrųjų ir administracinių (PBA) išlaidų sumą bei pagrįstą pelno skirtumą. (102) Kadangi eksportuojantis gamintojas, kuriam buvo suteiktas RER, nevykdė pardavimo vidaus rinkoje ir jokiam kitam Kinijos eksportuojančiam gamintojui nebuvo suteiktas RER, PBA ir pelnas turėjo būti nustatyti remiantis bet kuriuo kitu pagrįstu metodu pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6 dalies c punktą. (103) Todėl Komisija naudojosi Kinijos eksportuojančių gamintojų, kuriems buvo neseniai suteiktas RER vykdant kitus tyrimus ir kurie vykdė pardavimą vidaus rinkoje įprastinėmis prekybos sąlygomis, PBA ir pelno normomis, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 2 dalyje. (104) Minėtuose tyrimuose nustatytas PBA ir pelno vidurkio normas sudarė tiriamojo eksportuojančio gamintojo patirtos gamybos sąnaudos, susijusios su eksportuojamais modeliais. 3.2. Normaliosios vertės nustatymas analogiškoje šalyje (105) Kai kurios šalys tvirtino, kad Brazilijos pasirinkimas analogiška šalimi tik dėl vienos arba pagrindinės priežasties, o būtent, tipiško vidaus pardavimo, buvo netinkamas, palyginti su kitomis siūlytomis analogiškomis šalimis. (106) Pirma, reikėtų pabrėžti, kad tipiškas vidaus pardavimas nebuvo vienintelė priežastis pasirenkant Braziliją. Primenama, kad laikinojo reglamento 109–123 konstatuojamosiose dalyse buvo nagrinėjami kiti veiksniai, kaip antai konkurencija Brazilijos rinkoje, gamybos struktūrų sąnaudų skirtumas, įskaitant galimybes gauti žaliavas, ir Brazilijos gamintojų žinios bei patirtis, ir buvo priimta ta pati išvada. Beje, buvo nustatyta, kad Brazilijos pasirinkimas buvo netgi tinkamesnis, atsižvelgiant į sprendimą į svarstomosios prekės aprėptį neįtraukti STAF, nes priešingai nei kitos pirmiau minėtų šalių siūlomos analogiškos šalys, Brazilijos bendrovės beveik negamina STAF. Kalbant apie kitus veiksnius, kuriais remiasi suinteresuotosios šalys, kaip antai socialinė ir ekonominė bei kultūrinė raida arba darbo sąnaudos, jie nebuvo laikomi tinkamais nustatyti, ar Brazilija yra tinkama analogiška šalis. Be to, ekonominės raidos prasme Brazilija nelabai skiriasi nuo kitų siūlytų analogiškų šalių, pvz., Tailando ar Indonezijos. Todėl buvo laikoma, kad Brazilija buvo pasirinkta pagrįstai. (107) Be to, vien tik tai, kad analogiškos šalies vidaus pardavimas buvo mažesnis, nei minimalus 5 % lygis, nebūtinai reiškia, kad ta šalis būtų netinkama, o vidaus pardavimo procentas kai kurių šalių pasiūlytame Tailande ir Indonezijoje, sudarantis mažiau nei 2 %, bet kokiu atveju rodo, kad tos rinkos yra mažiau tipiškos nei Brazilijos. (108) Be to, vidaus pardavimo lygis, nors tai ir nebuvo vienintele Brazilijos pasirinkimo priežastimi, buvo itin susijęs su šiuo konkrečiu atveju, atsižvelgiant į didelį skaičių įvairių rūšių batų, kurie yra gaminami tiriamosiose šalyse ir kuriuos reikia palyginti su analogiškoje šalyje gaminama avalyne, kuri būtų panašiausia į tiriamosiose šalyse gaminamą avalynę. (109) Kai kurios šalys teigė, kad artimai palyginamos prekės kontrolės numerių (PKN), kuriuos naudojo Komisija priimdama laikinąjį sprendimą, naudojimas neleistų atlikti tikslaus ir teisingo eksporto kainų ir normaliosios vertės palyginimo. Pažymima, kad be abejonės ne visiems eksportuojančių šalių parduodamiems PKN buvo galima rasti atitikmenį Brazilijoje. Šiomis aplinkybėmis tinkamiausiu metodu buvo laikomas labiausiai panašių PKN pasirinkimas, kad būtų atliktas teisingas palyginimas. Be to, patikslinimai (pvz., vaikiški batai, odos kokybė) buvo padaryti atkreipiant dėmesį į didelius eksportuojančių šalių eksportuojamų batų ir labai panašių Brazilijoje parduodamų rūšių batų savybių skirtumus. Šios savybės buvo arba nenumatytos PKN plane jo parengimo pradžioje, arba buvo neišsamiai nurodytos suinteresuotųjų šalių pateiktuose duomenyse. (110) Dar primenama, kad bendras Brazilijos bendradarbiaujančių gamintojų odinės avalynės pardavimas yra didesnis nei bendras norinčių bendradarbiauti gamintojų iš kitų siūlomų Indonezijos, Indijos ir Tailando analogiškų šalių pardavimas. Todėl buvo manoma, kad Brazilijos bendrovių gaminamų prekių asortimentas tikriausiai turėjo būti didesnis, nei kitose tiriamosiose šalyse gaminamų prekių asortimentas. Todėl buvo laikoma, kad Brazilijos batų rūšių palyginamumas su Kinijos ir (arba) Vietnamo batų rūšimis būtų labiau tikėtinas. (111) Iš tikrųjų 6 Tailando bendrovės, 2 Indonezijos bendrovės ir viena Indijos bendrovė atitinkamai pranešė, kad bendras pardavimas (t. y. vidaus rinkoje ir eksportui) sudarė mažiau nei 8 milijonus batų porų (t. y. mažiau nei 5 % tiriamojo eksporto), o 8 bendradarbiavusios Brazilijos bendrovės pranešė, kad iš viso parduoda daugiau nei 40 milijonų batų porų, iš kurių daugiau nei 18 milijonų porų parduoda tos 3 bendrovės, kurių duomenys buvo naudojami. Tokiomis aplinkybėmis akivaizdu, kad tikimybė, jog Brazilijos gaminami modeliai būtų panašūs į tiriamųjų šalių parduodamus modelius, yra didesnė nei Tailando, Indijos ar Indonezijos bendrovių atveju. (112) Viena šalis teigė, kad Brazilijos produkcijos asortimentas nėra toks platus ir įvairus, kaip tiriamųjų šalių produkcijos. Tačiau atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, galima pagrįstai manyti, kad Brazilijos bendrovių, kurios pateikė būtiną informaciją ir kurių pardavimas (vidaus rinkoje ir eksportui), kaip nustatyta, buvo 6–13 kartų didesnis nei apie savo pardavimą pranešusių Indijos, Indonezijos ar Tailando bendrovių, prekės asortimentas yra platus ir įvairus. (113) Suinteresuotosios šalys taip pat nurodė tariamą prieštaravimą tarp laikinojo reglamento 108 konstatuojamosios dalies, kurioje buvo teigiama, kad „Brazilija yra tinkamiausias pasirinkimas, atsižvelgiant į jos vidaus pardavimo reprezentatyvumą, kuris leido išvengti normaliosios vertės skaičiavimo ir galimų įvairių koregavimų“, ir laikinojo reglamento 123 konstatuojamosios dalies, kurioje padaryta išvada, kad odos, kurią naudojo atrinktos bendrovės ir Brazilijos gamintojai, kokybės skirtumas „nėra priežastis Brazilijos nesirinkti tinkama analogiška šalimi, nes fizinių savybių skirtumas gali būti koreguojamas siekiant atsižvelgti į visus odos kokybės skirtumus“. (114) Tačiau prieštaravimo nėra, nes laikinojo reglamento 108 konstatuojamojoje dalyje tik teigiama, kad Brazilijos pasirinkimas yra tinkamesnis, nes reikėtų atlikti mažiau patikslinimų, nei kitų potencialių analogiškų šalių atveju. Be to, akivaizdžiai neįmanoma tyrimo pradiniame etape tiksliai žinoti, kokių patikslinimų vėliau prireiks, kad būtų atliktas tinkamas palyginimas. Tikriausiai tokių patikslinimų taip pat būtų prireikę, jei analogiška šalimi būtų pasirinkta kita šalis. Tačiau atsižvelgiant į nepakankamą kitų siūlomų šalių tipišką vidaus pardavimą ir tikriausiai mažą jų produkcijos asortimentą, galima pagrįstai manyti, kad jų normaliąją vertę būtų reikėję apskaičiuoti ir kad daugiau patikslinimų būtų reikėję atlikti siekiant Tailando, Indonezijos ar Indijos modelius palyginti su tiriamosiose šalyse gaminamais modeliais, nei buvo Brazilijos vidaus pardavimo kainų atveju. (115) Kalbant apie ekonominę raidą ir pajamas vienam gyventojui, nors tai ir laikoma nesusijusiais veiksniais, primenama, kad, kaip nurodyta laikinojo reglamento 115 konstatuojamojoje dalyje, remiantis Pasaulio banko pagrindiniais ekonomikos klasifikavimo kriterijais (t. y. bendromis nacionalinėmis pajamomis vienam gyventojui) Brazilija priskiriama tai pačiai kategorijai kaip KLR, Tailandas ir Indonezija. Be to, darbo sąnaudos, susijusios su atrinktais KLR ir Vietnamo eksportuojančiais gamintojais, nebuvo tokios, palyginti su atrinktų gamintojų sąlygomis Brazilijoje, kad dėl jų reikėtų atlikti patikslinimus. Taip pat pažymima, kad minimalūs sąnaudų skirtumai tarp analogiškos šalies ir tiriamosios eksportuojančios šalies nėra labai svarbūs. Iš tikrųjų, kadangi vadovaujantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalimi sąnaudos ir kainos apskritai nelaikomos tinkamu pagrindu normaliajai vertei šalyse nustatyti, toks palyginimas prieštarauja tikslui taikyti metodus, nustatytus pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies a punkte. (116) Kai kurios šalys teigė, kad Brazilija nėra tinkama analogiška šalis dėl tariamai šiaurinėje šalies teritorijoje avalynės gamintojams teikiamų subsidijų. Pagal šias šalis tokių subsidijų tikslas – pritraukti avalynės gamybą į šiaurinę Brazilijos dalį, tokiu būdu darant poveikį rinkos konkurencingumui. (117) Pirma, reikėtų pabrėžti, kad šis įtarimas nebuvo pagrįstas jokiais įrodymais. (118) Be to, nustatant normaliąją vertę buvo naudojami bendrovių, kurios yra šalies pietinėje, o ne šiaurinėje dalyje, duomenys, ir dėl to tariamos subsidijos įtakos padaryti negalėjo. (119) Galiausiai jei tokios eksportuotojų apibūdintos valstybės intervencijos priemonės egzistuotų, mechanizmas tik neleistų kitoms bendrovėms įkurti gamyklą toje pačioje vietovėje, bet nekliudytų parduoti jų prekę tam tikrose Brazilijos rinkos dalyse. Batų rinka yra šalies ar netgi pasaulinė, o tikrai ne vietos ar regiono rinka. Todėl faktas, kad bendrovė gali gauti subsidijų gamyklai atokioje vietovėje įkurti, netrukdo konkurencijai rinkoje, kurioje yra net 7 000 gamintojų. Nors valstybės tariamos subsidijos vėliau gali padaryti poveikį sąnaudoms, tačiau tikriausiai tai būtų pardavimo kainų mažinimo poveikis, o tai sumažintų normaliąją vertę ir tokiu būdu dempingo skirtumus. (120) Be to, atsižvelgiant į laikinojo reglamento 109 konstatuojamojoje dalyje numatytas priežastis, ir visų pirma į tai, kad Brazilijoje yra daugiau nei 7 000 gamintojų, konkurencija Brazilijos rinkoje nebuvo laikoma tinkama priežastimi Brazilijos nelaikyti analogiška šalimi. (121) Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, ir tuo, kad tvirtinimas vėliau nebuvo pagrįstas, tvirtinimas buvo atmestas. (122) Todėl buvo padaryta išvada, kad Brazilija yra tinkama analogiška šalis normaliajai vertei nustatyti, kaip jau buvo nuspręsta laikinojo reglamento 124 konstatuojamojoje dalyje. 3.3. Eksporto kaina (123) Iš suinteresuotųjų šalių negavus pastabų, tvirtinami laikinojo reglamento 128–130 konstatuojamosiose dalyse nustatyti metodai. (124) Kai kurios šalys teigė, kad skaičiuojant šalies mastu taikomo dempingo skirtumą išvados neturėjo būti pagrįstos atrinktų bendrovių eksporto kainomis. Išvadas reikėjo pagrįsti šalies eksporto kiekiu (pvz., Eurostato duomenys). (125) Šis tvirtinimas turėjo būti atmestas. Primenama, kad šioje konkrečioje procedūroje buvo taikomos pagrindinio reglamento 17 straipsnyje išdėstytos atrankos nuostatos. Todėl buvo naudojamos tik atrinktų bendrovių eksporto kainos. Atrinktoms bendrovėms, kurios neatitiko kriterijų RER ir (arba) IR gauti, buvo apskaičiuotas vienas svertinis vidutinis dempingo skirtumas. Be to, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 135 konstatuojamojoje dalyje, pagal pagrindinio reglamento 9 straipsnio 6 dalį šis svertinis vidutinis dempingo skirtumas taikomas bendradarbiaujančioms neatrinktoms bendrovėms. Kadangi bendrovės aktyviai bendradarbiavo, tas pats dempingo skirtumas buvo taikomas ir visiems kitiems Kinijos eksportuojantiems gamintojams. 3.4. Palyginimas (126) Kai kurios šalys teigė, kad buvo atskleista ne visa eksporto kainų palyginimui svarbi informacija. Visų pirma, minėtų šalių teigimu, normaliųjų verčių, nustatytų remiantis Brazilijos duomenimis, patikslinimai nebuvo išreikšti skaičiais. (127) Tinkamai išnagrinėjus visas suinteresuotųjų šalių pateiktas pastabas ir tinkamai peržiūrėjus bylas buvo nustatyta, kad tikslinga pataisyti odos sąnaudų patikslinimus, kaip nurodyta laikinojo reglamento 132 konstatuojamojoje dalyje. Buvo nustatyta, kad eksportuojančių šalių, visų pirma Kinijos, gamintojai pardavinėjo aukštesnės kokybės odinę avalynę nei Brazilijos gamintojai savo vidaus rinkoje. Batų kokybės skirtumas iš esmės susidarė dėl geresnės kokybės odos. Kokybės skirtumas taip pat atsispindėjo odos pirkimo kainoje: iš Kinijos ir Vietnamo eksportuotos avalynės oda buvo brangesnė nei oda, kuri buvo naudojama Brazilijoje gaminant batus, skirtus parduoti vidaus rinkoje. Šiuo tikslu analogiškos šalies gamintojų odos sąnaudų vertė buvo palyginta su atrinktų Kinijos ir Vietnamo gamintojų odos sąnaudų atitinkamomis vertėmis. Buvo nustatyta, kad didžioji dalis odos, kurią naudojo Kinijos ir Vietnamo gamintojai, buvo importuota iš rinkos ekonomikos šalių. Todėl nustatant patikslinimo dydį buvo naudojamas vidurkis, įskaitant pasaulio rinkos kainas. Šioms dviems eksportuojančioms šalims skaičiavimas buvo atliktas atskirai. Odos sąnaudų vertės skirtumas buvo padaugintas iš bendrų gamybos sąnaudų dalies, susijusios su oda. Vėlesni normaliosios vertės patikslinimai buvo padidinti 21,6 % (KLR) ir 16,4 % (Vietnamas). (128) Kai kurios šalys teigė, kad nustačius, jog eksportuojančių šalių gamybos sąnaudos buvo iškraipytos dėl to, kad visiems eksportuotojams tose šalyse, išskyrus vieną bendrovę, nebuvo suteiktas RER, nereikėjo daryti patikslinimų dėl odos kokybės. (129) Šis tvirtinimas turėjo būti atmestas. Teisybė, kad RER nebuvo suteiktas taip pat ir dėl to, kad buvo nustatyta, jog valstybė darė poveikį sąnaudoms ir (arba) kainoms. Tačiau, kaip pažymėta pirmiau, buvo nustatyta, kad oda buvo importuojama iš rinkos ekonomikos šalių. (130) Kai kurios šalys teigė, kad Komisija neatskleidė tikslių skaičių, kuriais remiantis buvo apskaičiuotas patikslinimas, ir kodėl patikslinimas dėl odos turėjo būti peržiūrėtas po laikinojo sprendimo priėmimo. (131) Tačiau patikslinimo dėl odos persvarstymas jau buvo išaiškintas pirmiau. Be to, Komisija visoms su šia procedūra susijusioms bendrovėms atskleidė būtiną informaciją, kuria pagrindžiami pagrindiniai faktai ir aplinkybės, kiurių pagrindu ketinama rekomenduoti įvesti galutines priemones. (132) Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad normaliosios vertės nereikėjo tikslinti dėl mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos (MTTV), nes Kinijos ir Vietnamo gamintojai MTTV išleido vienodas sumas. (133) Tačiau buvo nustatyta, kad MTTV sąnaudos, kurias patyrė tiriamųjų šalių atrinkti gamintojai, buvo susijusios tik su gamybos MTTV, o Brazilijos MTTV apėmė naujų avalynės modelių dizainą ir pavyzdžius, t. y. kitokios rūšies MTTV, ir todėl manoma, kad šį patikslinimą reikia palikti. (134) Dar viena šalis taip pat teigė, kad patikslinimas turėtų būti daromas atsižvelgiant į tai, kad pelnas, gautas parduodant pirminiams įrangos gamintojams (PĮG), yra mažesnis, nei kito pardavimo atveju. (135) Tačiau šio įtarimo nepatvirtino Brazilijos bendrovių, kuriose tokio skirtumo nebuvo, tyrimo išvados. Be to, atliekant patikslinimą dėl MTTV sąnaudų skirtumo buvo atsižvelgta į visus pardavimo PĮG ir savo prekės ženklo pardavimo skirtumus. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas. (136) Toliau pažymima, kad patikslinimas dėl vaikiškų batų buvo būtinas. Nė vienas Brazilijos gamintojų negamino vaikiškų batų. Galima pastebėti, pvz., iš Eurostato importo duomenų, kad iš esmės vaikiški batai yra pigesni, nei batai suaugusiems. Taip gali būti dėl mažesnio vaikiškų batų dydžio ir atitinkamai mažesnio tokių batų gamybai reikalingos žaliavos kiekio. Todėl patikslinimas buvo atliktas remiantis proporcingu Bendrijos pramonės parduotų vaikiškų batų ir batų suaugusiems kainų skirtumu. Patikslinimas sudaro 33,2 % normaliosios vertės. (137) Kai kurios šalys tvirtino, kad šis patikslinimas nebuvo tinkamai paaiškintas. Be to, buvo teigiama, kad vienintelis kainų skirtumą pateisinantis veiksnys yra dydžių ir dėl jų susidarantis naudotos žaliavos skirtumas. Tos šalys teigė, kad tokia prielaida buvo klaidinga. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad atliktas patikslinimas dėl vaikiškų batų buvo visiškai atskleistas šalims, kaip yra nustatyta pirmiau. Be to, šalys, kurios šį patikslinimą laikė klaidingu, nepateikė jokio geresnio alternatyvaus metodo, kurį būtų galima naudoti ir užtikrinti teisingą eksporto kainų ir normaliosios vertės palyginimą. (138) Kadangi nebuvo pateikta daugiau pastabų, patvirtinamos laikinojo reglamento 131–133 konstatuojamųjų dalių išvados. (139) Kai kurios šalys teigė, kad PKN planas neleido atlikti teisingo palyginimo. Visų pirma šalys tvirtino, kad buvo naudotas per platus PKN planas, jis nebuvo pagrįstas konkrečiomis prekės fizinėmis savybėmis. Pagal šias šalis, dėl to buvo tariamai pažeistas ADS 2.4 straipsnis. Toliau buvo tvirtinama, kad šis tariamas trūkumas nebuvo pakankamai kompensuotas bendrais patikslinimais (dėl odos kokybės). (140) Šiuos argumentus reikėjo atmesti. Iš tiesų ADS 2.4 straipsnis, kaip ir pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalis, įpareigoja atlikti teisingą palyginimą. Tačiau šiose nuostatose nepateikiama jokios išsamesnės informacijos dėl PKN rengimo. Primenama, kad pagal EB ilgalaikę praktiką svarstomosios prekės ir panašios prekės palyginimas supaprastinamas naudojant PKN, pagal kurį prekė suskirstoma į rūšis ir (arba) modelius remiantis tam tikromis savybėmis arba techninėmis specifikacijomis. Šiuo atveju buvo atsižvelgta į penkis tokius elementus, t. y. avalynės stilių, vartotojo tipą, avalynės rūšį, išorinio pado medžiagą ir pamušalą. Šie elementai pakankamai atspindi pagrindines svarstomosios prekės savybes. Be to, pažymima, kad nei pagrindiniame reglamente, nei ADS nėra teisinio įpareigojimo naudotis PKN antidempingo tyrimuose. Šiuo atveju, laikantis teisingo palyginimo principo klasifikuojant gamintojų pagamintus ir Bendrijoje, eksportuojančiose šalyse ir analogiškoje šalyje parduodamus svarstomosios prekės modelius buvo nuosekliai naudojamas vienintelis ir tas pats PKN planas, siekiant teisingai palyginti Bendrijos kainas, eksporto kainas ir normaliąsias vertes. (141) Be to, buvo nustatyta, kad iš tiesų odos kokybės klausimas, kuris nebuvo įtrauktas į PKN planą, darė poveikį svarstomosios prekės kainoms ir kainų palyginamumui. Oda paprastai sudaro iki 50 % arba daugiau bendrų odinių batų gamybos sąnaudų. Priklausomai nuo naudotos odos rūšies, kokybės ir kiekio odos sąnaudos gali itin skirtis, tačiau buvo nustatyta, kad sąnaudų skirtumai atitinkamai atsispindi pardavimo kainose. Lyginant normaliąją vertę ir eksporto kainas bei apskaičiuojant kainų sumažinimą ir (arba) pardavimą mažesnėmis kainomis pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies a punktą buvo padarytas atitinkamas patikslinimas dėl fizinių savybių skirtumo. (142) Kitos šalys pastebėjo didelius tam tikrų PKN kainų skirtumus, kurie, jų nuomone, reiškė PKN plano trūkumus. (143) Kainų skirtumai galėjo atsirasti dėl įvairių aplinkybių, kaip antai rinkos svyravimai, konkretus kainų spaudimas perteklinės pasiūlos atveju, noras importuoti dempingo kaina ir pan. Bet kokiu atveju taikant PKN planą svarbu, kad planas būtų nuosekliai taikomas visoms su konkrečiu atveju susijusioms šalims. Kainų skirtumai gali susidaryti dėl įvairių veiksnių, pvz., mados tendencijų ir rinkos psichologijos, tačiau dėl tokių skirtumų nebūtinai suabejojama prekių palyginamumu pagal tą patį PKN. Svarbiau, kad šalims nepavyko pasiūlyti jokio geresnio ir tuo pačiu praktiško metodo, kuris palengvintų palyginimo atlikimą. Kaip jau pažymėta, atliekant atitinkamus patikslinimus, buvo atsižvelgta į kainų skirtumus dėl skirtingos odos kokybės. Todėl šis tvirtinimas turėjo būti atmestas. (144) Kitos šalys teigė, kad kadangi buvo nuspręsta į svarstomosios prekės apibrėžimą neįtraukti STAF, šios rūšies avalynė pagal PKN planą turėjo būti išskirta. (145) Kai šiuo atveju prireikė iš svarstomosios prekės aprėpties išbraukti STAF, visų eksportuojančių gamintojų atžvilgiu buvo taikomi pagrįsti ir nuoseklūs metodai išbraukiant atitinkamą jų STAF pardavimą iš tyrimo aprėpties. Apie ketinimą STAF išbraukti iš svarstomosios prekės aprėpties buvo praneša visoms šalims pakankamai anksti iki laikinųjų išvadų atskleidimo. Nei po tokio pranešimo, nei atskleidus laikinąsias išvadas joks eksportuojantis gamintojas nepateikė patikslintų duomenų, kurie būtų padėję nustatyti STAF pardavimą jo sandorių sąrašuose. Tokiomis aplinkybėmis išbraukiant STAF pardavimo duomenis naudoti PKN metodai laikomi pagrįstais ir tinkamais. 3.5. Dempingo skirtumas 3.5.1. Bendrieji metodai (146) Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad neskirstant į bendradarbiavusias ir nebendradarbiavusias bendroves privalumų įgauna nebendradarbiavimas. Tačiau, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 139 konstatuojamojoje dalyje, bendradarbiavo daug bendrovių, ir todėl, laikantis nuoseklios praktikos, buvo nuspręsta, kad visiems nebendradarbiavusiems gamintojams tikslinga nustatyti tokio dydžio dempingo skirtumą, kaip svertinis vidutinis dempingo skirtumas, nustatytas bendradarbiaujantiems atrinktiems tiriamųjų šalių eksportuojantiems gamintojams. Negavus pastabų, tvirtinami bendrieji metodai, kurie buvo naudoti nustatant dempingo skirtumus, kaip apibrėžta laikinojo reglamento 134–143 konstatuojamosiose dalyse. 3.5.2. Dempingo skirtumai a) Kinijos Liaudies Respublika - GS nustatomas 9,7 % dempingo skirtumas, išreikštas CIF importo kainos prie Bendrijos sienos procentais. - Galutinis šalies mastu taikomas dempingo skirtumas, išreikštas CIF importo kainos prie Bendrijos sienos procentais, yra 28,9 %. b) Vietnamas - Galutinis šalies mastu taikomas dempingo skirtumas, išreikštas CIF importo kainos prie Bendrijos sienos procentais, yra 70,1 %. E. ŽALA 1. Bendrosios pastabos (147) Kaip ir laikinajame etape ir atsižvelgiant į pirmiau nurodytas galutines išvadas dėl prekės aprėpties, į toliau analizuojamus duomenis neįtraukiami duomenys, susiję su STAF. Gavus tam tikrų eksportuojančių gamintojų prašymą patvirtinama, kad neįtraukiami tiek importo iš tiriamųjų šalių ir kitų trečiųjų šalių, tiek su Bendrijos pramone susiję duomenys. (148) Tačiau atsižvelgiant į pirmiau pateiktą galutinę išvadą, kad vaikiška avalynė turėtų būti įtraukta į svarstomosios prekės aprėptį, galutinis žalos tyrimas buvo atliktas nagrinėjant visą svarstomąją prekę, t. y. įskaitant vaikiškus batus. 2. Bendrijos gamyba (149) Importuotojų asociacija pakartojo tvirtinimą, kad jei skundo pateikėjai, kurie tariamai Bendrijoje tik surenka avalynės dalis iš ne Bendrijoje esančių šaltinių, yra laikomi Bendrijos gamintojais, tuomet importuotojai, kurie vykdė dizaino, prekinio ženklo, MTTV, valdymo ir mažmeninės prekybos veiklą Bendrijoje taip pat turėtų būti laikomi Bendrijos gamintojais. (150) Šis tvirtinimas jau buvo nagrinėjamas laikinojo reglamento 148 konstatuojamojoje dalyje, kurioje buvo padaryta išvada, kad tik Bendrijoje gaminančios bendrovės yra laikomos Bendrijos gamintojais. Prekės, kuriomis prekiauja importuotojai yra, be kita ko, pagamintos Kinijoje ir Vietname ir neatitinka reikalavimų dėl EB kilmės, todėl joms taikomi importo muitai, ir tokie subjektai Bendrijoje negali būti laikomi Bendrijos gamintojais. (151) Neturint naujos informacijos patvirtinamos šios išvados, ir daroma galutinė išvada, kad laikinojo reglamento 146 konstatuojamojoje dalyje minėtų gamintojų gamyba pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 1 dalį sudaro visą Bendrijos gamybą. 3. Bendrijos pramonės apibrėžimas (152) Įvairūs eksportuojantys gamintojai, importuotojai ir importuotojų asociacija suabejojo Bendrijos pramonės apibrėžimu remdamiesi tuo, kad neatrinktos bendrovės nebendradarbiavo vykdant tyrimą, pvz., pateikdamos atsakymus į atrankos klausimyno klausimus, ir kad todėl teisinis reikalavimas dėl skundo pateikėjo statuso vykdant tyrimą nebuvo įvykdytas. Dėl šių priežasčių jie tvirtino, kad 814 skundo pateikėjai negalėjo teisiškai sudaryti Bendrijos pramonės. (153) Buvo daroma nuoroda į įvairius Tarybos reglamentus, pagal kuriuos skundą pateikę gamintojai, kurie nesugebėjo tinkamai bendradarbiauti, buvo išbraukti iš Bendrijos pramonės apibrėžimo. (154) Šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 1 dalį Bendrijos pramonės sąvoka aiškinama kaip nuoroda į Bendrijos gamintojus, kurių bendra panašių prekių gamyba sudaro didžiąją dalį, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 5 straipsnio 4 dalyje. 5 straipsnio 4 dalyje toliau pateikiamas šios didžiosios dalies apibrėžimas, t. y., kad skundui aiškiai pritariančių Bendrijos gamintojų gamybos apimtis turėtų sudaryti nemažiau kaip 25 % visos Bendrijos gamybos apimties ir daugiau kaip 50 % visų tyrimui pritariančių ar nepritariančių tos dalies Bendrijos gamintojų, gaminančių panašią prekę, visos gamybos apimties. (155) Šiuo konkrečiu atveju skundą pateikusių Bendrijos gamintojų gamybos apimtis sudarė daugiau kaip 40 % Bendrijos gamybos apimties, ir pagal pirmiau nurodytus teisinius reikalavimus laikoma, kad jie sudaro Bendrijos pramonę. Be to, nė vienas gamintojas skundui neprieštaravo. (156) Teisinga, kad pagal įprastą institucijų praktiką tie skundą pateikę Bendrijos gamintojai, kurie patenkinamai nebendradarbiavo vykdant tyrimą, paprastai būna išbraukiami iš Bendrijos pramonės apibrėžimo ir kad priimant priemones turi būti laikomasi pirmiau nurodytų ribų. (157) Tačiau šiuo atveju buvo nustatyta, kad visi 814 Bendrijos gamintojų patenkinamai bendradarbiavo vykdant tyrimą. Iš tiesų ir kaip aiškiai nurodyta pranešime apie procedūros inicijavimą klausimynai buvo išsiųsti tik atrinktiems Bendrijos gamintojams, ir jie visi pateikė atsakymus. Todėl jei neatrinkti skundą pateikę gamintojai nepateikė jokių atsakymų į klausimyno atrinktiems gamintojams klausimus, tai paaiškinama tuo, kad jų nebuvo prašoma atsakyti į klausimyno klausimus. (158) Iš pačio atrankos pobūdžio akivaizdu, kad išsamūs žalos klausimynai siunčiami tik atrinktiems skundą pateikusiems Bendrijos gamintojams ir, pagal pagrindinio reglamento 6 straipsnio 2 dalį, atsakymus turėtų pateikti tik klausimyną gavusios šalys. Įvairių suinteresuotųjų šalių pateikti tvirtinimai buvo atmesti remiantis pirmiau išdėstytomis priežastimis, ir patvirtinamos laikinojo reglamento 152 konstatuojamojoje dalyje pateiktos išvados: laikoma, kad Bendrijos pramonę sudaro 814 skundą pateikę Bendrijos gamintojai, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 1 dalyje ir 5 straipsnio 4 dalyje, toliau jie vadinami „Bendrijos pramone“. 4. Bendrijos vartojimas (159) Vienas eksportuotojas suabejojo Bendrijos suvartojimo lygiu remdamasis tuo, kad šis lygis Europoje yra žemesnis nei besivystančiose šalyse. Tačiau šis tvirtinimas nebuvo išsamiau pagrįstas ir todėl buvo atmestas. Negavus kitų tvirtinimų patvirtinami Bendrijos vartojimui apskaičiuoti taikyti metodai. (160) Tikrasis Bendrijos vartojimas, įskaitant vaikišką avalynę, keitėsi taip: 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | Vartojimas (tūkst. porų) | 718 186 | 646 843 | 669 686 | 699 604 | 714 158 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 90 | 93 | 97 | 99 | Šaltinis: Eurostatas, skunde nurodyta informacija. | (161) Šie pokyčiai yra panašūs į laikinajame etape nustatytus vartojimo pokyčius, t. y. kai nebuvo įtraukta vaikiška avalynė. 5. Importas iš tiriamųjų šalių 5.1 . Svarstomojo importo dempingo kaina poveikio suvestinis vertinimas (162) Toliau pateikiamoje lentelėje parodomas tiriamųjų šalių importo kiekis, rinkos dalys ir vidutinė vieneto kaina atskirai, įskaitant vaikišką avalynę: Importo apimtis ir rinkos dalys 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | KLR (tūkst. porų) | 15 571 | 14 616 | 25 810 | 30 662 | 63 044 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 94 | 166 | 197 | 405 | Rinkos dalys | 2,2 % | 2,3 % | 3,9 % | 4,4 % | 8,8 % | Vietnamas (tūkst. porų) | 51 414 | 59 898 | 83 334 | 103 177 | 102 604 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 117 | 162 | 201 | 200 | Rinkos dalys | 7,2 % | 9,3 % | 12,4 % | 14,7 % | 14,4 % | Vidutinės kainos 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | KLR (EUR už porą) | 11,6 | 11,3 | 8,6 | 7,3 | 7,2 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 97 | 74 | 63 | 62 | Vietnamas (EUR už porą) | 11,9 | 11,2 | 9,9 | 9,3 | 9,2 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 94 | 83 | 78 | 78 | (163) Tam tikros suinteresuotosios šalys teigė, kad neužtikrinamas suvestinis vertinimas. Šis tvirtinimas yra pagrįstas tuo, kad Kinijoje ir Vietname importo kiekio ir kainų tendencijos skiriasi. Be to, buvo teigiama, kad Vietnamas yra viena iš skurdžiausių pasaulio šalių, kuri naudojasi Bendrąja preferencijų sistema (BPS), ir kad jos nereikėtų svarstyti kartu su Kinija vertinant žalą. (164) Pirmasis tvirtinimas buvo jau anksčiau pateiktas ir į jį buvo atsakyta laikinajame reglamente. Tiksliau, kalbant apie importo tendencijas kiekio ir kainų prasme, laikinojo reglamento 160 konstatuojamojoje dalyje aiškiai nurodyta, kad tendencijos kito vienodai. Taip pat pažymima, kad įtraukus vaikišką avalynę tendencijos nepasikeitė. Bet kokiu atveju ir be šių importo tendencijų laikinajame reglamente išsamiai išdėstytos įvairios priežastys, kodėl suvestinis vertinimas yra tinkamas atsižvelgiant į importuojamos ir panašios Bendrijos prekės konkurencijos sąlygas. Taip yra, pavyzdžiui, dėl to, kad importuotos prekės yra panašios pagal jų pagrindines savybes, vartotojo požiūriu tokią avalynę galima sukeisti, be to, jos platinamos tais pačiais platinimo kanalais. (165) Kalbant apie Vietnamą, pagrindiniame reglamente nėra nuostatos, kad viena iš šalių, kuri tuo pat metu yra nagrinėjama antidempingo tyrime, neturėtų būti vertinama dėl jos bendros ekonominės padėties. Tiksliau toks aiškinimas neatitiktų ir nuostatų dėl kumuliacijos, pagal kurias tiriama, ar iš įvairių šaltinių importuojamos prekės konkuruoja tarpusavyje ir su panašia Bendrijos preke, turinio ir tikslų. Kitaip tariant, svarbu prekiaujamų prekių savybės, o ne importo kilmės šalies padėtis. Eksportuojančios šalies padėtis turi būti nagrinėjama laikantis ADS 15 straipsnio nuostatų ir pagrindinio reglamento, bet ne kumuliacijos kontekste. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas. (166) Importuotojų asociacija taip pat teigė, kad kumuliacija neužtikrinama remiantis tuo, kad dviejų tiriamųjų šalių prekės asortimentas yra skirtingas. Šiuo atžvilgiu manoma, kad net jei tam tikri prekės asortimento skirtumai gali susidaryti tarp abiejų šalių, visgi jis labai sutampa, ir todėl manoma, kad apskritai Kinijos ir Vietnamo kilmės svarstomoji prekė konkuruoja tarpusavyje. Taip pat daroma nuoroda į pirmiau pateiktas išvadas, kad šioje procedūroje visos svarstomosios prekės rūšys turėtų būti laikomos viena preke ir kad visų rūšių Bendrijos pramonės gaminama ir parduodama odinė avalynė yra panaši į avalynę, eksportuojamą iš tiriamųjų šalių į Bendriją. Todėl šis argumentas buvo atmestas. (167) Remiantis laikinojo reglamento 156–162 konstatuojamosiose dalyse išdėstytomis laikinosiomis išvadomis ir tuo, kas išdėstyta pirmiau, daroma galutinė išvada, kad laikomasi visų pagrindinio reglamento 3 straipsnio 4 dalyje nustatytų kumuliacijos sąlygų ir todėl analizuojant žalą tiriamųjų šalių kilmės importo dempingo kaina poveikis turėtų būti vertinamas bendrai. 5.2. Svarstomojo importo dempingo kaina kiekis, rinkos dalis ir kainų raida a) Kiekis ir kainos (168) Toliau pateikiamoje lentelėje parodoma, kaip keitėsi tiriamųjų šalių kilmės svarstomosios prekės importo kiekis ir rinkos dalys, įskaitant vaikišką avalynę. 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | Importas (tūkst. porų) | 66 986 | 74 514 | 109 144 | 133 840 | 165 648 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 111 | 163 | 200 | 247 | Rinkos dalis | 9,3 % | 11,5 % | 16,3 % | 19,1 % | 23,2 % | Šaltinis: Eurostatas | (169) Tendencijos ir absoliutūs skaičiai yra panašūs į analizuotuosius laikinajame etape: importo kiekis padidėjo daugiau nei dvigubai, o rinkos dalis smarkiai padidėjo nuo 9,3 % 2001 m. iki 23,2 % per TL. Reikėtų pažymėti, kad yra didelis sutapimas tarp 2004 m. ir TL (2004 m. balandis – 2005 kovas) ir todėl pirmiau pateiktoje lentelėje parodyta, kad per pirmąjį 2005 m. ketvirtį importas sparčiai didėjo. Kaip galima matyti pirmiau pateiktoje lentelėje, taip atsitiko visų pirma dėl Kinijos importo pokyčių. (170) Importo kainos, įskaitant vaikišką avalynę, per aptariamąjį laikotarpį sumažėjo beveik 30 %, panašiai kaip ir buvo nustatyta laikinajame etape. 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | EUR už porą | 11,8 | 11,2 | 9,6 | 8,8 | 8,5 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 95 | 81 | 74 | 72 | Šaltinis: Eurostatas | (171) Tam tikri importuotojai teigė, kad importo kainų sumažėjimas aiškinamas prekės asortimento pasikeitimais. Tačiau vykdant tyrimą tai nebuvo pagrįsta ir patvirtinta. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas. b) Suinteresuotųjų šalių pastabos (172) Kai kurios suinteresuotosios šalys, remdamosi tuo, kad Komisija neatliko objektyvaus importo dempingo kaina kiekio ir kainų nagrinėjimo, teigė, kad pažeista pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalis. Savo tvirtinimą jos pagrindė tuo, kad nagrinėjant importo tendencijas nebuvo atsižvelgta į išorės veiksnius, kaip antai importo kvotos panaikinimą, valiutos keitimo kurso pasikeitimus, tariamus prekės asortimento pasikeitimus ir mados raidą. (173) Tiksliau, kalbant apie kvotos panaikinimą, šis tvirtinimas jau buvo nagrinėjamas laikinojo reglamento 165 konstatuojamojoje dalyje. Pripažįstama, kad kvotos panaikinimas tam tikra dalimi pablogino importo tendencijas. Tačiau tai reikia vertinti atsižvelgiant į tai, kad tik viena iš dviejų tiriamųjų šalių buvo tiesiogiai susijusi su šiuo kiekybiniu apribojimu ir kad importo iš Vietnamo tendencijos taip pat didėjo, kad ne visoms šiame tyrime nagrinėjamoms prekės rūšims buvo taikoma kvota ir galiausiai kad nuo 2005 m. sausio 1 d. importas buvo visiškai liberalizuotas, ir todėl TL (2004 m. balandis – 2005 m. kovas) buvo padarytas tik dalinis poveikis. (174) Apskritai pagrindinio reglamento 3 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad analizuojant žalą visų pirma nagrinėjamas klausimas, ar žymiai padidėjo importas dempingo kaina ir ar labai sumažėjo kainos, arba ar importo dempingo kaina poveikis kitu būdu gali itin sumažinti kainas arba kliudyti kainų padidėjimui, kuris kitu atveju būtų įvykęs. (175) Remiantis tuo atrodytų, kad pirmiau minėtų tvirtinimų sedes materiae yra susijęs su priežastiniu ryšiu. Be to, pagrindinio reglamento 3 straipsnio 3 dalyje nėra aiškaus teisinio reikalavimo, kad reikėtų pateikti teigiamus įrodymus, kodėl padidėjo importo dempingo kaina kiekis ir sumažėjo atitinkamos kainos. Todėl tvirtinimas, kad nagrinėjant importą dempingo kaina reikėtų atsižvelgti į išorės veiksnius, buvo atmestas. 5.3. Kainų sumažinimas (176) Buvo gauta įvairių pastabų dėl kainų sumažinimo. Šie tvirtinimai buvo išsamiai išanalizuoti ir prireikus bei pagrindus faktiniais įrodymais buvo pritaikyti būtini skaičiavimų pakeitimai. (177) Primenama, kad laikinajame etape buvo atlikti importo kainų patikslinimai, kurie atspindėjo numatytas sąnaudas, kurias importuotojai patiria Bendrijoje, kaip antai dizaino, žaliavos pasirinkimo ir pan., ir kurios kitu atveju importo kainoje neatsispindėtų. Šio patikslinimo prašė įvairūs importuotojai. Laikinajame etape buvo pritaikytas apytikris 15 % patikslinimas. (178) Tačiau Bendrijos pramonę atstovaujanti asociacija nesutiko su tokiu patikslinimu, tiksliau su taikyto patikslinimo dydžiu. Nors jie pripažino, kad importuotojų lygiu iš tiesų patiriamos tam tikros sąnaudos, asociacija nesutiko su tuo, kad visi importuotojai patiria tokia sąnaudas. Be to, jie teigė, kad patikslinimo dydį būtų galima pateisinti STAF importuotojų (patiriančių dideles MTTV išlaidas) atveju, tačiau atsižvelgiant į tai, kad ši avalynė buvo neįtraukta į procedūrą, patikslinimo dydis turėtų būti persvarstytas ir sumažintas. (179) Šis tvirtinimas buvo atidžiai išnagrinėtas, ir buvo padarytos šios išvados. Pirma, šio patikslinimo prašė daugelis importuotojų, ir iš esmės Bendrijos pramonė tam neprieštaravo. (180) Kalbant apie patikslinimo dydį, reikėtų pažymėti, kad nors daug importuotojų iš tiesų prašė tokio patikslinimo, tik vienas importuotojas, kurio patalpose tai pat buvo atliktas patikrinimas, pateikė išsamią informaciją šiuo klausimu. Kiti svarstomosios prekės importuotojai negalėjo pagrįsti tvirtinimo, kad jų MTTV sąnaudos pasiekė laikinajame etape pritaikyto patikslinimo dydį. Reikėtų pažymėti, kad kai kurie importuotojai, kurių patalpose turėjo būti atlikti patikrinimai, didžiąja dalimi prekiavo STAF. Kadangi STAF dabar yra galutinai išbraukta iš prekės aprėpties, jų duomenys nustatant patikslinimo dydį galiausiai tapo nebesvarbūs. (181) Galutiniame etape ir negavus pagrįstų didžiosios daugumos importuotojų tvirtinimų (nepaisant to, ar jų patalpose turi būti atlikti patikrinimai), patikslinimo dydžio sumažinimas buvo persvarstytas ir įvertintas remiantis vieninteliais pagrįstais duomenimis, kurie buvo pateikti vykdant tyrimą. (182) Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, pateikiami pagal šalį nustatyti ir Bendrijos pramonės kainų procentais išreikšti persvarstyti kainų sumažinimo skirtumai: Šalis | Kainų sumažinimas | KLR | Svertinis vidurkis 13,5 % | Vietnamas | Svertinis vidurkis 15,9 % | 6. Bendrijos avalynės sektoriaus ypatumai (183) Laikinajame reglamente buvo pateikta tam tikra informacija apie Bendrijos avalynės sektoriaus ypatumus. Įvairios suinteresuotosios šalys teigė, kad į tokius duomenis nereikėtų atsižvelgti, nes jie yra nepatikimi arba nėra išimtinai susiję su Bendrijos pramonės padėtimi ir todėl neturi teisinio pagrindo. (184) Šiuo atžvilgiu reikėtų paaiškinti, kad, siekiant padėti susidaryti geresnį supratimą apie Bendrijos avalynės sektorių, laikinojo reglamento 169–173 konstatuojamosiose dalyse buvo pateikta aiškinamoji informacija. Tačiau reikėtų pažymėti, kad išvados dėl žalos yra padarytos pirmiau apibrėžtos Bendrijos pramonės atžvilgiu ir kad tiriant žalą ši informacija daugiau nebus nagrinėjama. 7. Bendrijos pramonės padėtis 7.1 . Pirminės pastabos (185) Kaip minėta pirmiau, galutiniame etape analizuojant žalą įtraukiami su vaikiška avalyne susiję duomenys. (186) Kaip nurodyta laikinojo reglamento 175 konstatuojamojoje dalyje ir atsižvelgiant į įprastinę praktiką žalos rodikliai buvo nustatyti makroekonominiu (remiantis visos Bendrijos pramonės duomenimis) arba mikroekonominiu (remiantis atrinktų bendrovių duomenimis) lygiu. Siekiant darnumo žalos veiksniai nustatomi tik vienu iš minėtų, o ne abiem lygiais. 7.2. Makroekonominiai rodikliai Gamyba, gamybos pajėgumai ir pajėgumų panaudojimas 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | Gamyba (tūkst. porų) | 266 931 | 218 498 | 206 246 | 189 341 | 175 764 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 82 | 77 | 71 | 66 | Šaltinis: tyrimo metu surinkta informacija | (187) Visos Bendrijos pramonės gamybos apimtis sumažėjo nuo 267 milijonų porų 2001 m. iki 176 milijonų porų tiriamuoju laikotarpiu. Tai rodo, kad gamybos apimtis sumažėjo daugiau nei 30 %. (188) Nors teoriškai gamyklos tikslas yra pasiekti tam tikrą gamybos lygį, tačiau šis lygis itin priklausys nuo tokios gamyklos pasamdytų darbuotojų skaičiaus. Iš tikrųjų, kaip paaiškinta pirmiau, avalynės gamybos procesas reikalauja daug darbo jėgos. Tokiomis aplinkybėmis pastoviam bendrovių skaičiui geriausias būdas įvertinti pajėgumus yra nagrinėti šių bendrovių užimtumo lygį. Todėl daroma nuoroda į tolesnę lentelę, kurioje parodyta, kaip vystėsi užimtumas. (189) Per visą laikotarpį užimtumas (ir todėl pajėgumai), kaip ir gamyba, mažėjo, o pajėgumų panaudojimas beveik nekito. Pardavimo apimtis ir rinkos dalis 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | Pardavimas (tūkst. porų) | 190 134 | 150 389 | 145 087 | 133 127 | 126 555 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 79 | 76 | 70 | 67 | Rinkos dalys | 26,5 % | 23,2 % | 21,7 % | 19,0 % | 17,7 % | Šaltinis: tyrimo metu surinkta informacija | (190) Gamyba vyksta pagal užsakymą, todėl Bendrijos pramonės pardavimo kiekis, kaip ir gamyba, mažėjo. 2001 m. – TL Bendrijos rinkoje parduotų porų skaičius sumažėjo daugiau nei 60 milijonų, t. y. 33 %. (191) Rinkos dalių atžvilgiu tai reiškia beveiki 9 procentinių punktų nuostolius. Bendrijos pramonės rinkos dalys per TL sumažėjo nuo 26,5 % 2001 m. iki 17,7 % per TL. Užimtumas 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | Bendras darbuotojų skaičius | 84 736 | 69 361 | 66 425 | 61 640 | 57 047 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 82 | 78 | 73 | 67 | Šaltinis: tyrimo metu surinkta informacija | (192) Per visą aptariamąjį laikotarpį ypač sumažėjo užimtumas. Bendrijos pramonės įmonėse buvo prarasta daugiau nei 27 000 darbo vietų, t. y. per TL užimtumas sumažėjo 33 %, palyginti su 2001 m. Produktyvumas 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | Produktyvumas | 3 150 | 3 150 | 3 105 | 3 072 | 3 081 | Indeksas 2001=100 | 100 | 100 | 99 | 98 | 98 | Šaltinis: tyrimo metu surinkta informacija | (193) Kaip nurodyta pirmiau pateiktose lentelėse, produktyvumas buvo apskaičiuotas gamybos kiekį padalinus iš Bendrijos pramonės darbuotojų skaičiaus. Šiuo atžvilgiu Bendrijos pramonės produktyvumas aptariamuoju laikotarpiu liko pakankamai stabilus. Augimas, dempingo skirtumo dydis (194) Nesant jokios naujos pagrįstos informacijos ar argumentų šiuo atžvilgiu, patvirtinamos laikinojo reglamento 183−184 konstatuojamosios dalys. Atsigavimas nuo buvusio dempingo poveikio arba subsidijavimo (195) Primenama, kad 1998 m. vasarį tam tikros KLR, Indonezijos ir Tailando kilmės avalynės su batviršiais iš odos arba plastikų importui buvo nustatytos antidempingo priemonės. Šių priemonių taikymo sritis iš dalies sutapo su prekėmis, susijusiomis su šiuo tyrimu. Paskelbus pranešimą apie artėjančią šių priemonių galiojimo pabaigą nebuvo gautas nė vienas persvarstymo prašymas, todėl 2003 m. kovą priemonės nustojo galioti. Laikinajame reglamente buvo manoma, kad nesant persvarstymo prašymo Bendrijos pramonė tuo metu atsigavo nuo buvusio dempingo poveikio. (196) Tačiau Bendrijos pramonė tai paneigė, remdamasi tuo, kad persvarstymo prašymas buvo nepateiktas ne dėl to, kad buvo atsigauta nuo neigiamo dempingo poveikio, o dėl to, kad taikomos priemonės buvo nepakankamai veiksmingos. Ji teigė, kad priešingai nei nustatyta laikinajame reglamente, Bendrijos pramonės ekonominė situacija negalėjo patenkinamai pagerėti, nes tuo metu taikytos priemonės nebuvo pakankamai veiksmingos, kad būtų ištaisyta padaryta žala. Be to, importas iš šioje procedūroje tiriamų šalių 2001–2003 m. buvo itin didelis. (197) Tačiau Bendrijos pramonė nepateikė pakankamai įrodymų, kad 2001–2003 m. ji patyrė materialinę žalą ir kad tariamas anksčiau taikytų priemonių neveiksmingumas galėjo būti persvarstytas atliekant tarpinę peržiūrą, kurios nebuvo paprašyta atlikti. (198) Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas, ir patvirtinama laikinoji išvada, kad pramonė atsigavo nuo buvusio dempingo poveikio šiame galutiniame etape, t. y. iki 2003 m. Bendrijos pramonė dar nepatyrė materialinės žalos. Tačiau reikėtų pažymėti, kad Bendrijos pramonė materialinę žalą patyrė nuo 2004 m. 7.3. Mikroekonominiai rodikliai Atsargos 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | Tūkst. porų | 2 188 | 2 488 | 2 603 | 2 784 | 2 503 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 114 | 119 | 127 | 114 | Šaltinis: patikrinti atsakymai į klausimyno klausimus | (199) Kaip pirmiau minėta, laikoma, kad atsargos buvo beveik nesusijusios su Bendrijos avalynės pramonės būkle nustatant žalą, nes gamyba vyksta pagal užsakymą. Teoriškai atsargos nelaikomos, jos susidaro įvykdžius užsakymus, bet prekių dar nepristačius arba nepateikus sąskaitos. Tokiu būdu atsargų lygis pirmiausiai 2001–2004 m. padidėjo, t. y. 27 %, o po to TL pabaigoje sumažėjo. Šį sumažėjimą per TL reikėtų vertinti taip pat atsižvelgiant į sektoriaus sezoniškumą. Iš tikrųjų tikimasi, kad atsargų lygis gruodį būna didesnis nei metų pirmojo ketvirčio pabaigoje, t. y. šiuo atveju – TL pabaigoje. Pardavimo kainos 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | EUR už porą | 19,7 | 19,3 | 18,5 | 18,6 | 18,2 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 98 | 94 | 95 | 92,5 | Šaltinis: patikrinti atsakymai į klausimyno klausimus | (200) Vidutinės vieneto pardavimo kainos aptariamuoju laikotarpiu pastoviai mažėjo. Iš viso jos nukrito 7,5 %. Gali atrodyti, kad Bendrijos pramonės kainų mažėjimas yra ribotas, ypač lyginant su aptariamuoju laikotarpiu 30 % sumažėjusiomis importo dempingo kainomis. Tačiau šiomis aplinkybėmis reikėtų atsižvelgti į tai, kad avalynė yra gaminama pagal užsakymą, ir todėl nauji užsakymai paprastai yra priimami tik tada, jei dėl atitinkamo kainų lygio bent jau nepatiriami nuostoliai. Šiuo atžvilgiu daroma nuoroda į toliau pateiktą lentelę, kurioje nurodoma, kad per TL Bendrijos pramonė negalėjo daugiau mažinti kainų, nepatirdama nuostolių. Grynųjų pinigų srautas, pelningumas ir investicijų grąža 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | Grynųjų pinigų srautas (tūkst. EUR) | 13 943 | 10 756 | 8 575 | 10 038 | 4 722 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 77 | 61 | 72 | 34 | Grynosios apyvartos pelnas (%) | 1,6 % | 1,8 % | 0,2 % | 1,8 % | 0,5 % | Investicijų grąža | 6,1 % | 7,3 % | 1,0 % | 8,2 % | 2,3 % | Šaltinis: patikrinti atsakymai į klausimyno klausimus | (201) Pirmiau pateikti investicijų grąžos rodikliai patvirtina laikinojo reglamento 190 konstatuojamojoje dalyje apibrėžtą padėtį ir rodo, kad aptariamuoju laikotarpiu bendrovių finansinė padėtis akivaizdžiai blogėjo. Primenama, kad bendra padėtis itin blogėjo per TL ir pasižymėjo dideliu neigiamu poveikiu per paskutinįjį 2005 m. ketvirtį, t. y. paskutinįjį TL ketvirtį. Iš tiesų ir taip žemas pelno lygis aptariamojo laikotarpio pradžioje ir toliau smarkiai mažėjo. (202) Nesant jokios naujos pagrįstos informacijos ar argumentų šiuo atžvilgiu, patvirtinamos laikinojo reglamento 191−193 konstatuojamosios dalys. (203) Visą aptariamąjį laikotarpį bendras pelno lygis buvo žemas, ir tai rodo, kad tos MVĮ yra finansiškai pažeidžiamos. Kaip išsamiai išdėstyta toliau, per aptariamąjį laikotarpį ir ypač per tiriamąjį laikotarpį pasiektas pelno lygis yra kur kas mažesnis už normalų pelno lygį, kurį pramonė galėtų pasiekti įprastinėmis aplinkybėmis. Gebėjimas pritraukti kapitalą (204) Tyrimo metu paaiškėjo, kad kelių Bendrijos gamintojų sunki finansinė padėtis neigiamai paveikė privalomąjį kapitalą. Tą pabrėžia jų individualaus pelno raida ir ypač grynųjų pinigų srauto sumažėjimas. Kaip nurodyta pirmiau, pakankamai mažos ir vidutinės įmonės ne visada gali pateikti pakankamų banko garantijų ir gali susidurti su sunkumais, patirdamos dideles finansines išlaidas, kurios gali susidaryti dėl pavojingos finansinės padėties. Investicijos 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | Tūkst. EUR | 8 836 | 11 184 | 6 522 | 4 403 | 4 028 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 127 | 74 | 50 | 46 | Šaltinis: patikrinti atsakymai į klausimyno klausimus | (205) Laikinojo reglamento 194 konstatuojamojoje dalyje nustatytas investicijų tendencijas patvirtina pirmiau lentelėje pavaizduotos tendencijos. Investicijos, kurioms bendrovės pritaria, 2001 m. – TL sumažėjo daugiau nei 50 %. Investicijų mažėjimą reikėtų vertinti atsižvelgiant į atrinktų Bendrijos gamintojų finansinės padėties blogėjimą. Darbo užmokestis 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | TL | Vidutinis atlyginimas ir darbo užmokestis asmeniui (EUR) | 14 602 | 15 933 | 18 021 | 17 610 | 17 822 | Indeksas: 2001=100 | 100 | 109 | 123 | 121 | 122 | Šaltinis: patikrinti atsakymai į klausimyno klausimus | (206) Laikinojo reglamento 196 konstatuojamojoje dalyje pateiktas tendencijas patvirtina pirmiau pateiktos lentelės duomenys. Neturint naujos informacijos šios tendencijos patvirtinamos. 7.4. Suinteresuotųjų šalių tvirtinimai (207) Keli eksportuojantys gamintojai tvirtino, kad Bendrijos pramonės pelno skirtumas buvo itin svarbus Bendrijos pramonės patirtos žalos rodiklis. Visų pirma buvo tvirtinama, kad kadangi pelno skirtumas, kuris buvo naudojamas laikinajame etape nustatant žalos pašalinimo lygį (t. y. 2 %. Žr. laikinojo reglamento 284 konstatuojamąją dalį.), atitiko kai kurių atskirų atrinktų bendrovių pelno skirtumą, tai rodo, kad pagal šį rodiklį jos žalos nepatyrė. (208) Tai jau nebėra svarbu, kadangi po tolesnės analizės, kaip nurodyta 292 konstatuojamojoje dalyje, pelno skirtumas buvo pataisytas iki 6 %, tokiu būdu geriau atspindint Bendrijo