KOMISIJOS ATASKAITA TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Dėl Ungurių išteklių valdymo planų įgyvendinimo rezultatų, įskaitant išteklių atkūrimo priemonių ir trumpesnių kaip 12 cm ilgio ungurių rinkos kainų raidos vertinimą /* COM/2014/0640 final */





KOMISIJOS ATASKAITA TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Dėl Ungurių išteklių valdymo planų įgyvendinimo rezultatų, įskaitant išteklių atkūrimo priemonių ir trumpesnių kaip 12 cm ilgio ungurių rinkos kainų raidos vertinimą Pagrindiniai faktai Ši ataskaita teikiama Europos Parlamentui ir Tarybai pagal 2007 m. rugsėjo 18 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1100/2007 (Ungurių reglamento)[1] 9 straipsnio 2 dalį. Ungurių reglamentu nustatytos europinių ungurių išteklių atkūrimo priemonės. Šių išteklių lygis buvo sumažėjęs iki žemiausio kada nors buvusio lygio ir nuolat mažėjo nerimą keliančiu greičiu – remiantis periodinėmis Tarptautinės jūrų tyrinėjimo tarybos (TJTT) rekomendacijomis, pasipildymo mastas pirmąjį šio amžiaus dešimtmetį buvo tik 1–5 proc. praeito amžiaus aštuntajame dešimtmetyje (laikotarpiu, kai išteklių būklė laikyta gera) buvusio masto. Nuo 2009 m. europinis ungurys taip pat įtrauktas į Nykstančių laukinės faunos ir floros rūšių tarptautinės prekybos konvencijos (CITES) II priedą. Šio priedo sąraše esančioms rūšims nebūtinai gresia išnykimas, tačiau prekyba jomis turi būti kontroliuojama siekiant, kad jų naudojimas būtų suderinamas su jų išlikimu. Dėl to ši rūšis įtraukta į 1996 m. gruodžio 9 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 338/97 dėl laukinės faunos ir floros rūšių apsaugos kontroliuojant jų prekybą B priedą. 2010 m. gruodžio mėn. pagal šį reglamentą įsteigta Mokslinio tyrimo grupė (MTG) padarė tokią išvadą: „MTG negali laikytis nuomonės, kad laukinių europinių ungurių egzempliorių gaudymas arba rinkimas nepadarys žalingo poveikio šios rūšies apsaugos būklei“.[2] Tuo remdamosi, ES CITES valdymo institucijos nuo 2010 m. gruodžio mėn. negalėjo leisti eksportuoti ungurių iš ES. Ungurių reglamentu valstybės narės, kurių nacionalinėje teritorijoje yra upių baseinų, apibrėžiamų kaip ungurių buveinės, įpareigojamos parengti ir įgyvendinti ungurių išteklių valdymo planus (UVP). Tokiuose UVP turėtų būti numatytos išteklių valdymo priemonės, kuriomis užtikrinama, kad į jūrą migruotų neršti bent 40 proc. suaugusių ungurių – maždaug tokia ungurių dalis būtų migravusi neršti į jūrą, jei nebūtų buvę jokio žmogaus daromo poveikio. Konkrečios UVP numatytos priemonės gali būti verslinės žvejybos mažinimas, mėgėjų žvejybos ribojimas, išteklių atkūrimas (įveisimas), struktūrinės priemonės, skirtos sudaryti sąlygas migracijai upėmis ir pagerinti upių buveines, sidabrinių ungurių transportavimas iš vidaus vandenų, kovos su plėšrūnais priemonės, su hidroelektrinių turbinomis susijusios priemonės, su akvakultūra susijusios priemonės, taip pat bet kurios kitos priemonės, kurių reikia pirmiau nurodytam 40 proc. neršto migracijos tikslui pasiekti. Be to, valstybės narės, kurios leidžia žvejoti trumpesnius kaip 12 cm ungurius (stiklinius unguriukus), yra įpareigotos 60 proc. stiklinių unguriukų laimikio atidėti įveisimo tikslu.[3] Europinių ungurių išteklių būklė Komisija iš ICES reguliariai gauna mokslines rekomendacijas dėl europinių ungurių išteklių būklės. Rekomendacijas dėl ungurių būklės ICES teikia nuo 1999 m. Iš jų matyti ilgalaikis visų europinio ungurio stadijų (stiklinių unguriukų, geltonųjų ungurių ir sidabrinių ungurių) išteklių sumažėjimas ir sumažėjęs jų išteklių pasipildymas. Pasak naujausios 2013 m. lapkričio mėn. paskelbtos ICES rekomendacijos, ungurių išteklių būklė išlieka kritinė ir būtina imtis skubių veiksmų. Rekomendacijoje nurodoma, kad per pastaruosius dvejus metus metinis stiklinių unguriukų išteklių pasipildymas Šiaurės jūroje padidėjo nuo mažiau kaip 1 proc. iki 1,5 proc., o kitur – nuo 5 proc. iki 10 proc. Tačiau šį padidėjimą reikėtų vertinti iš laiko perspektyvos ir jis, atsižvelgiant į ungurių gyvavimo ciklą, neturi poveikio suaugusių ungurių neršto migracijai trumpuoju laikotarpiu. Todėl šiame etape ungurių išteklių būklė vis tiek vertintina kaip kritinė. Turimas mokslinis vertinimas atliktas remiantis neišsamiomis ataskaitomis ir nestandartizuotai surinktais duomenimis bei nestandartizuota metodika. Todėl šių išteklių, paplitusių ir ne ES vandenyse, būklė nebuvo įvertinta visapusiškai. Mokslines rekomendacijas teikia ir Tarptautinė gamtos apsaugos sąjunga (TGAS). 2014 m. TGAS vertinime teigiama, kad dėl staigaus populiacijos sumažėjimo šiai rūšiai gresia išnykimas. TGAS padarė išvadą, kad visame europinių ungurių paplitimo areale per pastaruosius 45 metus šių išteklių pasipildymas yra labai sumažėjęs (90–95 proc.) dėl įvairių per visą gyvavimo ciklą unguriams iškylančių grėsmių. Reglamento Nr. 1100/2007 įgyvendinimo būklė Ungurių reglamentas įgyvendintas labai pavėluotai. Valstybės narės vėlavo pateikti ungurių išteklių valdymo planus (UVP) (nuo kelių mėnesių iki dvejų metų po termino), nenumatytai ilgai užtruko techniniai vertinimai, ataskaitos turėjo būti iš naujo teikiamos Komisijai patvirtinti, todėl daugumos planų įgyvendinimas ir įveisimo priemonių taikymas atitinkamai užsitęsė. UVP pateikė devyniolika valstybių narių. Šiuose planuose numatytos įvairios mirtingumo mažinimo priemonės — tiek žvejybos apribojimai, tiek atitinkamos ne žvejybos priemonės, visų pirma susijusios su migracijos kliūčių keitimu ar pašalinimu, įveisimu, taršos mažinimu ir parazitų naikinimu. Prieš Komisijai juos patvirtinant, visi pateikti UVP buvo išnagrinėti ICES. Šešios valstybės narės atleistos nuo įpareigojimo parengti UVP, nes nustatyta, kad jų teritorijoje nėra reikšmingų ungurių buveinių (3 straipsnis).[4] Dvi valstybės narės[5] planų nepateikė, todėl, kaip nustatyta Ungurių reglamento 4 straipsnio 2 dalyje, jos turėjo savo ungurių žvejybos pastangas sumažinti iš anksto numatytais 50 proc. Pagal Reglamento 9 straipsnio 1 dalį valstybės narės turi kas trejus metus teikti savo UVP įgyvendinimo pažangos ataskaitą. Tose ataskaitose visų pirma turi būti pateikiama tokia informacija: a) kiekviena valstybė narė nurodo, kokia jos sidabrinių ungurių biomasės dalis migruoja neršti į jūrą, palyginti su 2 straipsnio 4 dalyje nurodytu tiksliniu neršto migracijos rodikliu; b) kiekvienų metų ungurių žvejybos pastangų lygis ir pagal 4 straipsnio 2 dalį bei 5 straipsnio 4 dalį įvykdytas sumažinimas; c) mirtingumo lygis dėl kitų veiksnių nei žvejyba ir pagal 2 straipsnio 10 dalį įvykdytas sumažinimas; d) sužvejotų stiklinių unguriukų kiekis ir įvairiais tikslais sunaudotos to kiekio procentinės dalys. Daugelis valstybių narių pirmąją pažangos ataskaitą pateikė laiku (iki 2012 m. birželio 30 d.).[6] Pažangos ataskaitose taip pat atsispindi skirtingos UVP priėmimo valstybėse narėse datos (nuo 2009 m. liepos mėn. iki 2011 m.). Kai kurios nacionalinės valdžios institucijos ir mokslininkai atkreipė dėmesį į tai, kad stigo laiko duomenims surinkti ir (arba) UVP įgyvendinimo poveikiui įvertinti. Statistinis ir mokslinis ungurių išteklių valdymo planų rezultatų vertinimas Visų valstybių narių ataskaitos buvo pateiktos statistiškai ir moksliškai įvertinti. Komisijos ad hoc prašymu įvertinti UVP įgyvendinimą techniniu atžvilgiu, 2013 m. gauta ekspertų vertinimu paremta mokslinė rekomendacija[7]. Rekomendacijoje patvirtinama, kad visuose ungurių išteklių valdymo vienetuose (UVV) – įgyvendindamos UVP valstybės narės yra įsteigusios 81 ungurių išteklių valdymo vienetą – padaryta su žvejyba susijusių valdymo priemonių įgyvendinimo pažanga, tačiau kitos valdymo priemonės, tokios kaip buveinių gerinimas, kova su parazitais ar plėšrūnų kontrolė, dažnai buvo atidedamos arba įgyvendintos tik iš dalies. Apskritai dabartinėje situacijoje sunku įvertinti UVP įgyvendinimo rezultatus Ungurių reglamente nustatyto 40 proc. neršto migracijos tikslo atžvilgiu. Mokslinėse rekomendacijose pabrėžiama, kad pavienių valdymo priemonių veiksmingumą ne visada galima įrodyti: trūksta būtinų duomenų arba nesitikima, kad atitinkamų priemonių poveikis pasijaus iš karto arba artimiausiu metu. Pavyzdžiui, labai tikėtina, kad sidabrinių ungurių žvejybos apribojimai prisideda prie sidabrinių ungurių neršto migracijos didėjimo. Tačiau dėl biologinių priežasčių (kartų delsos trukmė svyruoja nuo apytikriai 5 metų Viduržemio jūroje iki 25–30 metų šiaurės Europoje) nereiktų tikėtis, kad jaunesniems unguriams negu sidabriniai skirtos ungurių išteklių valdymo priemonės (pavyzdžiui, įveisimas) jau galėjo prisidėti prie sidabrinių ungurių neršto migracijos padidėjimo . Ne žvejybos priemonių, susijusių su hidroelektrinėmis, siurblinėmis ir migracijos kliūtimis, poveikį šiame etape taip pat sunku įvertinti, visų pirma dėl tokio galimo poveikio lokalaus pobūdžio ir dėl to, kad stinga ex post vertinimo duomenų. Rekomendacijoje nedaroma išvada, kad šios valdymo priemonės yra neveiksmingos arba kad nebus veiksmingos ilguoju laikotarpiu. Dėl pirmiau paaiškintų priežasčių kol kas neįmanoma nustatyti, kokiu mastu pavieniuose ungurių išteklių valdymo vienetuose vykdoma veikla prisideda prie visų išteklių atsikūrimo. Remiantis valstybių narių pažangos ataskaitomis, 17 iš 81 UVV pasiekti iškelti biomasės tikslai, 42 UVV šie tikslai nepasiekti, o apie 22 UVV ataskaitų nėra. Tikslus, susijusius su mirtingumo dėl žmogaus veiklos sumažinimu, pavyko pasiekti 24 UVV, 19 UVV tų tikslų pasiekti nepavyko, o apie 38 UVV negauta duomenų apie visus reikiamus ištekliaus rodiklius, kad būtų galima atlikti vertinimą. Moksliniame vertinime taip pat pabrėžta, kad labai svarbūs tokie vertinimai, kurie padeda nustatyti, kuriomis papildomomis priemonėmis (kitomis nei žvejybos apribojimai) galėtų būti labiausiai prisidedama prie valdymo tikslų įgyvendinimo.[8] Įveisimas Ungurių reglamentu valstybės narės, leidžiančios žvejoti stiklinius unguriukus, įpareigojamos bent 60 proc. jų laimikio skirti į išteklių išsaugojimą orientuotam įveisimui ES. Tačiau nėra aišku, ar tikrai 60 proc. bendro sužvejoto kiekio buvo veiksmingai panaudota įveisimui, nes atrodo, kad šio reikalavimo nepakanka. Įveisimo priemonė numatyta praktiškai visuose UVP. Remiantis moksline peržiūra, įveisimo tikslai pasiekti tik keliuose UVV, daugelyje UVV šie tikslai pasiekti tik iš dalies, o keliuose UVV šios priemonės apskritai nepavyko įgyvendinti. 2012 m. mokslinėje rekomendacijoje dėl europinių ungurių išteklių būklės[9] išreikštas susirūpinimas dėl šiuo metu taikomų ungurių įveisimo metodų ir pabrėžiama, jog tam tikrų UVV atveju yra neaišku, ar įveisimas faktiškai prisideda prie didesnės sidabrinių ungurių neršto migracijos užtikrinimo, ar naudojamas tam, kad būtų galima toliau žvejoti ungurius. UVP įgyvendinimo mokslinėje peržiūroje[10] daroma išvada, kad nesitikima, jog ungurių įveisimas pagal UVP prisidėjo prie didesnės sidabrinių ungurių neršto migracijos – kol trūksta įrodymų apie grynąją naudą (dėl kartų delsos trukmės) tol nėra aišku, ar įveisimas yra veiksmingas. Mokslininkai taip pat kelia klausimą dėl to, kokį poveikį įveisimas daro neršiančioms žuvims. Todėl rekomenduojama „visus įveistus ungurius pažymėti, kad per kitą ėminių ėmimą juos būtų galima atskirti nuo laukinių ungurių“.[11] Nors dėl kartų delsos trukmės įrodymų apie įveisimo poveikį neįmanoma gauti tuoj pat, vieno neseniai Švedijoje atlikto tyrimo metu bandyta atsekti įveistus ungurius ir taip patikrinti, ar jie migruoja taip pat kaip gamtoje užaugę unguriai.[12] Pirmieji rezultatai leidžia manyti, kad įveisti unguriai elgiasi taip pat kaip laukiniai. Šios ataskaitos II priede pateikiama įveisimo priemonės įgyvendinimo valstybėse narėse apžvalga. Stiklinių unguriukų rinkos kainos raida ir neteisėta prekyba Ungurių reglamento 7 straipsnio 6 dalyje nustatyta, kad, jeigu labai sumažėja ištekliams atkurti naudojamų stiklinių unguriukų vidutinės rinkos kainos, palyginti su kitais tikslais naudojamų stiklinių unguriukų išteklių kainomis, Komisija, remdamasi valstybių narių pateikta kainų informacija ir atitinkamos valstybės narės prašymu, imasi reikiamų priemonių problemai spręsti. Viena tokių priemonių gali būti stiklinių unguriukų, kurie turi būti skirti įveisimui pagal reglamento 7 straipsnio 2 dalį, procentinės dalies sumažinimas. Kol kas tokių priemonių nebuvo imtasi. Ungurių reglamentu (7 straipsnio 7 dalimi) Komisija įpareigojama iki 2011 m. liepos 1 d. parengti ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai, kurioje būtų įvertintas išteklių atkūrimo priemonių veiksmingumas ir stiklinių unguriukų rinkos kainų raida. Komisija priminė valstybėms narėms, kad jos yra įpareigotos pranešti apie 2011–2012 m. stiklinių unguriukų kainas. Iki 2012 m. liepos mėn. – praėjus vieneriems metams po pirmojo metinio pranešimo apie stiklinių unguriukų kainas termino – stiklinių unguriukų kainų ataskaitas buvo pateikusios dvylika valstybių narių, ir tik devynios iš jų buvo išsamios. Todėl Komisija iki nustatyto termino negalėjo parengti 7 straipsnio 7 dalyje numatytos ataskaitos. Preliminarus stiklinių unguriukų rinkos kainų raidos vertinimas, paremtas valstybių narių ataskaitomis, yra šios ataskaitos sudedamoji dalis. I priede apibendrinama valstybių narių pateikta informacija apie įveisimui skirtų stiklinių unguriukų kilogramo kainas, mokėtas įvairiose valstybėse narėse. Europinį ungurį įrašius į CITES konvencijos II priedėlį (ir į Reglamentą 338/97, kuriuo ši konvencija perkeliama į ES teisę), nuo 2010 m. gruodžio mėn. draudžiama ungurius importuoti į Europos Sąjungą ir eksportuoti iš jos.[13] ES vandenyse sužvejotų ungurių negalima parduoti už ES ribų. Įveisimui nepanaudotus stiklinius unguriukus gali suvartoti žmonės (daugiausia Ispanijoje ir Prancūzijoje) arba jie perkeliami į akvakultūros ūkius (daugiausia Nyderlanduose ir Danijoje, tačiau taip pat ir Graikijoje). Kadangi tarptautinė prekyba nevykdoma ir neturima tikslios pakankamos informacijos apie kainas valstybėse narėse, praktiškai neįmanoma palyginti šiaip parduodamų ir įveisimui parduodamų stiklinių unguriukų kainų. Rekomendacijos dėl Ungurių reglamento veiksmingumo didinimo Nepaisant ungurių valdymo planų įgyvendinimo, europinių ungurių išteklių būklė tebėra kritinė, todėl atsargumo principo turėtų būti laikomasi tol, kol įrodymais bus patvirtintas ilgalaikis išteklių pasipildymo didėjimas ir suaugusių ungurių išteklių didėjimas. Mokslininkai nuolat rekomenduoja kuo labiau (kuo arčiau iki 0) sumažinti bet kokį mirtingumą dėl žmogaus veiklos (tiek dėl žvejybos, tiek dėl kitos nei žvejyba žmogaus veiklos) ir nedelsiant imtis veiksmų. Remiantis tokiomis rekomendacijomis, gali reikėti apsvarstyti papildomas priemones dabartiniam mirtingumo dėl žmogaus veiklos lygiui sumažinti. Įgyvendinant UVP nustatyti žvejybos apribojimai, dėl kurių per porą metų galėtų padidėti stiklinių unguriukų pasipildymo mastas. Todėl būtina įvertinti tokių apribojimų poveikį trumpuoju laikotarpiu. Kita nei žvejyba žmogaus veikla, lemianti ungurių mirtingumą, apima hidroelektrinių ir siurblinių veiklą, buveinių praradimą arba jų būklės pablogėjimą, taršą, ligas ir parazitus. Šių kitos žmogaus veiklos nei žvejyba nulemtų mirtingumo veiksnių valdymo priemonėms turėtų būti skiriama daugiau dėmesio – daugumą jų valstybės narės įgyvendino tik iš dalies. Nors nacionalinių valdymo planų tikslas – užtikrinti, kad būtų pasiektas reglamento 2 straipsnio 4 dalyje nustatytas 40 proc. neršto migracijos tikslas, kol kas neturima nei valstybių narių, nei ES nepriklausančių šalių išsamių duomenų, kuriais remiantis būtų galima įvertinti šio tikslo įgyvendinimą ES mastu arba visų ungurių išteklių mastu. Dėl įveisimo, kurio poveikis europinių ungurių ištekliams gali būti įvertintas tik per ilgesnį laikotarpį, rekomendacijose mokslininkai reiškia susirūpinimą šiuo metu taikomais ungurių įveisimo metodais ir atkreipia dėmesį į tai, kad kol kas negalima patvirtinti, kad vykdoma įveisimo veikla faktiškai padeda padidinti sidabrinių ungurių neršto migraciją. Todėl būtina rasti būdų įvertinti šios veiklos poveikį ir įnašą į sidabrinių ungurių neršto migraciją ir apsvarstyti, ar Ungurių reglamento nuostatos dėl įveisimo tebėra tinkamos atsižvelgiant į jų įgyvendinimo sunkumus. Komisijos tarnybos nuolat domisi šios srities mokslininkų darbu ir šį klausimą spręs remdamosi naujausiais rezultatais. Galiausiai administraciniu aspektu Ungurių reglamentu valstybėms narėms uždėta didelė ataskaitų rengimo prievolė, nes savo ataskaitose jos turi pranešti apie visus rodiklius, norint, kad Komisija galėtų iki galo įvertinti išteklių būklę ir UVP įgyvendinimo veiksmingumą. Deja, dažnai buvo pateikiamos neišsamios ataskaitos, o įvairių valstybių narių ataskaitose išteklių rodikliai pateikti ir įvertinti nevienodai. Jei būtų standartizuotas duomenų lentelių formatas, ataskaitas teikti būtų lengviau, o kartu būtų lengviau įvertinti UVV lygmeniu taikomų konkrečių valdymo priemonių veiksmingumą. Komisija ketina išorės mokslininkams užsakyti atlikti valstybių narių naudojamų metodikų mokslinę apžvalgą ir prireikus atnaujinti arba įvertinti naujus ungurių išteklių rodiklius. Taip Komisija siekia gauti patikimus kiekvieno UVV išteklių įverčius, kad būtų galima susidaryti vaizdą apie šių išteklių būklę ir jų naudojimą visoje Europoje, įvertinti Ungurių reglamento poveikį ir apsvarstyti, ar reikia papildomų priemonių. Remdamasi tokia rekomendacija, prireikus Komisija apsvarstys Ungurių reglamento veiksmingumo įvertinimo būdus ir priemones, įskaitant galimybę jį peržiūrėti. Šaltiniai ŽMTEK, 43-ojo plenarinio posėdžio ataskaita, 2013 m. liepos 8-12 d., Kopenhaga, Ataskaita EUR 26094. ICES rekomendacija atsakant į ES prašymą ICES techniniu atžvilgiu įvertinti ungurių valdymo plano įgyvendinimo pažangą, specialus prašymas, 2013 m. birželio mėn. ICES, 2013 m. Ungurių valdymo plano įgyvendinimo pažangos vertinimo praktinio seminaro ataskaita, 2013 m. gegužės 13–15 d., ICES būstinė, Kopenhaga. ICES CM/ACOM:32. 757 pp. ICES rekomendacija 2014 metams, europiniai unguriai, 2013 m. lapkričio mėn. ICES, Jungtinės EIFAAC/ICES darbo grupės dėl ungurių ataskaita (WGEEL), 2013 m. kovo 18–22 d., Sukarieta (Ispanija) ir 2013 m. rugsėjo 4–10 d., Kopenhaga (Danija). ICES, Praktinio seminaro dėl ungurių ir lašišų duomenų rinkimo sistemų (DCF) duomenų ataskaita (WKESDCF), 2012 m. liepos 3 –6 d., ICES būstinė, Kopenhaga. ICES CM/ACOM: 62. [1] OL, L 248, 2007 9 22, p. 17. Ungurių reglamento 9 straipsnio 2 dalyje nurodyta ŽMTEK nuomonė pateikiama adresu http://stecf.jrc.ec.europa.eu/documents/43805/594118/2013-07_STECF+PLEN-13-02_JRC83565.pdf (p. 113 f.) [2] 2010 m. gruodžio 3 d. 54-ojo Prekybos laukine fauna ir flora mokslinio tyrimo grupės susitikimo ataskaitos santrauka, https://circabc.europa.eu/sd/a/49ab3fc9-646b-4b35-ac42-f0333479ce24/54_summary_srg.pdf. [3] Pagal Ungurių reglamento 2 straipsnio 1 dalį valstybės narės turi nustatyti ir apibrėžti jų nacionalinėje teritorijoje esančius atskirus upių baseinus, kurie yra natūralios europinių ungurių buveinės („ungurių upės baseinai“), o pagal Ungurių reglamento 7 straipsnio 1 dalį iki 2013 m. liepos 31 d. 60 proc. metinio trumpesnių kaip 12 cm ilgio ungurių (stiklinių unguriukų) laimikio turi būti atidedama įveisimui. [4] Austrija, Slovakija, Vengrija, Rumunija, Kipras ir Malta. [5] Bulgarija ir Slovėnija. [6] Iki dabar pažangos ataskaitos yra nepateikusi tik Suomija. [7] ICES rekomendacija atsakant į ES prašymą ICES techniniu atžvilgiu įvertinti ungurių valdymo planų įgyvendinimo pažangą, pateikiama 2013 m. ICES patariamojo komiteto ataskaitoje. ICES Advice 2013, Book 9, Section 9.3.3.3. 17 pp. [8] ŽMTEK, 43-ojo plenarinio posėdžio ataskaita, 2013 m. liepos 8-12 d., Kopenhaga, Ataskaita EUR 26094 [9] ICES rekomendacija dėl europinių ungurių, 2012 m. ICES rekomendacija, 9 knyga, 9.4.7 skirsnis: Atsižvelgdama į dabartinį rekordiškai mažą stiklinių unguriukų kiekį, ICES dar kartą reiškia nuogąstavimą, kad ungurių įveisimo programos nelabai prisideda prie europinių ungurių išteklių atsikūrimo. Šių programų veiksmingumas būtų įrodytas, jei įveisimas duotų grynosios naudos – prisidėtų prie sidabrinių ungurių neršto migracijos ir neršto potencialo didinimo. Prieš įveisimą arba tęsiant įveisimo veiklą turėtų būti atliktas rizikos vertinimas, atsižvelgiant į žvejybą, laikymą, transportavimą, mirtingumą po įveisimo ir kitus veiksnius, kaip antai ligų ir parazitų perkėlimą. Siekiant palengvinti išteklių atsikūrimą, įveisimui turėtų būti naudojamas visas sužvejotas stiklinių unguriukų kiekis. Vandens telkinys turėtų būti įveisiamas tik jei numatoma, kad iki sidabrinių ungurių stadijos išgyvens didelė dalis unguriukų ir jei yra geros neršto migracijos sąlygos. Tai reiškia, kad unguriukai neturėtų būti įveisiami tam, kad būtų galima tęsti žvejybą, ir tai turėtų būti daroma tik tose vietose, kur mirtingumas dėl žmogaus veiklos yra mažas.“ [10] ICES rekomendacija atsakant į ES prašymą ICES techniniu atžvilgiu įvertinti ungurių valdymo planų įgyvendinimo pažangą, pateikiama 2013 m. ICES patariamojo komiteto ataskaitoje. ICES Advice 2013, Book 9, Section 9.3.3.3. 17 pp. [11] EIFAAC/ICES ungurių darbo grupės ataskaita (2011). [12] Wickström & Sjöberg, Traceability of stocked eels – the Swedish approach, Ecology of Freshwater Fish 2013, p. 1. [13] 1996 m. gruodžio 9 d. TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 338/97 dėl laukinės faunos ir floros rūšių apsaugos kontroliuojant jų prekybą (OL L 61, 1997 3 3, p. 1). I priedas. Lentelė. Atitinkamų nacionalinių institucijų Komisijai pranešta stiklinių unguriukų kilogramo kaina, kurią mokėjo žuvų veisėjai įvairiose valstybėse narėse || || 2008 m. || 2009 m. || 2010 m. || 2011 m. || 2012 m. || Pastabos || Svoris Kg || Kaina EUR/kg || kg || EUR/kg || kg || EUR/kg || kg || EUR/kg || kg || EUR/kg BE || remiantis Prancūzijos pažangos ataskaita: 2010–11 m. – 120 kg 2011–12 m. – 160 kg || 125 || 510 || 152 || 425 || 143 || 453 || 160 || 470–520 || 206 || 399–416 CZ || remiantis Prancūzijos pažangos ataskaita: 2009–10 m. – 671 kg 2010–11 m. – 620 kg 2011–12 m. – 520 kg || || || 289 || 495 || 640 || 547 || 609 || 547 || 557 || 530 DE || remiantis Prancūzijos pažangos ataskaita: 2009–10 m. – 2492 kg 2010–11 m. – 807 kg 2011–12 m. – 1761 kg || || 400–550 || || 400–550 || || 400–550 || || 400–550 || || 400–550 DK || remiantis Prancūzijos pažangos ataskaita: 2009–10 m. – 1050 kg 2010–11 m. – 600 kg 2011–12 m. – 250 kg || || || || 419 || || 453 || || 421 || || EE || || || || || || 63,5 || 480 || 206,5 || 625 || || EL || || || || || || || || 285 || 420 || || ES || Tik Astūrija pranešė įveisimui skirtų stiklinių unguriukų kainą. || 6 || 464 || 8 || 562 || netaik. || netaik. || 8 || 578 || 8 || 535 FR || Remiantis žodine informacija, Prancūzijoje 3,6 tonos parduotos už 400 EUR/kg kainą. Metai nenurodyti. || || || || || || || || || || IE || Laikosi ICES rekomendacijoje pateiktos pozicijos – netiki įveisimo nauda, tačiau laukia naujos mokslinės informacijos || || || 0 || netaik. || 0 || netaik. || 0 || netaik. || 0 || netaik. NL || remiantis Prancūzijos pažangos ataskaita: 2009–10 m. – 2890 kg 2010–11 m. – 370 kg 2011–12 m. – 2086 kg || || || || || || 450 (UK) 440 (FR) || || 490 (UK) 550 (FR) || || LT || || || || || || || || 1047 || || || LV || Į kainą įeina saugojimas, transportavimas ir tvarkymas || || || || || || || 100 || 2917* || || PL || remiantis Prancūzijos pažangos ataskaita: 2009–10 m. – 85 kg 2010–11 m. – 85 kg 2011–12 m. – 90 kg || || || || || 85 || 650 || 85 || 500 || || PT || Įveisimu neužsiima, stiklinius unguriukus parduoda Ispanijai (skaičiai pasviruoju šriftu). || || 270 || || 209 || || 275 || 900 || 402 300 || || SE || remiantis Prancūzijos pažangos ataskaita: 2009–10 m. – 870 kg || || || || || || 575-650 || || 575–650 || || SK || || 100 || 808 || 62 || 565 || 85 || 595 || 79,5 || 600 || || UK || remiantis Prancūzijos pažangos ataskaita: 2009–10 m. – 240 kg 2010–11 m. – 1487 kg 2011–12 m. – 400 kg || || || 240 || || (865,1) 1401 || (476) || (948,3) 1080 || (395) || || NB. Lentelėje pateikiamos 2008–2012 m. stiklinių unguriukų kainos. Buvo sunku iš valstybių narių gauti išsamius ir reikiamus duomenis, nors Komisija ne kartą jas ragino tokius duomenis pateikti. II priedas. Įveisimo priemonių įgyvendinimas BE: 2011 m. 130 000 stiklinių unguriukų vienetų (40 kg) buvo įveista keliose prioritetinėse Valonijos Leso ir Maso (Mezo) baseino upėse, kaip antai Urte (12 kg), Ambleve (8 kg), Enoje (1 kg), Mehenėje (2 kg), taip pat Šeldės baseino upėje Deilėje (1 kg). 2012 m. 50 kg unguriukų buvo įveista šiose Maso (Mezo) baseino upėse: Vėzeryje (6 kg), Leso aukštupyje (6 kg), Viruene (4 kg), Sambro aukštupyje (6 kg), Bjesme (pranc. Biesme) (2 kg), Bjesmelyje (pranc. Biesmelle) (2 kg), Hante (pranc. Hantes) (2 kg), Tiure (pranc. Thure) (2 kg), O d'Ore (4 kg), O d'Oro ežeruose (2 kg). Įveisimas bus tęsiamas dar 4 metus iš eilės. CZ: Įveisimas vykdomas pagal valdymo planą. Unguriai įveisiami tokiose vietose, iš kurių jie gali migruoti į jūrą. Pavyzdžiui, į Šiaurės jūrą įtekančios Elbės upės baseine (kur migracijai nėra jokių kliūčių) ir į Baltijos jūrą Lenkijos teritorijoje įtekančio Oderio upės baseine (čia ungurių migracija į Baltijos jūrą nėra visiškai paprasta dėl tam tikrų kliūčių). 2012, 2013 ir 2014 m. planuojama į Čekijos Respubliką importuoti po 950 kg stiklinių unguriukų. Iš jų 700 kg bus apmokėti pagal Žuvininkystės veiklos programą, o 250 kg – Čekijos žvejybos sąjungos privačiomis lėšomis. DK: Įveisimas visiškai įgyvendintas taip, kaip buvo numatyta Danijos UVP. Gėlo vandens telkiniuose įveistų ungurių kiekis padidėjo, palyginti su 2010 m., kuomet buvo gauta lėšų iš Europos žuvininkystės fondo (EŽF). Danijos UVP pasiūlyta įveisti 0,8 mln. ungurių. Faktinis įveistų ungurių kiekis 2010 ir 2011 m. padidėjo iki 1,2–1,4 mln. EE: Pagrindinis UVP pasiūlymas buvo padidinti metinį Narvos upės baseino vandens telkiniuose įveisiamų ungurių kiekį ir padidinti įveisimo mastą pasitelkiant papildomas lėšas, skiriamas iš Europos žuvininkystės fondo. Nuo 2011 m. EŽF skiria papildomų lėšų ungurių įveisimui. Jei įveisimo veikla nebūtų vykdoma, būtų atkirsta didžiulė teritorija su dideliu veisimosi potencialu. EL: Planuota priemonė įveisti 10 proc. iš kitų ES valstybių narių importuotų stiklinių unguriukų (stiklinių ungurių išteklių pasipildymas Graikijoje yra labai mažas) nebuvo visiškai įgyvendinta dėl finansinių suvaržymų. ES: Visos autonominės sritys, kurių planuose buvo numatyta įveisimo veikla, šią veiklą vykdė, tačiau skirtingu mastu. Astūrija, Kantabrija, Katalonija ir Andalūzija visiškai įgyvendino savo įveisimo planus, o Valensija įveisė tik 42 proc. numatyto kiekio. Baskų kraštas įveisimo veiklą vykdys vėliau. FR: 45 proc. 2011–2012 m. žvejybos sezono stiklinių unguriukų žvejybos kvotos buvo skirta ištekliams atkurti ES. Buvo numatyta, kad 5–10 proc. laimikio bus įveista Prancūzijoje, tačiau kiekvieną žvejybos sezoną nuo 2009 m. iki 2012 m. įveista daug mažiau: 2009–2010 m. 0,33 proc. 2010–2011 m. 1,69 proc. 2011–2012 m. 8,34 proc. Įveisimo tikslai nepasiekti dėl įvairių priežasčių – 2009 m. vėlai įgyvendintas Prancūzijos ungurių išteklių planas, aptikta, kad stikliniai unguriukai serga EVEX virusu, būta abejonių dėl tam tikrų vietovių kolonizavimo ir administracinių bei finansinių sunkumų, be to, kai kurios numatomos įveisimo vietos buvo užterštos. Įveisimas kasmet tobulėja, nes jau turima patirties dėl tinkamiausių įveisimo vietų ir sanitarijos klausimais. Stiklinių unguriukų mirtingumas 15 dienų po suleidimo į vandens telkinį svyruoja nuo 6 iki 72 proc., priklausomai nuo vietovės. Kokia procentinė dalis išgyvena pirmus 6 mėnesius, nebuvo įmanoma tiksliai nustatyti. Dviejose unguriukų įveisimo vietose buvo nustatyta, kad išgyveno „bent šiek tiek“ ungurių. Kitose dviejose įveisimo vietose nepavyko sugauti nė vieno pažymėto (įveisto) ungurio, todėl neįmanoma padaryti išvados apie tai, kokia procentinė jų dalis išgyveno. LT: Įveisimas yra viena pagrindinių plano priemonių. Įveisimo intensyvumas priklauso nuo galimybių gauti stiklinių unguriukų. Įveisimui galima naudoti įvairių gyvenimo stadijų ungurius. Rekomenduojamas įveisimo Lietuvos vandens telkiniuose tankis yra 100 vnt. stiklinių unguriukų arba 25 vnt. trumpesnių kaip 20 cm ilgio ungurių vienam hektarui. Pastarąjį dešimtmetį kartkartėmis įveisimui naudotas kelių gramų svorio stiklinių ungurių mailius arba dirbtinėmis sąlygomis išaugintas mailius. Nepaisant UVP įgyvendinimo sunkumų, Žuvininkystės tarnyba plano veiksmus pradėjo įgyvendinti 2011 m. viduryje. Įsigyta 134 000 vnt. trumpesnių kaip 20 cm ilgio (apytikriai 10–11 g) europinių ungurių. Per du mėnesius (2011 m. liepos ir rugpjūčio mėn.) visas įsigytas ungurių kiekis įveistas 22 Lietuvos ežeruose. NL: Įveisimą buvo numatyta pradėti 2009 m. tačiau iš tikrųjų pradėta 2010 m. Įveisiami paauginti, bent 28 cm ilgio, unguriai. Kiek veiksminga šiuo metu vykdoma stiklinių unguriukų įveisimo programa, nėra aišku. 2009–2011 m. vykdytos įveisimo programos poveikis nebus matomas iki kol stikliniai unguriukai išaugs ilgesni kaip 30 cm ilgio ir galės būti sužvejoti žvejybos metu arba vykdant ungurių stebėsenos programas. Taigi šiuo metu atliekamas vertinimas to laikotarpio neapima. Iš Prancūzijos, Ispanijos ir Anglijos įvežti ir Olandijos vandenyse įveisti stikliniai unguriukai neabejotinai padidins sidabrinių ungurių biomasę Olandijos vandenyse. 2009–2012 m. vykdyta veikla: stiklinių unguriukų ir paaugintų ungurių įveisimas įveistas kiekis || 2010 || 2011 m. stikliniai unguriukai || 763 || 164 paauginti unguriai || 0 || 1395 PL: Įveisimo intensyvumas priklauso nuo galimybių gauti stiklinius unguriukus gegužės ir birželio mėnesiais. Oderio baseine rekomenduojama įveisti 6 mln. vnt., o Vyslos baseine – 7 mln. vnt. Įmanoma įveisti įvairaus dydžio ungurius. Per pastaruosius du dešimtmečius unguriai įveisiami naudojant paaugintus, nuo kelių gramų iki kelių šimtų gramų sveriančius jauniklius. Žuvininkystės bioekonomikos departamento IFI atliktų tyrimų duomenimis, Lenkijoje yra bent dešimt stambių bendrovių, importuojančių jauniklius įveisimo tikslu ir vienas su Lenkijos žvejų asociacija Suvalkuose susijęs gamintojas, auginantis importuotus stiklinius unguriukus. Dauguma importuotojų jauniklius įsigyja iš akvakultūros įmonių Danijoje, Olandijoje, Vokietijoje, Švedijoje, Lietuvoje ir Prancūzijoje, kur vykdomas įvairaus masto verslinis ungurių penėjimas, dauguma žuvų įsigyjamos 100–1000 g masės. PT: Ataskaitoje neaprašyta, kaip Minjo srityje (vienintelėje iš visos Portugalijos, kur leidžiama žvejoti stiklinius unguriukus) sekasi laikytis įpareigojimo įveisimui skirti 60 proc. sužvejotų stiklinių unguriukų. Nustatytos galimos ungurių įveisimo vietos. Vis dėlto Portugalija norėtų, kad įveisimas būtų persvarstytas, visų pirma, dėl to, kad jo poveikis išteklių atsikūrimui yra abejotinas, visų antra, tai yra finansiškai ir techniškai sudėtinga. SE: Padidinus įveisimo mastą, sidabrinių ungurių neršto migracijos lygis padidėtų tik praėjus 14 metų (remiantis UVP) po įveisimo. Stikliniai unguriukai įsigyjami Prancūzijoje ir (arba) Anglijoje; po to jie visada laikomi karantine siekiant į Švedijos vandenis nepernešti ligų. UVP iškelti tikslai padidinti įveisimo mastą buvo pasiekti. 2008 m. Švedijoje įveista 1–1,2 mln. vnt. stiklinių unguriukų. UVP nustatytas trumpojo laikotarpio tikslas – šį skaičių padvigubinti 2010 m. (įveisti 2–2,5 mln. vnt.). Šis tikslas pasiektas pirmaisiais UVP įgyvendinimo metais. 2010 ir 2011 m. rytinėje pakrantėje įveisimas beveik visiškai nebevykdomas; įveisimas vidaus vandenyse vykdomas į vakarus nutekančiuose ežeruose, visų pirma Venerno ir Vombšiono ežeruose, siekiant, kad žmogaus veikla (t. y. žvejyba ir hidroelektrinės) vėliau nepadarytų poveikio išteklių atkūrimo programai. Atsižvelgiant į tai, kad įveisimas tapo tokia svarbia UVP dalimi, ir į dabartinį mažą stiklinių unguriukų populiacijos dydį, turi būti užtikrinta, kad visos įveisimo pastangos didintų neršiančių ungurių populiaciją ir būtų išpildytos trys pagrindinės sąlygos: – stikliniai unguriukai turi būti gaudomi ten, kur yra jų perteklius, – jie turi būti paleidžiami ten, kur mirtingumas dėl žmogaus veiklos yra labai mažas arba jo iš viso nėra, – turi būti didelė tikimybė, kad įveisti unguriai galės migruoti į Sargasų jūrą (atlikta keletas tyrimų siekiant atsekti įveistus ungurius, keliaujančius į ungurių neršto vietas, tačiau kol kas tinkamai nepavyko įrodyti, kad tie unguriai yra pajėgūs sėkmingai pasiekti migracijos tikslą).