LT    LT LT 
LT    LT  EUROPOS KOMISIJA 
Briuselis, 2010.11.9 
KOM(2010) 642 galutinis 
  
KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS 
EKONOMIKOS IR SOCIALINI Ų REIKAL Ų KOMITETUI, REGION Ų KOMITETUI 
IR EUROPOS INVESTICIJ Ų BANKUI 
Penktosios ekonomin ės, socialin ės ir teritorin ės sanglaudos ataskaitos išvados. 
Sanglaudos politikos ateitis 
{SEK(2010) 1348 galutinis} 
 
LT 2   LT KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS 
EKONOMIKOS IR SOCIALINI Ų REIKAL Ų KOMITETUI, REGION Ų KOMITETUI 
IR EUROPOS INVESTICIJ Ų BANKUI 
Penktosios ekonomin ės, socialin ės ir teritorin ės sanglaudos ataskaitos išvados. 
Sanglaudos politikos ateitis 
1. ĮŽANGA  
Europai teko įspūdinga užduotis: išbris ti iš gilios kriz ės, sumažinti nedarb ą bei skurd ą ir tuo 
pačiu pereiti prie mažo anglies dioksido kiekio technologij ų ekonomikos. Šiai užduo čiai 
įvykdyti reikia skubiai imtis veiksm ų iš karto keliose srityse, tod ėl pirmiausia Europos 
Vadovų Taryba pri ėmė strategiją „Europa 2020“1. Ar Europai pavyks j ą įvykdyti, priklausys 
nuo dalyvi ų aktyvumo visais lygmenimis – Europos, nacionaliniu, regioni niu ir vietos. Šiuo 
sunkmečiu sanglaudos politika turi toliau atlikti savo svarbiausi ą funkciją: užtikrinti pažang ų, 
tvarų ir integracin į augimą, taip pat skatinti darn ų Sąjungos vystym ąsi ir mažinti jos region ų 
skirtumus. 
Vykdoma sanglaudos politika buvo su mažinti ekonominiai, socialinia i ir teritoriniai skirtumai 
ir gerokai prisid ėta prie ekonomikos augimo ir gerov ės kilimo visoje S ąjungoje. Penktojoje 
ekonomin ės, socialin ės ir teritorin ės sanglaudos ataskaitoje nurodoma, kad vykdant ši ą 
politiką buvo sukurta nauj ų darbo viet ų, padidintas žmogiškasis kapitalas, sukurta itin svarbi 
infrastrukt ūra ir pagerinta aplinkos apsauga, vis ų pirma mažiau išsivys čiusiuose regionuose. 
Be sanglaudos politikos region ų skirtumai neabejotinai b ūtų didesni. Ta čiau dėl ilgalaikio 
krizės poveikio visuomenei, vis didesnio inovacij ų poreikio siekiant spr ęsti rimtesnius 
pasaulinius išš ūkius ir būtinybės kuo geriau panaudoti kiekvien ą valstybės išleidžiam ą eurą 
reikia prad ėti ambicing ą politikos reform ą. 
Kaip nurodyta ES biudžeto perži ūroje2 ypač pažangos reikia: sutelk iant išteklius „Europa 
2020“ tikslams ir uždaviniams įgyvendinti; įpareigojant valstybes nares įgyvendinti politikos 
veiksmingum ą užtikrinan čias reformas; didinant politikos veiksmingum ą ir daugiau d ėmesio 
skiriant jos rezultatyvumui. Ai škiai susiejus sanglaudos politik ą su „Europa 2020“ strategija, 
atsirado ap čiuopiama galimyb ė toliau pad ėti vargingesniems ES re gionams pasivyti kitus, 
supaprastinti ES  politikos kryp čių koordinavim ą, sanglaudos politik ą paversti varom ąja 
ekonomikos (taip pat ir jos kokyb ės) augimo j ėga visoje ES ir spr ęsti tokius socialinius 
uždavinius, kaip visuomen ės senėjimas ir klimato kaita. 
Padariusi tokias išvadas,  Komisija pradeda vieš ąsias konsultacijas d ėl sanglaudos politikos 
ateities. Konsultacij ų pagrindas – klausimai apie  pagrindines reformos id ėjas. 
Taigi, tolesniuose skyriuose nagrin ėjama, kaip šios srities politik ą paversti veiksmingesne ir 
kaip sustiprinti jos poveik į, kad padid ėtų Europos teikiama papildoma nauda (2 skyrius), kaip 
pagerinti šios politi kos srities valdysen ą (3 skyrius), kaip įgyvendinimo sistem ą paversti 
                                                 
1 „2020 m. Europa. Pažangaus, tvaraus ir integracini o augimo strategija“, CO M(2010) 2020, 2010 3 3. 
2 „ES biudžeto perži ūra“, COM(2010) 700, 2010 10 19. 
LT 3   LT racionalesne ir paprastesne (4 skyrius) ir kokia tur ėtų būti šios politikos srities s ąranga (5 
skyrius). 
2. D IDESNĖ EUROPOS SANGLAUDOS POLI TIKOS PAPILDOMA NAUDA  
Sanglaudos politikos papildoma na uda – dažna politikos formuotoj ų, mokslinink ų ir 
suinteresuot ųjų šalių diskusijų tema. Kai kurie j ų teigia, kad sanglaudos politika menkai 
susijusi su ES prioritetais, kad jos ištekliai netinkamai paskirstomi įvairioms politikos sritims 
ir kad jos poveik į dažnai sunku išmatuoti. Nors iš ataskait ų matyti, kad sanglaudos politika 
prisidėjo prie region ų ekonominio ir socialin io vystymosi ir gyventoj ų gerovės, Komisija ši ą 
kritiką priima labai rimtai. 
Todėl būsimomis sanglaudos politikos reformomis, išlaikant pagrindinius jos tikslus, tur ėtų 
būti siekiama ryžtingi au vykdyti rezultatyvesn ę politiką ir pradėti rezultatams pasiekti 
reikalingas reformas, tuo pa čiu panaikinti biurokratij ą ir supaprastinti kasdien į politikos 
valdymą. 
2.1. Strategiškesnis programavimas 
Sanglaudos politika iš esm ės jau suderinta su Lisabonos strategija, vis ų pirma paskirs čius 
finansinius išteklius. Ta čiau tokio derinimo nepakanka, nes ši ų dviejų strategini ų procesų 
valdymas skiriasi. B ūsimą sanglaudos politik ą galima dar labiau sude rinti su „Europa 2020“ 
strategija. Tam pirmiausia reik ėtų aiškių Europos masto gairi ų, strategiškesnio deryb ų proceso 
ir tolesnės priežiūros. 
ES biudžeto perži ūroje siūlomas naujas sanglaudos politi kos strateginio programavimo 
metodas, pagal kur į, siekiant įgyvendinti „Europos 2020“ strategij ą bei integruot ąsias gaires, 
ES politikos b ūtų susietos glaudžiau. Šis metodas apimt ų:  
– Komisijos priimam ą bendrą strategin į pagrindą (BSP), kuriame „Europos 2020“ tikslai 
ir uždaviniai paversti investicij ų prioritetais. Bendras strateginis pagrindas b ūtų skirtas 
sanglaudos fondui, Europos region ų vystymosi fondui, Europos socialiniam fondui, 
Europos žem ės ūkio fondui kaimo pl ėtrai ir Europos žuvininkyst ės fondui;  
– bendru strateginiu pagrindu pagr įstą vystymosi ir investicij ų partneryst ės sutartį, kurioje 
būtų nustatyti investicij ų prioritetai, prioritetin ėms sritims ir programoms paskirstyti 
nacionaliniai ir ES ištekliai, sutartin ės sąlygos ir siektini tikslai. Ši sutartis b ūtų taikoma 
sanglaudos politikai. Ta čiau siekiant skatinti darni ą ir integruot ą ekonomin ę, socialinę ir 
teritorinę sanglaud ą, galbūt reikėtų apsvarstyti galimyb ę pradėti ją taikyti ir kitoms 
politikos sritims bei ES finansavimo priemon ėms. Sutartis bus sudaroma valstyb ėms 
narėms ir Komisijai sutarus d ėl jų nacionalin ėse reform ų programose pateikt ų vystymosi 
strategijų. Joje taip pat b ūtų aprašytas ES fond ų koordinavimas nacionaliniu lygmeniu; and  
– veiksmų programos  (VP), kurios kaip ir dabar b ūtų pagrindin ė valdymo priemon ė, kurią 
taikant strateginiai dokumentai virst ų konkrečiais investicij ų prioritetais su aiškiais ir 
išmatuojamais tikslais. Ji tur ėtų padėti įgyvendinti vadovaujantis „Europa 2020“ nustatytus 
nacionalinius tikslus.  
Siekiant tiksl ų padarytos pažangos steb ėsenos metinės ataskaitos  rengimas b ūtų suderintas 
su „Europa 202“ valdymo ciklo etapais. Tokiu b ūdu atitinkamose Tarybos grup ėse ir Europos 
LT 4   LT Parlamento komitetuose politiniai debatai  vyktų reguliariai; tai pagerint ų sanglaudos 
politikos skaidrum ą, atskaitomyb ę ir poveikio vertinim ą.  
Trys ES biudžeto perži ūros pasiūlymai ypa č aktualūs ir sanglaudos politikai: finansini ų 
išteklių sutelkimas, s ąlygų ir paskatų sistema bei didesnis d ėmesys rezultatams. 
2.2. Ištekli ų sutelkimas pagal temas 
Ex-post  vertinant sanglaudos politik ą, daroma išvada, kad ištekliai tur ėtų būti labiau sutelkti, 
jei norima, kad jie tur ėtų pakankamos reikšm ės ir duotų apčiuopiamos naudos. 
Todėl ateityje reik ės užtikrinti, kad valstyb ės narės ir regionai ES ir nacionalinius išteklius  
skirtų keliems prioritetams, kuriais b ūtų siekiama spr ęsti konkre čius uždavinius. Tai b ūtų 
įmanoma, jei sanglaudos politikos reglamentuose b ūtų nustatytas temini ų prioritetų sąrašas, 
susietas su „Europa 2020“ prio ritetais, integruotosiomis gair ėmis ir pavyzdin ėmis 
iniciatyvomis.  
Priklausomai nuo atitinkamo ES fina nsavimo dydžio, šalys ir regionai tur ėtų susikoncentruoti 
ties daugiau ar mažiau prioritet ų. Tokiu būdu mažesn į finansavim ą gavusios valstyb ės narės ir 
regionai tur ėtų visą gautą finansinę paramą skirti dviems ar trims prioritetams, o didesn ę 
finansinę paramą gavusios gal ėtų pasirinkti daug iau prioritet ų. Įvykdyti tam tikrus prioritetus 
būtų privaloma.  
Kita vertus, ištekli ų sutelkimas pagal temas netur ėtų trukdyti valstyb ėms narėms ir regionams 
eksperimentuoti ir finansuoti inovacinius pr ojektus. Taip pat galima svarstyti galimyb ę 
išlaidas skirti konkre čioms tikslin ėms grupėms arba eksperimentiniams metodams (kaip antai 
vietos plėtrai), pavyzdžiui, teikiant visuotines dotacijas.  
2.3. Gerinti įgyvendinim ą nustatant s ąlygas ir paskatas  
Finansų ir ekonomikos kriz ė jau privert ė Komisiją siūlyti priemones S ąjungos ekonominei 
valdysenai gerinti3. Tinkama makroekonomikos politika, palankus mikroekonominis klimatas 
ir tvirtas institucinis pagrindas – tai pirmin ė darbo viet ų kūrimo, ekonomikos augimo 
skatinimo, socialin ės atskirties mažinimo ir strukt ūrinių pokyčių įgyvendinimo s ąlyga.  
Tai dar labiau pasakytin a apie sanglaudos politik ą, nes jos veiksmingumas labai priklauso nuo 
to, kokiomis ekonomin ėmis sąlygomis ji vykdoma. Tod ėl Sąjungos sanglaudos politikos ir 
ekonomikos politikos ryš į įmanoma dar labiau sustiprinti. 
Pirmiausia, kuriant nauj ą ekonomikos valdysenos sistem ą, reikėtų nustatyti naujas reformas 
skatinančias sąlygas. Kad finansiniai ištekliai b ūtų panaudoti veiksmingai, valstyb ės narės 
reikiamas reformas tur ėtų įvykdyti tiesiogiai su sanglaudos po litika susijusiose srityse, pvz., 
aplinkos apsaugos, darbo rinkos lankstumo ir  užimtumo saugumo, švietimo ar mokslini ų 
tyrimų ir inovacij ų.  
Teisiniame Bendrijos paramos pagrinde b ūtų nustatyti pagrindiniai  kiekvienos prioritetin ės 
temos principai, kuri ų būtų privaloma laikytis įgyvendinant veiksmus. Šie principai tur ėtų būti 
pritaikomi prie nacionalini ų ir regionini ų aplinkybi ų. Visų pirma, jais b ūtų siekiama pad ėti 
                                                 
3 „Ekonomin ės politikos koordinavimo stiprinimas siekiant stabilumo, ekonomikos augimo ir darbo viet ų 
kūrimo. Tvirtesnio ES ekonomikos valdymo priemon ės”, COM(2010) 367. 
LT 5   LT šalims ir regionams spr ęsti iš patirties žinomas svarbiausias politikos įgyvendinimo 
problemas. Šie principai gal ėtų būti susiję su, pavyzdžiui, konkre čių ES teisės aktų perkėlimu 
į nacionalin ę teisę, ES strategini ų projektų finansavimu arba administraciniais vertinimo ir 
instituciniais paj ėgumais.  
Atsižvelgiant į šiuos principus ir į institucin ę sąrangą, programavimo laikotarpio pradžioje su 
kiekviena valstybe nare ir (arba) regionu b ūtų galima susitarti d ėl konkrečių privalom ų sąlygų 
vykdant veikl ą tiesiogiai su sanglaudos politika susiju siose srityse, ir s uderinus su visomis 
susijusiomis ES politikos sritimis, jas įtraukti į programavimo dokumentus (pvz., vystymosi ir 
investicijų partneryst ės sutartį ir veiksm ų programas). Įgyvendinti šias s ąlygas būtų privaloma 
iki bus išmok ėtos sanglaudos l ėšos programavimo laikotarpio pradžioje arba atliekant 
peržiūrą, kuria Komisija vertint ų sutartų įgyvendinti reform ų pažangą. 
Ypač svarbu pabaigti institucin ę reformą, kad būtų padėtas pagrindas strukt ūriniam 
pritaikymui, skatinamas ekonom ikos augimas ir darbo viet ų kūrimas bei naikinama socialin ė 
atskirtis, vis ų pirma sumažinti reguliavimo ir administracin ę naštą verslui arba pagerinti 
viešųjų paslaugų kokybę. Kaip ir dabar visa tai b ūtų papildyta sanglaudos politikos parama, 
skirta administraciniam ir instituciniam paj ėgumui gerinti ir veiksminga i valdysenai užtikrinti. 
Tai turėtų būti prieinama kiekvienai vals tybei narei ir regionui.  
Antra, su stabilumo ir augi mo paktu susijusios finansin ės sankcijos ir paskatos iki šiol buvo 
taikomos tik sanglaudos fondui. Komisija pasi ūlė jas kaip papildom ą svertą taikyti ir likusiam 
ES biudžetui, siekdama pagal korekcin ę pakto funkcij ą užtikrinti pagrindini ų 
makroekonomini ų sąlygų laikymąsi. Jei pakto taisykli ų būtų nesilaikoma, j ų laikytis b ūtų 
priminta sustabdant arba  atšaukiant dabartini ų arba būsimų ES biudžeto asignavim ų dalis, bet 
nekenkiant ES l ėšų galutiniams gav ėjams. Atšauktos l ėšos liktų ES biudžete. 
Siekiant platesn ės ES ekonomikos valdysenos, reik ėtų reformuoti atitikties papildomumo 
principui  tikrinimą ir susieti j į su ES ekonomin ės priežiūros procesu bei naudoti kiekvienais 
metais Komisijai valstybi ų narių teikiamų stabilumo ir konvergencijos program ų rodiklius.  
Bendras finansavimas  yra vienas iš pagrindini ų sanglaudos politikos princip ų, kuriuo 
užtikrinama, kad atsakomyb ė už politikos įgyvendinim ą būtų prisiimama vietos mastu. Tur ėtų 
būti persvarstyta bendro finansavimo dalis ir, galb ūt, nustatyta keletas jos dydži ų, kurie geriau 
atitiktų išsivystymo lyg į, ES papildom ą naudą, veiksmų rūšis ir paramos gav ėjus. 
Galiausiai taip pat reikia ištirti kitas priemones, kuriomis b ūtų galima dar labiau sustiprinti 
sanglaudos politikos veiksmingum ą. Pavyzdžiui, galima b ūtų įsteigti ES lygmens veiklos 
rezervą, skatinant įgyvendinti „Europa 2020“ tik slus ir susijusius na cionalinius tikslus ir 
užduotis. Veiklos rezerve b ūtų atidėta tam tikra sanglaudos biudžet o dalis, kuri per laikotarpio 
vidurio perži ūrą būtų skiriama toms valstyb ėms narėms ir regionams, kurios, palyginti su 
laikotarpio pradžia, daugiausia paženg ė įgyvendinant „Europos 2020“ ti kslus ir užduotis. Be 
to, pastaruoju metu įgyta patirtis parod ė, kad Komisijai reikia šiek tiek l ėšų tiesiogiai 
tyrimams remti ir tinklams kurti , tęsiant ankstesni ų programini ų laikotarpi ų inovacinius 
veiksmus. 
2.4. Geresnis vertinimas, įgyvendinimas ir rezultatai 
Siekiant strategiškesn ės ir rezultatyvesn ės sanglaudos politikos, b ūtinos kokybiškesn ės ir 
geriau veikian čios stebėsenos ir vertinimo sistemos. Keletas pakeitim ų padėtų tai pasiekti. 
LT 6   LT Pirmiausia, prad ėti reikėtų nuo rezultatyvumo – ex-ante  nustatyti aiškius ir išmatuojamus 
tikslus ir rezultat ų rodiklius. Rodikliai turi b ūti lengvai suprantami, statistiškai patvirtinti, 
atitinkantys tikrov ę ir tiesiogiai susij ę su vykdoma sanglaudos politika, taip pat greitai 
surenkami ir paskelbiami. Be keli ų pagrindini ų konkretaus fondo veiksm ų programoms 
būdingų rodiklių, susijusių su „Europa 2020“, svarstan t programavimo dokumentus tur ėtų 
būti susitarta d ėl papildom ų rodiklių ir tikslų. Be to, rengiant metines ataskaitas b ūtų labai 
svarbu laiku pateikti tiksli ą ir išsamią informacij ą apie rodiklius  ir pažang ą, padarytą siekiant 
nustatytų tikslų.  
Antra, ex-ante  vertinimai  daugiausia tur ėtų būti skirti program ų projektams gerinti, kad 
tikslams ir užduotims pasiekti skirtas priemones ir paskatas b ūtų galima steb ėti ir vertinti 
įgyvendinimo laikotarpiu.  
Trečia, vertinant reik ėtų naudoti daug daugiau griežt ų, tarptautinius sta ndartus atitinkan čių 
metodų, taip pat ir vertinant poveik į. Kai įmanoma, poveikio vertinimui  turėtų būti 
pasirengta iš anksto, kad reikiamus duomenis b ūtų galima surinkti ir paskelbti. Be to, 
vertinimas vykdant veikl ą taptų privalomas visoms programoms, nes taip b ūtų padidintas 
ES masto skaidrumas, pl ėtojamos vertinimo strategijos ir gerinama bendra vertinim ų kokybė. 
Taip pat b ūtų galima numatyti atlikti vertinimus, kai Komisija patvirtina tam tikr ą lėšų sumą.  
Galiausiai, siekdamos pateikti išsam ų ir apibendrinant į programos įgyvendinimo vertinim ą, 
valstybės narės galėtų parengti programavimo laikotarpiu atliekam ų vertinimų vykdant veikl ą 
rezultatų apžvalgą. 
2.5. Skatinimas naudoti nauj as finansines priemones 
ES biudžeto perži ūroje tvirtai pasisakoma už ES biudžeto sverto funkcijos stiprinim ą. 2007–
2013 m. programavimo laikotarpi u atsirado naujos investicij ų finansavimo formos, nuo 
tradicinio dotacijomis teikiamo fina nsavimo buvo pereita prie naujovišk ų dotacijas ir paskolas 
derinančių būdų. Komisija nor ėtų, kad valstyb ės narės ir regionai ateityje dažniau naudot ų 
šias priemones. 
Finansinės priemon ės padeda kurti daugkartines finans avimo formas, kurios ilgainiui 
užtikrins j ų tvarumą. Tai taip pat vienas iš b ūdų padėti Europai padidinti investicines l ėšas, 
ypač ekonominio nuosmukio metu. Šiomis priemon ėmis įvairioms viešosios ir priva čios 
partneryst ės formoms atveriamos naujos ri nkos ir perduodama tarptautini ų finansini ų 
institucijų patirtis. 
Siekiant tobulinti sanglaudos  politikoje naudojamas finans ų inžinerijos priemones, galima 
būtų apsvarstyti galimyb ę imtis šių veiksmų: 
– išaiškinti ir tiksliau atskirti  dotacijomis teikiamo finansavimo ir gr ąžintinos paramos 
formų taisykles , išdėstytas  teisiniame pagrinde, vis ų pirma susijusias su išlaid ų tinkamumu 
ir auditu; 
– bendrąją finansin ę paramą labiau skirti įmonėms, visų pirma finans ų inžinerijos 
priemones, o dotacijas naudoti tikslin ėms paramos sistemoms (inovacijoms, investicijoms į 
aplinką ir pan.) bendrai finansuoti; 
– įvairinti finans ų inžinerijos priemones ir j ų aprėptį: kalbant apie apr ėptį – reikėtų 
įtraukti naujas veiklos sritis (pvz., tvar ų miesto transport ą, mokslinius tyrimus ir pl ėtrą, 
energiją, vietos pl ėtrą, mokymąsi visą gyvenim ą arba judumo veiksmus, klimato kait ą ir 
LT 7   LT aplinką, IRT ir pla čiajuostį ryšį); kalbant apie įvairesnes priemones – reik ėtų derinti 
palūkanų dotacijas su skolintu kapitalu ir kitomis gr ąžintinomis finansavimo priemon ėmis. 
• Kaip „Europa 2020“ strategij ą ir sanglaudos politik ą glaudžiau susieti ES, nacionaliniu ir 
regioniniu ar vietos mastu? 
• Ar vystymosi ir investicij ų partneryst ės sutartis tur ėtų būti taikoma ne vien sanglaudos 
politikai? Jei taip, kokiu mastu?  
• Kaip dar labiau susitelkti  ties „Europa 202“ prioritet ų įgyvendinimu pagal temas?  
• Kokios tur ėtų būti sąlygos, paskatos ir rezultatyvus valdymas, kad sanglaudos politika b ūtų 
veiksmingesn ė?  
• Ką daryti, kad sanglaudos politika tapt ų dar rezultatyvesn ė? Kokie prioritetai tur ėtų būti 
privalomi? 
3. G ERESNĖ VALDYSENA  
3.1. Tre čiasis aspektas – teritorin ė sanglauda 
Lisabonos sutartimi ekonomin ė ir socialin ė sanglauda papildyta teritorin ės sanglaudos tikslu. 
Todėl naujomis programomis b ūtina siekti šio tikslo, ypating ą dėmesį skiriant miestams, 
funkcinėms teritorijoms, ypating ų gamtinių ar demografini ų trūkumų turinčioms vietov ėms ir 
makroregionin ėms strategijoms. 
Miestų vietovės gali tapti ekonomikos augimo varom ąja jėga ir kūrybiškumo ir inovacij ų 
centrais. Jeigu jose susiburt ų pakankamai toki ų veikėjų kaip įmonės, universitetai ir 
mokslininkai, b ūtų galima pasiekti didesnio ekonomikos augimo ir sukurti nauj ų darbo viet ų. 
Miestų problemoms spr ęsti reikia specifini ų priemoni ų ir tiesioginio atitinkamo valdžios 
sluoksnio įsitraukimo, nesvarbu, ar tai b ūtų su blogėjančia aplinka, ar socialine atskirtimi 
susijusios problemos. Tuo pa čiu reikėtų parengti ambicing ą urbanistikos darbotvark ę, 
kurioje būtų aiškiau nurodyta, kokie finans iniai ištekliai skirti miest ų problemoms spr ęsti, o 
miestų valdžia tur ėtų atlikti svarbesn į vaidmen į rengiant ir įgyvendinant miest ų plėtros 
strategijas. Miest ų veiksmai, susij ę ištekliai ir atitinkami miestai tur ėtų būti aiškiai įvardyti 
programavimo dokumentuose. 
Ateityje reik ėtų ištirti, ar sanglaudos politikos reglamentavime tur ėtų būti sudarytos s ąlygos 
lankstesniam  veiksmų programų rengimui, siekiant geriau atitikti vystymosi proceso pob ūdį 
ir tikslinę teritoriją. Tuomet programos gal ėtų būti rengiamos ir valdomos ne tik nacionaliniu 
ir regioniniu mastu, bet ir, pavyzdžiui, miest ų grupių ar upių ir jūrų baseinų mastu. 
Ataskaitoje nurodoma, kad tam tikrais atvejais vystymosi problemos gal ėtų paaštrėti dėl 
geografini ų ar demografini ų ypatumų. Tai ypa č būdinga atokiausiems regionams, taip pat 
labai retai apgyvendintiems toliausiai į šiaurę esantiems regionams bei sal ų, pasienio ir 
kalnuotoms vietov ėms, kaip išsamiai išd ėstyta Lisabonos sutartyje.  Siekiant atsižvelgti į šiuos 
ypatumus, bus b ūtina parengti tikslines nuostatas, kad bereikalingai nereik ėtų kurti nauj ų 
priemonių ir program ų. Teritorin ė sanglauda taip pat reiškia glaudesnio miesto ir kaimo 
vietovių ryšio užtikrinim ą, t. y. įperkamą ir kokybišk ą infrastrukt ūrą ir paslaugas, bei socialiai 
atskirtų bendruomeni ų tankiai apgyvendint ų regionų problemų sprendim ą. 
Galiausiai, toliau rengiant naujas makroregionines strategijas , reikėtų remtis jau 
parengtomis strategijomis ir naudoti turimus išteklius. Makroregionin ės strategijos tur ėtų būti 
LT 8   LT plataus masto integruotos priemon ės, skirtos svarbiausiems uždaviniams ir remiamos iš 
padidinto tarpvalstybinio skirsnio, nors didžioji fina nsavimo dalis tur ėtų būti skiriama iš pagal 
sanglaudos politik ą bendrai finansuojam ų nacionalini ų ir regionini ų programų biudžetų ir kitų 
nacionalini ų lėšų. 
3.2. Tvirtesn ė partneryst ė 
Siekiant tinkamai įgyvendinti „Europa 2020“ reikalinga t okia valdysenos sistema, kurioje 
veiktų pokyčių siekiantys valstybi ų narių veikėjai ir kuri susiet ų ES, nacionalinio, regioninio 
ir vietos lygmens administracijas.  
Siekiant suburti visus veik ėjus, reikia didinti vietos ir region ų lygmens suinteresuot ųjų šalių, 
socialinių partnerių ir pilietin ės visuomen ės atstovavim ą tiek politiniame dialoge, tiek 
įgyvendinant sanglaudos politik ą. Atsižvelgiant į tai, reikėtų toliau remti vieš ųjų ir privačiųjų 
subjektų, taip pat socialini ų ir ekonomini ų partnerių bei nevyriausybini ų organizacij ų dialogą.  
Taigi, pagal sanglaudos politik ą vietos pl ėtros metodams  turėtų būti skiriamas didesnis 
dėmesys, pavyzdžiui, remiant aktyvi ą įtrauktį, skatinant socialines inovacijas, pl ėtojant 
inovacines strategijas ar rengiant skurdži ų vietovių atgaivinimo planus. Ši veikla tur ėtų būti 
glaudžiai koordinuojama su panašiai s veiksmais, vykdomais pagal kaimo pl ėtros ir jūrų 
politikos kryptis. 
• Kaip sanglaudos politika b ūtų galima geriau atsižvelgti į svarbų miesto vietovi ų ir ypating ų 
gamtinių ypatumų turinčių teritorijų vaidmen į plėtros procese ir kuria nt makroregionines 
strategijas? 
• Kaip geriau taikyti partneryst ės princip ą ir labiau įtraukti vietos ir region ų 
suinteresuot ąsias šalis, socialinius partnerius ir pilietin ę visuomen ę?  
4. R ACIONALESN Ė IR PAPRASTESN Ė ĮGYVENDINIMO SISTEMA  
Nors dar per anksti daryti galutines išvadas d ėl 2007–2013 m. laikotarpio sanglaudos politikos 
įgyvendinimo sistemos, valstyb ės narės teigė, kad ją įgyvendinti trukd ė per dažnas esmini ų 
taisyklių nuostatų keitimas. Nepaisant to, tam tikrus tikslinius poky čius verta panagrin ėti. 
4.1. Finans ų valdymas 
Remiantis neseniai pateiktu Finansinio reglamento perži ūros pasiūlymu4, už sanglaudos 
politikos program ų valdymą atsakinga institucija kasmet tur ės pateikti valdymo patikinimo 
deklaracij ą, metinę finansin ę ataskaitą ir nepriklausomo audito nuomon ę. Taip padid ėtų 
atskaitomyb ė už bendrai iš ES biudžeto finans uojamas išlaidas bet kuriais konkre čiais 
finansiniais metais.  
Remdamasi metin ėmis valdymo patikinimo deklaracijomis, Komisija si ūlo sanglaudos 
politikos srityje įvesti periodišk ą sąskaitų patvirtinimo proced ūrą. Tai patobulint ų patikinimo 
procesą ir būtų galima reguliariai baigti program ų dalis.  
                                                 
4 Europos parlamento ir Tarybos reglamento pasi ūlymas dėl Europos S ąjungos bendrajam biudžetui 
taikomo finansinio reglamento (Nauja redakcija), {COM(2010) 260}. 
LT 9   LT Komisija turi nustatyti, ar, nepadengus nacionalini ų institucij ų išlaidų iki paramos gav ėjams 
bus išmok ėta atitinkama ES išmoka, dotacijos paramos gav ėjams būtų išmokamos grei čiau ir 
ar atsirast ų paskata valstybei vykdyti griežt ą kontrolę.  
Be to, Komisija išnagrin ės galimyb ę nustatyti naudingumo ar ba rezultatyvumo s ąlygas, kurias 
priklausomai nuo veiksmo r ūšies reikės įvykdyti, kad pagal veiksm ų programas arba j ų dalis 
būtų išmokėta ES parama. 
Galiausiai, reik ėtų toliau skatinti taikyti supaprastintas kompensavimo priemones, kaip antai 
standartiniai vieneto įkainiai ir vienkartin ės išmokos 2007–2013 m. suteiktoms dotacijoms, 
siekiant padidinti j ų poveikį. Tai būtų dar vienas b ūdas siekiant didesnio rezultatyvumo. 
4.2. Mažesn ė administracin ė našta 
Pagrindiniai 2007–2013 m. principai, pagal kuriu os nacionaliniu mastu nustatytos tinkamumo 
finansuoti taisykl ės, turėtų būti išlaikyti. Ta čiau tokiais svarbiais klausimais kaip prid ėtinės 
išlaidos reik ėtų priimti įvairiems ES fondams bendras taisykles. Suderinus įvairių politikos 
sričių, finansini ų priemoni ų ir fond ų išlaidų tinkamumo finansuoti taisykles, paramos 
gavėjams būtų paprasčiau naudoti j ų lėšas, o nacionalin ėms institucijoms jas valdyti; taip b ūtų 
sumažinta klaid ų rizika, o prireikus j ą būtų galima suskirstyti atsižvelgiant į politikos srities, 
priemonės ir paramos gav ėjų ypatumus. 
Vadovaujantis proporcingumo principu, taip pat b ūtų naudinga ištirti, kaip kontrol ės 
priemones paversti ekonomiškesn ėmis ir gr įsti rizikos vertinimu, siekiant padidinti j ų 
veiksmingum ą ir našum ą, tuo pačiu užtikrinant, kad la ikantis patikimo finans ų valdymo 
principo b ūdinga rizika b ūtų valdoma pagr įstomis sąnaudomis. 
4.3. Finansin ė drausmė 
Įsipareigojim ų panaikinimo taisykle siekiama  užtikrinti, kad projektai b ūtų įgyvendinti per 
tinkamą laikotarp į ir paskatinti laikytis finansin ės drausmės. Tačiau ji gali iškreipti valstybi ų 
narių ir regionų elgesį, kurie per didel į dėmesį skirs greitam l ėšų panaudojimui, ir per maž ą – 
jų panaudojimo veiksmingumui. Be to, įsipareigojim ų panaikinimo taisykl ę tinkamai taikyti 
trukdė daug nukrypti leidžian čių nuostatų. Reikia siekti tobulos investicij ų kokybės ir 
sklandaus bei greito įgyvendinimo pusiausvyros. Viena iš galimybi ų būtų visoms programoms 
taikyti N+2 taisykl ę, išskyrus pirmiesiems metams, ir panaikinti išimtis ir nukrypti 
leidžiančias nuostatas. 
4.4. Finans ų kontrolė 
Kalbant apie valdymo ir kontrol ės sistemas, b ūtina ne tik sustiprinti patikinim ą, bet ir gauti 
rimtesnį valstybių narių įsipareigojim ą atlikti kokybišk ą kontrolę. Taip Europos Parlamentas, 
Komisija ir valstyb ės narės galėtų daugiau d ėmesio skirti politikos rezultatams ir jos 
poveikiui.  
Pirmasis pasi ūlymas – perži ūrėti sistemų ex-ante  vertinimo proced ūrą, atsižvelgiant į 2007–
2013 m. program ų ex-ante  atitikties vertinimo patirt į, siekiant išvengti valdymo ir kontrol ės 
sistemų problemų. Procedūra turėtų būti racionalizuota, bet jos privalumai – išsaugoti. Tai 
būtų galima padaryti vertinim ą paskiriant pagrindinei atsakingai valdymo įstaigai, laikantis 
akreditavimo proced ūros, ir perži ūrint Komisijos funkcij ą šiame procese.  
LT 10   LT Antrasis pasi ūlymas – sutelkiant atsakomyb ę į vienas rankas sustiprinti patikinim ą. 
Akredituota įstaiga būtų vienintel ė už tinkam ą veiksmų program ų valdymą ir kontrol ę 
atsakinga įstaiga.  
• Kaip būtų galima supaprastinti audito proces ą ir geriau integruoti valstybi ų narių ir 
Komisijos atliekamus auditus, išlaikant aukšt ą bendrai finansuojam ų išlaidų patikimumo 
lygį? 
• Kaip taikant proporcingumo princip ą būtų galima sumažinti valdymo ir kontrol ės 
administracin ę naštą? Ar teritorinio bendradarbiavimo programoms tur ėtų būti taikomos 
specifinės supaprastinimo priemon ės? 
• Kaip būtų galima pasiekti tinkamos visiems fondams taikom ų bendrų taisyklių ir kiekvieno 
fondo ypatum ų pripažinimo pusiausvyr ą nustatant tinkamumo finansuoti taisykles? 
• Kaip užtikrinti finansin ę drausm ę, suteikiant pakankamai lankstumo rengiant ir 
įgyvendinant sud ėtingas programas ir projektus? 
5. S ANGLAUDOS POLITIKOS S ĄRANGA  
Sanglaudos politika siekiama skatinti darni ą Sąjungos ir jos region ų plėtrą mažinant region ų 
skirtumus (Sutarties 174 stra ipsnis). Ja taip pat grindžiamas „Europa 2020“ strategijos 
ekonomikos augimo modelis ir siekis spr ęsti visų valstybių narių ir region ų socialines ir 
užimtumo problemas. Toki ą plėtrą ši politika remia laikydamasi aiškios investicin ės 
strategijos kiekviename re gione, didindama konkurencingum ą ir užimtum ą, gerindama 
socialinę įtrauktį ir saugodama bei puosel ėdama aplink ą. Daugiapakop ė šios politikos srities 
valdysenos sistema padeda ES pilie čiams aiškiau matyti jos veikl ą. 
Sanglaudos politika gali b ūti vykdoma visuose regionuose ir valstyb ėse narėse, jie visi gali 
parengti jiems pritaikytas, atsižvelgiant į jų stiprybes ir silpnybes, integruotas strategijas. 
Kaip ir dabar, parama regionams b ūtų skirstoma pagal j ų ekonominio išsivystymo lyg į 
(nustatom ą pagal BVP vienam gyventojui), aiškiai atskiriant mažiau ir labiau išsivys čiusius 
regionus. Siekiant palengvinti per ėjimą iš vienos kategorijos į kitą ir užtikrinti s ąžiningesn į 
požiūrį į panašaus ekonominio išsivystymo regionus, reik ėtų apsvarstyti, ar laipsnišk ą išmokų 
panaikinim ą ir laipsnišk ą jų įvedimą galima b ūtų pakeisti paprastesne sistema, turin čia naują 
tarpinę regionų kategorij ą. Šiai kategorijai taip pat gal ėtų būti priskiriami regionai, kurie 
dabar tinkami gauti param ą pagal konvergencijos tiksl ą, bet kuri ų BVP, vadovaujantis 
naujaisiais statistiniais duomenimis, b ūtų didesnis nei 75 proc. S ąjungos vidurkio.  
Be to, remiantis ES biudžeto perži ūra, taip pat reikia svarstyti b ūsimos sanglaudos politikos 
sąrangą, ESF fondo pritaikym ą „Europa 2020“ tikslams ir užduotims pasiekti ir b ūdus 
geresniam jos regimumui bei finansavimo ma stui numatyti. Taip pat svarbu išnagrin ėti, kaip 
Sanglaudos fondas gal ėtų geriau pasitarnauti įgyvendinant Europos užimtumo strategij ą ir 
prisidėti prie visapusiškos Europo s užimtumo iniciatyvos, kuri ą raginama vykdyti ES 
biudžeto perži ūroje. 
Sanglaudos politika ir toliau bus siekiama įgyvendinti integruot ąsias ekonomikos ir užimtumo 
politikos gaires. 
LT 11   LT Sanglaudos politika ir tolia u bus remiamos valstyb ės narės, kurių BNP vienam gyventojui yra 
mažesnės nei 90 proc. S ąjungos vidurkio. 
Galiausiai, sanglaudos polit ika ir toliau bus skatin amas teritorinis (pasie nio, tarpvalstybinis ir 
tarpregioninis) bendrad arbiavimas. Tam reik ėtų peržiūrėti ir supaprastinti dabartines 
tarpvalstybinio bendradarbiavimo nuostatas, įskaitant pasienio bendradarbiavim ą pagal 
Pasirengimo narystei pagalbos priemon ę, Europos kaimynyst ės ir partneryst ės priemon ę ir 
Europos pl ėtros fond ą prie ES išor ės sienų, taip pat dabartin ę tarpvalstybini ų veiksmų, 
remiamų pagal ERPF ir ESF, tvark ą. 
• Kaip būtų galima užtikrinti, kad sanglaudos politikos s ąranga atitikt ų kiekvieno fondo 
ypatumus, sudaryt ų galimybę didinti ESF finansavimo regimum ą ir numatyti jo mast ą bei 
būtų tinkama „Europa 2020“ tikslams siekti? 
• Kokia tur ėtų būti nauja tarpin ė regionų kategorija, kuriai b ūtų priskirti regionai dar 
neprisivij ę aukštesnės kategorijos?  
6. T OLESNI VEIKSMAI  
Penktojoje sanglaudos ataskaitoje išd ėstomos kelios svarbiausios Komisijos id ėjos apie 
sanglaudos politikos reform ą, kilusios po ilg ų diskusij ų 2007 m. parengus ketvirt ąją 
sanglaudos ataskait ą. Šios idėjos artimiausiais m ėnesiais bus toliau tobulinamos ir pl ėtojamos. 
Komisija ragina visas suinteresuot ąsias šalis pateikti atsakymus į komunikate užduodamus 
klausimus. Atsakymus galima pateikti iki 2011 m. sausio 31 d. adresu  http://ec.europa.eu/regional _policy/consultation/index_en.htm
. 
Į gautus atsakymus bus tinkamai atsižvelgta teis ės akto pasi ūlyme, kuris bus rengiamas iš 
karto po to, kai 2011 m. bus priimta nauja daugiamet ė finansinė programa. 
2011 m. sausio 31 ir vasario 1 d. Briuselyje vyksiantis penktasis sanglaudos forumas bus 
puiki galimyb ė apsvarstyti šias id ėjas.