1 straipsnyje nustatytas FIA direktyvos dalykas, o 2 straipsnyje nustatyta jos taikymo sritis ir pateikta sąvokos „Sąjungos finansiniai interesai“ apibrėžtis. Be to, direktyvoje nustatyti valstybių narių įpareigojimai:

Komisija taip pat nustatė, kad keliose valstybėse narėse kyla atitikties problemų, susijusių su naudojimusi jurisdikcija pagal teritoriškumo ir pilietybės principus (11 straipsnio 1 dalis). Be to, kelios valstybės narės nustato tam tikras baudžiamojo persekiojimo už FIA nusikalstamas veikas, kurios neatitinka 11 straipsnio 4 dalies, sąlygas. Kai kuriose valstybėse narėse nustatyta 12 straipsnio perkėlimo į nacionalinę teisę problema yra susijusi su nuostata, kad teismo sprendimo, priimto po galutinio apkaltinamojo nuosprendžio dėl 3, 4 arba 5 straipsnyje nurodytos nusikalstamos veikos, vykdymo senaties terminas yra trumpesnis nei FIA direktyvoje reikalaujami penkeri metai.

Be to, Komisija ketvirtadalyje valstybių narių nustatė įvairių atitikties problemų, susijusių su juridinių asmenų atsakomybe ir sankcijomis fiziniams asmenims pagal 6, 7 ir 9 straipsnius. Dėl sankcijų fiziniams asmenims (7 straipsnis) Komisija taip pat nustatė atitikties problemų ketvirtadalyje valstybių narių. Kai kurios iš šių problemų gali pakenkti šių sankcijų veiksmingam, atgrasomajam ir proporcingam pobūdžiui.

Komisija taip pat nustatė atitikties problemų, susijusių su kitomis pajamomis nei pajamos iš nuosavų išteklių iš PVM (3 straipsnio 2 dalies c punktas) ir pajamomis iš nuosavų išteklių iš PVM (3 straipsnio 2 dalies d punktas), ir vėl dėl siauresnės nacionalinės teisės aktų taikymo srities. Kitos perkėlimo į nacionalinę teisę problemos yra susijusios su nuostatomis dėl bet kokių veiksmų ar neveikimo, kai:

FIA direktyvos 3 straipsnyje nustatyta, kad valstybės narės turi imtis priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad tyčinis Sąjungos finansiniams interesams kenkiantis sukčiavimas būtų laikomas nusikalstama veika. Šiuo tikslu jame nustatytos keturios sukčiavimo, kenkiančio Sąjungos finansiniams interesams, kategorijos. Šios keturios – veiksmų ar neveikimo – kategorijos yra susijusios su: i) su viešaisiais pirkimais nesusijusios išlaidos (3 straipsnio 2 dalies a punktas); ii) su viešaisiais pirkimais susijusios išlaidos (3 straipsnio 2 dalies b punktas); iii) kitos pajamos nei pajamos iš nuosavų išteklių iš PVM (3 straipsnio 2 dalies c punktas) ir iv) pajamos iš nuosavų išteklių iš PVM (3 straipsnio 2 dalies d punktas), kaip nurodyta šios ataskaitos 3.1 skirsnyje.

FIA direktyvos 2 straipsnio 1 dalyje apibrėžtos sąvokos „Sąjungos finansiniai interesai“ ir „juridinis asmuo“. Be to, 2 straipsnio 2 dalyje nustatyta riba, nuo kurios direktyva taikoma pajamoms iš nuosavų išteklių iš PVM. FIA direktyva taikoma tik bendros PVM sistemos atžvilgiu vykdomų sunkių nusikalstamų veikų atveju. Nusikalstama veika bendros PVM sistemos atžvilgiu turi būti laikoma sunkia, kai FIA direktyvos 3 straipsnio 2 dalies d punkte apibrėžti tyčiniai veiksmai ar neveikimas yra susiję su dviejų ar daugiau Sąjungos valstybių narių teritorija ir bendra jų padaryta žala yra ne mažesnė kaip 10 mln. EUR.

4 straipsnio 4 dalyje pateikta „valstybės pareigūno“ apibrėžtis, siekiant tinkamai apsaugoti Sąjungos lėšas nuo korupcijos ir pasisavinimo. Kai kurie „valstybės pareigūno“ apibrėžties aspektai nebuvo perkelti į maždaug pusės valstybių narių teisės aktus. Komisija šioje srityje nustatė atitikties problemų, kylančių dėl to, kad:

Be to, direktyvos 4 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad valstybės narės turi imtis priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad tyčinis pasisavinimas būtų laikomas nusikalstama veika. Atitikties problemų kyla dėl siauresnio šios nusikalstamos veikos perkėlimo į nacionalinę teisę arba apskritai jos neperkėlimo į nacionalinę teisę.

„Pasyviosios korupcijos“ srityje atitikties problema kyla dėl vieno iš nusikalstamos veikos aspektų, t. y: „eidamas pareigas <...> neveikia“. Keliose valstybėse narėse šis aspektas neaptariamas nacionalinės teisės aktuose. „Aktyviosios korupcijos“ srityje atitikties problemų kyla dėl apibrėžties taikymo srities, nes kai kuriose valstybėse narėse kai kurių aspektų („tiesiogiai ar per tarpininką žada, siūlo arba suteikia bet kokią naudą“ ir „trečiajam asmeniu“) nėra arba jie perkelti netinkamai.

Be to, pagal direktyvos 4 straipsnio 2 dalį valstybės narės turi imtis priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad tyčinė pasyvioji ir aktyvioji korupcija būtų laikoma nusikalstama veika. Keliose valstybėse narėse tiek aktyviosios, tiek pasyviosios korupcijos atveju reikalaujama papildomo aspekto – „pareigų pažeidimo“. Šis papildomas aspektas gerokai susiaurina FIA direktyvoje pateiktų korupcijos apibrėžčių taikymo sritį ir lemia, kad baudžiamasis persekiojimas už korupciją priklauso nuo tokio pareigų pažeidimo įrodymo.

FIA direktyvos 4 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad valstybės narės turi imtis priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad pinigų plovimas, kaip aprašyta Direktyvos (ES) 2015/849 1 straipsnio 3 dalyje, susijęs su turtu, įgytu vykdant nusikalstamas veikas, kurioms taikoma direktyva, būtų laikomas nusikalstama veika. Keliose valstybėse narėse ši nuostata nėra visiškai perkelta į nacionalinę teisę dėl tam tikrų pačios pinigų plovimo apibrėžties trūkumų arba dėl to, kad tarp pirminių nusikaltimų nėra nusikalstamos veikos, kuriai taikoma FIA direktyva.

FIA direktyvos 6 straipsnio 1 dalyje nustatytas reikalavimas, kad valstybės narės turi imtis priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad juridiniai asmenys galėtų būti traukiami atsakomybėn už bet kurią iš 3, 4 ir 5 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų, kurias jų naudai padarė bet kuris asmuo, veikęs individualiai arba kaip juridinio asmens struktūrinio padalinio narys, juridinio asmens struktūroje užimantis vadovaujamas pareigas, remiantis:

a) įgaliojimais atstovauti juridiniam asmeniui;

b) įgaliojimais priimti sprendimus juridinio asmens vardu arba

c) įgaliojimais vykdyti kontrolę juridinio asmens struktūroje.

Be to, pagal 6 straipsnio 2 dalį valstybės narės turi imtis priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad juridiniai asmenys galėtų būti traukiami atsakomybėn, kai dėl šio straipsnio 1 dalyje nurodyto asmens vykdomos priežiūros ar kontrolės nebuvimo jam pavaldus asmuo galėjo įvykdyti bet kurią iš 3, 4 ar 5 straipsnyje nurodytų nusikalstamų veikų to juridinio asmens naudai.

Galiausiai pagal 6 straipsnio 3 dalį juridinių asmenų atsakomybė pagal direktyvos 6 straipsnio 1 ir 2 dalis neturi būti nesuderinama su baudžiamojo proceso fiziniams asmenims, kurie yra 3 ir 4 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų vykdytojai arba kurie gali būti patraukti baudžiamojon atsakomybėn pagal 5 straipsnį, galimybe.

Ketvirtadalyje valstybių narių nustatyta nemažai atitikties problemų. Tai yra:

·6 straipsnio 1 dalies neperkėlimas į nacionalinę teisę;

·taikymas tik asmenų veiksmams, kai jie atliekami vykdant juridinio asmens veiklą, ir

·juridinių asmenų baudžiamosios atsakomybės už tam tikrus pirminius nusikaltimus netaikymas.

Kita atitikties problema yra susijusi su 6 straipsnio 1 ir 2 dalių reikalavimų supainiojimu nacionalinės teisės aktuose. Šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad 6 straipsnio 1 dalyje nereikalaujama „priežiūros ar kontrolės nebuvimo“, kai FIA nusikalstamą veiką juridinio asmens naudai padaro asmuo, „ juridinio asmens struktūroje užimantis vadovaujamas pareigas“.

FIA direktyvos 9 straipsnyje nustatyta, kad valstybės narės turi imtis priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad juridiniam asmeniui, patrauktam atsakomybėn pagal direktyvos 6 straipsnį, būtų taikomos veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos sankcijos, kurios turi apimti baudžiamojo arba ne baudžiamojo pobūdžio baudas ir gali apimti kitas sankcijas, kaip antai: