Šioje antrojoje pažangos ataskaitoje, parengtoje po Fukušimos branduolinės avarijos praėjus daugiau nei dešimt metų, pripažįstama valstybių narių pažanga įgyvendinant Direktyvą. Be to, joje nurodomos sritys, kuriose Direktyvoje numatytas laipsniškas reguliavimo sistemos ir praktikos pakeitimas dar nėra visiškai įgyvendintas. Šiose srityse pageidautina imtis tolesnių tobulinimo veiksmų, todėl šioje ataskaitoje pateikiama keletas valstybėms narėms skirtų pastabų (atitinkamai II ir III skirsniai dėl branduolinių įrenginių branduolinės saugos valdymo ir saugos), susijusių su vertinime nustatyta gerąja patirtimi ir uždaviniais ir atitinkančių Direktyvos temines sritis, deramai atsižvelgiant į nacionalinius ypatumus. Atsižvelgiant į šias pastabas, ataskaitoje pateikiamos konkrečios pagrindinės rekomendacijos (IV skirsnis „Išvados ir tolesni veiksmai“), kuriose numatomi būsimi ES lygmens veiksmai, kad ES branduolinė sauga būtų nuolat gerinama.

Be to, pakeitimais taip pat siekiama:

·Reguliavimo institucijos, kaip savarankiški juridiniai asmenys, teisiškai atskirti nuo bet kokių kitų viešųjų ar privačiųjų įstaigų, jei to dar nepadaryta, būtų tolesnis žingsnis siekiant padidinti reguliavimo nepriklausomumą.

Reguliavimo institucijų teisinis statusas ir struktūra valstybėse narėse skiriasi, nes nustatytos trys pagrindinės organizacinės schemos: reguliavimo institucijos kaip nepriklausomos institucijos, turinčios juridinio asmens statusą ir atsiskaitančios vyriausybei, prezidentui ir (arba) ministrui pirmininkui, reguliavimo institucijos kaip nepriklausomos institucijos, prižiūrimos ministerijos, kuri nėra susijusi su branduolinės energetikos skatinimu ar naudojimu, ir reguliavimo institucijos, kurios yra neatsiejamos ministerijos, nesusijusios su branduolinės energetikos skatinimu ar naudojimu, dalys, turinčios aiškius įgaliojimus ir konkrečias pareigas. Iš to, kas išdėstyta pirmiau, matyti, kad tos valstybės narės, kurios pasirinko pirmąją schemą, pajuto ne tik funkcijų atskyrimo, bet ir teisinio atskyrimo nuo bet kurios kitos vyriausybės struktūros naudą.

Valstybės narės turi reguliavimo kontrolės sistemas, kurias nuolat taiko reguliavimo institucijos ir kurios grindžiamos procedūromis, strategijomis, planais ir tolesniais veiksmais. Ši stebėsena papildoma vykdymo užtikrinimo mechanizmais, skirtais nustatytiems pažeidimams šalinti. Be reguliavimo institucijų, gali dalyvauti ir kitos teisėsaugos institucijos. Kalbant apie sankcijas, dauguma valstybių narių laikosi diferencijuoto požiūrio – nuo įspėjimo iki licencijos galiojimo sustabdymo ar atšaukimo arba net baudų ar baudžiamųjų sankcijų, priklausomai nuo pažeidimo sunkumo.

Visose valstybėse narėse veikia licencijavimo sistemos, ir branduolinių įrenginių eksploatavimas be licencijos draudžiamas. Licencijavimo procesai įvairiose šalyse yra skirtingi; pagrindiniai skirtumai yra susiję su reguliavimo institucijos vaidmeniu, paraiškai reikalingų dokumentų rūšimis ir licencijoje (-ose) nurodytais gyvavimo ciklo etapais. Taip pat aprašytos licencijų keitimo ir pratęsimo procedūros.

Peržiūrėjus atsakomybės pasiskirstymą paaiškėjo, kad daugumoje valstybių narių branduolinės saugos srities kompetencija sutelkta vienoje reguliavimo institucijoje, tačiau kai kuriose kitose pagrindinę reguliavimo kompetenciją (taisyklių nustatymo, licencijavimo, vertinimo, tikrinimo ir vykdymo užtikrinimo klausimais) turi daugiau nei vienas subjektas. Be to, reguliavimo institucijos dirba koordinuodamos savo veiklą su ministerijomis ir kitomis valdžios institucijomis, taip pat bendradarbiauja su regioninėmis ir vietos valdžios institucijomis. Tačiau iš kai kurių nacionalinių ataskaitų nėra visiškai akivaizdu, kad atsakomybė už branduolinę saugą yra aiškiai paskirstyta skirtingoms nacionalinėms įstaigoms.

·Glaudesnis reguliavimo institucijų bendradarbiavimas, visų pirma kaimyninėse šalyse, inter alia, organizuojant reguliarias bendras pratybas, apimančias keitimąsi informacija ir operatyvines priemones, dar labiau prisidėtų prie reguliavimo priemonių nuoseklumo ir darnos, be kita ko, incidentų ir avarijų atveju.

Valstybės narės parengė įvairias konsultavimosi priemones, pavyzdžiui, skelbimus spaudoje, kuriais kviečiama per aiškiai nustatytus terminus pateikti atsakymus, netechnines santraukas, viešus klausymus, nepriklausomų ekspertų forumus, specialias organizacijas, kurios teiktų informaciją visuomenei, ir ataskaitas apie tai, kaip buvo atsižvelgta į visuomenės pastabas.

Visos branduolinių įrenginių turinčios valstybės narės yra nustačiusios konsultavimosi su visuomene per pagrindinius licencijavimo etapus, visų pirma vietos nustatymo, statybos ir eksploatavimo nutraukimo, procedūras. Tačiau šios konsultacijos paprastai vykdomos pagal ES aplinkos teisės aktus dėl poveikio aplinkai vertinimo arba pagal tarptautines aplinkosaugos sutartis, kaip antai Espo ir Orhuso konvencijas. Dėl šios padėties gali trūkti tikrumo, ar įtraukti visi saugai svarbūs aspektai. Nedaug valstybių narių rengia konkrečias su branduoline sauga susijusias viešas konsultacijas, be kita ko, dėl esminių eksploatacijos pokyčių ar ilgalaikio eksploatavimo sprendimų.

Kalbant apie daugiau kaip 100 esamų branduolinių reaktorių, valstybės narės pažymi, kad buvo nustatyti ir įgyvendinti pagrįstai praktiškai įmanomi saugos patobulinimai, kaip reikalaujama Direktyvoje. Priemonių pavyzdžiai, be kita ko, yra bunkerinės saugos sistemos, pasyvieji vandenilio rekombinatoriai, filtruojamosios apgaubo slėgio mažinimo sistemos ir avarijų valdymo procedūros. Papildomos stacionarios ir mobilios įrangos naudojimas ir ES testavimo nepalankiausiomis sąlygomis išvadomis pagrįstos procedūrinės priemonės, taip pat naujausi PSP dar labiau padidino įrenginių patikimumą.

Apskritai branduolinių įrenginių turinčios valstybės narės, atsižvelgdamos į Direktyvos formuluotę, priėmė aukšto lygio reikalavimus, atitinkančius branduolinės saugos užtikrinimo tikslą. Tačiau valstybių narių įgyvendinimo metodai skiriasi: kai kuriais atvejais įgyvendinimas grindžiamas išsamesniais reglamentais ir reguliavimo gairėmis, kuriomis nustatomas kiekybinio terminų aiškinimas arba apibrėžiami dėl jiems įrodyti reikalingų reguliavimo kriterijai. Kai kurios šalys, ypač tos, kurios siekia statyti naujas AE, pažymi, kad jos į nacionalinės teisės aktus perkėlė WENRA nustatytus naujų AE saugos užtikrinimo tikslus, kuriais aiškiai raginama „praktiškai šalinti“ avarijų, kai reaktoriaus aktyvioji zona išsilydo ir dėl to anksti arba dideliais kiekiais išmetamos radioaktyviosios medžiagos, pasekmes.

Valstybių narių priimtos priemonės, susijusios su licenciatų finansiniais ir žmogiškaisiais ištekliais, yra įvairios ir apima licenciatų finansinio gyvybingumo patikrinimus prieš išduodant licenciją ir po to reguliariai; esminių saugos funkcijų ir reikiamo išsilavinimo bei mokymo lygio apibrėžtį; specialias licencijavimo sąlygas, taikomas tiek žmogiškiesiems, tiek finansiniams ištekliams; reikalavimus licenciatų valdymo sistemoms; darbuotojų ir (arba) organizacinių pokyčių, galinčių turėti įtakos saugai, peržiūrą; reikalavimus rangovams. Kai kurios valstybės narės pažymėjo, kad skiria finansinių išteklių visiems įrenginio gyvavimo ciklo etapams.

·Reguliavimo institucijų savitarpio supratimo apie metodus, kuriais siekiama įrodyti, kad išvengiama ankstyvo ir didelio radioaktyviųjų medžiagų išmetimo, gerinimas dalijantis įvairiais nacionaliniais metodais, visų pirma keičiantis informacija apie kiekybinius ir kokybinius metodus, kuriais siekiama įrodyti, kad tokio radioaktyviųjų medžiagų išmetimo išvengiama, pirmiausia sutelkiant dėmesį į radiologinio priimtinumo kriterijus, padėtų nuosekliai įgyvendinti branduolinės saugos užtikrinimo tikslą.

·Reguliavimo institucijų keitimasis patirtimi dėl konkrečių atvejų analizės panašumų ir skirtumų siekiant įgyvendinti branduolinės saugos užtikrinimo tikslą, daugiausia dėmesio skiriant sprendimų priėmimui siekiant nustatyti pagrįstai praktiškai įmanomus saugos patobulinimus, padidintų reguliavimo metodų nuoseklumą ir skaidrumą. Keičiantis informacija būtų galima atsižvelgti į nacionalinius metodus, kaip, atsižvelgiant į ES testavimo nepalankiausiomis sąlygomis rezultatus, įgyvendinti saugos patobulinimus.

·Konkrečių reguliavimo institucijų valdymo sistemų kūrimas ir įforminimas kartu su licenciatų sistemomis padėtų stiprinti reguliavimo institucijų saugos kultūrą.

3.3. PRADINIS ĮVERTINIMAS IR PERIODINIAI SAUGOS PERSVARSTYMAI (8c straipsnis)

Kalbant apie pradinį įvertinimą, dauguma valstybių narių informuoja apie elementus, kurie turi būti pateikti saugos analizės ataskaitose, susijusiose su paraiška gauti statybos arba eksploatavimo licenciją.

Dėl PSP visos branduolinių įrenginių turinčios valstybės narės praneša, kad kas dešimt metų vykdomi sisteminiai persvarstymai, atsižvelgiant į naujus ir (arba) persvarstytus standartus ir technikos bei mokslo raidą. Kai kurios valstybės narės pateikia priemonių, kurių imtasi AE, pavyzdžių, įskaitant pakopinės apsaugos stiprinimą. Nors dažnai minimi TATENA standartuose ir WENRA atskaitos lygiuose nustatyti saugos veiksniai, pateikiama nedaug informacijos apie persvarstymo proceso metodiką, visų pirma apie tai, kaip saugos užtikrinimo tikslas naudojamas kaip atskaitos lygis nustatant saugos patobulinimus, be kita ko, ilgalaikio eksploatavimo sąlygomis. Nedaug valstybių narių praneša apie priemones, kurių imtasi kituose įrenginiuose, pvz., tyrimų reaktoriuose.

Pastaba

·Reguliavimo institucijų keitimasis informacija apie reguliavimo praktiką, susijusią su dešimties metų PSP taikymo sritimi ir metodikomis, ir ypač apie tai, kaip sistemingai atsižvelgiama į branduolinės saugos užtikrinimo tikslą, būtų naudingas nacionalinių procesų veiksmingumui ir nacionalinių metodų nuoseklumui didinti.

3.4. AVARINĖ PARENGTIS IR REAGAVIMAS BRANDUOLINIO ĮRENGINIO AIKŠTELĖJE (6 straipsnio e punktas ir 8d straipsnis)

Valstybės narės pabrėžė, kad avarinės parengties ir reagavimo branduolinio įrenginio aikštelėje procedūros apima visus veikimo režimus ir visas avarijas. Po Fukušimos branduolinės avarijos buvo įgyvendintos kelios ekstremaliosioms situacijoms skirtos priemonės, pavyzdžiui, papildomi pajėgumai ekstremalių meteorologinių reiškinių, dėl kurių visų pirma visiškai atsijungia stotis ir (arba) nutrūksta vėsinimas, atveju, protokolai, pagal kuriuos toje pačioje aikštelėje veikiantys blokai arba greitojo reagavimo grupės organizuoja savitarpio pagalbą. Tačiau ne visos valstybės narės aiškiai pranešė, kaip jos veikia situacijose, kai vienu metu paveikiami keli blokai, o tai buvo pagrindinė Fukušimos branduolinės avarijos pamoka.

Šalys taip pat praneša, kad atitinkamos institucijos reguliariai išbando ir tikrina ekstremaliųjų situacijų branduolinio įrenginio aikštelėje valdymo planus, taip pat jų koordinavimą ir suderinamumą su nacionalinėmis avarinės parengties ir reagavimo už aikštelės ribų priemonėmis, kad užtikrintų tinkamas sąsajas, avarinės įrangos tinkamumą ir jos dubliavimą, darbuotojų kompetenciją ir reagavimo veiksmingumą.

Pastaba

·Toliau plėtojant avarinės parengties ir reagavimo branduolinio įrenginio aikštelėje procedūras ir tvarką, atsižvelgiant į aikšteles, kuriose yra daug blokų, būtų reaguojama į vieną iš išvadų, padarytų po Fukušimos branduolinės avarijos.

3.5. EKSPERTINIAI ĮVERTINIMAI (8e straipsnis)

Reikalavimas kas dešimt metų surengti tarptautinį nacionalinės sistemos ir reguliavimo institucijos ekspertinį įvertinimą pradėtas taikyti nuo 2009 m. direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę termino, t. y. 2011 m. liepos 22 d., ir buvo susitarta jį įgyvendinti per TATENA integruotąją reguliavimo priežiūros tarnybą (IRRS), kuriai Komisija teikia finansinę paramą. Dešimties metų laikotarpiu iki 2021 m. liepos 22 d. visos valstybės narės turėtų būti surengusios bent pradinę IRRS misiją. Iki 2022 m. kovo mėn. visose valstybėse narėse buvo surengta pradinė IRRS misija, tačiau dvi valstybės narės dėl COVID-19 pandemijos savo pradinę IRRS misiją, turėjusią įvykti 2020 m., atidėjo atitinkamai iki 2021 ir 2022 m. Be to, beveik visos valstybės narės, išskyrus tris, organizavo paskesnes IRRS misijas, kurias rekomenduojama surengti ne vėliau kaip praėjus ketveriems metams po pradinės misijos. Nors ekspertinio įvertinimo ataskaitos nuolat skelbiamos TATENA svetainėje, jų perdavimas Komisijai vyksta nenuosekliai. 2015–2019 m. ES valstybėse narėse surengus 28 IRRS misijas buvo pateikta rekomendacijų, pasiūlymų ir gerosios patirties pavyzdžių įvairiomis temomis, tokiomis kaip institucijų veiklos koordinavimas ir bendradarbiavimas, reguliavimo institucijos aprūpinimas darbuotojais ir kompetencija, reguliavimo institucijos valdymo sistemos sukūrimas. Paskesnės misijos parodė, kad įgyvendinant rekomendacijas ir pasiūlymus padaryta didelė pažanga, o tai rodo, kad ekspertinio įvertinimo metodas yra naudingas didinant bendrą branduolinės saugos lygį.

Kalbant apie TEĮ, ENSREG pažymėjo, kad pirmojo TEĮ, surengto 2017–2018 m., objektas buvo AE ir didelių tyrimų reaktorių senėjimo valdymas. Dalyvavo 16 ES valstybių narių, taip pat Norvegija, Šveicarija ir Ukraina; galimybių dalyvauti turėjo ir visuomenė. ENSREG parengė veiksmų planą , kuriame išdėstė, kokių tolesnių veiksmų reikia imtis ES lygmeniu ir pavienėse valstybėse narėse. Todėl valstybės narės savo nacionalinius TEĮ veiksmų planus paskelbė iki 2019 m. rugsėjo mėn. ir 2021 m. juos atnaujino, o padaryta pažanga buvo aprašyta 2021 m. lapkričio mėn. ENSREG apibendrinamojoje ataskaitoje. Kitą kartą nacionaliniai veiksmų planai turės būti atnaujinti 2023 m. pabaigoje, o ENSREG apibendrinamąją ataskaitą turės pateikti iki 2024 m. gegužės mėn. TEĮ išvados ir rekomendacijos buvo skirtos licenciatų senėjimo valdymo programoms, o konkrečiau – senėjimo poveikiui reaktoriaus slėginiams indams, elektros kabeliams, paslėptam vamzdynui ir betoninėms apgaubo konstrukcijoms.

2023–2024 m. numatomo 2-ojo TEĮ tema ENSREG pasirinko priešgaisrinę apsaugą branduoliniuose įrenginiuose. Įgaliojimai ir techninės specifikacijos turėtų būti priimti 2022 m. pirmąjį pusmetį.

Pastabos

·Remiantis įgyta patirtimi, TEĮ metodikos tobulinimas didinant techninių išvadų rengimo nuoseklumą ir rengiant sudėtingas rekomendacijas atsakant į ekspertinio įvertinimo pastabas, padidintų ekspertinio įvertinimo proceso veiksmingumą.

·Valstybių narių, neturinčių atitinkamų įrenginių, dalyvavimas TEĮ procese yra labai svarbus, atsižvelgiant į tai, kad branduolinė sauga yra visos ES rūpestis ir jos poveikis nesibaigia ties valstybių sienomis.