Oficialusis leidinys 226 E , 15/09/2005 p. 0226 - 0232



P6_TA(2004)0100 Prieglobsčio procedūra ir apsauga kilmės regionuose Europos Parlamento rezoliucija dėl prieglobsčio suteikimo tvarkos ir apsaugos kilmės regionuose (2004/2121(INI)) Europos Parlamentas, - atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą Tarybai ir Europos Parlamentui dėl asmenų, kuriems būtina tarptautinė apsauga, organizuoto atvykimo į ES ir kilmės regionų gebėjimo apsaugoti savo gyventojus didinimo - "Ilgalaikių sprendimų prieigos gerinimas" (KOM(2004)0410), - atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą Tarybai ir Europos Parlamentui dėl bendros prieglobsčio suteikimo tvarkos įvedimo siekiant įgyvendinti veiksmingesnę bendrą Europos prieglobsčio suteikimo sistemą (KOM(2004)0503), - atsižvelgdamas į 1948 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos priimtą Visuotinę žmogaus teisių deklaraciją, ypač jos 14 straipsnį, - atsižvelgdamas į 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytą Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvenciją ir jos protokolus, - atsižvelgdamas į 2000 m. gruodžio 7 d. oficialiai paskelbtą Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją [1], ypač jos 1, 18 ir 19 straipsnius, - atsižvelgdamas į Europos Konvento 2003 m. birželio 13 d. ir liepos 10 d. priimtą, 2003 m. liepos 18 d. Romoje Europos Vadovų Tarybos Pirmininkui pateiktą ir per 2004 m. birželio 17- 18 d. vykusį Europos Vadovų Tarybos susitikimą Tarpvyriausybinės konferencijos ES valstybių ir vyriausybių vadovų lygmeniu pritartą Sutartį dėl Konstitucijos Europai, ypač jos II-61, II-78, II-79 ir III-226 straipsnius, - atsižvelgdamas į 1951 m. liepos 28 d. Ženevos konvenciją dėl pabėgėlių statuso, prie kurios pridėtas 1967 m. sausio 31 d. Niujorko protokolas, - atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutarties suvestinę redakciją [2] ir ypač į ketvirtą 2 straipsnio įtrauką ir 6 straipsnį, - atsižvelgdamas į Europos bendrijos steigimo sutarties suvestinę redakciją [3], ypač jos 63 straipsnį, - atsižvelgdamas į Tarybos ir Komisijos veiksmų planą dėl tinkamiausių Amsterdamo sutarties nuostatų, susijusių su laisvės, saugumo ir teisingumo erdve, įgyvendinimo būdų [4], ypač 8, 32, 33, 34, 36 ir 37 dalis, - atsižvelgdamas į Europos Vadovų Tarybos 1999 m. spalio 15- 16 d. Tamperėje vykusio susitikimo išvadas, ypač išdėstytas 13, 14 ir 15 punktuose, - atsižvelgdamas į Europos Vadovų Tarybos 2001 m. gruodžio 14- 15 d. Lakene vykusio susitikimo išvadas, ypač išdėstytas 39 ir 40 punktuose, - atsižvelgdamas į Europos Vadovų Tarybos 2002 m. birželio 21- 22 d. Sevilijoje vykusio susitikimo išvadas, ypač išdėstytas 26, 27, 28, 29, 33 ir 34 punktuose, - atsižvelgdamas į Europos Vadovų Tarybos 2003 m. birželio 19- 15 d. Salonikuose vykusio susitikimo išvadas, ypač išdėstytas 24, 25, 26 ir 27 punktuose, - atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą Tarybai ir Europos Parlamentui dėl bendros prieglobsčio suteikimo tvarkos ir vienodo visoje Sąjungoje galiojančio asmenų, kuriems suteikiamas prieglobstis, statuso (KOM(2000)0755), - atsižvelgdamas į Apsaugos užtikrinimo programą ar darbotvarkę, kurią patvirtino Jungtinių Tautų pabėgėlių reikalų vyriausiojo komisaro (JTVPK) Vykdomasis komitetas ir kuriai po pasauliniu mastu rengtų konsultacijų dėl tarptautinės apsaugos 2002 m. pritarė Junginių Tautų Generalinė Asamblėja, - atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą Tarybai ir Europos Parlamentui dėl bendros prieglobsčio suteikimo politikos ir apsaugos darbotvarkės (KOM(2003)0152), - atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą Tarybai ir Europos Parlamentui dėl prieinamesnių, teisingesnių ir geriau organizuotų prieglobsčio suteikimo sistemų (KOM(2003)0315), - atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 45 straipsnį, - atsižvelgdamas į Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto pranešimą ir Užsienio reikalų komiteto nuomonę (A6-0051/2004), A. kadangi Europos Vadovų Taryba savo susitikimo Salonikuose išvadų 26 punkte ragino Komisiją išnagrinėti visas galimybes nustatyti geriau sutvarkytą ir organizuotą asmenų, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, atvykimo į ES tvarką bei ištirti būdus ir priemones, kaip padidinti šių asmenų kilmės regionų gebėjimą apsaugoti savo gyventojus, siekiant iki 2004 m. birželio mėn. pateikti Tarybai išsamų pranešimą, kuriame būtų siūlomos priemonės, kurių reikia imtis, ir išdėstomi galimi jų teisiniai padariniai, B. kadangi du su šia rezoliucija susijusius Komisijos komunikatus reikia svarstyti kartu, kadangi nors jų pagrindai ir skirtingi, abu yra Komisijos atsakymas į Europos Vadovų Tarybos susitikimo Salonikuose atitinkamus išvadų 26 ir 27 punktus, ir abiejuose nagrinėjamos galimo naujo požiūrio, kuriuo būtų siekiama sukurti organizuotesnes, prieinamesnes ir teisingesnes prieglobsčio suteikimo sistemas, prielaidos ir pagrindiniai tikslai bei tiriami nauji būdai taikyti Tamperėje apibrėžtą laipsnišką metodą, C. kadangi ir toliau reikia laikytis Ženevos konvencijos ir tarptautinio įsipareigojimo priimti kiekvieną pasienyje prieglobsčio prašantį asmenį, D. kadangi būtina sudaryti susitarimus tarp Europos Sąjungos ir trečiųjų šalių, pagrįstus atsakomybės dalijimosi principu, siekiant suteikti pabėgėliams ir asmenims, kuriems reikalinga apsauga ar politinis prieglobstis, geresnę ilgalaikių sprendimų prieigą, E. kadangi nesiliaujančios pabėgėlių problemos ir ilga prieglobsčio prašymų nagrinėjimo trukmė gali kelti grėsmę tikrų pabėgėlių asmeniniam saugumui, ypač krizinių situacijų atvejais, ir priversti juos pasirinkti neteisėtas kelionės priemones, 1. ragina Europos Sąjungą ir valstybes nares užtikrinti, kad asmenys, kuriems reikalinga apsauga, galėtų saugiai atvykti į ES ir jų prašymai būtų tinkamai tvarkomi, ir kad būtų griežtai laikomasi tarptautinių žmogaus teisių ir pabėgėlių teisės normų, ypač non-réfoulement principo (reiškiančio, kad valstybės privalo suteikti leidimą atvykti į šalį bona fide prieglobsčio prašytojams); 2. apgailestauja dėl to, kad delsiama vykdyti Tamperėje vykusio Europos Vadovų Tarybos susitikimo išvadose apibrėžtos bendros Europos prieglobsčio suteikimo sistemos pirmo etapo teisės aktų leidybos programą, kad derinant teisės aktus remiamasi žemiausiu valstybių narių bendru vardikliu ir kad tik 2004 m. balandžio 29 d. Taryba pasiekė politinį susitarimą dėl iš dalies pakeisto pasiūlymo dėl direktyvos dėl minimalių reikalavimų, taikomų valstybių narių vykdomoms pabėgėlio statuso suteikimo ar panaikinimo procedūroms [5]; 3. dėkoja Komisijai už pateiktą komunikatą (KOM(2004)0410), kuriame ji šalia dabartinės bendros Europos prieglobsčio politikos siūlo ir kitų papildomų priemonių, tiek užtikrinančių geriau organizuotą asmenų, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, priėmimą į ES, tiek padidinsiančių kilmės regionų gebėjimą apsaugoti savo gyventojus; 4. kadangi siekiant sukurti tinkamas prieglobsčio suteikimo sistemas reikia tiksliai žinoti, kokios jos yra ir ką jos skirtingose valstybėse narėse apima, reikalauja, kad ES turėtų savo informacijos apie migracijos srautus šaltinius, ir mano, kad būtina stiprinti Europos migracijos stebėsenos tarnybos veiklą siekiant vienoje vietoje kaupti statistinius duomenis apie prieglobsčio suteikimą ES; 5. mano, kad dar reikia daug dirbti siekiant užtikrinti, kad ES išliktų bendra prieglobsčio erdve ir kad mūsų piliečiai tikėtų sistema, kuri veikia teisingai, veiksmingai ir tiksliai tiek teikdama apsaugą tiems asmenims, kuriems jos reikia, tiek spręsdamas problemas tų, kuriems apsaugos nereikia; 6. mano, kad kol kas tik iš dalies įgyvendinus pirmąjį bendros Europos prieglobsčio suteikimo sistemos etapą matomi rimti struktūriniai trūkumai, keliantys grėsmę Europos humanitarinei tradicijai, todėl norint patobulinti prieglobsčio suteikimo organizavimą išsiplėtusioje Europoje reikia laipsniško taikymo būdu siekti šių tikslų, kuriais greičiau siekiama papildyti, o ne pakeisti Tamperėje apibrėžtą bendrą Europos prieglobsčio suteikimo politiką: a) pagerinti su prieglobsčiu susijusių sprendimų priėmimo Europos Sąjungoje kokybę, b) atlikti pagrindinį vaidmenį užtikrinant pajėgumų kūrimą ir padėti šalims teikti veiksmingą apsaugą prieglobsčio prašytojams ir pabėgėliams pagal tarptautines žmogaus teisių normas, c) svarstyti prašymus suteikti prieglobstį kaip galima geriau atsižvelgiant į poreikius ir leisti saugiai atvykti į ES, tvarkingai ir organizuotai suteikiant prieglobstį žmonėms, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, d) laikytis solidarumo principo ir garantuoti tinkamą įsipareigojimų pasidalijimą, e) plėtoti integruotą požiūrį siekiant tikslaus ir veiksmingo sprendimų priėmimo proceso prieglobsčio ir pabėgėlių grąžinimo srityje, 7. pabrėžia, kad trečiosios šalys turi bendradarbiauti su Europos Sąjunga, siekdamos sukurti nuoseklią, darnią ES prieglobsčio ir migracijos politiką; mano, kad partnerystę su trečiosiomis šalimis galima įgyvendinti pasitelkiant esamas priemones, pvz., Europos kaimynystės politiką ir perspektyvius su tuo susijusius atskiroms šalims sudarytus lanksčius, konkrečiai situacijai pritaikytus veiksmų planus bei kitas Bendrijos programas, pvz., Pagalbą iškeldintiems Azijos ir Lotynų Amerikos žmonėms [6], MEDA [7], CARDS [8], EVF [9] ir Aeneas programą [10]; 8. yra įsitikinęs, kad vienas iš instrumentų, kuriais užtikrinamas geriau sutvarkytas ir organizuotas asmenų, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, atvykimas į ES, gali būti visą Bendriją apimanti pagarba asmens norams ir visų valstybių narių savanorišku dalyvavimu grindžiama asmenų perkėlimo sistema, pagal kurią šie asmenys būtų perkeliami iš pirmos prieglobsčio šalies į valstybę narę, kurioje jiems būtų užtikrinama apsauga ir integracijos bei autonomijos galimybė ir kurioje JTVPK dalyvautų atrenkant ir perduodant konkrečias bylas; todėl ragina ES parengti tinkamą teisinį instrumentą, kuriuo būtų užtikrinamas skubus šios sistemos įdiegimas; 9. prieštarauja tam, kad paraiškų tvarkymas patikimas trečiosioms šalims, į jas išsiunčiant pabėgėlio statuso prašančius asmenis, ypač dėl to, kad taip apsunkinamas deramas atstovavimas ir demokratinė šio proceso priežiūra tampa neįmanoma; 10. mano, kad pasitelkiant perkėlimo mechanizmą galima pasiūlyti galimybę greitai gauti apsaugą ir taip išvengti pabėgėlių, patekusių į nelegalios imigracijos ir prekybos žmonėmis tinklus, aukų ir nereikėtų laukti keletą metų, kol bus pripažintas jų statusas; 11. mano, kad perkėlimo programa yra priemonė, kuria siekiama patenkinti specialius poreikius tų pabėgėlių, kurių gyvybei, laisvei, saugumui, sveikatai ir pagrindinėms teisėms gresia pavojus šalyse, iš kurių jie bėga; 12. mano, kad įgyvendinant perkėlimo programas ypatingas dėmesys turi būti skiriamas pažeidžiamiausiems tokioje situacijoje asmenims ir tiems, kuriems labiausiai reikia pagalbos, pvz., žaginimo ir lytinės prievartos aukoms, nėščioms moterims, nelydimiems nepilnamečiams, neįgaliesiems, žmogaus teisių gynėjams arba dėl politinių priežasčių persekiojamiems asmenims; bylas būtina nagrinėti lanksčiai ir individualiai - toks metodas suteiktų tikros naudos ES lygmeniu; 13. mano, kad potencialių migrantų centrai galutinio tranzito šalyje nėra ilgalaikio kilmės regionų sprendimo pavyzdys ar būdas suteikti prieglobstį asmenims, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga; mano, kad nors tokius centrus ir galima laikyti trumpalaikiu tam tikro migracijos kiekio sprendimu, jie kelia abejonių dėl gebėjimo laikytis tarptautinių įsipareigojimų žmogaus teisių srityje, ypač atsižvelgiant į labai prastą padėtį žmogaus teisių atžvilgiu, kurią sąlygoja daugelio šių tranzito šalių režimai; 14. tiki, kad tinkamai įgyvendinamos ir užtektinai finansuojamos tokios perkėlimo programos, kurios būtų deramai pristatytos valstybėse narėse ir ES, padėtų pagerinti visuomenės gebėjimą suprasti pabėgėlius ir priežastis, dėl kurių jie prašo prieglobsčio šalyse, priimančiose pabėgėlius ir kitus asmenis, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, o kovą su prekyba žmonėmis ES padaryti veiksmingesnę; 15. mano, kad būtina aktyviai tobulinti tokį supratimą kovojant su įvairaus pobūdžio diskriminacija, rasizmu ir ksenofobija ES; 16. ragina ES aiškiai ir nuosekliai parodyti savo ryžtą padėti trečiosioms šalims padidinti jų gebėjimą apsaugoti savo gyventojus kilmės regionuose pagal JTVPK iniciatyvą "Convention Plus" ir kitas rekomendacijas ir panaikinti galimybę finansuoti pabėgėlių stovyklas ar kitus centrus, kuriuose ribojama asmeninė prieglobsčio prašančių asmenų laisvė; 17. mano, kad tobulinimui parama kilmės regione reikalingos papildomos lėšos turi būti skiriamos ir koordinuojamos iš esamų biudžeto eilučių, o ne perskirstant paramai ir vystymuisi skirtas biudžeto lėšas; mano, kad į tai būtina atsižvelgti svarstant Finansinę perspektyvą; mano, kad Jungtinių Tautų Pabėgėlių reikalų vyriausiajam komisarui taip pat reikės skirti papildomų ir koordinuojamų lėšų, atsižvelgiant į jo vaidmenį šiame procese; 18. ragina ES užtikrinti, kad be numatytų lėšų, skirtų remti trečiųjų šalių vystymąsi, būtų papildomai skirtas būtinas biudžeto lėšų kiekis siekiant išplėsti apsaugos finansinį ir institucinį pajėgumą besivystančiose šalyse su sąlyga, kad tos lėšos nebūtų naudojamos kurti pabėgėlių stovyklas ar kitus centrus, kuriuose ribojama asmeninė prieglobsčio prašančių asmenų laisvė; 19. mano, kad būtina aiškiai apibrėžti susijusių agentūrų įgaliojimus ir atskaitomybę; 20. mano, kad ryžtinga bendra užsienio ir saugumo politika, įpareigojanti ES visų pirma vykdyti konfliktų prevenciją ir išspręsti ilgalaikius konfliktus, yra nepaprastai svarbi norint padėti apsaugos ieškantiems asmenims; todėl džiaugiasi Komisijos pasiūlymu pateikti ES regioninės apsaugos programas ir prašo sudaryti sąlygas dalyvauti tiek šioje veikloje, tiek vertinant ir stebint šių programų įgyvendinimą; 21. mano, kad tokios apsaugos programos privalo turėti apsaugos nuo pirmalaikio pabėgėlių grąžinimo mechanizmą, paremtą trečiosios saugios šalies koncepcija; 22. ragina Europos Sąjungą dėl asmenų, kuriems nedelsiant reikalinga apsauga, bylų sprendimo, ištirti esamas saugaus atvykimo į šalį procedūrų problemas, dėl kurių valstybės narės pranešė esant piktnaudžiavimo atvejų, ir labiau išnagrinėti teisinę priemonę, kuria būtų apibrėžta ir nustatyta saugaus atvykimo į šalį procedūrų sistema, pagal kurią trečiųjų šalių piliečiams būtų suteikiama galimybė pateikti prieglobsčio arba kitokios tarptautinės apsaugos prašymą potencialiai juos galinčiai priimti valstybei narei ne jos teritorijoje ir gauti laikiną arba galutinį leidimą atvykti į šią šalį; 23. pabrėžia, kad sustiprintas kilmės regionų gebėjimas apsaugoti savo gyventojus ir sukurta saugaus atvykimo į šalį tvarka leis užtikrinti tvarkingą ir nuspėjamą imigraciją į Europos Sąjungą; mano, kad turima teisė pateikti prieglobsčio prašymą spontaniškai atvykus į valstybę narę neturi būti panaikinta; 24. pabrėžia, kad Europos Sąjungai sprendžiant pabėgėlių klausimus svarbu dalytis atsakomybe su trečiosiomis šalimis, ypač suteikusiomis pradinį prieglobstį, ir kad reikia veiksmingiau bendradarbiauti siekiant sustiprinti pabėgėlius priimančių šalių gebėjimą juos apsaugoti, kad jos taptų nuolatinėmis veiksmingos apsaugos teikėjomis; 25. mano, kad Europos Sąjunga turėtų būti geriau pasiruošusi suteikti skubią pagalbą kritinėje padėtyje atsidūrusioms valstybių narių kaimyninėms šalims, siekiant padėti joms pagal tarptautinius standartus spręsti krizės sukeltos staigios ir gausios migracijos problemas; 26. pritaria, kad reikėtų remti daugiausiai prieglobsčio prašytojų priimančias šalis ir mano, kad šiose šalyse sukurtos sąlygos turi atitikti bent Komisijos komunikato (KOM(2004)0410) 45 dalies a-e punktuose išdėstytas sąlygas; 27. mano, kad tokia parama kilmės regione yra papildoma priemonė, taikoma kartu su ES bendra prieglobsčio suteikimo tvarka, pagrįsta aukštais reikalavimais ir kuriama iš esmės pripažįstant tarptautinius mūsų įsipareigojimus; todėl laikosi nuomonės, kad ši parama negali pakeisti tokios procedūros ES; 28. mano, kad siekiant ilgalaikių sprendimų įvairūs Komisijos skyriai bei agentūros, ypač dirbantys vystymosi, teisingumo ir vidaus reikalų, prekybos bei užsienio reikalų srityse, turės iš esmės derinti savo veiklą; mano, kad Komisija Parlamentui kuo skubiau turi pateikti savo pasiūlymus dėl tokio bendradarbiavimo ir nuolatos teikti pranešimus apie bendradarbiaujant padarytą pažangą; 29. sveikina Komisiją, pateikusią komunikatą KOM(2004)0503, kuriuo siekiama tęsti apsaugos teikimo spragų panaikinimo procesą, reiškiantį, jog pirmasis bendros prieglobsčio suteikimo politikos etapas pradėtas veiksmingai vykdyti; 30. džiaugiasi pasiūlymu tobulinti prieglobsčio prašymo nagrinėjimo tvarką įtraukiant visus susijusius duomenis, tačiau pabrėžia, kad būtina atsižvelgti į įvairiausių šaltinių teikiamą informaciją apie padėtį šalyje, tinkamai apmokyti sprendimus dėl prašymų priimančius pareigūnus, užtikrinti prašymų teikėjų tinkamą teisinį atstovavimą, informaciją teikiant prieglobsčio prašytojui suprantama kalba, bei galimybę pateikti skundą; 31. siekdamas tobulinti su prieglobsčiu susijusių sprendimų priėmimo kokybę, siūlo diegti sistemas, skirtas stebėti, kokie yra asmenų, kurių prašymai pripažįstami nepagrįstais, grąžinimo į kilmės šalį padariniai, kad būtų galima įvertinti, ar priimtas teisingas sprendimas; 32. pabrėžia, kad būtina parengti suderintus metodus, bendrus veiksmų planus ir specialius susitarimus, kurie padėtų rasti ir užtikrinti veiksmingus sprendimus dėl pabėgėlių apsaugos ir (arba) kilmės šalyse rasti ilgalaikius sprendimus, strategijas, kurias taikant būtų atsižvelgiama į pažangiausią administracinių aktų tvarkymo patirtį ir sudaromos sąlygos keistis informacija apie kilmės šalis ir šalis, iš kurių atvyksta asmenys; 33. pritaria pasiūlymui įvesti bendrą tarptautinės apsaugos suteikimo tvarką, nes yra įsitikinęs, kad vienai kompetentingai institucijai vadovaujant vykdoma bendra tvarka būtų ekonomiškesnė, bet svarbiausia, ji paspartintų prieglobsčio suteikimo procedūrą, padarytų ją veiksmingesnę ir suteiktų geresnes garantijas apsaugos siekiantiems asmenims, kadangi viena kompetentinga institucija įvertintų prašymą pateikusio asmens tarptautinės apsaugos poreikį ir atsižvelgdama į tai suteiktų jam pabėgėlio statusą, papildomą apsaugą arba atmestų jo prašymą; 34. taip pat prašo, kad ES numatytų greitesnę prieglobsčio suteikimo procedūrą, kurios trukmė neviršytų šešių mėnesių, kuri leistų greičiau peržiūrėti nepagrįstus prašymus ir taip paspartintų nagrinėjimą tų prašymų, kurie tikrai atitinka būtinas prieglobsčio suteikimo sąlygas; 35. reikalauja, kad tais atvejais, kai dėl reikalavimų neatitikimo nesuteikiamas jokio pobūdžio tarptautinės apsaugos statusas, sprendimas nesuteikti apsaugos būtų deramai pagrįstas ir pateiktas raštu kaip autentiškas dokumentas prašymo pateikėjui suprantama kalba; 36. ragina Komisiją ir Tarybą pakeisti grįžimo ir readmisijos politiką, kuria sudaromos sąlygos imigrantus grąžinti atgal į jų kilmės šalis užsakytais europiniais skrydžiais; 37. yra įsitikinęs, kad bendra tvarka neturėtų neigiamos įtakos 1951 m. Ženevos konvencijoje numatytam pabėgėlių statusui, jeigu prašymą pagal nustatytą tvarką svarstytų viena institucija: pirma būtų tiriama, ar prašymas pagrįstas Ženevos konvencijoje išdėstytomis apsaugos suteikimo priežastimis, o jei šios netiktų, būtų nustatoma, ar prašymas pagrįstas papildomos apsaugos suteikimo priežastimis; 38. išreiškia gilų susirūpinimą sunkia padėtimi, kuri neišvengiamai susidarys, jeigu, viena vertus, valstybės narės turės taikyti 2004 m. balandžio 29 d. Direktyvą 2004/83/EB dėl būtiniausių reikalavimų, kuriuos turi tenkinti trečiųjų šalių piliečiai arba asmenys be pilietybės, kad įgytų pabėgėlio statusą, arba asmenys, kuriems dėl kitų priežasčių reikalinga tarptautinė apsauga, ir dėl šių statusų turinio [11], kurios taikymo sritis apima dvejopą tarptautinę apsaugą (pabėgėlių ir papildomą apsaugą), ir kita vertus, būsimos direktyvos dėl būtiniausių reikalavimų, kuriuos turi tenkinti valstybės narės suteikdamos ir panaikindamos pabėgėlio statusą, taikymo sritis bus apribota prašymais suteikti tarptautinę apsaugą 1951 m. Ženevos konvencijoje ir 1967 m. protokole išdėstytais motyvais ir į ją nebus įtraukiami prašymai dėl papildomos apsaugos; 39. ragina Europos Sąjungą imtis reikiamų veiksmų siekiant, kad būtų išplėsta direktyvos dėl būtiniausių reikalavimų, kuriuos turi tenkinti valstybės narės suteikdamos ir panaikindamos pabėgėlio statusą, taikymo sritis, ir ji apimtų prašymus suteikti papildomą apsaugą, kad svarstant tarptautinės apsaugos prašymus visiems būtų suteiktos vienodos procedūrinės garantijos visose valstybėse narėse ir visi turėtų vienodas galimybes apsiginti ir naudotis savo teise pateikti skundą dėl sprendimų, kurie jiems atrodo neteisėti, ir kad remiantis šiais skundais būtų sustabdomas sprendimo vykdymas; 40. yra įsitikinęs, kad jei direktyvos dėl būtiniausių reikalavimų, kuriuos turi tenkinti valstybės narės suteikdamos ir panaikindamos pabėgėlio statusą, taikymo sritis nebus išplėsta, kad apimtų prašymus suteikti papildomą apsaugą, apsaugos teikimo srityje atsirastų nepateisinama reglamentavimo spraga, kurios padarinius dar labiau apsunkintų tai, kad valstybės narės tarptautinę apsaugą dažniau teikia remdamosi papildomos apsaugos motyvais, o ne priežastimis, kurios lemtų Ženevos konvencijos dėl pabėgėlių statuso taikymą; 41. reikalauja, kad Taryba skubiai nurodytų, kada ji vėl konsultuosis su Parlamentu dėl direktyvos dėl būtiniausių reikalavimų, kuriuos turi tenkinti valstybės narės suteikdamos ir panaikindamos pabėgėlio statusą, bei dėl minimalaus bendro saugių kilmės šalių sąrašo; 42. mano, kad kaip galima greičiau po parengiamojo etapo Europos Sąjunga turėtų patvirtinti teisines priemones, kurių reikia norint priimti visą teisinį paketą, numatytą Amsterdamo sutartyje ir Europos Vadovų Tarybos susitikimo Tamperėje metu, kad būtų galima pradėti pirmąjį bendros Europos prieglobsčio suteikimo politikos etapą, siekiant užtikrinti, kad bendra tarptautinės apsaugos suteikimo tvarka būtų sąžiningai ir veiksmingai taikoma visose valstybėse narėse; 43. atsižvelgiant į teisinius, praktinius ir politinius sunkumus, nemato priežasties, dėl kurios valstybių narių turimą atsakomybę spręsti klausimus dėl prieglobsčio suteikimo reikėtų perduoti centrinei ES valdžios institucijai arba ES prieglobsčio prašymus nagrinėjantiems centrams; 44. mano, kad integravimas yra esminis bet kokios veiksmingos prieglobsčio suteikimo sistemos ir asmenų perkėlimo visoje ES plano aspektas ir kad integravimas yra dvišalis procesas, kuriame dalyvauja prieglobsčio prašytojas ir (arba) pabėgėlis bei jį priimanti visuomenė; 45. mano, kad veiksminga Europos prieglobsčio politika turi būti pagrįsta bendra migracijos fenomeno analize ir kad itin svarbu rinkti, keistis ir naudotis naujausia informacija ir duomenimis apie aktualią migracijos raidą; 46. sveikina Europos pabėgėlių fondo 2005-2010 metams įsteigimą ir pabrėžia, kad valstybės narės turi nedelsiant įdiegti atitinkamas prieglobsčio teikimo sistemas bei užtikrinti priėmimo sąlygas, padedančias parengti bendrą prieglobsčio teikimo tvarką; 47. mano, kad ES turėtų daugiau nuveikti sudarydama galimybę prieglobsčio prašytojams ir pabėgėliams savo noru saugiai, oriai ir ilgam laikui grįžti į savo šalį; 48. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai ir Komisijai. [1] OL C 364, 2000 12 18. [2] OL C 325, 2002 12 24, p. 5. [3] OL C 325, 2002 12 24, p. 33. [4] OL C 19, 1999 1 23, p. 1. [5] OL C 291 E, 2002 11 26, p. 143. [6] OL L 287, 2001 10 31, p.3. [7] OL L 189, 1996 7 30, p. 1. [8] OL L 306, 2000 12 7, p. 1. [9] OL L 83, 2003 4 1, p. 1. [10] OL L 80, 2004 3 18, p. 1. [11] OL L 304, 2004 9 30, p. 12. --------------------------------------------------