EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2016 07 13 COM(2016) 467 final 2016/0224(COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo Sąjungoje nustatoma bendra tarptautinės apsaugos tvarka ir panaikinama Direktyva 2013/32/ES



AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS •Pasiūlymo aplinkybės ir pagrindas Europos Sąjunga siekia sukurti integruotą, tvarią ir visapusišką ES migracijos politiką, grindžiamą solidarumu bei teisingu įsipareigojimų pasidalijimu ir veiksmingą tiek ramiais laikotarpiais, tiek ištikus krizei. Po to, kai buvo priimta Europos migracijos darbotvarkė, Europos Komisija stengėsi, kad būtų įgyvendinamos priemonės, skirtos tiek neatidėliotiniems, tiek ilgalaikiams veiksmingo ir visapusiško migracijos srautų valdymo uždaviniams spręsti. Bendra Europos prieglobsčio sistema grindžiama taisyklėmis, pagal kurias nustatoma, kuri valstybė narė yra atsakinga už tarptautinės apsaugos prašytojus (ir už prieglobsčio prašytojų pirštų atspaudų duomenų bazę), taip pat bendrais prieglobsčio procedūrų, priėmimo sąlygų, pripažinimo ir tarptautinės apsaugos gavėjų apsaugos standartais. Be to, Europos prieglobsčio paramos biuras remia bendrą Europos prieglobsčio sistemą įgyvendinančias valstybes nares. Nors ir būta didelės pažangos plėtojant bendrą Europos prieglobsčio sistemą, valstybių narių taikomų procedūrų tipai, užtikrinamos prašytojų priėmimo sąlygos, pripažinimo rodikliai ir tarptautinės apsaugos gavėjams suteikiamos apsaugos pobūdis vis dar gerokai skiriasi. Šie skirtumai, be kita ko, skatina antrinį judėjimą ir palankiausios prieglobsčiui valstybės paiešką, sukuria traukos veiksnių ir galiausiai lemia tai, kad valstybėms narėms tenka nevienoda atsakomybė už apsaugos suteikimą tiems, kuriems jos reikia. Neseniai atvykus dideliam skaičiui žmonių paaiškėjo, kad Europoje būtina veiksminga ir efektyvi prieglobsčio sistema, pagal kurią būtų galima užtikrinti, kad valstybės narės teisingai ir tvariai dalytųsi atsakomybę, visoje ES sudaryti pakankamas ir tinkamas priėmimo sąlygas, sparčiai ir veiksmingai tvarkyti ES pateiktus prieglobsčio prašymus ir užtikrinti tinkamų sprendimų priėmimą, kad asmenims, kuriems reikia tarptautinės apsaugos, tokia apsauga būtų veiksmingai suteikiama. Kartu ES privalo spręsti neteisėto ir pavojingo judėjimo problemas ir suardyti neteisėtai migrantus gabenančių asmenų verslo modelius. Todėl teisės į tarptautinę apsaugą neturinčių asmenų prieglobsčio prašymai turi būti sparčiai išnagrinėjami ir tokie migrantai turi būti greitai sugrąžinami. Kita vertus, trečiųjų šalių piliečiams, kuriems būtina apsauga, turi būti sudarytos sąlygos saugiai ir teisėtai atvykti į ES. Tai taip pat yra platesnių partnerystės ryšių su prioritetinėmis kilmės ir tranzito šalimis dalis. 2016 m. balandžio 6 d. komunikate „Bendros Europos prieglobsčio sistemos reformavimas ir teisėtų kelių į Europą tiesimas“ Komisija išdėstė bendros Europos prieglobsčio sistemos struktūrinės reformos prioritetus ir nurodė įvairius veiksmus, kurių reikia imtis siekiant humaniškesnės, teisingesnės ir veiksmingesnės Europos prieglobsčio politikos, taip pat geriau valdomos teisėtos migracijos politikos. 2016 m. gegužės 4 d. Komisija pateikė pirmą bendros Europos prieglobsčio sistemos reformos pasiūlymų rinkinį, susijusį su komunikate nurodytais trimis prioritetais: sukurti tvarią ir teisingą Dublino sistemą, pagal kurią būtų nustatoma, kuri valstybė narė yra atsakinga už prieglobsčio prašymų nagrinėjimą, sustiprinti sistemą EURODAC, kad būtų galima veiksmingiau stebėti antrinį judėjimą ir lengviau kovoti su neteisėta migracija, ir įkurti tikrą Europos prieglobsčio agentūrą, kad būtų užtikrintas tinkamas Europos prieglobsčio sistemos veikimas. Šie pasiūlymai yra pirmieji bendros Europos prieglobsčio sistemos struktūros reformos elementai. Komisija baigia bendros Europos prieglobsčio sistemos reformą priimdama antrą rinkinį, kurį sudaro dar keturi pasiūlymai: pasiūlymas, pagal kurį Prieglobsčio procedūrų direktyva pakeičiama reglamentu, pasiūlymas, kuriuo suderinamos visose valstybėse narėse šiuo metu taikomos skirtingos procedūros ir sukuriama tikra bendra tvarka; pasiūlymas, kuriuo Priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų direktyva pakeičiama reglamentu, kuriuo nustatomi vienodi asmenų, kuriems reikia apsaugos, pripažinimo ir tarptautinės apsaugos gavėjams suteikiamų teisių standartai, taip pat pasiūlymas, pagal kurį persvarstoma Priėmimo sąlygų direktyva siekiant dar labiau suvienodinti priėmimo sąlygas ES, padidinti prašytojų integracijos galimybes ir sumažinti antrinį judėjimą. Galiausiai, vykdydama 2016 m. balandžio 6 d. paskelbtą įsipareigojimą suteikti daugiau galimybių teisėtai atvykti į ES, Komisija taip pat siūlo sukurti struktūrinę Sąjungos masto perkėlimo į ES sistemą, kad tarptautinės apsaugos suteikimas ES būtų geriau valdomas, asmenims, kuriems reikia tarptautinės apsaugos, būtų sudaromos sąlygos tvarkingai ir saugiai atvykti į ES ir taip būtų laipsniškai mažinama paskatų atvykti neteisėtai. Šie glaudžiai susiję pasiūlymai yra neatsiejama bendros Europos prieglobsčio sistemos visapusiškos reformos dalis. Antruoju pasiūlymų dėl teisės aktų, kuriais reformuojama prieglobsčio acquis, teikimo etapu svarstyti pateikti visi elementai, iš kurių būtų sudaryta tvirta, nuosekli ir integruota bendra Europos prieglobsčio sistema, grindžiama bendromis, suderintomis taisyklėmis, kurios būtų veiksmingos, užtikrintų reikiamą apsaugą ir visiškai atitiktų Ženevos konvenciją. Toliau plėtojamos veiksmingos ir reikiamą apsaugą užtikrinančios bendros Europos prieglobsčio sistemos paskirtis – užtikrinti visišką nacionalinių prieglobsčio sistemų konvergenciją, sumažinti antrinio judėjimo paskatų, sustiprinti valstybių narių tarpusavio pasitikėjimą ir apskritai sukurti gerai veikiančią Dublino sistemą. Ši sistema užtikrina, kad visoje ES su prieglobsčio prašytojais būtų elgiamasi vienodai ir tinkamai. Ji suteikia reikiamų priemonių greitai nustatyti, kuriems asmenims iš tiesų būtina tarptautinė apsauga, ir sugrąžinti tiems asmenims, kuriems apsaugos nereikia. Visada atitinkanti pagrindines teises, ji yra palanki pažeidžiamiausiems ir griežta potencialiems piktnaudžiautojams. Galiausiai bendra sistema yra ekonomiška ir pakankamai lanksti, kad ją būtų galima pritaikyti spręsti sudėtingiems uždaviniams, kurių valstybėms narėms kyla šioje srityje. •Pasiūlymo tikslai Šio pasiūlymo tikslas ‒ sukurti tikrai bendrą tarptautinės apsaugos tvarką, kuri būtų veiksminga, teisinga ir subalansuota. Pasirinkus reglamentą, kuris tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse, pašalinus sprendimo savo nuožiūra aspektus, supaprastinus, racionalizavus ir konsolidavus procedūrinę tvarką, pasiūlymu siekiama didesnio prieglobsčio procedūrų rezultatų darnumo ir vienodumo visose valstybėse narėse, panaikinant prieglobsčiui palankiausios valstybės paieškų ir antrinio judėjimo tarp valstybių narių paskatas. Pasiūlymu siekiama užtikrinti spartų ir kokybišką sprendimų priėmimą visuose procedūros etapuose. Valstybės narės privalės investuoti į savo prieglobsčio sistemas ‒ nuo procedūros administracinių etapų, aprūpindamos kompetentingas institucijas būtinomis priemonėmis, padedančiomis priimti greitus, bet svarius sprendimus, kad asmenų, kuriems reikalinga apsauga, statusas būtų greitai pripažįstamas, o asmenys, kuriems apsauga nereikalinga, būtų sparčiai grąžinami. Greitas ir veiksmingas sprendimų priėmimo procesas svarbus ir prašytojams, nes suteikia aiškumo dėl jų teisinio statuso, ir valstybėms narėms, nes padeda sumažinti priėmimo bei administravimo sąnaudas. Visoje Sąjungoje bendra teisinga ir veiksminga tvarka – tai: –Paprastesnės, aiškesnės ir trumpesnės procedūros, kuriomis bus pakeista esama skirtinga procedūrinė tvarka valstybėse narėse. Šiame pasiūlyme nustatomi trumpi, bet pagrįsti laiko terminai prašytojui pradėti procedūrą ir užbaigti prašymų nagrinėjimą tiek administraciniame, tiek apskundimo etape. Išlaikytas šešių mėnesių kriterijus dėl pirmojo sprendimo priėmimo, kartu numatyti gerokai trumpesni terminai akivaizdžiai nepagrįstiems ir nepriimtiniems reikalavimams nagrinėti. Valstybės narės taip pat turi galimybę bet kuriam prašymui suteikti pirmenybę ir jį išnagrinėti sparčiai. Nustatyti prašymų registravimo, pateikimo ir nagrinėjimo terminai, bet išimtiniu atveju juos galima pratęsti, jei valstybė narė tuo pačiu metu gauna neproporcingai daug prašymų. Tam, kad pasirengtų tokiems atvejams, valstybės narės turėtų gana reguliariai peržiūrėti ir prognozuoti savo poreikius, kad turėtų savo prieglobsčio sistemai veiksmingai valdyti reikalingų išteklių. Prireikus valstybės narės galės tikėtis ir Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros pagalbos. Be to, priimtinumo ir paspartinto nagrinėjimo procedūrų taikymas tampa privalomas ir patikslinamos nuostatos dėl paskesnių prašymų – leidžiama taikyti teisės likti administracinės procedūros pabaigoje arba jos metu išimtis. –Prašytojų teises saugančios procesinės garantijos, padedančios užtikrinti, kad prieglobsčio prašymai būtų tinkamai įvertinami taikant racionalizuotą ir trumpesnę procedūrą. Tai pasiekiama visus prašytojus procedūros pradžioje informuojant apie jų teises, pareigas ir pareigų nevykdymo pasekmes. Prašytojams reikia suteikti praktinę galimybę bendradarbiauti ir tinkamai bendrauti su atsakingosiomis institucijomis, kad jie galėtų pateikti visus turimus faktus savo prašymui pagrįsti. Šiuo pasiūlymu prašytojams suteikiamos atitinkamos procesinės garantijos visuose jų bylos nagrinėjimo etapuose, visų pirma teisė būti išklausytiems per asmeninį pokalbį, vertimą žodžiu ir nemokamą teisinę pagalbą bei atstovavimą. Be to, jie paprastai turi teisę likti, kol išaiškės procedūros baigtis. Prašytojai turi teisę gauti atitinkamą pranešimą apie sprendimą, faktines ir teisines to sprendimo priežastis, o neigiamo sprendimo atveju jie turi teisę į veiksmingą teisinę gynybą teisme. Numatytos sustiprintos apsaugos priemonės specialiųjų procedūrinių poreikių turintiems prašytojams ir nelydimiems nepilnamečiams, kaip antai išsamesnės prašytojo specialiųjų procedūrinių poreikių vertinimo, pagrindimo dokumentai bei tenkinimo taisyklės.

–Griežtesnės taisyklės, kurių tikslas – užkirsti kelią piktnaudžiavimui sistema, skirti sankcijas už akivaizdžiai piktnaudžiaujamojo pobūdžio prašymus ir panaikinti antrinio judėjimo paskatas: nustatomos aiškios prievolės prašytojams bendradarbiauti su institucijomis visos procedūros metu ir griežtos prievolių nevykdymo pasekmės. Taigi tarptautinės apsaugos prašymas nagrinėjamas su sąlyga, kad pateikiamas prašymas, paimami pirštų atspaudai, pateikiami prašymui nagrinėti būtini duomenys, taip pat esama ir liekama atsakingoje valstybėje narėje. Neįvykdžius bent vienos šių prievolių prašymas gali būti atmetamas kaip prašymas, kurio atsisakyta, pagal numanomo atsiėmimo procedūrą. Dabartiniai neprivalomi procesiniai instrumentai dėl sankcijų už piktnaudžiaujamojo pobūdžio prašytojų elgesį, antrinį judėjimą ir akivaizdžiai nepagrįstus reikalavimus tampa privalomi ir dar labiau sugriežtinti. Visų pirma pasiūlyme aiškiai ir išsamiai išvardytos privalomos priežastys, dėl kurių reikia paspartinti nagrinėjimą arba atmesti prašymus kaip akivaizdžiai nepagrįstus arba prašymus, kurių atsisakyta. Be to, buvo sustiprinti gebėjimai reaguoti į paskesnius prašymus, teikiamus piktnaudžiaujant prieglobsčio procedūra, visų pirma suteikiant galimybę išsiųsti tokius prašytojus iš valstybių narių teritorijos prieš administracinio sprendimo dėl jų prašymų priėmimą ir po jo. Kartu nustatytos visos garantijos, įskaitant teisę į veiksmingą teisinę gynybą, siekiant užtikrinti, kad būtų visada garantuojamos prašytojų teisės. –Suderintos taisyklės dėl saugių šalių ‒ vienas esminių veiksmingos bendros tvarkos aspektų, ir šiuo pasiūlymu numatyta suderinti procesines saugios šalies koncepcijos taikymo pasekmes. Jei prašytojams tarptautinė apsauga akivaizdžiai nereikalinga, nes jie atvyko iš saugios kilmės šalies, jų prašymus reikia greitai atmesti ir organizuoti greitą sugrąžinimą. Jei prašytojai jau rado pirmą prieglobsčio šalį, kurioje gavo apsaugą arba jeigu jų prašymus gali nagrinėti saugi trečioji šalis, jų prašymai turi būti paskelbiami nepriimtinais. Komisija siūlo šioje srityje palaipsniui užtikrinti visišką suderinimą ir per penkerius metus nuo reglamento įsigaliojimo nacionalinius saugių šalių sąrašus pakeisti Sąjungos lygmens sąrašais ar nuorodomis. •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis Šis pasiūlymas visapusiškai suderintas su pirmais pasiūlymais reformuoti bendrą Europos prieglobsčio sistemą, pateiktais 2016 m. gegužės 4 d. dėl Dublino reglamento, sistemos EURODAC ir Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros, bei su pasiūlymais reformuoti Priskyrimo reglamentą ir Priėmimo sąlygų direktyvą išdėstyti nauja redakcija, taip pat su pasiūlymu sukurti struktūrinę Sąjungos masto perkėlimo į ES sistemą. Kalbant apie pasiūlymą Dublino reglamentą išdėstyti nauja redakcija, šis pasiūlymas taikomas prašytojams, kuriems taikoma Dublino procedūra. Visų pirma šis pasiūlymas suderintas su taisyklėmis, nustatytomis siūlomoje naujoje Dublino reglamento redakcijoje, – jos dar labiau patikslintos; tai priimtinumo nagrinėjimo procedūra, paspartinto nagrinėjimo procedūra, paskesni prašymai, garantijos nepilnamečiams ir specialios garantijos nelydimiems nepilnamečiams. Šis pasiūlymas taip pat suderintas su nauja EURODAC reglamento redakcija, kiek tai susiję su prašytojų pirštų atspaudų ėmimu ir veido atvaizdais bei jų aktualumu tarptautinės apsaugos prašymams. Kalbant apie pasiūlymą dėl Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros, šiame pasiūlyme pabrėžiama operacinės ir techninės pagalbos, kurią agentūra gali teikti valstybėms narėms, kad užtikrintų veiksmingą tarptautinės apsaugos prašymų valdymą, svarba ir agentūros vykdomas gebėjimų stiprinimas pagal jau siūlomus suteikti naujus įgaliojimus. Kalbant apie siūlomą Priskyrimo reglamentą, abu pasiūlymai vienas kitą papildo – siūlomame Priskyrimo reglamente nustatyti trečiųjų šalių piliečių ir asmenų be pilietybės priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų reikalavimai, o šiame pasiūlyme nustatytos bendros procedūrinės tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo taisyklės. Šis pasiūlymas taip pat glaudžiai susijęs su siūloma nauja Priėmimo sąlygų direktyvos redakcija. Siekiant užtikrinti laiku ir veiksmingai atliekamą tarptautinės apsaugos prašymų vertinimą, būtina, kad prašytojai vykdytų savo informacijos teikimo prievoles, kaip nustatyta siūlomoje naujoje Priėmimo sąlygų direktyvos redakcijoje, ir šiame pasiūlyme nustatytos procesinės pasekmės šios informavimo prievolės nesilaikantiems prašytojams. •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis Šis pasiūlymas dera su išsamia ilgalaike geresnio migracijos valdymo politika, Komisijos nustatyta Europos migracijos darbotvarkėje, kurioje remiantis Pirmininko J. C. Junckerio politinėmis gairėmis buvo sukurtos keturiais ramsčiais pagrįstos nuoseklios ir tarpusavyje glaudžiai susijusios iniciatyvos. Šie ramsčiai: neteisėtos migracijos paskatų mažinimas, išorės sienų apsauga ir gyvybių gelbėjimas, taip pat tvirtos prieglobsčio politikos ir naujos teisėtos migracijos politikos užtikrinimas. Šis pasiūlymas, kuriuo toliau siekiama Europos migracijos darbotvarkėje nustatyto tikslo stiprinti Sąjungos prieglobsčio politiką, turėtų būti laikomas dalimi platesnės ES lygmens politikos, kuria siekiama ateičiai sukurti patikimą ir veiksmingą tvaraus migracijos valdymo sistemą, kuri būtų teisinga ir priimančiosioms visuomenėms bei ES piliečiams, ir susijusiems trečiųjų šalių piliečiams bei kilmės ar tranzito šalims. 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI •Teisinis pagrindas Teisinį šio pasiūlymo pagrindą sudaro Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 78 straipsnio 2 dalies d punktas, kuris numato su vienodo prieglobsčio statuso arba papildomos apsaugos statuso suteikimo ir panaikinimo bendromis procedūromis susijusias priemones. •Subsidiarumo principas Šio pasiūlymo tikslas – sukurti bendrą tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarką, kuria pakeičiamos įvairios valstybių narių prieglobsčio procedūros ir užtikrinamas tvarkos savalaikiškumas ir veiksmingumas. Trečiųjų šalių piliečių ir asmenų be pilietybės pateiktus tarptautinės apsaugos prašymus reikėtų nagrinėti pagal tvarką, reglamentuojamą pagal tas pačias taisykles, kad ir kurioje valstybėje narėje prašymas būtų pateiktas, kad tarptautinės apsaugos prašymai būtų tvarkomi vienodai, o konkretiems prašytojams būtų užtikrinamas aiškumas ir teisinis tikrumas. Be to, valstybės narės negali atskirai nustatyti bendrų taisyklių, o tai sumažins prieglobsčiui palankesnės šalies paieškų ir antrinio judėjimo tarp valstybių narių paskatas. Todėl reikalingi Sąjungos veiksmai. Kadangi šio tikslo valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl šio reglamento masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti; •Proporcingumo principas Pagal Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina jo tikslams pasiekti.

Kalbant apie bendros tarptautinės apsaugos suteikimo arba panaikinimo tvarkos nustatymą, visi šio pasiūlymo elementai apsiriboja tuo, kas būtina nustatant tokią bendrą tvarką ir sudarant sąlygas jai veikti, ją racionalizuoti ir supaprastinti, užtikrinti vienodas prašytojų teises ir garantijas, išvengti nacionalinių procedūrų skirtumų, kurių nepageidaujama pasekmė – antrinio judėjimo skatinimas. Visų procedūros etapų, įskaitant apskundimo etapą, terminų nustatymas ir administracinio etapo terminų sugriežtinimas yra būtini pokyčiai siekiant racionalizuoti procedūras ir padidinti jų veiksmingumą. Pasiūlyti apskundimo etapo terminai leidžia išlaikyti visas susijusias procedūrines garantijas, įskaitant teisę būti išklausytam ir procesinės lygybės principo laikymąsi. Siūlydama šiuos laiko terminus Komisija siekė išlaikyti pusiausvyrą tarp prašytojų teisės į jų bylos išnagrinėjimą per pagrįstą laiko trukmę ir jų teisės į veiksmingą teisinę gynybą ir gynimąsi, įskaitant nemokamos teisinės pagalbos ir atstovavimo suteikimą. •Pasirinkta priemonė Tai siūlomas reglamentas, kuriuo siekiama panaikinti ir pakeisti direktyvą. Nacionalinių tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo procedūrų suderinimo laipsnis pagal Direktyvą 2013/32/ES buvo nepakankamas, kad būtų išvengta taikomų procedūrų rūšių, procedūrų laiko terminų, prašytojo teisių ir procesinių garantijų, pripažinimo rodiklių ir suteiktos apsaugos rūšių skirtumų. Tik reglamentas, kuriuo Sąjungoje nustatoma bendra tarptautinės apsaugos tvarka ir kurio nuostatos bus taikomos tiesiogiai, gali padėti užtikrinti reikiamo lygio vienodumą ir veiksmingumą, reikalingą taikant procedūrines taisykles pagal Sąjungos prieglobsčio teisę. 3.KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Rengdama antrą pasiūlymų rinkinį Komisiją vykdė tikslines konsultacijas su valstybėmis narėmis, Jungtinių Tautų vyriausiuoju pabėgėlių reikalų komisaru ir pilietine visuomene, grindžiamas bendros Europos prieglobsčio sistemos reformos tikslais, nustatytais Komisijos 2016 m. balandžio 6 d. komunikate. Komisija atidžiai išnagrinėjo pateiktus argumentus ir stengėsi atsižvelgti į tuos, kuriems iš esmės pritarė visos šiuo pasiūlymu suinteresuotos šalys. 2016 m. birželį įvyko neformalus pasikeitimas nuomonėmis su Europos Parlamentu dėl antro pasiūlymų rinkinio. –Komisijos pasirinkimą esamą direktyvą pakeisti reglamentu teigiamai įvertino dauguma valstybių narių, išskyrus kelias, išreiškusias susirūpinimą dėl suderinamumo su jų nacionaline administracinės teisės sistema. Kai kurios nuo pat diskusijų dėl siūlomos Prieglobsčio procedūrų direktyvos nuosekliai laikėsi nuomonės, kad reglamentas, kuriame išdėstytos tiesiogiai taikomos nuostatos, yra pati veiksmingiausia teisinė priemonė, užtikrinanti prašytojų teises ir vienodą elgesį visose valstybėse narėse. Vis dėlto kai kurios suinteresuotosios šalys perspėjo dėl pavojaus, kad nustatant bendrą vardiklį gali sumažėti apsaugos reikalavimai, ypač atsižvelgiant į tai, kad Sąjunga yra pavyzdinis šios tarptautinės pabėgėlių teisės srities modelis. –Dauguma valstybių narių pripažino, kad reikia supaprastinti ir patikslinti dabartines procedūrines taisykles ir pareiškė pritariančios tolesniam prieglobsčio procedūrų derinimui visoje Sąjungoje. Valstybės narės pripažino kad reikia patikslinti ir supaprastinti priimtinumo priežastis, pasienio ir paspartintų procedūrų taikymą ir paskesnių prašymų tvarkymą. Valstybės narės iš esmės pritarė dėl ilgiausių laiko terminų nustatymo įvairiems procedūros etapams, įskaitant apskundimo etapą. Daugumą valstybių narių tenkino esamas įprastos administracinės procedūros tvarkaraštis, bet jos pripažino, kad reikia sugriežtinti terminus ir racionalizuoti procedūras. Vis dėlto kelios valstybės narės iškėlė lankstumo poreikį, kad būtų galima susitvarkyti su dideliu migrantų antplūdžiu ir neproporcingai dideliu vienu metu pateiktų prašymų skaičiumi. Valstybės narės iš esmės pritarė privalomų terminų nustatymui apskundimo etape, bet prašė diferencijuoti terminus priklausomai nuo to, ar skundai teikiami dėl įprastų, ar pagreitintų procedūrų metu priimtų sprendimų. Dauguma pilietinei visuomenei atstovaujančių suinteresuotųjų šalių ragino supaprastinti dabartines procedūrines taisykles. Tačiau jos buvo skeptiškesnės dėl privalomų laiko terminų įvairiems procedūros etapams veiksmingumo. Susirūpinimas buvo išreikštas ir dėl to, kaip suderinti siūlomus terminus su veiksmingu naudojimusi procesinėmis garantijomis. –Paspartinto nagrinėjimo procedūrą, pasienio procedūrą ir priimtinumo procedūrą dauguma valstybių narių laiko būtinomis priemonėmis siekiant veiksmingiau nagrinėti prašymus, kurie yra aiškiai apgaulingi, akivaizdžiai nepagrįsti arba nepriimtini. Skirtingos nuomonės išreikštos dėl privalomo pirmosios prieglobsčio šalies ir saugios trečiosios šalies koncepcijų taikymo atmetant prašymus kaip nepriimtinus ir privalomo paspartinto nagrinėjimo procedūros bei pasienio procedūros taikymo. Dauguma valstybių narių mano, kad reikia priemonių, kurios padėtų padidinti sistemos efektyvumą, pritaria bendrų Europos saugių kilmės šalių ir saugių trečiųjų šalių sąrašų sudarymui ir kartu pirmenybę teikia galimybei išlaikyti nacionalinius sąrašus. Kelios suinteresuotosios šalys pastebėjo, kad privalomo pirmosios prieglobsčio šalies ir saugios trečiosios šalies koncepcijų taikymo sprendžiant, ar prašymai priimtini, kartu su bendrų ES saugių trečiųjų šalių sąrašų įvedimu gali nepakakti siekiant pageidaujamo suderinimo, jei bus palikta laisvė taikyti šias koncepcijas savo nuožiūra konkretiems atvejams. Kai kurios suinteresuotosios šalys išreiškė susirūpinimą dėl galimo bendro ES ir nacionalinių saugių kilmės šalių sąrašų galiojimo ir pažymėjo, kad šalies įtraukimą arba išbraukimą iš bendro ES saugių kilmės šalių sąrašo galėtų peržiūrėti tik Europos Sąjungos Teisingumo Teismas. Dauguma pilietinės visuomenės atstovų perspėjo dėl privalomo pirmos prieglobsčio šalies ir saugios trečiosios šalies koncepcijų taikymo ir apskritai dėl specialiųjų procedūrų. Kai kurie mano, kad paspartintas procedūras reikėtų taikyti tik prašymams, kurie yra prima facie akivaizdžiai nepagrįsti arba aiškiai piktnaudžiaujamojo pobūdžio. Šiame kontekste keletas suinteresuotųjų šalių teigė, kad pažeidžiamiems prašytojams, o ypač nelydimiems nepilnamečiams specialiosios procedūros neturėtų būti taikomos. Kai kurios šalys, su kuriomis konsultuotasi, prašė didesnių garantijų nelydimiems nepilnamečiams, ypač kalbant apie skubų kvalifikuotų globėjų paskyrimą. –Valstybės narės laikė, kad į procedūrą būtina įtraukti priemones, skirtas atgrasyti nuo nepagrįsto ir antrinio judėjimo. Dauguma valstybių narių laiko, kad pasiūlyme taip pat turėtų būti nustatytos aiškios prievolės tarptautinės apsaugos prašytojams, visų pirma prievolė bendradarbiauti su institucijomis visais procedūros etapais ir teikti prašymams nagrinėti reikalingą informaciją. Prašytojai taip pat turėtų laikytis įpareigojimo neišvykti iš prašymą nagrinėjančios valstybės narės teritorijos pagal siūlomos Dublino reglamento reformos nuostatas. Dauguma valstybių narių pritarė pasiūlymui be pateisinimo pasislepiančių asmenų prašymus nagrinėti pagal paspartintą procedūrą, kartu užtikrinant visišką atitinkamų procesinių garantijų suteikimą. Kai kurios pagrindinės pilietinei visuomenei atstovaujančios suinteresuotosios šalys kartu pabrėžė, kad procedūros neturėtų būti taikomos kaip sankcijos, ir nemanė, kad būtų pagrįsta paspartintos procedūros taikymą sieti su pasislėpimu. •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas Dalį duomenų apie Prieglobsčio procedūrų direktyvos įgyvendinimą surinko Europos prieglobsčio paramos biuras per procesą, kuriuo siekiama sukaupti duomenis apie valstybių narių teisės aktus ir bendros Europos prieglobsčio sistemos priemonių įgyvendinimo praktiką. Be to, 2013 m. priėmus Prieglobsčio procedūrų direktyvą Komisija dėl šios direktyvos organizavo ne vieną Ryšių palaikymo komiteto susirinkimą, per juos Komisija ir valstybės narės aptarė valstybėms narėms įgyvendinant direktyvą kylančius klausimus. Rengiant šį pasiūlymą remtasi abiejų šių procesų metu gautais duomenimis.

•Pagrindinės teisės Šiuo pasiūlymu gerbiamos pagrindinės teisės ir atsižvelgiama į principus, visų pirma pripažintus Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ir prievoles, nustatytas tarptautinėje teisėje, visų pirma Ženevos konvencijoje dėl pabėgėlių statuso, Europos konvencijoje dėl žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos, Tarptautiniame civilinių ir politinių teisių pakte, Jungtinių Tautų konvencijoje prieš kankinimus ir Jungtinių Tautų konvencijoje dėl vaiko teisių. Bendrą tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarką reikia vykdyti visapusiškai gerbiant pagrindines Chartijoje įtvirtintas teises, įskaitant teisę į žmogaus orumą (1 straipsnis), kankinimo ir nežmoniško ar žeminančio elgesio arba baudimo uždraudimą (4 straipsnis), teisę į asmens duomenų apsaugą (8 straipsnis), teisę į prieglobstį (18 straipsnis), apsaugą nuo grąžinimo (19 straipsnis), nediskriminavimą (21 straipsnis), vyrų ir moterų lygias teises (23 straipsnis), vaiko teises (24 straipsnis) ir teisę į veiksmingą teisinę gynybą (47 straipsnis). Šiame pasiūlyme visapusiškai atsižvelgiama į vaiko teises ir specialiuosius pažeidžiamų asmenų poreikius. Pasiūlymu užtikrinama, kad specialieji nepilnamečių, visų pirma nelydimų nepilnamečių, poreikiai būtų tinkamai tenkinami, užtikrinant jų konsultavimą ir paramą jiems visais procedūros etapais. Pasiūlymu taip pat atsižvelgiama į prievoles, valstybėms narėms nustatytas pagal Europos Tarybos konvenciją dėl smurto prieš moteris ir smurto šeimoje prevencijos ir kovos su juo (Stambulo konvenciją). Atsižvelgiant į Komisijos parengtus Tarybos sprendimų pasirašyti ir sudaryti Stambulo konvenciją pasiūlymus ir siekiant užtikrinti smurtą dėl lyties patiriančių moterų, kurioms reikia tarptautinės apsaugos, tinkamo lygio apsaugą, aiškinant ir taikant šį reglamentą reikėtų paisyti lyties aspekto. Pagal pasiūlymą leidžiama saugoti duomenis, sukauptus registruojant ir teikiant tarptautinės apsaugos prašymą, įskaitant asmens duomenis ir su prašymu susijusią informaciją, taip pat vykstant asmeniniam pokalbiui, įskaitant pokalbio įrašą arba stenogramą. Siekiant užtikrinti, kad prašytojų asmens duomenys būtų saugomi ne ilgiau nei būtina, pasiūlymu garantuojama teisė į asmens duomenų apsaugą; juo nustatoma ilgiausias šių duomenų saugojimo laikotarpis. Atsižvelgiant į tai, kad šie duomenys yra neatsiejama prašytojo bylos dalis, laikoma, kad ilgiausias būtinas saugojimo laikotarpis yra dešimt metų po galutinio sprendimo. Laikoma, kad šis saugojimo laikotarpis būtinas, kai tarptautinė apsauga nesuteikiama, nes trečiosios šalies piliečiai arba asmenys be pilietybės gali bandyti kreiptis dėl tarptautinės apsaugos į kitą valstybę narę arba vėlesniais metais gali teikti paskesnius prašymus toje pačioje ar kitoje valstybėje narėje. Toks pat saugojimo laikotarpis reikalingas ir kalbant apie tuos, kuriems buvo suteikta tarptautinė apsauga, kad būtų galima peržiūrėti jų statusą, ypač pagal siūlomame Priskyrimo reglamente nustatytą reguliarios statuso peržiūros sistemą, be to, jis reikalingas ir dėl grąžinimo įsipareigojimų, nustatytų siūlomoje naujoje Dublino reglamento redakcijoje dėl tarptautinės apsaugos gavėjų. Po šio laikotarpio Sąjungoje kelerius metus pragyvenę trečiosios šalies piliečiai ar asmenys be pilietybės jau bus įgiję nuolatinio gyventojo statusą arba net valstybės narės pilietybę. Su bet kokiu asmeniu, kuris bet kurios valstybės narės pilietybę įgijo dar nesibaigus dešimties metų laikotarpiui, susiję duomenys turėtų būti nedelsiant sunaikinami. EURODAC šie duomenys bus ištrinti iš centrinės sistemos, kai tik kilmės valstybė narė sužinos, kad susijęs asmuo įgijo tokią pilietybę, nes asmuo nebepriklauso EURODAC taikymo sričiai. 4.POVEIKIS BIUDŽETUI Šiuo pasiūlymu nesukuriama jokios finansinės ar administracinės naštos Sąjungai. Taigi jis neturi poveikio Sąjungos biudžetui. 5.KITI ELEMENTAI •Stebėjimo, vertinimo ir ataskaitų teikimo tvarka Komisija šio reglamento taikymo ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia per dvejus metus nuo jo įsigaliojimo ir vėliau kas penkerius metus. Valstybės narės privalo Komisijai ir Europos Sąjungos prieglobsčio agentūrai atsiųsti tai ataskaitai parengti būtiną informaciją. Agentūra taip pat stebės, kaip valstybės narės laikosi šio reglamento, taikydama stebėjimo tvarką, kurią Komisija pasiūlė nustatyti persvarstydama Agentūros įgaliojimus. •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas Šio pasiūlymo tikslas yra užtikrinti greitą ir veiksmingą tarptautinės apsaugos prašymų tvarkymą nustatant bendrą tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarką, kuria pakeičiamos įvairios valstybių narių procedūros ir kuri taikoma visiems valstybėse narėse pateiktiems tarptautinės apsaugos prašymams. Šiame pasiūlyme patikslinamos ir racionalizuojamos procedūrinės taisyklės, o nacionalinėms institucijoms suteikiamos priemonės, reikalingos siekiant veiksmingai nagrinėti prašymus ir priimti sprendimus, kovoti su piktnaudžiavimu ir antriniu judėjimu ES viduje, kartu sustiprinant konkrečiam prašytojui reikalingas procesines garantijas ir užtikrinant, kad tvarka būtų greitesnė ir veiksmingesnė. Tarptautinės apsaugos procedūros racionalizavimas ir supaprastinimas Pasiūlymu tvarka racionalizuojama ir supaprastinama – patikslinami įvairūs etapai, kiek tai susiję su galimybe pasinaudoti tvarka. Laikoma, kad prašymas buvo pateiktas, kai tik trečiosios šalies pilietis ar asmuo be pilietybės pareiškė norą gauti tarptautinę apsaugą iš valstybės narės (25 straipsnio 1 dalis). Tą prašymą reikia užregistruoti nedelsiant arba ne vėliau nei per tris darbo dienas nuo tada, kai nacionalinės institucijos jį gavo (27 straipsnio 1 dalis). Lyginant su Prieglobsčio procedūrų direktyva, šis laiko terminas lieka nepakeistas. Tada konkrečiam prašytojui turėtų būti suteikta praktinė galimybė pateikti prašymą ir tai reikia padaryti per dešimt darbo dienų po prašymo užregistravimo (28 straipsnio 1 dalis). Nelydimiems nepilnamečiams šis terminas pradedamas skaičiuoti tik paskyrus globėją ir jam susitikus su vaiku (32 straipsnio 2 dalis). Lyginant su Prieglobsčio procedūrų direktyva, prašymo pateikimo laiko terminas yra naujovė. Valstybės narės turėtų reguliariai peržiūrėti ir prognozuoti savo poreikius, kad turėtų veiksmingam savo prieglobsčio sistemos valdymui reikalingų išteklių; be kita ko, prireikus jos turėtų rengti nenumatytų atvejų planus. Europos Sąjungos prieglobsčio agentūra turi galimybę valstybėms narėms suteikti visą reikiamą operacinę ir techninę pagalbą, kad jos sugebėtų laikytis nustatytų terminų. Matydamos, kad nesugebės laikytis šių terminų, valstybės narės turėtų kreiptis pagalbos į Europos Sąjungos prieglobsčio agentūrą naujų pasiūlytų agentūros įgaliojimų pagrindu. Jei toks prašymas nepateikiamas ir jei dėl neproporcingai didelės naštos valstybės narės prieglobsčio sistema tampa tiek neveiksminga, kad kelia grėsmę bendros Europos prieglobsčio sistemos veikimui, remdamasi Komisijos įgyvendinimo sprendimu, agentūra gali imtis priemonių, kad padėtų tai valstybei narei. Pasiūlyme numatyta racionalizuoti administracinės procedūros terminus. Terminai, nors ir nustatyti Prieglobsčio procedūrų direktyvoje, valstybėse narėse iki šiol labai skiriasi ir nuo 2015 m. balandžio mėn. iki 2016 m. balandžio mėn. vidutiniškai dėl 50 proc. bylų Europos Sąjungoje sprendimas buvo nepriimtas ilgiau nei šešis mėnesius. Pasiūlyme pateiktas šešių mėnesių prašymo nagrinėjimo pagal įprastą procedūrą terminas, jį vieną kartą galima pratęsti tris mėnesiams neproporcingai didelės naštos atveju arba dėl bylos sudėtingumo (34 straipsnio 2 ir 3 dalys). Išlieka Prieglobsčio procedūrų direktyvoje numatyta galimybė laikinai sustabdyti prašymo nagrinėjimą dėl pasikeitusių aplinkybių kilmės šalyje. Tačiau ir šiuo atveju prašymo nagrinėjimo terminas turėtų neviršyti 15 mėnesių (34 straipsnio 5 dalis). Nustatyti nauji paspartinto nagrinėjimo procedūros terminai (40 straipsnio 2 dalis) ir terminai nepriimtinų prašymų atveju (34 straipsnio 1 dalis). Prieglobsčio procedūrų direktyvoje šiuo metu terminų tokioms procedūroms nėra, dėl šios priežasties terminai valstybėse narėse labai skiriasi: nuo kelių dienų iki kelių mėnesių. Šios procedūros turėtų būti tikslingos, todėl paspartinto nagrinėjimo procedūrai pasiūlytas dviejų mėnesių terminas, o nepriimtinumo atveju ‒ vienas mėnuo. Tais atvejais, kai nepriimtinumas grindžiamas tuo, kad prašytojas atvyko iš pirmos prieglobsčio šalies arba saugios trečiosios šalies, priimtinumo patikrinimui nustatytas dešimties darbo dienų terminas, siekiant užtikrinti veiksmingą siūlomos Dublino reformos taisyklių, pagal kurias reikalaujama, kad pirmoji valstybė narė, kuriai buvo pateiktas prašymas, nagrinėtų priimtinumą prieš taikydama atsakingosios valstybės narės nustatymo kriterijus, vykdymą (34 straipsnio 1 dalies antra pastraipa). Pasienio procedūrai išlieka keturių savaičių terminas, kaip ir Prieglobsčio procedūrų direktyvoje (41 straipsnio 2 dalis). Šis pasiūlymas apima visą tarptautinės apsaugos procedūrą, todėl terminai nustatyti ir skundų teikimui bei sprendimų priėmimui pirmame skundų teikimo etape. Tai būtina siekiant užtikrinti procedūros nešališkumą ir veiksmingumą, taip pat siekiant bendro tikslo dėl geresnio procedūros suderinimo (55 straipsnis). Komisija pripažįsta, kad valstybėms narėms kartais gali būti sunku laikytis šiame pasiūlyme nustatytų terminų. Tačiau daugiausia svarbos teikiama konkretaus prašytojo poreikiui sulaukti teisinio tikrumo dėl savo padėties. Teikdama šį pasiūlymą Komisija taip pat atsižvelgė į savo pasiūlymą gerokai sustiprinti Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros įgaliojimus ir į valstybių narių galimybę tikėtis operacinės ir techninės pagalbos iš agentūros, kitų valstybių narių ir tarptautinių organizacijų.

Prašytojų teisės ir pareigos Pasiūlyme pateiktos aiškios nuostatos dėl prašytojų teisių ir pareigų tarptautinės apsaugos tvarkos reikmėms. Jame nustatytos konkrečiam prašytojui būtinos garantijos, kad jis galėtų veiksmingai naudotis savo teisėmis, kartu nustatytos tam tikros prašytojo pareigos, kad jam būtų priskirta atsakomybė visos procedūros metu (7 straipsnis). Pagal Komisijos siūlomą Dublino reglamento reformą prašytojai savo prašymus turi pateikti pirmo atvykimo valstybėje narėje arba toje valstybėje narėje, kurioje jie teisėtai yra (7 straipsnio 1 dalis). Prašytojai privalo bendradarbiauti su už juos atsakingomis institucijomis, kad pastarosios galėtų nustatyti jų tapatybę, be kita ko, sutikti pateikti pirštų atspaudus ir veido atvaizdą. Prašytojai taip pat privalo pateikti visus turimus duomenis, kurie reikalingi prašymui nagrinėti (7 straipsnio 2 dalis). Prašytojas atsakingosioms institucijoms turi pateikti informaciją apie savo gyvenamąją vietą ir telefono numerį, kad su juo būtų galima susisiekti procedūros tikslais (7 straipsnio 4 dalis). Prašytojai turi būti informuojami apie tvarką, kurios reikia laikytis, jų teises ir pareigas procedūros metu, pareigų nevykdymo pasekmes, nagrinėjimo rezultatą ir galimybę apskųsti neigiamą sprendimą (8 straipsnio 2 dalis). Valstybių narių pareiga pateikti prašytojui visą būtiną informaciją tampa dar svarbesnė dėl pasekmių, kurias prašytojas gali patirti dėl prievolių nevykdymo. Pavyzdžiui, jei prašytojas atsisakys bendradarbiauti nesuteikdamas prašymo nagrinėjimui reikalingos informacijos ir nepateikdamas savo pirštų atspaudų bei veido atvaizdo, prašymas dėl to gali būti atmestas kaip prašymas, kurio atsisakyta, pagal prašymo numanomo atsiėmimo procedūrą (7 straipsnio 3 dalis ir 39 straipsnio 1 dalies c punktas). Atsisakymas vykdyti prievolę pateikti pirštų atspaudus šiuo metu yra pagrindas pagreitintai nagrinėjimo procedūrai. Tačiau tai laikant svarbiu elementu, kad prašymas būtų išbaigtas, nustatytos sunkesnės pasekmės prašytojui dėl šios prievolės nevykdymo. Prašytojai turi likti valstybėse narėse, kuriose privalo būti pagal Dublino reglamentą (7 straipsnio 5 dalis), ir vykdyti visas pranešimų teikimo prievoles, kurios gali kilti pagal Priėmimo sąlygų direktyvą (7 straipsnio 6 dalis). Dėl pranešimų teikimo prievolių nevykdymo prašymas gali būti atmetamas kaip prašymas, kurio atsisakyta (39 straipsnio 1 dalies f punktas), o jei prašytojas nelieka valstybėje narėje, kurioje privalo būti, jo prašymui taikoma paspartinto nagrinėjimo procedūra (40 straipsnio 1 dalies g punktas). Per tris darbo dienas po prašymo pateikimo prašytojui turi būti išduodamas dokumentas, liudijantis, kad asmuo yra prašytojas, patvirtinantis, kad jis turi teisę likti valstybės narės teritorijoje, ir konstatuojantis, kad tai nėra galiojantis kelionės dokumentas (29 straipsnis). Pagrindinės dokumentų nuostatos paimtos iš Priėmimo sąlygų direktyvos ir įtrauktos į šį pasiūlymą, siekiant racionalizuoti tarptautinės apsaugos procedūrą. Pasiūlyme nustatyta informacijos, kuri turėtų būti įtraukta į šį dokumentą, rūšis ir numatyta galimybė įgyvendinimo aktu suvienodinti šių dokumentų formatą, siekiant užtikrinti, kad visose valstybėse narėse visi prašytojai gautų tokį patį dokumentą (29 straipsnio 5 punktas). Prašytojas turi teisę likti valstybės narės teritorijoje administracinės procedūros tikslais ir visą jos trukmę. Ši teisė nereiškia leidimo gyventi ir nesuteikia prašytojui teisės be leidimo išvykti į kitą valstybę narę. Kaip ir Prieglobsčio procedūrų direktyvoje, teisės likti administracinės procedūros metu taikymo išimtys pasiūlyme yra ribotos, aiškiai apibrėžtos ir siejasi su paskesniais prašymais bei perdavimo arba išdavimo kitai valstybei narei pagal Europos arešto orderį, trečiajai šaliai arba tarptautiniam baudžiamajam teismui atvejais (9 straipsnis). Procesinės garantijos Tvarką būtina racionalizuoti, siekiant užtikrinti, kad ji būtų veiksminga visose valstybėse narėse ir kad konkretus prašytojas teigiamo arba neigiamo sprendimo sulauktų kuo greičiau. Tačiau tai neturėtų sukelti nepageidaujamų pasekmių – neturėtų turėti neigiamos įtakos asmens teisei į jo prašymo tinkamą ir išsamų nagrinėjimą, per kurį prašytojas galėtų pateikti visą informaciją, aktualią jo prašymo pagrindimui. Būtent dėl šios priežasties į pasiūlymą įtraukta svarbių garantijų prašytojui tam, kad taikant ribotas išimtis ir visais procedūros etapais prašytojas turėtų teisę būti išklausytas per asmeninį pokalbį, gautų reikiamą vertimo žodžiu paslaugą ir nemokamą teisinę pagalbą bei atstovavimą. Pasiūlymas garantuoja prašytojų teisę būti išklausytiems per asmeninį pokalbį dėl priimtinumo arba jų prašymų esmės, kad ir kokios rūšies administracinė procedūra būtų taikoma jų atveju (12 straipsnio 1 dalis). Tam, kad teisė į asmeninį pokalbį būtų veiksminga, prašytojui turėtų padėti vertėjas žodžiu (12 straipsnio 8 dalis) ir suteikta galimybė pateikti išsamius savo paaiškinimus dėl prašymo priežasčių. Svarbu, kad prašytojui būtų suteikta pakankamai laiko pasirengti ir konsultuotis su savo patarėju teisės klausimais ar kitu patarėju ir pokalbio metu jam galėtų padėti patarėjas teisės klausimais ar kitas patarėjas. Per esminius pokalbius, vykdomus nagrinėjant prašymą iš esmės, prašytojui suteikiama galimybė pateikti visą informaciją, reikalingą jo prašymui pagrįsti, ir pasiaiškinti dėl bet kokios trūkstamos informacijos ar nenuoseklumo (11 straipsnio 2 dalis). Priimtinumo procedūros kontekste prašytojas turi teisę į pokalbį dėl priimtinumo, kuriame jam suteikiama galimybė pateikti tinkamas priežastis, kodėl jo prašymas negali būti atmestas kaip nepriimtinas (10 straipsnio 2 dalis). Asmeninis pokalbis turėtų vykti atitinkamą konfidencialumą užtikrinančiomis sąlygomis (12 straipsnio 2 dalis) ir jį turėtų vesti tinkamai paruošti ir kompetentingi darbuotojai, įskaitant prireikus kitų valstybių narių institucijų darbuotojus arba Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros atsiųstus ekspertus (12 straipsnio 3 ir 7 dalys). Asmeninio pokalbio gali nebūti tik tada, kai sprendžiančioji institucija ketina priimti teigiamą sprendimą dėl prašymo arba mano, kad prašytojas nėra tinkamas pokalbiui arba su juo negalima rengti pokalbio dėl nuo jo nepriklausančių aplinkybių (12 straipsnio 5 dalis). Kadangi asmeninis pokalbis yra viena esminių prašymo nagrinėjimo dalių, pokalbį reikėtų įrašyti, o prašytojams ir jų patarėjams teisės klausimais turėtų būti suteikta galimybė gauti pokalbio įrašą ir ataskaitą arba stenogramą prieš sprendžiančiajai institucijai priimant sprendimą arba, paspartinto nagrinėjimo procedūros atveju, tuo pačiu metu, kai priimamas sprendimas (13 straipsnis). Pagal Prieglobsčio procedūrų direktyvą prašytojai turi teisę gauti nemokamą teisinę ir procedūrinę informaciją administracinės procedūros metu ir turėtų gauti nemokamą teisinę pagalbą pirmo lygio skundo teikimo etape, jei neturi lėšų patys apmokėti tokios teisinės pagalbos. Šiame pasiūlyme galimybė gauti teisinę pagalbą ir atstovavimą visais procedūros etapais laikoma būtina, kad prašytojai galėtų pasinaudoti visomis savo teisėmis, atsižvelgiant į griežtesnius procedūros laiko terminus. Todėl prašytojams suteikiama teisė prašyti nemokamos teisinės pagalbos ir atstovavimo visais procedūros etapais (15 straipsnio 1 dalis), taikant pasiūlyme nustatytas ribotas išimtis. Valstybės narės gali atitinkamai nuspręsti neteikti nemokamos teisinės pagalbos ir atstovavimo, jei prašytojas turi pakankamų išteklių ir jei laikoma, kad nėra realios tikimybės, kad prašymas arba skundas bus patenkinti (15 straipsnio 3 dalies a ir b punktai ir 5 dalies a ir b punktai). Administracinės procedūros metu valstybės narės taip pat gali nuspręsti neteikti nemokamos teisinės pagalbos ir atstovavimo paskesnių prašymų atveju (15 straipsnio 3 dalies c punktas) ir skundo teikimo etape dėl antro ar aukštesnio laipsnio skundo (15 straipsnio 5 dalies c punktas). Komisija mano, kad būtina ir tinkama išplėsti šią teisę administracinei procedūrai, pripažįstant jau dvidešimt dviejose valstybėse narėse taikomą praktiką. Tam reikia skirti tinkamų išteklių sprendimų priėmimo kokybei užtikrinti administracinės procedūros metu. Tačiau tai, kad valstybės narės jau suteikia šią galimybę, rodo, kad nemokamos teisinės pagalbos ir atstovavimo suteikimas naudingas užtikrinant kokybišką pagalbą, o tai suteikia galimybę priimti kokybiškesnius administracinius sprendimus ir galbūt sumažinti skundų skaičių. Nelydimi nepilnamečiai ir prašytojai, kuriems reikia specialių procesinių garantijų Pasiūlyme įtvirtintos aukšto lygio specialios procesinės garantijos pažeidžiamiems prašytojams (19 straipsnis), visų pirma nelydimiems nepilnamečiams (21 ir 22 straipsniai). Siekiant šiems prašytojams užtikrinti teisingą procedūrą, svarbu kuo anksčiau procedūros metu nustatyti jų poreikius ir suteikti tinkamą pagalbą ir konsultavimą visais procedūros etapais (20 straipsnio 1 dalis). Jei nėra galimybės suteikti tinkamos paramos paspartinto nagrinėjimo arba pasienio procedūros metu, šios procedūros neturėtų būti atliekamos (19 straipsnio 3 dalis). Apskritai vaikų atžvilgiu dominuojantis bendros tvarkos taikymo principas yra visų pirma atsižvelgti į vaiko interesus. Visi vaikai, kad ir koks būtų jų amžius, ir nepriklausomai nuo to, lydimi jie ar ne, taip pat turi teisę į asmeninį pokalbį, išskyrus atvejus, kai tai akivaizdžiai neatitinka vaiko interesų (21 straipsnio 1 ir 2 dalys). Nelydimiems nepilnamečiams reikia paskirti globėją kuo greičiau ir ne vėliau nei per penkias darbo dienas nuo to momento, kai nelydimas nepilnametis pateikė prašymą (22 straipsnio 1 dalis). Dėl valstybėse narėse nelydimiems nepilnamečiams taikomų įvairių globos sistemų skirtumų gali atsitikti taip, kad procesinės garantijos nebus vykdomos, nepilnamečiai negaus tinkamos priežiūros arba jiems kils pavojus ar nesaugių situacijų, dėl ko jie, tikėtina, gali pasislėpti. Šiuo pasiūlymu, atsižvelgiant į Pagrindinių teisių agentūros atliktą vaikų globos tyrimą, siekiama standartizuoti globos praktikas, kad globa visoje Sąjungoje būtų greitai suteikiama ir veiksminga. Globėjo vaidmuo yra padėti nelydimam nepilnamečiui ir jam atstovauti, siekiant apsaugoti vaiko interesus ir bendrą gerovę tarptautinės apsaugos procedūros metu. Kai būtina ir leidžiama pagal nacionalinę teisę, globėjas gali naudotis veiksnumu nepilnamečio vardu (4 straipsnio 2 dalies f punktas). Siekiant užtikrinti, kad nelydimi nepilnamečiai gautų tinkamą pagalbą, pasiūlyme nustatyta, kad globėjo atsakomybei negalima priskirti neproporcingai didelio nepilnamečių skaičiaus (22 straipsnio 4 dalies pirma pastraipa). Atsižvelgiant į globėjo užduotis ir atsakomybę, įskaitant įvairių procedūrinių etapų laiko terminus pagal šį reglamentą, kiekvienam globėjui būtina paskirti pagrįsto dydžio bylų skaičių ir šiame pasiūlyme taip pat numatyti atitinkamą kiekvieno globėjo veiklos stebėjimo sistemą (22 straipsnio 4 dalies antra pastraipa). Paspartinto nagrinėjimo procedūros ir pasienio procedūros taikymas Šiame pasiūlyme paspartinto nagrinėjimo procedūra tampa privaloma dėl tam tikrų ribotų priežasčių, susijusių su prima facie akivaizdžiai nepagrįstais prašymais, pavyzdžiui, kai prašytojas daro aiškiai nenuoseklius ar melagingus pareiškimus, klaidina institucijas pateikdamas suklastotus dokumentus arba atvyksta iš saugios kilmės šalies. Be to, prašymą reikia nagrinėti pagal paspartinto nagrinėjimo procedūrą, jei jis akivaizdžiai piktnaudžiaujamojo pobūdžio, pavyzdžiui, kai prašytojas siekia, kad būtų atidėtas arba sutrukdytas sprendimo grąžinti vykdymas arba neprašė tarptautinės apsaugos pirmo teisėto atvykimo valstybėje narėje arba valstybėje narėje, kurioje lankosi teisėtai, arba kai prašytojas, kurio prašymas nagrinėjamas ir kuris pateikė prašymą kitoje valstybėje narėje, arba yra kitos valstybės narės teritorijoje be teisę gyventi suteikiančio dokumento grąžinamas pagal naujas taisykles, kurias pasiūlė Komisija pagal Dublino reglamentą, neįrodęs, kad taip atsitiko dėl nuo jo nepriklausančių aplinkybių (40 straipsnio 1 dalis).

Pasienio procedūros, kurių metu paprastai vykdomas sulaikymas, išlieka neprivalomos ir gali būti taikomos nagrinėjant prašymų priimtinumą arba esmę tuo pačiu pagrindu kaip pagal paspartinto nagrinėjimo procedūrą. Nepriėmus sprendimo per keturias savaites, prašytojas įgyja teisę atvykti į teritoriją ir likti joje (41 straipsnis). Atsižvelgiant į tai, kad paspartinto nagrinėjimo procedūra dabar tampa privaloma ir kad taikant pasienio procedūrą daugeliu atveju atliekamas sulaikymas, o abiejų procedūrų trukmė trumpa ir po sprendimo dėl kurios nors šių procedūrų nėra automatinio stabdomojo poveikio, būtina, kad konkrečiam prašytojui būtų taikomos visos procesinės garantijos, ypač teisė būti išklausytam asmeninio pokalbio metu, vertimas žodžiu bei nemokama teisinė pagalba ir atstovavimas (40 straipsnio 1 dalis ir 41 straipsnio 1 dalis). Šios procedūros ribotai taikomos nelydimiems nepilnamečiams (40 straipsnio 5 dalis ir 41 straipsnio 5 dalis) ir jos negali būti taikomos prašytojams, kuriems reikia specialių procesinių garantijų, išskyrus atvejus, kai tiems prašytojams galima suteikti tinkamą pagalbą šių procedūrų vykdymo metu (19 straipsnio 3 dalis) Prašymų priimtinumas Bendra taisyklė tokia, kad reikia nagrinėti tarptautinės apsaugos prašymo esmę, siekiant nustatyti, ar prašytojas priskiriamas prie tarptautinės apsaugos gavėjų pagal Reglamentą (ES) Nr. XXX/XXX (Priskyrimo reglamentas). Prašymo iš esmės nagrinėti nereikia, jei jis pagal šį pasiūlymą turėtų būti pripažintas nepriimtinu. Šiame pasiūlyme nustatyta, kad, jei galima pritaikyti kurią nors pasiūlyme nurodytą priimtinumo priežastį, prašymą reikia atmesti kaip nepriimtiną (36 straipsnio 1 dalis), o nagrinėjimas turėtų trukti ne ilgiau nei vieną mėnesį (34 straipsnio 1 dalis). Prieš nustatant atsakingąją valstybę narę pagal Komisijos Dublino reglamente nustatytas naujas taisykles, pirmoji valstybė narė, kurioje pateikiamas prašymas, turėtų nagrinėti jo priimtinumą, kai šalis, kuri nėra valstybė narė, laikoma prašytojo pirmąja prieglobsčio šalimi arba saugia trečiąja šalimi. Siekiant užtikrinti veiksmingą Dublino sistemos veikimą, pasiūlyme numatyta, kad su pirmąja prieglobsčio šalimi arba saugia trečiąja šalimi susijusių priežasčių nagrinėjimas turėtų trukti ne ilgiau nei dešimt darbo dienų (34 straipsnio 1 dalies antra pastraipa). Prašymas turėtų būti laikomas nepriimtinu, jei tai paskesnis prašymas be naujos atitinkamos informacijos ar duomenų arba jei atskiras sutuoktinio, partnerio ar lydimo nepilnamečio prašymas nelaikomas pagrįstu (36 straipsnio 1 dalies c ir d punktai). Su pirmąja prieglobsčio šalimi ar saugia trečiąja šalimi susijusios priežastys neturėtų būti taikomos papildomos apsaugos gavėjams, kurie buvo perkelti pagal Reglamentą (ES) Nr. XXX/XXX (Perkėlimo reglamentas), jeigu atsidūrę valstybių narių teritorijoje jie nuspręstų kreiptis dėl pabėgėlio statuso. Atvejai, kuriems taikomas Dublino reglamentas, įskaitant tuos, kai kita valstybė narė suteikė tarptautinę apsaugą, kaip nustatyta siūlomoje Dublino reformoje, turėtų būti nagrinėjami pagal Dublino sistemą (36 straipsnio 2 dalis). Jei pagal prima facie įvertinimą aišku, kad prašymą reikia atmesti kaip akivaizdžiai nepagrįstą, prašymą galima atmesti šiuo pagrindu nenagrinėjant jo priimtinumo. Atsižvelgiant į tai, kad priimtinumo procedūros trukmė labai trumpa ir tam tikrais atvejais sprendimas, pavyzdžiui, priimtas su pirmąja prieglobsčio šalimi susijusiu pagrindu, neturi automatinio stabdomojo poveikio, būtina, kad konkrečiam prašytojui būtų taikomos visos procesinės garantijos, ypač teisė būti išklausytam per asmeninį pokalbį, vertimas žodžiu bei nemokama teisinė pagalba (36 straipsnio 1 dalis). Tačiau išimtys dėl šių procesinių garantijų daromos paskesnių prašymų atveju. Paskesnių prašymų nagrinėjimas Šiame pasiūlyme patikslinama ir supaprastinama paskesnių prašymų nagrinėjimo procedūra, kartu nustatomos reikiamos priemonės, kad būtų išvengta piktnaudžiavimo pasinaudojant paskesnių prašymų galimybe. Paskesnis prašymas ‒ tai prašymas, kurį tas pats prašytojas pateikia bet kurioje valstybėje narėje po to, kai ankstesnis prašymas atmetamas galutiniu sprendimu (42 straipsnio 1 dalis). Paskesnis prašymas preliminariai išnagrinėjamas, siekiant nustatyti, ar prašytojas pateikė naujos informacijos arba duomenų, kurie labai padidintų tikimybę, kad prašytojas gali būti priskirtas prie tarptautinės apsaugos gavėjų (42 straipsnio 2 dalis). Jei taip nėra, paskesnį prašymą reikia atmesti kaip nepriimtiną ar akivaizdžiai nepagrįstą, jei prašymas taip aiškiai neturi pagrindo ar yra piktnaudžiaujamojo pobūdžio, kad nėra realios tikimybės, jog bus patenkintas (42 straipsnio 5 dalis). Pasiūlyme nustatyta, kad preliminarų nagrinėjimą reikia atlikti remiantis raštu pateiktais dokumentais ir asmeniniu pokalbiu. Tačiau be asmeninio pokalbio galima apsieiti, kai iš raštu pateiktų dokumentų aišku, kad prašyme nepateikiama atitinkamos naujos informacijos ar duomenų arba jis akivaizdžiai neturi pagrindo ir nėra realios tikimybės, kad bus patenkintas (42 straipsnio 3 dalis). Be to, prašytojas negaus nemokamos teisinės pagalbos preliminaraus nagrinėjimo etape (15 straipsnio 3 dalies c punktas). Paskesnių prašymų atveju nėra automatinio stabdymo poveikio ir galima daryti išimtis dėl asmens teisės likti valstybės narės teritorijoje, kai paskesnis prašymas atmetamas kaip nepriimtinas ar akivaizdžiai nepagrįstas arba antro ir kitų paskesnių prašymų atveju, kai tik prašymas buvo pateiktas bet kurioje valstybėje narėje po galutinio sprendimo, kuriuo ankstesnis paskesnis prašymas atmestas kaip nepriimtinas, nepagrįstas arba akivaizdžiai nepagrįstas (43 straipsnis). Komisija šį metodą laiko pagrįstu, atsižvelgdama į tai, kad konkretaus prašytojo prašymas jau buvo išnagrinėtas pagal administracinę procedūrą ir teisme, kur prašytojas naudojosi procesinėmis garantijomis, įskaitant asmeninį pokalbį, vertimą žodžiu bei nemokamą teisinę pagalbą ir atstovavimą. Saugios šalies koncepcija Komisija 2016 m. balandžio 6 d. komunikate laikėsi nuomonės, kad esminį bendro metodo aspektą sudaro saugios šalies mechanizmų taikymas. Visų pirma Komisija pabrėžė, kad tai padės suderinti koncepcijos procesines pasekmes ir panaikinti teisę savo nuožiūra spręsti dėl jos taikymo arba netaikymo. Pirmos prieglobsčio šalies ir saugios trečiosios šalies koncepcijų taikymas leidžia tam tikrus prašymus paskelbti nepriimtinais, kai apsaugą galima gauti trečiojoje šalyje (36 straipsnio 1 dalies a ir b punktai). Šias dvi koncepcijas prašytojui galima taikyti po individualaus nagrinėjimo, kuris apima pokalbį dėl priimtinumo. Šiame pasiūlyme šios dvi koncepcijos patikslintos. Abi jos grindžiamos pakankamos apsaugos buvimu, kaip apibūdinta pasiūlyme (44 ir 45 straipsniai). Pagrindinis dviejų koncepcijų skirtumas siejamas su konkrečiu prašytoju. Pagal pirmos prieglobsčio šalies koncepciją prašytojas turėjo apsaugą pagal Ženevos konvenciją arba pakankamą apsaugą toje trečiojoje šalyje ir gali toliau ta apsauga naudotis, o pagal saugios trečiosios šalies koncepciją prašytojas turi galimybę gauti apsaugą pagal pagrindinius Ženevos konvencijos standartus arba pakankamą apsaugą pagal šį pasiūlymą. Dėl šio skirtumo šiame pasiūlyme, kaip ir pagal dabartinę teisės sistemą, numatytas skundo automatinis stabdomasis poveikis sprendimui, priimtam saugios trečiosios šalies pagrindu, bet ne pirmosios prieglobsčio šalies pagrindu (53 straipsnio 2 dalies b punktas). Laikoma, kad yra didesnis pavojus pažeisti Europos žmogaus teisių konvencijos (EŽTK) 3 straipsnį, kai taikoma saugios trečiosios šalies koncepcija, todėl išlieka būtinas skundo stabdomasis poveikis užtikrinant veiksmingą teisės gynimo priemonę pagal EŽTK 13 straipsnį. Dėl saugios trečiosios šalies koncepcijos Komisija 2016 m. vasario 10 d. komunikate paragino visas valstybes nares ją numatyti ir nurodyti naudoti savo nacionalinėje teisėje. Šiame pasiūlyme Komisija siūlo suderintą ES jos naudojimo metodą, visapusiškai gerbiant Chartijoje, EŽTK ir Ženevos konvencijoje įtvirtintus tarptautinius įpareigojimus, garantuojant, kad ji bus vienodai taikoma visose valstybėse narėse, ir siūlo saugias trečiąsias šalis nustatyti Sąjungos lygmeniu ateityje iš dalies pakeičiant šį reglamentą, remiantis šiame reglamente nustatytomis sąlygomis ir atlikus išsamų, įrodymais pagrįstą įvertinimą, kuris apimtų išsamų tyrimą ir plačias konsultacijas su valstybėmis narėmis bei atitinkamomis suinteresuotosiomis šalimis (46 straipsnis). Tačiau saugios trečiosios šalies koncepciją galima ir tiesiogiai taikyti konkretiems atvejams pagal reglamente nustatytas sąlygas. Saugios kilmės šalies koncepcijos taikymas leidžia valstybei narei nagrinėti prašymą pagal paneigiamą prielaidą, kad prašytojo kilmės šalis yra saugi. Taikant šią koncepciją prašymus galima nagrinėti pagal paspartinto nagrinėjimo procedūrą (40 straipsnio 1 dalies e punktas) ir, jei prašymas šiuo pagrindu atmetamas kaip akivaizdžiai nepagrįstas, skundas neturi automatinio stabdomojo poveikio (53 straipsnio 2 dalies a punktas).

2015 m. rugsėjo mėn. Komisija pasiūlė priimti reglamentą, kuriuo sudaromas ES bendras saugių kilmės šalių sąrašas, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos greitai nagrinėti asmenų iš šių šalių prašymus. Komisijos manymu, ES bendras saugių kilmės šalių sąrašas turėtų būti neatsiejama šio reglamento projekto dalis. Būtent dėl šios priežasties į šį pasiūlymą įtrauktas Komisijos pasiūlymas dėl reglamento, kuriuo sudaromas ES bendras saugių kilmės šalių sąrašas, įskaitant tą patį šalių sąrašą, grindžiamą tais pačiais argumentais, kaip ir tame pasiūlyme, su nedideliais teksto pakeitimais, kuriais atsižvelgiama į vykstančias teisėkūros institucijų diskusijas (48 straipsnis). Kai teisėkūros institucijos susitars dėl Komisijos pasiūlymo sudaryti ES bendrą saugių kilmės šalių sąrašą, tas pasiūlymas turės būti priimtas. Galutinį to naujo reglamento tekstą reikėtų įtraukti į Prieglobsčio procedūrų reglamentą prieš pastarąjį priimant, o reglamentą, kuriuos sudaromas ES bendras saugių kilmės šalių sąrašas, reikėtų panaikinti. Tikslas ‒ siekti visiško saugių kilmės šalių ir saugių trečiųjų šalių nuorodų suderinimo Sąjungos lygmeniu, remiantis Europos Sąjungos prieglobsčio agentūrai padedant paruoštais Komisijos pasiūlymais. Būtent dėl šios priežasties į šį pasiūlymą įtraukta laikino galiojimo sąlyga, pagal kurią valstybės narės nacionalines saugių kilmės šalių arba saugių trečiųjų šalių nuorodas galės išsaugoti tik penkerius metus po šio reglamento projekto įsigaliojimo (50 straipsnio 1 dalis). Teisė į veiksmingą teisinę gynybą Tam, kad prašytojas galėtų naudotis savo teise į veiksmingą teisinę gynybą, jis paprastai turi teisę likti tol, kol baigsis pirmo laipsnio skundo pateikimo terminas ir, jei prašytojas šia teise naudojasi, kol laukiama teisinės gynybos rezultato (54 straipsnio 1 dalis). Skundo stabdomasis poveikis tik ribotais atvejais gali būti neautomatinis ir konkrečiam prašytojui reikėtų prašyti teismo sustabdyti grąžinimo sprendimo vykdymą arba teismas tai atliktų savo iniciatyva. Tais atvejais, kai neigiamu sprendimu prašymas atmetamas kaip akivaizdžiai nepagrįstas arba nepagrįstas pagal paspartinto nagrinėjimo procedūrą arba pasienio procedūrą, kaip nepriimtinas, nes prašytojas atvyko iš pirmosios prieglobsčio šalies, arba tai yra paskesnis prašymas, jei prašymas buvo atmestas kaip aiškiai atsiimtas arba prašymas, kurio atsisakyta, teismas gali leisti prašytojui likti, remdamasis jo prašymu arba veikdamas ex officio sustabdyti grąžinimo sprendimo vykdymą (54 straipsnio 2 dalis). Jei prašytojas pateikia tolesnį skundą dėl sprendimo pirmojo ar paskesnio skundo atveju, jis iš principo neturi teisės likti valstybių narių teritorijoje (54 straipsnio 5 dalis). Jei teisė į veiksmingą teisinę gynybą su automatinio stabdymo poveikiu yra ribojama, prašytojo teisės turėtų būti tinkamai užtikrinamos suteikiant jam reikiamą vertimo žodžiu paslaugą ir teisinę pagalbą bei duodant prašytojui pakankamai laiko prašymui parengti ir pateikti teismui. Be to, kaip tokiu atveju nustatė Europos žmogaus teisių teismas (EŽTT) sprendime M. S. S. prieš Belgiją ir Graikiją, teismas turėtų turėti galimybę nagrinėti neigiamo sprendžiančiosios institucijos sprendimo faktines ir teisines aplinkybes. Tokiais atvejais, atsižvelgiant į EŽTT sprendimą I. M. prieš Prancūziją ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimą Dörr, ir dėl griežtų skundų pateikimo terminų Komisija siūlo garantijas, kurios Prieglobsčio procedūrų direktyvoje buvo taikomos tik pasienio procedūrai, išplėsti visiems atvejams, kai prašytojas turi atskirai kreiptis dėl laikinosios apsaugos (54 straipsnio 3 dalis). Prašytojui turėtų būti leista likti teritorijoje, kol sulauks procedūros, kuria nustatoma, ar jis galės likti, rezultato. Tačiau tą sprendimą reikėtų priimti per vieną mėnesį po skundo pateikimo (54 straipsnio 4 dalis). Tarptautinės apsaugos panaikinimas Savo siūlomame Priskyrimo reglamente Komisija siūlo sugriežtinti taisykles dėl statuso peržiūros tikrinant, ar vis dar vykdomi tinkamumo kriterijai, nustatydama sistemingas ir reguliariais peržiūras. Tokios peržiūros turi būti atliekamos, jei kilmės šalyje įvyko reikšmingų aktualių pokyčių, kurie Sąjungos lygmeniu matyti kilmės šalies informacijos ir bendroje analizėje, paruoštoje Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros, ir kai leidimai gyventi pabėgėliams atnaujinami pirmą kartą, o tarptautinės apsaugos gavėjams ‒ pirmą ir antrą kartą. Sprendžiančiosios institucijos įpareigojamos panaikinti statusą, nutraukti arba atsisakyti pratęsti jo galiojimą, jeigu nelieka būtinybės suteikti apsaugą arba suteikus apsaugą atsiranda pagrindas nesuteikti statuso. Tarptautinės apsaugos panaikinimo procedūra šiame pasiūlyme išlieka beveik nepakeista, palyginti su esama teisės sistema. Tačiau, atsižvelgiant į siūlomą reguliarią statuso peržiūrą, manyta, kad asmeniui būtina sustiprinti procesines garantijas, suteikiant jam galimybę išdėstyti savo atvejį per asmeninį pokalbį, o ne vien raštu pateikiamais dokumentais, kaip daroma dabar, taip pat parūpinant reikiamą vertimą žodžiu (52 straipsnio 1 dalies b punktas ir 52 straipsnio 4 dalis). Asmuo ir toliau naudosis teise į nemokamą teisinę pagalbą bei atstovavimą (52 straipsnio 4 dalis). 2016/0224 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo Sąjungoje nustatoma bendra tarptautinės apsaugos tvarka ir panaikinama Direktyva 2013/32/ES EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 78 straipsnio 2 dalies d punktą, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę, laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1)šio reglamento tikslas yra racionalizuoti, supaprastinti ir suderinti valstybių narių procedūrinę tvarką nustatant bendrą tarptautinės apsaugos tvarką Sąjungoje. Siekiant šio tikslo Europos Parlamento ir Tarybos Direktyvoje 2013/32/ES daroma nemažai esminių pakeitimų ir šią direktyvą reikėtų panaikinti ir pakeisti reglamentu. Nuorodas į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šį reglamentą; (2)bendra prieglobsčio politika, apimanti ir bendrą Europos prieglobsčio sistemą, grindžiamą visapusiškai ir visiems taikoma 1951 m. liepos 28 d. Ženevos konvencija dėl pabėgėlių statuso su pakeitimais, padarytais 1967 m. sausio 31 d. Niujorko protokolu (toliau – Ženevos konvencija), yra neatsiejama nuo Europos Sąjungos tikslo laipsniškai sukurti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, atvirą žmonėms, kurie dėl susiklosčiusių aplinkybių teisėtai siekia apsaugos Sąjungoje. Tokia politika turėtų būti grindžiama valstybių narių solidarumo ir teisingo atsakomybės, įskaitant finansinę naštą, pasidalijimo principais;

(3)bendra Europos prieglobsčio sistema grindžiama bendrais prieglobsčio procedūrų, pripažinimo ir Sąjungos lygmeniu suteikiamos apsaugos, priėmimo sąlygų ir sistemos, pagal kurią nustatoma už prieglobsčio prašytojus atsakinga valstybė narė, standartais. Nors iki šiol laipsniškai plėtojant bendrą Europos prieglobsčio sistemą padaryta pažanga, valstybėse narėse taikomų procedūrų tipai, pripažinimo rodikliai, suteikiamos apsaugos pobūdis, materialinių priėmimo sąlygų lygis ir tarptautinės apsaugos prašytojams ir gavėjams skiriamos išmokos vis dar gerokai skiriasi. Šie skirtumai yra reikšmingos antrinio judėjimo paskatos ir trukdo užtikrinti, kad su visais prašytojais pagal bendrą Europos prieglobsčio sistemą būtų elgiamasi vienodai, kad ir kur Sąjungoje jie pateiktų prašymą; (4)2016 m. balandžio 6 d. komunikate Komisija išdėstė bendros Europos prieglobsčio sistemos tobulinimo galimybes, būtent: sukurti tvarią ir teisingą sistemą, pagal kurią būtų nustatoma, kuri valstybė narė yra atsakinga už prieglobsčio prašytojus, sustiprinti sistemą EURODAC, užtikrinti didesnę ES prieglobsčio sistemos konvergenciją, užkirsti kelią antriniam judėjimui Sąjungoje ir suteikti naujų įgaliojimų Europos Sąjungos prieglobsčio agentūrai. Tas komunikatas parengtas atsižvelgiant į 2016 m. vasario 18–19 d. išreikštus Europos Vadovų Tarybos raginimus užtikrinti pažangą reformuojant esamą ES sistemą, kad prieglobsčio politika būtų humaniška ir veiksminga. Jame taip pat siūloma tolesnių veiksmų, atitinkančių holistinį požiūrį į migraciją, kurį 2016 m. balandžio 12 d. pranešime savo iniciatyva nustatė Europos Parlamentas; (5)tam, kad bendra Europos prieglobsčio sistema gerai veiktų, reikėtų padaryti nemažą pažangą užtikrinant nacionalinių prieglobsčio sistemų konvergenciją. Dabartines skirtingas prieglobsčio procedūras visose valstybėse narėse reikia pakeisti bendra tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarka, taikoma visose valstybėse narėse pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. XXX/XXX (Priskyrimo reglamentas) užtikrinant tvarkos savalaikiškumą ir veiksmingumą. Trečiųjų šalių piliečių ir asmenų be pilietybės pateiktus tarptautinės apsaugos prašymus reikėtų nagrinėti pagal tvarką, reglamentuojamą pagal tas pačias taisykles, kad ir kurioje valstybėje narėje prašymas būtų pateiktas, kad tarptautinės apsaugos prašymai būtų tvarkomi vienodai, o konkretiems prašytojams būtų užtikrinamas aiškumas ir teisinis tikrumas; (6)bendra tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarka turėtų padėti sumažinti tarptautinės apsaugos prašytojų antrinį judėjimą tarp valstybių narių, kai tokį judėjimą gali sukelti teisės sistemų skirtumai, nes dabartinės savo nuožiūra taikomos nuostatos bus pakeistos suderintomis taisyklėmis ir bus patikslintos prašytojų teisės ir pareigos bei šių pareigų nevykdymo pasekmės, taip pat sudarytos vienodos sąlygos taikyti Reglamentą (ES) Nr. XXX/XXX (Priskyrimo reglamentas); (7)šis reglamentas turėtų būti taikomas visiems tarptautinės apsaugos prašymams, pateiktiems valstybių narių teritorijoje, įskaitant prie išorinės sienos, teritorinėje jūroje arba valstybių narių tranzito zonose pateiktus prašymus, ir tarptautinės apsaugos panaikinimui. Tarptautinės apsaugos siekiantys asmenys, esantys valstybės narės teritorinėje jūroje, turėtų būti išlaipinami sausumoje ir jų prašymai turėtų būti nagrinėjami pagal šį reglamentą; (8)šis reglamentas turėtų būti taikomas tarptautinės apsaugos prašymams vykdant procedūrą, kurios metu tiriama, ar prašytojas gali būti priskirtas prie tarptautinės pagalbos gavėjų pagal Reglamentą (ES) Nr. XXX/XXX (Priskyrimo reglamentas). Be tarptautinės apsaugos, valstybės narės gali pagal savo nacionalinę teisę suteikti kitus humanitarinius statusus asmenims, neturintiems teisės gauti pabėgėlio arba papildomos apsaugos statusą. Siekiant racionalizuoti procedūras valstybėse narėse, valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė taikyti šį reglamentą ir prašymams dėl bet kokios kitos tokios apsaugos; (9)dėl elgesio su asmenimis, kuriems taikomas šis reglamentas, valstybės narės yra saistomos prievolių pagal tarptautinės teisės dokumentus, kurių šalys jos yra; (10)tam, kad būtų tinkamai remiamos valstybių narių pastangos taikyti reglamentą, visų pirma parama teikiama toms valstybėms narėms, kurių prieglobsčio ir priėmimo sistemoms tenka konkreti ir neproporcingai didelė našta, turėtų būti naudojami Prieglobsčio, migracijos ir pabėgėlių fondo ištekliai; (11)Europos Sąjungos prieglobsčio agentūra turėtų teikti būtiną operacinę ir techninę pagalbą taikant šį reglamentą, visų pirma skirti ekspertų, kad jie padėtų nacionalinėms institucijoms priimti, registruoti ir nagrinėti tarptautinės apsaugos prašymus, taip pat teikti atnaujintą informaciją apie trečiąsias šalis, įskaitant kilmės šalių informaciją, ir gaires apie padėtį konkrečiose kilmės šalyse. Taikydamos šį reglamentą, valstybės narės turėtų atsižvelgti į Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros parengtus veiklos standartus, rodiklius, gaires ir nustatytą geriausią patirtį; (12)siekiant asmenis, kuriems reikalinga apsauga, teisingai pripažinti pabėgėliais, kaip apibrėžta Ženevos konvencijos 1 straipsnyje, arba papildomą apsaugą galinčiais gauti asmenimis, kiekvienam prašytojui turėtų būti leista veiksmingai naudotis tvarka, suteikta galimybė bendradarbiauti ir tinkamai bendrauti su atsakingosiomis institucijomis, siekiant pateikti susijusius savo bylos faktus, ir turėtų būti suteiktos pakankamos procesinės garantijos pateikti savo argumentus visais procedūros etapais; (13)prašytojui turėtų būti suteikiama praktinė galimybė sprendžiančiajai institucijai pateikti visą savo turimą aktualią informaciją. Todėl prašytojas turėtų, taikant ribotas išimtis, naudotis teise būti prireikus išklausytas per asmeninį pokalbį dėl priimtinumo arba dėl jo prašymo esmės. Tam, kad teisė į asmeninį pokalbį būtų veiksminga, prašytojui turėtų padėti vertėjas žodžiu ir suteikta galimybė pateikti išsamius savo paaiškinimus dėl prašymo priežasčių. Prašytojui turėtų būti suteikta pakankamai laiko pasirengti ir konsultuotis su savo patarėju teisės klausimais ar kitu patarėju ir pokalbio metu jam gali padėti patarėjas teisės klausimais ar kitas patarėjas. Asmeninis pokalbis turėtų vykti tinkamą konfidencialumą užtikrinančiomis sąlygomis ir jį turėtų vesti tinkamai parengti ir kompetentingi darbuotojai, įskaitant prireikus kitų valstybių narių institucijų darbuotojus arba Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros atsiųstus ekspertus. Asmeninio pokalbio gali nebūti tik tada, kai sprendžiančioji institucija ketina priimti teigiamą sprendimą dėl prašymo arba mano, kad prašytojas nėra tinkamas pokalbiui arba su juo negalima rengti pokalbio dėl ilgalaikių, nuo jo nepriklausančių aplinkybių. Kadangi asmeninis pokalbis yra viena esminių prašymo nagrinėjimo dalių, pokalbį reikėtų įrašyti, o prašytojams ir jų patarėjams teisės klausimais turėtų būti suteikta galimybė gauti pokalbio įrašą ir ataskaitą arba stenogramą prieš sprendžiančiajai institucijai priimant sprendimą arba, paspartinto nagrinėjimo procedūros atveju, tuo pačiu metu, kai priimamas sprendimas; (14)ir valstybės narės, ir prašytojai suinteresuoti teisingo tarptautinės apsaugos poreikių pripažinimo užtikrinimu jau administracinės procedūros etape, suteikiant kokybišką informaciją ir teisinę pagalbą, leidžiančią veiksmingiau ir kokybiškiau priimti sprendimus. Todėl galimybė gauti teisinę pagalbą ir būti atstovaujamam turėtų būti neatsiejama bendros tarptautinės apsaugos tvarkos dalis. Siekiant užtikrinti veiksmingą prašytojo teisių, ypač teisės į gynybą ir teisingumo principo apsaugą ir procedūros ekonomiškumą, prašytojams, jų pageidavimu, ir šiame reglamente nustatytomis sąlygomis reikėtų suteikti nemokamą teisinę pagalbą ir užtikrinti atstovavimą administracinės procedūros ir skundo teikimo procedūros metu. Nemokamą teisinę pagalbą ir atstovavimą turėtų teikti tai daryti pagal nacionalinę teisę kompetentingi asmenys; (15)kai kuriems prašytojams gali reikėti specialių procesinių garantijų, inter alia, dėl jų amžiaus, lyties, seksualinės orientacijos, lytinės tapatybės, negalios, sunkios ligos, psichikos sutrikimų arba kankinimo, žaginimo ar kitokio rimto pobūdžio psichologinio, fizinio ar seksualinio smurto arba smurto dėl lyties pasekmių. Būtina sistemingai vertinti, ar konkrečiam prašytojui reikia specialių procesinių garantijų, ir tokius prašytojus nustatyti kuo anksčiau nuo prašymo pateikimo momento ir prieš priimant sprendimą; (16)siekiant užtikrinti, kad prašytojai, kuriems reikia specialių procesinių garantijų, būtų nustatomi kuo greičiau, už prašymų priėmimą ir registravimą atsakingų institucijų darbuotojai turėtų būti tinkamai apmokomi, kaip atpažinti pažeidžiamumo požymius, ir gauti atitinkamus nurodymus. Tolesnės priemonės, susijusios su kankinimo arba kito sunkaus fizinio ar psichologinio smurto, įskaitant seksualinį, požymių ir ženklų nustatymu ir patvirtinimu dokumentais per procedūras, kurioms taikomas šis reglamentas, gali, inter alia, būti pagrįstos Kankinimo ir kitokio žiauraus, nežmoniško ar žeminamo elgesio ir baudimo veiksmingo tyrimo ir patvirtinimo dokumentais vadovu (Stambulo protokolu); (17)nustačius, kad prašytojams reikia specialių procesinių garantijų, jiems turėtų būti suteikiama tinkama parama, be kita ko, skiriama pakankamai laiko, kad būtų sudarytos sąlygos, būtinos, kad jie galėtų veiksmingai naudotis procedūromis ir pateikti reikiamą informaciją savo tarptautinės apsaugos prašymui pagrįsti. Jei nėra galimybės suteikti tinkamos paramos paspartinto nagrinėjimo arba pasienio procedūros metu, prašytoją, kuriam reikia specialių procesinių garantijų, reikėtų atleisti nuo tokių procedūrų. Specialios procesinės garantijos, dėl kurių pobūdžio gali būti užkertamas kelias paspartintų ar pasienio procedūrų taikymui, taip pat turėtų reikšti, kad prašytojui teikiamos papildomos garantijos tuo atveju, kai jo skundas neturi automatinio stabdomojo poveikio, kad teisių gynimo priemonės jo konkrečiomis aplinkybėmis būtų veiksmingos; (18)siekiant užtikrinti tikrą moterų ir vyrų prašytojų lygybę, nagrinėjimo procedūros turėtų būti vykdomos atsižvelgiant į lyties aspektą. Visų pirma asmeniniai pokalbiai turėtų būti rengiami taip, kad su persekiojimu dėl lyties susijusiose bylose ir prašytojos, ir prašytojai galėtų pasakoti apie savo patirtį. Todėl moterims turėtų būti suteikiama praktinė galimybė dalyvauti pokalbyje be savo sutuoktinio, partnerio ar kitų šeimos narių. Kai įmanoma, moterims ir mergaitėms turėtų būti parūpinamos moterys vertėjos žodžiu ir pokalbių vedėjos. Moterų ir mergaičių sveikatos patikrinimą turėtų atlikti medicinos specialistės moterys, visų pirma todėl, kad prašytoja galėjo būti smurto dėl lyties auka. Per procedūras, pagrįstas pirmosios prieglobsčio šalies, saugios trečiosios šalies, saugios kilmės šalies ar paskesnių prašymų koncepcijomis, turėtų būti tinkamai atsižvelgiama į prašymų, susijusių su lytimi, sudėtingumą; (19)jeigu nagrinėjant prašymą atliekama prašytojo asmens apžiūra, ją turėtų atlikti tos pačios lyties asmuo. Tai neturėtų daryti poveikio saugumo sumetimais pagal nacionalinę teisę atliekamai asmens apžiūrai; (20)taikydamos šį reglamentą pagal Chartijos 24 straipsnį ir 1989 m. Jungtinių Tautų vaiko teisių konvenciją valstybės narės visų pirma turėtų atsižvelgti į vaiko interesus. Įvertindamos vaiko interesus valstybės narės turėtų visų pirma tinkamai atsižvelgti į nepilnamečio gerovę ir socialinį vystymąsi, taip pat jo aplinką. Pagal Jungtinių Tautų vaiko teisių konvencijos 12 straipsnį dėl vaiko teisės būti išklausytam, sprendžiančioji institucija nepilnamečiui turi suteikti galimybę dalyvauti asmeniniame pokalbyje, nebent tai akivaizdžiai neatitinka vaiko interesų; (21)pagal bendrą tvarką racionalizuojami laiko terminai, pagal kuriuos asmuo pradeda procedūrą, sprendžiančioji institucija nagrinėja prašymą ir teisminės institucijos nagrinėja pirmo laipsnio skundus. Jei dėl neproporcingai didelio vienu metu pateikiamų prašymų skaičiaus gali kilti pavojus, kad bus vėluojama suteikti galimybę naudotis procedūra ir nagrinėti prašymus, kartais išimties tvarka gali prireikti šiuos terminus lanksčiai pratęsti. Vis dėlto norint užtikrinti veiksmingą procesą, šių terminų pratęsimas turėtų būti kraštutinė priemonė, atsižvelgiant į tai, kad valstybės narės turėtų reguliariai peržiūrėti savo poreikius išlaikant veiksmingą prieglobsčio sistemą, įskaitant planų nenumatytiems atvejams ruošimą, kai būtina, ir laikant, kad Europos Sąjungos prieglobsčio agentūra valstybėms narėms suteiks visą reikiamą operacinę ir techninę pagalbą. Matydamos, kad nesugebės laikytis nustatytų terminų, valstybės narės turėtų kreiptis pagalbos į Europos Sąjungos prieglobsčio agentūrą. Jei toks prašymas nepateikiamas ir jei dėl neproporcingai didelės naštos valstybės narės prieglobsčio sistema tampa tiek neveiksminga, kad kelia grėsmę bendros Europos prieglobsčio sistemos veikimui, remdamasi Komisijos įgyvendinimo sprendimu, agentūra gali imtis priemonių, kad padėtų tai valstybei narei; (22)galimybė pasinaudoti bendra procedūra turi būti grindžiama trijų pakopų metodu, susidedančiu iš paprašymo, prašymo registravimo ir pateikimo. Paprašymas ‒ pirmas žingsnis, nuo kurio pradedamas taikyti šis reglamentas. Laikoma, kad trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės paprašė, kai pareiškė norą gauti tarptautinę apsaugą iš valstybės narės. Toks noras gali būt išreiškiamas bet kokia forma ir konkretus prašytojas neprivalo naudoti specialių sąvokų, tokių kaip tarptautinė apsauga, prieglobstis ar papildoma apsauga. Charakterizuojantis požymis turėtų būti trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės išreikšta baimė dėl persekiojimo ar sunkios žalos grįžus į savo kilmės šalį arba kalbant apie asmenį be pilietybės, į šalį, kurioje buvo jo nuolatinė gyvenamoji vieta. Kilus abejonei, ar tam tikrą pareiškimą galima vertinti kaip tarptautinės apsaugos prašymą, trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės reikia aiškiai paklausti, ar jis nori gauti tarptautinę apsaugą. Prašytojas gali naudotis teisėmis pagal šį reglamentą ir Direktyvą XXX/XXX/ES (Priėmimo sąlygų direktyva), kai tik jis paprašo;

(23)prašymas turi būti registruojamas iškart, kai buvo pareikštas. Šiame etape už prašymų priėmimą ir registravimą atsakingos institucijos, įskaitant pasienio tarnybas, policiją, imigracijos tarnybas ir už sulaikymo įstaigas atsakingas institucijas, prašymą turi registruoti kartu su konkretaus prašytojo asmens duomenimis. Šios institucijos prašytoją turi informuoti apie jo teises ir pareigas bei pasekmes, kurias prašytojas patirs dėl šių pareigų nevykdymo. Prašytojui turi būti išduotas dokumentas, patvirtinantis, kad prašymas buvo pareikštas. Prašymo pateikimo terminas pradedamas skaičiuoti nuo prašymo užregistravimo; (24)prašymo pateikimas yra tarptautinės apsaugos prašymą įforminantis veiksmas. Prašytojui turi būti suteikta reikiama informacija apie tai, kaip ir kur pateikti savo prašymą, ir suteikta praktinė galimybė tai padaryti. Šiame etape jis privalo pateikti visą savo turimą informaciją, reikalingą prašymui pagrįsti ir užbaigti. Administracinės procedūros terminas pradedamas skaičiuoti nuo prašymo pateikimo. Tuo metu prašytojui turi būti išduotas jo kaip prašytojo statusą patvirtinantis dokumentas, kuris turi galioti visą laiką, kol galios jo teisė likti už prašymo nagrinėjimą atsakingos valstybės narės teritorijoje; (25)prašytojas turi būti tinkamai informuotas apie jo teises ir pareigas ‒ laiku ir ta kalba, kurią jis supranta arba, kaip pagrįstai manoma, turėtų suprasti. Atsižvelgiant į tai, kad jei, pavyzdžiui, prašytojas atsisako bendradarbiauti su nacionalinėmis institucijomis nesuteikdamas informacijos, reikalingos prašymo nagrinėjimui, ir nepateikdamas savo pirštų atspaudų arba veido atvaizdo, arba nepateikia prašymo per nustatytą laiko terminą, prašymas gali būti atmestas kaip prašymas, kurio atsisakyta, prašytoją būtina informuoti apie šių prievolių nevykdymo pasekmes; (26)kad galėtų vykdyti savo įsipareigojimus pagal šį reglamentą, už prašymų priėmimą ir registravimą atsakingų institucijų darbuotojai privalo turėti atitinkamų žinių ir išeiti būtinus tarptautinės apsaugos srities mokymus, įskaitant Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros teikiamą pagalbą. Jiems taip pat turi būti suteiktos atitinkamos priemonės ir instrukcijos, kad galėtų veiksmingai vykdyti savo užduotis; (27)siekiant sudaryti palankias sąlygas pasinaudoti procedūra sienos perėjimo punktuose ir sulaikymo įstaigose, turi būti pateikta informacija apie galimybę prašyti tarptautinės apsaugos. Organizuojant vertimą žodžiu turi būti užtikrintas pagrindinis bendravimas, kuris būtinas, kad kompetentingos institucijos suprastų, ar asmenys pareiškia pageidavimą gauti tarptautinę apsaugą; (28)šiuo reglamentu prašytojams turi būti suteikta galimybė pateikti prašymą savo sutuoktinio, partnerio, su kuriuo palaikomi tvirti ir ilgalaikiai ryšiai, išlaikomų suaugusiųjų ir nepilnamečių vardu. Ši galimybė leidžia tokius prašymus nagrinėti bendrai. Kiekvieno asmens teisę prašyti tarptautinės apsaugos garantuoja tas faktas, kad jei prašytojas iki nustatyto prašymų pateikimo termino nepateiks prašymo sutuoktinio, partnerio, išlaikomo suaugusiojo ar nepilnamečio vardu, sutuoktinis ar partneris tai galės padaryti savo vardu, o išlaikomam suaugusiajam ar nepilnamečiui turės padėti sprendžiančioji institucija. Tačiau jei atskiras prašymas yra nepagrįstas, jį reikia laikyti nepriimtinu; (29)siekiant užtikrinti, kad nelydimi nepilnamečiai turėtų veiksmingą galimybę pasinaudoti procedūra, jiems visada reikia skirti globėją. Globėjas turi būti asmuo arba organizacijos atstovas, paskirtas procedūros metu padėti ir patarti nepilnamečiui, kad būtų apsaugoti vaiko interesai ir bendra gerovė. Kai būtina, globėjas turi naudotis veiksnumu nepilnamečio vardu. Siekiant užtikrinti veiksmingą pagalbą nelydimiems nepilnamečiams, globėjų atsakomybei neturi būti skiriamas neproporcingai didelis nelydimų nepilnamečių skaičius vienu metu. Valstybės narės turi paskirti subjektus arba asmenis, atsakingus už paramą savo užduotis vykdantiems globėjams, jų priežiūrą ir stebėseną. Nelydimas nepilnametis turi pateikti prašymą savo vardu arba per globėją. Siekiant užtikrinti nelydimo nepilnamečio teises ir procesines garantijas, laiko terminas jo prašymo pateikimui turi būti skaičiuojamas nuo globėjo paskyrimo ir susitikimo su juo. Jei globėjas nepateiks prašymo per nustatytą terminą, nelydimam nepilnamečiui turi būti suteikta galimybė pateikti prašymą savo vardu padedant sprendžiančiajai institucijai. Tai, kad nelydimas nepilnametis nusprendė pateikti prašymą savo vardu, neturi kliudyti tam, kad jam būtų paskirtas globėjas; (30)siekiant užtikrinti prašytojų teises, sprendimai dėl visų tarptautinės apsaugos prašymų turi būti priimami remiantis faktais, objektyviai, nešališkai ir individualiai po išsamaus nagrinėjimo, kuriame atsižvelgiama į visą prašytojo pateiktą informaciją ir konkrečias prašytojo aplinkybes. Siekiant užtikrinti kruopštų prašymo nagrinėjimą, sprendžiančioji institucija turi atsižvelgti į aktualią, tikslią ir atnaujintą informaciją, susijusią su padėtimi prašytojo kilmės šalyje, gautą iš Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros ir kitų šaltinių, tokių kaip Jungtinių Tautų vyriausiasis pabėgėlių reikalų komisaras. Sprendžiančioji institucija taip pat turi atsižvelgti į visą aktualią bendrą kilmės šalies informacijos analizę, parengtą Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros. Bet koks procedūros užbaigimo atidėjimas turi visiškai atitikti valstybių narių įsipareigojimus pagal Reglamentą (ES) Nr. XXX/XXX (Priskyrimo reglamentas) ir teisę į gerą administravimą, nedarant poveikio procedūros veiksmingumui ir teisingumui pagal šį reglamentą; (31)siekiant užtikrinti prašytojo teises, sprendimas dėl jo prašymo turi būti pateikiamas raštu. Jei sprendimu tarptautinė apsauga nesuteikiama, prašytojui reikia nurodyti sprendimo priežastis ir suteikti informaciją apie sprendimo pasekmes bei sprendimo apskundimo būdą. Nedarant poveikio prašytojo teisei likti ir negrąžinimo principui, į tokį sprendimą galima įtraukti arba kartu su juo priimti sprendimą dėl grąžinimo, išduotą pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/115/EB 6 straipsnį; (32)būtina, kad sprendimus dėl tarptautinės apsaugos prašymų priimtų institucijos, kurių darbuotojai turi atitinkamų žinių ir išėjo reikiamus tarptautinės apsaugos srities mokymus, ir kurios savo veiklą vykdytų deramai gerbdamos taikomus etikos principus. Tai turi galioti kitų valstybių narių institucijų darbuotojams ir Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros siunčiamiems ekspertams, atsiųstiems padėti valstybės narės sprendžiančiajai institucijai nagrinėti tarptautinės apsaugos prašymus; (33)nedarant poveikio tinkamam ir išsamiam tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimui, ir valstybės narės, ir prašytojai yra suinteresuoti, kad sprendimas būtų priimtas kiek įmanoma greičiau. Reikia nustatyti maksimalius laiko terminus administracinei procedūrai ir pirmo laipsnio skundo teikimui, kad tarptautinės apsaugos procedūra būtų racionalizuota. Tokiu būdu prašytojai visose valstybėse narėse galės gauti sprendimą dėl savo prašymo trumpiausiu įmanomu laiku, taip užtikrinant procedūros greitumą ir veiksmingumą; (34)siekdamos tam tikrais atvejais sutrumpinti bendrą procedūros trukmę, valstybės narės turėtų turėti lankstumo atsižvelgdamos į savo nacionalines reikmes teikti pirmenybę bet kurio prašymo nagrinėjimui kitų, anksčiau pateiktų prašymų atžvilgiu, nenukrypdamos nuo įprastai taikomų procesinių terminų, principų ir garantijų; (35)prieš nustatant atsakingąją valstybę narę pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. XXX/XXX (Dublino reglamentas), pirmoji valstybė narė, kurioje buvo pateiktas prašymas, turi nagrinėti jo priimtinumą, kai šalis, kuri nėra valstybė narė, laikoma prašytojo pirmąja prieglobsčio šalimi arba saugia trečiąja šalimi. Be to, prašymas turi būti laikomas nepriimtinu, jei tai paskesnis prašymas be naujos reikšmingos informacijos ar duomenų arba jei atskiras sutuoktinio, partnerio, išlaikomo suaugusiojo arba nepilnamečio prašymas nelaikomas pagrįstu; (36)pirmosios prieglobsčio šalies koncepcija, kaip nepriimtinumo pagrindas, turi būti taikoma, kai galima pagrįstai manyti, kad apsaugą pagal pagrindinius Ženevos konvencijos standartus suteiks kita šalis arba prašytojui bus suteikta pakankama apsauga toje šalyje. Visų pirma, valstybės narės neturėtų nagrinėti prašymo iš esmės, jei pabėgėlio statusą ar kitokią pakankamą apsaugą prašytojui suteikė pirmoji prieglobsčio šalis. Valstybės narės šiuo pagrindu gali veikti tik įsitikinusios (įskaitant, kai būtina ar tikslinga, iš atitinkamos trečiosios šalies gautas garantijas), kad prašytojas toje šalyje naudojosi ir toliau naudosis apsauga pagal Ženevos konvenciją ar kitu būdu naudojosi ir toliau naudosis pakankama apsauga, ypač kalbant apie teisę į teisėtą gyvenamąją vietą, tinkamą galimybę įsidarbinti, naudotis priėmimo įstaigomis, sveikatos priežiūros ir švietimo sistema ir apie teisę į šeimos susijungimą pagal tarptautinius žmogaus teisių standartus; (37)saugios trečiosios šalies koncepcija, kaip nepriimtinumo pagrindas, turi būti taikoma, jei galima pagrįstai tikėtis, kad prašytojas dėl ryšių su trečiąja šalimi, įskaitant tą, per kurią jis atvyko tranzitu, gali prašyti pagalbos toje šalyje ir yra pagrindas laikyti, kad prašytojas bus įleistas arba pakartotinai įleistas į tą šalį. Valstybės narės šiuo pagrindu gali veikti tik įsitikinusios (įskaitant, kai būtina ar tikslinga, iš atitinkamos trečiosios šalies gautas garantijas), kad prašytojas turės galimybę toje šalyje gauti apsaugą pagal pagrindinius Ženevos konvencijos standartus arba naudosis pakankama apsauga, ypač kalbant apie teisę į teisėtą gyvenamąją vietą, tinkamą galimybę įsidarbinti, naudotis priėmimo įstaigomis, sveikatos priežiūros ir švietimo sistema ir apie teisę į šeimos susijungimą pagal tarptautinius žmogaus teisių standartus; (38)tarptautinės apsaugos prašymą nagrinėti iš esmės reikia nustatant, ar prašytojas priskiriamas prie tarptautinės apsaugos gavėjų pagal Reglamentą (ES) Nr. XXX/XXX (Priskyrimo reglamentas). Nagrinėti iš esmės nereikia, jei prašymas pagal šį reglamentą turi būti pripažintas nepriimtinu. Tačiau jei iš prima facie įvertinimo aišku, kad prašymą reikia atmesti kaip akivaizdžiai nepagrįstą, prašymą galima atmesti šiuo pagrindu nenagrinėjant jo priimtinumo; (39)prašymo nagrinėjimas turi būti paspartintas ir baigtas per ne ilgesnį nei dviejų mėnesių laikotarpį tais atvejais, kai prašymas yra akivaizdžiai nepagrįstas, nes tai piktnaudžiaujamojo pobūdžio prašymas, įskaitant atvejus, kai prašytojas atvyko iš saugios kilmės šalies arba prašymą teikia tik siekdamas atidėti arba grąžinimo sprendimo vykdymą arba jam sutrukdyti arba jei kyla didelių problemų dėl nacionalinio saugumo ar visuomenės interesų, jei prašytojas neprašė tarptautinės apsaugos pirmo atvykimo valstybėje narėje arba valstybėje narėje, kuri yra jo teisėta gyvenamoji vieta, arba jei prašytojas, kurio prašymas nagrinėjamas ir kuris pateikė prašymą kitoje valstybėje narėje arba kuris yra kitos valstybės narės teritorijoje be teisę gyventi patvirtinančio dokumento, yra grąžinamas pagal Dublino reglamentą. Pastaruoju atveju prašymo nagrinėjimas neturi būti paspartintas, jei prašytojas gali pagrįstai motyvuoti išvykimą į kitą valstybę narę be leidimo, prašymo pateikimą kitoje valstybėje narėje ar tai, kad buvo kitaip nepasiekiamas kompetentingoms institucijoms, pavyzdžiui, tuo, kad nebuvo tinkamai ir laiku informuotas apie savo pareigas. Be to, paspartinto nagrinėjimo procedūra nelydimiems nepilnamečiams gali būti taikoma tik šiame reglamente nustatytomis ribotomis aplinkybėmis; (40)daugeliu atvejų tarptautinės apsaugos prašoma valstybės narės pasienyje arba tranzito zonoje prieš priimant sprendimą dėl prašytojo įleidimo. Valstybės narės turi sugebėti užtikrinti priimtinumo tikrinimo arba nagrinėjimo iš esmės procedūrą, kuri suteiktų galimybę priimti sprendimus dėl tokių prašymų tose vietovėse aiškiai apibrėžtomis aplinkybėmis. Pasienio procedūra turi trukti ne ilgiau nei keturias savaites, o po to laikotarpio prašytojui turi būti suteiktas leidimas atvykti į valstybės narės teritoriją. Tik jei neproporcingai didelis prašytojų skaičius pateikia prašymus pasienyje arba tranzito zonoje, pasienio procedūrą galima atlikti netoli sienos ar tranzito zonos esančiose vietovėse. Pasienio procedūra nelydimiems nepilnamečiams gali būti taikoma tik šiame reglamente nustatytomis ribotomis aplinkybėmis; (41)viešosios tvarkos sąvoka gali, inter alia, apimti teistumą už sunkaus nusikaltimo įvykdymą; (42)prašytojui, kuris atvyko neturėdamas dokumentų arba naudojosi padirbtais dokumentais, dėl to neturi būti automatiškai taikomos paspartinto nagrinėjimo ar pasienio procedūros, jeigu jis gali nurodyti rimtą priežastį;

(43)jei prašytojas aiškiai atsiima prašymą savo iniciatyva arba nesilaiko iš šio reglamento, Reglamento (ES) Nr. XXX/XXX (Dublino reglamentas) arba Direktyvos XXX/XXX/ES (Priėmimo sąlygų direktyva) kylančių įsipareigojimų ir tokiu būdu numanomai atsiima savo prašymą, prašymas toliau nenagrinėjamas ir turi būti atmestas kaip aiškiai atsiimtas arba kaip prašymas, kurio atsisakyta, o bet koks kitas po šio sprendimo to paties prašytojo valstybėse narėse vėliau pateiktas prašymas turi būti laikomas paskesniu prašymu. Tačiau numanomas atsiėmimas negali vykti automatiškai, bet prašytojui reikia suteikti galimybę atvykti į sprendžiančiąją instituciją ir įrodyti, kad šių įpareigojimų nevykdė dėl nuo jo nepriklausančių aplinkybių; (44)jei prašytojas pateikia paskesnį prašymą nepateikdamas naujų įrodymų ar duomenų, kurie reikšmingai padidintų jo priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų tikimybę arba kurie būtų susiję su priežastimis, dėl kurių ankstesnis prašymas buvo atmestas kaip nepriimtinas, šiam paskesniam prašymui nauja išsamaus nagrinėjimo procedūra neturi būti taikoma. Tokiais atvejais prašymai po pirminio nagrinėjimo turi būti atmetami kaip nepriimtini arba akivaizdžiai nepagrįsti, jei prašymas taip akivaizdžiai neturi pagrindo arba yra piktnaudžiaujamojo pobūdžio, kad nėra realios tikimybės, kad jis bus sėkmingas, pagal res judicata principą. Pirminis nagrinėjimas atliekamas remiantis raštu pateiktais dokumentais ir asmeniniu pokalbiu, tačiau be asmeninio pokalbio galima apsieiti tais atvejais, kai iš raštu pateiktų dokumentų aišku, kad prašyme nepateikiama reikšmingos naujos informacijos ar duomenų arba kad jis akivaizdžiai neturi pagrindo ir nėra realios tikimybės, kad prašymas bus sėkmingas. Paskesnių prašymų atveju galima daryti išimtis dėl asmens teisės likti valstybės narės teritorijoje po paskesnio prašymo atmetimo kaip nepriimtino ar nepagrįsto arba (antro ir kitų paskesnių prašymų atveju) kai tik prašymas buvo pateiktas bet kurioje valstybėje narėje po galutinio sprendimo, kuriuo ankstesnis paskesnis prašymas buvo atmestas kaip nepriimtinas, nepagrįstas arba akivaizdžiai nepagrįstas; (45)vienas iš svarbiausių tarptautinės apsaugos prašymo pagrįstumo kriterijų – prašytojo saugumas jo kilmės šalyje. Atsižvelgiant į faktą, kad Reglamentu (ES) Nr. XXX/XXX (Priskyrimo reglamentas) siekiama aukštesnio suderinimo laipsnio priskiriant trečiųjų šalių piliečius ir asmenis be pilietybės prie tarptautinės apsaugos gavėjų, šiuo reglamentu nustatomi bendri trečiųjų šalių priskyrimo prie saugių kilmės šalių kriterijai ir, atsižvelgiant į poreikį sustiprinti saugios kilmės šalies koncepcijos, kaip veiksmingos priemonės, padedančios sparčiai išnagrinėti tikėtinai nepagrįstus prašymus, taikymą, šiuo reglamentu nustatomas ES bendras saugių kilmės šalių sąrašas; (46)tai, kad trečioji šalis įtraukta į ES bendrą saugių kilmės šalių sąrašą, negali suteikti absoliučios saugumo garantijos tos šalies piliečiams, todėl nepanaikina poreikio deramai išnagrinėti kiekvieną tarptautinės apsaugos prašymą. Dėl paties priskyrimui būtino įvertinimo pobūdžio galima atsižvelgti tik į tos šalies bendras, civilines, teisines ir politines aplinkybes bei į tai, ar persekiojimo, kankinimo, nežmoniško ar žeminamo elgesio ar baudimo vykdytojams, juos toje šalyje pripažinus atsakingais už šiuos veiksmus, praktiškai yra taikomos sankcijos. Dėl šios priežasties, jei prašytojas įrodo, kad yra rimtų priežasčių manyti, jog tai nėra saugi šalis jo konkrečiomis aplinkybėmis, tos šalies priskyrimas prie saugių šalių nebegali būti laikomas reikšmingu jo atveju; (47)kalbant apie šalių priskyrimą prie saugių trečiųjų šalių Sąjungos lygiu, šiuo reglamentu toks priskyrimas numatomas. Trečiosios šalys prie saugių trečiųjų šalių Sąjungos lygiu turi būti priskirtos iš dalies keičiant šį reglamentą, remiantis šiame reglamente nustatytomis sąlygomis ir atlikus išsamų, įrodymais grįstą įvertinimą, apimantį esminį tyrimą ir plačias konsultacijas su valstybėmis narėmis bei suinteresuotaisiais subjektais; (48)ES bendro saugių kilmės šalių sąrašo ir ES bendro saugių trečiųjų šalių sąrašo sukūrimas turės panaikinti kai kuriuos valstybių narių nacionaliniuose saugių šalių sąrašuose esančius skirtumus. Nors valstybėms narėms turi būti palikta teisė taikyti ar priimti teisės aktus, leidžiančius prie saugių šalių nacionaliniu lygmeniu priskirti ir kitas trečiąsias šalis, nepriskirtas prie saugių trečiųjų šalių Sąjungos lygmeniu arba neįtrauktas į ES bendrą saugių kilmės šalių sąrašą, tokio bendro priskyrimo ar sąrašo sudarymas turi užtikrinti, kad visos valstybės narės koncepciją vienodai taikys prašytojų, kurių kilmės šalys yra bendrame sąraše arba kurie turi ryšių su saugia trečiąja šalimi, atžvilgiu. Tai padės suvienodinti procedūrų taikymą ir tokiu būdu taip pat atgrasyti tarptautinės apsaugos prašytojus nuo antrinio judėjimo. Dėl šios priežasties per penkerius metus nuo šio reglamento įsigaliojimo turėtų nebelikti galimybės naudoti nacionalinius sąrašus ar priskyrimą; (49)Komisija, padedant Europos Sąjungos prieglobsčio agentūrai, turi reguliariai peržiūrėti padėtį trečiosiose šalyse, priskirtose prie saugių trečiųjų šalių Sąjungos lygmeniu arba tose, kurios įtrauktos į ES bendrą saugių kilmės šalių sąrašą. Staiga pablogėjus padėčiai tokioje trečiojoje šalyje, Komisijai reikalinga galimybė deleguotuoju aktu ribotam laikotarpiui sustabdyti šios trečiosios šalies priskyrimą prie saugių trečiųjų šalių Sąjungos lygmeniu arba šios trečiosios šalies įrašymą į ES bendrą saugių kilmės šalių sąrašą pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį. Be to, tokiu atveju per 3 mėnesius nuo trečiąją šalį suspenduojančio deleguotojo akto priėmimo Komisija turi pasiūlyti pakeitimą, kuriuo ši trečioji šalis nebebūtų priskiriama prie saugių trečiųjų šalių Sąjungos lygmeniu arba ši trečioji šalis būtų pašalinta iš ES bendro saugių kilmės šalių sąrašo; (50)šio pagrįsto įvertinimo tikslu Komisija turi atsižvelgti į įvairius turimus informacijos šaltinius, įskaitant visų pirma Europos Tarybos šalimis kandidatėmis paskelbtų trečiųjų šalių metinės pažangos ataskaitas, reguliarias Europos išorės veiksmų tarnybos ataskaitas, informaciją iš valstybių narių, Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros, Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro, Europos Tarybos ir kitų atitinkamų tarptautinių organizacijų. Komisija privalo turėti galimybę šešiems mėnesiams pratęsti trečiosios šalies priskyrimo prie saugių trečiųjų šalių Sąjungos lygmeniu arba trečiosios šalies įrašymo į ES bendrą saugių kilmės šalių sąrašą sustabdymą su galimybe vieną kartą pakartoti tą pratęsimą. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai; (51)kai deleguotasis aktas ir jo pratęsimas baigs galioti, o naujas deleguotasis aktas nebus priimtas, trečiosios šalies priskyrimas prie saugių trečiųjų šalių Sąjungos lygmeniu arba trečiosios šalies įrašymas į ES bendrą saugių kilmės šalių sąrašą ilgiau nebebus stabdomas. Tai nedaro poveikio jokiam pasiūlytam pakeitimui dėl trečiosios šalies išbraukimo iš šių sąrašų; (52)Komisija su Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros pagalba turi reguliariai peržiūrėti padėtį trečiosiose šalyse, kurios buvo išbrauktos iš ES bendro saugių kilmės šalių arba saugių trečiųjų šalių sąrašo, įskaitant atvejus, kai valstybė narė informuoja Komisiją, kad remdamasi pagrįstu įvertinimu ji mano, jog po padėties šioje trečiojoje šalyje pokyčių šalis vėl atitinka šiame reglamente nustatytas priskyrimo prie saugių šalių sąlygas. Tokiu atveju valstybė narė nacionaliniu lygmeniu priskirti šią trečiąją šalį prie saugių kilmės šalių arba saugių trečiųjų šalių gali tik jei Komisija neprieštarauja tokiam priskyrimui. Jei Komisija laiko, kad šios sąlygos įvykdytos, ji gali pasiūlyti priskyrimo prie saugių trečiųjų šalių Sąjungos lygmeniu arba prie ES bendro saugių kilmės šalių sąrašo pakeitimą, kad būtų įtraukta ši trečioji šalis; (53)kalbant apie saugias kilmės šalis, po 2015 m. liepos 20 d. Teisingumo ir vidaus reikalų tarybos posėdžio, kuriame valstybės narės sutarė, kad prioriteto tvarka visos valstybės narės turėtų įvertinti, ar Vakarų Balkanų šalys yra saugios, išvadų Europos Sąjungos prieglobsčio agentūra 2015 m. rugsėjo 2 d. surengė valstybių narių ekspertų lygmens posėdį, kuriame iš esmės susitarta, kad Albanija, Bosnija ir Hercegovina, Kosovas*, buvusioji Jugoslavijos Respublika Makedonija, Juodkalnija ir Serbija turėtų būti laikomos saugiomis kilmės šalimis, kaip apibrėžta šiame reglamente; (54)remiantis įvairiais informacijos šaltiniais, visų pirma Europos išorės veiksmų tarnybos ataskaitomis ir duomenimis iš valstybių narių, Europos Sąjungos prieglobsčio agentūros, Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro, Europos Tarybos ir kitų susijusių tarptautinių organizacijų, laikoma, kad tam tikros trečiosios šalys atitinka saugių kilmės šalių kriterijus; (55)Albanijoje teisinį pagrindą apsaugai nuo persekiojimo ir netinkamo elgesio tinkamai suteikia materialinės bei proceso teisės aktai žmogaus teisių ir kovos su diskriminacija srityse, įskaitant visas svarbiausias tarptautines žmogaus teisių srities sutartis, prie kurių šalis yra prisijungusi. 2014 m. Europos Žmogaus Teisių Teismas pažeidimų nustatė keturiuose iš 150 prašymų. Nėra žinoma apie jokius savo piliečių perkėlimo, išsiuntimo ar išdavimo į trečiąsias šalis, kur, inter alia, egzistuoja rimta grėsmė, kad jiems bus taikoma mirties bausmė, kankinimas, persekiojimas arba kitoks nežmoniškas ar žeminantis elgesys ar baudimas, arba kur dėl rasės, tikėjimo, tautybės, lytinės orientacijos, priklausymo tam tikrai socialinei grupei ar politiniam judėjimui iškils pavojus jų gyvybei ar laisvei arba egzistuoja didelė perkėlimo, išsiuntimo ar išda