Nenumatytų atvejų planas siekiant užtikrinti maisto tiekimą ir aprūpinimą maistu per krizes

Kasdien per ES maisto tiekimo grandinę europiečiams tiekiami įvairiausi aukštos kokybės maisto produktai. Tam sąlygas sudaro žemės ūkio, žvejybos, akvakultūros ir maisto produktų sektorių patirtis ir konkurencingumas. Šie skirtingomis klimato sąlygomis ir skirtingose teritorijose veikiantys skirtingų ekonominių struktūrų sektoriai yra remiami pagal bendrą žemės ūkio ir žuvininkystės politiką (BŽŪP ir BŽP), ir juos sudaro daugiau kaip 11 mln. ES ūkių ir 81 000 žvejybos laivų. Vartotojams prieinamos ir trumpesnės maisto tiekimo grandinės, kurios pagal rekomendacijas valstybėms narėms dėl BŽŪP strateginių planų turėtų būti remiamos, ir ilgesnės maisto tiekimo grandinės, kurių procesai sudėtingesni. ES bendroji prekių ir paslaugų rinka leidžia veiksmingai paskirstyti saugius maisto produktus tarp valstybių narių. ES prekybos politika sudaro sąlygas ES taip pat būti didele pasaulinės prekybos maisto produktais dalyve. 2020 m. grynasis prekybos žemės ūkio maisto produktais perteklius sudarė 62 mlrd. EUR. Tačiau ilgą laiką fiksuojamas prekybos jūros gėrybių produktais deficitas: nuo 2010 m. jis padidėjo 33 proc.

Maisto tiekimo ir aprūpinimo maistu užtikrinimo tikslas yra iškeltas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 39 straipsnyje, ir jo įgyvendinimas neturėtų būti laikomas savaime suprantamu dalyku. COVID-19 krizė buvo įspėjimas tiems, kurie manė, kad didelės konkrečių maisto produktų tiekimo į ES parduotuves problemos nėra įmanomos. Dėl sunkumų maisto tiekimo grandinėje kai kuriais atvejais ištuštėdavo lentynos, nors vartotojams laikinai neprieinami būdavo vos kelių rūšių produktai.

Šio komunikato tikslas – nustatyti ES veiksmus, kuriais būtų šalinami trūkumai ir geriau reaguojama į būsimas krizes. Šiuo tikslu ES „aktyviau koordinuos bendrą Europos atsaką į maisto sistemas veikiančias krizes“, kaip nurodyta strategijoje „Nuo ūkio iki stalo“. Ir Europos Parlamentas, ir Taryba palankiai įvertino Komisijos ketinimą parengti nenumatytų atvejų planą,.

Komisijos 2020 m. metinėje strateginio prognozavimo ataskaitoje nemažai dėmesio skirta atsparumui. Komisija paprašė, kad šiuo klausimu vyriausiųjų mokslinių patarėjų grupė pateiktų mokslinę nuomonę.

Todėl Komisija aktyviai tobulina krizių valdymą ES, be kita ko, pasirengimo srityje. Atliekant nenumatytų atvejų planavimą reikia apibrėžti pagrindinių dalyvių koordinavimo, bendradarbiavimo ir keitimosi informacija procedūras.

Tobulindama nenumatytų atvejų planavimo tvarką, Komisija taip pat toliau skatins didinti ES maisto sistemų atsparumą ir tvarumą laikantis strategijos „Nuo ūkio iki stalo“ ir Biologinės įvairovės strategijos ir pasinaudojant reformuota BŽŪP, naujuoju Ekologinės gamybos plėtros veiksmų planu, Strateginėmis akvakultūros gairėmis ir planuojamu pasiūlymu dėl tvarių maisto sistemų reguliavimo sistemos, kurį planuojama parengti 2023 m.

2.COVID-19 krizės pamokos

ES maisto sistemos atsparumas užtikrino, kad COVID-19 pandemijos sukelta sveikatos krizė nesibaigtų maisto krize. Kalbant apie gamybą, per krizę kainos išliko palyginti stabilios. Tačiau kai kuriose rinkose, pvz., žvejybos ir akvakultūros, bulvių, mėsos ir vyno, smarkiai sumažėjo paklausa, nes buvo liautasi teikti maitinimo paslaugas. Kalbant apie vartojimą, maisto kainos 2020 m. balandžio–gegužės mėn. šiek tiek padidėjo (iki + 5 %), tačiau padėtis greitai normalizavosi. Kadangi nuo pat atsakomųjų politikos veiksmų pradžios maisto tiekimas buvo laikomas būtinąja veikla, maisto sektorius apskritai nukentėjo mažiau negu kiti ekonomikos sektoriai. Tai sudarė sąlygas įspūdingai ir greitai atsigauti. Teigiami prekybos žemės ūkio maisto produktais rezultatai 2020 m. (+ 1,4 proc., palyginti su 2019 m.) dar vaizdžiau atskleidžia šią padėtį ir parodo, kaip svarbu užtikrinti, kad prekyba išliktų atvira ir krizės metu.

Kadangi žemės ūkio, žvejybos, akvakultūros ir maisto sektoriai dažnai patiria sukrėtimų dėl meteorologinių, prekybos ar sanitarijos veiksnių, šiems sektoriams remti yra numatytos BŽŪP ir BŽP reguliavimo priemonės. Per COVID-19 krizę jos suteikė ES galimybę greitai sureaguoti: rinkos pusiausvyros sutrikimų rizika buvo pašalinta skiriant privataus sandėliavimo pagalbą, o mokant kompensacines išmokas išspręstos gamintojų patiriamos pinigų srautų problemos. Priemonės, kurių buvo imtasi, turėjo tiesioginį poveikį, suteikė pasitikėjimo ir darė įtaką elgesiui rinkose. Pritaikydamos savo gamybos ir prekybos strategijas labai svarbų vaidmenį atliko profesinės organizacijos, pavyzdžiui, gamintojų ir tarpšakinės organizacijos. Be to, kad būtų užtikrintas ES politikos įgyvendinimas, Komisija suteikė reikiamą lankstumą. 2020 m. kovo mėn. viduryje priėmus laikinąją valstybės pagalbos sistemą, valstybės narės įgijo galimybę teikti būtiną paramą veiklos vykdytojams. Žuvininkystės sektoriui buvo naudingi Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondo (EJRŽF) pakeitimai.

Kitose pagalbinėse politikos srityse, kurios itin svarbios užtikrinant gerą maisto tiekimo grandinės veikimą, pavyzdžiui, prekių ir žmonių judėjimo srityse, reikėjo imtis neeilinių veiksmų. Siekdama užtikrinti prekių judėjimą bendrojoje rinkoje, 2020 m. kovo mėn. viduryje Komisija paskelbė gaires dėl žaliųjų koridorių. Komunikate „Darbuotojų naudojimosi laisvo judėjimo teise COVID-19 protrūkio metu gairės“ Komisija taip pat pripažino, kad tarpvalstybiniai ir sezoniniai darbuotojai maisto sektoriuje ir transporto darbuotojai yra ypatingos svarbos darbuotojai. Tikslinio klausimyno apie šią iniciatyvą respondentai nurodė, kad gairės dėl žaliųjų koridorių buvo naudingiausia taikyta priemonė. („Labai naudinga“ ją pavadino 54 proc. respondentų). Suinteresuotieji subjektai taip pat palankiai įvertino Komisijos pateiktą informaciją ir rekomendacijas, taip pat prekybos lengvinimo priemones, pavyzdžiui, leidimus naudoti elektroninius sertifikatus.

Nors ES maisto sistema pasirodė atspari, nustatytos kelios tobulintinos sritys.

Pranešta apie nepakankamą valdžios institucijų veiklos tarpusavio koordinavimą Europos Sąjungoje. Kai kurios valstybės narės priėmė vienašales pavojų bendrajai rinkai keliančias priemones – apribojo ar suvaržė laisvą maisto produktų judėjimą arba teikė pirmenybę nacionaliniams produktams. Iš pažiūros tokios priemonės nacionalinius veiklos vykdytojus gali laikinai apsaugoti, tačiau dėl jų gali greitai susiaurėti veiklos vykdytojų galimybės gauti būtinų gamybos išteklių iš užsienio. Šios priemonės dar labiau apsunkino krizių valdymą pradiniuose etapuose ir sustiprino jau ir taip tvyrančią įtampą maisto sistemoje.

Neturint struktūrinio koordinavimo priemonių, specifiniai maisto tiekimo grandinės politikos poreikiai ne visada atsidurdavo pirmame plane, nes juos gožė kiti neatidėliotini reikalai, ypač tie, kurie susiję su visuomenės sveikata.

Panaši įtampa buvo pastebėta tarptautinėje erdvėje. Kai kurios šalys nustatė prekybos maisto produktais apribojimus (paprastai eksporto draudimus), nors ir daug mažesniu mastu nei per ankstesnes krizes. Svarbų vaidmenį užtikrinant tarptautinį koordinavimą atliko Žemės ūkio rinkų informacinė sistema (AMIS).

Aiškėja, kad reikalingas integruotas požiūris į maisto sistemas, kurį taikant būtų atsižvelgiama į tarpusavio priklausomybę ir dalyvautų ne vien patys maisto tiekimo grandinės dalyviai, kaip antai ūkininkai ir žvejai, maisto perdirbėjai, prekiautojai, mažmenininkai, maitinimo paslaugų teikėjai, įskaitant jų darbuotojus. Jį taikant reikėtų paisyti ir subjektų, kurie padeda grandinei veikti, pvz., transporto ir logistikos sektorių, taip pat pramonės įmonių, tiekiančių būtinus gamybos išteklius ir pakavimo medžiagas.

Krizė taip pat parodė, jog norint, kad politikos formuotojai ir suinteresuotieji subjektai priimtų informacija pagrįstus sprendimus ir laikytųsi veiklos tęstinumo planų, o plačioji visuomenė būtų objektyviai informuojama apie krizę ir vengtų neracionalaus atsargų kaupimo, labai svarbi tinkama komunikacija.

3.Reagavimo į būsimas krizes pagrindas – esama ES politika

3.1.Esamos politikos sistemos veikia ir yra patikimos

Esamas maisto tiekimo grandinei taikomos politikos sistemas sudaro įvairios krizių valdymo priemonės ir mechanizmai.

Žemės ūkyje tiesioginėmis išmokomis užtikrinamos saugios pajamos ir taip stiprinamas ES ūkių atsparumas. Kaimo plėtros politika remia rizikos valdymą, žinių kūrimą ir tiekimo grandinės organizavimą. Atskiras neseniai sutartos BŽŪP reformos tikslas – skatinti pažangų, atsparų ir diversifikuotą žemės ūkio sektorių, užtikrinantį aprūpinimą maistu. Iš dalies pakeitus Reglamentą (ES) Nr. 1308/2013 dėl žemės ūkio rinkų ir patobulinus žemės ūkio rezervo taisykles išaugs ES pajėgumas lanksčiau reaguoti į krizes.

Žvejybos ir akvakultūros srityje BŽP tikslas – užtikrinti, kad žvejybos ir akvakultūros veikla būtų tvari aplinkos atžvilgiu ilgalaikėje perspektyvoje ir naudinga ekonominiu, socialiniu ir užimtumo aspektais. 2021–2027 m. Europos jūrų reikalų, žvejybos ir akvakultūros fondo veikla apima finansinės kompensacijos mechanizmą, taikomą po ypatingų įvykių, dėl kurių labai sutrinka rinkos, kai šį faktą patvirtina Komisija.