Partneriams dar nėra aiškiai pasakyta, kad migracijos klausimai tapo vienu svarbiausių ES išorės santykių prioritetų, ir partneriai to dar aiškiai nesuvokė. Būtina, kad, glaudžiai bendradarbiaujant su visomis valstybėmis narėmis, mūsų partneriai aiškiai išgirstų, kad neteisėto ir nekontroliuojamo žmonių judėjimo problemos sprendimas yra visos Sąjungos prioritetas. Nors po aukšto lygio dialogų, per kuriuos aptarti pagrindiniai ES ir jos partnerių interesai, prisiimta konkrečių politinių įsipareigojimų ir imtasi pirmų praktinių veiksmų, dėl kurių pagerėjo bendradarbiavimas, nuveikti reikia dar daug, ypač sugrąžinimo ir readmisijos srityje.

Prieš metus priimta Europos migracijos darbotvarkė, ir nuo to laiko daug nuveikta, be kita ko, už ES sienų. Jūroje išgelbėta šimtai tūkstančių žmonių. 2015 m. lapkričio mėn. Valetos aukščiausiojo lygio susitikime migracijos problemų sprendimas tapo ES santykių su Afrikos šalimis prioritetu. ES ir Turkijos pareiškime buvo nurodyti nauji būdai, kaip užtikrinti daugiau tvarkos migracijos srautuose ir išgelbėti gyvybių. Poveikis netruko išryškėti. Teikiant būtiną pagalbą naudojamos naujos ES finansinės priemonės padeda kurti geresnę ateitį savo krašte tiems, kurie priešingu atveju būtų pasirengę rizikuoti gyvybe pavojų kupinoje kelionėje į Europą. Šie veiksmai rodo ES norą spręsti konkrečias migracijos problemas ir daryti įtaką ilgalaikiams migracijos veiksniams.

Vykdant EUNAVFOR MED operaciją „Sophia“ areštuotas 71 įtariamas neteisėtos migracijos tarpininkas ir neutralizuoti 129 laivai, kuriais neteisėtai gabenti migrantai. Be to, pamatine ir teisiškai privaloma operacijos veikla lieka tolesnių žūčių jūroje prevencija: iki šiol vykdant operaciją išgelbėti 14 857 asmenys. Dar 31 096 asmenis, padedami operacijos vykdytojų, išgelbėjo kiti subjektai. Nepaprastai svarbu keistis informacija, ir čia galima daugiau nuveikti stiprinant EUNAVFOR MED ir Europolo Europos kovos su neteisėtu migrantų gabenimu centro ryšius. Taryba sutiko pratęsti operacijos įgaliojimą vieniems metams ir pridurti dvi pagalbines užduotis. Tarp jų – Libijos pakrantės apsaugos ir laivyno pareigūnų gebėjimų stiprinimo ir mokymo operacijos ir JT Saugumo Tarybos rezoliucija pagrįsto ginklų embargo jūroje įgyvendinimas.

Neteisėtos migracijos tarpininkų verslo modelis turi būti suardytas, ir siekiant šio tikslo būtini įtikinami ir efektyvūs grąžinimo rezultatai. Be to, reikia imtis prieš neteisėtos migracijos tarpininkus nukreipto operatyvinio bendradarbiavimo. Bendradarbiavimas vakarinės Viduržemio jūros regiono dalies (Atlanto) maršruto klausimais jau seniai efektyviai vykdomas ir lieka partnerystės pavyzdžiu. Egėjo jūroje ir Viduržemio jūros regiono centrinėje dalyje FRONTEX bendradarbiauja su NATO ir EUNAVFOR MED operacijos „Sophia“ vykdytojais, kiekvienam subjektui savaip prisidedant prie migracijos valdymo, žvalgybinės informacijos apie neteisėtą migrantų gabenimą rinkimo ir patrulių koordinavimo, ir kartu sprendžiant išlaipinimo problemas. Viduržemio jūros regiono centrinėje dalyje tai reikėtų pakelti į naują lygmenį: dalytis priemonėmis realiuoju laiku ir vykdyti bendrą rizikos vertinimą, susijusį su grėsme jūrų ir sienų saugumui. Šį darbą galima susieti ir su Italijos vykdoma operacija „Mare Sicuro“.

Per ilgąjį laikotarpį ES turėtų labiau stengtis šalinti pagrindines neteisėtos migracijos ir priverstinio gyventojų perkėlimo priežastis ir stiprinti priimančiųjų bendruomenių ir atitinkamų institucijų gebėjimus. Susitarimams bus naudinga visų politikos krypčių, iniciatyvų ir procesų, kuriais siekiama ilgalaikių tikslų, tokių kaip politinių, socialinių, ekonominių ir aplinkos veiksnių (kurie yra pagrindinės migracijos priežastys) šalinimas, sinergija, be kita ko, palengvinant ekonomines, socialines ir kultūrines kilmės šalių išeivių investicijas.

Trečia, ES ir valstybės narės pagalbą turėtų programuoti tikslingiau . Pastaruoju metu ES ir jos valstybių narių oficiali parama vystymuisi, skiriama pagrindinėms prioritetinėms šalims, kasmet vidutiniškai siekė 4,4 mlrd. EUR. Siekdama įgyvendinti susitarimus, Komisija toliau užtikrins, kad rengiant ir įgyvendinant visas programas, skirtas pasirinktiems svarbiausiems tam tikros šalies sektoriams, būtų siekiama didžiausio įmanomo teigiamo poveikio migracijos srautams ir valdymui. Todėl, pavyzdžiui, veiksmai, patvirtinti geografinių priemonių taikymo metiniais įgyvendinimo dokumentais, atitinkamose kilmės šalyse bus orientuoti į pagrindines migrantų kilmės teritorijas. Be to, Komisija užtikrins, kad orientacinės daugiametės programos prioritetinėse šalyse būtų priderintos prie dabartinių poreikių, visų pirma siekiant padėti įgyvendinti susitarimus. Prireikus ji imsis reikiamų žingsnių pritaikyti tokias orientacines programas. Valstybės narės kviečiamos prisidėti prie šių pastangų – tikslingai perorientuoti savo dvišalę finansinę pagalbą ir imtis bendro programavimo. Programuojant po 2017 m. taikysimas temines biudžeto eilutes bus atsižvelgta į naują partnerystės modelį.

Tuo tikslu Komisija iki 2020 m. skirs iš viso 3,1 mlrd. EUR: 2 mlrd. EUR EPF lėšų, iš kurių 1,6 mlrd. EUR iš Afrikos investicinės priemonės ir dar 0,4 mlrd. EUR iš EPF finansinių paketų. Be to, bus sutelkta 0,94 mlrd. EUR iš Kaimynystės investicinės priemonės ir 0,16 mlrd. EUR iš Vystomojo bendradarbiavimo finansinės priemonės. Tikimasi, kad ši bendra 3,1 mlrd. EUR suma pritrauks papildomų viešųjų ir privačiųjų investicijų, ir iš viso bus sutelkta iki 31 mlrd. EUR investicijų. Siekdama dar labiau padidinti naujojo fondo paveikumą ir veiksmingumą, Komisija ragina valstybes nares ir kitus partnerius skirti sumą, atitinkančią šį bendrą ES įnašą, ir taip bendrą papildomų investicijų sumą galbūt priartinti prie 62 mlrd. EUR.

Šiuo metu ES baigia rengti naujus partnerystės prioritetus su Jordanija ir Libanu pagal 2015 m. persvarstytą Europos kaimynystės politiką ir tikisi pasiekti susitarimą iki 2016 m. vasaros. Susitarimuose su abiem šalimis bus abipusių įsipareigojimų dėl pagalbos siekiant pagerinti tiek sirų pabėgėlių, tiek priimančiųjų bendruomenių padėtį ir dėl paramos toms priimančiosioms šalims siekiant atlaikyti krizę. Susitarimuose bus išdėstyti visapusiški priemonių rinkiniai, aprėpiantys skirtingus politikos elementus, kuriais siekiama to paties tikslo, ir susiję tiek su ES kompetencija (prekyba, mobilumas, energetika, saugumas ir kt.), tiek su nacionaline kompetencija. Libano atveju bus numatyta pagerinti pagrindines paslaugas (atliekų tvarkymą, vandens tiekimą, švietimo ir sveikatos priežiūros paslaugas) ir suteikti daugiau ekonominių galimybių Libane tiek sirams pabėgėliams, tiek labiausiai pažeidžiamoms Libano bendruomenėms. Mainais Libano vyriausybė turėtų stengtis užtikrinti socialinę ir ekonominę sirų pabėgėlių įtrauktį, kad pagerėtų jų gyvenimo sąlygos ir teisėto buvimo šalyje statusas. Jordanijos atveju susitarimu bus sušvelnintos prekių kilmės taisyklės toms kategorijoms eksportuojamų prekių, kurias nurodytose ekonominėse zonose gamina darbuotojai, kurių sutartą nuošimtį sudaro sirai, kaip pasiūlė Jordanija. Iki šiol Komisija skyrė 639 mln. EUR reagavimo į krizę reikmėms Libane, be kita ko, pagrindiniams poreikiams tenkinti, sveikatos priežiūrai ir pastogei teikti, ir 637 mln. EUR pagalbai Jordanijoje. Be to, Jordanijai siūlomos priemonės apima ne tik prekybos palengvinimą tikslinėmis prekių kilmės taisyklių lengvatomis, bet ir 180 mln. EUR makrofinansinės paramos operaciją 2015 m. Tebesvarstoma nauja maždaug 200 mln. EUR vertės makrofinansinės paramos paskola.

Nuo 2011 m. Tunisas padarė puikią taikaus ir demokratiško porevoliucinio permainų proceso pažangą ir yra teigiamas Arabų pavasario pavyzdys. Tačiau šis procesas tebėra trapus. Tunise jaunimo nedarbas yra didelis, o terorizmo grėsmė išaugusi, ir nuo šalies stabilumo ir klestėjimo labai priklauso migracijos srautų valdymas regione, nors srautai į Sąjungą pastaruoju metu buvo labai maži. Be to, stiprinant trapų Tuniso permainų procesą, be šalies įsipareigojimo kontroliuoti savo sienas ir migracijos srautus iš savo teritorijos, reikalinga didesnė finansinė ir politinė parama. ES turėtų tęsti palaipsnio Tuniso ekonomikos integravimo į ES vidaus rinką procesą ir tęsti derybas, kad remiantis galiojančiu asociacijos susitarimu būtų susiderėta dėl išsamios ir visapusiškos laisvosios prekybos erdvės. Šias derybas lydės ES techninė ir finansinė pagalba, įskaitant papildomas tunisiečių judumo Europos Sąjungoje priemones. Remiantis platesnio pobūdžio veikla, pagrįsta esama partneryste judumo srityje, turėtų būti plėtojamas efektyvesnis bendradarbiavimas grąžinimo ir readmisijos srityje, visų pirma derantis dėl readmisijos susitarimo. Netrukus bus priimtas strateginis komunikatas dėl Tuniso ir norint, kad santykiai su Tunisu pereitų į naują lygmenį, reikės visapusiškos efektyvios nacionalinės migracijos politikos. Bendra parama Tunisui pagal Europos kaimynystės priemonę 2016 m. viršys 200 mln. EUR, kurių didžioji dalis atiteks su migracija susijusiems veiksmams, be kita ko, socialinio ir ekonominio vystymosi, jaunimo užimtumo ir saugumo sektoriaus reformos, taip pat migracijos srityse.

Vakarų Afrika yra pagrindinis neteisėtos migracijos į Europą kilmės regionas. Ypatingas dėmesys buvo skirtas regioniniam migracijos aspektui, pasinaudojant esamomis struktūromis, tokiomis kaip Vakarų Afrikos valstybių ekonominė bendrija (ECOWAS) ir Sahelio penketukas. Šiuo metu telkiamas Europos Sąjungos skubiosios pagalbos Afrikai patikos fondo specifinis finansavimas siekiant paremti sutartus projektus ir veiklą, kuri sudarytų sąlygas ilgalaikėje perspektyvoje šalinti pagrindines neteisėtos migracijos priežastis, o artimiausiu laiku – pagerinti migracijos valdymą.

Norėdama visomis priemonėmis dar labiau paskatinti bendradarbiavimą regione, Sąjunga, remdamasi aukšto lygio dialogais ir nustatytomis paskatomis, turėtų bendrauti su Nigerija, Nigeriu, Maliu ir Senegalu ir susitarti dėl prie jų pritaikytų susitarimų. Ši veikla bus grindžiama jau esama partneryste su atitinkamomis šalimis. 2015 m. kovo mėn. su Nigerija pasirašyta Bendroji migracijos ir judumo darbotvarkė, kuri yra rimtas tvirtesnio dialogo ir bendradarbiavimo migracijos klausimais pagrindas. Be to, netrukus turėtų prasidėti derybos dėl readmisijos sutarties. Senegale vyksta dialogas su migracija susijusiais klausimais. Jis turėtų būti intensyvesnis, visų pirma tam, kad būtų atverta ekonominių galimybių ir sumažinti neteisėtų migrantų srautai. Malis yra viena svarbiausių neteisėtos migracijos į Europą kilmės šalių ir aktyvesnės ES veiklos Sahelio regione partnerė. Balandžio mėn. įvyko aukšto lygio dialogas. Nigeris yra pagrindinė migrantų iš Vakarų ir Centrinės Afrikos kryžkelė: 2016 m. gegužės mėn. apskaičiuota, kad keliaudami į šiaurę Nigeriu per savaitę tranzitu pervažiuoja daugiau kaip 16 000 asmenų. ES teikiant Nigeriui paramą ir bendradarbiaujant su tarptautinėmis organizacijomis, tokiomis kaip JT vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro biuras, reikėtų tęsti darbus, susijusius su esamu daugiafunkciu centru. Taip pat ypatingą dėmesį reikėtų skirti kovai su neteisėtu migrantų gabenimu ir prekyba žmonėmis ir remti augimo bei užimtumo alternatyvas.

Šią vasarą Somalio pusiasalyje Chartumo proceso kontekste bus pradėtas 46 mln. EUR vertės projektas „Geresnis migracijos valdymas“, kuriuo bus parodytas pavyzdys, kaip tikslingai įgyvendinti konkrečius su migracija susijusius veiksmus. Įgyvendindama Rabato procesą ES kuria panašią regioninę migracijos valdymo priemonę, padėsiančią vykdyti migracijos valdymo iniciatyvas kilmės, tranzito ir kelionės tikslo šalyse Sahelio ir Čado ežero regione.

Etiopija yra nuo 2015 m. lapkričio mėn. galiojančios Bendrosios migracijos ir judumo darbotvarkės strateginė partnerė, ir migracija jau yra esminis strateginių santykių elementas. Šalyje prisiglaudę daugiau kaip 750 000 perkeltųjų asmenų, be kita ko, iš Somalio, Eritrėjos ir Pietų Sudano. Etiopija taip pat yra svarbi neteisėtų migrantų į Europą kilmės ir tranzito šalis. Šio bendradarbiavimo stiprinimą (parengiant susitarimą su Etiopija) ir tolesnius Etiopijos veiksmus, kuriais ji vykdys įsipareigojimą bendradarbiauti grąžinimo srityje, reikėtų laikyti prioritetu.

Padėčiai Libijoje reikia skirti itin daug dėmesio ir dėl jos reikia imtis strateginės veiklos. Nustatyta, kad Libijoje yra daugiau negu 230 000 migrantų. Iš jų 4 000–5 000 yra sulaikymo centruose, ir daugeliui trūksta galimybių gauti sveikatos priežiūros paslaugas ir maisto, o valstybės trapumas kelia pagrįstų abejonių dėl jų būtiniausios apsaugos ir pagarbos jų teisėms. Be to, nepriteklių kenčia daugiau nei 400 000 šalies viduje perkeltų asmenų. Nors migracijos klausimais Libijoje atlikta tam tikrų darbų, konkrečiai, bendradarbiaujant su JT vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro biuru ir Tarptautine migracijos organizacija, galima padaryti daugiau, kai stabilizuosis politinė padėtis ir pagerės saugumas. Tam reikės nuolatinių politinių investicijų, ryžto ir finansinės paramos, kad būtų įtvirtinta stabili ir vieninga Libijos vyriausybė. Todėl pirminis tikslas bus remti nacionalinės santarvės vyriausybę, kad ji galėtų užtikrinti pagrindines socialines paslaugas ir saugumą savo pačios piliečiams. Tai padės sustiprinti naujos vyriausybės legitimumą ir prisidės prie stabilumo palaikymo.

ES parengė priemonių rinkinį, skirtą nacionalinės santarvės vyriausybei ir gyventojams paremti, ir kai kurios jų jau įgyvendinamos. Šią paramos programą sudaro tokie elementai:

Dabartinė finansinė parama: Iš viso projektams įsipareigota skirti maždaug 100 mln. EUR. Dalis šios sumos jau išmokėta. Nuo 2014 m. ES skyrė 12,5 mln. EUR humanitarinės pagalbos projektams ir iki 40 mln. EUR projektams, kuriais siekiama tenkinti nuo konflikto nukentėjusių asmenų reikmes;

Apsauga: Nepaprastai svarbu didinti priverstinai perkeltų gyventojų ir juos priimančių bendruomenių apsaugą, atsparumą ir stabilumą sulaikymo centruose ir už jų ribų.

Parama saugumo sektoriaus reformai pirmenybę teikiant policijai, baudžiamajai justicijai ir sienų valdymui: Libijos vyriausybės prašymu galėtų būti surengta esama ES pasienio pagalbos misija ir kitomis ES finansuojamomis gebėjimų stiprinimo programomis pagrįsta civilinė bendros saugumo ir gynybos politikos misija, kurios tikslas – stiprinti gebėjimus ir teikti paramą, be kita ko, sienų valdymo ir migracijos srityje. Tai papildytų Libijos pakrančių apsaugos ir laivyno pajėgų mokymo veiklą;

Valdymas: ES yra pasirengus padėti Libijos vyriausybei parengti teisinę ir institucinę sistemas, atitinkančias žmogaus teises ir tarptautines konvencijas. Be kita ko, ES gali padėti stiprinti atitinkamų administracijos įstaigų ir institucijų, įskaitant teisėsaugos institucijas, gebėjimus;

Techninė pagalba: Greta galimybių teikti techninę paramą iš bendradarbiavimo biudžeto, galima svarstyti FRONTEX paramą, bendradarbiavimo su Libija tvarką nustatant remiantis dabartiniais įgaliojimais.