P9_TA(2021)0227

Įpareigojimo iškrauti laimikį tikslų užtikrinimas pagal bendros žuvininkystės politikos 15 straipsnį

2021 m. gegužės 18 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl įpareigojimo iškrauti laimikį pagal bendros žuvininkystės politikos 15 straipsnį tikslų pasiekimo (2019/2177(INI))

(2022/C 15/02)

Europos Parlamentas,

— atsižvelgdamas į 2019 m. birželio 7 d. Komisijos komunikatą dėl bendros žuvininkystės politikos padėties ir konsultacijų dėl 2020 m. žvejybos galimybių (COM(2019)0274),

— atsižvelgdamas į 2020 m. birželio 16 d. Komisijos komunikatą „Tausesnės žvejybos Europos Sąjungoje siekis: dabartinė padėtis ir 2021 m. orientyrai“ (COM(2020)0248),

— atsižvelgdamas į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnio 2 dalį,

— atsižvelgdamas į 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1380/2013 dėl bendros žuvininkystės politikos (1),

— atsižvelgdamas į 2019 m. birželio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2019/1241 dėl žuvininkystės išteklių išsaugojimo ir jūrų ekosistemų apsaugos taikant technines priemones (2),

— atsižvelgdamas į Europos žuvininkystės kontrolės agentūros (EŽKA) ataskaitas, kuriose vertinama, kaip laikomasi įpareigojimo iškrauti laimikį Šiaurės jūroje (2016–2017 m.), šiaurės vakarų vandenyse (2016–2017 m.) ir atlantinių skumbrių atveju Šiaurės jūroje ir šiaurės vakarų vandenyse (2015–2017 m.),

— atsižvelgdamas į Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komiteto (ŽMTEK) plenarinių posėdžių ataskaitas (PLEN 20-01, 19-01, 18-01 ir 17-01) ir jo ataskaitas „Valstybių narių 2019 m. metinių ataskaitų dėl įpareigojimo iškrauti laimikį vertinimas“ (Adhoc-20-02), „Bendros žuvininkystės politikos rezultatų stebėjimas“ (Adhoc-20-01) ir „Bendrų rekomendacijų dėl įpareigojimo iškrauti laimikį ir Techninių priemonių reglamento vertinimas“ (STECF-20-04),

— atsižvelgdamas į 2016 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyvą (ES) 2017/159, kuria įgyvendinamas Susitarimas dėl 2007 m. Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos dėl darbo žvejybos sektoriuje įgyvendinimo (3),

— atsižvelgdamas į leidinyje ICES Journal of Marine Science paskelbtą straipsnį „The unintended impact of the European discard ban“ (4),

— atsižvelgdamas į Žuvininkystės (PECH) komiteto užsakytą tyrimą „Valstybių narių vykdomas ES žuvininkystės kontrolės sistemos įgyvendinimas (2014–2019)“,

— atsižvelgdamas į Žuvininkystės komiteto užsakytus įpareigojimo iškrauti laimikį ir žvejybą stabdančių žuvų rūšių vykdant daugiarūšę ir mišriąją žvejybą Šiaurės jūroje (5), šiaurės vakarų vandenyse (6) ir pietvakarių vandenyse (7) tyrimus ir į išmetimo į jūrą draudimo, įpareigojimo iškrauti laimikį ir didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio (MSY) vakarinėje Viduržemio jūros dalyje tyrimus (8), (9),

— atsižvelgdamas į 2019 m. išleistą knygą „The European Landing Obligation, Reducing discards in complex, multi-species and multi-jurisdictional fisheries“ (10),

— atsižvelgdamas į 2019 m. paskelbtą Žemės ūkio ir maisto organizacijos (FAO) ataskaitą „A third assessment of global marine fisheries discards“ (liet. „Trečiasis pasaulyje vykdant jūrų žvejybą į jūrą išmetamo laimikio vertinimas“),

— atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 54 straipsnį,

— atsižvelgdamas į Žuvininkystės komiteto pranešimą (A9-0147/2021),

A. kadangi Jungtinių Tautų darnaus vystymosi darbotvarkės iki 2030 m. 14 tikslo 14.4 uždavinyje primygtinai reikalaujama, kad tarptautinė bendruomenė ne vėliau kaip 2020 m. pradėtų veiksmingai reguliuoti žvejybą, užkirstų kelią išteklių peržvejojimui, neteisėtai, nedeklaruojamai ir nereglamentuojamai žvejybai bei žalingai žvejybos praktikai ir įgyvendintų moksliniais duomenimis pagrįstus valdymo planus, kad per trumpiausią įmanomą laikotarpį žuvų ištekliai būtų atkurti bent iki tokio dydžio, kuris užtikrintų MSY, atsižvelgiant į tų išteklių biologines charakteristikas;

B. kadangi skaičiuojama, kad vykdant jūrų žvejybą pasaulyje kiekvienais metais į jūrą išmetama apie 9,1 mln. tonų laimikio ir tai sudaro 10,8 proc. 2010–2014 m. sužvejoto metinio vidutinio kiekio; kadangi vykdant tunų ir kitų pelaginių žuvų žvejybą išmetimo į jūrą rodiklis buvo mažiausias, o vykdant vėžiagyvių žvejybą – didžiausias; kadangi vykdant demersinių žuvų žvejybą į jūrą išmetamas kiekis buvo didžiausias, o moliuskų (išskyrus galvakojus moliuskus) žvejybą – mažiausias; kadangi pasaulyje kasmet į jūrą išmetamo laimikio kiekis buvo didžiausias 1989 m. – apie 18,8 mln. tonų – ir palaipsniui mažėjo, ir 2014 m. sudarė mažiau nei 10 mln. tonų (11);

C. kadangi išmetimas į jūrą yra įprasta žvejybos praktika, kai nepageidaujamas laimikis – tiek negyvas, tiek gyvas – grąžinamas į jūrą dėl sužalotų žuvų, per mažo dydžio žuvų (mažiausio dydžio apribojimų), galimybių parduoti priežasčių, kvotų neturėjimo ar laimikio sudėties taisyklių; kadangi prieš įvedant įpareigojimą iškrauti laimikį nebuvo leidžiama laive laikyti neverslinio dydžio žuvų arba jas iškrauti;

D. kadangi nepageidaujamas laimikis ir išmetimas į jūrą yra didelis žmonių vartojamų gamtos išteklių švaistymas ir gali daryti, o dažnai ir daro neigiamą poveikį tausiam žuvų išteklių bei jūrų ekosistemų naudojimui ir finansiniam žvejybos perspektyvumui; kadangi tam tikras nepageidaujamos priegaudos ir išmetimo į jūrą mastas yra neišvengiamas, ypač mišriosios žvejybos atveju;

E. kadangi kaip niekad didelis į jūrą išmetamų žuvų kiekis kai kurių tipų ES žvejybos atvejais kelia didelę problemą, susijusią su ilgalaikiu ES žvejybos darnumu, ir kelia abejonių dėl Sąjungos žvejybos politikos patikimumo;

F. kadangi 2010 m. ES įvestas draudimas atsirinkti geriausias žuvis (išmesti į jūrą tinkamas parduoti žuvis) yra prastai įgyvendintas;

G. kadangi 2013 m. reformuota bendra žuvininkystės politika (BŽP) turi užtikrinti, kad neigiamas žvejybos veiklos poveikis jūrų ekosistemai būtų kuo mažesnis, ir buvo nustatyti šie tikslai: a) „palaipsniui panaikinti išmetimą į jūrą atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį, patikimiausias turimas mokslines rekomendacijas, vengiant ir kiek įmanoma mažinant nepageidaujamą priegaudą ir palaipsniui užtikrinant, kad reguliuojamų verslinių rūšių žuvų laimikis būtų iškraunamas, ir b) „prireikus kuo geriau panaudoti nepageidaujamą laimikį nesukuriant tų laimikių, kurie nesiekia mažiausio išteklių išsaugojimą užtikrinančio orientacinio dydžio, rinkos“;

H. kadangi nėra patikimų duomenų apie išmetimą į jūrą ar mokslinių įrodymų, kad dėl įpareigojimo iškrauti laimikį buvo gerokai sumažintas nepageidaujamo laimikio kiekis; kadangi dėl prasto jo įgyvendinimo galėjo sumažėti kai kurių tipų žvejybos laimikio matomumas ir pablogėti mokslinių rekomendacijų ir duomenų kokybė;

I. kadangi žvejybos sektoriuje buvo padaryta pažanga siekiant didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio (MSY) tikslo; kadangi 99 proc. 2020 m. Baltijos jūroje, Šiaurės jūroje ir Atlanto vandenyne sužvejotų iškrautų žuvų, kurias išimtinai valdo ES ir kurių moksliniai vertinimai turimi, buvo sužvejotos vykdant darniai valdomą žvejybą; kadangi šiaurės rytų Atlante 2018 m. visapusiškai įvertintų išteklių biomasė buvo 48 % didesnė nei 2003 m.; kadangi tebėra didelių problemų, ypač Viduržemio ir Juodojoje jūrose, kuriose apie 75 % moksliškai įvertintų išteklių yra pereikvojami;

J. kadangi dėl įpareigojimo iškrauti laimikį, kuris buvo palaipsniui įvestas per ketverius metus (2015–2019 m.), privaloma iškrauti ir iš taikomų kvotų išskaičiuoti visą ES vandenyse arba, tam tikrais atvejais, tarptautiniuose vandenyse ES laivais sužvejotą laimikį tų rūšių, kurioms taikomi laimikio limitai, o Viduržemio jūroje – rūšių, kurioms taikomas mažiausio dydžio reikalavimas, ir draudžiama naudoti neverslinio dydžio žuvis tiesioginiam žmonių vartojimui;

K. kadangi, pasak ŽMTEK (12), nebuvo pateikta jokios informacijos apie tolimojo plaukiojimo laivynams, vykdantiems veiklą ne Sąjungos vandenyse, taikomo įpareigojimo iškrauti laimikį įgyvendinimą; kadangi Tolimojo plaukiojimo laivyno patariamoji taryba pabrėžė, kad įpareigojimas iškrauti laimikį praktiškai netaikomas ES laivams, žvejojantiems ne ES vandenyse;

L. kadangi iškrautos žuvys, kurių dydis nesiekia mažiausio išteklių išsaugojimą užtikrinančio orientacinio dydžio, ir toliau naudojamos žuvų miltams, gyvūnų augintinių ėdalui arba žvejybai bučiais skirtam jaukui gaminti ir gaunama ekonominė grąža yra nedidelė; kadangi šie alternatyvūs panaudojimo būdai yra ekonomiškai galimi tuo atveju, jei šalia iškrovimo uosto yra gamybos įrenginys, bet galimybės mažėja (arba išnyksta), jei reikia logistikos ir vežimo dideliais atstumais infrastruktūros ar investicijų į naujus gamybos įrenginius (13);

M. kadangi kelios valstybės narės siūlo iš dalies pakeisti teisės aktus, kad atitinkamų mažiausių išteklių išsaugojimą užtikrinančių orientacinių dydžių nesiekiančios žuvys, dėl kurių taikomas įpareigojimas iškrauti laimikį, galėtų būti naudojamos labdaros tikslais;

N. kadangi įpareigojimas iškrauti laimikį nėra visiškas išmetimo į jūrą draudimas, nes jis taikomas tik reguliuojamoms rūšims (kurioms nustatytas bendras leidžiamas sužvejoti kiekis (BLSK), kurių žvejybos pastangos reguliuojamos ir kurių mažiausias dydis yra nustatytas) ir apima išimtis dėl plėšrūnų sužalotų žuvų ir dėl didelio išgyvenamumo ir de minimis išimtis iki 5 % tais atvejais, kai padidinti žvejybos selektyvumą yra sudėtinga arba kai tvarkant nepageidaujamą laimikį patiriama neproporcingų išlaidų; kadangi įpareigojimo iškrauti laimikį įgyvendinimas taip pat priklauso nuo to, ar bus plačiai taikomos laikinos išimtys, kurias reikia peržiūrėti remiantis moksliniu vertinimu, o tam reikia sprendimus priimančių subjektų ir žvejybos sektoriaus laiko ir pastangų;

O. kadangi išmetimo į jūrą mastas labai skiriasi priklausomai nuo regiono ir rūšių ir žvejybos, kurią vykdant didžioji dalis laimikio arba visas laimikis yra verslinis ir panaudojamas, pvz., mažos apimties ar tradicinės žvejybos ir žvejybos, kurios produkcija skirta tiesiogiai žmonėms vartoti, atveju išmetimo į jūrą mastas yra mažas arba jo visai nėra;

P. kadangi mažos apimties žvejybos sektoriuje dirba daugiau veiklos vykdytojų ir jame naudojami selektyvesnės žvejybos įrankiai, taigi daroma mažesnė žala aplinkai, ir jis atlieka svarbų socialinį ir ekonominį vaidmenį, kaip pabrėžiama Bendrosios Viduržemio jūros žvejybos komisijos (GFCM) 2018 m. ataskaitoje dėl žvejybos Viduržemio ir Juodojoje jūrose padėties (SoMFi);

Q. kadangi žuvų išmetimas į jūrą padeda maitintis įvairių rūšių gyvūnams maitėdoms, pradedant paukščių ir baigiant mezopelaginėmis ir bentoso bendruomenėmis, kurios yra svarbios mitybos ekologijos grandinėje; kadangi mokslinėje literatūroje daroma išvada, kad išmetimo į jūrą sumažinimas nustatant įpareigojimą iškrauti laimikį gali paveikti keleto rūšių populiacijas kai kuriuose rajonuose, tačiau apskritai tai mažai tikėtina;

R. kadangi žvejybą stabdančių žuvų rūšys yra rūšys ar ištekliai, kurių atveju tam tikra valstybė narė, laivynas ar laivas turi mažiau žvejybos galimybių (mažesnę kvotą) nei kitų rūšių atveju; kadangi visiškas ir griežtas įpareigojimo iškrauti laimikį laikymasis, ypač mišriosios žvejybos atveju, reikštų, kad atitinkama žvejyba būtų nutraukta (sustabdyta) išnaudojus tai rūšiai skirtą (ribotą) kvotą, siekiant, kad tos rūšies žuvys daugiau nebūtų žvejojamos; kadangi galimybė sustabdyti mišriąją žvejybą ir toliau yra rimta problema ir galėjo prisidėti prie mažo įpareigojimo iškrauti laimikį įgyvendinimo masto ir riboto valstybių narių keitimosi kvotomis, tokiu būdu padidindama nepakankamo žvejybos galimybių išnaudojimo problemą;

S. kadangi selektyvumas nepadės visiškai išspręsti šios žvejybos problemų, nes gali būti techniškai sunku sumažinti atitinkamų žvejybą stabdančių žuvų išteklių laimikį nesukeliant didelių kitų parduoti tinkamų laimikių nuostolių, taigi dėl to atitinkamiems laivynams gali kilti didelių ekonominių sunkumų; kadangi, siekiant ištaisyti dėl žvejybą stabdančių žuvų rūšių susidarančią padėtį, neseniai buvo patvirtinti priegaudos rūšių kvotų fondai, kurių veiksmingumą dar reikia įvertinti;

T. kadangi tinklais sužvejojamų ir į laivą įtraukiamų nepageidaujamų žuvų kiekį galima gerokai sumažinti, visų pirma taikant teritorijų ir laiko atžvilgiu apibrėžtas vengimo ir techninio selektyvumo priemones, taip sutrumpinant tvarkymo laiką ir sumažinant degalų sąnaudas ir sandėliavimo poreikius;

U. kadangi ŽMTEK pabrėžia, kad valstybių narių regioninių grupių bendrose rekomendacijose dėl įpareigojimo iškrauti laimikį įgyvendinimo 2021 m. pateikiama palyginti nedaug priemonių, kuriomis siekiama didinti selektyvumą; kadangi mažėja pagal BŽP reglamento 14 straipsnį vykdomų bandomųjų projektų, skirtų selektyvesnės žvejybos įrankiams ar vengimo strategijoms išbandyti, skaičius;

V. kadangi Taryba per pastaruosius kelerius metus išbraukė keletą rūšių iš BLSK sąrašo, taigi joms netaikomas ir įpareigojimas iškrauti laimikį;

W. kadangi įpareigojimas iškrauti laimikį yra priemonė pasiekti BŽP selektyvumo tikslą, o ne tikslas pats savaime;

X. kadangi, siekiant ištaisyti dėl žvejybą stabdančių žuvų rūšių susidarančią padėtį, neseniai buvo patvirtinti priegaudos rūšių kvotų fondai;

Y. kadangi nepageidaujamo laimikio išmetimas į jūrą yra visų tipų žvejybos reiškinys visame pasaulyje, o ne vien tik Europos problema; kadangi ES vandenys pasižymi tuo, kad juose daugiausia vykdoma mišrioji žvejyba; kadangi kelios trečiosios valstybės ir autonominės teritorijos, įskaitant Kanadą, Farerų salas, Norvegiją, Islandiją, Čilę ir Naująją Zelandiją, nustatė skirtingos apimties draudimus išmesti žuvis į jūrą; kadangi kitos trečiosios valstybės, pvz., JAV, neuždraudė išmesti žuvų į jūrą, nes jų žvejybos teisės aktuose laikomasi kitokio požiūrio į nepageidaujamo laimikio mažinimą; kadangi Norvegijos ir Islandijos draudimas išmesti žuvis į jūrą per 30 metų buvo pritaikytas atsižvelgiant į konkrečias problemas; kadangi Čilės draudimo išmesti žuvis į jūrą poveikis dar nėra visiškai žinomas, nes ji ką tik pradėjo jį įgyvendinti; kadangi išmetimas į jūrą tebėra didelė Naujosios Zelandijos žvejybos valdymo problema;

Z. kadangi pagal santykinio stabilumo principą, pirmą kartą nustatytą 1983 m. BŽP pagrindiniame reglamente ir įgyvendintą tų pačių metų BSLK ir kvotų reglamentu, nustatomas BLSK paskirstymo valstybėms narėms raktas, grindžiamas anksčiau sužvejotų kiekių (1973–1978 m.) paskirstymo principais, priklausomybe, kaip įtvirtinta 1976 m. Hagos preferencijose, ir jurisdikcijos praradimu (1973–1976 m.);

AA. kadangi buvo paskelbta beveik 4 000 mokslinių dokumentų išmetimo į jūrą tema, iš jų 3 700 yra susiję su pramonine žvejyba ir tik mažiau kaip 200 dokumentų yra skirti mažos apimties priekrantės žvejybai;

AB. kadangi maždaug nuo 1950 m., reaguojant į vandenynų atšilimą ir biogeocheminius pokyčius buveinėse, pvz., deguonies kiekio mažėjimą, pasikeitė daugelio įvairių grupių jūrinių organizmų geografinis arealas ir sezoninė veikla, todėl – nuo pusiaujo iki polių – pasikeitė ekosistemų rūšių sudėtis, gausa ir biomasės gamyba; kadangi žuvų išteklių pasiskirstymo pokytis daro poveikį būsimam žvejybos valdymui, taigi ir įpareigojimo iškrauti laimikį įgyvendinimui;

AC. kadangi Komisija, prieš 2011 m. liepos mėn. pateikdama pasiūlymą dėl naujo BŽP pagrindinio reglamento, atliko išmetimo į jūrą mažinimo politikos socialinio ir ekonominio poveikio vertinimą, tačiau iki šiol išsamiai neišnagrinėjo jo socialinio ir ekonominio poveikio ir poveikio saugai laive ir nepateikė atsakymų į patariamųjų tarybų ir valstybių narių iškeltus susirūpinimą keliančius klausimus dėl įgyvendinimo;

AD. kadangi dar nežinoma, kokiu mastu buvo sumažintas laimikio išmetimas į jūrą; kadangi daugiausiai penkios valstybės narės nepateikė atsakymų į Komisijos klausimyną dėl įpareigojimo iškrauti laimikį įgyvendinimo 2019 m., o dvi iš šių valstybių to nepadarė per pastaruosius trejus metus;

AE. kadangi dėl įpareigojimo iškrauti laimikį kontrolės ir vykdymo užtikrinimo skirtumų gali susidaryti nevienodos sąlygos valstybėse narėse ir tarp jų; kadangi savo ataskaitose, kuriose vertinama, kaip laikomasi įpareigojimo iškrauti laimikį, EŽKA nustatė, kad valstybės narės jį įgyvendina nepakankamai, ir pateikė rekomendacijų, kaip pagerinti kontrolę;

AF. kadangi Komisija ne vėliau kaip 2022 m. gruodžio 31 d. turi pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl BŽP įgyvendinimo, įskaitant įpareigojimą iškrauti laimikį;

1. patvirtina bendrą ES tikslą užtikrinti tausų žuvų išteklių naudojimą ir jūrų ekosistemų apsaugą; pabrėžia, kad į jūrą išmetamų žuvų kiekio mažinimas ir kuo didesnis nepageidaujamo laimikio sumažinimas yra viešosios politikos prioritetas, suformuluotas atsižvelgiant į susirūpinimą dėl atsakomybės, gamtos išteklių išsaugojimo ir švaistymo, taip pat į poreikį moksliniais tikslais visapusiškai atsižvelgti į visas mirtingumo dėl žvejybos priežastis;

2. apgailestauja, kad Komisijos metinėse ataskaitose dėl BŽP padėties pateikiama labai mažai informacijos apie įpareigojimo iškrauti laimikį įgyvendinimą, kol kas nėra informacijos apie tai, kokiu mastu vykdant įpareigojimą buvo sumažintas išmetimas į jūrą, ir neatlikta įpareigojimo socialinio ir ekonominio poveikio arba jo įgyvendinimo poveikio saugai žvejybos laivuose analizė;

3. pripažįsta, kad įpareigojimo iškrauti laimikį įvedimas yra esminis pokytis ir vienas iš didžiausių iššūkių ES žvejybos valdymo istorijoje: nuo iškraunamo laimikio registravimo, kartais netgi nustatant privalomą jo išmetimą į jūrą, pereinama prie sistemos, pagal kurią registruojamas visas laimikis ir kuri kartu su MSY politikos taikymu neišvengiamai padarė plataus masto trumpalaikį ir ilgalaikį ekologinį ir socialinį bei ekonominį poveikį; pabrėžia, kad reikia įvertinti socialinį ir ekonominį įpareigojimo iškrauti laimikį poveikį;

4. pažymi, kad MSY politika nereiškia, kad laimikis į jūrą neišmetamas, o išmetimas į jūrą nereiškia, kad nebus galima pasiekti MSY – abu teiginius patvirtinančių įrodymų galima rasti daugelio išteklių, įskaitant priegaudos rūšis, atveju;

5. atkreipia dėmesį į pažangą, padarytą suinteresuotųjų subjektų bendradarbiavimo srityje, ir veiksmus, kurių imtasi siekiant pagerinti žvejybos selektyvumą; vis dėlto pažymi, kad, pasak Komisijos ir ŽMTEK, apskritai įpareigojimo iškrauti visas sužvejotas žuvis įgyvendinimas tebėra menkas ir kad į jūrą išmetama maždaug tiek pat žuvų, kiek buvo išmetama prieš pradedant taikyti įpareigojimą iškrauti visas sužvejotas žuvis;

6. pripažįsta, kad nuo 2010 m. pagal Žuvininkystės kontrolės reglamentą į jūrą išmetamų žuvų kiekį privaloma registruoti laivo žurnale; apgailestauja, kad, nepaisant įpareigojimo iškrauti laimikį įvedimo, patikimų duomenų ir žinių apie į jūrą išmetamo laimikio kiekį vis dar nedaug, kad pagausėjo atsargumo principu pagrįstų BLSK, o analitiniu įvertinimu pagrįstų BLSK apimtis, priešingai, sumažėjo, ir kad mokslinės informacijos apie išteklių būklę prieinamumas iš esmės nepagerėjo;

7. pažymi, kad įpareigojimas iškrauti laimikį ir toliau kelia susirūpinimą žvejybos sektoriui ir mokslo bendruomenei dėl įvairaus pobūdžio kliūčių; pabrėžia, kad žuvininkystės sektoriaus susirūpinimą kelia tai, kad uostuose trūksta tinkamos infrastruktūros, didėja veiklos sąnaudos, valdžios institucijos netaiko pakankamai paskatų laikytis reikalavimų, taip pat sunku užtikrinti didesnį kai kurių tipų žvejybos selektyvumą nekeliant pavojaus žvejybos ekonominiam gyvybingumui, ypač mišriosios žvejybos, kurią vykdant gresia didelis pavojus, kad susidarys padėtis, kai žvejyba gali būti sustabdyta, todėl nepakankamai išnaudojamos turimos kvotos ir gali būti anksti uždrausta žvejyba, ir atitinkamiems laivynams kyla didelių ekonominių sunkumų; pažymi, kad iki šiol pranešta tik apie du atvejus: jūrų liežuvių (Belgija) ir didžiaakių tunų (Prancūzija);

8. apgailestauja, kad dėl sunkumų, patirtų įgyvendinant draudimą išmesti laimikį į jūrą, susidarė neigiamas žvejų ir žvejybos sektoriaus pastangų vaizdas, nepaisant pažangos, padarytos siekiant MSY tikslo;

9. atkreipia dėmesį į naujausias priemones, kurių iki šiol imtasi – kvotų mainus ir priegaudos rūšių kvotų fondus, nors šios priemonės dažniausiai yra nenuolatinės ir priklauso nuo valstybių narių derybų, o jų veiksmingumą dar reikia nuodugniai įvertinti; pabrėžia, kad reikia pašalinti administracines kliūtis, trukdančias veiksmingai įgyvendinti įpareigojimą iškrauti laimikį, ir padidinti naujų selektyviosios žvejybos įrankių kūrimo bei naudojimo mastą, ir toliau plėtoti veiksmingus priegaudos mažinimo planus, siekiant atkurti pažeidžiamus išteklius;

10. pabrėžia, kad galima ir reikia naudoti reglamente numatytas išimtis (didelio išgyvenamumo ir de minimis ), siekiant palengvinti įgyvendinimą ir neleisti susidaryti padėčiai, kai gali būti stabdoma žvejyba; primena, kad reikia teikti patikimus ir tikslius įrodymus ir duomenis, ir rekomenduoja supaprastinti išimčių darymo procesą, įskaitant geresnį mokslinių duomenų rinkimą;

11. pabrėžia, kad ŽMTEK pripažino, jog nuo tada, kai 2014 m. buvo pateiktos pirmos bendros rekomendacijos, prašymus taikyti išimtis pagrindžiančių dokumentų kokybė apskritai pagerėjo; pripažįsta, kad duomenų ir informacijos, pagrindžiančių išimtis, teikimas gali būti sudėtingas dėl reikalaujamų duomenų pobūdžio; tačiau susirūpinęs pažymi, kad ŽMTEK pabrėžė, jog yra daug atvejų, kai teikiama informacija ir duomenys nėra susiję su konkrečiomis rūšimis ir (arba) žvejyba, o tie patys tyrimai ir prielaidos naudojami siekiant pagrįsti daugybines išimtis; pabrėžia, kad dėl to, jog nėra su konkrečiomis rūšimis ir žvejyba susijusių duomenų ir informacijos, sunku įvertinti galimą siūlomos išimties poveikį arba tai, ar išimtis atitinka de minimis arba didelio išgyvenamumo išimčių taikymo sąlygas;

12. yra susirūpinęs dėl to, kad laipsniškas tam tikrų lankstumo priemonių, pvz., de minimis išimties, mažinimas gali sukelti arba sustiprinti žvejybos sustabdymo poveikį ir lemti žvejybos uždraudimą; pabrėžia, kad reikia toliau plėtoti veiksmingus priegaudos mažinimo planus, taikomus vykdant mažiau selektyvią žvejybą, pvz., žvejojant pelaginiais tralais;

13. primena, kad įpareigojimas iškrauti visą laimikį yra ne tikslas pats savaime, o priemonė, kuria skatinama tobulinti žvejybą ir veiklos elgseną, skatinti kurti ir naudoti selektyvesnės žvejybos įrankius, siekiant kuo labiau sumažinti nepageidaujamą laimikį, ir tobulinti laimikio dokumentavimą, kad būtų geriau žinomi ir moksliškai vertinami žuvų ištekliai; pažymi, kad daugelis žvejų nesutinka su tuo, kad esama ryšio tarp įpareigojimo iškrauti laimikį tikslų ir jo įgyvendinimo, ir tai trukdo jo laikytis; pripažįsta, kad šiam galutiniam tikslui pasiekti reikia laiko ir pakankamai žinių, tačiau reikia dėti daugiau pastangų, kad būtų skatinamas bendras to tikslo supratimas ir kad būtų praktiškai įgyvendinami mokslininkų ir žvejų atliktų tyrimų rezultatai, siekiant pagerinti selektyvumą ir sumažinti nepageidaujamo laimikio kiekį; ragina Komisiją toliau remti selektyvumo gerinimo planus, be kita ko, atitinkamais atvejais taikant paskatas naudoti selektyvesnės žvejybos įrankius;

14. atkreipia dėmesį į atokiausių regionų ypatumus, visų pirma susijusius su laivais, senstančiais laivynais ir mažesnius sandėliavimo bei perdirbimo pajėgumus turinčiais uostais, dėl kurių gali būti neįmanoma praktiškai įgyvendinti įpareigojimo iškrauti laimikį;

15. pažymi, kad žuvų išmetimo į jūrą mastas labai skiriasi priklausomai nuo žvejybos tipo ir jūrų baseinų, todėl manytina, kad požiūris „viena taisyklė tinka visiems“ gali nebūti optimali strategija siekiant paskatinti žvejus vykdyti selektyvesnę žvejybą; ragina Komisiją nustatyti pagrindinius trūkumus ir pasiūlyti kiekvienam jūros baseinui ir konkretaus tipo žvejybai pritaikytus sprendimus, ypatingą dėmesį skiriant mažos apimties žvejybai, visų pirma atokiausiuose regionuose;

16. primena, kad dabartinė teisinė sistema yra teisinis pagrindas valstybėms narėms aktyviai bendradarbiauti siekiant lanksčiau nustatyti selektyviosios žvejybos taisykles ir taikyti moksliškai pagrįstas poveikio švelninimo priemones; ragina valstybes nares stiprinti savo bendradarbiavimą taikant regioninį požiūrį, be kita ko, įtraukiant atitinkamus suinteresuotuosius subjektus ir patariamąsias tarybas, ir šiuo tikslu visapusiškai pasinaudoti joms prieinamomis subsidijomis; pakartoja, kad įgyvendinant įpareigojimą iškrauti laimikį reikia užtikrinti vienodas sąlygas;

17. palankiai vertina naujausių mokslinių tyrimų (pvz., „DiscardLess“, MINOUW ir LIFE iSEAS), susijusių su naujoviškų žvejybos įrankių selektyvumu, vengimo strategijomis ir laivų modifikacijomis siekiant laive tvarkyti nepageidaujamą laimikį, rezultatus; mano, kad reikia tęsti mokslinius tyrimus, siekiant pagerinti įrankių selektyvumą, vengimo strategijas ir nepageidaujamo laimikio tvarkymą; palankiai vertina pasiūlymą „Mission Starfish 2030: restore our Ocean and Waters“ ir mano, kad misija siekiant užtikrinti gerą vandenynų, jūrų, priekrantės ir vidaus vandenų būklę padės parengti skubiai reikalingus sprendimus, darančius tiesioginį poveikį žvejybos sektoriui ir tausiam vandenynų išteklių naudojimui ir valdymui;

18. pabrėžia, kad veiksmingos žvejybos valdymo sistemos, įskaitant gebėjimą panaudoti visus elementus siekiant tinkamai įgyvendinti įpareigojimą iškrauti laimikį ir BŽP tikslus, turi būti grindžiamos tiksliais ir patikimais laimikių dokumentais ir moksliniais duomenimis; ragina Komisiją ir valstybes nares dėti daugiau pastangų, kad prireikus būtų visapusiškai įgyvendinti taikytini ES teisės aktai, ir imtis tolesnių veiksmų siekiant užtikrinti visapusišką dokumentavimą ir duomenų rinkimą taip, kad jis būtų proporcingas mažos apimties priekrantės žvejybos laivynų žvejybos pajėgumui;

19. yra susirūpinęs dėl to, kad nėra tinkamos įpareigojimo iškrauti laimikį ir jo laikymosi kontrolės, ir pabrėžia, kad tokie trūkumai daro neigiamą poveikį darnumui, be kita ko, dėl BLSK nustatymo remiantis bendru sužvejotų žuvų kiekiu, įskaitant vadinamuosius papildymus, kad būtų įtrauktos anksčiau į jūrą išmestos žuvys;

20. pabrėžia, kad dėl to, jog yra daug per pastaruosius kelerius metus priimtų taisyklių, išimčių ir nukrypti leidžiančių nuostatų, sudėtingiau įgyvendinti įpareigojimą iškrauti laimikį, o EŽKA – sunkiau įvertinti jo laikymąsi, todėl sunkiau pasiekti žvejybos darnumo apsaugos ir didinimo tikslus; pabrėžia, kad BŽP numatytų išimčių taikymas yra itin svarbus siekiant įgyvendinti įpareigojimą iškrauti laimikį;

21. ragina geriau išnaudoti naujas technologijas ir skaitmeninius sprendimus, parengtus bendradarbiaujant su žvejybos sektoriumi ir valstybių narių valdžios institucijomis, kad, visapusiškai paisant teisės į privatumą ir verslo konfidencialumo, būtų pagerintas stebėjimas, kontrolė ir priežiūra;

22. pabrėžia itin svarbų žvejų ir kitų suinteresuotųjų subjektų vaidmenį įgyvendinant politiką, taigi skatinant įpareigojimo laikymosi kultūrą ir ilgainiui darant laipsniškus ir koreguojamus įpareigojimo iškrauti laimikį taisyklių pakeitimus; atkreipia dėmesį į papildomą savanoriškų ir su paskatomis susijusių programų naudą siekiant padidinti žvejų dalyvavimą;

23. pabrėžia, kad selektyvumo gerinimas ir toliau turi būti svarbus prioritetas, tačiau, norint įgyvendinti įpareigojimą iškrauti laimikį, reikia laikytis tarpsektorinio požiūrio ir sukurti aiškias paskatas, kad būtų skatinama geriausia poveikio mažinimo praktika; rekomenduoja šias papildomas priemones ir valdymo priemones: a) toliau naudoti ir tobulinti kvotomis grindžiamas priemones laikantis BŽP principų ir su sąlyga, kad bus taikomos veiksmingos kontrolės priemonės, pvz.: — kvotų paskirstymas atsižvelgiant į numatomą laimikio sudėtį; — koregavimas lanksčiai ir veiksmingai vykdant kvotų mainus su kitomis valstybėmis narėmis ir kaimyninėmis trečiosiomis valstybėmis, su kuriomis ES turi bendrų išteklių, siekiant išvengti nepakankamo kvotų panaudojimo, pvz., pereiti prie nuolatinių, o ne tik kartą per metus atnaujinamų mechanizmų nustačius BLSK ir kvotas, laikantis patikimiausių turimų mokslinių rekomendacijų; — numatomo į jūrą išmetamų žuvų kiekio paskirstymas žvejams, ypač tiems, kurie vykdo mažos apimties veiklą ir kurie nusprendžia naudoti selektyvesnės žvejybos įrankius; b) išnagrinėti galimybes įgyvendinti jūrinių teritorijų planavimo ir valdymo pagal rajonus metodą, kad būtų išvengta žuvų išmetimo į jūrą, nukreipiant žvejus į rajonus, kuriuose mažiau tikėtina, kad bus neverslinio dydžio žuvų, sykiu užtikrinant, kad tokių priemonių taikymas nenulemtų plataus masto kitų rūšių verslinio dydžio žuvų nenaudojimo; c) suteikti daugiau lankstumo, kad žvejai galėtų pasirinkti žvejybos įrankius ir kartu prisiimti didesnę atsakomybę už dokumentavimą (išsamus laimikio dokumentavimas); d) sukurti lanksčius naujų selektyvios žvejybos įrankių tipų patvirtinimo mechanizmus, kad suinteresuotieji subjektai būtų skatinami teikti paraiškas dėl bandomųjų projektų ir juos vykdyti; e) suteikti išimtinę prieigą prie žvejybos vietų arba laikotarpių, siekiant skatinti selektyvumą; f) priimti strategijas, kaip kuo geriau panaudoti nepageidaujamą laimikį kitais nei žmonėms vartoti tikslais, nesukuriant neverslinio dydžio laimikio paklausos ir su sąlyga, kad žvejams būtų įmanoma tai padaryti ekonominiu ir veiklos požiūriu; g) parengti nepageidaujamo laimikio atlasą, kaip nepageidaujamo laimikio, sužvejojamo vykdant įvairių tipų žvejybą ir įvairiuose rajonuose, aprašą, siekiant geriau parengti regioninius priegaudos planus, įtraukiant valstybes nares ir žvejybos sektorių, remiant Europos jūrų reikalų, žvejybos ir akvakultūros fondui; h) bendradarbiaujant su žvejybos sektoriumi ir valstybių narių institucijomis naudoti ir kurti savanoriškas ir su paskatomis susietas dirbtinio intelekto priemones, siekiant padidinti selektyvumą ir kontrolę bei pagerinti žuvų rūšių nustatymą; i) palaipsniui pradėti taikyti reikalavimą laikytis tos pačios žuvų išmetimo į jūrą politikos importuojant žvejybos produktus iš trečiųjų valstybių, kad būtų panaikinta Europos laivynui nepalanki konkurencinė padėtis ir nesąžininga konkurencija, tuo pačiu siekiant geriau apsaugoti pasaulinius žvejybos išteklius; j) atnaujinti Komisijos įpareigojimą kiekvienais metais pateikti ataskaitą dėl BŽP padėties ir įpareigojimo iškrauti laimikį įgyvendinimo ir pateikti daugiau informacijos apie jo įgyvendinimą, įskaitant jo socialinį ir ekonominį poveikį ir, be kita ko, apie degalų sąnaudas, sandėliavimo patalpas, poveikį saugai ir darbo sąlygoms žvejybos laivuose, į jūrą išmetamų žuvų kiekio ir nepageidaujamo laimikio mažinimą ir geresnę išteklių būklę (MSY);

24. ragina Komisiją rengiant BŽP įgyvendinimo vertinimo ataskaitą, kurią numatoma pateikti 2022 m., visų pirma: a) įvertinti, kokiu mastu, taikant įpareigojimą iškrauti laimikį, pavyko sumažinti į jūrą išmetamų žuvų kiekį ir ar įpareigojimas padėjo pagerinti išteklių būklę (MSY) ir sumažinti poveikį jūrų ekosistemai; b) įvertinti socialinį ir ekonominį įpareigojimo iškrauti laimikį poveikį, darbo užmokesčio sistemą, įgulos narių skaičių ir saugą bei darbo sąlygas laive pagal FAO ir TDO rekomendacijas; c) nustatyti ir stebėti žvejybos tipus tais atvejais, kai iš mokslinių įrodymų matyti, kad šiuo metu sunku padidinti selektyvumą; d) įvertinti neseniai priimtų priegaudos kvotų fondų, kaip veiksmingos ir taikytinos priemonės siekiant ištaisyti dėl žvejybą stabdančių žuvų susidarančią padėtį, veiksmingumą ir taikymo galimybes; e) įvertinti rūšių, kurias Taryba išbraukė iš išteklių, kuriems pastaraisiais metais taikomas BLSK, sąrašo, poveikį darnumui ir galimas pakartotinio jų įtraukimo į BLSK sistemą pasekmes; f) nustatyti ir pašalinti administracinius sunkumus, su kuriais susiduriama rengiant ir įgyvendinant selektyvumo bandomuosius projektus ir kurie trukdo žvejams siekti didesnio selektyvumo; g) nustatyti pardavimo ir (arba) labdaros galimybes, siekiant kuo geriau panaudoti tą neišvengiamą iškrautą laimikį, kurio dydis nesiekia mažiausio išteklių išsaugojimą užtikrinančio orientacinio dydžio, ir nepageidaujamą laimikį, kad būtų išvengta gamtos išteklių švaistymo ir pavojaus BŽP darnumo tikslams; h) įvertinti, ar dabartinė įpareigojimo iškrauti laimikį politika yra tinkama tikslui pasiekti, ir įvertinti galimybę kiekvienu konkrečiu atveju pritaikyti įpareigojimą iškrauti laimikį pagal žvejybos tipą ir (arba) išteklius; i) įvertinti BŽP reglamento 15 straipsnio geresnio pritaikymo ir supaprastinimo būdus, kad jį būtų lengviau įgyvendinti ir suprasti visiems suinteresuotiesiems subjektams, ir tai, kaip valstybės narės naudojasi visomis esamomis pagal teisinę sistemą numatytomis priemonėmis, kad pagerintų selektyvumą ir sumažintų nepageidaujamą laimikį;

25. ragina Komisiją, remiantis šiuo vertinimu ir jei tinkama, pateikti pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, kad būtų geriau pasiekti žuvų išmetimo į jūrą mažinimo ir išteklių gerinimo tikslai;

26. pabrėžia, jog susirūpinimą kelia tai, kad bendriems su trečiosiomis valstybėmis ištekliams ne visada taikomos tos pačios nuostatos dėl žuvų išmetimo į jūrą; pabrėžia, kad reikia laipsniškai suvienodinti pagrindinius žvejybos valdymo tikslus, siekiant užtikrinti aukščiausius standartus, kad būtų užtikrinta gera bendros jūrų ekosistemos aplinkos būklė, žvejybos veiklos darnumas ir išlaikytos vienodos sąlygos trečiųjų valstybių, visų pirma Jungtinės Karalystės, atžvilgiu;

27. paveda Pirmininkui perduoti šią rezoliuciją Tarybai, Komisijai, Regionų komitetui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir valstybių narių vyriausybėms ir parlamentams.

(1) OL L 354, 2013 12 28, p. 22.

(2) OL L 198, 2019 7 25, p. 105.

(3) OL L 25, 2017 1 31, p. 12.

(4) Borges, L., The unintended impact of the European discard ban, ICES Journal of Marine Science, Volume 78, Issue 1, 2021 m. sausio–vasario mėn., p. 134–141, https://doi.org/10.1093/icesjms/fsaa200

(5) Landing Obligation and Choke Species in Multispecies and Mixed Fisheries – The North Sea.

(6) Landing Obligation and Choke Species in Multispecies and Mixed Fisheries – The North Western Waters.

(7) Landing Obligation and Choke Species in Multispecies and Mixed Fisheries – The South Western Waters.

(8) Discard ban, landing obligation and MSY in the Western Mediterranean Sea – the Spanish case.

(9) Discard ban, landing obligation and MSY in the Western Mediterranean Sea – the Italian case.

(10) Uhlmann, Sven & Ulrich, Clara & Kennelly, Steven. (2019). The European Landing Obligation. Reducing Discards in Complex, Multi-Species and Multi-Jurisdictional Fisheries: Reducing Discards in Complex, Multi-Species and Multi-Jurisdictional Fisheries.

(11) A third assessment of global marine fisheries discards, FAO, 2019.

(12) Valstybių narių 2019 m. metinių ataskaitų dėl įpareigojimo iškrauti laimikį vertinimas (STECF-Adhoc-20-02).

(13) Market outlets for unwanted catches. EUMOFA. 2020.