/* KOM/2010/0716 galutinis */ KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Sankcijų taikymo režimų finansinių paslaugų sektoriuje griežtinimas





[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.12.8 KOM(2010) 716 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Sankcijų taikymo režimų finansinių paslaugų sektoriuje griežtinimas {SEK(2010) 1496 galutinis}{SEK(2010) 1497 galutinis} KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Sankcijų taikymo režimų finansinių paslaugų sektoriuje griežtinimas 1. Įvadas Europos Sąjungai dedant pastangas kurti bendrąją finansinių paslaugų rinką padaryta pažanga vienodinant rizikos ribojimo taisyklių ir finansų įstaigų elgesio taisyklių sistemą, kuria turėtų būti užtikrintos saugios, stabilios ir patikimos finansų rinkos. Finansų krizė iškėlė abejonių, ar finansų rinkos taisyklių atskirose Sąjungos šalyse visuomet laikomasi ir ar jos visuomet taikomos taip, kaip reikėtų. Jei ES taisyklių vykdymas neužtikrinamas vienoje valstybėje narėje, tai gali labai paveikti kitos valstybės narės finansų sistemos stabilumą ir veikimą. Todėl labai svarbu užtikrinti, kad ES taisyklės visose valstybėse narėse būtų taikomos nuosekliai ir veiksmingai. Komisija rengia visapusišką finansų sektoriaus reformą, kuria siekiama užtikrinti finansų sistemos patikimumą ir stabilumą. Visų pirma pastaroji priežiūros struktūros reforma padės geriau stebėti finansų rinkas ir labiau apsaugoti rinkos stabilumą, saugumą ir patikimumą. Būtina naujosios priežiūros sistemos pasekmė – veiksmingi ir pakankamai darnūs sankcijų taikymo režimai. Kaip pripažinta J. de Larosière’o grupės ataskaitoje: „ priežiūra negali būti veiksminga, jei sankcijų taikymo režimai silpni ir labai skirtingi. Labai svarbu, kad Europos Sąjungoje ir už jos ribų visos priežiūros institucijos galėtų pasinaudoti sankcijų taikymo režimais, kurie būtų pakankamai darnūs, griežti ir turėtų tinkamą atgrasomąjį poveikį“ [1] . Užduotis užtikrinti tinkamą ES taisyklių taikymą pirmiausia tenka nacionalinėms valdžios institucijoms – jos atsako už tai, kad finansų įstaigos laikytųsi ES taisyklių, o taisykles pažeidusioms jų jurisdikcijoje esančioms įstaigoms būtų taikomos sankcijos. Tačiau nacionalinės valdžios institucijos turi veikti išvien ir derinti savo veiksmus. Naujosios Europos priežiūros institucijos (EPI) padės geriau koordinuoti nacionalinių valdžios institucijų taisyklių vykdymo užtikrinimo veiklą[2]. Be to, norint tinkamai užtikrinti ES teisės aktų vykdymą, reikia, kad visos nacionalinės valdžios institucijos disponuotų tinkamais sankcijų taikymo įgaliojimais. Taigi ECOFIN taryba paprašė Komisijos ir trijų priežiūros institucijų komitetų (Europos bankininkystės priežiūros institucijų komiteto, Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komiteto ir Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komiteto) atlikti įvairių sektorių sankcijų taikymo įgaliojimų nuoseklumo, lygiavertiškumo ir faktinio naudojimo valstybėse narėse apžvalgą, kuri padėtų nustatyti, ar sankcijų taikymo režimai yra pakankamai lygiaverčiai[3]. Priežiūros institucijų komitetai analizavo valstybių narių taikomas sankcijas už nacionalinių taisyklių, kuriomis į nacionalinę teisę perkeliamos vienos svarbiausių ES direktyvų, taikomų bankų, draudimo ir vertybinių popierių sektoriuose[4], pažeidimus. Atlikus šią apžvalgą[5], 2009 m. kovo 4 d. ir 2010 m. birželio 2 d.[6] Komisijos komunikatuose pranešta apie komunikatą dėl sankcijų taikymo finansinių paslaugų sektoriuje siekiant skatinti sankcijų konvergenciją vykdant visų rūšių priežiūros veiklą. Tarptautiniu lygiu sankcijų taikymo režimų griežtinimas yra vienas iš finansų sektoriaus reformos elementų. 2008 m. lapkričio 15 d. aukščiausiojo lygio susitikime Vašingtone Didžiojo dvidešimtuko (G20) vadovai susitarė įgyvendinti finansų rinkų reformos veiksmų planą, įskaitant veiksmus, kuriais siekiama apsaugoti rinkas ir investuotojus nuo neteisėto elgesio ir užtikrinti, kad būtų nustatyti tinkami sankcijų taikymo režimai[7]. Geriau užtikrinti reguliavimo ir taisomųjų priemonių vykdymą yra ir vienas iš pastarosios JAV finansų reguliavimo reformos tikslų[8]. Remiantis minėtais priežiūros institucijų komitetų tyrimais ir diskusijomis su valstybėmis narėmis, šiame komunikate nurodomos sritys, kuriose galima tobulėti, kaip nustatyta atliekant nacionalinių sankcijų taikymo režimų apžvalgą, siūlomi galimi ES veiksmai, kad būtų užtikrinta didesnė šių režimų konvergencija ir veiksmingumas, ir visos susijusios suinteresuotosios šalys raginamos teikti pastabas dėl siūlomų veiksmų. Remdamasi gautais atsiliepimais, kurie bus panaudoti diskutuojant apie sankcijų taikymo režimų vaidmenį tolesniuose teisės aktuose, ir atlikusi nuodugnų svarbių su sankcijomis susijusių klausimų poveikio vertinimą, Komisija svarstys, kurie pasiūlymai būtų reikalingi norint iš dalies pakeisti finansinių paslaugų srities teisės aktus[9]. 2. Finansų sektoriaus sankcijų taikymo režimai 2.1. Pagrindinės sąvokos Šiame komunikate sankcijų taikymo režimai reiškia teisines sistemas, apimančias sankcijas, kurios nacionalinės teisės aktuose numatytos už finansų įstaigų ir kitų rinkos dalyvių padarytus ES finansinių paslaugų taisyklių (įskaitant nacionalinių taisyklių, kuriomis į nacionalinę teisę perkeliamos ES direktyvos) pažeidimus, ir faktinį sankcijų taikymo užtikrinimą. Sankcijos – svarbi bet kurios reguliavimo sistemos dalis. Jos atlieka atgrasomąją funkciją ir veikia kaip katalizatorius siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi ES teisės aktų. Finansų sektoriuje veiksmingi sankcijų taikymo režimai yra pagrindinis priežiūros režimo, kuriuo turėtų būti užtikrintas finansų rinkų patikimumas ir stabilumas ir kartu – vartotojų ir investuotojų apsauga, elementas. Šio komunikato taikymo sritis apsiriboja sankcijomis, kurias skiria ir taiko valstybių narių kompetentingos institucijos, įskaitant teismus finansinių paslaugų srityje. Papildomų paskatų, kad būtų laikomasi ES teisės aktų, gali atsirasti užtikrinant, kad žalą patyrę vartotojai turėtų priemonių iš pažeidėjų gauti kompensaciją. Komisija pradės viešas konsultacijas dėl kolektyvinio žalos atlyginimo[10], kuriose atsižvelgs ir į klausimus, susijusius su žalos atlyginimu vartotojams finansinių paslaugų sektoriuje. Kad būtų užtikrintas visiškas ES teisės taikymas, sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasios. Sankcijas galima laikyti veiksmingomis , kai jomis įmanoma užtikrinti ES teisės laikymąsi, proporcingomis , kai jos tinkamai atspindi pažeidimo rimtumą ir jomis nesiekiama daugiau, negu būtina nustatytiems tikslams pasiekti, ir atgrasiomis , kai jos pakankamai rimtos, kad atgrasytų pažeidėjus nekartoti to paties pažeidimo, o kitus galimus pažeidėjus – nedaryti tokio pažeidimo. Tai, ar sankcijos atitinka šiuos reikalavimus, priklauso nuo keleto tokių veiksnių, kaip teisės aktais nustatytų sankcijų pobūdis ir mastas, jų taikymą lemiančios institucinės ir procedūrinės aplinkybės, pažeidimų nustatymo veiksmingumas ir faktinis teisės aktais nustatytų sankcijų taikymas. Šie veiksniai yra šiame komunikate aptariamų sankcijų taikymo režimų dalis. ES finansinių paslaugų taisyklėse dažnai nurodomos ir administracinės sankcijos, ir administracinės priemonės. Skirtumas tarp priemonių ir sankcijų nėra visiškai akivaizdus – kai kurie administraciniai veiksmai, kaip antai leidimo panaikinimas, kai kuriose valstybėse narėse gali būti laikomi administracine sankcija, o kitose – administracine priemone. Šiame komunikate „sankcijos“ – plati sąvoka, apimanti visus veiksmus, taikomus padarius pažeidimą ir skirtus neleisti pažeidėjui ir plačiajai visuomenei toliau daryti pažeidimų. 2.2. ES teisinis pagrindas Pagal galiojančią teisinę sistemą valstybės narės turi didelę laisvę rinkdamosi ir taikydamos nacionalines sankcijas. Tačiau ši laisvė turėtų būti suderinta su poreikiu veiksmingai ir nuosekliai taikyti Europos teisę. Visų pirma, šiuo metu finansinių paslaugų srityje galiojančiose Europos direktyvose ir reglamentuose nustatytos sankcijų nuostatos sudaro keturias grupes: - Pirmoji grupė susijusi su įgaliojimo skirti sankcijas keliose valstybėse narėse , kurioms pažeidimas gali turėti įtakos, koordinavimu – pagrindiniu klausimu turint omenyje vadinamąjį pasą ir naudojimąsi laisve teikti paslaugas ir įsisteigimo vidaus rinkoje laisve[11]. - Antrosios grupės nuostatomis nustatomas įpareigojimas valstybėms narėms numatyti tinkamų administracinių sankcijų ir priemonių taikymą , kai pažeidžiamos ES taisyklės, ir užtikrinti, kad jos būtų veiksmingos, proporcingos ir atgrasios [12]. Daugelyje galiojančių direktyvų pateikiamas įgaliojimų, kuriuos turi turėti nacionalinės valdžios institucijos, sąrašas, bet priemonės neskirstomos į tyrimo, prevencines ir represines ir nepatikslinama, kokiais atvejais tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi[13]. - Trečioji grupė susijusi su sankcijomis už konkrečius pažeidimus [14]. Kai kuriuose teisės aktuose nurodyta viena ar daugiau ypatingų sankcijų, pvz., leidimo panaikinimas, kurias kompetentingos institucijos gali skirti tam tikromis konkrečiomis aplinkybėmis[15], o kai kuriais atvejais ir tai, kokiomis aplinkybėmis kompetentingos institucijos privalo skirti tą sankciją[16]. - Ketvirtąją grupę sudaro nuostata, kad tam tikromis aplinkybėmis valdžios institucijos turi skelbti priemones ir sankcijas [17]. Galiojančiuose ES teisės aktuose nustatytos tik administracinės sankcijos ir priemonės. Valstybės narės gali rinktis taikyti baudžiamąsias sankcijas. 3. GALIOJANčIų SANKCIJų TAIKYMO REžIMų TRūKUMAI Komisijai kartu su priežiūros institucijų komitetais atlikus sankcijų taikymo režimų apžvalgą, tarp įvairių valstybių narių nustatyta skirtumų. Šiuos skirtumus gali lemti daugelis veiksnių, įskaitant valstybių narių nacionalinių teisės sistemų skirtumus, konstitucinius reikalavimus, nacionalinių administracijų veikimą ir teismų (administracinių ar baudžiamųjų bylų) vaidmenį. Atsižvelgiant į tai, kaip sankcijų sistema suformuota kai kuriose valstybėse narėse, kyla klausimas, ar sankcijos yra visiškai veiksmingos, proporcingos ir atgrasios. Be to, skiriasi vykdymo užtikrinimo mastas. Kai kuriose valstybėse narėse sankcijos netaikytos daugiau kaip dvejus metus. Komisija mano, kad tai galėtų būti silpno ES taisyklių vykdymo užtikrinimo požymis. 3.1. Nacionalinių sankcijų taikymo režimų skirtumai ir trūkumai Nors įvairiuose sektoriuose ir pagal įvairius ES teisės aktus skirtumų ir trūkumų pobūdis ir laipsnis šiek tiek skiriasi, jie nustatyti toliau nurodytose srityse[18]. Kai kurios kompetentingos institucijos nedisponuoja svarbių rūšių sankcijų taikymo už tam tikrus pažeidimus įgaliojimais Sankcijų rūšys atskirose valstybėse narėse labai skiriasi (taip pat ir tos pačios rūšies pažeidimo atžvilgiu). Apskritai kompetentingos institucijos sankciją, kuri būtų optimali pagal veiksmingumą, proporcingumą ir atgrasumą, galės skirti tik tuomet, jei turės plačius skirtingų sankcijų taikymo įgaliojimus. Nacionalinės teisės aktais ne visuomet numatyti tam tikri sankcijų taikymo įgaliojimai, kaip antai licencijų panaikinimas ir vadovų diskvalifikavimas (nušalinimas), kurie gali ypač tikti siekiant finansų sektoriuje užtikrinti atgrasomąją funkciją. Pavyzdžiui, 6-iose valstybėse narėse neįmanoma panaikinti leidimo už Piktnaudžiavimo rinka direktyvos pažeidimus. 15-oje valstybių narių nenumatomas vadovybės ir (arba) priežiūros organo diskvalifikavimas (nušalinimas), kai pagal šią direktyvą manipuliuojama rinka. Šie įgaliojimai gali būti naudingi siekiant veiksmingai taikyti sankcijas pažeidimų atveju ir taip neleisti piktnaudžiauti rinka. Vieši įspėjimai ir sankcijų skelbimas numatytas ne visų šalių teisės aktuose, nors taip reikšmingai prisidedama prie bendros prevencijos, nes primenama apie sankcijas, taikomas už tam tikrų rūšių elgesį, ir rodoma, kad yra realus pavojus, jog valdžios institucijos tokį elgesį atskleis ir už jį nubaus. Pavyzdžiui, pagal Finansinių priemonių rinkų direktyvą 5-iose valstybėse narėse nenumatomi vieši papeikimai ir (arba) įspėjimai, o 7-iose valstybėse narėse – sankcijų skelbimas. Draudimo sektoriuje tik 14 priežiūros institucijų nuosekliai skelbia sankcijas. Administracinių piniginių sankcijų (baudų) dydis įvairiose valstybėse narėse labai skiriasi ir kai kuriose valstybėse narėse yra per mažas Nacionalinės teisės aktuose numatytų piniginių sankcijų didžiausias ir mažiausias dydis labai skiriasi, o kartais didžiausias dydis yra toks mažas, kad nedaug tikėtina, jog sankcijos būtų pakankamai atgrasios. Pavyzdžiui, bankų sektoriuje didžiausia už pažeidimą numatytų baudų suma yra neribota arba kintanti 6-iose valstybėse narėse, didesnė kaip 1 mln. EUR – 9-iose valstybėse narėse ir mažesnė kaip 150 000 EUR – 7-iose valstybėse narėse. Vertybinių popierių sektoriuje iš 18-os valstybių narių, kuriose numatytos administracinės baudos už draudimo prekiauti vertybiniais popieriais pasinaudojant viešai neatskleista informacija pažeidimus, 4-iose valstybėse narėse numatytos maksimalios 200 000 EUR arba mažesnės baudos ir tik 12-oje valstybių narių numatytos 1 mln. EUR ar didesnės baudos. Pažeidus būtiniausias investicinių įmonių leidimo išdavimo sąlygas, 17-oje valstybių narių numatytos maksimalios mažiau kaip 1 mln. EUR baudos, o 6-iose iš jų didžiausia suma yra 100 000 EUR arba mažiau. Draudimo sektoriuje baudos yra neribotos arba siekia 1 mln. EUR arba daugiau 10-yje valstybių narių, yra nuo 100 000 iki 1 mln. EUR 7-iose valstybėse narėse ir mažiau negu 100 000 EUR 6-iose valstybėse narėse. Pažeidus finansinių paslaugų teisės aktus galima gauti keleto milijonų eurų pelną, t. y. jis viršytų didžiausias kai kuriose valstybėse narėse nustatytų baudų sumas[19]. Tikimybė, kad bauda, kuri mažesnė už padarius pažeidimą numatomą pelną, turės atgrasomąjį poveikį, yra nedidelė. Be to, potencialus pažeidėjas visuomet gali tikėtis, kad valdžios institucijos nenustatys padaryto pažeidimo. Siekiant užtikrinti, kad baudos atgrasomasis poveikis racionaliam rinkos dalyviui būtų pakankamas, galimybę, kad pažeidimas liks nenustatytas, reikia kompensuoti nustatomomis baudomis, kurios būtų kur kas didesnės už galimą naudą pažeidus finansinių paslaugų teisės aktus. Finansų sektoriuje, kuriame daugelis potencialių pažeidėjų yra tarpvalstybinės labai didelės apyvartos finansų įstaigos, kelių tūkstančių eurų sankcijos negali būti laikomos pakankamai atgrasiomis. Kai kurios kompetentingos institucijos administracinių sankcijų negali skirti ir fiziniams, ir juridiniams asmenims Tam tikrose valstybėse narėse sankcijos skiriamos arba vien fiziniams asmenims, arba vien juridiniams asmenims, todėl požiūris į juos konkrečių pažeidimų atveju yra skirtingas atsižvelgiant į tai, kurioje valstybėje narėje padarytas pažeidimas. Pavyzdžiui, kai kuriose valstybėse narėse nenumatyta taikyti sankcijų fiziniams asmenims draudimo sektoriuje. Šioje situacijoje fizinis asmuo (pvz., banko vadovas), kuris iš esmės atsako už pažeidimą, nebūtinai atgrasomas nuo pažeidimų, jei jis nerizikuoja sulaukti sankcijos už savo neteisėtą elgesį, nes sankcijos taikomos tik juridiniams asmenims (pvz., bankui). Kita vertus, kai asmuo padaro pažeidimą finansų įstaigos naudai, sankcijos, kurios taikomos tik asmeniui, turi nepakankamą atgrasomąjį poveikį finansų įstaigai. Be to, kai už pažeidimą atsako juridinis asmuo (pvz., visa finansų įstaiga), o sankcijos taikomos tik fiziniams asmenims (pvz., prie pažeidimo prisidėjusiems asmenims), to gali neužtekti siekiant tokią finansų įstaigą paskatinti imtis organizacinių priemonių ir organizuoti darbuotojų mokymą, būtiną norint užkirsti kelią pažeidimams. Kompetentingos institucijos taikydamos sankcijas atsižvelgia ne į tokius pačius kriterijus Daugelyje sektorių veiksniai, į kuriuos kompetentingos institucijos turi atsižvelgti priimdamos sprendimą dėl administracinės sankcijos rūšies ir (arba) apskaičiuodamos administracinių piniginių sankcijų, kurias reikia taikyti konkrečiu atveju, sumą, yra skirtingi. Ne visuomet atsižvelgiama į tam tikrus veiksnius, kaip antai pažeidimą padarius gautą naudą (jei ją įmanoma apskaičiuoti), pažeidėjo finansinį pajėgumą ir norą bendradarbiauti, nors jie padėtų užtikrinti faktiškai taikomų sankcijų veiksmingumą, proporcingumą ir atgrasumą. Pavyzdžiui, už Piktnaudžiavimo rinka direktyvoje numatyto draudimo prekiauti vertybiniais popieriais pasinaudojant viešai neatskleista informacija pažeidimus tik 12-oje valstybių narių numatytos sankcijos, atitinkančios bent jau padarius pažeidimą gautą naudą. Tačiau bauda, kuri nedaug didesnė už naudą, kurios būtų galima gauti padarius pažeidimą, turės tik ribotą atgrasomąjį poveikį. Bankų sektoriuje tik 17-oje valstybių narių, nustatant finansų įstaigai skiriamą baudą, atsižvelgiama į jos finansinį pajėgumą. Taikant baudas už KIPVPS direktyvos pažeidimus, į šį veiksnį atsižvelgiama tik 5-iose valstybėse narėse[20]. Tačiau kiekviena skirta bauda turi turėti vienodą poveikį visoms finansinių paslaugų įmonėms – nedidelė bauda, kuri akivaizdžiai atgrasi tam tikroms mažesnėms finansų įstaigoms, turės tik labai nedidelį atgrasomąjį poveikį didelėms finansų įstaigoms. Be to, ne visose valstybėse narėse atsižvelgiama į pažeidėjo bendradarbiavimą su valdžios institucijomis, nors tai paskatintų pažeidėjus bendradarbiauti su kompetentingomis institucijomis, o tai svarbu norint didinti jų tyrimo gebėjimus. Pavyzdžiui, draudimo sektoriuje į bendradarbiavimą su valdžios institucijomis atsižvelgiama tik 18-oje valstybių narių. Nacionalinės teisės aktuose nustatytų sankcijų pobūdis (administracinės ar baudžiamosios) skiriasi Pažeidimai, už kuriuos nacionalinės teisės aktuose numatytos administracinės arba baudžiamosios sankcijos, atskirose ES šalyse skiriasi. Pavyzdžiui, visose valstybėse narėse už Finansinių priemonių rinkų direktyvos pažeidimus numatytos administracinės sankcijos ir tik 13-oje valstybių narių numatytos ir baudžiamosios sankcijos. Atsižvelgiant į išsamią atskirų atvejų analizę, baudžiamosiomis sankcijomis, taikomomis už rimčiausius ES finansinių paslaugų taisyklių pažeidimus, atskiriems pažeidėjams aiškiai demonstruojamas smerkiamas požiūris, todėl jos, tinkamai taikomos baudžiamosios teisės sistemoje, turi svarbų atgrasomąjį poveikį. Sankcijų taikymo mastas atskirose valstybėse narėse skiriasi Neskaitant tinkamų sankcijų numatymo nacionalinės teisės aktuose, siekiant sankcijų taikymo režimų veiksmingumo labai svarbu užtikrinti, kad sankcijos būtų faktiškai taikomos, kai nustatomas pažeidimas arba įrodoma, kad jis padarytas. Nors paprastas rodiklis, pagal kurį būtų galima įvertinti ir palyginti sankcijų taikymo mastą skirtingose valstybėse narėse, neegzistuoja, tam tikrų įrodymų galima gauti vertinant įdėtas pastangas, kaip antai sankcijų taikymui šalies skirti ištekliai, arba gautus rezultatus, kaip antai pritaikytų sankcijų skaičius ir dydis. Pavyzdžiui, skirtingose valstybėse narėse 2007 m. pritaikytų sankcijų skaičius yra nuo 0 iki daugiau kaip 100, o skirtumų yra ir valstybėse narėse, kurių bankų sektorius panašaus dydžio. Kai kuriose valstybėse narėse sankcijos netaikytos daugiau kaip dvejus metus[21]. Tai būtų galima paaiškinti keletu veiksnių, įskaitant pažeidimų nebuvimą, bet labai tikėtina, kad taip gali būti iš dalies dėl to, kad pažeidimai nenustatomi. Ši tikimybė dar padidėja atsižvelgiant į tai, kad kai kuriose iš šių valstybių narių finansų sektorius gana didelis ir kad kitose valstybėse narėse, kurių finansų rinkos panašaus dydžio, per minėtus dvejus metus pritaikyta keletas sankcijų. 3.2. Skirtingų ir silpnų sankcijų taikymo režimų pasekmės Nacionalinės teisės aktuose už ES finansinių paslaugų taisyklių pažeidimus numatytos sankcijos skiriasi pagal pagrindinius sankcijų taikymo režimų aspektus. Dėl šių skirtumų sankcijos ne visuomet optimalaus veiksmingumo, proporcingumo ir atgrasumo. Iš tikrųjų, kai visoje ES taikomos sankcijos nepakankamai griežtos arba jos ypač mažos net už rimčiausius pažeidimus, kyla didelė rizika, kad jų poveikis nebus pakankamai atgrasomas, nes numanomas atlygis už neteisėtą elgesį gerokai nusvers realią riziką. Be to, kadangi sankcijų veiksmingumas ir atgrasomasis poveikis bent iš dalies priklauso nuo to, ar kompetentingos institucijos jas taiko, neužtenka numatyti tinkamas sankcijas, jei pažeidimai nenustatomi ir todėl sankcijos netaikomos. Nepakankamas sankcijų atgrasumas ir neveiksmingas taikymas gali lemti nepakankamą ES finansinių paslaugų taisyklių (kaip antai: rizikos ribojimo taisyklių, verslo etikos įpareigojimų, skaidrumo įpareigojimų ir kt.) laikymąsi – dėl to gali didėti manipuliavimo rinka ir nepakankamo skaidrumo rizika, o finansų įstaigos, vykdydamos savo veiklą, gali prisiimti pernelyg didelę riziką. Tokiu atveju kyla rizika, kad labai nukentės vartotojų apsauga ir rinkos patikimumas . ES finansinių paslaugų taisyklių pažeidimai gali sukelti didelę ekonominę žalą įvairiems finansinių paslaugų vartotojams, taip pat finansų rinkos saugumui ir patikimumui – tai savo ruožtu turi neigiamų pasekmių visai ekonomikai. Be to, dėl sankcijų taikymo režimų skirtumų gali būti iškreipta konkurencija vidaus rinkoje. Jei skirtingose valstybėse narėse už panašius pažeidimus taikomos sankcijos smarkiai skiriasi, finansų įstaigos, spręsdamos dėl savo įsisteigimo vietos arba filialų vietos, galėtų susigundyti reguliaciniu arbitražu, kad joms galiotų ne toks griežtas sankcijų taikymo režimas. Tai gali trukdyti kurti vienodas veiklos sąlygas vidaus rinkoje. Nustatyti nacionalinių sankcijų taikymo režimų trūkumai taip pat gali daryti neigiamą poveikį finansų priežiūrai . Siekiant užtikrinti veiksmingą finansų įmonių priežiūrą, sukurta nauja Europos priežiūros struktūra, kuriai reikalingas nacionalinių priežiūros institucijų tarpusavio bendradarbiavimas, veiksmų koordinavimas ir pasitikėjimas. Tačiau priežiūros institucija gali nenorėti perduoti įgaliojimų[22] kitos valstybės narės institucijai, kurios sankcijų taikymo režimas gerokai silpnesnis. Jei nacionalinių priežiūros institucijų įgaliojimai, įskaitant sankcijų taikymo įgaliojimus, nelygiaverčiai ir nenuoseklūs, kyla rizika, kad atitinkamos priežiūros institucijos kolegijoje sutartus sprendimus taikys nenuosekliai. Be to, dėl šios situacijos kyla rizika, kad sumažės pasitikėjimas finansų sektoriumi , jei suinteresuotosios šalys ir visų pirma vartotojai pastebi, kad į neteisėtą elgesį nereaguojama tinkamomis sankcijomis, kuriomis būtų įmanoma atgrasyti nuo tolesnių pažeidimų. 4. SIūLOMI POLITIKOS VEIKSMAI Atsižvelgdama į šiuos trūkumus Komisija laikosi nuomonės, kad, siekiant užkirsti kelią netinkamo finansų rinkų veikimo rizikai, būtina tolesnė sankcijų taikymo režimų konvergencija ir griežtinimas ir tai duos svarbios naudos. Komisija mano, kad šių tikslų galima geriau pasiekti imantis ES lygio veiksmų, o ne skirtingų nacionalinių iniciatyvų, kuriomis nebus užtikrinta pakankama konvergencija. Todėl Komisija siūlo, kad Europos lygiu būtų nustatytas būtiniausias bendras pagrindinių sankcijų taikymo režimų finansinių paslaugų sektoriuje aspektų, dėl kurių nustatyta trūkumų, standartas. 4.1. Minimalus nacionalinių sankcijų taikymo režimų suderinimas Komisija mano, kad galėtų būti reikalinga ES teisėkūros iniciatyva nacionalinių sankcijų taikymo režimų finansinių paslaugų sektoriuje konvergencijai ir griežtinimui skatinti. Šių tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti vienos – jei nėra bendros ES sistemos, nacionalinėmis iniciatyvomis neįmanoma užtikrinti sankcijų taikymo režimų griežtinimo nuoseklumo. Todėl galima teigti, kad norint pasiekti pakankamą konvergenciją, būtini ES veiksmai. Komisija laikosi nuomonės, kad yra pagrindo teikti teisėkūros iniciatyvą siekiant nustatyti būtiniausius bendrus standartus, kurių valstybės narės turėtų laikytis rengdamos administracines sankcijas už finansinių paslaugų taisyklių pažeidimus ir šioje srityje taikydamos sankcijas. Tokie standartai būtų parengti atsižvelgiant į pagrindinius, visiems konkretiems sektoriams bendrus principus – taip būtų užtikrintas bendras visų ES veiksmų šioje srityje nuoseklumas, bet tie standartai būtų pritaikyti prie skirtingų finansinių paslaugų srities sektorių ir ES teisės aktų specifikos. Be to, būtų galima numatyti įvesti baudžiamąsias sankcijas už rimčiausius finansinių paslaugų teisės aktų pažeidimus, jei ir kai tai būtų būtina siekiant užtikrinti veiksmingą tokių teisės aktų įgyvendinimą. Numatomas teisėkūros metodas būtų skirtas atskiriems sektoriams ir taikomas tik tam tikriems sankcijų taikymo režimų elementams[23]. Kai kurie pagrindiniai elementai nurodyti tolesniame skirsnyje. 4.2. Pagrindiniai nuostatų suderinimo klausimai Atsižvelgdama į kiekvieno finansinių paslaugų srities sektoriaus ir teisės akto specifiką, Komisija mano, kad suderinant nuostatas turėtų būti išspręsti bent toliau nurodyti klausimai. - Tinkamų rūšių administracinės sankcijos už pagrindinių nuostatų pažeidimą Komisijos nuomone, už kiekvienos pagrindinės ES teisės akto nuostatos, kurios būtina laikytis norint užtikrinti praktinį teisės akto veiksmingumą, o dėl to ir tinkamą finansų rinkų veikimą, pažeidimus visose valstybėse narėse turėtų būti nustatytas esminių administracinių sankcijų rinkinys. Tokių sankcijų pobūdis turėtų būti toks, kad sudarytų sąlygas kompetentingoms institucijoms kiekvienu konkrečiu atveju skirti sankciją, kuri būtų optimalaus veiksmingumo, proporcingumo ir atgrasumo. Pavyzdžiui, jei kyla rizika, kad gali būti toliau daromi arba kartojami tam tikrų rūšių pažeidimai, gali būti naudingi sprendimai drausti tęsti veiklą ir teismo arba administraciniai draudimai. Be to, tinkamos baudos skyrimas gali turėti didelį atgrasomąjį poveikį, nes dėl to pažeidėjui susidaro išlaidų. Leidimų panaikinimas gali tikti, kai pakartotinai pažeidžiamos pagrindinės ES teisės aktų nuostatos. Finansų įstaigos vadovų pakeitimo sankcija turėtų būti taikoma rimtų vadovybės padarytų pažeidimų atveju. Be to, prie bendros pažeidimų prevencijos gali labai prisidėti vieši įspėjimai ir sankcijų skelbimas. Sankcijų taikymo režimais bus geriau užkertamas kelias kitiems potencialiems pažeidėjams daryti pažeidimus, jei jie žinotų, kad teisės aktais numatytos sankcijos aktyviai taikomos ir vykdomos ir kad yra reali grėsmė, kad valdžios institucijos nustatys pažeidimus ir pritaikys sankcijas už juos. Komisija siūlo į kiekvieną teisės aktą įtraukti nuoseklias nuostatas, kuriomis prie kiekvienos pagrindinės nuostatos būtų nurodytos vienos ar daugiau rūšių administracinės sankcijos, kuriomis tos nuostatos pažeidimo atveju turi disponuoti visų valstybių narių kompetentingos institucijos. Nacionalinės teisės aktais reikėtų užtikrinti, kad tų rūšių sankcijas būtų galima skirti už tą pažeidimą atsakingiems asmenims. Be to, Komisija apsvarstys galimas priemones siekiant užtikrinti tinkamą tokių administracinių sankcijų ir visų baudžiamųjų sankcijų, kurias taiko valstybės narės, sąveiką. - Sankcijų skelbimas Komisijos nuomone, iš kompetentingų institucijų reikėtų reikalauti, kad visuomenei paprastai būtų pranešama apie pritaikytas sankcijas. Todėl Komisija svarsto, ar reikėtų įtraukti tokį bendrą įpareigojimą ir papildomai apriboti šio įpareigojimo išimtis, pvz., nustatant, kad jei informacijos atskleidimas sukeltų didelę grėsmę finansų rinkoms, iš kompetentingų institucijų būtų reikalaujama sankcijas skelbti anonimiškai. - Pakankamas administracinių baudų dydis Atsižvelgiant į tai, kad pažeidus finansinių paslaugų teisės aktus būtų galima gauti daug pelno, visos nacionalinės teisės sistemose nustatytos baudos turėtų būti pakankamai didelės, kad nacionalinės valdžios institucijos galėtų skirti veiksmingas, proporcingas ir atgrasias baudas. Siekiant racionalų rinkos dalyvį atgrasyti nuo teisės pažeidimo, galimybę, kad pažeidimas gali likti neatskleistas, reikėtų kompensuoti bauda, kurią būtų galima pagrįstai laikyti viršijančia potencialią finansinę naudą, kurią būtų galima gauti padarius pažeidimą, net jei tos naudos neįmanoma apskaičiuoti. Čia būtų daroma prielaida, kad racionalus rinkos dalyvis, spręsdamas, ar daryti pažeidimą, atsižvelgtų į pažeidimo atskleidimo tikimybę ir kad faktiškai nustatomi ne visi pažeidimai. Be to, turint omenyje tai, kad, atsižvelgiant į kiekvieno konkretaus atvejo aplinkybes, faktinis skirtų sankcijų dydis dažnai kur kas mažesnis už teisės aktuose numatytą didžiausią dydį, o leistinomis sankcijomis ne visuomet visiškai pasinaudojama, dar svarbiau, kad ribinės vertės būtų pakankamai aukštos, kad būtų atgrasoma nuo visų rūšių pažeidimų. Todėl Komisija įvertins, ar reikia nustatyti kiekvienos kategorijos administracinių baudų mažiausius dydžius, kurių valstybės narės turėtų laikytis, baudas nustatydamos nacionalinės teisės aktuose. Šis dydis galėtų būti nustatytas atsižvelgiant į pažeidimų rūšis ir naudą, kurios būtų galima tikėtis padarius pažeidimą, kad bauda gerokai viršytų tokią galimą naudą. - Ir asmenims, ir finansų įstaigoms numatytos sankcijos Sankcijos turėtų būti skiriamos už pažeidimą atsakingiems asmenims ir (arba) finansų įstaigai, kurios naudai tie asmenys veikia darydami pažeidimą. Sankcijas taikyti už pažeidimą atsakingiems asmenims gali būti tikslingiau, kai pažeidimas yra išskirtinė jų atsakomybė. Kita vertus, kai tas asmuo dirba finansų įstaigai, dažnai tikslinga skirti baudą finansų įstaigai, jei atsakingas asmuo veikė finansų įstaigos naudai. Be to, taip būtų galima skatinti finansų įstaigas imtis organizacinių priemonių ir organizuoti darbuotojų mokymą, būtiną norint užkirsti kelią pažeidimams. Komisijos nuomone, atsižvelgiant į kiekvieno teisės akto specifiką, reikėtų numatyti administracines sankcijas atsakingiems asmenims ir finansų įstaigoms, kurioms tų asmenų veiksmai buvo naudingi. Komisija svarsto galimybę nustatyti tinkamas nuostatas, kuriomis būtų patikslinta, kad administracinės sankcijos taikytinos visiems už pažeidimą atsakingiems asmenims[24]. Jos turėtų būti taikomos už pažeidimą atsakingam asmeniui ir (arba), kai tas asmuo dirba finansų įstaigai, finansų įstaigai, kurios naudai jis veikė darydamas pažeidimą. - Tinkami kriterijai, į kuriuos reikia atsižvelgti taikant sankcijas Sankcijų veiksmingumas, proporcingumas ir atgrasumas taip pat priklauso nuo veiksnių (įskaitant sunkinančias arba švelninančias aplinkybes), į kuriuos kompetentingos institucijos atsižvelgia priimdamos sprendimą dėl sankcijų, taikytinų konkrečiam pažeidėjui. Tai ypač aktualu nustatant faktines baudų sumas, kai nacionalinės teisės aktuose numatytas intervalas nuo mažiausios iki didžiausios sumos. Šie veiksniai turi būti taip apibrėžti, kad kompetentingos institucijos skiriamos sankcijos rūšį ir dydį pritaikytų prie pažeidimo pobūdžio ir poveikio, taip pat pažeidėjų individualių sąlygų – tai padėtų užtikrinti optimalų faktiškai skiriamų sankcijų proporcingumą ir atgrasumą. Komisijos nuomone, be pažeidimo rimtumo, kuris numatytas beveik visų šalių nacionalinės teisės aktuose, veiksniai, į kuriuos reikia atsižvelgti, turėtų būti bent šie: - padarius pažeidimą pažeidėjo gauta finansinė nauda (jei įmanoma apskaičiuoti), kad būtų geriau atsižvelgta į pažeidimo poveikį ir atgrasyta nuo kitų pažeidimų, - finansinis pažeidėjo pajėgumas, kurį rodo tokie elementai, kaip antai finansų įstaigos metinė apyvarta arba už pažeidimą atsakingo asmens metinės pajamos – tai padėtų užtikrinti, kad sankcijos būtų pakankamai atgrasios net didelėms finansų įstaigoms, - pažeidėjo bendradarbiavimas su valdžios institucijomis – tai gali padėti skatinti pažeidėjus bendradarbiauti ir taip didinti valdžios institucijų tyrimo gebėjimus, o kartu ir sankcijų veiksmingumą, - pažeidimo trukmė. Todėl Komisija svarsto pasiūlymus nustatyti nuostatas, kuriomis iš valstybių narių būtų reikalaujama užtikrinti, kad kompetentingos institucijos, spręsdamos dėl sankcijos, kuri skirtina už finansinių paslaugų teisės aktų pažeidimą, atsižvelgtų bent jau į tam tikrus bendrus pagrindinius kriterijus. - Galimas baudžiamųjų sankcijų nustatymas už rimčiausius pažeidimus Paprastai laikoma, kad baudžiamosiomis sankcijomis, visų pirma laisvės atėmimo bausme, aiškiai demonstruojamas smerkiamas požiūris, dėl kurio gali išaugti sankcijų, tinkamai taikomų baudžiamosios teisės sistemoje, atgrasumas. Tačiau baudžiamosios sankcijos gali tikti ne visų rūšių pažeidimams ir ne visais atvejais. Laisvės atėmimas gali būti taikomas tik fiziniams asmenims, nors kai kuriose valstybėse narėse baudžiamosios sankcijos gali būti pritaikytos juridiniams asmenims. Ne visų rūšių finansinių paslaugų srities pažeidimai gali būti laikomi pakankamai rimtais, kad būtų galima skirti baudžiamąsias sankcijas. Galiojanti ES finansinių paslaugų teisė nedaro įtakos valstybių narių teisei skirti baudžiamąsias sankcijas. Iš tiesų, keliose valstybėse narėse baudžiamosios sankcijos nustatytos už tam tikrus pažeidimus finansinių paslaugų sektoriuje, visų pirma už piktnaudžiavimą rinka arba prekybą vertybiniais popieriais pasinaudojant viešai neatskleista informacija. Už manipuliavimą rinka, kuris draudžiamas pagal Piktnaudžiavimo rinka direktyvą, baudžiamosios sankcijos nenumatytos tik 2-ose valstybėse narėse. Kitose srityse baudžiamosios sankcijos numatytos dar mažiau valstybių narių. Pavyzdžiui, už pradinių investicinės įmonės leidimo sąlygų pagal Finansinių priemonių rinkų direktyvą pažeidimą laisvės atėmimas gresia tik septyniose valstybėse narėse. Atsižvelgdama į pirmiau išdėstytus faktus, taip pat vadovaudamasi 2010 m. balandžio 22 d. Teisingumo ir vidaus reikalų tarybos išvadomis dėl ekonomikos krizių prevencijos ir paramos ekonominei veiklai ir Stokholmo programa[25], Komisija įvertins, ar ir kuriose srityse baudžiamųjų sankcijų įvedimas ir minimalių taisyklių dėl nusikalstamų veikų ir sankcijų apibrėžimo nustatymas būtų būtinas siekiant užtikrinti veiksmingą ES finansinių paslaugų teisės aktų įgyvendinimą. Visais su baudžiamąja teise susijusiais pasiūlymais turėtų būti siekiama užtikrinti tinkamą nuoseklumą ir darnumą skirtinguose sektoriuose, visų pirma baudžiamųjų sankcijų, įtraukiamų į ES direktyvas, rūšies ir masto. - Tinkami veiksmingo sankcijų taikymo paramos mechanizmai Siekiant užtikrinti sankcijų taikymo režimo veiksmingumą, proporcingumą ir atgrasumą, labai svarbu, kad teisės aktais nustatytos sankcijos būtų veiksmingai taikomos, pažeidimai nustatomi, tyrimai ir sankcijų taikymo procedūros deramai atliekami, o tinkamos sankcijos būtų skiriamos pagrįstais atvejais. Atsakomybė už sankcijų taikymą ES finansinių paslaugų teisės aktų pažeidimų atvejais daugiausia tenka nacionalinėms valdžios institucijoms. Kad kompetentingos institucijos veiksmingai užtikrintų ES teisės vykdymą, teisinė ir institucinė sistema turėtų kuo labiau padėti nustatyti pažeidimus ir skirti tinkamas sankcijas. Komisija primena valstybių narių įpareigojimą (nepažeidžiant teismų sistemos nepriklausomybės) užtikrinti, kad kompetentingos valdžios institucijos veiksmingai taikytų nacionalinės teisės aktuose numatytas sankcijas. Tai, inter alia , turėtų reikšti, kad pakankami žmogiškieji ir finansiniai ištekliai būtų skirti sankcijoms taikyti ir tyrimus atliekančių bei sankcijas taikančių asmenų ir institucijų tinkamam mokymui ir specializuotoms žinioms užtikrinti. Komisijos nuomone, šie klausimai galėtų būti geriau išspręsti nacionaliniu lygiu. Vis dėlto Komisija mano, kad ES gali imtis veiksmų teisinei sistemai, kuria remiasi kompetentingos institucijos, tobulinti ir visų pirma užtikrinti, kad visos nacionalinės valdžios institucijos turėtų būtinus pagrindinius įgaliojimus ir tyrimo priemones, taip pat kad tinkamai bendradarbiautų ir derintų savo veiksmus. Nors daugelio galiojančiais teisės aktais pagrįstų pagrindinių įgaliojimų ir tyrimo priemonių konvergencijos laipsnis jau dabar palyginti aukštas, tokio lygio konvergencija vis dar nepasiekta visų pirma taikant mechanizmus, kuriais asmenys, žinantys apie galimus pažeidimus, skatinami apie juos pranešti finansų įstaigoje arba kompetentingoms institucijoms ir kuriais galimus pažeidimus padarę asmenys skatinami apie tuos pažeidimus pranešti kompetentingoms institucijoms. Komisijos nuomone, galėtų būti naudinga išnagrinėti, ar galėtų būti nustatytos bendros nuostatos dėl mechanizmų, kuriuos valstybės narės turėtų įgyvendinti, kad geriau nustatytų ES teisės pažeidimus, visų pirma mechanizmų, kuriais siekiama apsaugoti asmenis (pvz., finansų įstaigų darbuotojus), kurie praneša apie kitų asmenų padarytus galimus pažeidimus (vidaus informatoriai), arba kuriais tam tikromis griežtomis ir aiškiai apibrėžtomis sąlygomis numatoma sušvelninti sankcijas, taikytinas asmenims, kurie prisipažįsta dalyvavę padarant pažeidimą (sankcijų švelninimo programos)[26]. Kadangi tokiais mechanizmais kompetentingoms institucijoms sudaromos sąlygos atskleisti pažeidimus, kurie galėjo likti nenustatyti, arba surinkti papildomų pažeidimo įrodymų, tokie mechanizmai gali padėti veiksmingiau taikyti ES teisę – tai naudinga visiems finansų rinkos dalyviams. Kiek tai susiję su kompetentingų institucijų bendradarbiavimu , galiojančiais ES teisės aktais jau numatytas įpareigojimas valstybėms narėms imtis priemonių, kurios būtinos norint užtikrinti, kad kompetentingos institucijos prireikus tarpusavyje bendradarbiautų, kad nustatytų pažeidimus ir skirtų sankcijas. Visų pirma kompetentingos institucijos turi keistis informacija ir bendradarbiauti, kai pažeidimo poveikis juntamas daugiau kaip vienoje valstybėje narėje. Komisija mano, kad naujosios EPI dar labiau palengvins esamą kompetentingų institucijų bendradarbiavimą – tai padės užtikrinti nuoseklesnį sankcijų taikymą ir didesnį priežiūros veiksmingumą. Todėl EPI turėtų savo įgaliojimus naudoti, kad atliktų tarpusavio peržiūras ir kad sankcijų taikymo įgaliojimai taptų tų peržiūrų prioritetine sritimi. Jos turėtų iki galo pasinaudoti savo įgaliojimais ir rinkdamos informaciją apie sankcijas, kad galėtų stebėti nacionalinės teisės aktus, taip pat skatinti valstybes nares keistis informacija ir dalytis geriausia patirtimi. Be to, EPI turi galimybę spręsti nacionalinių valdžios institucijų nesutarimus kai kuriose srityse, kuriose reikalaujama, kad kelių valstybių narių priežiūros institucijos bendradarbiautų, derintų veiksmus ar priimtų bendrus sprendimus. Galiausiai Komisija svarstys, ar, siekiant užtikrinti veiksmingą teisės aktuose numatytų sankcijų taikymą, būtina tolesnė kitų specifinių aspektų konvergencija. 5. IšVADA Finansų krizė parodė, kad finansų rinkos taisyklių ne visuomet laikomasi ir jos ne visuomet taikomos taip, kaip reikėtų. Dėl to labai sumažėjo pasitikėjimas finansų sektoriumi. Pripažindama, kad griežtesniais sankcijų taikymo režimais neįmanoma išspręsti visų su ES finansinių paslaugų taisyklių taikymu susijusių problemų, Komisija mano, kad didesnės galiojančių nacionalinių režimų konvergencijos užtikrinimas ir jų griežtinimas gali labai padėti išvengti netinkamo finansų rinkų veikimo rizikos ir prisidėti vienodinant veiklos sąlygas vidaus rinkoje. Komisija ragina valstybes nares ir kitas suinteresuotąsias šalis teikti pastabas dėl nustatytų trūkumų analizės ir šiame komunikate pateiktų politikos pasiūlymų. Suinteresuotųjų šalių visų pirma prašoma nurodyti, ar yra aspektų, kurių, jų nuomone, nevertėtų toliau derinti ir ar yra sričių, kuriose reikėtų papildomų veiksmų, kuriuos Komisija turėtų apsvarstyti. Komisija ragina visas suinteresuotąsias šalis savo pastabas iki 2011 m. vasario 19 d. siųsti adresu markt-sanctions-consultation@ec.europa.eu. Gauti atsakymai, jei nebus konkrečiai prašoma juos laikyti konfidencialiais, bus paskelbti Komisijos interneto svetainėje, ir Komisija paskelbs konsultacijų rezultatų santrauką. Į gautas pastabas Komisija atsižvelgs nusprendusi teikti atitinkamų pasiūlymų, kaip darniai griežtinti nacionalinius sankcijų taikymo režimus. Siūlant bet kokias būsimas šios srities teisėkūros iniciatyvas, bus atliktas su svarbiomis sankcijomis susijusių aspektų poveikio vertinimas. [1] ES finansinės priežiūros aukšto lygio darbo grupės, kuriai pirmininkavo Jacques’as de Larosière’as, ataskaita, 2009 2 25, 201 punktas. [2] 2010 m. lapkričio mėn. Europos Parlamentas ir Taryba priėmė teisės aktus, kuriais sukuriama nauja Europos finansų reguliavimo priežiūros sistema, įskaitant Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos, Europos bankininkystės institucijos ir Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos įsteigimą, žr. COM(2009) 499, COM(2009) 501 ir COM(2009) 502. Šios institucijos turės įgaliojimus atlikti nacionalinių valdžios institucijų veiksmų tarpusavio peržiūras, įskaitant sankcijų taikymo įgaliojimus, ir gaus informaciją apie nacionalinių valdžios institucijų taikytas sankcijas. Šie įgaliojimai gali būti naudojami nacionaliniams teisės aktams stebėti ir valstybių narių tarpusavio informacijos ir geriausios patirties mainams skatinti. Jos taip pat turi įgaliojimą spręsti nacionalinių valdžios institucijų nesutarimus kai kuriose srityse, kuriose reikalaujama, kad skirtingos priežiūros institucijos bendradarbiautų, derintų veiksmus ar priimtų bendrus sprendimus. Pasiūlyme iš dalies pakeisti Reglamentą (EB) Nr. 1060/2009 dėl kredito reitingų agentūrų (COM(2010) 289) Komisija taip pat siūlo Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijai suteikti įgaliojimą imtis tinkamų priežiūros priemonių reglamento pažeidimo atvejais ir prašyti Komisijos kai kuriais specifiniais atvejais kredito reitingų agentūroms skirti baudas. [3] Europos Vadovų Taryba dokumente „Stokholmo programa – Atvira ir saugi Europa piliečių labui ir saugumui“, 2009 12 2, pabrėžė poreikį reguliuoti finansų rinkas ir užkirsti kelią piktnaudžiavimui ir paragino valstybes nares ir Komisiją geriau nustatyti nesąžiningą piktnaudžiavimo rinka veiklą bei lėšų pasisavinimo atvejus. Teisingumo ir vidaus reikalų taryba išvadose dėl ekonomikos krizių prevencijos ir paramos ekonominei veiklai pabrėžė, kad būtų galima apsvarstyti, ar įmanoma ir ar pagal aplinkybes tikslinga derinti baudžiamosios teisės nuostatas, kuriomis reglamentuojamas reagavimas rimtais manipuliavimo vertybinių popierių rinkos kainomis ar kito nederamo elgesio, susijusio su vertybinių popierių rinka, atvejais. Žr. dokumentus 8920/10, 2010 4 22, ir 7881/10, 2010 3 29. [4] Kapitalo poreikių direktyva 2006/48/EB (OL L 302, 2009 11 17); Finansinių priemonių rinkų direktyva 2004/39/EB (OL L 145, 2004 4 30); Piktnaudžiavimo rinka direktyva 2003/6/EB (OL L 96, 2003 4 12); Direktyva „Mokumas II“ 2009/138/EB (OL L 335, 2009 12 17); Prospekto direktyva 2003/71/EB (OL L 345, 2003 12 31); Draudimo tarpininkavimo direktyva 2002/92/EB (OL L 9, 2003 1 15); Pinigų plovimo prevencijos direktyva 2005/60/EB (OL L 309, 2005 11 25); KIPVPS direktyva 2009/65/EB (OL L 302, 2009 11 17). [5] Europos bankininkystės priežiūros institucijų komiteto dokumentas „Mapping of supervisory objectives, including early intervention measures and sanctioning powers“, kovo mėn. 2009/47; Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komiteto dokumentai: „Report on administrative measures and sanctions as well as criminal sanctions available in Member States under the Market Abuse Directive“, 2007 10 17; „Report on the mapping of supervisory powers, supervisory practices, administrative and criminal sanctioning regimes of MS in relation to the MiFID Directive“, 2009 2 16, 08/220, „Report on CESR members' powers under the Prospectus Directive and its implementing measures“, 2007 m. birželio mėn., 07-384; Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komiteto dokumentas „Report to the European Commission on EU supervisory powers, objectives, sanctioning powers and regimes“, 2009 5 29, 21/09. Šis komunikatas pagrįstas šiose ataskaitose pateikta informacija ir vėliau iš valstybių narių gauta informacija. [6] COM(2010) 301. [7] Vėlesniuose G20 susitikimuose diskutuota apie būtinybę griežtinti finansų priežiūrą ir reguliavimą, be kita ko, siekiant skatinti rinkos patikimumą ir remti rinkos drausmę (Londonas 2009 m. balandžio mėn.), taip pat apie vartotojams, indėlininkams ir investuotojams apsaugoti nuo piktnaudžiavimo rinka praktikos skirtus veiksmus (Pitsburgas 2009 m. rugsėjo mėn.). [8] 2010 m. liepos mėn. Volstryto reformų ir vartotojų apsaugos aktu (angl. Dodd-Frank Wall Street Reform and Consumer Protection Act ) numatoma visapusiškai reformuoti JAV finansų sistemą. Praktinis jo įgyvendinimas pagrįstas gausiomis taisyklėmis, kurias rengia atsakingos JAV reguliavimo agentūros ir kurios skirtos akto aukšto lygio nuostatoms įgyvendinti. Pavyzdžiui, reforma numatoma nustatyti finansines paskatas vidaus informatoriams apie vertybinių popierių teisės aktų pažeidimus pranešti Vertybinių popierių ir biržų komisijai (SEC), stiprinti SEC įgaliojimus kelti bylas asmenims, skatinusiems ir padėjusiems pažeisti federacinius vertybinių popierių teisės aktus, ir sumažinti šių veiksmų įrodymo standartą. [9] Pavyzdžiui, nacionalinių bankų priežiūros institucijų turimi priežiūros įgaliojimai peržiūrimi šiuo metu atliekant su krizių valdymu susijusį darbą. [10] Žr. Komisijos 2011 m. darbo programos 2.6 dalį, COM(2010) 623. [11] Piktnaudžiavimo rinka direktyvos 16 straipsnis. Direktyvos „Mokumas II“ 250 straipsnio 1 dalies b punktas; Kapitalo poreikių direktyvos 132 straipsnio 1 dalies d punktas. Direktyvos „Mokumas II“ 155 straipsnio 3 dalis, 158 straipsnio 2 dalis; Kapitalo poreikių direktyvos 30 straipsnio 3 dalis; Finansinių priemonių rinkų direktyvos 62 straipsnio 2 dalis; KIPVPS direktyvos 21 straipsnio 5 dalis ir 108 straipsnio 5 dalis; Prospekto direktyvos 23 straipsnis. Finansinių priemonių rinkų direktyvos 32 straipsnio 7 dalis ir 62 straipsnio 2 dalis; KIPVPS direktyvos 108 straipsnio 1 dalis (109 straipsnio 2 dalis); Finansinių priemonių rinkų direktyvos 62 straipsnio 2 dalis. [12] Pavyzdžiui, Finansinių priemonių rinkų direktyvos 51 straipsnio 1 dalimi nustatyta: „nepažeisdamos leidimų atėmimo procedūros arba valstybių narių teisės taikyti baudžiamąsias sankcijas, valstybės narės, vadovaudamosi nacionaline teise, užtikrina, kad prieš atsakingus asmenis, pažeidusius nuostatas, priimtas įgyvendinant šią direktyvą, būtų taikomos atitinkamos administracinės priemonės ar administracinės sankcijos. Valstybės narės užtikrina, kad šios priemonės bus veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios“. Taip pat žr. Prospekto direktyvos 2003/71/EB 25 straipsnį, Piktnaudžiavimo rinka direktyvos 2003/6/EB 14 straipsnį (kurį Teismas išaiškino byloje C-45/08, Spector Photo Group and Van Raemdonck/CBFA , sprendimo data 2009 12 23, 65–77 punktai), ir Direktyvos 2004/109/EB dėl skaidrumo reikalavimų 28 straipsnį, KIPVPS direktyvos 2009/65/EB 99 straipsnio 1 dalį, Direktyvos 2006/48/EB dėl kredito įstaigų 54 straipsnį arba direktyvos „Mokumas II“ 2009/138/EB 34 straipsnį, Direktyvos dėl pinigų plovimo, kuria nustatomos sankcijos ir fiziniams asmenims, 39 straipsnio 2 dalį. Piktnaudžiavimo rinka direktyvos 38 konstatuojamojoje dalyje patikslinta, kad „sankcijos turėtų būti pakankamai atgrasančios ir proporcingos pažeidimo sunkumui ir gautam pelnui“. [13] Žr. Finansinių priemonių rinkų direktyvos 50 straipsnį, Kapitalo poreikių direktyvos 136 straipsnį, KIPVPS direktyvos 98 straipsnį, direktyvos „Mokumas II“ 34 straipsnį, Prospekto direktyvos 21 straipsnį. [14] Žr. direktyvos „Mokumas II“ 2009/138/EB 62 straipsnį ir 258 straipsnio 2 dalį; KIPVPS direktyvos 99 straipsnio 2 dalį; Direktyvos 2002/92/EB dėl draudimo tarpininkavimo 8 straipsnio 1–3 dalis. [15] Tai daugiausia susiję su leidimo panaikinimu, pvz., žr. Direktyvos 2009/138/EB (Mokumas II) 144 straipsnio 1 dalį; Direktyvos 2006/48/EB (Kapitalo poreikių direktyvos) 17 straipsnį. [16] Pvz., žr. Direktyvos 2009/138/EB (Mokumas II) 131 straipsnį ir 144 straipsnio 2 dalį. [17] Pavyzdžiui, Finansinių priemonių rinkų direktyvos 2004/39/EB 51 straipsnio 3 dalis, Prospekto direktyvos 2003/71/EB 25 straipsnio 2 dalis, Direktyvos 2004/109/EB dėl skaidrumo reikalavimų 28 straipsnio 2 dalis, Piktnaudžiavimo rinka direktyvos 2003/6/EB 14 straipsnio 4 dalis, KIPVPS direktyvos 2009/65/EB 99 straipsnio 3 dalis. [18] Šiame skirsnyje pateiktuose pavyzdžiuose neminimos konkrečios valstybės narės, nes jais siekiama tik geriau iliustruoti nustatytas bendras problemas. Daugiau informacijos galima rasti priežiūros institucijų komitetų ataskaitose, kuriomis pagrįstas šis komunikatas. [19] Pvz., žr. Finansinių paslaugų institucijos (FSA) pranešimą spaudai Nr. FSA/PN/098/2003, 2003 09 25. [20] Šaltinis – Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komiteto narių pateikta informacija apie nacionalines taisykles, kuriomis į nacionalinę teisę perkeliama KIPVPS direktyva. [21] Pvz., bankų sektoriuje kai kuriose valstybėse narėse sankcijos netaikytos 2006, 2007 m. ir pirmąjį 2008 m. ketvirtį. [22] Siekiant užtikrinti veiksmingą tarpvalstybinę priežiūrą, kompetentinga institucija tam tikromis sąlygomis gali perduoti užduotis ir atsakomybę kitoms kompetentingoms institucijoms. [23] ES veiksmų šioje srityje teisinis pagrindas būtų Sutarties vidaus rinkos nuostatos, susijusios su teisės aktų nuostatų derinimu (Sutarties dėl ES veikimo 114 straipsnis), taisyklių, taikomų imantis veiklos ir verčiantis ja kaip savarankiškai dirbantiems asmenims, koordinavimu ir laisve teikti paslaugas (Sutarties dėl ES veikimo 53 straipsnio 1 dalis ir 62 straipsnis). Jomis ES teisės aktų leidybos institucijai suteikiama galimybė imtis priemonių nacionalinės teisės aktų nuostatoms suderinti siekiant gerinti įsisteigimo sąlygas ir vidaus rinkos veikimą. Tai gali būti ir teisėkūros priemonės, susijusios su sankcijomis, jei jos būtinos siekiant užtikrinti, kad ES taisyklės būtų visiškai veiksmingos. Tokių priemonių nustatymas ES finansinių paslaugų teisės aktuose būtų pagrįstas tuo pačiu teisiniu pagrindu, kuriuo pagrįsti ir atskirų sektorių teisės aktai. Sutarties dėl ES veikimo 83 straipsnyje taip pat numatomas teisinis pagrindas, reikalingas norint nustatyti minimalias taisykles dėl nusikalstamų veikų ir sankcijų apibrėžimo, jei baudžiamųjų įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatų suderinimas pasirodo būtinas užtikrinant veiksmingą Sąjungos politikos įgyvendinimą srityje, kurioje taikomos derinimo priemonės. [24] Daugelyje direktyvų nustatyta, kad sankcijas galima skirti už pažeidimą atsakingiems asmenims, bet nepaaiškinama, ar tai apimtų fizinius ir juridinius asmenis. Yra ir išimčių, pvz., direktyvos „Mokumas II“ 2009/138/EB 34 straipsnis („Priežiūros institucijos turi teisę draudimo ar perdraudimo įmonėms, jų administracinio, valdymo ar priežiūros organo nariams taikyti visas būtinas priemones, tam tikrais atvejais įskaitant administracinio ar finansinio pobūdžio priemones.“). [25] Žr. 3 išnašą. [26] Žr. OFT ir SEC taikomas programas vidaus informatoriams atlyginti.