Ši tendencija daro didelę įtaką žmonių kasdienybei ir mūsų visuomenei. Ji veikia ekonomikos augimą, fiskalinį tvarumą, sveikatos ir ilgalaikę priežiūrą, savijautą ir socialinę sanglaudą. Be to, darydama neproporcingai didelę įtaką vyresnio amžiaus žmonėms (jų daugiau pateko į ligoninę ir mirė) pandemija išryškino kai kuriuos iššūkius, kurie senėjant visuomenei kyla sveikatos priežiūros ir socialinių paslaugų sistemoms. Tačiau senėjimas taip pat atveria naujų galimybių kurti naujas darbo vietas ir taip didinti socialinį teisingumą bei gerovę, pavyzdžiui, per senjorų ir rūpybos ekonomiką.

Dėl COVID-19 protrūkio perėjus prie nuotolinio mokymosi buvo sukaupta šiek tiek patirties, kaip naudotis skaitmeninėmis technologijomis švietimo ir mokymo reikmėms. Tačiau kartu labiau išryškėjo nelygybė, su kuria susiduria kaimo bendruomenės, norėdamos pasinaudoti skaitmeninėmis paslaugomis. Labiau tikėtina, kad kaimo ir atokioms vietovėms reikės investuoti į junglumą, o mažiau tikėtina – kad jos turės prieigą prie įperkamo kokybiško plačiajuosčio ryšio, taip pat prietaisų ir įgūdžių, kurių reikia norint juo pasinaudoti. Dėl to kai kurie vaikai per pandemiją nebegalėjo dalyvauti pamokose, todėl atotrūkis nuo bendraamžių geriau aprūpintuose regionuose dar labiau padidėjo. Siekiant pagerinti galimybę gauti išsilavinimą ir mokymą tiek miesto, tiek kaimo vietovėse, gali būti taikomi nauji metodai: mokymas klasėse gali būti derinamas su aukštos kokybės skaitmeniniu mokymu. Skaitmeninio švietimo veiksmų plane siūlomas visapusiškas požiūris į skaitmeninį mokymąsi ir švietimą ES lygmeniu.

Visa tai sudaro neseniai Komisijos priimtos Europos įgūdžių darbotvarkės įgyvendinimo pagrindą. Be to, siekdami iki 2025 m. sukurti Europos švietimo erdvę, dedame pastangas, kad visi galėtų gauti kokybišką išsilavinimą, ir ypač atsižvelgiame į tuos, kuriems labiau gresia prastesni mokymosi rezultatai ir socialinė atskirtis.

Sveikas senėjimas ir aktyvumas vyresniame amžiuje yra asmeninis pasirinkimas ir atsakomybė, tačiau jis labai priklauso nuo aplinkos, kurioje žmonės gyvena, dirba ir socializuojasi. Viešoji politika gali atlikti svarbų pagalbinį vaidmenį. Iniciatyvios priemonės gali padėti išvengti ligų, jas nustatyti ir apsaugoti žmones nuo prastos sveikatos padarinių. Jos gali padėti užtikrinti, kad sveiką senėjimą ir aktyvumą vyresniame amžiuje būtų lengviau pasirinkti, be kita ko, tiems, kurie yra pažeidžiami. Esama vaikams ir jaunimui skirtų naujoviškų sveikos gyvensenos skatinimo būdų. Šiuo tikslu naudojamos, be kita ko, skaitmeninės technologijos, žaidimai, mokymosi platformos ir programėlės. Individualizuotoji medicina gali padėti anksti nustatyti, kuriems asmenims kyla rizika vėliau gyvenime susirgti tam tikromis ligomis.

Kai kuriuose sektoriuose, pavyzdžiui, žemės ūkio, vyresnio amžiaus sulaukę žmonės dirba toliau: jie to nori patys arba juos verčia gyvenimo sąlygos, arba nėra kam perduoti verslą, arba dėl mažos pensijos. Fiziniai aspektai, susiję su ergonomika ar su pasiekiamumu, ir lanksčios darbo sąlygos leistų vyresnio amžiaus darbuotojams atidėti išėjimą į pensiją, jei jie to nori. Senstantiems žmonėms nelaimingi atsitikimai darbe ir profesinės ligos yra pavojingesni. Geros darbo sąlygos, įskaitant tinkamas darbuotojų saugos ir sveikatos sąlygas, padeda apsaugoti visų amžiaus grupių darbuotojų sveikatą ir kartu gerina savijautą bei mažina ankstyvo išėjimo į pensiją atvejų skaičių. Skaitmeninės technologijos – IRT pagrįstos individualizuotos sistemos, dėvimieji prietaisai ir mobiliosios sveikatos priežiūros programėlės – gali padėti atlikti darbą, o jo aplinką padaryti patogesnę.

Teisėta migracija gali padėti užpildyti kvalifikuotų darbuotojų trūkumą ir taip patenkinti darbo rinkos poreikius. Išsilavinę migrantai dažniau nei vidutiniškai turi per aukštą kvalifikaciją atliekamam darbui. Dėl struktūrinių kliūčių ypač sudėtinga išnaudoti migrančių potencialą, pavyzdžiui, dėl to, kad neįmanoma gauti kokybiškų ir įperkamų vaikų priežiūros paslaugų. 2020 m. lapkričio mėn. Komisijos pateiktame naujame 2021–2027 m. integracijos ir įtraukties veiksmų plane atsižvelgiama į skirtingą migrantų padėtį; jis padeda valstybėms narėms ir kitiems atitinkamiems suinteresuotiesiems subjektams rasti tinkamų integracijos ir įtraukties politikos priemonių. Siekdama papildyti Naująjį migracijos ir prieglobsčio paktą, Komisija neseniai užbaigė viešas konsultacijas dėl ES teisėtos migracijos ateities ir pasiūlys keletą priemonių, be kita ko, dokumentų dėl talentų ir įgūdžių rinkinį, kuriame bus aptartos galimybės sudaryti ES talentų rezervą.

Neįgalūs vyresnio amžiaus žmonės gali susidurti su ypatingomis problemomis. Neįgaliais tapę darbingo amžiaus žmonės dažnai gauna su darbo rinka susijusią paramą, kompensuojančią prarastas pajamas ir papildomas išlaidas. Daugeliu atvejų jos nepakanka, be to, žmonės, kurie tampa neįgalūs išėję į pensiją, dažnai šių išmokų gauti negali.

Savanorystė gali stiprinti kartų solidarumą ir bendradarbiavimą, kurti vertę ir teikti naudą tiek jauniems, tiek vyresnio amžiaus asmenims: suteikti žinių ir patirties ir stiprinti savigarbą. Be to, savanoriška veikla turi didelę ekonominę vertę. Duomenys rodo, kad maždaug penktadalis 65–74 m. asmenų dalyvauja oficialioje savanoriškoje veikloje, ir, kiek leidžia sveikata, ją tęsia 75 metų ir vyresni asmenys. COVID-19 pandemijos metu pensininkai padėjo bendruomenei: grįžo dirbti medicinos ar slaugos darbuotojais arba savanoriaudami padėjo kitiems buityje.

Vyresnio amžiaus žmonės dažnai tampa pažeidžiami. Vieni iš jų – daugiau nei dėl vienos priežasties, pavyzdžiui, dėl prastos sveikatos ar negalios, priklausomybės etninėms ar religinėms mažumoms arba dėl to, kad yra LGBTQI. Kitiems gali reikėti pagalbos, tiesiogiai susijusios su jų pačių ar jų turto apsauga, pavyzdžiui, rūpinimosi finansais arba gydymo organizavimo. Tai pabrėžta ir neseniai priimtoje Naujojoje vartotojų darbotvarkėje. Be to, pažeidžiami vyresnio amžiaus asmenys taip pat gali susidurti su prievartos rizika, pavyzdžiui, dėl nepriežiūros ar fizinio arba psichologinio smurto. Tai, kad pandemijos metu labai nukentėjo pažeidžiami vyresnio amžiaus žmonės, rodo, kaip svarbu saugoti jų savarankiškumą, taip pat jų sveikatą ir gyvenimo sąlygas.

5.Patenkinti augančius senėjančios visuomenės poreikius

Nors tikėtina sveiko gyvenimo trukmė ilgėja, senstant didėja tikimybė susirgti ar tapti neįgaliu. Palaipsniui daugelis vyresnio amžiaus žmonių tampa trapūs ir priklausomi nuo ilgalaikės priežiūros.

Šaltinis – Komisijos Ekonomikos ir finansų reikalų generalinio direktorato apskaičiavimai, atlikti remiantis Eurostato internetine duomenų lentele hlth_silc_06.

Šias problemas sušvelninti arba atitolinti gali padėti sveikatingumo skatinimas ir ligų prevencija, t. y. sveika gyvensena ir darbuotojų sveikata bei sauga, ir aktyvus socialinis gyvenimas. Pagalbinės politikos priemonės, tokios kaip miestų atnaujinimas, kaimo vietovių atgaivinimas ir pastatų bei transporto pasiekiamumo gerinimas, gali gyvenimą padaryti patogesnį, ypač riboto judumo asmenims.

Nors tokia politika gali padėti sušvelninti bendrą iššūkį, senėjimas ir ilgaamžiškumas neišvengiamai struktūriškai didins bendrą sveikatos ir ilgalaikės priežiūros paslaugų paklausą. Tai dar labiau justi kai kuriuose atokiuose ir kaimo regionuose, kuriuose paprastai trūksta kokybiškų socialinių paslaugų.

Rengdamosi su senėjimu susijusiems poreikiams, visuomenės turi svarstyti ne tik ekonominius aspektus ir kokybiškų paslaugų prieinamumą. Turime kalbėtis apie tai, kaip kartos gyvena kartu. Vienas iš susirūpinimą keliančių klausimų – didėjanti tiek jaunesnių, tiek vyresnio amžiaus žmonių vienišumo ir socialinės izoliacijos rizika, kurią daugelis patiria, ypač COVID-19 pandemijos metu. Nors ji mažiau pastebima, tačiau daro realų poveikį mūsų ekonomikos, socialinėms ir sveikatos priežiūros sistemoms ir nusipelno politikos formuotojų dėmesio.

5.1.Tenkinti senėjančios visuomenės sveikatos ir ilgalaikės priežiūros poreikius

Dėl demografinių pokyčių padaugės vyresnio amžiaus pacientų, sergančių lėtinėmis, dažnai keliomis ligomis. Beveik pusė 65 metų ar vyresnių asmenų laikomi turinčiais negalią arba ilgam apribotą galimybę vykdyti veiklą. Be to, grėsmę vyresnio amžiaus žmonių sveikatai neproporcingai didina klimato kaitos, stichinių nelaimių, aplinkos būklės blogėjimo ir taršos padariniai. Dėl to padidės sveikatos priežiūros ir kitokios priežiūros ar paramos paslaugų poreikis.

Nors ir sveikatos, ir ilgalaikės priežiūros sistemas reikės pertvarkyti pagal padidėjusią paklausą, joms kylantys iššūkiai nevienodi, pavyzdžiui, tie, kurie susiję su jų darbuotojais, socialinės apsaugos aprėptimi ar kokybės standartais.

Tarp visapusiškos politikos priemonių gali būti didesnės investicijos į kokybiškas paslaugas ir infrastruktūrą, taip pat į sveikatos srities mokslinius tyrimus ir inovacijas, galimybių naudotis sveikatos priežiūros paslaugomis užtikrinimas, patrauklių darbo sąlygų sudarymas sprendžiant darbuotojų trūkumo problemą ir naujoviškų technologijų naudojimas siekiant didinti veiksmingumą. Technologinė pažanga leidžia tam tikras paslaugas ir gydymą teikti naujoviškai, ne ligoninėse. Išplėtus ambulatorinės ir nestacionariosios sveikatos priežiūros infrastruktūrą vyresnio amžiaus žmonės ne tik gautų geresnes sveikatos priežiūros ir socialines paslaugas, bet ir galėtų dalyvauti socialinėje ir savijautą gerinančioje veikloje.

Per ateinančius 10 metų sveikatos priežiūros ir socialinių paslaugų sektoriuje gali būti sukurta 8 mln. darbo vietų. Tam reikės išugdyti daugiau specialistų, kelti darbuotojų kvalifikaciją ir juos perkvalifikuoti. To siekiama įgyvendinant 2020 m. lapkričio mėn. paskelbtą Įgūdžių paktą. Be to, siekiant spręsti sveikatos priežiūros darbuotojų trūkumo problemą, svarbų vaidmenį galėtų atlikti tarpvalstybinis darbuotojų judumas. 2018 m. beveik 5 proc. sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros darbuotojų buvo ne savo valstybėje narėje dirbantys ES piliečiai, o 9,1 proc. – imigrantai iš ES nepriklausančių šalių. Geriau panaudoti migrantų įgūdžius ES gali padėti ir sveikatos bei ilgalaikės priežiūros aspektų integravimas į esamus teisėtos migracijos kanalus.

Numatoma, kad asmenų, kuriems gali reikėti ilgalaikės priežiūros, skaičius ES 27 padidės nuo 19,5 mln. 2016 m. iki 23,6 mln. 2030 m. ir 30,5 mln. 2050 m.. Kliautis neformaliaisiais slaugytojais nebeįmanoma, nes sulaukti šeimos narių pagalbos vis sunkiau: šeimos susilaukia mažiau vaikų, šie apsigyvena vis toliau, o moterys aktyviau įsitraukia į darbo rinką.

Valstybės narės ilgalaikės priežiūros srityje susiduria su bendromis problemomis, pvz., kaip užtikrinti prieinamą, įperkamą ir kokybišką ilgalaikę priežiūrą ir pakankamai darbuotojų. Daugelis asmenų, kuriems reikalinga priežiūra, negali jos gauti dėl pasiūlos trūkumo, brangumo ir nepakankamai įperkamumą užtikrinančios socialinės apsaugos ar draudimo. Kai socialinė apsauga nepakankama, žmonės, kuriems reikia ilgalaikės priežiūros, gali atsidurti skurde. Šią riziką reikia šalinti kartu išsaugant sistemų fiskalinį tvarumą senėjančioje visuomenėje.

Kokybiška ilgalaikė priežiūra yra svarbus veiksnys užtikrinant asmens orumą, galimybę rinktis, geresnę savijautą, be to, ji padeda išvengti nebūtino hospitalizavimo. Šiuo metu kokybės standartai ir interpretacija ES skiriasi, ir valstybės narės yra pasiekusios skirtingus kokybės užtikrinimo etapus. Svarbu pažymėti, kad teikti kokybišką ilgalaikę priežiūrą galima įvairiopai. Vyresnio amžiaus žmonėms, kuriems reikalinga ilgalaikė priežiūra, įskaitant neįgaliuosius, teikiant bendruomeninės globos paslaugas, jiems būtų lengviau pasinaudoti teise savarankiškai gyventi bendruomenėje, jei tai įmanoma. Kita vertus, globos namų ar kitos paslaugos gali užtikrinti didesnę priežiūrą, nei tą, kurią pajėgi suteikti bendruomeninė globa.

Dėl mažo darbo užmokesčio ir sudėtingų darbo sąlygų sunku rasti kvalifikuotų ilgalaikės priežiūros darbuotojų ir juos išlaikyti. Dėl to didėja spaudimas neformaliesiems slaugytojams (paprastai moterims), kuriems sunku suderinti priežiūrą ir apmokamą darbą. Tai dažnai kainuoja ir visuomenei, nes, pvz., nukenčia sveikata ir savijauta, mažėja darbo rinkos dalyvių skaičius ir pajamos.

Kaip pabrėžta komunikate „Tvirta socialinė Europa teisingai pertvarkai užtikrinti“, kuriant stiprias ilgalaikės priežiūros sistemas pagerės galimybės gauti įperkamą ir kokybišką ilgalaikę priežiūrą, o tai užtikrins orų gyvenimą senatvėje ir atvers galimybę kurti darbo vietas priežiūros sektoriuje. 2021 m. numatoma paskelbti bendrą Europos Komisijos ir Socialinės apsaugos komiteto ataskaitą, kurioje bus informacijos apie ilgalaikės priežiūros sistemų padėtį visoje ES ir COVID-19 pandemijos poveikį.

Iš esmės pagerinti sveikatos ir ilgalaikės priežiūros sistemų veiksmingumą galėtų socialinių ir technologinių inovacijų, pavyzdžiui, e. sveikatos, mobiliosios ir nuotolinės sveikatos priežiūros, integruotos priežiūros ar savarankiškos gyvensenos, diegimas plačiu mastu. Lėtinėmis ligomis sergantiems pacientams akivaizdžiai naudingi sveikatos priežiūros vykdant nuotolinį stebėjimą modeliai, ypač tie, kuriuos taikant į priežiūros grupę įtraukiami pacientai ir šeimos nariai.