LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 44/90

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Vidaus rinkos socialinio matmens (nuomonė savo iniciatyva)

2011/C 44/15

Pranešėjas Thomas JANSON

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas, vadovaudamasis Darbo tvarkos taisyklių 29 straipsnio 2 dalimi, 2009 m. liepos 16 d. nusprendė parengti nuomonę savo iniciatyva dėl

Vidaus rinkos socialinio matmens.

Užimtumo, socialinių reikalų ir pilietybės skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2010 m. gegužės 5 d. priėmė savo nuomonę.

464-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2010 m. liepos 14–15 d. (liepos 14 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 143 nariams balsavus už, 15 – prieš ir 19 susilaikius.

1. Nuomonės santrauka

1.1 Socialinis matmuo yra pagrindinė vidaus rinkos sudedamoji dalis. Jis apima keletą aspektų. Šioje nuomonėje, be kita ko, nagrinėjami ekonominiai ir teisiniai aspektai. Dabartiniai pokyčiai kelia abejonių, ar socialinis matmuo gali apsaugoti darbuotojus. Be tvirto socialinio matmens ir paramos piliečiams vidaus rinka negali gerai veikti.

1.2 EESRK tvirtai įsitikinęs, kad ES turi vaidinti svarbų vaidmenį socialinėje srityje, kadangi valstybės narės vienos negali išspręsti socialinių problemų. Siekdama politinio pritarimo, solidarumo ir nuoseklumo, ES turėtų labiau pabrėžti savo politikos socialinius aspektus.

1.3 Dėl tam tikrų neigiamų pokyčių ir kitų veiksnių socialinis matmuo atsidūrė pavojuje. Europos ekonomikai tenka rimčiausias per ištisus dešimtmečius išbandymas. Finansiniai burbulai galėjo augti ir tam netrukdė kontrolės mechanizmai bei tradicinis rizikos vertinimas. Todėl pakilo nedarbo lygis, o darbo rinkos ir socialinė padėtis ir toliau blogės. Todėl užimtumas turi išlikti vienu svarbiausių ES darbotvarkės klausimų. Europai reikia tvaraus ekonomikos augimo, aukšto užimtumo lygio ir aukštos kokybės darbo rinkos gerovės sistemoms finansuoti.

1.4 Per pastarąjį dešimtmetį gerovės sistemos buvo reformuojamos siekiant, kad socialinės apsaugos sistemos veiksmingiau skatintų dirbti, ir stengiantis užtikrinti, kad darbas taptų finansiškai patrauklus ir kad žmonės vėl grįžtų į darbo rinką. Tačiau vienas iš rezultatų – išaugusi nelygybė, dar labiau sustiprinusi socialines problemas. Užimtumas ir gerovės sistemos būtinos skurdui sumažinti, o be socialinių išmokų nelygybės augimo ir krizės socialinis poveikis būtų daug spartesnis ir skaudesnis. Daugelyje valstybių narių blogėjanti nacionalinių finansų būklė, sukėlusi ar galinti sukelti valstybės skolos krizę, daro didelį spaudimą socialinės gerovės sistemoms. Keletas galimų šios problemos sprendimo būdų – aktyvesnė ir tvari ekonominė veikla, finansų rinkų reguliavimas ir investicijos į mokslinius tyrimus ir švietimą.

1.5 Vidaus rinka yra arena, kurioje pasireiškia socialinis matmuo ir kiti matmenys. Kad darbo rinka klestėtų, reikalingas ekonomikos augimas ir naujos darbo vietos, o tai savo ruožtu sukurs mokestines pajamas, kurios yra socialinių lengvatų pagrindas. Nedarbo lygis ir fiskalinis disbalansas rodo, kad daug galima nuveikti esamai padėčiai ištaisyti.

1.6 Teisiniai socialinio matmens aspektai sukėlė abejonių, kadangi ETT sprendimai keturiose bylose (Viking, Laval, Rüffert ir Liuksemburgo) sukėlė gyvas politikų ir akademikų diskusijas dėl galimų būgštavimų, jog padidės socialinio dempingo rizika. Europos Parlamentas, akademinis pasaulis ir darbuotojų atstovaujamosios organizacijos (1) išreiškė savo susirūpinimą dėl šių sprendimų. Kiti suinteresuotieji subjektai įsitikinę, kad ETT sprendimai šiose bylose padės gerinti vidaus rinkos veikimą.

1.7 Todėl EESRK pateikia tokius reikalavimus:

Trumpuoju laikotarpiu EESRK reikalauja veiksmingiau įgyvendinti darbuotojų komandiravimo direktyvą. EESRK siūlo apsvarstyti idėją sukurti „Europos socialinį interpolą“, remiantį valstybių narių Darbo inspekcijų veiklą.

EESRK ragina Komisiją įvertinti padėtį ES atsižvelgiant į naujausius EŽTT sprendimus.

EESRK taip pat remia visas Komisijos priemones, kuriomis siekiama stiprinti socialinį dialogą, tarp jų: — aukštesnės kokybės socialinio dialogo ir Europos ginčų sprendimo ir taikinimo mechanizmų skatinimą, — tolesnį makroekonominio dialogo vystymą siekiant išvengti kitos finansų krizės, — Europos socialinio modelio skatinimą palaikant tarptautinius santykius.

Vidutinės trukmės laikotarpiu EESRK remia Komisijos iniciatyvą, kuria patikslinami nacionalinių institucijų, įmonių ir darbuotojų teisiniai įsipareigojimai įgyvendinant darbuotojų komandiravimo direktyvą ir užtikrinamas visuotinis šių taisyklių taikymas. EESRK nuomone, Monti ataskaitoje, kurioje siekiama teisės streikuoti vidaus rinkoje pripažinimo, pateiktas pasiūlymas vertas dėmesio ir galėtų padėti išspręsti keletą problemų. Tačiau dėl to nereikėtų atsisakyti iš dalies pataisyti Darbuotojų komandiravimo direktyvos, kad būtų galima nuosekliai taikyti darbo vietos principą ir teisės aktu nustatyti, kad tam pačiam darbui toje pačioje vietoje turi būti taikomos tos pačios darbo sąlygos ir toks pat darbo užmokestis.

Ilguoju laikotarpiu Europos Sąjunga turėtų siekti sustiprinti socialinį matmenį, kad būtų galima panaudoti visą vidaus rinkos potencialą. Lisabonos sutartis ir pridedama Pagrindinių teisių chartija dar nepadarė atitinkamo poveikio, kad būtų pasiekta pagrindinių teisių ir ekonominių teisių pusiausvyra pasiekti. Stiprinant socialinį matmenį būtina sustiprinti pagrindines socialines teises, o bet koks pagrindinių teisių, kurioms priskirtinos socialinės teisės, ribojimas turi būti labai nedidelis. Kad šis tikslas būtų pasiektas, reikėtų siekti pakeisti Sutartį.

2. Vidaus rinka ir socialinis matmuo

2.1 1987 m. EESRK priėmė nuomonę dėl vidaus rinkos socialinių aspektų (2). EESRK pasiūlė, kad Europos bendrija užtikrintų keletą esminių socialinių teisių, susijusių su darbo rinka. Komitetas norėjo užtikrinti, kad tuo metu pradėjusi veikti vidaus rinka neiškraipytų rinkos, ir pabrėžti, kad Bendrija turi taip pat ir socialinius tikslus. Socialinis matmuo apima teisės aktus ir susitarimus, sudarytus Europos lygiu, siekiant užtikrinti darbuotojams tam tikras pagrindines teises darbo vietoje. Tačiau norint padidinti užimtumo lygį ES reikia ir bendradarbiavimo.

2.2 Po šios nuomonės Europos Komisija paskelbė keletą dokumentų, kurie buvo atskaitos tašku platesniam ir išsamesniam vidaus rinkos socialinio matmens aiškinimui plėtoti (3). Kaip Komisija rašė: „Vidaus rinkos socialinis matmuo yra pagrindinis šio projekto komponentas, kadangi svarbu ne tik stiprinti ekonomikos augimą ir didinti Europos įmonių išorės konkurencingumą, bet ir veiksmingiau naudoti turimus išteklius ir siekti sąžiningai paskirstyti bendrosios rinkos naudą (4).

2.3 1989 m. EESRK pabrėžė, kad Socialinės chartijos, suteikiančios darbuotojams pagrindines socialines teises, turinys neturėtų nukentėti dėl konkurencijos spaudimo ar didesnio konkurencingumo siekio. EESRK nuomone, reikia remtis prielaida, kad naudojimuisi tokiomis pagrindinėmis teisėmis nėra jokių pateisinamų apribojimų.

2.4 Nuomonėje siekiama apimti keletą naujausių svarbių pokyčių, kurie turi poveikio socialinio matmens veikimo galimybėms. Pastaraisiais metais EESRK priėmė kitas nuomones, kuriose nagrinėjamas socialinis matmuo ir kuriomis iš dalies remiamasi šioje nuomonėje (5). Iš pat pradžių aišku, kad socialinėje rinkos ekonomikoje vidaus rinka negali gerai veikti be tvirto socialinio matmens ar be Europos piliečių pritarimo. Sklandžiai veikianti vidaus rinka turi daug įmonėms, darbuotojams, piliečiams ir apskritai ekonomikai svarbių privalumų. Skaitant Sutarčių preambules tampa aišku, kad vidaus rinkos kūrimas – tai ne tiesiog tikslas, o priemonė, padedanti siekti piliečių gerovės.

2.5 Taigi yra keturios pagrindinės priežastys, dėl kurių būtinas socialinis matmuo:

— laisvas asmenų judėjimas,

— esama nedalomų socialinių teisių, kurių turėtų paisyti ir kurias bet kokiomis aplinkybėmis turėtų gerbti bet kuri visuomenė, tai visų pirma teisė į kolektyvinius veiksmus, asociacijų laisvė, kolektyvinių derybų ir kitos teisės, numatytos svarbiausiose TDO, tarptautinėse ir Europos konvencijose dėl socialinių ir asmens teisių,

— reikia stiprinti vidaus rinkos veikimą ir sušvelninti jos neigiamas pasekmes, kad būtų užtikrinta parama politiniams ir ekonominiams projektams ir didinama socialinė sanglauda,

— socialinė politika yra viena svarbiausių didesnio konkurencingumo sudėtinių dalių.

2.6 „Socialinė politika“ yra pasidalijamoji kompetencija nacionaliniu ir Europos lygiu. Dauguma nuostatų šioje srityje buvo skirtos laisvo darbuotojų judėjimo ir įsisteigimo laisvės įtvirtinimui siekiant vidaus rinkos tikslų. Nepaisant to, socialiniam matmeniui buvo teikiama vis daugiau reikšmės. Vėlesnės sutartys išplėtė sprendimų priėmimo balsų dauguma sritis ir apėmė lygių galimybių teisės aktus, darbuotojų informavimą ir konsultavimąsi su jais ir paramos bedarbiams politiką. Tačiau teisės aktai neturėjo (ir neturi) teisinio pagrindo apimti tokių klausimų kaip užmokestis, teisė jungtis į asociacijas, streikuoti ar pradėti lokautą, net jei ETT sprendimai ir ES teisės aktai liečia šiuos klausimus. Nicos sutartis įteisino Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos statusą. Lisabonos sutartis toliau įtvirtina teises, padarydama Pagrindinių teisių chartiją teisiškai privalomą.

2.7 Už socialinę politiką pirmiausia atsako valstybės narės. Tačiau socialiniai iššūkiai, susiję su visuotinais ar Europos pokyčiais, turi poveikį žmonėms, gyvenantiems valstybėse narėse, todėl būtinas suderintas europinis požiūris. ES ėmėsi spręsti šią dvigubų kompetencijų dilemą taikydama įvairius metodus. Ji bandė išlaikyti socialines normas nuspręsdama dėl tam tikrų būtiniausių standartų. Kitas metodas yra atvirasis koordinavimo metodas (AKM). Juo galima būtų geriau pasinaudoti pasitelkus neseniai įdiegtą „bendrų principų“ metodą ir leidžiant organizuotai pilietinei visuomenei dalyvauti formuluojant Lisabonos strategijos tikslus, ar netgi dėl jų derantis Europos lygiu (6).

2.8 Europos socialinis „acquis“ yra įspūdingas: nuo Europos Sąjungos įkūrimo šioje srityje priimta beveik 70 direktyvų ir reglamentų. Dauguma jų priimti po 1985 m. EESRK yra tvirtai įsitikinęs, kad ES tenka svarbus socialinis vaidmuo. Valstybės narės vienos negali išspręsti socialinių problemų. Siekdama politinio pritarimo, solidarumo ir nuoseklumo, ES turėtų labiau pabrėžti savo politikos socialinius aspektus, kartu laikydamasi subsidiarumo principo.

3. Dabartiniai pokyčiai

3.1 Ekonomikos raida

3.1.1 Europos ekonomika susiduria su rimčiausiu per pastaruosius dešimtmečius iššūkiu. Nuo 2008 m. antrosios pusės (7) pasaulio ekonomika išgyvena didelį ekonominį nuosmukį, kuris yra daug didesnis nei daugumoje šalių buvo tikėtasi. Vos tik šalių ekonomika pradėjo atsigauti nuo bankų krizės, joms jau gresia valstybės skolų krizė ir numatomos griežtos koregavimo priemonės.

3.1.2 Padėtį sunkina didėjantis nedarbas. Finansų krizės padariniai ir kreditorių reikalavimai verčia mažinti gerovės sistemą, pensijas ir socialines išmokas. Tai padidins skurdą ir pažeidžiamiausios grupės atsidurs nepalankioje padėtyje, taip įsisuks užburtas ratas. Krizė turėjo poveikį daugeliui Europos įmonių nepaisant to, kad jos kartu su valstybinėmis įdarbinimo tarnybomis ėmėsi priemonių savo darbo jėgai, taigi ir žmonių užimtumui išlaikyti.

3.1.3 Staigi įvykių pradžia ir greitas jų plitimas išryškina naujus globalizuotos ekonomikos reiškinius. Tam buvo daug priežasčių. Pinigų politika ir valiutų kurso politika, kurios lėmė pernelyg didelį likvidumą, nesamas arba nepakankamas tam tikrų sektorių arba subjektų reguliavimas, nerealiai didelių pelnų vaikymasis, rinkos veikėjams bei priežiūros ir reguliavimo institucijoms nepakankamai įvertinus susijusią riziką arba turint nepakankamai žinių apie ją, pernelyg didelis sverto poveikis, nepakankamai koordinuojama makroekonomikos politika bei neadekvačios struktūrinės reformos (8).

3.1.4 Neišvengiamai kyla klausimas, ar dabartinė ES ekonomikos sistema, įskaitant nepakankamą makroekonominį dialogą, iš tiesų nepagilino krizės. Dėl šių priežasčių susilpnėjo automatinės stabilizavimo priemonės, staigiai išaugo kreditai, o ne realus darbo užmokestis, krito augimo rodikliai ir sumažėjo tikimybė nustatyti finansinius burbulus. EESRK laikosi nuomonės, kad, privačiojo sektoriaus (bankų) skolų perleidimas viešajam sektoriui (valstybėms ir piliečiams) yra pernelyg didelė našta piliečiams, ypač atsižvelgiant į tai, kad viešųjų finansų padėties blogėjimas bei augimo ir stabilumo pakto apribojimai kelia klausimą, kaip esminės investicijos į gerovės sistemas bus finansuojamos ateityje.

3.1.5 Paskutinysis krizės etapas parodė, kad daugelyje valstybių narių biudžeto deficitas ilgą laiką buvo ir tebėra pernelyg didelis. Būtini koregavimo veiksmai viešiesiems finansams atkurti darys didžiulį spaudimą mokesčių sistemoms, socialinei politikai ir programoms.

3.1.6 Nepaisant trūkumų, reikia pabrėžti, kad Komisija, turėdama omenyje platesnę europinę perspektyvą, galvoja apie nacionalines valstybės subsidijas darbuotojų apsaugai. Konkurencijos politika, visų pirma susijusi su MVĮ ir valstybės subsidijomis bankams, pagrįstai laikosi socialinio ir ekonominio tikslo – išlaikyti vienodas veiklos sąlygas Europoje.

3.1.7 EESRK jau anksčiau (9) atkreipė dėmesį į tai, kad Europos ekonominės politikos formuotojai pripažino būtinybę aktyviomis anticiklinėmis makroekonomikos politikos priemonėmis papildyti iki šiol į pasiūlą orientuotas ekonomikos priemones. EESRK taip pat palankiai vertina įsipareigojimą geriau apsaugoti silpniausius visuomenės narius ir veiksmingiau koordinuoti ekonomikos politiką. Tačiau Komitetas pabrėžė, kad ES ekonomikos atgaivinimo plano mastas gana nedidelis palyginti su kituose pasaulio regionuose priimtais paketais.

3.2 Vidaus rinkos raida

3.2.1 EESRK kelete nuomonių (10) džiaugėsi vidaus rinkos sukūrimu ir jos vystymu. Vidaus rinka, apimanti visas valstybes nares ir EEE šalis, naudinga vartotojams, įmonėms ir darbuotojams, nes ji sukuria bendrą reguliavimo erdvę prekių, kapitalo, asmenų ir paslaugų judėjimui.

3.2.2 Komisija išdėstė savo bendrosios rinkos ateities viziją (11). Joje pabrėžiama, kad bendroji rinka yra naudinga vartotojams ir įmonėms, ji rėmė darbo vietų kūrimą ir skatino augimą, konkurencingumą ir inovacijas. Pasak Komisijos, pagrindinės būsimo darbo sritys yra šios:

— vartotojai ir įmonės: bendroji rinka turi duoti geresnių rezultatų ir naudos, atitinkančios vartotojų ir įmonių lūkesčius ir problemas,

— susidoroti su globalizacijos keliamomis užduotimis,

— žinias ir inovacijas padaryti „penktąja laisve“,

— socialinis ir aplinkos apsaugos matmuo, kur Komisija žada pagerinti savo poveikio vertinimus, kad galėtų veiksmingiau reaguoti į rinkos pokyčius.

Didžiausia vidaus rinkos nesėkmė buvo tai, kad nesugebėta stimuliuoti užimtumo ir ūkinės veiklos kuriant įmones ir pritraukiant investicijas. Visų pirma nepavyko skatinti ir plėtoti technologijų ir mokslinių tyrimų srities siekiant sukurti pagrindą ekonomikos permainoms. Jei šios klaidos nepavyks ištaisyti, Europa liks pasaulio ekonomikos nuošalėje ir negalės finansuoti socialinių išmokų ar kurti naujų darbo vietų.

3.2.3 EESRK ragina sukurti geresnę socialinio vystymosi, palankių ekonominių sąlygų ir aplinkos apsaugos pusiausvyrą, kuri labai svarbi užtikrinant gerą vidaus rinkos veikimą ir skatinant ilgalaikį tvarų vystymąsi. Kuo gilesnė vidaus rinkos integracija, tuo svarbiau pasiekti sutartyse numatytą tikslą užtikrinti piliečių gerovę, taigi tuo geresnė turi būti socialinė apsauga, kurią privaloma suteikti. ES su 27 skirtingomis darbo rinkomis ir skirtingomis teisės tradicijomis privalo užtikrinti, kad judumo taisyklės nesusilpnintų jau veikiančių sistemų. Reikia imtis atsargumo priemonių siekiant užtikrinti, kad valstybių narių konkurencija bendroje rinkoje padėtų siekti inovacijų ir nebūtų kontraproduktyvi ar netgi žalinga (12).

3.2.4 Be to, po ekonominės krizės Europoje kils įmonių restruktūrizavimo banga. EESRK pabrėžia, kad šiuo metu ES trūksta bendros strateginės vizijos, arba kaip kovoti su neigiamomis tokio restruktūrizavimo pasekmėmis, arba kaip pasinaudoti galimybe didinti ES įmonių konkurencingumą pasaulio ekonomikoje. EESRK ragina Komisiją kartu su socialiniais partneriais nustatyti Europos poziciją dėl visų susijusių darbuotojų apsaugos. Šiuo atžvilgiu EESRK palankiai vertina Europos socialinių partnerių iniciatyvą parengti tyrimą apie restruktūrizavimą ES ir veiksmų planą įmonėms, kaip veiksmingai dalyvauti restruktūrizavimo procese.

3.2.5 EESRK (13) teigė, kad jei Europa nori dar ilgai išlikti konkurencinga, vidaus rinka turi užtikrinti tvarų ir ilgalaikį augimą, o tai reiškia, kad būtina galvoti ir apie aplinkos apsaugą. Galutinis tikslas yra iš esmės pagerinti vidaus rinkos veikimą socialinėje rinkos ekonomikoje ir užtikrinti, kad būtų gerbiamos pagrindinės socialinės teisės. EESRK taip pat pabrėžė, kad, jei būtina ir tinkama, reikėtų kuo greičiau priimti tinkamas konkrečias priemones darbuotojams apsaugoti, tai parodytų, kad nei ekonominėms laisvėms, nei konkurencijos taisyklėms neturi būti teikiama pirmenybė prieš pagrindines socialines teises (14). Kartu EESRK atkreipia dėmesį į būtinybę skatinti darbo vietų kūrimą ir verslumą ir kurti sveiką ir tvarią valstybių narių ekonomiką.

3.2.6 Vienas trūkumas, kurį reikia pašalinti, kad vidaus rinka galėtų atlikti savo vaidmenį, – suteikti daugiau dėmesio ir teisinio tikrumo visuotinės svarbos paslaugoms, kurios buvo labai svarbios stabilizuojant ekonomiką dabartinės krizės sąlygomis, ir vystyti tarptautinį matmenį. Turime tarptautiniu mastu propaguoti mūsų socialinį modelį kaip vystymąsi skatinantį veiksnį ir tarptautiniuose forumuose patvirtinti savo kaip tarpusavio paramą užtikrinančios aktyvios institucijos tapatybę, kurios tikslas – sukurti tvirtesnį pagrindą globalizacijai. Kad globalizacija būtų sąžininga, Europa turėtų reikalauti sąžiningesnės prekybos ir globalizacijos savo su prekyba susijusiuose ir kituose tarptautiniuose susitarimuose.

3.2.7 EESRK yra tvirtai įsitikinęs, kad judumas Europoje turi likti vienu iš ES politinių prioritetų. Šiuo požiūriu EESRK ragina tas valstybes nares, kurios ir toliau taiko pereinamojo laikotarpio priemones dėl laisvo asmenų judėjimo, laikytis sutarčių numatytų procedūrų ir atsisakyti šių priemonių (15).

3.3 Socialinės ir gerovės sistemos raida

3.3.1 Nepaisant dalinio ekonomikos pakilimo, užimtumo ir socialinė padėtis ir toliau blogės, ypač atsižvelgiant į dabartines priemones, skirtas įveikti valstybės skolų krizę. Komisija teigia, kad prognozuojama, jog per artimiausius dvejus metus nedarbas išaugs iki keletą dešimtmečių nematyto lygio (16).

3.3.2 Valstybėse narėse buvo imtasi priemonių, kurios padėjo palaikyti užimtumo lygį ir neleido didėti nedarbo lygiui. Tai investicijų skatinimas, kolektyvinių derybų palengvinimas ir specialios darbo rinkos priemonės, finansuojamos iš valstybės nedarbo programų. Kai kurios buvo grindžiamos „vidiniu lankstumu“, pavyzdžiui, įvairios programos darbo valandoms trumpinti derinant jas su mokymu. Kai kuriose šalyse pasitaikė masinio atleidimo iš darbo atvejų iš dalies dėl tokių priemonių trūkumo (17).

3.3.3 Užimtumas turi būti vienas svarbiausių ES darbotvarkės klausimų. Europai reikia aukšto užimtumo lygio kartu su aukštos kokybės darbo rinka. Aukštos kokybės darbo jėgai reikia aukštos kokybės verslo kultūros ir investicijų į viešąjį ir privatų sektorių, kad būtų užtikrintas konkurencingumas tarptautiniu mastu. Gerovės sistemų finansavimas remiasi Europos darbo rinka, galinčia įtraukti kiek įmanoma daugiau darbuotojų. Europoje vis dar yra kliūčių visiškam užimtumui. Kad ir ateityje būtų išlaikytas aukštas užimtumo lygis Europoje, daugiau dėmesio skiriama darbo rinkos lankstumo ir užimtumo garantijų pusiausvyrai, įsidarbinimo gebėjimams, didesniam našumui, švietimui ir mokymui, nes visa tai gali padėti sukurti veiksmingesnes darbo rinkas. Be to, pirmenybę reikėtų teikti priemonėms, kurios skatina darbo vietų kūrimą ir įmonių steigimą, ir priemonėms, kurios padeda pritraukti tvarias vidaus investicijas.

3.3.4 Per pastarąjį dešimtmetį gerovės sistemos buvo reformų objektas siekiant skatinti veiksmingesnius darbo metodus socialinės apsaugos sistemose vadovaujantis į apsirūpinimą orientuota koncepcija ir socialinių išmokų mažinimu bei griežtesniais tinkamumo kriterijais. Tokios priemonės sumanytos nedarbui mažinti. Gerovės sistemos turi sukurti paramos, skirtos grąžinti žmones į darbą, ir pajamų rėmimo, kai jie netenka darbo, pusiausvyrą.

3.3.5 Tokios politikos veiksmingumas kelia abejonių. Per pastaruosius du dešimtmečius išaugo nelygybė. Gerovės sistemos būtinos skurdui sumažinti, o be socialinių išmokų nelygybės augimo ir krizės socialinis poveikis būtų daug spartesnis ir skaudesnis. Kyla pavojus, kad dabartinė krizė sustabdys užimtumo lygio ir šalių socialinės sanglaudos didėjimo tendenciją ir pablogins ilgalaikę tendenciją Europoje, o šalių viduje didės pajamų nelygybė (18).

3.3.6 Daugelyje valstybių narių antikrizinės priemonės davė gerų rezultatų. Kita vertus, Komisija (19) teigia, kad daugelyje šalių bedarbiai negauna pašalpų. Kai kuriais atvejais šios išmokos vargu ar tikslingos, kadangi išmokų sistemos ne tik nesuteikia visapusiškos minimalios socialinės apsaugos, bet ir nėra tikslingai skiriamos tiems, kuriems jų labiausiai reikia. Grėsmė kyla šių sistemų kokybei, taip pat jų tvarumui (20). Dėl ekonomikos krizės poveikio ir demografinės raidos kyla pavojus, kad gerovės sistemos gali pereiti nuo gyvenimo standartų apsaugos prie paprasčiausio būtiniausių standartų užtikrinimo. Tai ypač pasakytina apie tuos atvejus, kai teisės į išmokas viršija kai kurių valstybių narių fiskalines pajamas. Europos Sąjungos šalyse didėja našumo lygis, tačiau kartu didėja ir skurdas. Reikėtų susimąstyti dėl šio akivaizdaus nesugebėjimo užtikrinti piliečiams galimybę patenkinti pačius svarbiausius poreikius ir garantuoti padorų darbą. Vienas iš galimų ilgalaikių sprendimų – užtikrinti ekonomikos augimą viešajame ir privačiame sektoriuose, kurį skatintų konkurencingų įmonių vystymasis.

3.3.7 Tačiau ES galimybės tinkamai apsaugoti nuo rizikos ir ekonomikos augimą suderinti su socialine pažanga bus tvarios tik tuo atveju, jei bus dedama daugiau pastangų įgyvendinant reformas. Reikalinga bendra pažanga didinant užimtumą, produktyvumo augimą ir atitinkamas fiskalines sistemas ir tvarumą ir pasirūpinant tuo, kad Europos socialinės sistemos užtikrintų atitinkamą apsaugą.

3.4 Teisminiai pokyčiai

3.4.1 ETT sprendimai keturiose bylose (Viking, Laval, Rüffert ir Liuksemburgo (21)) sukėlė gyvas diskusijas politiniuose ir akademiniuose sluoksniuose ir išryškino tiek pagrįstą, tiek ir nepagrįstą didėjančios socialinio dempingo rizikos baimę. Teismo sprendimai paskatino Europos institucijų ir socialinių partnerių veiklą.

3.4.2 Reaguodamas į ETT sprendimus, Europos Parlamentas 2008 m. spalio mėn. priėmė rezoliuciją (22). Parlamentas teigė, kad laisvė teikti paslaugas nėra viršesnė už Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje minimas pagrindines teises, visų pirma, profesinių sąjungų teisę derėtis dėl kolektyvinių sutarčių, jas sudaryti ir užtikrinti jų vykdymą, taip pat imtis kolektyvinių veiksmų. Be to, Parlamentas pabrėžė, kad dabartinėje Bendrijos teisėje yra spragų ir ji yra nenuosekli. Tai nebuvo Bendrijos teisės aktų leidėjo, kuris siekė sukurti sąžiningą pusiausvyrą tarp laisvės teikti paslaugas ir darbuotojų teisių apsaugos, tikslas.

3.4.3 Akademinės diskusijos (23) buvo kritiškos. 2009 m. birželio mėn. daugiau nei šimtas Europos darbo teisės specialistų ir mokslininkų nusiuntė atvirą laišką valstybių ir vyriausybių vadovams, išreikšdami susirūpinimą dėl pagrindinių socialinių teisių padėties blogėjimo ir dėl naujausių ETT sprendimų poveikio darbuotojų teisėms ir darbuotojų organizacijoms. Jie taip pat išreiškė susirūpinimą dėl to, kad teisimo sprendimai sukėlė rimtų problemų veiksmingai darbuotojų apsaugai. Jie reikalavo, kad pagrindinės socialinės teisės nebūtų priklausomos nuo vidaus rinkos laisvių ir konkurencijos teisės, bet veikiau būtų visapusiškai pripažintos būtinomis tvaraus ES ekonominio ir socialinio vystymosi prielaidomis.

3.4.4 Europos Komisijai ir ES pirmininkavusiai Prancūzijai paprašius, 2009 m. kovo pabaigoje Europos socialiniai partneriai pradėjo kartu analizuoti ETT sprendimus. Tam buvo sukurta ad hoc grupė, kuri savo darbe daugiausiai dėmesio skyrė keliems pagrindiniams klausimams, tokiems kaip ekonominių laisvių ir socialinių teisių sąsaja; kliūtys, kurias reikia pašalinti, ir sąlygos, kurias reikia sudaryti, kad būtų pagerintas laisvas judėjimas ir paslaugų teikimas; skaidrumo ir teisinio tikrumo klausimai ir pagarba nacionalinių darbo santykių įvairovei (24).

3.4.5 EESRK, atsižvelgdamas į ETT prerogatyvą aiškinti esamas taisykles, toliau pateikia savo aiškinimus ir mano, kad teismo sprendimai kelia susirūpinimą dėl keleto priežasčių bei išryškina būtinybę analizuoti ir aiškinti jų pasekmes.

3.4.5.1 Ekonominių laisvių ir pagrindinių socialinių teisių hierarchija

Viking ir Laval bylose ETT pripažino, kad teisė imtis kolektyvinių veiksmų yra pagrindinė teisė, todėl ji yra neatskiriama ES teisės dalis, bet pabrėžė, kad ji nėra viršesnė už kitas ES teisės nuostatas, pavyzdžiui, laisvę teikti paslaugas arba įsisteigimo laisvę. Be to, ETT laisvei teikti paslaugas ir įsisteigimo laisvei suteikė tiesioginį horizontalų poveikį. ETT pabrėžė, kad kolektyviniais veiksmais turi būti siekiama „Sutartį atitinkančio teisėto tikslo“ ir [jie] turi būti grindžiami privalomais bendrojo intereso pagrindais. Tačiau net ir tokiu atveju reikia, kad [jie] būtų tinkami nagrinėjamam tikslui įgyvendinti ir neviršytų to, kas yra būtina jį pasiekti“ (25). Taigi, teisės imtis kolektyvinių veiksmų pripažinimas pagrindine teise yra daugiau principo, o ne fakto pripažinimas. Remdamasis tuo ETT nusprendė, kad kolektyviniai veiksmai riboja šias laisves ir kėlė klausimą, ar šis apribojimas gali būti pateisinamas. Tai reiškia, kad kolektyviniai veiksmai vertinami pagal tai, kaip jie varžo ekonomines laisves. Akademinio pasaulio atstovai nurodė, kad EŽTT (26) naujausiose bylose nagrinėjo šį klausimą iš kitos perspektyvos, t. y. svarstė, kokie apribojimai yra priimtini pagrindinių teisių srityje. ETT sprendimai kelia abejonių, ar neprieštaraujama Europos žmogaus teisių teismo jurisprudencijai.

3.4.5.2 Pagrindinių teisių ribojimas

Teismas pirmą kartą priėmė sprendimą dėl nacionalinio lygmens kolektyvinių veiksmų ribų tarptautiniame kontekste. EESRK ypač nuogąstauja dėl to, kad ETT įvedė proporcingumo kriterijų šiuo klausimu. Šis kriterijus ne tik sumenkina pagrindinės teisės imtis kolektyvinių veiksmų kokybę, bet taip pat pažeidžia teisę streikuoti. Atsižvelgdamas į EŽTT sprendimus ir reagavimą, EESRK pabrėžia, kad ekonominių laisvių ir socialinių pagrindinių teisių ribų nustatymo procesas taip pat priklausys nuo būsimų teismo sprendimų ir dėl jų kylančių klausimų.

3.4.5.3 Darbuotojų komandiravimo direktyva

Darbuotojų komandiravimo direktyva siekiama užtikrinti būtiną suderinimą ir kartu atsižvelgti į nacionalinę įvairovę koordinuojant nacionalinę laikino darbuotojų komandiravimo į kitą valstybę politiką. ETT padarė išvadą, kad problemos kilo dėl kai kurių Darbuotojų komandiravimo direktyvos nuostatų neperkėlimo į nacionalinę teisę (Laval), nesuderintų nacionalinės teisės aktų (Rüffert (27)) arba per plataus Darbuotojų komandiravimo direktyvos nuostatų aiškinimo ir neaiškių ir nepagrįstų kontrolės priemonių (Liuksemburgas).

Pasak ETT, Darbuotojų komandiravimo direktyva neįpareigoja taikyti vienodas sąlygas, bet užtikrina komandiruotiems darbuotojams taikomų būtiniausių reikalavimų laikymąsi. Todėl de facto tai yra maksimalius, o ne minimalius apsaugos standartus nustatanti direktyva. Tačiau ETT sprendimai nedraudžia taikyti palankesnių įdarbinimo sąlygų. Darbuotojų komandiravimo direktyvos 3.7 straipsniu siekiama užtikrinti, kad būtiniausių priimančiojoje valstybėje narėje taisyklių taikymas nelemtų blogesnių darbo sąlygų, lyginant su tomis, kurias komandiruotas darbuotojas turėjo savo kilmės šalyje. Kelia abejonių, ar nacionalinis lygmuo nuo to netenka kai kurių galimybių per įstatymus ar kolektyvines sutartis nustatyti darbuotojams palankius aukštesnius standartus, neatitinkančius direktyvoje numatytų privalomų taisyklių dėl minimalios apsaugos.

Tai savo ruožtu iškreipia konkurenciją nacionaliniu lygiu ir vidaus rinkoje, kur nacionalinės įmonės turi laikytis nacionalinių taisyklių ar kolektyvinių sutarčių, tuo tarpu konkurentai iš kitų valstybių narių gali taikyti minimalius standartus nustatančių taisyklių.

3.4.5.4 Skirtingų teisinių sistemų prieštaravimas

Kitas Teismo sprendimų rezultatas – Bendrijos teisės ir tarptautinių standartų prieštaravimas (28). Be to, galima teigti, kad prieštaraujama TDO konvencijai Nr. 87 ir Europos socialinės chartijos 6 straipsnio 4 daliai ir atitinkamų institucijų teismo praktikai, kaip nustatė TDO kontrolės institucijos (JK BAPA atvejis).

4. Išvados

4.1 Pastaraisiais metais ir per dabartinę krizę išryškėjo nauji padidėjusios socialinės nelygybės pavojai. Be to, ES pati savo sprendimais padidino socialinių ir konkurencijos iškraipymų pavojų. Dėl ekonominių, socialinių ir teisminių pokyčių vidaus rinkos socialinis matmuo atsiduria pavojuje ir paminamos pagrindinės teisės ir 1987 m. EESRK nuomonėje numatytos pagrindinės socialinės teisės. Todėl artimiausiais metais daugiausiai dėmesio reikėtų skirti vidaus rinkos socialiniam matmeniui, tačiau, kad pagerėtų ekonominiai aspektai – užimtumas, teisės į išmokas, mokestinės pajamos, – ES turės ištaisyti akivaizdų vidaus rinkos trūkumą, kad augimas būtų skatinamas aukštos kokybės darbo vietomis ir aukštos kokybės įmonėmis ir kitais darbdaviais.

4.2 Vienas iš svarbiausių socialinio matmens aspektų yra užimtumas. Dėl poveikio viešiesiems finansams valstybinis sektorius negali sukurti begalinio skaičiaus darbo vietų, taigi pagrindinė darbo vietų kūrimo našta turi tekti privačiam sektoriui. Valstybės narės turi sudaryti sąlygas į realiąją ekonomiką orientuotam nepertraukiamam ciklui, kai klientai sukuria darbo vietas, įmonės sukuria klientus, o investuotojai ir verslininkai sukuria įmones. Taip pat svarbu laikytis požiūrio, kad socialinės investicijos remia įmones ir padeda kurti gerą verslo aplinką. Šiuo požiūriu socialinės ekonomikos indėlis yra itin vertingas.

4.3 EESRK padėjo surengti diskusijas dėl iššūkių Europos socialiniams modeliams ir dėl Europos socialinio modelio pobūdžio (29). EESRK teigė, kad Europos socialinio modelio stiprioji pusė yra konkurencingumo, solidarumo ir abipusio pasitikėjimo sąveika.

4.4 Vienas iš būdų išspręsti vidaus rinkos ir socialinių teisių konfliktą būtų grįžti prie politikos „daugiau tautinės valstybės, mažiau Europos“. EESRK mano, kad yra būtent priešingai: mums reikia daugiau Europos, bet kitokios. Tačiau tam reikia naujos ekonominės ir socialinės politikos reguliavimo sistemos Europoje. Tiktai visiškai demokratiška ir socialinė Europa gali išvengti augančio europiečių nepasitenkinimo Europos kūrimo procesu pavojaus. Tačiau ES turi taip pat gerbti skirtingas socialines sistemas valstybėse narėse. Jei teismams ir ES teisei nepavyks atsižvelgti į ES įvairovę, minimalūs standartai gali tapti per žemi, kad būtų išvengta socialinio dempingo daugelyje šalių.

4.5 Viena labai svarbi Europos socialinio matmens dalis yra suderinta ir sąžiningesnė mokesčių politika ES lygiu. Siekiant išvengti vykstančios žalingos mokesčių konkurencijos, EESRK remia pastangas užtikrinti bendrą konsoliduotą įmonių pelno mokesčio bazę. Ji būtina, kad vidaus rinka galėtų tinkamai veikti (30). EESRK taip pat reikalavo geriau suderinti valstybių narių mokesčių politiką visoje ES, visų pirma tose srityse, kuriose mokesčių bazė yra mobili bei mokesčių mokėjimo vengimo ir mokesčių konkurencijos tarp valstybių narių rizika didžiausia (31). Taip pat būtina kovoti su mokesčių mokėjimo vengimu, sukčiavimu ir „mokesčių rojaus“ šalimis.

4.6 Be to, reikia prisiminti, kad iš dalies panaikinant galimybę kolektyvinėmis sutartimis reguliuoti darbo rinkos sąlygas, darbo rinkos tampa mažiau lanksčios. Kolektyvinės sutartys ir socialinis dialogas yra esminės darbo rinkos lankstumo ir užimtumo garantijų pusiausvyros (32) koncepcijos priemonės.

5. Kaip užtikrinti, kad socialinis matmuo būtų veiksmingesnis

5.1 Trumpuoju laikotarpiu, EESRK reikalauja pagerinti darbuotojų komandiravimo direktyvos įgyvendinimą. Išankstinė sąlyga direktyvos tikslui – išvengti socialinio dempingo – pasiekti yra veiksminga tinkamo direktyvos nuostatų dėl darbuotojų komandiravimo taikymo kontrolė. Turi būti užtikrintas veiksmingas daugiašalis valdžios institucijų bendradarbiavimas, jei siekiama veiksmingos komandiruotų darbuotojų darbo užmokesčio ir darbo sąlygų kontrolės. EESRK pritaria „Europos socialinio interpolo“, kuris būtų atsakingas už įvairių valstybių narių Socialinių sąlygų inspekcijų veiklos koordinavimą, sukūrimui.

5.2 Pagal EŽTT jurisprudenciją pagrindinių teisių klausimu, „Konvencija yra „gyva“ priemonė… ji atspindi vis aukštesnį standartą žmogaus teisių apsaugos srityje, tačiau reikia daugiau tvirtumo vertinant pagrindinių demokratinių visuomenių vertybių pažeidimus, o teisių apribojimai turi būti aiškinami siaurąja prasme“ (33). EESRK ragina Komisiją įvertinti padėtį ES atsižvelgiant į naujausius EŽTT sprendimus.

5.3 Kad permainos įmonės lygiu būtų valdomos socialiniu požiūriu priimtinu būdu, būtinas darbuotojų, jų atstovų ir profesinių sąjungų įtraukimas ir jų dalyvavimas (34). EESRK daugelį kartų pabrėžė socialinio dialogo ir darbo santykių sistemų stiprinimo svarbą Europos ir nacionaliniu lygiu atsižvelgiant į tokių sistemų įvairovę visoje ES (35). EESRK taip pat remia visas Komisijos priemones, kuriomis siekiama stiprinti socialinį dialogą, tarp jų:

— aukštesnės kokybės socialinio dialogo skatinimą ir Europos ginčų sprendimo ir taikinimo mechanizmą,

— tolesnį makroekonominio dialogo vystymą siekiant išvengti kitos finansų krizės.

5.4 Vidutinės trukmės laikotarpiu, EESRK remia Komisijos iniciatyvą, kuri patikslina nacionalinių institucijų, įmonių ir darbuotojų teisinius įsipareigojimus įgyvendinant darbuotojų komandiravimo direktyvą ir užtikrina, kad šios taisyklės būtų visuotinai taikomos. Šiuo požiūriu EESRK palankiai vertina Pirmininko José Manuel Barroso duotą pasižadėjimą Europos Parlamente. EESRK palankiai vertina Monti ataskaitą, kurioje teisė streikuoti netaikoma vidaus rinkoje, ir mano, kad ji gali išspręsti kai kurias problemas. Tačiau tai neturėtų sutrukdyti iš dalies peržiūrėti Darbuotojų komandiravimo direktyvą, kad darbo vietos principas būtų nuosekliai taikomas ir kad tokiam pat darbui ir tai pačiai vietai visada būtų taikomos tos pačios darbo ir darbo užmokesčio sąlygos.

5.5 Ilguoju laikotarpiu, Europos Sąjunga turėtų siekti stiprinti pagrindines socialines teises.

EESRK daugelį kartų reikalavo tvirtesnės Europos socialinės politikos, visų pirma dabartinės krizės akivaizdoje. ES turi įsipareigoti laikytis politikos, užtikrinančios visišką užimtumą mažinti pajamų nelygybę, pagerinti socialines sąlygas, stiprinti gerovės valstybę, panaikinti įdarbinimo sąlygas nesuteikiančias socialinių garantijų ir išplėsti darbuotojų teises bei pramonės demokratiją. Lisabonos sutartis ir prie jos pridedama Pagrindinių teisių chartija dar nepadarė visapusiško poveikio pagrindinių ir ekonominių teisių pusiausvyrai. Prie šio klausimo dar teks sugrįžti.

Vis dėlto stiprinant pagrindines teises, kurios apima ir socialines teises, jas riboti reikėtų labai saikingai. Užuot galvojus apie tai, kokie ekonominių laisvių apribojimai būtų priimtini, atskaitos taškas šiuo atveju turėtų būti toks: kokie pagrindinių teisių apribojimai yra a) toleruotini ir b) atitinka Europos žmogaus teisių teismo jurisprudenciją. Iš dalies pakeičiant tiesiogiai taikomą ES teisę (pirminė teisė) turėtų būti stiprinamas socialinis matmuo.

2010 m. liepos 14 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Mario SEPI

(1) Europos profesinių sąjungų konfederacija atstovauja 80 milijonų darbuotojų.

(2) Žr. 1987 m. lapkričio 19 d. EESRK nuomonę dėl Vidaus rinkos socialinių aspektų, pranešėjas Beretta (OL C 356, 1987 12 31, p. 31–33).

(3) Pvz., Vidaus rinkos socialinis matmuo. Komisijos darbo dokumentas SEC (88) 1148 galutinis ir Komisijos komunikatas dėl Veiksmų programos, susijusios su Bendrijos darbuotojų pagrindinių socialinių teisių chartijos įgyvendinimu, COM (89) 568 galutinis, 1989 11 29.

(4) Vidaus rinkos socialinis matmuo, Komisijos darbo dokumentas SEC (88) 1148 galutinis, 1988 9 14.

(5) Žr. EESRK nuomones:

— 2006 m. liepos 6 d. nuomonė dėl Socialinės sanglaudos: sukonkretinti Europos socialinio modelio turinį, pranešėjas Ernst Erik Ehnmark (OL C 309, 2006 12 16, p. 119–125),

— 2008 m. liepos 9 d. nuomonė dėl Naujos Europos socialinių veiksmų programos, pranešėjas Jan Olsson (OL C 27, 2009 2 3, p. 99–107) ir

— 2009 m. lapkričio 4 d. nuomonė dėl Lisabonos strategijos po 2010 m., pagrindinis pranešėjas Wolfgang Greif (OL C 128, 2010 5 18, p. 3–9).

(6) Žr. 2008 m. gruodžio 4 d. EESRK nuomonę dėl Veiksmingo atnaujintos Lisabonos strategijos valdymo, pagrindinė pranešėja Susanna Florino (OL C 175, 2009 7 28, p. 13–19).

(7) Europos Komisijos ekonominė prognozė, 2009 m. pavasaris.

(8) Žr. 2009 m. sausio 15 d. EESRK nuomonę dėl Europos ekonomikos atkūrimo plano, pranešėjas Thomas Delapina (OL C 182, 2009 8 4, p. 71–74).

(9) Ten pat.

(10) Žr. 2009 m. gegužės 14 d. EESRK nuomonę dėl valstybių narių įstatyminių kliūčių poveikio ES konkurencingumui, pranešėjas Joost van Iersel (OL C 277, 2009 11 17, p. 6–14).

(11) Komisijos komunikatas Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Bendroji rinka XXI a. Europai“, COM (2007) 724 galutinis.

(12) Kompleksinis pranešimas dėl Lisabonos strategijos įgyvendinimo ir ateities po 2010 m.

(13) Žr. 2009 m. sausio 14 d. EESRK nuomonę dėl vidaus rinkos socialinio ir aplinkosauginio aspektų, pranešėjas Andrzej Adamczyk (OL C 182, 2009 8 4, p. 1–7).

(14) Žr. 2009 m. gegužės 14 d. EESRK nuomonę dėl valstybių narių įstatyminių kliūčių poveikio ES konkurencingumui, pranešėjas Joost van Iersel (OL C 277, 2009 11 17, p. 6–14).

(15) Žr. EESRK 2009 m. kovo 25 d. nuomonę dėl Vis dar esančių kliūčių judumui vidaus darbo rinkoje nustatymo, pranešėja Vladimira Drbalová (OL C 228, 2009 9 22, p. 14–23).

(16) Europos Komisijos ekonominė prognozė, 2009 m. pavasaris.

(17) Reakcija į ekonomikos krizę Europoje įmonių lygiu. Vera Glassner ir Béla Galgóczi, WP 2009.01 ETUI.

(18) Ši augančios nelygybės tendencija taip pat pastebima OECD teritorijoje.

(19) Socialinė situacija Europos Sąjungoje 2008 m.

(20) IRES 115.

(21) Viking C-438/05, Laval C-341/05, Rüffert C-346/06, COM v LUX C-319/06.

(22) 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl kolektyvinių susitarimų problemų ES (2008/2085(INI).

(23) http://www.etui.org/en/Headline-issues/Viking-Laval-Rueffert-Luxembourg/2-Articles-in-academic-literature-on-the-judgements.

(24) Europos socialinių partnerių bendro darbo ataskaita dėl ETT sprendimų Viking, Laval, Rüffert ir Liuksemburgo bylose.

(25) Viking C-438/05 (75).

(26) EŽTT Demir ir Baykara prieš Turkiją (prašymas nr. 34503/97).

(27) Rüffert byloje Teismas nusprendė, kad konkurencinis pranašumas dėl mažesnių atlyginimų mokėjimo yra laisvės teikti paslaugas dalis, todėl jį reikia ginti.

(28) ETT Rüffert bylos sprendime nebuvo atsižvelgta į TDO konvenciją Nr. 94, todėl interpretacija sukuria įvairių teisinių sistemų koliziją.

(29) Žr. 2006 m. liepos 6 d. EESRK nuomonę dėl Socialinės sanglaudos: sukonkretinti Europos socialinio modelio turinį, pranešėjas Ernst Erik Ehnmark (OL C 309, 2006 12 16, p. 119–125).

(30) Žr. 2007 m. rugsėjo 26 d. EESRK nuomonę dėl tiesioginio apmokestinimo koordinavimo, pranešėjas Lars Nyberg (OL C 10, 2008 1 15, p. 113–117).

(31) Žr. 2009 m. lapkričio 4 d. EESRK nuomonę dėl Lisabonos strategijos po 2010 m., pagrindinis pranešėjas Wolfgang Greif (OL C 128, 2010 5 18, p. 3–9).

(32) Žr. 2007 m. liepos 11 d. EESRK nuomonę dėl darbo rinkos lankstumo ir užimtumo garantijų pusiausvyros (kolektyvinės derybos ir socialinio dialogo vaidmuo), pranešėjas Thomas Janson, (OL C 256, 2007 10 27, p. 108–113).

(33) EŽTT Demir ir Baykara prieš Turkiją (prašymas nr. 34503/97).

(34) Žr. 2005 m. rugsėjo 29 d. EESRK nuomonę dėl socialinio dialogo ir pramonės permainų, pranešėjas Gustav Zöhrer (OL C 24, 2006 1 30, p. 90–94).

(35) Žr. 2007 m. liepos 11 d. EESRK nuomonę dėl darbo rinkos lankstumo ir užimtumo garantijų pusiausvyros (kolektyvinės derybos ir socialinio dialogo vaidmuo), pranešėjas Thomas Janson, (OL C 256, 2007 10 27, p. 108–113).