Remiantis pateiktais duomenimis ir Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, Italija 2018 m. nesilaikė skolos mažinimo kriterijaus (maždaug 7 ½ % BVP atotrūkis) (žr. 1 lentelę). Apskritai tai, kad Italija 2018 m. nesilaikė skolos mažinimo kriterijaus, yra įrodymas, kad prima facie yra susidaręs perviršinis deficitas, kaip apibrėžta SAP, dar prieš atsižvelgiant į visus toliau išdėstomus veiksnius. Be to, remiantis tiek vyriausybės planais, tiek Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, numatoma, kad Italija nesilaikys skolos mažinimo kriterijaus nei 2019 m. (atitinkamai maždaug 5 % ir 9 % BVP atotrūkis), nei 2020 m. (atitinkamai maždaug 4 ½ % ir 9 ¼ % BVP atotrūkis).

2018 m. gegužės 23 d. Komisija paskelbė pranešimą pagal SESV 126 straipsnio 3 dalį, nes Italija 2017 m. nepadarė pakankamos pažangos, kad laikytųsi skolos kriterijaus. Pranešime padaryta išvada, kad turėtų būti laikoma, jog tuo metu kriterijaus buvo laikomasi, ypač atsižvelgiant į tai, kad Italija 2017 m. ex post laikėsi prevencinės dalies reikalavimų. Pranešime taip pat atkreiptas dėmesys į tai, kad, remiantis tiek vyriausybės planais, tiek Komisijos 2018 m. pavasario prognoze, yra rizika labai nukrypti nuo koregavimo plano siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, kurį 2018 m. rekomendavo Taryba. Pranešime nurodyta, kad Komisija iš naujo įvertins atitiktį, remdamasi ex post 2018 m. duomenimis, apie kuriuos turi būti pranešta 2019 m. pavasarį.

SESV 126 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad, jei valstybė narė neatitinka reikalavimų pagal vieną ar abu minėtus kriterijus, Komisija turi parengti pranešimą. Tame pranešime taip pat turi būti „atsižvelgiama, ar bendrojo šalies biudžeto deficitas yra didesnis už valstybės investicijų išlaidas, be to, įvertinami ir kiti svarbūs veiksniai, įskaitant valstybės narės vidutinės trukmės ekonomikos ir biudžeto būklę“.

2.jau įgyvendintas arba struktūrinių reformų plane išsamiai apibūdintas struktūrines reformas, kurios dėl savo poveikio ekonomikos augimui turėtų padidinti tvarumą vidutiniu laikotarpiu ir taip padėti pakankamai mažinti skolos santykį su BVP. Apskritai, laikantis vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo (arba koregavimo plano jo siekiant) ir įgyvendinant struktūrines reformas (per Europos semestrą) įprastomis ekonominėmis sąlygomis tikimasi per bendrą poveikį pačiam skolos lygiui (įgyvendinant vidutinio laikotarpio tikslą pasiekus patikimą biudžeto būklę) ir ekonomikos augimui (vykdant reformas) pasiekti tvarią skolos dinamiką;

SESV 126 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad Komisijos pranešime „taip pat atsižvelgiama, ar bendrojo šalies biudžeto deficitas yra didesnis už valstybės investicijų išlaidas, be to, įvertinami ir kiti svarbūs veiksniai, įskaitant valstybės narės vidutinės trukmės ekonomikos ir biudžeto būklę“. Tie veiksniai išsamiau paaiškinti Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 2 straipsnio 3 dalyje, kurioje taip pat nustatyta, kad būtina tinkamai atsižvelgti „į visus kitus veiksnius, kurie, atitinkamos valstybės narės nuomone, yra svarbūs siekiant visapusiškai įvertinti, ar laikomasi deficito ir skolos kriterijų, ir kuriuos valstybė narė nurodė Tarybai ir Komisijai“.

Stabilumo programoje numatoma, kad 2020 m. skolos santykis su BVP sumažės iki 131,3 %, t. y. 1,3 procentinio punkto sumažėjimas, palyginti su 2019 m. lygiu. Numatomą dinamiką daugiausia lėmė didelis numatomas pirminis perteklius (1,6 % BVP) ir neutralus sniego gniūžtės efektas dėl prognozuojamo didelio nominaliojo BVP augimo (2,8 %), nepaisant šiek tiek skolą didinančio atsargų ir srautų koregavimo (0,3 %). Tačiau Komisija numato, kad Italijos skolos santykis 2020 m. toliau didės – iki 135,2 %. Šis skirtumas susidarė dėl gerokai mažesnio pirminio balanso (0,2 % BVP pirminio deficito), nes Komisija į savo prognozę neįtraukė teisės aktais kaip apsaugos sąlyga įteisinto PVM padidinimo, ir dėl daug didesnio skolą didinančio sniego gniūžtės efekto (1,4 %), susijusio su atsargesnėmis nominaliojo BVP augimo prielaidomis (1,8 % vietoj 2,8 %). Be to, Komisija mano, kad privatizavimo pajamos bus mažesnės, nei vyriausybė prognozuoja (nulis vietoj 0,3 % BVP). Ir Komisijos prognozėje, ir stabilumo programoje numatytoms skolos projekcijoms kylanti rizika galėtų būti susijusi su prastesne, nei tikėtasi, makroekonomine perspektyva, didesniu pirminio balanso pablogėjimu, mažesne infliacija ir (arba) privatizavimo pajamomis ir didesnėmis, nei tikėtasi, palūkanų išlaidomis.

Po to, kai 2013 m. birželio mėn. buvo nutraukta PDP, Italijai buvo taikomas trejų metų pereinamasis laikotarpis (nuo 2013 m. iki 2015 m.) siekiant laikytis skolos mažinimo kriterijaus. Pasibaigus pereinamajam laikotarpiui, 2016 m. pradėtas taikyti skolos mažinimo kriterijus. Remiantis pateiktais duomenimis ir Komisijos prognoze, atotrūkis nuo skolos kriterijaus 2018 m. sudarė 7,6 % BVP. Be to, remiantis stabilumo programa, Italija neplanuoja laikytis skolos mažinimo kriterijaus nei 2019 m. (atotrūkis nuo skolos kriterijaus – 5,1 % BVP), nei 2020 m. (atotrūkis nuo skolos kriterijaus – 4,5 % BVP). Šią išvadą patvirtina ir Komisijos prognozė, kurioje numatyti dar didesni atotrūkiai (atotrūkis nuo skolos kriterijaus atitinkamai 9,0 ir 9,2 % BVP).

Per dvigubą nuosmukį 2008–2013 m. vidutiniškai 5 procentiniais punktais per metus augęs Italijos valstybės skolos santykis su BVP 2014–2017 m. buvo maždaug 131,5 %, o 2018 m. išaugo iki 132,2 %. Remiantis stabilumo programa numatoma, kad 2019 m. jis šiek tiek padidės – iki 132,6 %, o 2020 m. sumažės iki 131,3 % dėl palyginti tvirto nominaliojo augimo, nominaliojo deficito sumažėjimo dėl PVM padidinimo ir didelių privatizavimo pajamų. Tačiau Komisija numato, kad skolos santykis su BVP didės ir 2019, ir 2020 m. (gali net viršyti 135 %), daugiausia dėl didelio skolą didinančio sniego gniūžtės efekto, mažėjančio pirminio pertekliaus ir mažesnių, nei tikėtasi, privatizavimo pajamų. Nors trumpuoju laikotarpiu refinansavimo rizika vis dar yra nedidelė, didelė valstybės skola tebėra vienas iš Italijos ekonomikos pažeidžiamumo veiksnių.

3.nepalankias makroekonomines sąlygas ir, visų pirma, mažą infliaciją, kurios gali trukdyti mažinti skolos santykį su BVP ir ypač apsunkinti SAP nuostatų laikymąsi. Dėl mažo infliacijos lygio valstybei narei sunkiau laikytis skolos mažinimo kriterijaus.Tokiomis sąlygomis, vertinant atitiktį skolos kriterijui pagrindinis svarbus veiksnys yra vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo arba koregavimo plano jo siekiant laikymasis.

Atsižvelgiant į šias nuostatas, tolesniuose poskirsniuose nagrinėjama: 1) vidutinio laikotarpio biudžeto būklė, įskaitant reikalaujamo koregavimo, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio tikslo, laikymosi ir viešųjų investicijų vertinimą; 2) vidutinio laikotarpio valstybės skolos pozicijos pokyčiai, įskaitant jos tvarumo perspektyvas; 3) vidutinio laikotarpio ekonominė būklė, įskaitant struktūrinių reformų įgyvendinimo pažangą; 4) kiti veiksniai, kuriuos Komisija laiko svarbiais; ir 5) kiti valstybės narės nurodyti veiksniai.

4.1.Vidutinio laikotarpio biudžeto būklė

Iš ex post vertinimo matyti, kad, net atsižvelgus į vadinamąją veiksmų laisvę, 2018 m. Italija nesilaikė rekomenduojamo koregavimo plano, kuriuo siekiama vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo. Be to, kyla rizika, kad 2019 m. Italija nesilaikys Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimų net atsižvelgus į preliminarią leistiną ribą, susijusią su neįprastais įvykiais. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze ir darant prielaidą, kad politika nesikeis, nuokrypis nuo rekomenduojamo koregavimo plano siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo 2020 m. dar labiau padidės. Tai yra sunkinantysis veiksnys.

Struktūrinis balansas ir koregavimas siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo

2017 m. liepos 11 d. Taryba rekomendavo Italijai 2018 m. toliau dėti dideles fiskalines pastangas pagal SAP prevencinės dalies reikalavimus, atsižvelgiant į poreikį stiprinti vykstantį atsigavimą ir užtikrinti viešųjų finansų tvarumą. Pagal bendrai sutartą koregavimo matricą taikant SAP prevencinę dalį, tas koregavimas reiškė reikalavimą, kad grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus sumažinimas sudarytų bent 0,2 %, o tai atitiktų bent 0,6 % BVP metines struktūrines pastangas. Be to, Taryba konstatavo, kad, vertinant 2018 m. biudžeto plano projektą, o vėliau – 2018 m. biudžeto rezultatus, reikėtų tinkamai atsižvelgti į tikslą siekti fiskalinės krypties, kuri padėtų stiprinti vykstantį atsigavimą ir užtikrinti viešųjų finansų tvarumą. Remiantis Komisijos atliktu Italijos ekonomikos atsigavimo tvirtumo vertinimu, kurį ji atliko 2017 m. lapkričio mėn., kai rengė nuomonę dėl Italijos 2018 m. biudžeto plano projekto, ir kartu deramai atsižvelgus į šalies tvarumo uždavinius, 2018 m. liepos 13 d. Taryba nustatė, kad 2018 m. Italijos fiskalinės struktūrinės pastangos turi sudaryti ne mažiau kaip 0,3 % BVP, nenumatant jokios papildomos nuokrypio per vienus metus galimybės, o tai atitinka 0,5 % neviršijantį nominalų grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų augimą.

Remiantis pateiktais duomenimis, išlaidų kriterijus rodo nepakankamą fiskalinį koregavimą 2018 m., nes numatoma, kad Italijos valdžios sektoriaus išlaidų augimas (atėmus 2 % diskrecines pajamų priemones ir vienkartines priemones) viršys Tarybos rekomenduojamą 0,5 % padidėjimą. Be to, remiantis pateiktais duomenimis ir Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, apskaičiuota, kad Italijos struktūrinis balansas 2018 m. pablogėjo 0,1 % BVP ir nesiekia 0,3 % BVP dydžio pakankamų struktūrinių pastangų. Tiksliau, Italijos struktūrinių pirminių išlaidų padidėjimą maždaug 0,45 % potencialiojo BVP, palyginti su 2017 m., daugiausia lėmė atlygis darbuotojams ir socialiniai pervedimai pinigais. Tą padidėjimą tik iš dalies kompensavo mažesnės mokamos palūkanos (0,1 % BVP), todėl struktūrinės išlaidos iš viso padidėjo maždaug 0,35 % potencialiojo BVP. Kita vertus, Italijos struktūrinės pajamos išaugo tik apie 0,25 % potencialiojo BVP ir šį padidėjimą didžia dalimi lėmė pajamos iš netiesioginių mokesčių ir socialinio draudimo įmokų. Taigi, bendras vertinimas rodo, kad Italija nesilaiko koregavimo plano siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, kurį 2018 m. rekomendavo Taryba.

Taryba Italijai rekomendavo 2019 m. užtikrinti, kad grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalus augimas neviršytų 0,1 %, o tai atitiktų 0,6 % BVP metinį struktūrinį koregavimą.

Remiantis stabilumo programa, išlaidų kriterijus rodo didelio nuokrypio tiek 2019 m. (0,7 % BVP atotrūkis), tiek 2018 ir 2019 m. vertinant kartu (vidutiniškai 0,7 % BVP per metus atotrūkis, atsižvelgus į veiksmų laisvę 2018 m.) riziką, nes valdžios sektoriaus išlaidų augimas (atėmus 1,8 % diskrecines pajamų priemones ir vienkartines priemones) viršys Tarybos rekomenduojamą normą. Tą patį galima pasakyti ir apie struktūrinio balanso kriterijų, nes stabilumo programoje numatoma, kad 2019 m. (perskaičiuotas) struktūrinis balansas pablogės 0,2 % BVP. Tai rodo didelio nuokrypio tiek per vienus metus (0,8 % BVP atotrūkis 2019 m.), tiek per 2018 ir 2019 m. vertinant kartu (vidutiniškai 0,6 % per metus atotrūkis, atsižvelgus į veiksmų laisvę 2018 m.) riziką. Vyriausybės planais grindžiamas bendras vertinimas rodo, kad yra rizika labai nukrypti nuo koregavimo plano siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, kurį 2019 m. rekomendavo Taryba. Ši išvada nepasikeistų, jei neeilinės kelių tinklo ir jungčių techninės priežiūros programos, sugriuvus Morandi tiltui Genujoje, ir prevencinio plano, kuriuo būtų ribojama hidrogeologinė rizika dėl nepalankių oro sąlygų, poveikis biudžetui (maždaug 0,18 % BVP) Reglamento (EB) Nr. 1466/97 5 straipsnio 1 dalies ir 6 straipsnio 3 dalies tikslais būtų laikomas „neįprastu įvykiu“, kurio atitinkama valstybė narė negali kontroliuoti, ir išskaičiuotas iš Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies reikalavimo.

Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, patvirtinamas bendras vertinimas, pagrįstas perskaičiuotais vyriausybės planais. Išlaidų kriterijus rodo didelio nuokrypio tiek 2019 m. (0,9 % BVP atotrūkis), tiek 2018 ir 2019 m. vertinant kartu (vidutiniškai 0,8 % BVP per metus atotrūkis, atsižvelgus į veiksmų laisvę 2018 m.) riziką, nes valdžios sektoriaus išlaidų augimas (atėmus 2,0 % diskrecines pajamų priemones ir vienkartines priemones) viršys Tarybos rekomenduojamą normą. Tą patį galima pasakyti ir apie struktūrinio balanso kriterijų, nes Komisija numato, kad Italijos struktūrinis balansas 2019 m. pablogės 0,2 % BVP ir pasieks −2,4 % BVP. Taigi, struktūrinio balanso kriterijus rodo didelio nuokrypio tiek per vienus metus (0,8 % BVP atotrūkis 2019 m.), tiek per 2018 ir 2019 m. vertinant kartu (vidutiniškai 0,6 % per metus atotrūkis, atsižvelgus į veiksmų laisvę 2018 m.) riziką. Ta išvada nepasikeistų atsižvelgus į 2019 m. suteiktą preliminarią leistiną ribą, susijusią su neįprastais įvykiais. Tačiau Italijos valdžios institucijos nurodo, kad dėl didesnių, nei numatyta, biudžeto pajamų ir mažesnių, nei prognozuota, viešųjų išlaidų, susijusių su į 2019 m. biudžetą įtrauktomis priemonėmis, 2019 m. biudžeto balansas gali pagerėti (4.5 skirsnis).

Italijai rekomenduojama 2020 m. užtikrinti, kad grynosios pirminės valdžios sektoriaus išlaidos sumažėtų 0,1 %, o tai atitiktų 0,6 % BVP metinį struktūrinį koregavimą.

Remiantis stabilumo programa, išlaidų kriterijus rodo tam tikro nuokrypio 2020 m. (0,3 % BVP atotrūkis) ir didelio nuokrypio per 2019 ir 2020 m. vertinant kartu (vidutiniškai 0,5 % BVP per metus atotrūkis) riziką, nes valdžios sektoriaus išlaidų augimas (atėmus 0,6 % diskrecines pajamų priemones ir vienkartines priemones) viršys Tarybos rekomenduojamą normą. Tą patį galima pasakyti ir apie struktūrinio balanso kriterijų, nes stabilumo programoje numatoma, kad 2020 m. (perskaičiuotas) struktūrinis balansas pagerės 0,2 % BVP. Tai rodo tam tikro nuokrypio per vienus metus (0,4 % BVP atotrūkis 2020 m.) ir didelio nuokrypio per 2019 ir 2020 m. vertinant kartu (vidutiniškai 0,6 % per metus atotrūkis) riziką. Iš to, kas pasakyta apie abu kriterijus, matyti, kad stabilumo programoje 2020 m. prognozuojamų labiau teigiamų fiskalinių pokyčių, kuriuos daugiausia lems tai, kad manoma, jog bus visiškai įvykdytas didelis PVM padidinimas, nepakanka, kad būtų kompensuotas 2019 m. planuojamas didelis nuokrypis nuo prevencinės dalies reikalavimo. Vyriausybės planais grindžiamas bendras vertinimas rodo, kad yra rizika labai nukrypti nuo koregavimo plano siekiant vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, kurį 2020 m. rekomendavo Taryba. Ta išvada nepasikeistų atsižvelgus į 2019 m. suteiktą preliminarią leistiną ribą, susijusią su neįprastais įvykiais.

Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, patvirtinamas bendras vertinimas, pagrįstas perskaičiuotais vyriausybės planais. Išlaidų kriterijus rodo didelio nuokrypio tiek 2020 m. (1,5 % BVP atotrūkis), tiek 2019 ir 2020 m. vertinant kartu (vidutiniškai 1,2 % BVP per metus atotrūkis) riziką, nes valdžios sektoriaus išlaidų augimas (atėmus 3,3 % diskrecines pajamų priemones ir vienkartines priemones) viršys Tarybos rekomenduojamą normą. Tą patį galima pasakyti ir apie struktūrinio balanso kriterijų, nes Komisija numato, kad Italijos struktūrinis balansas 2020 m. pablogės 1,2 % BVP. Tai rodo didelio nuokrypio tiek per vienus metus (1,8 % BVP atotrūkis 2019 m.), tiek per 2019 ir 2020 m. vertinant kartu (vidutiniškai 1,3 % per metus atotrūkis) riziką. Ta išvada nepasikeistų atsižvelgus į 2019 m. suteiktą preliminarią leistiną ribą, susijusią su neįprastais įvykiais. Atotrūkiai nuo abiejų kriterijų laikymosi 2020 m. yra gerokai didesni pagal Komisijos prognozę negu stabilumo programą, nes į prognozę neįtrauktos apsaugos sąlygos ir 2020 m. prognozuojama blogesnė fiskalinė perspektyva.

2019 m. stabilumo programoje nustatytas vidutinio laikotarpio biudžeto tikslas, t. y. 0,5 % BVP siekiantis struktūrinis biudžeto perteklius, atitinka SAP tikslus, tačiau per programos laikotarpį jo neplanuojama pasiekti. Visų pirma numatoma, kad 2018 m. buvęs stabilus struktūrinis balansas 2019 m. pablogės 0,1 % BVP, 2020 m. pagerės 0,2 % BVP, o 2021 ir 2022 m. – po 0,3 % BVP ir 2022 m. pasieks −0,8 % BVP.

1 langelis. Lankstumas pagal prevencinę dalį Pastaraisiais metais Komisijai vykdant fiskalinę priežiūrą, Italija pasinaudojo pagal SAP numatytomis įvairiomis lankstumo sąlygomis ir leistinomis ribomis. Konkrečiai, 2015–2018 m. Italija pasinaudojo bendra maždaug 30 mlrd. EUR, arba 1,8 % BVP, leistina riba ir maždaug 3 mlrd. EUR, arba 0,18 % BVP, leistina riba, kuri buvo laikinai suteikta 2019 m. Italijai suteiktas lankstumas buvo labai svarbus veiksnys siekiant užtikrinti, kad SAP prevencinės dalies (iš esmės) būtų laikomasi, remiantis galutiniais duomenimis, ypač 2015, 2016 ir 2017 m. Prevencinės dalies reikalavimų laikymąsi Komisija taip pat laikė pagrindiniu švelninančiuoju veiksniu, leidžiančiu nepradėti perviršinio deficito procedūros, nors prima facie nesilaikoma skolos mažinimo kriterijaus. Atsižvelgdama į 2015 m. sausio mėn. komunikatą dėl lankstumo, Taryba rekomendavo Italijai 2015 m. imtis 0,25 % BVP, o ne 0,5 % BVP fiskalinių pastangų dėl to, kad pagal jį ciklinėms sąlygoms („labai nepalankios ekonominės sąlygos“) suteikta daugiau svorio. Be to, Italijai buvo suteikta leistina riba (0,03 % BVP) papildomoms išlaidoms, susijusioms su pabėgėliais. 2016 m. Italijai buvo suteiktas 0,5 % BVP lankstumas pagal struktūrinių reformų išlygą; 0,21 % BVP – pagal investicijų išlygą; 0,06 % BVP papildomoms išlaidoms, susijusioms su pabėgėliais ir 0,06 % BVP išskirtinėms saugumo priemonėms, susijusioms su terorizmo grėsme. 2017 m. Italijai buvo suteiktas 0,35 % BVP lankstumas: 0,18 % BVP prevenciniam investicijų planui, skirtam valstybės teritorijos apsaugai nuo seisminės rizikos, ir 0,17 % pabėgėlių krizei spręsti. Kalbant apie 2018 m., nuomonėje dėl 2018 m. Italijos biudžeto plano projekto Komisija pasinaudojo veiksmų laisve ir Italijai tinkamomis laikė 0,3 % BVP (o ne 0,6 %) struktūrines pastangas, nenumatant jokios papildomos nuokrypio per vienus metus galimybės, nes reikia „ tinkamai atsižvelgti į tikslą siekti fiskalinės krypties, kuri padėtų stiprinti vykstantį atsigavimą ir užtikrinti viešųjų finansų tvarumą“. Kalbant apie 2019 m., atsižvelgusi į Italijos valdžios institucijų ir Komisijos dialogą dėl 2019 m. biudžeto plano projekto, Komisija įvertino, kad Italija laikinai atitiko reikalavimus, kad jai būtų suteikta maždaug 0,18 % BVP leistina riba, susijusi su „neįprastais įvykiais“ vykdant neeilinę kelių tinklo techninės priežiūros programą ir prevencinį planą, skirtą hidrogeologinei rizikai apriboti. Šias sumas reikės patvirtinti remiantis galutiniais duomenimis.

Viešosios investicijos

Kalbant apie viešąsias investicijas, Italijos valdžios sektoriaus bendrojo pagrindinio kapitalo formavimo vidurkis 1999–2010 m. siekė maždaug 3 % BVP, tačiau dėl poreikio greitai reaguoti į valstybės skolos krizę viešosios investicijos gerokai sumažėjo ir 2011–2016 m. vidutiniškai sudarė maždaug 2,4 % BVP. 2018 m. viešųjų investicijų santykis su BVP pasiekė žemiausią lygį – 2,1 % BVP (−4,3 % metinis augimas nominaliąja verte). Stabilumo programoje prognozuojama, kad šis santykis 2019 m. išaugs iki 2,2 % (+5,2 % metinis pokytis nominaliąja verte), o 2020 m. – iki 2,4 %. Prie to prisidės papildomos skirtos lėšos ir priemonės, kurių imtasi siekiant paspartinti administracines procedūras. Tačiau Komisija numato, kad investicijos iš esmės išliks stabilios – 2,1 % BVP 2019 m. (1,9 % metinis augimas nominaliąja verte), o 2020 m. šiek tiek padidės iki 2,3 %.

Apskritai, kadangi viešosios investicijos laikui bėgant iš esmės mažėjo, neatrodo, kad jos būtų švelninantysis veiksnys, kuriuo Italija galėtų pateisinti skolos mažinimo kriterijaus nesilaikymą.