Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl žmonėms skirtų vaistų klinikinių tyrimų, kuriuo panaikinama Direktyva 2001/20/EB /* COM/2012/0369 final - 2012/0192 (COD) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS Klinikiniai tyrimai, kaip apibrėžta 2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/20/EB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su geros klinikinės praktikos įgyvendinimu atliekant žmonėms skirtų vaistų klinikinius tyrimus, suderinimo[1] , yra vaistų tyrimai su žmonėmis, kai vaistai skiriami neįprastomis klinikinės praktikos sąlygomis remiantis mokslinio tyrimo protokolu. Klinikiniai tyrimai atliekami įvairiomis aplinkybėmis. Paraiškos dėl rinkodaros leidimų ir publikacijos medicinos žurnaluose grindžiamos duomenimis, gautais atliekant klinikinius tyrimus. Todėl klinikiniai tyrimai yra neatskiriama klinikinių mokslinių tyrimų dalis, o tai, savo ruožtu, yra svarbu kuriant vaistus ir gerinant gydymo galimybes. Be klinikinių tyrimų nebūtų jokių naujų vaistų, nebūtų toliau tobulinami esami vaistai ir nebūtų įrodymais pagrįsto gydymo vaistais metodų tobulinimo. ES/EEE kiekvienais metais atliekama apie 4400 klinikinių tyrimų[2]. Apie 60 proc. klinikinių tyrimų užsakomi farmacijos pramonės, o 40 proc. – kitų suinteresuotųjų šalių, pvz., akademinių institucijų atstovų. Maždaug 24 proc. visų klinikinių tyrimų, atliekamų ES, yra tarptautiniai klinikiniai tyrimai, t. y. klinikiniai turimai, kurie turi būti atlikti ne mažiau kaip dviejose valstybėse narėse. Nors ši dalis atrodo santykinai nedidelė, į šiuos 24 proc. klinikinių tyrimų įtraukta maždaug 67 proc. visų klinikiniuose tyrimuose tiriamų asmenų. Tai reiškia, kad vidutiniškai, klinikinis tyrimas su daugiau kaip 40 asmenų atliekamas daugiau negu vienoje valstybėje narėje. Vienos šalies nacionaliniai klinikiniai tyrimai yra tik nedideli tyrimai, į kuriuos įtraukiama mažai žmonių. Direktyva 2001/20/EB buvo pagerintas ES klinikinių tyrimų saugumas, pagerintas patikimumas etikos požiūriu ir duomenų patikimumas. Tačiau klinikinių tyrimų direktyva be abejonės yra labiausiai kritikuojamas ES vaistų srities teisės aktas. Į šią kritiką yra įtrauktos visos suinteresuotosios šalys – pacientai, pramonė ir akademinių mokslinių tyrimų srities atstovai. Turimi duomenys, kuriais grindžiamos šios kritinės pastabos: · klinikinių tyrimų paraiškų skaičius nuo 2007 m. iki 2011 m. sumažėjo 25 proc.[3] · Klinikinių tyrimų atlikimo sąnaudos padidėjo. Palyginti su padėtimi prieš taikant Direktyvą 2001/20/EB, pramoninių užsakovų personalo poreikiai klinikinio tyrimo leidimų suteikimo procesui tvarkyti padvigubėjo (107 proc.); mažųjų įmonių šie poreikiai dar didesni. Nekomerciniams užsakovams dėl administracinių reikalavimų pagal Direktyvą 2001/20/EB 98 proc. padidėjo administracinės sąnaudos. Be to, įgyvendinant Direktyvą 2001/20/EB, pramoniniams užsakovams draudimo mokesčiai padidėjo 800 proc. · Vidutinė delsimo pradėti klinikinį tyrimą trukmė pailgėjo 90 proc. – iki 152 dienų. Būtų klaidinga teigti, kad klinikinių tyrimų veikla stringa tik dėl Direktyvos 2001/20/EB. Tačiau Direktyva 2001/20/EB turėjo didelį tiesioginį poveikį klinikinių tyrimų išlaidų ir įgyvendinamumo požiūriu, o tai, savo ruožtu, paskatino sumažinti klinikinių tyrimų veiklą ES. Be to, dėl kitų priežasčių (pvz., darbo užmokesčio išlaidos ir poreikis vykdyti tarptautinius tyrimus siekiant pasiekti įtraukimo į tyrimus tikslus), apsunkinta veikla tapo dar sudėtingesnė dėl norminių reikalavimų ir atitinkamų išlaidų, susijusių su Direktyva 2001/20/EB. Todėl atrodo, kad galiojančios Direktyvos 2001/20/EB nuostatos trukdė vykdyti klinikinius tyrimus Europoje. Todėl Komisija turi imtis veiksmų. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI Rengdama šio pasiūlymo poveikio vertinimą, Komisija surengė dvi viešąsias konsultacijas, pirmąją nuo 2009 m. spalio 9 d. iki 2010 m. sausio 8 d., o antrąją nuo 2011 m. vasario 9 d. iki gegužės 13 d. Organizuojant apie viešąsias konsultacijas buvo laikomasi visų Komisijos konsultacijų su suinteresuotosiomis šalimis bendrųjų principų ir minimalių standartų. Komisija paskelbė atsakymus ir jų suvestinę. Be to, nuo 2009 m. Komisija surengė keletą susitikimų su suinteresuotosiomis šalimis, siekdama sužinoti jų vertinimą, kaip veikia klinikinių tyrimų direktyva, ir aptarti politikos alternatyvių galimybių poveikį. 2011 m. kovo 31 d. buvo surengtas išsamus praktinis seminaras su suinteresuotosiomis šalimis siekiant patikslinti įvairius aspektus, nurodytus viešosioms konsultacijoms pateiktame koncepcijos projekte. Komisija, vadovaudamasi poveikio vertinimo gairėmis, atliko poveikio vertinimą ir paskelbė jo rezultatus poveikio vertinimo ataskaitoje. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI 3.1. Taikymo sritis (siūlomo reglamento 1 ir 2 skyriai) Siūlomo reglamento taikymo sritis yra identiška minėtos Direktyvos 2001/20/EB taikymo sričiai. Reglamentas taikomas tik klinikiniams vaistų moksliniams tyrimams, tačiau jo taikymo sritis yra labai plati, nes jis netaikoma tik klinikiniams eksperimentiniams tyrimams, kuriuose nenumatytos intervencinės priemonės (pvz., gydytojų apklausos be papildomų priemonių arba duomenų gavyba). Neintervencinių tyrimų, kurie yra poregistraciniai saugumo tyrimai, kurie inicijuojami, valdomi arba finansuojami rinkodaros leidimo turėtojo savanoriškai arba pagal įsipareigojimus, kuriuos nustatė kompetentinga institucija, atsakinga už rinkodaros leidimus, atlikimo taisyklės yra išdėstytos 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus[4]. 3.2. Leidimo suteikimo procedūra ir Leidimo dokumentų rinkinys (pateikimas, vertinimas, sprendimas; siūlomo reglamento 2, 3, 14 ir 15 skyriai) Pasiūlymu nustatoma nauja leidimo atlikti klinikinius tyrimus suteikimo procedūra pagal šiuos principus: · suderintas leidimo dokumentų rinkinys, iš dalies kodifikuotas esamose Komisijos gairėse EudraLex , 10 tomas; · vienas portalas teikti paraišką atlikti klinikinį tyrimą, susietas su ES duomenų baze. Šį portalą tvarko Europos Komisija ir jis yra nemokamas tyrimo užsakovams; · lanksti ir greita vertinimo procedūra nenustatant naujos centrinės biurokratinės sistemos. Šis vertinimas daugiausia kontroliuojamas valstybių narių. Vertinime dalyvauja visos valstybės narės, kuriose užsakovas planuoja atlikti klinikinį tyrimą; · aiškus ataskaitą rengiančios valstybės narės paskyrimo mechanizmas; · aiškus tvarkaraštis laikantis tylaus pritarimo koncepcijos siekiant užtikrinti atitiktį; · koordinavimo ir patariamasis forumas spręsti klausimus, kurie gali iškilti dėl leidimų suteikimo tvarkos. Šį forumą valdo ir jam pirmininkauja Komisija; · aiškiai atskirti aspektai, kai valstybės narės bendradarbiauja vertindamos etinius dalykus, ir nacionalinio ir (arba) vietinio pobūdžio klausimai, kai vertinimą atlieka kiekviena valstybė narė atskirai; · galimybė tam tikrais aiškiai apibrėžtais atvejais valstybei narei neprisijungti prie paraiškos atlikti klinikinį tyrimą vertinimo išvadų (kvalifikuotas atsisakymas dalyvauti); · kiekvienai valstybei narei yra palikta laisvė apibrėžti organizacinę struktūrą ir vidaus kompetencijas vertinant paraiškas dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą su sąlyga, kad būtų laikomasi tarptautinių gairių dėl vertintojų nepriklausomumo; · greita procedūra įtraukti į klinikinį tyrimą papildomas valstybes nares; · jei klinikinis tyrimas keičiamas po to, kai jam atlikti buvo suteiktas leidimas, šiam pakeitimui yra reikalingas leidimas, ir tik tada, jei pakeitimas daro didelį poveikį tiriamų asmenų saugai arba jų teisėms arba atliekant klinikinius tyrimus gautų duomenų patikimumui ir patvarumui. Taisyklėse dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą labai svarbu yra aiškiai atskirti aspektus, kada valstybės narės bendradarbiauja vertindamos paraišką dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą (siūlomo reglamento 6 straipsnis) ir kada valstybės narės atlieka vertinimą atskirai (siūlomo reglamento 7 straipsnis). Pastarasis atvejis apima aspektus, kurie yra iš esmės nacionalinio (pavyzdžiui, atsakomybė), etinio (pavyzdžiui, informuoto asmens sutikimas), arba vietos (pavyzdžiui, klinikinio tyrimo vietos tinkamumas) pobūdžio. Tačiau šie aspektai skiriami nedarant jokios įtakos institucijos, kuri valstybėje narėje atlieka vertinimą, nustatymui. Pasiūlymas neturi įtakos valstybės narės vidaus įstaigų, leidžiančių atlikti klinikinį tyrimą arba to neleidžiančių, organizacijai. Valstybėms narėms palikta pačioms nustatyti organizacinę struktūrą, kad būtų laikomasi leidimo suteikimo tvarkos, numatytos šiame reglamente. Todėl siūlomame reglamente, skirtingai nuo Direktyvos 2001/20/EB, nėra nustatyta, kuri institucija ar institucijos valstybėje narėje patvirtina klinikinį tyrimą arba jo nepatvirtina. Siūlomame reglamente nėra nustatomas ir nėra derinamas tikslus etikos komitetų veiklos reglamentavimas, neįvedamas sisteminis bendradarbiavimas veiklos lygmeniu tarp ES etikos komitetų, nėra ribojama etikos komiteto vertinimo aprėptis nagrinėjant pačios etikos klausimus (mokslas ir etika negali būti atskiriami). Kita vertus, pasiūlyme valstybėms narėms suteikiama galimybė šalies viduje pačioms organizuoti užduočių paskirstymą skirtingoms įstaigoms. Iš tiesų, svarbu tai, kad valstybės narės užtikrintų nepriklausomą kokybišką vertinimą iki nurodyto termino, kaip nustatyta teisės aktuose. Be to, svarbu užtikrinti, kad būtų aišku, kokios problemos yra sprendžiamos bendradarbiaujant valstybėms narėms, o kokie klausimai svarstomi atskirai kiekvienos valstybės narės dėl jų iš esmės nacionalinio, vietinio ar etinio pobūdžio. Laikantis šio požiūrio, siūlomame reglamente vis dėlto paliekama nuostata, kad leidimo atlikti klinikinį tyrimą paraišką turi kartu vertinti pagrįstas skaičius asmenų, kurie yra nepriklausomi ir kurie kartu turi būtiną kvalifikaciją bei patirtį visose atitinkamose srityse, įskaitant neprofesionalaus požiūrio atstovavimą. Todėl pasiūlymas tebeatitinka tarptautines gaires ir juo užtikrinamas išsamus, nepriklausomas ir kokybiškas paraiškos leisti atlikti klinikinį tyrimą vertinimas visoje ES, nepažeidžiant valstybių narių kompetencijos organizuoti savo vidaus sprendimų priėmimą dėl paraiškos leisti atlikti klinikinį tyrimą. 3.3. Sąsajos su mokslinėmis rekomendacijomis Nepaisant to, kaip klinikiniai tyrimai reglamentuojami, prižiūrinčios institucijos gali dalyvauti parengiamuoju tyrimo etapu dėl su protokolu susijusios pagalbos[5], pediatrinio tyrimo plano[6], mokslinių patarimų[7] ir poregistracinių saugumo ir veiksmingumo tyrimų[8] (toliau – moksliniai patarimai). Siūlomame reglamente nėra painiojami mokslinių patarimų ir klinikinio tyrimo leidimo suteikimo aspektai dėl dviejų priežasčių: · Priežiūros institucijos įtraukimas teikiant mokslinius patarimus yra iš esmės skirtinga procedūra nei leidimo atlikti klinikinį tyrimą suteikimas: Pirmuoju atveju nustatoma, kurie klinikiniai duomenys yra pageidautini, kad būtų galima suteikti arba atnaujinti rinkodaros leidimą vėlesniu etapu, o antruoju – nustatoma, ar klinikinis tyrimas yra priimtinas atsižvelgiant į pacientų teises ir saugą, taip pat duomenų patikimumą ir patvarumą. Iš tiesų visiškai įmanoma (ir kartais buvę anksčiau), kad abu šie metodai duoda prieštaringus rezultatus: nors, atsižvelgiant į būsimą rinkodaros leidimo suteikimą, gali būti pageidautina gauti tam tikrus klinikinius duomenis remiantis bandymais su žmonėmis, tokie klinikiniai tyrimai gali būti nepriimtini dalyvaujančių asmenų apsaugos požiūriu. · Klinikinius tyrimus ES reglamentuojančiuose teisės aktuose klinikiniai tyrimai nagrinėjami abstrakčiai, t. y. nepaisant nuo, ar jų rezultatai yra skirti naudoti būsimose rinkodaros leidimų paraiškose, ar kitais tikslais (pvz., gerinti gydymo strategijas, lyginant gydymą skirtingais vaistais ir pan.). Šis skirtumas paprastai aptariamas nagrinėjant komercinės ir akademinės paskirties klinikinius tyrimus. Pastarieji sudaro maždaug 40 proc. klinikinių tyrimų, atliekamų ES. Todėl mokslinių patarimų ir klinikinių tyrimų leidimo suteikimo koncepcijų painiojimas netiktų daugiau kaip trečdaliui visų klinikinių tyrimų. Ypač tai netiktų šiems akademiniams klinikiniams tyrimams, kuriuos norima paskatinti šiuo pasiūlymu. 3.4. Tiriamų asmenų apsauga ir informuoto asmens sutikimas (siūlomo reglamento 5 skyrius) Pagal ES pagrindinių teisių chartijos 3 straipsnio 2 dalies a punktą bet kokios intervencijos medicinos ir biologijos srityse negali būti atliekamos be atitinkamo asmens, kuriam prieš tai buvo suteikta informacija, laisvo sutikimo. ES teisė turi atitikti šį principą. Tiriamų asmenų apsaugos ir asmens, kuriam prieš tai buvo suteikta informacija, laisvo sutikimo taisyklės buvo išsamiai aptartos Direktyvos 2001/20/EB svarstymo procese. Siūlomame reglamente šios taisyklės iš esmės nėra keičiamos, išskyrus klinikinius tyrimus kritiniais skubiais atvejais (žr. pastraipą toliau). Tačiau, siekiant aiškumo, kai kurios nuostatos naujai suformuluotos ir, kur įmanoma, sutrumpintos. Pavyzdžiui, nuostatos, susijusios su leidimų suteikimo tvarka buvo perkeltos į 2 ir 3 siūlomo reglamento skyrius, o nuostatos dėl žalos atlyginimo buvo perkeltos į siūlomo reglamento 12 skyrių. Dėl klinikinių tyrimų ekstremalių situacijų atvejais Direktyvoje 2001/20/EB iki šiol nebuvo atsižvelgta į konkrečias situacijas, kai dėl būtinumo imtis skubių veiksmų neįmanoma gauti informuoto tiriamo asmens arba informuoto teisinio atstovo laisvo sutikimo ( toliau – klinikiniai tyrimai ekstremalių situacijų atvejais). Šiai problemai spręsti buvo įtrauktos konkrečios nuostatos dėl klinikinių tyrimų ekstremalių situacijų atvejais laikantis galiojančių tarptautinių gairių (dokumentų) šiuo klausimu. Be to, taikomos Direktyvos 95/46/EB[9] ir Reglamento (EB) Nr. 45/2001[10] nuostatos dėl asmens duomenų apsaugos. Tyrime dalyvaujančių tiriamų asmenų asmens duomenys ES duomenų bazėje nebus kaupiami. Svarbu, kad tyrėjų asmens duomenys, kurie gali būti kaupiami ES duomenų bazėje, būtų saugomi laikantis pasiūlyto Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl asmens duomenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokio duomenų judėjimo (bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) 17 straipsnio 3 dalies b punkte numatytos išimties. Jei atliekant klinikinį tyrimą būtų nustatyti piktnaudžiavimo atvejai, svarbu, pavyzdžiui, atsekti visus klinikinius tyrimus, kuriuose dalyvavo tie patys tyrėjai, net ir praėjus keliems metams po šių klinikinių tyrimų pabaigos. 3.5. Saugumo pranešimai (siūlomo reglamento 7 skyrius) Taisyklės dėl saugumo pranešimų atitinka taikomų tarptautinių gairių principus. Palyginti su Direktyva 2001/20/EB, taisyklės buvo atnaujintos, supaprastintos ir modernizuotos taip: · galimybė netaikyti tyrėjo atskaitomybės užsakovui dėl nepageidaujamų reiškinių, jei tai numatyta protokole; · tiesioginis užsakovo pranešimas apie įtariamas netikėtas sunkias nepageidaujamas reakcijas per Europos duomenų bazę Eudravigilance; · supaprastintas užsakovo metinės saugos ataskaitos pateikimas. Be to, metinė saugumo ataskaita nėra pateikiama dėl tiriamųjų vaistų, kurie yra vartojami pagal leidžiamą indikaciją. Šiems vaistams taikomos įprastos farmakologinio budrumo taisyklės. Taisyklių dėl saugumo ataskaitų teikimo aspektai, kodifikuoti galiojančiose Komisijos rekomendacijose[11], išdėstyti siūlomo reglamento priede. Tai leis lengviau atnaujinti esamas taisykles, priimant deleguotuosius teisės aktus, atsižvelgiant į technikos pažangą arba reglamentavimo derinimą pasauliniu mastu. Europos duomenų bazė Eudravigilance jau naudojama farmakologinio budrumo veiklos tikslais pagal Direktyvą 2001/83/EB ir Reglamentą (EB) Nr. 726/2004 ir yra prižiūrima bei valdoma Europos vaistų agentūros. Direktyvoje 2001/20/EB jau yra nuoroda į šią duomenų bazę ir nurodytas Europos vaistų agentūros vaidmuo jos administravime. Siūlomame reglamente nenumatyta jokių pakeitimų šiuo požiūriu. 3.6. Tyrimo atlikimas (siūlomo reglamento 8 skyrius) Direktyvoje 2001/20/EB yra palyginti mažai faktinio tyrimų atlikimo taisyklių. Šios taisyklės yra iš dalies nustatytos 2005 m. balandžio 8 d. Komisijos direktyvoje 2005/28/EB, nustatančioje principus ir išsamias gaires dėl geros klinikinės praktikos, susijusios su tiriamaisiais žmonėms skirtais vaistais, taip pat reikalavimus leidimui gaminti ir importuoti tokius vaistus[12], ir iš dalies pateikiamos Komisijos gairėse. Siūlomas reglamentas apjungia šias taisykles. 3.7. Tiriamųjų ir tyrimo metu skiriamų pagalbinių vaistų gamyba ir ženklinimas (siūlomo reglamento 9 ir 10 skyriai) Vaistams, skirtiems moksliniams tyrimams ir bandymams, netaikoma Direktyva 2001/83/EB, įskaitant taisykles dėl gamybos, importavimo ir ženklinimo. Taisyklės yra išdėstytos Direktyvoje 2001/20/EB, Direktyvoje 2005/28/EB ir Komisijos gairėse. Siūlomas reglamentas apjungia šias taisykles. Naujos taisyklės ir toliau grindžiamos tiriamojo vaisto sąvoka. Tačiau iš naujų pasiūlytų taisyklių aiškiau matyti, kad tiriamieji vaistai gali būti registruoti, t. y. jie jau buvo pateikti rinkai pagal Direktyvą 2001/83/EB. Be to, patirtis taikant Direktyvą 2001/20/EB, parodo, kad reikia aiškumo dėl vaistų, vartojamų atliekant klinikinius tyrimus, kurie nėra tiriamieji vaistai. Šiems pagalbiniams vaistams (iki šiol nurodytų Komisijos įgyvendinimo gairėse kaip netiriamieji vaistai) bus taikomos proporcingos gamybos ir ženklinimo taisyklės. 3.8. Užsakovai, bendras užsakymas, ES asmuo ryšiams (siūlomo reglamento 11 skyrius) Kiekvienas klinikinis tyrimas turi turėti užsakovą, t. y. fizinį arba juridinį asmenį, atsakingą už klinikinio tyrimo inicijavimą bei valdymą. Ši atsakomybė (kompetencija) neturi būti painiojama su atsakomybe už žalą pacientui. Taisyklės dėl atsakomybės už padarytą žalą priklauso nuo nacionalinių atsakomybę reglamentuojančių teisės aktų ir nėra susijusios su užsakovo kompetencija. Kalbant apie kompetenciją akivaizdu, kad būtų geriau turėti tik vieną užsakovą vienam klinikiniam tyrimui. Vienas užsakovas yra geriausias būdas užtikrinti, kad visa informacija apie visą klinikinį tyrimą būtų teikiama įstaigoms, prižiūrinčioms klinikinį tyrimą, ir būtų imtasi visų būtinų priemonių. Tačiau klinikiniai tyrimai vis dažniau inicijuojami laisvų mokslininkų tinklų arba mokslo įstaigų tinklų vienoje arba keliose valstybėse narėse. Šiems tinklams kai kuriais atvejais dėl praktinių arba teisinių priežasčių kyla sunkumų nustatant, kas galėtų būti tas vienas užsakovas. Šiems tinklams taip pat gali kilti praktinių ar teisinių sunkumų kartu sudarant vieną juridinį subjektą, kuris būtų vienas užsakovas. Sprendžiant šią problemą ir užtikrinant, kad nebūtų kompromituojama veiksminga klinikinio tyrimo priežiūra, siūlomame reglamente nustatoma bendro užsakymo sąvoka. Pradžioje visi bendro užsakymo užsakovai būtų atsakingi už visą klinikinį tyrimą. Tačiau siūlomame reglamente numatyta, kad bendro užsakymo užsakovai dalytųsi atsakomybe už klinikinius tyrimus. Net jei bendro užsakymo užsakovų kompetencija yra paskirstyta, visi tokie užsakovai lieka atsakingi už užsakovo, kuris gali imtis priemonių, kai to prašo valstybė narė, ir kuris galėtų teikti informaciją apie klinikinį tyrimą, paskyrimą. Užsakovo įsipareigojimai nepriklauso nuo to, kur jis yra įsisteigęs – ES ar trečiojoje šalyje. Tačiau, jei užsakovas yra įsisteigęs trečiojoje šalyje, siekiant užtikrinti veiksmingą klinikinio tyrimo priežiūrą, turi būti nurodytas ES asmuo ryšiams. Bendravimas su tuo asmeniu ryšiams yra laikomas bendravimu su užsakovu. 3.9. Žalos atlyginimas (siūlomo reglamento 12 skyrius) Direktyvoje 2001/20/EB nustatytos privalomojo draudimo arba žalos atlyginimo garantijos. Šis privalomojo draudimo arba žalos atlyginimo reikalavimas gerokai padidino išlaidas ir administracinę naštą, atliekant klinikinius tyrimus, bet nėra įrodymų, kad nuo direktyvos įsigaliojimo žalos atlyginimo atvejų skaičius arba suma padidėjo. Siūlomame reglamente pripažįstama, kad klinikiniai tyrimai ne visais atvejais kelia papildomą riziką tiriamiems asmenims, palyginti su įprastoje klinikinėje praktikoje taikomu gydymu. Todėl, kai nėra jokios papildomos rizikos, arba jei papildoma rizika yra nedidelė, nebūtina nustatyti konkretaus žalos atlyginimo (draudimo arba žalos atlyginimo) reikalavimo atliekant klinikinį tyrimą. Tokiais atvejais gydytojo, įstaigos arba atsakomybės už vaistą draudimo aprėptis būtų pakankama. Jei klinikinis tyrimas kelia papildomą riziką, siūlomu reglamentu užsakovas įpareigojamas užtikrinti kompensacijas – tai draudimas arba žalos atlyginimo mechanizmas. Pastaruoju atveju valstybės narės privalo nustatyti nacionalinius žalos atlyginimo mechanizmus, kurie būtų grindžiami pelno nesiekimo principu. Tai padėtų ypač nekomerciniams užsakovams padengti galimas kompensacijas. Šie nekomerciniai užsakovai po privalomojo draudimo arba žalos atlyginimo įvedimo pagal Direktyvą 2001/20/EB turėjo didelių sunkumų gauti lėšų kompensacijoms išmokėti. 3.10. Patikros (siūlomo reglamento 13 skyrius) Nuostatos dėl patikrų daugiausia grindžiamos Direktyva 2001/20/EB. Dėl patikrų pajėgumų siūlomame reglamente numatytas teisinis pagrindas, pagal kurį Komisijos tarnybos atlieka patikrinimus valstybėse narėse ir trečiosiose šalyse, atsižvelgiant į ES acquis dėl žmonėms skirtų vaistų ir klinikinių tyrimų. 3.11. Panaikinimas ir įsigaliojimas (siūlomo reglamento 19 skyrius) Siūlomu reglamentu sprendžiami klausimai, reglamentuojami Direktyvoje 2001/20/EB. Todėl ta direktyva yra panaikinama. Siekiant užtikrinti sklandų perėjimą nuo Direktyvoje 2001/20/EB nustatytų (perkeltų į nacionalinę teisę) taisyklių prie šio reglamento, abu taisyklių rinkiniai bus lygiagrečiai taikomi trejus metus po šio reglamento taikymo pradžios. Tai padės palengvinti perėjimą nuo vieno teisės akto prie kito, ypač leidimų suteikimo tvarkos požiūriu. 3.12 Esminių taisyklių dėl registruotų vaistų klinikinių tyrimų ir mažos intervencijos klinikinių tyrimų supaprastinimas Reglamentuojant klinikinius tyrimus nagrinėjama dvejopo pobūdžio rizika: rizika tiriamų asmenų saugai ir rizika duomenų patikimumui. Pirmoji gali labai skirtis, atsižvelgiant į įvairius veiksnius, visų pirma: · turimas žinias ir išankstinę patirtį, susijusias su tiriamuoju vaistu (ypač, ar tiriamasis vaistas registruotas ES); taip pat · intervencijos tipą (nuo paprasto kraujo mėginio iki sudėtingos biopsijos). Direktyva 2001/20/EB labai kritikuojama už tai, kad nėra pakankamai atsižvelgiama į skirtingą riziką. Vietoje to, prievolės ir apribojimai, numatyti Direktyvos 2001/20/EB, taikomi daugiausia neatsižvelgiant į riziką tiriamų asmenų saugai. Šis klausimas išsamiai aptartas poveikio vertinimo ataskaitoje. Remiantis šiuo poveikio vertinimu, siūlomame reglamente į rizikos ir proporcingumo aspektus buvo tinkamai atsižvelgta. Toliau pateiktoje lentelėje išvardijami šie siūlomo reglamento pakeitimai, palyginti su Direktyva 2001/20/EB, kuriais specialiai atsižvelgta į nedidelę riziką tiriamųjų asmenų saugai. 3.13. Teisinė reglamento forma Siūlomas teisės aktas yra reglamentas, juo pakeičiama Direktyva 2001/20/EB. Reglamento teisinė forma užtikrina suderintą paraiškų dėl leidimų atlikti klinikinius tyrimus ir jų esminiu pakeitimų teikimo tvarką. Iš tiesų, patirtis rodo, kad kyla sunkumų, jei valstybės narės bendradarbiaudamos remiasi panašiais, bet skirtingai į nacionalinę teisę perkeltais teisės aktais. Tik teisinė reglamento forma užtikrina, kad valstybės narės vertindamos paraišką dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą, remsis tapačiu tekstu, o ne skirtingomis perkėlimo į nacionalinę teisę priemonėmis. Tai būtų taikoma ne tik visam leidimo suteikimo procesui, bet ir visiems kitiems klausimams, nustatytiems šiame reglamente, pvz., saugumo pranešimams atliekant klinikinius tyrimus ir klinikiniame tyrime vartojamų vaistų ženklinimui. Be to, patirtis parodė, kad valstybės narės piktnaudžiauja nuostatų perkėlimo į nacionalinę teisę procesu, siekdamos įtraukti papildomus procedūrinius reikalavimus. Galiausiai reglamento teisinė forma yra svarbus supaprastinimas. Pakeitus perkėlimo į nacionalinę teisę priemones atitinkamų atitinkami proceso dalyviai galės planuoti ir atlikti klinikinį vaistų tyrimą, įskaitant daugianacionalinius klinikinius vaistų tyrimus, pagal vieną reguliavimo sistemą, o ne pagal 27 nacionalines valstybių narių sistemas, perkeltas į jų įstatymus. Nepaisant teisinės reglamento formos, tebėra sričių, kuriose ES lygmens reguliavimo sistema bus papildyta nacionaliniais teisės aktais. Tai yra, pavyzdžiui, teisinio atstovo nustatymo taisyklės, taip pat atsakomybės už padarytą žalą nustatymo esminės taisyklės. 3.14. Kompetencija, dvigubas teisinis pagrindas ir subsidiarumo principas Siūlomas reglamentas, kaip ir Direktyva 2001/20/EB, grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 114 straipsniu. Be to, siūlomas reglamentas grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 168 straipsnio 4 dalies c punktu. Siūlomas reglamentas grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsniu, nes juo siekiama suderinti klinikinių tyrimų reguliavimo sistemą. Be to, siūlomu reglamentu siekiama padėti derinti taisykles dėl rinkai tiekiamų farmacijos produktų, įskaitant leidimą pateikti juos rinkai. Galiausiai, siūlomu reglamentu siekiama suderinti taisykles dėl atliekant klinikinius tyrimus naudojamų vaistų, tokiu būdu leidžiant jų laisvą judėjimą Sąjungoje. Dėl klinikinių tyrimų taisyklių suderinimo – beveik kiekvienas didesnės apimties klinikinis tyrimas atliekamas daugiau nei vienoje valstybėje narėje. Be to, klinikinio tyrimo rezultatai gali būti naudojami kaip pagrindas kitiems klinikiniams tyrimams atlikti. Atsižvelgiant į tai, labai svarbu užtikrinti, kad taisyklės dėl pacientų teisių ir saugos ir duomenų patikimumo bei patvarumo būtų suderintos, kad jos būtų pripažįstamos visoje Sąjungoje. Bendrai suderinus klinikinių tyrimų taisykles, atsirastų galimybė klinikinių tyrimų rezultatus bei išvadas nurodyti paraiškose dėl leidimų pateikti vaistą Sąjungos rinkai, įskaitant vėlesnius rinkodaros leidimų sąlygų pakeitimus ir išplėtimus. Dėl vaistų, vartojamų atliekant klinikinį tyrimą, taisyklių suderinimo reikia priminti, kad vaistams, skirtiems moksliniams tyrimams ir bandymams, netaikomas Bendrijos kodeksas dėl žmonėms skirtų vaistų. Tokie vaistai gali būti pagaminti ir kitoje valstybėje narėje, nei ta, kurioje atliekamas klinikinis tyrimas. Tokiu būdu dėl šių vaistų nėra naudos antrinių Sąjungos teisės aktų, skirtų jų laisvam judėjimui užtikrinti ir aukštam žmonių sveikatos apsaugos lygiui išlaikyti, taikymo prasme. Be to, siūlomas reglamentas grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 168 straipsnio 4 dalies c punktu, nes juo siekiama nustatyti aukštus kokybės ir saugumo standartus vaistams. Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 168 straipsnio 4 dalies ir 4 straipsnio 2 dalies k punktą Sąjungos kompetencija, kaip ir pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsnį yra pasidalijamoji kompetencija, kuri būtų įgyvendinama priimant siūlomą reglamentą. Siūlomu reglamentu siekiama nustatyti aukštus vaistų kokybės ir saugumo standartus dviem aspektais: · Juo užtikrinama, kad duomenys, gauti atliekant klinikinius tyrimus, būtų patikimi ir patvarūs, taip užtikrinant, kad vaistai bei gydymo būdai, kurie turi būti saugesni pacientui, būtų grindžiami patikimais ir patvariais klinikiniais duomenimis. Tik tada, jei duomenys, kuriais remiantis šie sprendimai priimami, bus patikimi ir patvarūs, priežiūros institucijos, mokslininkai, pramonės atstovai ir visuomenė galės priimti teisingus sprendimus siekiant užtikrinti aukštus vaistų kokybės ir saugumo standartus. Tai užtikrinančios nuostatos yra susijusios visų pirma su leidimų suteikimo tvarka, klinikinio tyrimo atlikimo taisyklėmis, įskaitant taisykles dėl valstybių narių atliekamos stebėsenos ir priežiūros. · Juo siekiama nustatyti aukštus standartus, siekiant užtikrinti vaistų, skiriamų klinikiniuose tyrimuose tiriamiems asmenis, kokybę ir saugumą (nors ir pripažįstama, kad ši garantija yra įmanoma tik atsižvelgiant į tai, kad nėra žinių, apibūdinančių klinikinį tyrimą): tai užtikrinama inter alia, leidimo suteikimo tvarka, nustatyta siūlomame reglamente, taip pat taikant taisykles dėl atliekant klinikinius tyrimus vartojamų vaistų gamybos, teikiant saugumo pranešimus ir atliekant patikras. Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 168 straipsnio 4 dalies c punktas negali būti laikomas vieninteliu teisiniu pagrindu, jis turi būti papildytas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsniu dėl šių priežasčių: · kaip nurodyta pirmiau, siūlomu reglamentu taip pat siekiama sudaryti sąlygas vidaus rinkos veikimui ir kartu nustatyti aukštus vaistų kokybės ir saugumo standartus; · siūlomu reglamentu siekiama nustatyti ne tik aukštus žmonėms skirtų vaistų saugumo ir kokybės, bet ir veiksmingumo standartus. Juo užtikrinama, kad saugumo požiūriu asmenys, dalyvaujantys klinikiniuose tyrimuose, gali gauti veiksmingą vaistą ir (arba) gydymą. Juo taip pat siekiama užtikrinti, kad duomenys, gauti atliekant klinikinius tyrimus, būtų patikimi ir patvarūs ne tik saugumo ir kokybės, bet ir vaisto veiksmingumo požiūriu. Šis veiksmingumo aspektas nėra aiškiai aptartas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 168 straipsnio 4 dalies c punkte. Be to, šis visuomenės sveikatos aspektas nurodytas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsnio 3 dalyje (aukšto lygio sveikatos apsauga). Tokios situacijos, kaip minėta, nebuvo tinkamai sprendžiamos, kol neįsigaliojo Direktyva 2001/20/EB. Įstatymai ir kiti teisės aktai valstybėse narėse skyrėsi. Šie skirtumai vertė rinkodaros leidimų turėtojus pritaikyti jų paraiškas leisti pateikti vaistą rinkai. Jie taip pat trukdė platinti šiuos vaistus. Tai turėjo tiesioginį poveikį vidaus rinkos suformavimui ir veikimui. ES teisės aktais dėl klinikinių tyrimų siekiama patenkinti šį poreikį. Jais nustatomos Sąjungos lygmens darbo tvarkos taisyklės, kurių reikia laikytis visais klausimais, pvz., leidimo atlikti klinikinius tyrimus suteikimas ir jų atlikimas, saugumo pranešimai, klinikiniuose tyrimuose vartojamų vaistų gamyba ir ženklinimas. Reglamentuodama klinikinius tyrimus Sąjunga dalijasi kompetencija pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 4 straipsnio 2 dalį. Valstybių narių atlikti šių taisyklių pakeitimai prieštarautų Sutarties reikalavimams, nes tik Sąjunga gali jas keisti. Vadinasi, reglamentuojant klinikinius tyrimus, Sutartyje nustatyti apribojimai dėl leidimo atlikti klinikinius tyrimus suteikimo etinių aspektų ir klinikinių tyrimų reglamentavimo suderinimo. Etiniai aspektai siejami visų pirma su būtinybe gauti informuoto asmens ar teisinio atstovo sutikimą. Nepaisant esamos rizikos, kurią klinikinis tyrimas gali kelti pacientui, pats faktas, kad gydymas yra eksperimento dalis, lemia būtinumą etikos požiūriu gauti informuoto tiriamojo asmens sutikimą. Vadinasi, su informuoto asmens sutikimu susijusius vertinimo aspektus valstybės narės vertina ne bendrai, o atskirai. Taip pat yra keletas iš esmės nacionalinio pobūdžio aspektų, visų pirma: · Taisyklės nustatant, kas yra tiriamo asmens, kuris negali duoti informuoto asmens sutikimo (pavyzdžiui, todėl, kad tiriamas asmuo yra vaikas), teisinis atstovas: šios taisyklės labai skiriasi visoje ES, atsižvelgiant į nacionalines tradicijas ir praktiką; · Taisyklės dėl atsakomybės už tiriamo asmens patirtą žalą masto ir sąlygų: šios taisyklės yra giliai įsišakniję nacionalinėje civilinėje teisėje dėl medikų atsakomybės. Tai taikoma ne tik dėl neapdairumo laipsnio (pvz., nesant kaltės arba objektyvios atsakomybės), bet ir įrodinėjimo naštos ir žalos masto apskaičiavimo taisyklėms. Todėl, nors klinikinių tyrimų reglamentavimas ir, visų pirma, Direktyvos 2001/20/EB persvarstymas yra suderinamas su subsidiarumo principu, yra apribojimų, nustatytų Sutartyse, kurie turi būti įvertinti. 4. POVEIKIS BIUDŽETUI Šio pasiūlymo poveikis biudžetui yra toks: · Duomenų bazių išlaidos (vienkartinės išlaidos ir priežiūra); · Komisijos darbuotojai, skirti administruoti šio reglamento veikimą; · Išlaidos susitikimams valstybėse narėse užtikrinti, kad leidimų suteikimo tvarka, nustatyta šio reglamento, veiktų tinkamai; · Komisijos darbuotojai ir kitos išlaidos Sąjungos kontrolei vykdyti ir Sąjungos patikroms atlikti. Išsami informacija apie išlaidas yra nustatyta finansinėje teisės akto pasiūlymo pažymoje. Išlaidos išsamiai aptartos poveikio vertinimo ataskaitoje. Šios išlaidos bus finansuojamos 2014–2020 m. programos „Sveikata ekonominiam augimui skatinti“ lėšomis. 2012/0192 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl žmonėms skirtų vaistų klinikinių tyrimų, kuriuo panaikinama Direktyva 2001/20/EB (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį ir 168 straipsnio 4 dalies c punktą, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą[13], perdavus teisėkūros procedūra priimamo akto projektą nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[14], atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[15], pasikonsultavę su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu[16], laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros[17], kadangi: (1) atliekant klinikinį tyrimą turėtų būti apsaugotos tiriamų asmenų teisės ir užtikrinta jų sauga, o gaunami duomenys turėtų būti patikimi ir patvarūs; (2) siekiant leisti nepriklausomą kontrolę, leidžiančią patikrinti, ar šių principų laikomasi, klinikinis tyrimas turėtų būti atliekamas tik gavus išankstinį leidimą; (3) esama klinikinių tyrimų apibrėžtis, nurodyta 2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/20/EB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su geros klinikinės praktikos įgyvendinimu atliekant žmonėms skirtų vaistų klinikinius tyrimus[18], turėtų būti patikslinta. Šiuo tikslu klinikinio tyrimo sąvoka turėtų būti tiksliau apibrėžta nustatant platesnę sąvoką – klinikinis eksperimentinis tyrimas, kurio viena kategorijų yra klinikinis tyrimas. Ta kategorija turėtų būti apibrėžta pagal konkrečius kriterijus. Laikantis šio požiūrio tinkamai atsižvelgiama į tarptautines rekomendacijas ir tai atitinka ES teisės aktus, reglamentuojančius vaistus, kurie grindžiami klinikinių tyrimų ir neintervencinių tyrimų dichotomija; (4) Direktyva 2001/20/EB buvo siekiama supaprastinti ir suderinti administracines nuostatos, reglamentuojančias klinikinius tyrimus Europos Sąjungoje. Tačiau patirtis rodo, kad suderintas požiūris dėl klinikinių tyrimų reguliavimo pasiektas tik iš dalies. Todėl ypač sunku atlikti klinikinį vaistų tyrimą keliose valstybėse narėse. Tačiau mokslo raida rodo, kad būsimi klinikiniai tyrimai bus atliekami su labiau tikslinėmis pacientų grupėmis, pavyzdžiui, su grupėmis, nustatytomis pagal genomo informaciją. Siekiant įtraukti pakankamą pacientų skaičių į šiuos tyrimus, gali reikėti įtraukti daugelį valstybių narių arba jas visas. Naujos leidimo atlikti klinikinius tyrimus leidimo suteikimo procedūros turėtų paskatinti įtraukti kuo daugiau valstybių narių. Todėl, siekiant supaprastinti paraiškų teikimo procedūras, turėtų būti vengiama daugkartinio didžia dalimi identiškos informacijos teikimo ir jis turėtų būti pakeistas vienu paraiškos dokumentų rinkinio pateikimu per vieną pateikimo portalą visoms susijusioms valstybėms narėms; (5) Direktyvos 2001/20/EB taikymo patirtis taip pat parodė, kad, siekiant supaprastinti ir suderinti klinikinius tyrimus reglamentuojančias administracines nuostatas Sąjungoje, direktyvos nepakanka, tai galima pasiekti tik teisine reglamento forma. Tik teisinė reglamento forma užtikrina, kad valstybės narės vertindamos paraišką dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą, remsis tapačiais kriterijais, o ne skirtingomis perkėlimo į nacionalinę teisę priemonėmis. Tai būtų taikoma ne tik visam leidimo suteikimo procesui, bet ir visiems kitiems klausimams, nustatytiems šiame reglamente, pvz., saugumo pranešimams atliekant klinikinius tyrimus ir klinikiniame tyrime vartojamų vaistų ženklinimui; (6) susijusios valstybės narės turėtų bendradarbiauti vertindamos paraišką dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą. Šis bendradarbiavimas neturėtų apimti nei iš esmės nacionalinio pobūdžio aspektų, nei etinių klinikinio tyrimo klausimų, pavyzdžiui, informuoto asmens sutikimo; (7) procedūra turėtų būti lanksti ir veiksminga, siekiant išvengti administracinio pobūdžio delsimo pradėti klinikinį tyrimą; (8) paraiškos leisti atlikti klinikinius tyrimus dokumentų vertinimo terminai turėtų būti pakankamai ilgi, kad būtų galima įvertinti bylą, kartu užtikrinant greitą prieigą prie naujų, inovacinių gydymo būdų ir tai, kad Europos Sąjunga tebėra patraukli klinikiniams tyrimams atlikti. Atsižvelgiant į tai, Direktyvoje 2001/20/EB buvo numatyta tylaus pritarimo leidimo suteikimo koncepcija. Ši sąvoka turėtų būti išlaikyta siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi terminų. Įvykus visuomenės sveikatos krizei, valstybės narės turėtų turėti galimybę sklandžiai įvertinti leidimo atlikti klinikinį tyrimą paraišką ir spręsti dėl leidimo suteikimo. Todėl nereikėtų nustatyti minimalių paraiškos patvirtinimo terminų; (9) rizika tiriamam asmeniui klinikinio tyrimo metu daugiausia kyla iš dviejų šaltinių: tiriamųjų vaistų ir intervencijos. Daug klinikinių tyrimų kelia tik nedidelę papildomą riziką tiriamo asmens saugai, palyginti su įprasta klinikine praktika. Taip yra ypač tais atvejais, kai tiriamojo vaisto rinkodaros leidimas suteiktas (t. y. kokybė, saugumas ir veiksmingumas jau įvertinti suteikiant rinkodaros leidimą), ir jei intervencija kelia tik labai nedidelę papildomą riziką, palyginti su įprasta klinikine praktika. Tokie mažos intervencijos klinikiniai tyrimai dažnai yra labai svarbūs siekiant įvertinti standartines gydymo ir diagnostikos metodus, taip optimizuojant vaistų vartojimą ir padedant siekti aukšto visuomenės sveikatos lygio. Jiems turėtų būti taikomos mažiau griežtos taisyklės, pavyzdžiui, trumpesni patvirtinimo terminai; (10) vertinant paraišką dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą visų pirma turėtų būti nagrinėjama numatoma nauda terapiniu ir visuomenės sveikatos požiūriu (tinkamumas) ir rizika tiriamam asmeniui bei jo patiriami nepatogumai. Dėl tinkamumo reikėtų atsižvelgti į daugelį aspektų, įskaitant tai, ar klinikinio tyrimo atlikimas buvo rekomenduojamas, ar privalomai nustatytas priežiūros institucijų, atsakingų už vertinimą ir leidimo pateikti vaistus rinkai suteikimą; (11) leidimų suteikimo procedūroje turėtų būti numatyta galimybė sustabdyti vertinimą, kad užsakovas reaguotų į klausimus arba pastabas, išreikštas per paraiškos dokumentų rinkinio vertinimą. Nustatant didžiausią sustabdymo trukmę reikėtų atsižvelgti į tai, ar klinikinis tyrimas yra mažos intervencijos klinikinis tyrimas, ar ne. Be to, reikėtų užtikrinti, kad, pasibaigus sustabdymui, visada būtų pakankamai laiko įvertinti pateiktą papildomą informaciją; (12) tam tikri klinikinio tyrimo paraiškos aspektai yra susiję su iš esmės nacionalinio pobūdžio arba etiniais klinikinio tyrimo aspektais. Šie klausimai neturėtų būti vertinami bendradarbiaujant visoms susijusioms valstybėms narėms; (13) leidimas atlikti klinikinį tyrimą turėtų apimti visus aspektus, susijusius su tiriamo asmens apsauga ir duomenų patikimumu bei patvarumu. Todėl leidimas atlikti klinikinį tyrimą turėtų būti vienas administracinis atitinkamos valstybės narės sprendimas; (14) reikėtų leisti, kad atitinkamos valstybės narės galėtų pačios nustatyti atitinkamą įstaigą arba įstaigas, dalyvaujančias šiame vertinime. Šis sprendimas yra kiekvienos valstybės narės vidaus organizacijos reikalas. Valstybės narės, nustatydamos atitinkamą įstaigą ar įstaigas, turėtų užtikrinti, kad procese dalyvautų visuomenės atstovai ir pacientai. Jos taip pat turėtų užtikrinti būtiną kompetenciją. Tačiau bet kuriuo atveju pagal tarptautines rekomendacijas vertinimą turėtų kartu atlikti pagrįstas skaičius asmenų, kurie turi būtiną kvalifikaciją ir patirtį. Asmenys, vertinantys paraišką, turėtų būti nepriklausomi nuo užsakovo, tyrimą atliekančios institucijos ir tyrėjų, taip pat jiems neturėtų būti daroma jokia kita netinkama įtaka; (15) praktikoje, pateikdami leidimo atlikti klinikinį tyrimą paraišką, užsakovai ne visada yra visiškai tikri, kuriose valstybėse narėse klinikinis tyrimas bus faktiškai atliekamas. Užsakovai turėtų turėti galimybę pateikti paraišką tik remiantis valstybių narių, kuriose klinikinis tyrimas gali būti atliekamas, bendrai įvertintais dokumentais; (16) užsakovui turėtų būti leidžiama atsiimti leidimo atlikti klinikinį tyrimą paraišką. Tačiau, siekiant užtikrinti patikimą vertinimo procedūrą, paraiška dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą turėtų būti atsiimama tik dėl viso klinikinio tyrimo. Turėtų būti įmanoma, kad užsakovas pateiktų naują paraišką dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą po to, kai buvo atsiimta paraiška; (17) praktiškai, tam, kad būtų pasiekti įtraukimo į tyrimus planiniai rodikliai ar dėl kitų priežasčių, užsakovams gali būti naudinga išplėsti klinikinį tyrimą įtraukiant papildomas valstybes nares po pradinio leidimo atlikti klinikinį tyrimą suteikimo. Leidimo suteikimo tvarkoje turėtų būti numatyta šio išplėtimo galimybė, tuo pačiu išvengiant naujo paraiškos vertinimo visose susijusiose valstybėse narėse, kurios dalyvavo suteikiant pradinį leidimą atlikti klinikinį tyrimą; (18) klinikiniai tyrimai paprastai yra dažnai keičiami po to, kai buvo leista juos atlikti. Tokie pakeitimai gali būti susiję su atlikimu, planu, metodais, tiriamaisiais arba pagalbiniais vaistais, tyrėju ar tyrimo vieta. Jeigu šie pakeitimai turi didelį poveikį tiriamų asmenų saugai arba teisėms arba atliekant klinikinius tyrimus gautų duomenų patikimumui ir patvarumui, turėtų būti taikoma leidimo suteikimo procedūra, panaši į pradinio leidimo suteikimo procedūrą; (19) leidimo atlikti klinikinį tyrimą paraiškos dokumentų rinkinio turinys turėtų būti suderintas, siekiant užtikrinti, kad visos valstybės narės turėtų tą pačią informaciją, ir supaprastinti klinikinių tyrimų leidimų paraiškų teikimo procesą; (20) siekiant padidinti klinikinių tyrimų skaidrumą, klinikinių tyrimų duomenys, pateikti klinikinio tyrimo paraiškai pagrįsti, turėtų būti grindžiami tik klinikiniais vaistų tyrimais, įrašytais į viešai prieinamą duomenų bazę; (21) valstybėms narėms turėtų būti leidžiama pačioms nustatyti reikalavimus dėl paraiškos dokumentų kalbos. Siekiant užtikrinti, kad leidimo atlikti klinikinį tyrimą paraiškos vertinimas galėtų būti sklandžiai atliekamas, valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę leisti vartoti bendrai suprantamą medicinos srities kalbą dokumentuose, neskirtuose tiriamam asmeniui; (22) žmogaus orumas ir teisė į asmens neliečiamybę pripažįstami Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje. Visų pirma chartijoje reikalaujama, kad bet kokios intervencijos biologijos ir medicinos srityje negali būti vykdomos be atitinkamo asmens, kuriam prieš tai buvo suteikta informacija, laisvo sutikimo. Direktyvoje 2001/20/EB buvo nustatytos išsamios tiriamų asmenų apsaugos taisyklės. Šių taisyklių turėtų būti laikomasi. Taisyklės dėl teisinio atstovo, atstovaujančio neveiksniems asmenims ir nepilnamečiams, valstybėse narėse yra skirtingos. Todėl tai turėtų likti valstybių narių kompetencija – nustatyti neveiksnių asmenų ir nepilnamečių teisinį atstovą; (23) šiame reglamente turėtų būti nustatytos aiškios taisyklės dėl informuoto asmens sutikimo ekstremalių situacijų atvejais. Tokios situacijos susijusios su atvejais, kai, pavyzdžiui, paciento būklė staiga tapo gyvybei pavojinga būkle dėl daugybinių traumų, insulto ar širdies infarkto ir reikalinga skubi medicininė intervencija. Tokiais atvejais intervencija atliekant jau patvirtintą klinikinį tyrimą gali būti neišvengiama. Tačiau tokiomis aplinkybėmis pacientui esant be sąmonės ir nesant galimybės greitai pakviesti jo teisinį atstovą, nėra įmanoma gauti informuoto asmens sutikimo prieš atliekant intervenciją. Todėl reglamente reikėtų nustatyti aiškias taisykles, pagal kurias tokių pacientų klinikiniai tyrimai galėtų būti atliekami labai griežtomis sąlygomis. Be to, minėti klinikiniai tyrimai turėtų būti tiesiogiai susiję su klinikine būkle, dėl kurios tapo neįmanoma gauti informuoto asmens sutikimo iš paciento. Turi būti paisoma bet kurio anksčiau paciento pareikšto prieštaravimo, o informuoto tiriamo asmens arba informuoto teisinio atstovo sutikimas turėtų būti gautas kuo greičiau; (24) pagal tarptautines gaires informuoto asmens laisvas sutikimas turėtų būti rašytinis, išskyrus atvejus, kai susiklosto ypatingos aplinkybės. Jis turėtų būti pagrįstas informacija, kuri yra aiški, tinkama ir suprantama tiriamam asmeniui; (25) kad pacientai galėtų įvertinti galimybes dalyvauti klinikiniuose tyrimuose ir būtų sudarytos sąlygos veiksmingai susijusios valstybės narės atliekamai klinikinio tyrimo priežiūrai, apie klinikinio tyrimo pradžią, įtraukimo į klinikinį tyrimą pabaigą ir klinikinio tyrimo pabaigą turėtų būti pranešta. Laikantis tarptautinių standartų, apie klinikinio tyrimo rezultatus turėtų būti pranešta kompetentingoms institucijoms per vienerius metus nuo klinikinio tyrimo pabaigos; (26) kad užsakovas galėtų įvertinti visą galimą svarbią saugumo informaciją, tyrėjas turėtų pranešti jam apie visus sunkius padarinius sukėlusius nepageidaujamus reiškinius; (27) užsakovas turėtų įvertinti tyrėjo pateiktą informaciją ir perduoti saugumo informaciją apie sunkius padarinius sukėlusius nepageidaujamus reiškinius, kurie yra įtariamos netikėtos sunkius padarinius sukėlusios nepageidaujamos reakcijos, Agentūrai; (28) Agentūra turėtų šią informaciją perduoti valstybėms narėms, kad jos galėtų ją įvertinti; (29) Tarptautinės konferencijos dėl žmonėms skirtų vaistų registracijos techninių reikalavimų derinimo (ICH) dalyviai sutarė dėl išsamių gerosios klinikinės praktikos gairių, kurios dabar yra tarptautiniu mastu pripažįstami standartai planuojant, atliekant ir registruojant klinikinius tyrimus ir pateikiant jų ataskaitas, atitinkantys principus, kurie pirmą kartą nustatyti Pasaulio gydytojų asociacijos Helsinkio deklaracijoje. Planuojant, atliekant ir registruojant klinikinius tyrimus ir pateikiant jų ataskaitas, gali kilti išsamių klausimų dėl atitinkamo kokybės standarto. Tokiu atveju reikėtų vadovautis ICH geros klinikinės praktikos gairėmis taikant šiame reglamente išdėstytas taisykles, su sąlyga, kad nėra kitų konkrečių rekomendacijų, nustatytų Komisijos, ir kad tos gairės nepažeidžia šio reglamento; (30) atliekant klinikinį tyrimą, užsakovas turėtų tinkamai jį stebėti, kad būtų galima užtikrinti rezultatų patikimumą bei patvarumą. Stebėsena taip pat gali prisidėti prie tiriamo asmens saugos, atsižvelgiant į klinikinio tyrimo charakteristikas ir paisant pagrindinių tiriamo asmens teisių. Nustatant stebėsenos mastą, turėtų būti atsižvelgiama į klinikinio tyrimo charakteristikas; (31) asmenys, dalyvaujantys atliekant klinikinį tyrimą, ypač tyrėjai ir kiti sveikatos priežiūros darbuotojai turėtų būti tinkamai parengti atlikti savo užduotis klinikinio tyrimo metu, o patalpos, kuriose klinikinis tyrimas turi būti atliktas, turėtų būti tinkamos klinikiniam tyrimui atlikti; (32) atsižvelgiant į klinikinio tyrimo aplinkybes turėtų būti įmanoma atsekti tiriamuosius ir tam tikrus pagalbinius vaistus siekiant užtikrinti tiriamo asmens saugą ir duomenų patikimumą bei patvarumą. Dėl tų pačių priežasčių prireikus šie vaistai turėtų būti sunaikinti ir, atsižvelgiant į klinikinio tyrimo aplinkybes, saugomi specialiomis laikymo sąlygomis; (33) vykdydamas klinikinį tyrimą, užsakovas gali sužinoti apie rimtus taisyklių pažeidimus atliekant klinikinį tyrimą. Tai turėtų būti pranešta atitinkamoms valstybėms narėms, kad jos prireikus imtųsi veiksmų; (34) išskyrus pranešimą apie įtariamas netikėtas sunkius padarinius sukėlusias nepageidaujamas reakcijas, gali būti ir kitų reiškinių, kurie yra svarbūs naudos ir rizikos santykio požiūriu ir apie kuriuos turėtų būti pranešta laiku susijusioms valstybėms narėms; (35) kai dėl nenumatytų įvykių reikia skubiai pakeisti klinikinį tyrimą, turėtų būti įmanoma, kad užsakovas ir tyrėjas imtųsi neatidėliotinų saugumo priemonių nelaukdami, kol bus suteiktas išankstinis leidimas; (36) siekiant užtikrinti, kad klinikinis tyrimas būtų atliekamas pagal protokolą ir kad tyrėjai būtų informuoti apie tiriamuosius vaistus, kuriuos jie skiria, užsakovas turėtų pateikti tyrėjams tyrėjo brošiūrą; (37) informacija, gauta atliekant klinikinius tyrimus, turėtų būti registruojama, tvarkoma ir saugoma taip, kad būtų užtikrintos tiriamo asmens teisės ir sauga, atliekant klinikinį tyrimą gautų duomenų patvarumas ir patikimumas, tikslus pranešimas ir aiškinimas, veiksminga užsakovo atliekama stebėsena ir veiksminga kontrolė, vykdoma valstybių narių arba Komisijos; (38) siekiant įrodyti, kad laikomasi protokolo ir šio reglamento, užsakovas ir tyrėjas turėtų išsaugoti klinikinio tyrimo pagrindinę bylą, kurioje yra atitinkamų dokumentų veiksmingai priežiūrai užtikrinti (užsakovo atliekama stebėsena ir valstybių narių ir Komisijos vykdomos patikros). Klinikinių tyrimų pagrindinė byla turėtų būti tinkamai archyvuojama sudarant galimybę kontrolei, kai klinikinis tyrimas bus baigtas; (39) vaistams, skirtiems moksliniams tyrimams ir bandymams, netaikoma 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus[19]. Tokie vaistai – tai vaistai, vartojami atliekant klinikinį tyrimą. Jiems turėtų būti taikomos specialios taisyklės, atsižvelgiant į jų ypatumus. Nustatant šias taisykles, reikėtų atskirti tiriamuosius vaistus (tiriamasis ir kontrolinis vaistai, įskaitant placebą) ir pagalbinius vaistus (vaistai vartojami atliekant klinikinius tyrimus, bet ne tiriamieji vaistai), kaip antai vaistai, vartojami asmens pagrindinėms ligoms gydyti, provokaciniams mėginiams skirtos medžiagos, vaistai gyvybei gelbėti arba vaistai, vartojami siekiant įvertinti klinikinio tyrimo rezultatus. Pagalbiniai vaistai neturėtų apimti kartu vartojamų, t. y. su klinikiniu tyrimu nesusijusių ir nesvarbių tyrimo planavimui vaistų; (40) sąlyga siekiant užtikrinti tiriamo asmens saugą ir atliekant klinikinius tyrimus gautų duomenų patikimumą ir patvarumą ir siekiant leisti platinti tiriamuosius ir pagalbinius vaistus klinikinių tyrimų vietose visoje Sąjungoje, turėtų būti nustatytos tiriamųjų ir pagalbinių vaistų gamybos ir importo taisyklės. Kaip jau yra taikant Direktyvos 2001/20/EB nuostatas, tos taisyklės turėtų atspindėti dabartinę vaistų , kuriems taikoma Direktyva 2001/83/EB, geros gamybos praktiką. Tam tikrais konkrečiais atvejais turėtų būti numatyta galimybė leisti nukrypti nuo šios taisyklės, kad būtų galima lengviau atlikti klinikinį tyrimą. Todėl taikomos taisyklės turėtų leisti tam tikrą lankstumą, jei nebus pažeidžiama tiriamų asmenų sauga ir atliekant klinikinį tyrimą gautų duomenų patikimumas bei patvarumas; (41) tiriamieji ir pagalbiniai vaistai turėtų būti atitinkamai paženklinti, siekiant užtikrinti tiriamų asmenų saugą ir atliekant klinikinius tyrimus gautų duomenų patikimumą ir patvarumą ir kad būtų galima paskirstyti tuos vaistus klinikinių tyrimų centrams visoje Sąjungoje. Ženklinimo taisykles reikėtų pritaikyti prie rizikos asmenų saugai ir duomenų, gautų atliekant klinikinius tyrimus, patikimumui ir patvarumui. Jei tiriamasis arba pagalbinis vaistas jau tiekiamas rinkai kaip registruotas vaistas pagal Direktyvą 2001/83/EB, paprastai neturėtų būti reikalaujama jokio papildomo ženklinimo, jei tai atvirieji tyrimai. Be to, yra specifinių vaistų, pvz., radioaktyviųjų preparatų, naudojamų kaip diagnostiniai tiriamieji vaistai, kuriems bendrosios ženklinimo taisyklės netinka dėl griežtos radioaktyviųjų preparatų naudojimo klinikiniuose tyrimuose kontrolės; (42) siekiant užtikrinti aiškią atsakomybę, sąvoka rėmėjas (užsakovas) klinikinio tyrimo atveju, laikantis tarptautinių gairių, buvo nustatyta Direktyvoje 2001/20/EB. Ši sąvoka turėtų išlikti; (43) praktikoje tai gali būti pavieniai, neoficialūs mokslo darbuotojų ir mokslinių tyrimų įstaigų, kurie kartu atlieka klinikinį tyrimą, tinklai. Tokie tinklai turėtų būti pajėgūs kartu užsakyti klinikinį tyrimą. Tam, kad nesusilpnėtų atsakomybės sąvoka, kai yra keli klinikinio tyrimo užsakovai, jiems turėtų būti taikomos visos užsakovo prievolės pagal šį reglamentą. Tačiau bendro užsakymo užsakovams turėtų būti leidžiama dalytis užsakovo atsakomybe sudarant sutartis; (44) klinikinio tyrimo užsakovas gali būti trečiojoje šalyje. Siekiant palengvinti priežiūrą ir kontrolę, užsakovas, esantis trečiojoje šalyje, turėtų paskirti Sąjungoje asmenį ryšiams, kad atitinkamos valstybės narės kompetentinga institucija galėtų palaikyti ryšį su užsakovu. Asmeniu ryšiams gali būti juridinis ar fizinis asmuo. (45) jeigu dėl žalos, padaryta tiriamam asmeniui atliekant klinikinį tyrimą atsiranda civilinė arba baudžiamoji tyrėjo ar užsakovo atsakomybė, atsakomybės sąlygos tokiais atvejais, įskaitant priežastingumo ir žalos dydžio bei sankcijų klausimus, ir toliau turėtų būti reglamentuojamos nacionalinės teisės aktuose; (46) atliekant klinikinius tyrimus su neregistruotais tiriamaisiais vaistais, arba jei intervencija kelia bent kiek reikšmingą riziką tiriamo asmens saugai, sėkmingai įrodytos žalos atlyginimas turėtų būti užtikrintas pagal taikomus įstatymus; (47) šiuo metu tokios žalos atlyginimas atliekamas draudimo būdu. Šis draudimas gali būti skirtas žalai, kurią užsakovas ir tyrėjas turi atlyginti tiriamam asmeniui nustatytos atsakomybės atveju, kompensuoti. Jo lėšomis taip pat galima kompensuoti žalą tiriamam asmeniui tiesiogiai be išankstinio užsakovo arba tyrėjo atsakomybės nustatymo. Patirtis rodo, kad draudimo rinka yra maža ir draudimo išlaidos būtų neproporcingai didelės. Be to, atsakomybės reglamentavimas valstybėse narėse labai skiriasi, taigi daugiašalio tyrimo užsakovui sunku ir sudėtinga gauti draudimą pagal tuos nacionalinius įstatymus. Todėl kiekviena valstybė narė turėtų sukurti nacionalinį žalos atlyginimo mechanizmą tiriamų asmenų patirtai žalai kompensuoti pagal tos valstybės narės įstatymus; (48) susijusioms valstybėms narėms turėtų būti suteikta teisė klinikinį tyrimą nutraukti prieš laiką, sustabdyti ar pakeisti; (49) siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi šio reglamento, valstybės narės turėtų sugebėti atlikti patikras ir jose turi būti pakankamai išteklių patikroms atlikti; (50) Komisija turėtų galėti patikrinti, ar valstybės narės tinkamai prižiūri, ar laikomasi šio reglamento. Be to, reikėtų, kad Komisija galėtų kontroliuoti, ar trečiųjų šalių reguliavimo sistemos užtikrina, kad būtų laikomasi šio reglamento ir Direktyvos 2001/83/EB konkrečių nuostatų dėl klinikinių tyrimų, vykdomų trečiosiose šalyse; (51) siekiant supaprastinti ir palengvinti informacijos srautą tarp užsakovų ir valstybių narių bei tarp pačių valstybių narių, Komisija turėtų sukurti ir prižiūrėti duomenų bazę, prieinamą per portalą; (52) duomenų bazėje turėtų būti pateikta visa svarbi informacija dėl klinikinio tyrimo. Klinikiniame tyrime dalyvaujančių tiriamų asmenų asmens duomenys ES duomenų bazėje neturėtų būti registruojami. Informacija duomenų bazėje turėtų būti vieša, nebent dėl konkrečių priežasčių tam tikra informacija neturėtų būti skelbiama, siekiant apsaugoti teisę į asmens privatų gyvenimą ir teisę į asmens duomenų apsaugą, nustatytas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsniuose; (53) valstybėje narėje gali būti keletas institucijų, dalyvaujančių suteikiant leidimą atlikti klinikinius tyrimus. Siekiant užtikrinti veiksmingą ir efektyvų bendradarbiavimą tarp valstybių narių, kiekviena valstybė narė turėtų paskirti vieną kontaktinį centrą; (54) šiame reglamente nustatytą leidimo suteikimo procedūrą daugiausia kontroliuoja valstybės narės. Tačiau Komisija turėtų skatinti, kad ši procedūra gerai veiktų pagal šį reglamentą; (55) siekiant vykdyti šiame reglamente nustatytą veiklą valstybėms narėms turėtų būti leidžiama imti rinkliavas. Tačiau valstybės narės neturėtų reikalauti, kad būtų keli mokėjimai įvairioms įstaigoms, konkrečioje valstybėje narėje vertinančioms paraišką dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą; (56) siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai priimti įgyvendinimo teisės aktus, susijusius su patikromis. Šiais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi vadovaujantis 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai[20]; (57) siekiant užtikrinti, kad dokumentai ir informacija, pateikti paraiškoje leisti atlikti klinikinį tyrimą arba padaryti esminį pakeitimą, leistų įvertinti paraišką, atsižvelgiant į technikos pažangą ir pasaulinius norminius reikalavimus ir siekiant užtikrinti aukšto lygio tiriamo asmens apsaugą ir klinikinio tyrimo metu gautų duomenų patikimumą bei patvarumą, sukūrus gerai veikiantį saugumo pranešimų teikimo procesą ir nustačius išsamius klinikiniuose tyrimuose vartojamų vaistų gamybos ir ženklinimo reikalavimus, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti deleguotuosius teisės aktus pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį iš dalies pakeisti dokumentus, ir informaciją, kuri turi būti pateikiama paraiškoje leisti atlikti klinikinį tyrimą arba daryti esminį pakeitimą, iš dalies keisti techninius klinikinio tyrimo saugumo pranešimų aspektus, priimti išsamias geros gamybos praktikos reikalavimus ir iš dalies keisti informacijos, kuri turi būti pateikta ženklinant klinikiniame tyrime vartojamus vaistus, sąrašą. Ypač svarbu, kad Komisija parengiamųjų darbų metu tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Rengdama ir sudarydama deleguotuosius teisės aktus Komisija turėtų užtikrinti, kad susiję dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduoti Europos Parlamentui ir Tarybai; (58) Direktyvos 2001/83/EB 4 straipsnio 5 dalyje nustatyta, kad nacionaliniai teisės aktai, kuriais draudžiama naudoti žmogaus arba gyvūno bet kokios konkrečios rūšies ląsteles arba toks naudojimas yra ribojamas, neturėtų būti iš esmės paveikti direktyvos ir visų joje minimų reglamentų. Be to, šis reglamentas neturėtų turėti įtakos nacionaliniams teisės aktams, kuriais draudžiama naudoti žmogaus arba gyvūno bet kokios konkrečios rūšies ląsteles arba toks naudojimas yra ribojamas. Kaip ir pagal Direktyvą 2001/83/EB, valstybės narės turėtų pranešti Komisijai apie šias nacionalines nuostatas; (59) 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo[21] taikoma tvarkant asmens duomenis valstybėse narėse, prižiūrint valstybių narių kompetentingoms institucijoms, visų pirma viešojo sektoriaus nepriklausomoms valstybių narių paskirtoms institucijoms, o 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo[22] taikomas Komisijos ir Agentūros pagal šį reglamentą atliekamam asmens duomenų tvarkymui, prižiūrint Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnui; (60) nepažeidžiant nacionalinių gydymo išlaidų ir jų kompensavimo sistemų, asmenys neturėtų mokėti už tiriamuosius vaistus; (61) leidimo suteikimo tvarka, nustatyta šiame reglamente, turėtų būti taikoma kuo greičiau, kad užsakovai galėtų gauti naudos iš supaprastintos leidimo suteikimo procedūros. Tačiau siekiant sudaryti sąlygas sukurti Sąjungos lygmens išplėstines IT funkcijas, kurių reikalaujama pagal leidimo suteikimo tvarką, tikslinga numatyti pagrįstą pereinamąjį laikotarpį prieš pradedant taikyti šį reglamentą; (62) Direktyva 2001/20/EB turėtų būti panaikinta, siekiant užtikrinti, kad reglamentuojant klinikinių tyrimų atlikimą Sąjungoje būtų taikomas tik vienas taisyklių rinkinys. Siekiant palengvinti perėjimą prie šiame reglamente nustatytų taisyklių, užsakovams turėtų būti leidžiama pradėti ir atlikti klinikinį tyrimą pagal Direktyvą 2001/20/EB ir pereinamuoju laikotarpiu; (63) šis reglamentas dera su pagrindiniais tarptautinių gairių dokumentais dėl klinikinių tyrimų, pavyzdžiui, naujausios redakcijos Pasaulio gydytojų asociacijos Helsinkio deklaracijos (2008 m.) ir gerosios klinikinės praktikos gairėmis, kurios nustatytos remiantis Helsinkio deklaracija; (64) šis reglamentas grindžiamas dvigubu teisiniu pagrindu, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsniu ir 168 straipsnio 4 dalies c punktu. Juo siekiama sukurti klinikinių tyrimų ir žmonėms skirtų vaistų vidaus rinką, kurios pagrindas – aukštas sveikatos apsaugos lygis. Be to, šiame reglamente nustatyti aukšti vaistų kokybės ir saugumo standartai, kad būtų atsižvelgiama į bendras šių vaistų saugumo problemas. Abiejų tikslų siekiama tuo pačiu metu. Abu tikslai yra neatskiriamai susiję ir nėra antriniai vienas kito atžvilgiu. Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsnio požiūriu šiuo reglamentu suderinamos klinikinių tyrimų atlikimo ES taisyklės, todėl užtikrinamas vidaus rinkos veikimas atliekant klinikinį tyrimą keliose valstybėse narėse ar visoje Sąjungoje, duomenų, gautų atliekant klinikinį tyrimą ir pateiktų paraiškoje dėl leidimo atlikti kitą klinikinį tyrimą arba tiekti rinkai vaistą, priimtinumas visoje Sąjungoje ir laisvas vaistų, vartojamų atliekant klinikinį tyrimą, judėjimas. Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 168 straipsnio 4 dalies c punkto požiūriu šiuo reglamentu nustatomi aukšti vaistų kokybės ir saugumo standartai užtikrinant, kad atliekant klinikinius tyrimus gauti duomenys būtų patikimi ir patvarūs, ir taip užtikrinant, kad gydymo būdai ir vaistai, kurie turėtų pagerinti pacientų gydymą, būtų grindžiami patikimais ir patvariais duomenimis. Be to, šiame reglamente nustatomi aukšti klinikiniuose tyrimuose vartojamų vaistų kokybės ir saugumo standartai, taip užtikrinant klinikiniame tyrime tiriamų asmenų saugą; (65) šiame reglamente paisoma pagrindinių teisių ir laikomasi principų, pripažintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ir visų pirma žmogaus orumo, asmens neliečiamybės, vaiko teisių, teisių į privatų ir šeimos gyvenimą, teisės į asmens duomenų apsaugą ir meno ir mokslo laisvės. Valstybės narės šį reglamentą turėtų taikyti nepažeisdamos tų teisių ir principų; (66) kadangi šio reglamento tikslo, t. y. užtikrinti, kad visoje Sąjungoje klinikinių tyrimų duomenys būtų patikimi ir patvarūs kartu užtikrinant tiriamų asmenų saugą ir teises, negalima tinkamai pasiekti valstybių narių lygmeniu, o dėl priemonės veiklos masto jo būti galima geriau pasiekti Sąjungos lygmeniu, Sąjunga gali imtis priemonių pagal subsidiarumo principą, kaip nustatyta Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: I SKYRIUS Bendrosios nuostatos 1 straipsnis Taikymo sritis Šis reglamentas taikomas klinikiniams tyrimams, atliekamiems Sąjungoje. Jis netaikomas neintervenciniams tyrimams. 2 straipsnis Sąvokų apibrėžtys Šiame reglamente taikomos terminų – vaistas, radioaktyvieji preparatai, nepageidaujama reakcija, sunki nepageidaujama reakcija (sunkius padarinius sukėlusi nepageidaujama reakcija), pirminė pakuotė ir antrinė pakuotė - Direktyvos 2001/83/EB 1 straipsnio 2, 6, 11, 12, 23 ir 24 punktuose nustatytos apibrėžtys. Taip pat taikomos šių terminų apibrėžtys: (1) klinikinis eksperimentinis tyrimas – bet kuris su žmonėmis susijęs tyrimas, skirtas a) išsiaiškinti arba patikrinti klinikinį, farmakologinį arba kitokį farmakodinaminį vieno ar kelių vaistų poveikį; b) nustatyti visas nepageidaujamas reakcijas į vieną ar daugiau vaistų; arba c) ištirti vieno ar kelių vaistų rezorbciją, pasiskirstymą, metabolizmą ir išskyrimą; kuriuo siekiama užtikrinti jų saugumą ir veiksmingumą. (2) klinikinis tyrimas – klinikinis eksperimentinis tyrimas, kuris atitinka bet kurią iš šių sąlygų: a) tiriamieji vaistai nėra registruoti; b) pagal klinikinio eksperimentinio tyrimo protokolą tiriamieji vaistai nėra naudojami laikantis susijusios valstybės narės suteikto rinkodaros leidimo sąlygų; c) susieti tiriamą asmenį ir tam tikrą gydymo strategiją yra nuspręsta iš anksto ir tai nėra įprasta susijusios valstybės narės klinikinė praktika; d) sprendimas išrašyti tiriamuosius vaistus priimamas kartu su sprendimu įtraukti asmenį į klinikinį eksperimentinį tyrimą; e) be įprastų klinikinės praktikos procedūrų, tiriamiems asmenims taikomos diagnostikos ar stebėsenos procedūros. (3) mažos intervencijos klinikinis tyrimas – klinikinis tyrimas, kuri atitinka visas šias sąlygas: a) tiriamieji vaistai yra registruoti; b) pagal klinikinio tyrimo protokolą tiriamieji vaistai vartojami laikantis jų rinkodaros leidimo sąlygų arba jų vartojimas yra standartinio gydymo bet kurioje susijusioje valstybėje narėje dalis; c) papildomos diagnostikos ar stebėsenos procedūros neturi kelti didesnės papildomos rizikos nei minimali arba būti našta užtikrinant tiriamųjų asmenų saugą, palyginti su įprasta klinikine praktika bet kurioje susijusioje valstybėje narėje. (4) neintervencinis eksperimentinis tyrimas – kitas nei klinikinis tyrimas klinikinis eksperimentinis tyrimas; (5) tiriamasis vaistas – vaistas, kuris atliekant klinikinį tyrimą yra tiriamas ar naudojamas kaip kontrolinis vaistas, įskaitant placebą; (6) įprasta klinikinė praktika – gydymo režimas, paprastai taikomas ligai ar sutrikimui gydyti ar diagnozuoti arba jų išvengti; (7) pažangiosios terapijos tiriamasis vaistas – tiriamasis vaistas, kuris yra pažangiosios terapijos vaistas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1394/2007[23] 2 straipsnio 1 dalyje; (8) pagalbinis vaistas – vaistas, naudojamas klinikiniuose tyrimuose, bet ne kaip tiriamasis vaistas; (9) registruotas tiriamasis vaistas – vaistas, registruotas pagal Reglamentą (EB) Nr. 726/2004, arba bet kurioje susijusioje valstybėje narėje registruotas pagal Direktyvą 2001/83/EB, nepaisant vaisto, kuris naudojamas kaip tiriamasis vaistas, ženklinimo pakeitimų; (10) registruotasis pagalbinis vaistas – vaistas, registruotas pagal Reglamentą (EB) Nr. 726/2004, arba bet kurioje susijusioje valstybėje narėje registruotas pagal Direktyvą 2001/83/EB, nepaisant vaisto, kuris naudojamas kaip pagalbinis vaistas, ženklinimo pakeitimų; (11) susijusi valstybė narė – valstybė narė, kurioje paraiška leisti atlikti klinikinį tyrimą arba daryti esminį pakeitimą buvo pateikta pagal šio reglamento II ir III skyrius; (12) esminis pakeitimas – bet kokio klinikinio tyrimo aspekto pakeitimas, kuris padarytas pranešus apie sprendimą, nurodytą 8, 14, 19, 20 ir 23 straipsniuose, kuris gali daryti didelį poveikį tiriamų asmenų saugai arba teisėms, arba duomenų, gautų per klinikinį tyrimą, patikimumui ir patvarumui; (13) užsakovas – asmuo, bendrovė, institucija arba organizacija, kuri prisiima atsakomybę už klinikinio tyrimo inicijavimą ir valdymą; (14) tyrėjas – asmuo, atsakingas už klinikinio tyrimo atlikimą klinikinio tyrimo vietoje; (15) tiriamasis asmuo – asmuo, klinikiniame vaistų tyrime dalyvaujantis kaip tiriamojo vaisto gavėjas arba kaip kontrolinis tiriamasis asmuo; (16) nepilnametis – asmuo, kuris pagal susijusios valstybės narės įstatymus yra jaunesnis nei turintis teisinę kompetenciją duoti informuoto asmens sutikimą; (17) neveiksnus tiriamasis asmuo – asmuo, kuris dėl kitų priežasčių nei amžius, kurio sulaukus suteikiama teisinė kompetencija duoti informuoto asmens sutikimą, yra juridiškai neveiksnus duoti informuoto asmens sutikimą pagal susijusios valstybės narės įstatymus; (18) teisinis atstovas – fizinis arba juridinis asmuo, institucija ar įstaiga, kuri pagal susijusios valstybės narės įstatymus duoda informuoto asmens sutikimą dėl tiriamo asmens, kuris yra neveiksnus arba nepilnametis; (19) informuoto asmens sutikimas – procesas, kuriuo asmuo savanoriškai patvirtina savo norą dalyvauti tam tikrame tyrime, po to, kai buvo informuotas apie visus aspektus, kurie yra svarbūs asmens sprendimui dalyvauti; (20) protokolas – dokumentas, kuriame nurodomi klinikinio tyrimo tikslai, planas, metodai, statistiniai aspektai ir tyrimo organizavimo būdai; (21) gamyba – visa ir dalinė gamyba, taip pat įvairūs padalijimo, pakavimo, ženklinimo procesai (įskaitant kodavimą); (22) klinikinio tyrimo pradžia – pirmasis galimo tiriamojo asmens įtraukimo veiksmas, išskyrus atvejus, kai protokole nustatyta kitaip; (23) klinikinio tyrimo pabaiga – paskutinis paskutinio tiriamojo asmens apsilankymas, išskyrus atvejus, kai protokole nustatyta kitaip; (24) laikinas klinikinio tyrimo nutraukimas – veiksmas, kai užsakovas nutraukia klinikinį tyrimą, bet ketina jį atnaujinti; (25) klinikinio tyrimo sustabdymas – veiksmas, kai valstybė narė nutraukia klinikinį tyrimą; (26) geroji klinikinė praktika – išsamus etinių ir moksliškai pagrįstų kokybės reikalavimų dėl klinikinių tyrimų planavimo, atlikimo, stebėsenos, auditavimo, registravimo, analizės ir ataskaitų teikimo rinkinys, kuriuo užtikrinama tiriamųjų asmenų teisių, saugos ir gerovės apsauga ir kad per klinikinius tyrimus gauti duomenys būtų patikimi ir patvarūs; (27) patikra – kompetentingos institucijos atliekamas dokumentų, priemonių, įrašų, kokybės užtikrinimo priemonių bei visų kitų išteklių, kuriuos kompetentinga institucija mano esant susijusius su klinikiniu tyrimu ir kurie gali būti tyrimo vietoje, užsakovo ir (arba) sutartinių mokslinių tyrimų organizacijos ar kitų padalinių, kuriose kompetentingos institucijos manymu derėtų atlikti tikrinimą, patalpose, oficialus tikrinimas; (28) nepageidaujamas reiškinys – bet koks nepageidaujamas medicininis reiškinys, patiriamas tiriamojo asmens, kuriam paskirtas vaistas, ir atsirandantis nebūtinai dėl šio gydymo; (29) sunkius padarinius sukėlęs nepageidaujamas reiškinys – bet koks nepageidaujamas medicininis reiškinys, dėl kurio, nesvarbu kokio jis masto, pacientą reikėjo hospitalizuoti ar pratęsti stacionarų gydymą, kuris sukelia nuolatinę arba pastebimą negalią ar neveiksnumą arba apsigimimą ar įgimtą ydą, kuris kelia pavojų gyvybei arba kuris yra mirties priežastis; (30) netikėta sunkius padarinius sukėlusi nepageidaujama reakcija – sunkius padarinius sukėlusi nepageidaujama reakcija, kurios pobūdis, stiprumas arba padariniai neatitinka referencinės saugumo informacijos. Šiame reglamente tiriamasis asmuo, kuris yra apibrėžiamas kaip nepilnametis ir kartu neveiksnus asmuo, laikomas neveiksniu asmeniu. 3 straipsnis Bendrasis principas Klinikinis tyrimas gali būti atliekamas tik tada, jei – asmens teisės, sauga ir gerovė bus apsaugoti; taip pat – duomenys, gauti atliekant klinikinį tyrimą, bus patikimi ir patvarūs. II Skyrius Leidimo atlikti klinikinį tyrimą suteikimo procedūra 4 straipsnis Išankstinis leidimas Klinikiniam tyrimui atlikti reikalingas leidimas, suteiktas pagal šį skyrių. 5 straipsnis Paraiškos pateikimas 1. Norėdamas gauti leidimą, užsakovas pateikia paraiškos dokumentų rinkinį numatomoms susijusioms valstybėms narėms naudodamas portalą, nurodytą 77 straipsnyje (toliau – ES portalas). Užsakovas pasiūlo vieną iš susijusių valstybių narių kaip ataskaitą rengiančią valstybę narę. Kai siūloma ataskaitą rengianti valstybė narė nenori būti ataskaitą rengiančia valstybe nare, ji susitaria su kita susijusia valstybe nare, kad pastaroji bus ataskaitą rengianti valstybė narė. Jei susijusi valstybė narė sutinka būti ataskaitą rengiančia valstybe nare, siūloma ataskaitą rengianti valstybė narė tampa ataskaitą rengiančia valstybe nare. 2. Per šešias dienas nuo paraiškos dokumentų rinkinio pateikimo siūloma ataskaitą rengianti valstybė narė praneša užsakovui per ES portalą apie šiuos dalykus: (a) ar ji yra ataskaitą rengianti valstybė narė, ar kuri kita susijusi valstybė narė yra ataskaitą rengianti valstybė narė; (b) ar klinikinis tyrimas patenka į šio reglamento taikymo sritį; (c) ar paraiška tinkamai užpildyta, kaip nurodyta I priede; (d) ar klinikinis tyrimas yra mažos intervencijos klinikinis tyrimas, kaip teigia užsakovas. 3. Jei siūloma ataskaitą rengianti valstybė narė nieko nepranešė užsakovui per laikotarpį, minimą 2 dalyje, laikoma, kad klinikiniam tyrimui, dėl kurio pateikta paraiška, taikomas šis reglamentas, paraiška laikoma išsamia, klinikinis tyrimas laikomas mažos intervencijos klinikiniu tyrimu, jei taip teigia užsakovas, ir siūloma ataskaitą rengianti valstybė narė laikoma ataskaitą rengiančia valstybe nare. 4. Jei siūloma ataskaitą rengianti valstybė narė nustato, kad paraiška yra neišsami, kad klinikinis tyrimas nepatenka į šio reglamento taikymo sritį, arba, kad klinikinis tyrimas nėra mažos intervencijos klinikinis tyrimas, nors taip teigia užsakovas, ji informuoja apie tai užsakovą per ES portalą ir nustato ne daugiau kaip šešias dienas užsakovui pateikti pastabas arba papildyti paraišką per ES portalą. Tais atvejais, kai užsakovas nepateikia pastabų ar nepapildo paraiškos per laikotarpį, nurodytą pirmoje pastraipoje, paraiška laikoma atsiimta. Jeigu siūloma ataskaitą rengianti valstybė narė per tris dienas nuo pastabų ar papildytos paraiškos gavimo nieko nepranešė užsakovui pagal 2 dalies a–d punktus, paraiška laikoma išsamia, laikoma, kad klinikiniam tyrimui taikomas šis reglamentas, klinikinis tyrimas laikomas mažos intervencijos klinikiniu tyrimu, jei taip teigia užsakovas, o siūloma ataskaitą rengianti valstybė narė laikoma ataskaitą rengiančia valstybe nare. 5. Šiame skyriuje data, kai užsakovui buvo pateiktas pranešimas pagal šio straipsnio 2 dalį, laikoma paraiškos validacijos data. Tais atvejais, kai užsakovui nėra pranešta, validacijos data yra paskutinė laikotarpių, nurodytų šio straipsnio 2 ir 4 dalyse, data. 6 straipsnis Vertinimo ataskaita. 1 dalyje nurodyti aspektai 1. Ataskaitą rengianti valstybė narė įvertina paraišką atsižvelgdama į šiuos aspektus: (a) atitiktis V skyriaus nuostatoms atsižvelgiant į: i) numatomą naudą terapiniu ir visuomenės sveikatos požiūriu pagal visas šias charakteristikas – – tiriamųjų vaistų savybes ir žinias apie juos; – klinikinio tyrimo svarbą, atsižvelgiant į dabartines mokslo ir technikos žinias, ir į tai, ar klinikinis tyrimas buvo rekomenduotas ar pareikalautas atlikti priežiūros institucijų, atsakingų už vertinimą ir leidimo pateikti vaistus rinkai suteikimą; – duomenų, gautų atliekant klinikinį vaistų tyrimą, patikimumą ir patvarumą atsižvelgiant į statistikos metodus, tyrimo planą ir metodiką, įskaitant imčių dydį ir randomizavimą, lyginamąjį vaistą ir rezultatus; ii) riziką tiriamam asmeniui ir jo patiriamus nepatogumus pagal visas šias charakteristikas: – tiriamųjų vaistų ir pagalbinių vaistų savybes ir žinias apie juos; – intervencijos charakteristikas, palyginti su įprasta klinikine praktika; – saugumo priemones, įskaitant nuostatas dėl rizikos mažinimo priemonių, stebėsenos, saugumo pranešimų ir saugumo plano; – riziką tiriamo asmens sveikatai dėl klinikinės būklės, dėl kurios tiriamasis vaistas yra tiriamas; (b) atitiktis IX skyriuje nurodytiems reikalavimams, susijusiems su tiriamųjų ir pagalbiniu vaistų gamyba ir importu; (c) atitiktis ženklinimo reikalavimams, nustatytiems X skyriuje; (d) tyrėjo brošiūros išsamumas ir tinkamumas. 2. Ataskaitą rengianti valstybė narė parengia vertinimo ataskaitą. 1 dalyje nurodytų aspektų vertinimas yra vertinimo ataskaitos I dalis. 3. Vertinimo ataskaitoje turi būti viena iš šių išvadų dėl aspektų, nagrinėjamų vertinimo ataskaitos I dalyje: a) klinikinio tyrimo atlikimas yra priimtinas atsižvelgiant į šiame reglamente nustatytus reikalavimus; b) klinikinis tyrimas yra priimtinas atsižvelgiant į šiame reglamente nustatytus reikalavimus, tačiau laikantis specialių sąlygų, kurios turi būti specialiai nurodytos toje išvadoje; c) klinikinio tyrimo atlikimas nėra priimtinas atsižvelgiant į reikalavimus, nustatytus šiame reglamente. 4. Ataskaitą rengianti valstybė narė pateikia vertinimo ataskaitos I dalį, įskaitant jos išvadas, užsakovui ir kitoms susijusioms valstybėms narėms per šiuos laikotarpius: (a) per 10 dienų nuo mažos intervencijos klinikinių tyrimų validacijos datos; (b) per 25 dienas nuo kitų klinikinių tyrimų, išskyrus mažos intervencijos klinikinius tyrimus, validacijos datos; (c) per 30 dienų nuo bet kurio klinikinio tyrimo su pažangiosios terapijos vaistu validacijos datos. Šiame skyriuje vertinimo data yra data, kurią vertinimo ataskaita pateikta užsakovui ir kitoms susijusioms valstybėms narėms. 5. Iki vertinimo datos bet kuri susijusi valstybė narė gali perduoti informaciją dėl su paraiška susijusių motyvų ataskaitą rengiančiai valstybei narei. Ataskaitą rengianti valstybė narė į šiuos motyvus tinkamai atsižvelgia. 6. Ataskaitą rengianti valstybė narė (ir tik ji) nuo validacijos datos iki vertinimo datos gali prašyti užsakovo papildomų paaiškinimų, atsižvelgdama į aplinkybes, nurodytas šio straipsnio 5 dalyje. Gavusi papildomus paaiškinimus ataskaitą rengianti valstybė narė gali ne ilgiau kaip 10 dienų (jei tai mažos intervencijos klinikiniai tyrimai) arba ne ilgiau kaip 20 dienų (jei tai kiti nei mažos intervencijos klinikiniai tyrimai) laikinai sustabdyti laikotarpį, nurodytą šio straipsnio 4 dalyje. Jei, gavus papildomų paaiškinimų, likęs laikotarpis pateikti vertinimo ataskaitos I dalį yra trumpesnis nei trys dienos (jei tai mažos intervencijos klinikiniai tyrimai) ir trumpesnis kaip penkios dienas (jei tai kiti nei mažos intervencijos klinikiniai tyrimai), jis turi būti pratęstas iki trijų ir penkių dienų atitinkamai. Tais atvejais, kai užsakovas nepateikia papildomų paaiškinimų per ataskaitą rengiančios valstybės narės pagal antrą pastraipą nustatytą laikotarpį, paraiška laikoma atsiimta. Prašymas pateikti papildomus paaiškinimus ir papildomi paaiškinimai pateikiami per ES interneto portalą. 7. Užsakovas gali savo iniciatyva keisti paraiškos turinį tik nuo validacijos datos iki vertinimo datos ir tik jei yra tinkamai pagrįstų priežasčių. Šiuo atveju ataskaitą rengianti valstybė narė, atsižvelgdama į paraiškos turinio keitimo mastą, gali sustabdyti laikotarpį, nurodytą šio straipsnio 4 dalyje, ne ilgiau kaip 60 dienų. 7 straipsnis Vertinimo ataskaita. II dalyje nurodyti aspektai 1. Kiekviena susijusi valstybė narė vertina paraišką savo teritorijoje atsižvelgdama į šiuos aspektus: (a) atitiktį reikalavimams dėl informuoto asmens sutikimo, kaip nustatyta V skyriuje; (b) atitiktį reikalavimams dėl atlyginimo arba kompensacijos tyrėjams bei tiriamiems asmenims, kaip nustatyta V skyriuje; (c) atitiktį reikalavimams dėl tiriamų asmenų įtraukimo, kaip nustatyta V skyriuje; (d) atitiktį Direktyvai 95/46/EB; (e) atitiktį 46 straipsniui; (f) atitiktį 47 straipsniui; (g) atitiktį 72 straipsniui; (h) atitiktį taikomoms taisyklėms dėl iš tiriamo asmens paimtų biologinių mėginių rinkimo, saugojimo ir naudojimo ateityje. Vertinimo aspektai, nurodyti pirmoje pastraipoje, yra vertinimo ataskaitos II dalis. 2. Kiekviena susijusi valstybė narė turi užbaigti vertinimą per dešimt dienų nuo validacijos datos. Remdamasi pagrįstomis priežastimis ji gali prašyti užsakovo papildomų paaiškinimų dėl 1 dalyje nurodytų aspektų per tą laikotarpį. 3. Siekdama gauti užsakovo papildomus paaiškinimus susijusi valstybė narė gali laikinai sustabdyti 2 dalyje nurodytą laikotarpį ne ilgiau kaip dešimčiai dienų. Jei, gavus papildomų paaiškinimų, likęs laikotarpis vertinimui užbaigti, kaip nurodyta 1 dalyje, yra trumpesnis nei penkios dienos, jis turi būti pratęstas iki penkių dienų. Tais atvejais, kai užsakovas nepateikia papildomų paaiškinimų per valstybės narės pagal pirmą pastraipą nustatytą laikotarpį, paraiška laikoma atsiimta. Paraiška laikoma atsiimta tik susijusioje valstybėje narėje. Prašymas ir papildomi paaiškinimai pateikiami per ES interneto portalą. 8 straipsnis Sprendimas dėl klinikinio tyrimo 1. Kiekviena susijusi valstybė narė praneša užsakovui per ES portalą apie tai, ar klinikinis tyrimas yra leidžiamas, ar jis leidžiamas su tam tikromis sąlygomis, ar leidimas nesuteikiamas. Pranešimas pateikiamas kaip vienas sprendimas per dešimt dienų nuo vertinimo dienos arba paskutinę 7 straipsnyje nurodytą vertinimo dieną, pasirenkant vėlesnę datą. 2. Jei ataskaitą rengiančios valstybės narės išvada dėl vertinimo ataskaitos I dalies yra ta, kad klinikinis tyrimas yra priimtinas arba priimtinas tam tikromis sąlygomis, susijusios valstybės išvada turi būti ta pati, kaip ir ataskaitą rengiančios valstybės narės išvada. Nepaisant pirmos pastraipos, susijusi valstybė narė gali nesutikti su ataskaitą rengiančios valstybės narės išvada tik dėl šių motyvų: (a) labai skiriasi įprasta klinikinė praktika susijusioje valstybėje narėje ir ataskaitą rengiančioje valstybėje narėje, o tai lemtų prastesnį tiriamo asmens gydymą, nei įprastomis klinikinės praktikos sąlygomis; (b) pažeidžiami nacionalinės teisės aktai, nurodyti 86 straipsnyje. Jeigu susijusi valstybė narė nepritaria išvadai, remdamasi antros pastraipos a punktu, ji praneša apie savo nepritarimą, kartu pateikdama Komisijai, visoms valstybėms narėms ir užsakovui išsamų pagrindimą vadovaudamasi moksliniais ir socialiniais bei ekonominiais argumentais ir jo santrauką per ES interneto portalą. 3. Jeigu pagal vertinimo ataskaitos I dalį klinikinis tyrimas yra priimtinas arba priimtinas tam tikromis sąlygomis, susijusi valstybė narė sprendime pateikia savo išvadą dėl vertinimo ataskaitos II dalies. 4. Jeigu susijusi valstybė narė nepranešė užsakovui apie savo sprendimą per 1 dalyje nurodytus laikotarpius, I dalies vertinimo ataskaitos išvada laikoma susijusios valstybės narės sprendimu dėl paraiškos leidimui atlikti klinikinį tyrimą gauti. 5. Susijusios valstybės narės neprašo užsakovo papildomų paaiškinimų po vertinimo datos. 6. Šiame skyriuje pranešimo data turi būti data, kurią apie šio straipsnio 1 dalyje nurodytą sprendimą pranešta užsakovui. Tais atvejais, kai užsakovui nieko nebuvo pranešta pagal šio straipsnio 1 dalį, pranešimo data yra paskutinė laikotarpio, numatyto 1 dalyje, diena. 9 straipsnis Paraišką vertinantys asmenys 1. Valstybės narės užtikrina, kad asmenys, validuojantys ir vertinantys paraišką, neturėtų interesų konfliktų, būtų nepriklausomi nuo užsakovo, tyrimo vietos institucijos ir dalyvaujančių tyrėjų, taip pat kad jiems nebūtų daroma jokia kita netinkama įtaka. 2. Valstybės narės užtikrina, kad vertinamą kartu atliktų pagrįstas skaičius asmenų, kurie kartu turi būtiną kvalifikaciją ir patirtį. 3. Vertinime atsižvelgiama į bent vieno asmens, kurio pagrindinė interesų sritis nėra mokslas, nuomonę. Atsižvelgiama bent į vieno paciento nuomonę. 10 straipsnis Specialieji motyvai dėl pažeidžiamų gyventojų grupių 1. Jei tiriamieji asmenys yra nepilnamečiai, paraiškos dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą vertinime pateikiamas specialus motyvas remiantis pediatrine ekspertize arba patarimais klinikinių, etinių ir psichologinių problemų klausimais pediatrijos srityje. 2. Jei tiriamasis asmuo yra neveiksnus, paraiškos dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą vertinime pateikiamas specialus motyvas remiantis tiriamosiomis žiniomis apie konkrečią ligą ir susijusią pacientų populiaciją arba patarimais klinikiniais, etiniais ir psichosocialiniais klausimais dėl konkrečios ligos ir susijusios pacientų populiacijos. 3. Paraiškose dėl leidimų atlikti klinikinius vaistų tyrimus, nurodytus 32 straipsnyje, reikia atsižvelgti į klinikinio tyrimo atlikimo aplinkybes. 11 straipsnis Paraiškų, susijusių tik su vertinimo ataskaitos I dalies aspektais, teikimas ir vertinimas Užsakovui prašant paraiška dėl leidimo atlikti klinikinį tyrimą, jos vertinimas ir sprendimas turi būti susiję tik su vertinimo ataskaitos I dalies aspektais. Po pranešimo apie sprendimą dėl vertinimo ataskaitos I dalies aspektų užsakovas gali prašyti suteikti leidimą, susijusį tik su vertinimo ataskaitos II dalies aspektais. Šiuo atveju paraiška turi būti vertinama remiantis 7 straipsniu ir susijusi valstybė narė apie savo sprendimą dėl vertinimo ataskaitos II dalies praneša pagal 8 straipsnį. 12 straipsnis Paraiškos atsiėmimas Užsakovas gali atsiimti paraišką bet kuriuo metu iki vertinimo datos. Tokiu atveju paraiškos gali būti atsiimamos tik visose susijusiose valstybėse narėse. 13 straipsnis Pakartotinis paraiškos pateikimas Šiame skyriuje nustatoma užsakovo galimybė pateikti paraišką bet kuriai susijusiai valstybei narei po atsisakymo suteikti leidimą arba paraiškos atsiėmimo. Ta paraiška laikoma nauja paraiška dėl leidimo atlikti kitą klinikinį tyrimą. 14 straipsnis Papildoma susijusi valstybė narė 1. Tais atvejais, kai užsakovas nori leidžiamą klinikinį tyrimą atlikti ir kitoje valstybėje narėje (toliau – papildoma susijusi valstybė narė), užsakovas pateikia paraiškos dokumentų rinkinį tai valstybei narei per ES interneto portalą. Paraiška gali būti pateikta tik po pranešimo apie pradinį leidimo suteikimo sprendimą dienos. 2. Ataskaitą rengianti valstybė narė dėl 1 dalyje nurodytos paraiškos yra ataskaitą rengianti valstybė narė, paskirta pradinio leidimo suteikimo procedūros metu. 3. Papildoma susijusi valstybė narė praneša užsakovui per ES interneto portalą vienu sprendimu, ar leidžiama atlikti klinikinį tyrimą, ar jį leidžiama atlikti tam tikromis sąlygomis, ar atsisakoma išduoti leidimą per šiuos laikotarpius: (a) jei tai mažos intervencijos klinikiniai tyrimai – per 25 dienas nuo paraiškos pateikimo dienos, nurodytos 1 dalyje; (b) jei tai kiti nei mažos intervencijos klinikiniai tyrimai – per 35 dienas nuo paraiškos pateikimo dienos, nurodytos 1 dalyje; (c) jei tai bet kuris klinikinis tyrimas su pažangiosios terapijos tiriamuoju vaistu – per 40 dienų nuo paraiškos pateikimo dienos, nurodytos 1 dalyje. 4. Jei ataskaitą rengiančios valstybės narės išvada dėl vertinimo ataskaitos I dalies yra ta, kad klinikinis tyrimas yra priimtinas arba priimtinas tam tikromis sąlygomis, papildomos susijusios valstybės išvada turi būti ta pati, kaip ir ataskaitą rengiančios valstybės narės išvada, nurodyta 6 straipsnio 3 dalyje. Nepaisant pirmos pastraipos, papildoma susijusi valstybė narė gali nesutikti su ataskaitą rengiančios valstybės narės išvada tik dėl šių motyvų: (a) labai skiriasi įprasta klinikinė praktika susijusioje valstybėje narėje ir ataskaitą rengiančioje valstybėje narėje, o tai lemtų prastesnį tiriamojo asmens gydymą, nei įprastomis klinikinės praktikos sąlygomis; (b) pažeidžiami nacionalinės teisės aktai, nurodyti 86 straipsnyje. Jeigu papildoma susijusi valstybė narė nepritaria išvadai, remdamasi antros pastraipos a punktu, ji praneša Komisijai, visoms valstybėms narėms ir užsakovui apie savo nepritarimą, kartu pateikdama išsamų pagrindimą vadovaudamasi moksliniais ir socialiniais bei ekonominiais argumentais ir jo santrauką per ES interneto portalą. 5. Nuo paraiškos pateikimo dienos, nurodytos 1 dalyje, ir pasibaigus atitinkamam laikotarpiui, nurodytam šio straipsnio 3 dalyje, papildoma susijusi valstybė narė gali perduoti ataskaitą rengiančiai valstybei narei visus motyvus, susijusius su paraiška. 6. Ataskaitą rengianti valstybė narė (ir tik ji) gali laikotarpiu nuo 1 dalyje nurodytos paraiškos pateikimo datos iki 3 dalyje nurodyto atitinkamo laikotarpio pabaigos prašyti užsakovo papildomų paaiškinimų dėl vertinimo ataskaitos I dalies, atsižvelgdama į aplinkybes, nurodytas šio straipsnio 5 dalyje. Gavusi papildomus paaiškinimus ataskaitą rengianti valstybė narė gali laikinai sustabdyti 3 dalyje nurodytą atitinkamą laikotarpį ne ilgiau kaip 10 dienų (jei tai mažos intervencijos klinikiniai tyrimai) ir ne ilgiau kaip 20 dienų (jei tai kiti nei mažos intervencijos klinikiniai tyrimai). Jei, gavus papildomų paaiškinimų, likęs laikotarpis pranešti apie 4 dalyje nurodytą sprendimą yra trumpesnis nei trys dienos mažos intervencijos klinikinių tyrimų atveju ir trumpesnis nei penkios dienos kitų nei mažos intervencijos klinikinių tyrimų atveju, jis pratęsiamas atitinkamai iki trijų ir penkių dienų. Tais atvejais, kai užsakovas nepateikia papildomų paaiškinimų per ataskaitą rengiančios valstybės narės pagal antrą pastraipą nustatytą laikotarpį, paraiška laikoma atsiimta. Prašymas ir papildomi paaiškinimai teikiami per ES interneto portalą. 7. Papildoma susijusi valstybė narė įvertina savo teritorijoje aspektus, susijusius su II vertinimo ataskaitos dalimi, per dešimt dienų nuo paraiškos pateikimo datos, kaip nurodyta 1 dalyje. Per šį laikotarpį dėl pagrįstų priežasčių ji gali prašyti užsakovo papildomų paaiškinimų dėl aspektų, susijusių su vertinimo ataskaitos II dalimi, kiek tai susiję su jos teritorija. 8. Siekdama gauti užsakovo papildomus paaiškinimus papildoma susijusi valstybė narė gali laikinai sustabdyti 7 dalyje nurodytą laikotarpį ne ilgiau kaip dešimčiai dienų. Jei, gavus papildomų paaiškinimų, likęs laikotarpis aspektams, susijusiems su vertinimo ataskaitos II dalimi, įvertinti yra trumpesnis nei penkios dienos, jis pratęsiamas iki penkių dienų. Prašymas pateikti papildomus paaiškinimus ir papildomi paaiškinimai teikiami per ES interneto portalą. 9. Jeigu pagal vertinimo ataskaitos I dalį klinikinis vaistų tyrimas yra priimtinas arba priimtinas tam tikromis sąlygomis, papildoma susijusi valstybė narė sprendime pateikia savo išvadą dėl vertinimo ataskaitos II dalies. 10. Jeigu papildoma susijusi valstybė narė nepranešė užsakovui apie savo sprendimą per 3 dalyje nurodytą atitinkamą laikotarpį, vertinimo ataskaitos I dalies išvada laikoma papildomos susijusios valstybės narės sprendimu dėl paraiškos leisti atlikti klinikinį tyrimą. 11. Užsakovas neturi pateikti paraiškos pagal šį straipsnį, jei tebevyksta su tuo klinikiniu tyrimu susijusi procedūra, nurodyta III skyriuje. III Skyrius Leidimo padaryti esminį klinikinio tyrimo pakeitimą suteikimo procedūra 15 straipsnis Bendrieji principai Esminis pakeitimas gali būti daromas tik tada, jei jis yra patvirtintas pagal šiame skyriuje nustatytą procedūrą. 16 straipsnis Paraiškos teikimas Norėdamas gauti tokį leidimą, užsakovas pateikia paraiškos dokumentų rinkinį susijusioms valstybėms narėms per ES interneto portalą. 17 straipsnis Paraiškos leisti padaryti esminį aspekto, susijusio su vertinimo ataskaitos I dalimi, pakeitimą validacija 1. Ataskaitą rengianti valstybė narė dėl leidimo padaryti esminį pakeitimą yra ta pati ataskaitą rengianti valstybė narė, kaip ir pradinio leidimo suteikimo procedūros atveju. 2. Per keturias dienas nuo paraiškos dokumentų rinkinio pateikimo ataskaitą rengianti valstybė narė praneša užsakovui per ES portalą apie šiuos dalykus: (a) ar esminiai pakeitimai yra susiję su aspektais, nagrinėjamais vertinimo ataskaitos I dalyje; (b) ar paraiška išsami, kaip nurodyta II priede; (c) jei klinikinis tyrimas yra mažos intervencijos klinikinis tyrimas, ar po jo esminių pakeitimų jis ir toliau bus mažos intervencijos klinikinis tyrimas. 3. Jei ataskaitą rengianti valstybė narė nieko nepranešė užsakovui per 2 dalyje nurodytą laikotarpį, esminis pakeitimas, dėl kurio pateikta paraiška, laikomas susijusiu su vertinimo ataskaitos I dalyje nagrinėjamu aspektu, paraiška laikoma išsamia ir, kai klinikinis tyrimas yra mažos intervencijos klinikinis tyrimas, laikoma, kad po jo esminių pakeitimų jis išliks mažos intervencijos klinikiniu tyrimu. 4. Jei ataskaitą rengianti valstybė narė nustato, kad paraiška nebuvo susijusi su aspektu, nagrinėjamu vertinimo ataskaitos I dalyje, paraiška nėra išsami arba klinikinis tyrimas nebebus mažos intervencijos klinikiniu tyrimu po esminių pakeitimų, priešingai nei teigia užsakovas, ji apie tai praneša užsakovui per ES portalą ir duoda užsakovui ne daugiau kaip šešias dienas pastaboms pateikti arba paraiškai papildyti per ES interneto portalą. Tais atvejais, kai užsakovas nepateikia pastabų ar nepapildo paraiškos per laikotarpį, nurodytą pirmoje pastraipoje, paraiška laikoma atsiimta. Jei ataskaitą rengianti valstybė narė nieko nepranešė užsakovui pagal 2 dalies a – c punktus per tris dienas po to, kai buvo gautos pastabos arba papildyta paraiška, paraiška laikoma išsamia ir, jei klinikinis tyrimas yra mažos intervencijos klinikinis tyrimas, laikoma, kad po jo esminių pakeitimų jis ir toliau bus mažos intervencijos klinikinis tyrimas. 5. 18, 19 ir 22 straipsniuose data, kai užsakovui buvo pateiktas pranešimas pagal 2 dalį, laikoma paraiškos validacijos data. Tais atvejais, kai užsakovui nėra pranešta, validacijos data yra paskutinė laikotarpių, nurodytų šio straipsnio 2 ir 4 dalyse, data. 18 straipsnis Esminio pakeitimo, susijusio su vertinimo ataskaitos I dalyje nagrinėjamu aspektu, vertinimas 1. Ataskaitą rengianti valstybė narė įvertina paraišką ir parengia vertinimo ataskaitą. 2. Vertinimo ataskaitoje turi būti viena iš šių išvadų dėl aspektų, nagrinėjamų vertinimo ataskaitos I dalyje: (a) esminis pakeitimas yra priimtinas atsižvelgiant į šiame reglamente nustatytus reikalavimus; (b) esminis pakeitimas yra priimtinas atsižvelgiant į šiame reglamente nustatytus reikalavimus, tačiau laikantis specialių sąlygų, kurios turi būti specialiai nurodytos toje išvadoje; (c) esminis pakeitimas nėra priimtinas atsižvelgiant į šiame reglamente nustatytus reikalavimus. 3. Ataskaitą rengianti valstybė narė pateikia vertinimo ataskaitos I dalį, įskaitant jos išvadą, užsakovui ir kitoms susijusioms valstybėms narėms per 15 dienų nuo validacijos datos. Šiame straipsnyje ir 19 bei 23 straipsniuoe vertinimo data yra data, kurią vertinimo ataskaita pateikta užsakovui ir kitoms susijusioms valstybėms narėms. 4. Iki vertinimo datos bet kuri susijusi valstybė narė gali perduoti informaciją dėl su paraiška susijusių motyvų ataskaitą rengiančiai valstybei narei. Ataskaitą rengianti valstybė narė į šiuos motyvus tinkamai atsižvelgia. 5. Ataskaitą rengianti valstybė narė (ir tik ji) nuo validacijos datos iki vertinimo datos gali prašyti užsakovo papildomų paaiškinimų, atsižvelgdama į aplinkybes, nurodytas šio straipsnio 4 dalyje. Siekdama gauti tuos papildomus paaiškinimus, ataskaitą rengianti valstybė narė gali laikinai sustabdyti 4 dalyje nurodytą laikotarpį ne ilgiau kaip 10 dienų. Jei, gavus papildomų paaiškinimų, likęs laikas pateikti vertinimo ataskaitos I daliai yra trumpesnis nei penkios dienas, jis pratęsiamas iki penkių dienų. Tais atvejais, kai užsakovas nepateikia papildomų paaiškinimų per ataskaitą rengiančios valstybės narės pagal antrą pastraipą nustatytą laikotarpį, paraiška laikoma atsiimta. Prašymas ir papildomi paaiškinimai teikiami per ES interneto portalą. 6. Užsakovas gali savo iniciatyva keisti paraiškos turinį tik nuo validacijos datos iki vertinimo datos ir tik jei yra tinkamai pagrįstų priežasčių. Šiuo atveju ataskaitą rengianti valstybė narė, atsižvelgdama į paraiškos turinio keitimo mastą, gali sustabdyti laikotarpį, nurodytą šio straipsnio 3 dalyje, ne ilgiau kaip iki 60 dienų. 19 straipsnis Sprendimas dėl esminio pakeitimo, susijusio su vertinimo ataskaitos I dalyje nagrinėjamu aspektu 1. Kiekviena susijusi valstybė narė turi pranešti užsakovui per ES portalą apie tai, ar leidžiama daryti esminį pakeitimą, ar jį leidžiama daryti tam tikromis sąlygomis, ar leidimas nesuteikiamas. Pranešimas pateikiamas vienu sprendimu per dešimt dienų nuo vertinimo datos. 2. Jeigu ataskaitą rengiančios valstybės narės išvada dėl esminio pakeitimo yra ta, kad esminis pakeitimas yra priimtinas arba priimtinas tam tikromis sąlygomis, susijusios valstybės narės išvada turi būti tokia pati, kaip ataskaitą rengiančios valstybės narės. Nepaisant pirmos pastraipos, susijusi valstybė narė gali nesutikti su ta ataskaitą rengiančios valstybės narės išvada tik dėl šių motyvų: (a) labai skiriasi įprasta klinikinė praktika susijusioje valstybėje narėje ir ataskaitą rengiančioje valstybėje narėje, o tai lemtų prastesnį tiriamojo asmens gydymą, nei įprastomis klinikinės praktikos sąlygomis; (b) pažeidžiami nacionalinės teisės aktai, nurodyti 86 straipsnyje. Jeigu susijusi valstybė narė nepritaria išvadai, remdamasi antros pastraipos a punktu, ji praneša apie savo nepritarimą, kartu pateikdama Komisijai, visoms valstybėms narėms ir užsakovui išsamų pagrindimą vadovaudamasi moksliniais ir socialiniais bei ekonominiais argumentais ir jo santrauką per ES interneto portalą. 3. Jeigu susijusi valstybė narė nepranešė užsakovui apie savo sprendimą per laikotarpį, nurodytą 1 dalyje, vertinimo ataskaitos išvada laikoma susijusios valstybės narės sprendimu dėl paraiškos leisti padaryti esminį pakeitimą. 20 straipsnis Validacija, vertinimas ir sprendimas dėl esminio pakeitimo, susijusio su vertinimo ataskaitos II dalyje nagrinėjamu aspektu 1. Per keturias dienas nuo paraiškos dokumentų rinkinio pateikimo ataskaitą rengianti valstybė narė praneša užsakovui per ES portalą apie šiuos dalykus: (a) ar esminiai pakeitimai yra susiję su aspektais, nagrinėjamais vertinimo ataskaitos II dalyje; taip pat (b) ar paraiška yra išsami, kaip nurodyta II priede; 2. Jeigu susijusi valstybė narė nieko nepranešė užsakovui per laikotarpį, nurodytą 1 dalyje, esminis pakeitimas, dėl kurio pateikta paraiška, laikomas susijusiu su aspektu, nagrinėjamu vertinimo ataskaitos II dalyje, ir paraiška laikoma išsamia. 3. Jeigu susijusi valstybė narė mano, kad esminis pakeitimas nėra susijęs su aspektais, nagrinėjamais vertinimo ataskaitos II dalyje, arba, kad paraiška yra neišsami, ji apie tai informuoja užsakovą per ES portalą ir duoda ne daugiau kaip šešias dienas užsakovui pastaboms pateikti arba paraiškai papildyti per ES portalą. Tais atvejais, kai užsakovas nepateikia pastabų ar nepapildo paraiškos per laikotarpį, nurodytą pirmoje pastraipoje, paraiška laikoma atsiimta. Jeigu susijusi valstybė narė nepranešė užsakovui pagal 1 dalies a ir b punktus per tris dienas po to, kai buvo gautos pastabos arba papildyta paraiška, laikoma, kad esminis pakeitimas susijęs su aspektu, nagrinėjamu vertinimo ataskaitos II dalyje, ir paraiška laikoma išsamia. 4. Šiame skyriuje data, kai užsakovui buvo pateiktas pranešimas pagal šio straipsnio 1 dalį, laikoma paraiškos validacijos data. Tais atvejais, kai užsakovui nėra pranešta, validacijos data yra paskutinė laikotarpių, nurodytų šio straipsnio 1 ir 3 dalyse, data. 5. Susijusi valstybė narė įvertina paraišką ir praneša užsakovui per ES portalą, ar esminis pakeitimas daryti leidžiama, ar jį daryti leidžiama tam tikromis sąlygomis, ar leidimas nesuteikiamas. Pranešimas teikiamas vienu sprendimu per dešimt dienų nuo validacijos datos. 6. Per 5 dalies antrojoje pastraipoje nurodytą laikotarpį susijusi valstybė narė dėl pagrįstų priežasčių gali prašyti užsakovo papildomų paaiškinimų dėl esminių pakeitimų, kiek tai susiję su jos teritorija. Siekdama gauti papildomų paaiškinimų, susijusi valstybė narė gali laikinai sustabdyti laikotarpį, nurodytą 5 dalies antrojoje pastraipoje ne ilgiau kaip dešimčiai dienų. Jei, gavus papildomų paaiškinimų, likęs laikotarpis pranešti apie sprendimą, nurodytą 5 dalies antrojoje pastraipoje, yra trumpesnis nei penkios dienos, jis pratęsiamas iki penkių dienų. Tais atvejais, kai užsakovas nepateikia papildomų paaiškinimų per valstybės narės pagal pirmą ir antrą pastraipas nustatytą laikotarpį, paraiška laikoma atsiimta. Prašymas ir papildomi paaiškinimai teikiami per ES interneto portalą. 7. Jeigu susijusi valstybė narė nepranešė užsakovui apie savo sprendimą per laikotarpius, nustatytus 5 ir 6 dalyse, esminis pakeitimas laikomas leidžiamu. 21 straipsnis Esminis aspektų, nagrinėjamų vertinimo ataskaitos I ir II dalyse, pakeitimas 1. Jei svarbūs pakeitimai susiję su aspektais, nagrinėjamais vertinimo ataskaitos I ir II dalyse, paraiška leisti padaryti tą esminį pakeitimą validuojama pagal 17 straipsnį. 2. Vertinimo ataskaitos I dalyje nagrinėjami aspektai vertinami pagal 18 straipsnį, o vertinimo ataskaitos II dalyje nagrinėjami aspektai – pagal 22 straipsnį. 22 straipsnis Vertinimo ataskaitos I ir II dalyje nagrinėjamų aspektų esminio pakeitimo vertinimas. Vertinimo ataskaitos II dalyje nagrinėjamų aspektų vertinimas 1. Kiekviena susijusi valstybė narė jos teritorijoje įvertina su esminiu pakeiti