/* COM/2011/0858 final/2 */ KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl Europos grąžinimo fondo 2008–2009 m. rezultatų ir jo naudojimo kokybinių bei kiekybinių aspektų (pagal 2007 m. gegužės 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo Nr. 575/2007/EB 50 straipsnio 3 dalies b punktą teikiama ataskaita)





KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl Europos grąžinimo fondo 2008–2009 m. rezultatų ir jo naudojimo kokybinių bei kiekybinių aspektų (pagal 2007 m. gegužės 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo Nr. 575/2007/EB 50 straipsnio 3 dalies b punktą teikiama ataskaita) ĮVADAS 2007–2013 m. laikotarpiui Europos Sąjunga parengė Solidarumo ir migracijos srautų valdymo bendrąją programą, kuriai, atsižvelgiant į dabartinį programavimą, iš viso skirta 4 032,23 mln. EUR. Ją sudaro keturi fondai ir jos tikslas – užtikrinti teisingą valstybių narių atsakomybės dėl finansinės naštos, atsirandančios dėl integruoto Sąjungos išorės sienų valdymo ir bendros prieglobsčio ir imigracijos politikos[1] įgyvendinimo, pasidalijimą. Vienas iš minėtų keturių fondų yra 2008–2013 m. laikotarpiui įsteigtas Europos grąžinimo fondas[2], kuriam skirtas bendras 676 mln. EUR finansinis paketas. Pagrindiniame teisės akte, kuriuo įsteigtas fondas, Komisija įpareigota teikti tarpinę ataskaitą, kurioje būtų apžvelgti pasiekti rezultatai ir fondo naudojimo kokybiniai bei kiekybiniai aspektai[3]. Ataskaitoje pateikiami 2008–2009 m. metinių programų rezultatai, apie kuriuos duomenys surinkti antroje 2010 m. pusėje remiantis valstybių narių ataskaitomis[4], papildyti Komisijos turimais 2011 m. pirmo ketvirčio duomenimis. Kol nepatvirtintos minėtų programų įgyvendinimo galutinės ataskaitos, šie rezultatai yra tarpiniai[5]. FONDO TAIKYMO SRITIS IR TIKSLAS Fondo tikslas – remti valstybių narių pastangas visais aspektais gerinti grąžinimo valdymą (integruoto grąžinimo valdymas), taip pat ir bendradarbiaujant valstybėms narėms, siekiant masto ekonomijos. Fondo tikslinėms grupėms priskiriami trečiųjų šalių piliečiai, kuriems nebuvo suteiktas prieglobstis arba kurie nepraėjo imigracijos procedūrų, ir neteisėti migrantai, sulaikyti prie valstybių narių sienos arba jų teritorijoje. Siekiant nacionaliniu lygmeniu padidinti grąžinimo valdymo veiksmingumą, fondas taip pat apima savanorišką tų asmenų grįžimą, kurie neprivalo išvykti iš teritorijos, pvz., prieglobsčio prašytojai, kurie dar negavo neigiamo atsakymo, arba asmenys, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga. Fondui perduoti veiksmai, kuriuos iki 2007 m. rėmė Europos pabėgėlių fondas[6]. Kitas fondo tikslas – remti tinkamą ir suderintą ES acquis , reglamentuojančio grąžinimą, visų pirma Direktyvos 2008/115 dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse (toliau – Grąžinimo direktyva)[7] taikymą. Iš esmės fondo veikloje dalyvauja valstybės narės, taikydamos pasidalijamojo valdymo metodą . Vykdant metines valstybių narių programas, ES biudžetas naudojamas, siekiant valstybėse narėse paremti struktūrizuotą intervenciją (gebėjimų stiprinimą), taip pat tam tikromis nacionalinėmis arba vietos sąlygomis būdingą veiklą grąžinimo srityje. Šie veiksmai bendrai finansuojami pagal keturių grąžinimo prioritetų ES strateginę programą [8]. Prioritetai yra šie: 1) strateginio metodo kūrimas; 2) valstybių narių bendradarbiavimas; 3) konkrečios naujoviškos priemonės ir 4) ES standartai ir geriausia praktika. Valstybės narės turi įgyvendinti ne mažiau kaip tris iš keturių prioritetų, tačiau daugelis nusprendė įgyvendinti visus keturis. Ištekliai paskirstyti 26 valstybėms narėms, kadangi pagal Danijos patvirtintą protokolą ji nedalyvauja fondo veikloje. Fondo išmokos projektams valstybėse narėse sudaro 50 proc. visų veiksmo išlaidų ir 75 proc. – valstybėms narėms, kurias remia sanglaudos fondas, taip pat už veiksmus, kuriais įgyvendinami konkretūs prioritetai, paminėti strateginėse gairėse. Be minėtų programų, Komisija kasmet gali Bendrijos veiksmais , susijusiais su grąžinimo politika ir priemonėmis, taikomomis tikslinėms grupėms, tiesiogiai panaudoti iki 7 proc. ES turimų išteklių tarptautiniams projektams, tyrimams arba kitokiems ES interesus atitinkantiems veiksmams. 2005–2007 m. biudžetiniais metais panaudojant ES biudžetą buvo vykdomi parengiamieji veiksmai, būtent 2005–2006 m. parengiamieji grąžinimo veiksmai ir 2007 m. parengiamasis grąžinimo ir grąžinamų asmenų reintegracijos veiksmas „Migracijos valdymas ir veiksmų solidarumas“. Taikant šias priemones įgyta pirminė praktinė patirtis tarptautinių projektų įgyvendinimo srityje, kuri padėjo valstybėms narėms pasirengti Grąžinimo fondo veiklos pradžiai 2008 m.[9] 2008–2009 M. SĄJUNGOS ĮNAŠAI Valstybėms narėms skirti ES ištekliai ir atitinkamas nacionalinis finansavimas Ataskaitinis laikotarpis apima 18 proc. visos orientacinės fondo sumos. 2008–2009 m. 122 mln. EUR ES asignavimų buvo skirta ir pasidalijamojo, ir tiesioginio valdymo veiksmams. 1 lentelė. 2008–2013 m. Grąžinimo fondui skirtas ES biudžetas 1. Strateginis grąžinimo valdymas | 26 valstybės narės | 25, išskyrus Airiją | 26 | 2. Bendradarbiavimas su kitomis valstybėmis narėmis | 23, išskyrus Lietuvą, Slovakiją, Švediją | 13, išskyrus Austriją, Estiją, Vokietiją, Graikiją, Vengriją, Lietuvą, Liuksemburgą, Maltą, Nyderlandus, Portugaliją, Slovakiją, Ispaniją ir Švediją | 15, išskyrus Austriją, Suomiją, Vokietiją, Vengriją, Lietuvą, Maltą, Nyderlandus, Portugaliją, Slovakiją, Ispaniją ir Švediją | 3. Konkrečios naujoviškos priemonės | 25, išskyrus Estiją | 20, išskyrus Kiprą, Estiją, Airiją, Latviją, Liuksemburgą ir Maltą | 22, išskyrus Kiprą, Estiją, Latviją ir Maltą | 4. ES standartai ir geriausia praktika | 23, išskyrus Čekiją, Airiją ir Jungtinę Karalystę | 15, išskyrus Austriją, Bulgariją, Čekiją, Estiją, Airiją, Liuksemburgą, Maltą, Nyderlandus, Lenkiją, Ispaniją ir Jungtinę Karalystę | 17, išskyrus Čekiją, Prancūziją, Suomiją, Airiją, Liuksemburgą, Maltą, Ispaniją, Švediją ir Jungtinę Karalystę | Veiksmų skaičius - 1 prioritetas mažiau vyrauja pagal įgyvendintų veiksmų skaičių . Tai reiškia, kad vienam 2, 3 ir 4 prioritetų veiksmui vidutiniškai skirta gerokai mažiau nei pagal 1 prioritetą. 4 lentelė. Veiksmų skaičius pagal prioritetus Prioritetai | 2008 m. | 2009 m. | Iš viso 2008–2009 m. | Procentinė dalis 2008–2009 m. | 1. Strateginis grąžinimo valdymas | 75 | 79 | 154 | 45,4 % | 2. Bendradarbiavimas su kitomis valstybėmis narėmis | 14 | 19 | 33 | 9,7 % | 3. Konkrečios naujoviškos priemonės | 46 | 54 | 100 | 29,5 % | 4. ES standartai ir geriausia praktika | 19 | 33 | 52 | 15,3 % | Iš viso | 154 | 185 | 339 | 100,0 % | Dalinio finansavimo procentinė dalis Visos Sanglaudos fondo veikloje dalyvaujančios šalys visapusiškai pasinaudojo galimybe gauti iš ES 75 proc. dalinio finansavimo. Yra viena svarbi išimtis – Ispanija, kurioje 2008 ir 2009 m. metinių programų dalinis finansavimas sudaro mažiau nei 25 proc., o veiksmai pristatomi atsižvelgiant į bendrą grąžinimui skirtą nacionalinį biudžetą. Kitose valstybėse narėse dalinio finansavimo procentas kinta kasmet. Jis svyruoja nuo 38 iki 73 proc. Vokietijoje, Belgijoje, Suomijoje ir Švedijoje dalinio finansavimo procentas nekinta – kadangi įgyvendinama daug konkrečius prioritetus (visų pirma 3 prioritetą) atitinkančių veiksmų, jis viršija 60 proc. 2008 ir 2009 m. dalinio finansavimo vidurkis buvo 50 proc. Jeigu Ispanija nebūtų įtraukiama į skaičiavimus, bendras rodiklis būtų didesnis nei 68 proc. 3 pav. Visų išteklių paskirstymas pagal kilmę, 2008–2009 m. [pic] 2008 ir 2009 m. taikyta atrankos tvarka Pagal programavimą veiksmai įgyvendinami vykdant vieną ar daugiau projektų, atrinktų pagal lėšas skiriančiosios įstaigos metodą arba pagal vykdomosios įstaigos metodą. Taikant skiriančiosios įstaigos metodą , beveik visos valstybės narės pateikė ne mažiau kaip vieną viešą kvietimą teikti paraiškas dėl kiekvienos metinės programos . Tačiau Kipre, Prancūzijoje, Airijoje ir Liuksemburge kvietimas nebuvo teikiamas dėl 2008 m. programos. Kita vertus, keletas valstybių narių pateikė daugiau nei vieną kvietimą, nes trūko susidomėjimo arba reikėjo naujų projektų paraiškų. Pagal kiekvieną kvietimą dauguma valstybių narių gavo mažiau nei 10 paraiškų. Tik Ispanijoje ir Vokietijoje parodytas didesnis susidomėjimas (2008 m. atitinkamai 26 ir 60 paraiškų, o 2009 m. atitinkamai 36 ir 33 paraiškos). 2008 m. 15 valstybių narių finansuoti atrinktos visos paraiškos. 2009 m. 4 valstybėse narėse buvo atrinktos visos paraiškos, o trijose kitose – daugiau nei 2/3 visų paraiškų. Nė viena valstybė narė nenurodė suteikusi finansavimą projektui be kvietimo teikti paraiškas. 5 lentelė. Atranka pagal skiriančiosios įstaigos metodą Metinė programa | Gauta projekto paraiškų | Finansuoti atrinkti projektai | Atrinktų paraiškų dalis | 2008 m. | 185 | 146 | 80 % | 2009 m. | 134 | 97 | 72 % | Taikant vykdomosios įstaigos metodą , beveik visose valstybėse narėse buvo paskelbtas ne mažiau kaip vienas kvietimas teikti pasiūlymus, skirtas viešojo sektoriaus institucijoms, turinčioms kompetenciją grąžinimo srityje, tačiau kai kurios valstybės narės po konsultacijų su pagrindinėmis suinteresuotosiomis šalimis dėl metinės programos projekto atskiro kvietimo neskelbė (ypač Graikija ir Italija) arba apskritai atrinko projektus, kuriems kvietimas negalioja (Ispanija). Kai kurios valstybės narės paskelbė kelis iš eilės kvietimus teikti pasiūlymus (ypač Prancūzija ir Kipras). 2008 m. 10 iš 16 valstybių narių, paskelbusių kvietimus, buvo atrinkti visi projektai. 2009 m. visi projektai buvo atrinkti 12 iš 14 valstybių narių. 6 lentelė. Atranka pagal vykdomosios įstaigos metodą Metinė programa | Gauta projekto paraiškų | Finansuoti atrinkti projektai | Atrinktų paraiškų dalis | 2008 m. | 72 | 55 | 76 % | 2009 m. | 43 | 39 | 91 % | Be to, 9 valstybėse narėse (Estijoje, Suomijoje, Vokietijoje, Graikijoje, Italijoje, Maltoje, Liuksemburge, Rumunijoje ir Ispanijoje) neskelbiant kvietimo teikti pasiūlymus finansavimas buvo skirtas iš viso 81 projektui, o daugiausia tokių projektų buvo vykdoma Graikijoje (47). Apskritai kalbant apie programų vykdomosios įstaigos metodo svarbą , remiantis (neišsamia) informacija, kurią suteikė valstybės narės, 2008 m. 49 proc. veiksmų buvo įgyvendinami pagal vykdomosios įstaigos metodą. 2009 m. šis skaičius sumažėjo iki kiek mažiau nei 40 proc. Tokių vyriausybės projektų, kuriuos valstybės narės vykdo prisidėdamos prie ES, dalis įvairiose šalyse labai skiriasi : - Dviejose pagrindinėse paramos gavėjose tokie projektai sudaro labai mažą procentą: Jungtinėje Karalystėje, kur vidutiniškai 93 proc. lėšų buvo skirta remiamo savanoriško grįžimo ir reintegracijos priemonėms, atrinktoms plačiu mastu ir viešai, ir Vokietijoje, kur daugiau nei 95 proc. lėšų buvo skirta nevyriausybinių organizacijų vykdomiems konsultavimo, reintegracijos ir savanoriško grįžimo planavimo projektams. - Visų pirma atsižvelgiant į priverstiniam grąžinimui skiriamą dėmesį ir dideles tokių projektų išlaidas, daugumoje kitų valstybių narių tokie projektai sudaro 10–50 proc., nors kai kuriose valstybėse narėse vidurkis yra didesnis (daugiau nei 70 proc. Bulgarijoje, Italijoje, Lenkijoje, Slovėnijoje ir Ispanijoje ir netgi daugiau nei 90 proc. Prancūzijoje ir Graikijoje). - Kai kuriais atvejais tokių projektų skaičius labai skiriasi pagal metus. Pavyzdžiui, Rumunijoje 2008 m. buvo vykdomas tik vienas toks projektas, o 2009 m. pagal skiriančiosios įstaigos metodą finansuojami projektai sudarė beveik 37 proc. Be priverstinio grąžinimo projektams teikiamo pirmumo, gali atsirasti kitų veiksnių, kadangi pagal skiriančiosios įstaigos metodą finansuojamų projektų dalis paprastai priklauso nuo kiekvienais metais gaunamų paraiškų skaičiaus. Jeigu gaunama mažai paraiškų arba mažai paraiškų atitinka reikalavimus, atsakingoji institucija gali rinktis skelbti kitą kvietimą, tačiau ji taip pat gali būti linkusi priimti daugiau pagal vykdomosios įstaigos metodą atrinktų projektų (iš rezervo), siekdama užtikrinti realų veiksmingo įgyvendinimo planą. Galiausiai reikėtų atminti, kad kai kuriose valstybėse narėse vykdomosios įstaigos metodas buvo taikomas ne tik priverstinio grąžinimo projektams, bet ir nacionalinei grąžinimo sistemai strategiškai ypač vertingiems vyriausybių projektams, pvz., tyrimams, bendradarbiavimui, tinklo kūrimui arba mokymo programoms. Fondo naudojimo valstybėse narėse kokybiniai aspektai Fondo remiamų veiksmų skirstymas į grupes Norėdama visapusiškai įvertinti Grąžinimo fondo remiamų veiksmų pobūdį, Komisija sukūrė analitinį modelį paramai klasifikuoti. Jo struktūra yra dviejų pakopų: 1. Visų pirma nustatoma, į ką pirmiausia nukreipta parama: savanorišką grįžimą ar priverstinį grąžinimą. Jeigu reikia ir jeigu veiksmo neįmanoma iš esmės priskirti vienai ar kitai kategorijai (pvz., tam tikros mokymo veiklos atveju), naudojama „mišri“ kategorija. Projektai, susiję su tapatybės nustatymu ir kelionės dokumentais, laikomi susijusiais su priverstiniu grąžinimu. 2. Po to veiksmas klasifikuojamas pagal pobūdį: pradedant moksliniais tyrimais ir (arba) strategijos kūrimu ir baigiant operacijomis, gebėjimų didinimu, bendradarbiavimu ir pan. Paaiškėjus, kad veiksmas daugiafunkcis, buvo nurodytos ne daugiau kaip trys kategorijos, tarp jų ir apskaičiuotas koeficientas, siejamas su konkrečiu veiksmu. Pritaikius šį modelį iki 2010 m. pateiktiems ir turimiems finansiniams duomenims apie veiksmus, įgyvendintus pagal 2008–2009 m. metines programas, padarytos toliau nurodytos išvados dėl fondo panaudojimo pagal minėtas programas kokybinių aspektų, neatsižvelgiant į 2009 m. pataisymus, kurie dar turėjo būti tvirtinami iki atitikties finansavimo reikalavimams laikotarpio pabaigos – 2011 m. birželio 30 d.: - Atsižvelgiant į pirmo lygio analizę , nustatyta, kad beveik 53 proc. išteklių buvo skirti priverstinio grąžinimo priemonėms įgyvendinti, 43 proc. išteklių buvo panaudoti savanoriško grįžimo veiklai remti ir 4 proc. išteklių buvo naudojami veiklai, susijusiai su abiejų rūšių išvykimu. - Atsižvelgiant į antro lygio analizę , nustatyta, kad maždaug 77 proc. išteklių buvo skirti konkrečioms ir pavienėms grąžinimo operacijoms ir tikslinėms grupėms remti (savanoriško grįžimo operacijoms, priverstinio grąžinimo operacijoms, konsultacijoms ir informavimui, pagalbai pažeidžiamiems asmenims); bendradarbiavimas su trečiosiomis šalimis, kuriuo siekiama nustatyti išsiuntimo ir (arba) repatriacijos išankstines sąlygas (tapatybės nustatymo ir kelionės dokumentų išdavimo), sudarė 3 proc., valstybių narių tarpusavio bendradarbiavimas sudarė 2 proc., o bendrosios gebėjimų didinimo priemonės (strategijos kūrimas, darbuotojai, infrastruktūra ir priemonės, moksliniai tyrimai ir (arba) geriausia praktika) sudarė likusius 18 proc. 7 lentelė. Pirmo lygio analizė (pagal išteklius), 2008–2009 m. 1 tipologijos lygis | 2008 m. | Procentinė dalis 2008 m. | 2009 m. | Procentinė dalis 2009 m. | 2008–2009 m. vidurkis | Savanoriškas grįžimas | 44 156 100 | 42,6 % | 47 333 822 | 41,2 % | 41,9 % (91 489 922) | Priverstinis grąžinimas | 55 685 887 | 53,7 % | 59 236 649 | 51,6 % | 52,6 % (114 922 536) | Mišri kategorija | 3 770 382 | 3,6 % | 8 251 176 | 7,2 % | 5,5 % (12 021 558) | Iš viso | 103 612 369 | 114 821 647 | 218 434 016 | 8 lentelė. Antro lygio analizė (pagal veiksmų skaičių), 2008–2009 m. 2 tipologijos lygis | 2008 m. | 2009 m. | 2008 m. + 2009 m. | Veiksmų skaičius | Procentinė dalis | Veiksmų skaičius | Procentinė dalis | Bendras vidurkis | 1. Grąžinimo valdymas (strategija) | 23 | 4 | 22 | 1 | 45 | 2. Savanoriškas grįžimas (operacijos) | 41 | 24 | 51 | 26 | 92 | 3. Priverstinis grąžinimas (operacijos) | 32 | 42 | 36 | 33 | 68 | 4. Konsultacijos ir informavimas | 38 | 12 | 43 | 12 | 81 | 5. Pagalba pažeidžiamiems asmenims | 24 | 3 | 25 | 4 | 49 | 6. Darbuotojų gebėjimų didinimas | 42 | 3 | 45 | 3 | 87 | 7. Gebėjimų didinimas – infrastruktūra ir priemonės | 18 | 3 | 19 | 11 | 37 | 8. Gebėjimų didinimas – moksliniai tyrimai ir (arba) geriausia praktika | 31 | 4 | 47 | 4 | 78 | 9. Valstybių narių tarpusavio bendradarbiavimas | 25 | 2 | 32 | 2 | 57 | 10. Bendradarbiavimas su trečiosiomis šalimis | 33 | 2 | 38 | 3 | 71 | 4 pav. Antro lygio analizė – veiksmų pasiskirstymas pagal keturias pagrindines kategorijas, 2008–2009 m. [pic] ES išmokų gavėjų rūšys 2008 ir 2009 m. veiksmams, kuriuos įgyvendino viešojo sektoriaus institucijos, iš fondo buvo skirta atitinkamai 54,5 ir 53,2 proc. ES lėšų, nevyriausybinėms organizacijoms – atitinkamai 19,8 ir 19,2 proc. ES lėšų, o tarptautinėms organizacijoms (visų pirma Tarptautinei migracijos organizacijai, toliau – TMO) – atitinkamai 25,7 ir 27,6 proc. ES lėšų. Pagal 1 prioritetą įvykdytų projektų pavyzdžiai A. Remiamo savanoriško grįžimo programos Stokholmo programoje valstybės narės raginamos skatinti savanorišką grįžimą, taip pat taikant skatinamąsias sistemas, organizuojant mokymą, vykdant reintegraciją, skiriant subsidijas ir panaudojant ES finansinių priemonių teikiamas galimybes. Šiam tikslui pagal programas biudžete buvo numatyta maždaug 55,5 mln. EUR. Kaip matyti iš neseniai Europos migracijos tinklo (EMT) atlikto tyrimo[13] ir pradinio daugiamečių programų aprašymo, remiamo savanoriško grįžimo srityje valstybės narės yra pasiekusios skirtingą išsivystymo lygį. Šioje srityje dedamas pastangas galima atitinkamai suklasifikuoti: 1. Jeigu nėra jokių (nuolatinių) programų, bandomųjų projektų kūrimas ir (arba) remiamo savanoriško grįžimo programos rengimas (t. y. Kipre, Estijoje, Suomijoje, Graikijoje, Latvijoje, Lietuvoje, Maltoje ir Slovėnijoje). 2. Neseniai sukurtų (pagrindinių) paslaugų arba programų konsolidavimas pratęsiant jų terminą ir (arba) laipsniškai didinant asmenų, kurie gali pasinaudoti teikiama pagalba, skaičių (t. y. Slovakijoje). 3. (Sistemingas) plačiai taikomų programų plėtimas įtraukiant į tikslinę grupę daugiau žmonių, naujas (konkrečias) tikslines grupes, pvz., pažeidžiamus asmenis, ir (arba) plečiant teikiamos pagalbos pobūdį (visų pirma keturiose pagrindinėse paramos gavėjose, būtent Prancūzijoje, Italijoje, Ispanijoje ir Jungtinėje Karalystėje). 4. Konkrečių ir naujoviškų pritaikytų priemonių taikymas , visų pirma siekiant užtikrinti didesnį grąžinimo tvarumą ir sukurti individualų reintegracijos elementą (t. y. Belgijoje, Nyderlanduose ir Vokietijoje). Latvijoje , kuriant ilgalaikę grąžinimo valdymo strategiją, pagal 2008 m. programą buvo finansuojami keli mokslinių tyrimų projektai, siekiant sukurti Latvijai tinkamiausius savanoriško grįžimo ir reintegracijos modelius, atsižvelgiant į tikslinės grupės dydį, ES teisės aktus ir kitų šalių geriausią praktiką. Estijoje panašiai, vykdant kelis projektus pagal 2008 ir 2009 m. programas, imtasi pirmų veiksmų siekiant parengti remiamo savanoriško grįžimo programą ir grąžinamiems asmenims skirtą konsultavimo ir paramos struktūrą. Maltoje pagal 2008 ir 2009 m. programas buvo vykdomi du projektai, skirti su remiamu savanorišku grįžimu susijusiai veiklai skatinti. Kitu projektu buvo siekiama stiprinti ilgalaikius Maltos gebėjimus grąžinimo valdymo srityje. Visose trijose šalyse TMO buvo viena iš projektų paramos gavėjų. Suomijoje vieno daugiamečio projekto, kuris pradėtas vykdyti 2009 m., tikslas – sukurti visa apimančią savanoriško grįžimo sistemą. Šioje šalyje iki šiol nevykdoma jokia nacionalinė remiamo savanoriško grįžimo programa, todėl projekto paskirtis – teikti su kelione susijusią pagalbą ir finansinę paramą reintegracijai, skatinti veikos vykdytojų, veikiančių savanoriško grįžimo srityje, bendradarbiavimą ir skatinti geresnį informacijos prieinamumą asmenims, kurie gali būti grąžinami. TMO patirtis daugeliui šalių buvo naudinga rengiant bendresnį grąžinimo priemonių rinkinį. Pavyzdžiui, Slovakijoje, vykdydama remiamo savanoriško grįžimo ir reintegracijos veiksmą, TMO surengė kampaniją tuose regionuose, kuriuose, kaip buvo tikimasi, gyveno neregistruoti migrantai, kad užmegztų su jais ryšį. Surengus kampaniją, buvo grąžinti 47 tokie asmenys, o prieš metus nebuvo grąžintas nė vienas asmuo. Nyderlanduose TMO vykdė projektą, skirtą sulaikytiesiems informuoti ir konsultuoti, kartu apskritai didinant sulaikymo centrų gebėjimus, susijusius su remiamu savanorišku grįžimu. Portugalijoje pagal 2008 m. programą TMO padėjo sukurti nacionalinių ir tarptautinių partnerių, iš esmės Lotynų Amerikos nevyriausybinių organizacijų, tinklą, siekiant toliau kurti remiamo savanoriško grįžimo struktūrą. Vykdydama projektą, pakeitusį pirmiau minėtąjį, TMO ne tik toliau teikė pagrindines paslaugas ir skyrė paramos rinkinius maždaug 550 asmenų, bet ir toliau didino tinklą, kūrė aiškią ryšių strategiją ir stiprino reintegracijos bei stebėjimo ir paramos po atvykimo paslaugas. Lenkijoje iš 2008 ir 2009 m. lėšų TMO rėmė labai įvairias paslaugas: teikė pagalbą, susijusią su informavimu, kelionėmis ir reintegracija, mokė priėmimo centrų darbuotojus, teikė paramą pažeidžiamiems asmenims, pildė ir tvarkė duomenų bazę, organizavo konferenciją, kurioje tarp nevyriausybinių organizacijų ir institucijų buvo skleidžiama savanoriško grįžimo idėja. Be esamų sistemų konsolidavimo arba plėtros veiksmų, daugelyje kitų šalių fondas buvo naudojamas naujiems konkretiems elementams išmėginti arba pradėti taikyti. Slovakijoje veiksmai apėmė esamų sistemų plėtimą, be įprastų išlaidų, lėšas taip pat skiriant reintegracijos planams rengti ir reintegracijai šalyje, į kurią grąžinami asmenys, remti. Italijoje 2008 m. įgyvendinus įprastos programos rėmimo veiksmą, 2009 m. dėmesys buvo skirtas reintegracijos priemonėms. Be to, keliose valstybėse narėse (pvz., Austrijoje , Bulgarijoje, Suomijoje, Italijoje, Ispanijoje ir Lenkijoje) buvo finansuojami specialios paramos pažeidžiamiems asmenims, pvz., šeimoms, nepilnamečiams arba nuo prekybos žmonėmis nukentėjusiems asmenims, projektai. Prancūzijoje parama teikiama būtinajai medicinos pagalbai, tinkamam apgyvendinimui, kaip apibrėžta direktyvoje, ir nelydimų nepilnamečių, kurie liko Ruasi oro uosto tranzito zonoje, grąžinimui. Vengrijoje buvo vykdomas projektas „Vėl namuose“, kurį vykdant, glaudžiai bendradarbiaujant su atitinkamomis Bosnijos institucijomis ir parodant reikiamą uolumą ir rūpestingumą, buvo repatrijuoti keli bosniai, turintys sveikatos problemų. Nyderlanduose nedidelė nevyriausybinė organizacija padėjo migrantams šalyje, į kurią jie grįžo, plėtoti ekonominę veiklą. Savanoriai sukūrė priemonių rinkinius ir parėmė 23 trečiųjų šalių piliečių grąžinimą, tam skirdami 120 000 EUR biudžetą. Prancūzija strategiškai pasinaudojo ES lėšomis, kad šioje srityje imtųsi kelių papildomų veiksmų, pradedant konsultacijomis ir informavimu ir baigiant finansinėmis paskatomis, skirtomis konkrečioms informavimo ir reintegracijos priemonėms. Įgyvendinant vieną veiksmą išmokos, kuriomis buvo siekiama paskatinti neteisėtai šalyje esančių trečiųjų šalių piliečių grįžimą, buvo mokamos ne tik pagal vykdomą programą (3,5 mln. EUR, 39 proc. 2008 m. programos). Įgyvendinant kitą veiksmą Kalė regione asmenims buvo teikiama parama, kuria buvo siekiama juos grąžinti į kilmės šalį, be kita ko, informuojant apie riziką, susijusią su mėginimu patekti į Jungtinę Karalystę, pavojingas sąlygas, kuriose jie gali atsidurti, ir riziką, siejamą su jų neteisėtu buvimu Prancūzijoje (0,9 mln. EUR). Apskritai fondas sudarė Prancūzijai sąlygas padidinti finansinių paskatų panaudojimą (2008 m. programa naudos davė 2 227 migrantams, arba 9 proc. daugiau nei 2007 m.) ir jų dydį vienam asmeniui. Ataskaitiniu laikotarpiu Jungtinė Karalystė iš fondo skyrė daugiausia ES lėšų – 14 mln. EUR – remiamo savanoriško grįžimo priemonėms. Fondas rėmė Remiamo savanoriško grįžimo ir reintegracijos programą (RSGRP), sulaikytų migrantų savanorišką grįžimą ir reintegraciją (SMSGR) ir palengvinto grąžinimo sistemą (FRS) (piniginėmis išmokomis). Pagal 2008 m. programą įgyvendinama RSGRP jau įvertinta kaip sėkminga: iš stebėjimo duomenų matyti, kad, palyginti su ankstesniais metais, gerokai padaugėjo prašymų, faktiškai išvykusių asmenų, taip pat gerokai labiau pasinaudota parama reintegracijai. Visų pirma, respondentai teigiamai įvertino individualių grąžinimo planų kūrimą, reintegracijai teikiamą paramą ir jos turinį. B. Konsultacijos ir informavimas Pagal programas šiuo tikslu skirta apie 25,8 mln. EUR. Daugelis valstybių narių parengė informavimo ir konsultavimo veiksmus (pvz., Austrija, Belgija, Bulgarija, Čekija, Estija, Graikija, Prancūzija, Vokietija, Italija, Malta, Nyderlandai, Lenkija, Slovakija ir Ispanija )[14]. Toliau pateikiami keli šios srities veiksmų, kuriais buvo daromas poveikis nemažai tikslinės grupės daliai, pavyzdžiai: - Pagal 2009 m. Graikijos programą vertėjams žodžiu, socialiniams darbuotojams ir psichologams už paslaugas grąžinamiems asmenims, įskaitant Atėnus ir Kretą, sumokėta 1 mln. EUR ES lėšų. - Nyderlanduose 2009 m. parama buvo teikiama „vietos konsultantų“ tinklo geografinės aprėpties plėtrai už didžiųjų miestų ribų ir bendradarbiavimui su vietos institucijomis stiprinti, iš ES lėšų skiriant maždaug 1 mln. EUR. - Austrijoje keturios nevyriausybinės organizacijos konsultavo trečiųjų šalių piliečius sulaikymo centruose ir už jų ribų ir užmezgė ryšius su daugiau nei 6 000 sulaikytų trečiųjų šalių piliečių, iš kurių maždaug 19 proc. nusprendė grįžti savo noru, ir su daugiau nei 6 000 nesulaikytų trečiųjų šalių piliečių, iš kurių apie 58 proc. nusprendė grįžti savo noru. Bendra 2008 ir 2009 m. projektams skirtų ES lėšų suma sudarė 1,8 mln. EUR. - Vokietijoje įgyvendinant 2008 ir 2009 m. programas įvairioms nevyriausybinėms organizacijoms buvo sudarytos sąlygos teikti konsultacijas ir informaciją skirtingose žemėse pagal maždaug 25 projektus už 2,2 mln. EUR sumą (iš ES lėšų). Vykdant 2008 m. projektus, surengtos 10 402 konsultacijos, ir savo noru į kilmės šalį išvyko 1 382 asmenys. Žinoma, kalbant apie 2008 m. programą, pagal ją vykdoma veikla buvo stiprinamos konsultavimo struktūros, taip pat su tuo susijęs įvairių veikėjų bendradarbiavimas ir tinklai. Be to, šią fondo veiklą papildžius paslaugomis, teikiamomis pagal programą REAG / GARP, ši pabėgėliams ir prieglobsčio prašytojams (kurių prašymai buvo atmesti) skirta remiamo savanoriško grįžimo programa tapo sėkmingesnė. C. Priverstinis grąžinimas Šiuo tikslu pagal programas buvo skirta apie 81 mln. EUR. Visos valstybės narės, išskyrus Austriją, Suomiją, Vokietiją, Portugaliją, Švediją ir Nyderlandus, iš dalies finansavo priverstinį grąžinimą (t. y. skrydžių valdymą, lydinčiųjų kelionės ir pragyvenimo išlaidas ir grąžinamų asmenų kelionės išlaidas). Jungtinėje Karalystėje buvo vykdomas tik vienas nedidelis projektas, kurio tikslas buvo paskatinti labiau bendradarbiauti su kitomis valstybėmis narėmis priverstinio grąžinimo srityje, be kita ko, vykdant jungtinius atgalinius skrydžius; didžioji programos dalis buvo susijusi su savanorišku grįžimu. Daugelyje valstybių narių priverstinio grąžinimo išlaidų dalis sudarė 10–30 proc. biudžeto. Žinoma, apskritai didelę ES lėšų dalį tokioms operacijoms pagal dvi programas panaudojo keturios pagrindinės paramos gavėjos, būtent Prancūzija (2,8 mln. EUR), Graikija (7,8 mln. EUR), Italija (6,9 mln. EUR) ir Ispanija (6,3 mln. EUR). Palyginti daug lėšų panaudojo mažiau lėšų gavusios šalys, pvz., Kipras , Liuksemburgas ir Lenkija . Be įprastų grąžinimo operacijų, buvo finansuojami keli naujoviški projektai, tarp jų: - Belgijos institucijos vykdė du projektus („Šeimų grąžinimas“ ir „Ypatingų poreikių turinčių asmenų grąžinimas“), siekdamos sukurti sulaikymo alternatyvas. Įgyvendinant abu projektus, šeimų namai / jų priėmimo patalpos buvo pritaikomos taip, kad šeimomis / ypatingų poreikių turinčiais asmenimis būtų pasirūpinta atskirai nuo kitų uždarų centrų gyventojų. Siekiant pasirengti grąžinimui ir galimai reintegracijai kilmės šalyse, buvo įdarbinti parengti instruktoriai, kurie padėjo asmenims praeiti grąžinimo procedūrą ir kasdien teikė jiems pagalbą. Ankstyvajame etape vis dar siūloma savanoriško grįžimo galimybė. Įgyvendinant antrą projektą taip pat buvo teikiama pritaikyta medicinos ir psichologinė pagalba. Pirmą projektą jau teigiamai įvertino kai kurios nevyriausybinės organizacijos. - Ispanijoje pirmosios pagalbos kursai buvo rengiami lydintiems policijos pareigūnams, dalyvaujantiems grąžinimo užsakomaisiais skrydžiais, įprastomis laivybos linijomis ir komerciniais skrydžiais operacijose, kai jie keliauja vieni. Pagal 2 prioritetą įvykdytų projektų pavyzdžiai Pagal šį prioritetą paprastai buvo panaudojama labai mažai lėšų, išskyrus Airiją . Ši valstybė narė panaudojo 70 proc. visų savo 2008 m. skirtų išteklių jungtiniams atgaliniams skrydžiams apmokėti. Valstybės narės finansavo tik jungtinius atgalinius skrydžius ( Belgija, Kipras, Prancūzija, Airija, Italija, Liuksemburgas, Rumunija ), jungtinius skrydžius, juos derindamos su bendradarbiavimo ir gebėjimų didinimo priemonėmis ( Bulgarija, Lenkija, Slovėnija ), arba visų pirma dėmesį skyrė keitimuisi geriausia praktika su kitomis valstybėmis narėmis, įskaitant parengiamąsias priemones, skirtas glaudesniam bendradarbiavimui su trečiosiomis šalimis ( Čekija, Latvija ir Jungtinė Karalystė ). A. Jungtiniai atgaliniai skrydžiai Apskritai valstybės narės finansavo tik vieną arba kelis skrydžius. Iš viso jungtiniams skrydžiams buvo skirta maždaug 3,6 mln. EUR ES lėšų. Šie skrydžiai buvo vykdomi papildomai šalia FRONTEX koordinuojamų skrydžių. B. Kitų formų bendradarbiavim as Estijoje projektas buvo finansuojamas siekiant labiau paskatinti konsulinių tarnybų Latvijoje, Lietuvoje ir Estijoje ir trečiųjų šalių imigracijos tarnybų operatyvinį bendradarbiavimą išduodant kelionės dokumentus. Pagal 3 prioritetą įvykdytų projektų pavyzdžiai A. Naujoviški asmenų, kurie gali būti grąžinti, konsultavimo ir informavimo būdai bei priemonės 2008 m. įgyvendinant du projektus, Bulgarija vykdė informavimo kampaniją, skirtą savanoriškam grįžimui skatinti (vaizdo įrašai, dokumentinis filmas, informacinė medžiaga (53 000 lankstinukų, skelbimų lentų ir brošiūrų)) ir nevyriausybinių organizacijų, TMO ir šioje srityje veikiančių institucijų bendradarbiavimui stiprinti. Panašiai Čekijoje visoje šalyje buvo vykdoma kampanija, panaudojant 2008 ir 2009 m. išteklius. Pripažinus, kad informavimo ir konsultavimo dėl grąžinimo galimybėmis nebuvo sistemingai dalijamasi visoje Italijoje , fondas buvo naudojamas visą šalies teritoriją apimančiam vietos institucijų ir nevyriausybinių organizacijų konsultaciniam tinklui sukurti, informavimo ir žinomumo didinimo renginiams organizuoti ir informacinei medžiagai daugeliu kalbų parengti ir išplatinti. Pagal 2009 m. programą įgyvendinant projektą, pakeitusį minėtąjį, taip pat buvo surengtas konsultacinio tinklo darbuotojų mokymas, organizuojami seminarai su trečiųjų šalių atstovais. Be to, kad buvo nustatomos migrantų bendruomenės, siekiant sukurti veiksmingesnius informacijos teikimo tikslinei grupei metodus, ir pagal 4 prioritetą rengiami visų skirtingų veikėjų keitimosi praktika ir patirtimi, susijusia su grąžinimu, renginiai, įgyvendinant šiuos projektus buvo padėti pagrindai remiamo savanoriško grįžimo skatinimui Italijoje. Be tiriamųjų vizitų į kitas valstybes nares, Graikijoje pagal 2009 m. programą buvo remiamas strateginis remiamo savanoriško grįžimo skatinimas, iš dalies finansuojant informavimo kampaniją ir atlyginant 300–400 asmenų kelionės išlaidas. Pasiekus teigiamų šio bandomojo projekto rezultatų, ištekliai, skirti pagal peržiūrėtą programą, buvo nukreipti panašiai paramai teikti dar keliems šimtams žmonių, taip pat piniginei pagalbai skirti po grįžimo. Graikijos institucijos ketina pasinaudodamos fondu ateityje gerokai padidinti viešojo sektoriaus paramą tokioms savanoriško grįžimo operacijoms. B. Naujoviškos paskatos, skirtos savanoriškam grįžimui skatinti išsaugant susijusių asmenų orumą (visų pirma reintegracija) Pagal 3 prioritetą paramos reintegracijai projektai (įskaitant mokymą, verslo projektų kūrimą, paramą ekonominei veiklai pradėti ir vėlesnį vertinimą šalyje, į kurią asmuo grąžinamas, ir pan.) buvo finansuojami Austrijoje, Belgijoje, Čekijoje , Prancūzijoje, Vokietijoje, Vengrijoje, Lietuvoje ir Ispanijoje . Prancūzijoje , siekiant padidinti grąžinimų į kai kurias Afrikos šalis tvarumą, pagal kiekvieną programą buvo remiamos reintegracijos priemonės. Pavieniais atvejais pasinaudojus lėšomis ir parengus grąžinimo planus, grąžinami asmenys turėjo galimybę plėtoti ekonominę veiklą ir gauti paramą įsteigdami įmones in situ . Švedijoje 9 iš 13 projektų, įgyvendinamų pagal dvi programas, buvo remiamas 3 prioritetas. Jiems bendra tai, kad dėmesys buvo skiriamas naujiems skirtingų subjektų bendradarbiavimo būdams. Įgyvendinant vieną projektą bendradarbiauti pradėjo prekybos ir pramonės rūmai ir Afrikos šalies imigracijos tarnyba. 200 susijusios šalies piliečių surengti informavimo ir mokymo renginiai; sukurti atskiri verslo planai, suorganizuotas vizitas 15 asmenų, kad jie pasirengtų in situ . Įgyvendinant projektą, parama buvo teikiama susijusios šalies švietimo įstaigoms. Belgijoje 22 iš 35 projektų, įgyvendinamų pagal dvi programas, buvo remiamas 3 prioritetas. Kai kuriais projektais buvo siekiama patobulinti grąžinimo strategiją ir šalyje bendrai paskatinti gebėjimų didinimą, pvz., pavienių konsultantų mokymo grąžinimo klausimais programa. Pagal šį prioritetą įgyvendinant dvi programas buvo remiamos šios konkrečios reintegracijos priemonės, kurioms iš viso skirta 2,5 mln. EUR: - gebėjimų didinimo priemonės (kuriant naujas metodikas, geriausios asmenų, turinčių protinių ir fizinių negalių, grąžinimo ir reintegracijos praktikos tyrimų projektas šešiose valstybėse narėse ir projektai, kuriais siekiama pašalinti nevyriausybinių reintegracijos partnerių, atliekančių vaidmenį nacionalinėje remiamo savanoriško grįžimo strategijoje, gebėjimų trūkumus) ir - parama pavienėms grąžinimo operacijoms, kuriomis išplečiami dabartiniai reintegracijos metodai, juos derinant su naujų metodikų kūrimu (keturi TMO projektai, kuriais siekiama naujoviškus pritaikytus paramos rinkinius sukurti papildomai šalia esamos bendro pobūdžio reintegracijos programos, ir du išsamesnės remiamo savanoriško grįžimo programos, įskaitant paramą reintegracijai ir pažangos stebėjimą paskirties šalyje, „Caritas“ projektai, skirti konkrečioms tikslinėms grupėms / šalims). Vokietijoje 44 iš 99 projektų, įgyvendinamų pagal dvi programas, buvo remiamas 3 prioritetas, tam iš viso skiriant 5,6 mln. EUR (maždaug 41 proc. viso fondui skirto biudžeto). Išskyrus du kelionės dokumentų projektus, buvo bendrai finansuojami naujoviški grąžinimo planai ir kitos priemonės, kuriomis skatinamas savanoriškas grįžimas. Kai kuriuose projektuose dėmesys buvo skiriamas konkrečioms tikslinėms grupėms ir (arba) šalims, į kurias grąžinama, siekiant suteikti naujų formų paramą reintegracijai. C. Naujų darbo metodų, kuriais siekiama paspartinti grąžinamų asmenų dokumentų tvarkymo procesą, bandymai Apie 5,5 mln. EUR skirta bendradarbiavimui su trečiosiomis šalimis pagal programas, tačiau ši suma taip pat susijusi su kitų prioritetų projektais. Įgyvendindamos 3 prioritetą, daugelis valstybių narių ėmėsi projektų, kuriais siekiama veiksmingo, stabilaus ir ilgalaikio operatyvinio bendradarbiavimo su trečiųjų šalių institucijomis, išduodant kelionės dokumentus ir užtikrinant greitą ir sėkmingą išsiuntimą. Toliau pateikiami pavyzdžiai, kokiu mastu finansinė parama buvo panaudota naujoviškai ir kokių davė tiesioginių rezultatų: - Rumunijoje sukurta nauja bendradarbiavimo su trečiųjų šalių diplomatinėmis atstovybėmis, neturinčiomis šalyje ambasadų, priemonė. Surengus maždaug 15 misijų pirmą kartą institucijų darbuotojai su trečiųjų šalių imigracijos tarnybomis galėjo aptarti konkrečius atvejus. Surengus diskusijas paspartėjo procedūros ir pagerėjo darbo santykiai. - Lenkijoje 2008 ir 2009 m. programų ištekliai buvo naudojami specialiai programai, skirtai darbo santykiams su vienos pagrindinės trečiosios šalies imigracijos tarnybomis palengvinti, kurti, remiantis nuolatiniais šių institucijų ekspertų vizitais į Lenkiją ir Lenkijos institucijų atsakomaisiais vizitais. Buvo padengiamos kelionės išlaidos ir išmokos, taip pat skirtos asmenims, kurie gali būti grąžinami, pervežti iš sulaikymo centrų į tapatybės nustatymo vietas. Užmezgus tiesioginį ir nuolatinį ryšį, sudarytos gerokai palankesnės sąlygos readmisijos procesui ir padėtas veiksmingo, stabilaus ir ilgalaikio bendradarbiavimo pagrindas. - Slovėnijoje įgyvendinant bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis gerinimo tapatybės nustatymo srityje veiksmą, pradėta bendradarbiauti su nevyriausybinėmis organizacijomis, taip pat sukurtas vertėjų raštu tinklas, siekiant institucijoms padėti bendrauti su asmenimis, kurie gali būti grąžinami. - Ispanijoje fondas buvo naudojamas maždaug dešimties įvairių Afrikos šalių imigracijos tarnybų mokymo seminarams, surengtiems ir atitinkamose šalyse, ir Ispanijoje, sistemingai remti. Dėl palankios darbo aplinkos atsirado abipusis pasitikėjimas, pagerėjo bendravimas ir bendradarbiavimas. - Švedijoje buvo įgyvendinamas vienas projektas, kuriuo buvo siekiama išplėsti trečiųjų šalių piliečių tapatybės nustatymo būdus surengiant institucijų ir pagrindinės kilmės šalies, kurioje readmisijos procedūra iki šiol vyko sunkiai, tarptautiniame oro uoste įsikūrusios imigracijos tarnybos susitikimus. D. Kitos naujoviškos priemonės Panaudodamos 2009 m. lėšas, Graikijos institucijos finansavo tiriamuosius vizitus į kitas valstybes nares, kad būtų parengtas nacionalinis savanoriško grįžimo skatinimo metodas. Vengrija surengė dvi misijas padėčiai ištirti labai svarbioje trečiojoje šalyje, kad būtų parengta išsami ir aktuali tai šaliai skirta ataskaita ir pagerinta konsultacijų kokybė. Misijos surengtos kartu su kitų valstybių narių ir TMO ekspertais. Kai kuriose šalyse veiksmai buvo nukreipti į informacijos valdymą pagal šį prioritetą. Belgijoje sukurtos IT priemonės byloms tvarkyti uždaruose centruose, imigracijos ir policijos tarnybų bendradarbiavimui paspartinti ir duomenims apie neteisėtą buvimą šalyje centralizuotai rinkti ir analizuoti. Ispanijoje buvo kuriama integruota savanoriško grįžimo programos valdymo IT sistema. Pagal 4 prioritetą įvykdytų projektų pavyzdžiai A. Vertinimas ir moksliniai tyrimai Pagal šį prioritetą tyrimus atliko kelios valstybės narės: - Austrija finansavo projektą, kurį įgyvendinant dabar savanoriško grįžimo srityje vykdoma nacionalinė veikla buvo lyginama pagal tikslinę grupę, išlaidas, bendradarbiavimo priemones, taip pat buvo siekiama sąveikos ir plėtoti masto ekonomiją. - Bulgarija sukūrė integruotą strategiją, kuria grindžiama 2011–2013 m. nacionalinė strateginė integruoto grąžinimo valdymo programa. Parengtas jos įgyvendinimo veiksmų planas, be to, darbo grupė, į kurios sudėtį įėjo ir nevyriausybinės organizacijos, atliko kitų valstybių narių geriausios praktikos tyrimą. - Portugalija , atlikusi suinteresuotųjų šalių apklausą, nustatė, kokios yra imigrantų bendruomenės ir kokiomis priemonėmis jos gauna informaciją, siekdama geriau informuoti migrantų bendruomenes apie jos vykdomos grąžinimo programos teikiamas galimybes. B. Mokymo ir keitimosi patirtimi veikla Vykdant mokymo projektus lėšos iš esmės buvo skiriamos policijos pareigūnų (lydinčiųjų pareigūnų) mokymui, susijusiam su priverstinio grąžinimo standartais ir geriausia praktika ( Kipras, Italija, Lietuva, Rumunija, Slovakija ), įvairių nacionalinių institucijų darbuotojų mokymui, susijusiam su grąžinimo valdymu apskritai ( Lenkija, Latvija, Lietuva, Slovakija ); kalbų mokymui ( Latvija, Slovėnija, Slovakija ) arba mokymui, susijusiam su žmogaus teisių normomis ir (arba) grąžinimo standartais ( Bulgarija, Vengrija ). Graikijoje surengti keli mokymo seminarai policijos pareigūnams, susiję su įvairiais grąžinimo valdymo aspektais, įskaitant palydos praktiką, readmisijos procedūras, žmogaus teisių normas ir elgesį su pažeidžiamais asmenimis. Nors tam buvo skirta palyginti nedidelė suma, sistemingas ir išsamus metodas buvo naujoviškas. Vienas Lenkijos fondas surengė darbuotojų mokymą, siekdamas pagerinti aptarnavimą konkretaus regiono, kuris ribojasi su Ukraina, mažuose centruose, ir paskelbė gerosios praktikos vadovą. Valstybės narės naudojosi fondo lėšomis, sudarydamos sąlygas darbuotojams mokytis iš kitų valstybių narių patirties. Vengrija finansavo ir vykdomųjų, ir teismo įstaigų darbuotojų, dirbančių grąžinimo srityje, tiriamuosius vizitus į kelias valstybes nares, o Lietuva skyrė lėšų tokiems palydos ir grąžinimo srityje dirbančių institucijų darbuotojų vizitams. Latvija skyrė 53 proc. 2008 m. išteklių trims šio prioriteto projektams: pagal vieną projektą buvo organizuojami geriausios praktikos seminarai ir vizitai į kitas valstybes nares, pagal kitą buvo rengiamas pasieniečių ir imigracijos tarnybų mokymas, susijęs su grąžinimo valdymu, o pagal trečią projektą buvo organizuojamas kalbos mokymas, skirtas darbuotojams, dalyvaujantiems grąžinimo valdyme. Be to, organizuojant įvairius mokymo projektus dalyvavo arba prie jų rengimo prisidėjo kitų valstybių narių ekspertai. Iki šiol fondo lėšos nebuvo panaudotos konkrečiam Grąžinimo direktyvą taikančių specialistų nacionaliniam mokymui organizuoti, nors Vengrija surengė direktyvai skirtą valstybių narių konferenciją. Tikriausiai ji buvo surengta per anksti, atsižvelgiant į tai, kad direktyva turėjo būti perkelta iki 2010 m. gruodžio 24 d. BENDRAS PRELIMINARUS FONDO NAUDOJIMO VERTINIMAS Valstybių narių pastabos Dėl pasiektų rezultatų Apskirtai valstybės narės (iš dalies) teigiamai įvertino fondo veiklą. Jos teigia, kad bent pagal 2008 m. programą, kuri buvo įgyvendinta per ataskaitinį laikotarpį, iš esmės buvo pasiekti daugiametėje programoje nustatyti pageidautini rezultatai. Keletas valstybių narių šiuo požiūriu pabrėžia, kad buvo pasiekta konkrečių laimėjimų savanoriško grįžimo srityje: nacionalinėje savanoriško grįžimo rėmimo politikoje sukurtas holistinis metodas (Italija); padidinti gebėjimai vykdyti su remiamu savanorišku grįžimu susijusią veiklą (Estija, Malta ir Rumunija); įgyvendintos remiamo savanoriško grįžimo programos, taip pat parengtos naujos priemonės, interneto svetainė, pradėta teikti nemokamų skambučių paslauga, atliekamas programų vertinimas (Vengrija); pagerintos konsultavimo struktūros, todėl dabartinė remiamo savanoriško grįžimo programa tapo veiksmingesnė (Vokietija); vykdant fondo veiklą didesniam migrantų skaičiui atsirado galimybė grįžti savo noru (Ispanija), o daugeliui trečiųjų šalių piliečių – užsitikrinti orų, tvarkingą ir tvarų grįžimą ir grįžus gauti paramą reintegracijai (Jungtinė Karalystė). Be to, kelios valstybės narės nurodė, kad fondas naudingas padedant pilietinei visuomenei prisidėti prie savanoriško grįžimo. Lenkija pabrėžė, kad be fondo paramos nevyriausybinės organizacijos nebūtų turėjusios pakankamai išteklių savanoriško grįžimo veiklai, Rumunija nurodė, kad remiant fondui imtasi pirmųjų veiksmų kuriant partnerystes su nevyriausybinėmis organizacijomis, o Portugalija pabrėžė, kad gaunant fondo paramą atsirado galimybė šalyje toliau plėtoti savanoriško grįžimo tinklą. Dėl fondo lėšų naudojimo sunkumų Kartu daugelis valstybių narių pabrėžė, kad įgyvendinant pirmas dvi programas kilo sunkumų. - Pirma, 2008 m. programos įgyvendinimo laikotarpiui tikrai turėjo įtakos vėlavimas patvirtinti metines programas, o kai kuriose valstybėse narėse – faktiškai skirtų ir išleistų lėšų dydis. Pagal pirmas dvi programas veikla dažnai buvo vykdoma vienu metu ir trumpai. Valstybėms narėms, kurios gerai ir (arba) iš anksto suplanavo veiklą, pavyko pasinaudoti visomis ES skirtomis lėšomis. - Antra, įgyvendinimo taisyklės, visų pirma išlaidų finansavimo atitikties taisyklės, buvo laikomos pernelyg sudėtingomis. Atsižvelgiant į skirtų lėšų dydį, daugelis valstybių narių mano, kad dėl šių taisyklių atsiradęs administracinio darbo, susijusio su konsultavimu, valdymo patikrinimu ir auditu, krūvis neatitiko tikslo užtikrinti veiksmingą programos finansavimą. - Trečia, viešomis ir plataus masto atrankos procedūromis ne visada buvo užtikrinamas projektų paraiškų tinkamumas. To priežastis galėjo būti nacionaliniai veiksniai, pvz., ribotas subjektų, atitinkančių reikalavimus ir (arba) norinčių vykdyti fondo projektus, skaičius, ypatingi administraciniai ir ataskaitų teikimo suvaržymai, taikomi pagal nacionalines taisykles, veiksmingo projektų įgyvendinimo terminas ir pan. ES taisyklės, visų pirma audito sekos ir dokumentų rengimo arba atitikties apribojimų reikalavimai, galėjo pasirodyti sudėtingos ir potencialioms paraiškų teikėjoms – organizacijoms. Pavyzdžiui, išlaidoms, patirtoms teikiant paramą reintegracijai po grįžimo, buvo taikomas šešių mėnesių terminas, o tai kartais trukdė rasti konkrečiam atvejui pritaikytus sprendimus. Atitinkamai valstybės narės jautė spaudimą dėl metinių programų peržiūros, siekiant užtikrinti optimalų ES lėšų panaudojimą. Pagal 2008 m. metinę programą Komisija patvirtino 10 pataisytų ir papildytų programų, iš jų ne mažiau kaip penkios pirmiausia buvo skirtos programai koreguoti atsižvelgiant į viešo kvietimo teikti paraiškas rezultatus, o kitos trys buvo parengtos peržiūrint nacionalinio biudžeto planus. Siekdama sumažinti šiuos sunkumus ir gavusi valstybių narių pastabas, Komisija gerokai supaprastino bendrą išlaidų atitikties taisyklių sistemą, iki vienų metų pratęsė paramos reintegracijai po grįžimo finansavimą ir pratęsė atitikties finansavimo reikalavimams laikotarpį nuo 2 iki 2,5 metų, skirdama daugiau laiko pataisytoms programoms pateikti ir taip geriau įsisavinti ES lėšas. Be to, kadangi fondas – nauja ES finansinė priemonė, Komisija pradėjo nuolat ir daugiau konsultuoti pavienes su sunkumais susidūrusias valstybes nares. Šių pakeitimų poveikis, žinoma, bus matomesnis įgyvendinant 2010 m. ir vėlesnes programas. Komisijos vertinimas Peržiūrėjusi valstybių narių ataskaitas ir atsižvelgdama į kitą informaciją, įskaitant stebėjimo misijų duomenis, Komisija nustatė, kad, nepaisant kylančių sunkumų ir kai kurių konkrečių klausimų dėl taisyklių ir įgyvendinimo, fondas pateisina lūkesčius ir skatina valstybes nares įgyvendinti integruotą grąžinimo valdymą. - Surengus konkrečias informavimo kampanijas keliose valstybėse narėse, informacija apie grįžimo galimybes tapo prieinama ir buvo išplatinta valstybėse narėse gyvenančiose migrantų bendruomenėse. Kai kuriais atvejais buvo siekiama informuoti , atsižvelgiant į asmenų, kurie grįžo ir sėkmingai reintegravosi savo kilmės šalyse, praktinę patirtį. - Fondo lėšomis buvo remiamas grąžinimo valdymo praktikos, kurios daugelis valstybių narių pirmiau visai neturėjo, taikymas arba konsolidavimas. Įgyvendinant projektus ir bendradarbiaujant su nevyriausybinėmis organizacijomis ir (arba) TMO pavyko sėkmingai padidinti vyriausybės tarnybų gebėjimus skatinant migrantų ir prieglobsčio prašytojų savanorišką grįžimą. Siekiant suteikti pagalbą didesniam trečiųjų šalių piliečių skaičiui, buvo konsoliduojamos arba praplečiamos remiamo savanoriško grįžimo programos . Keliais konsultavimo ir reintegravimo projektais buvo remiamas naujoviškų ir labiau pritaikytų grąžinimo valdymo priemonių, kurias ateinančiais metais būtų galima panaudoti visapusiškiau, kūrimas. - Be to, pasinaudodamos fondo lėšomis valstybės narės galėjo pasiūlyti daugiau arba didesnių finansinių paskatų ir (arba) didesnę paramą grąžinamiems asmenims pradedant veiklą, iš kurios gaunamos pajamos, taip užtikrindamos grąžinimo tvarumą . - Priverstinio grąžinimo srityje fondo veiksmai buvo suderinti su agentūros FRONTEX veikla koordinuojant bendras grąžinimo operacijas . Prisidėdamos prie agentūros veiksmų, valstybės narės sėkmingai pasinaudojo fondo ištekliais nacionalinių ir jungtinių atgalinių skrydžių išlaidoms padengti. - Be to, įgyvendinant valstybių narių ir šalių, į kurias grąžinama, bendradarbiavimo projektus, pagerėjo darbo su trečiosiomis šalimis nustatant asmenų tapatybę ir išduodant kelionės dokumentus tvarka , todėl padidėjo ir išsiunčiamų asmenų skaičius. - Galiausiai fondas suteikė galimybę valstybėms narėms toliau keistis patirtimi . Mažiau patirties turinčios valstybės narės pasinaudoja finansavimu, kad pasisemtų žinių iš ilgalaikę patirtį turinčių valstybių narių. Todėl, kalbant apie rezultatus, fondas neabejotinai paskatino optimizuoti remiamo savanoriško grįžimo priemones, sutrumpinti buvimo priėmimo ir (arba) sulaikymo centruose laikotarpį, geriau informuoti tikslines grupes apie grįžimo galimybes ir padidinti trečiųjų šalių piliečių, kurie iš tiesų pasinaudoja galimybe grįžti savo noru, išlaiko daugiau orumo ir užsitikrina geresnę ateitį nei priverstinio išsiuntimo atveju, skaičių. BAIGIAMOSIOS PASTABOS IR REKOMENDACIJOS Pažanga, kurią galima padaryti per likusį daugiametės programos laikotarpį Pirmiau išdėstytas vertinimas apima tik pirmus dvejus fondo programavimo metus, be to, nėra programų užbaigimo ataskaitų. Šios ataskaitos pateikimo terminas buvo nustatytas siekiant padėti Europos Parlamentui ir Tarybai parengti kitą daugiametę finansinę programą, bet ne pateikti išsamų ir galutinį vertinimą. Rezultatai nebūtinai yra tipiški. Pirmos dvi metinės programos parengtos ir įgyvendintos turint labai mažai laiko ir ribotą pasidalijamojo valdymo patirtį, pagal Europos pabėgėlių fondo programas (2000–2007 m.) įgyvendinant savanoriško grįžimo projektus, skirtus konkrečioms tikslinėms grupėms, taip pat dalyvaujant tiesiogiai valdomuose tarptautiniuose projektuose (2005–2007 m.). 2010 m. programavimas vyko sparčiau. Pasinaudodamos pirmame etape įgyta patirtimi ir įgyvendinimo taisyklių pakeitimais, valstybės narės turi palankias galimybes ateityje optimaliau naudoti lėšas. Ateityje programomis būtų galima skatinti strategiškiau atsižvelgti į ES standartus ir sistemingiau siekti glaudesnio valstybių narių bendradarbiavimo. Įgyvendinant veiksmus būtų naudingas stabilesnis finansinis ir ilgalaikis planavimas ir pastangos veiksmingiau informuoti suinteresuotąsias šalis ir likusias pasaulio šalis apie rezultatus. - Pasibaigus Grąžinimo direktyvos perkėlimo terminui, parengtos dvi pagrindinės ES grąžinimo politikos dalys – fondas ir direktyva. Ateinančiam laikotarpiui skyrus daugiau fondo lėšų, valstybės narės turės priemones, kurių reikia, kad atitiktis esminiams direktyvos reikalavimams ir dviem kertiniams grąžinimo valdymo principams – savanoriško grįžimo pirmumo ir žmogiško bei oraus elgesio su asmenimis, kurie gali būti grąžinami, – taptų realybe visoje ES . Todėl valstybės narės gali labiau skatinti savanorišką grįžimą, atnaujinti ir modernizuoti nepilnamečių ir šeimų sulaikymo centrus, kurti mokymo programas, skirtas ES standartams, naujas stebėjimo ir vertinimo priemones ir per savanoriško išvykimo laikotarpį, nustatytą direktyvoje – jeigu reikia, ir vėliau – teikti kuo geresnes konsultavimo ir remiamo savanoriško grįžimo paslaugas. - Pasinaudodamos fondu valstybės narės galėtų labiau skatinti praktinį bendradarbiavimą ir mažinti veiksmų dubliavimą bendradarbiaujant su trečiosiomis šalimis, mokymo veiklą ir informacijos apie padėtį šalyse, į kurias grąžinama, rinkimą . Apskritai valstybės narės dažnai reikalauja glaudesnio bendradarbiavimo tvarkant kelionės dokumentus, palaikant ryšį su trečiosiomis šalimis, vykdant readmisijos procedūras ir pan. Sunkumų nepateisina tai, kad 2 prioritetui skirta palyginti mažai lėšų. Iki šiol nė viena valstybė narė neįgyvendino projektų, pagal kuriuos būtų kartu rengiami grąžinimui pritaikyti planai, reintegracijos politika, organizuojamos stebėjimo misijos arba būtų bendradarbiaujama su konkrečių šalių, į kurias grąžinama, konsulinėmis tarnybomis. Nors reikia labiau koordinuoti tokius projektus ir (arba) suderinti skirtingas nacionalines finansavimo sistemas, bendradarbiavimo poreikiai negali būti tenkinami tik Bendrijos veiksmais ir pasinaudojant FRONTEX lėšomis, skirtomis jungtiniams atgaliniams skrydžiams. Valstybės narės raginamos geriau ištirti visas fondo teikiamas galimybes, kad bendradarbiavimas būtų aktyvesnis. Todėl bus sukurta masto ekonomija, kuria būtų dar labiau pagrindžiama šioje srityje skiriamų ES išteklių pridėtinė vertė. - Pripažįstama, kad fondo veiklos vykdymo ir metinių programų, kurios tvirtinamos kiekvienais metais, įgyvendinimo priemonė nebūtinai visiškai tinka periodiškai veiklai, pvz., savanoriško grįžimo ir priverstinio (bendro) grąžinimo operacijoms, remti. Valstybės narės galėtų labiau išnagrinėti galimybes remiantis reguliavimo sistema kurti daugiamečius projektus , pvz., remiamo savanoriško grįžimo su reintegracija programas, ir taip sumažinti atrankos procesų dažnumą, taip pat įtvirtinti stabilų finansinį daugiametį planavimą. - Galima labiau paskatinti keistis patirtimi, susijusia su fondo veikla. Kad paskatintų kurti naujoviškus ir sėkmingus projektus ir didinti keitimosi informacija galimybes, valstybės narės turėtų daugiau dalytis informacija apie projektus ir dvišaliu, ir daugiašaliu pagrindais. Už tai turėtų būti atsakingos atitinkamos ministerijos, turinčios didesnę nei paskirtųjų „atsakingųjų institucijų“ ir (arba) projekto paramos gavėjų kompetenciją. Keistis informacija ypač naudinga reintegracijos srityje, nes sėkmingesni yra tie projektai, kuriais siekiama pereiti nuo vien piniginių paskatų (vienkartinių) iki individualesnio, labiau konkrečiam atvejui pritaikyto grąžinamų asmenų naujo gyvenimo kūrimo metodo. Kad palengvintų šį procesą, Komisija, be kita ko, turi sukurti savanoriško grįžimo tinklą pasinaudodama 2010 m. Bendrijos veiksmais, sukurti valstybėms narėms skirtą duomenų apie finansuojamus projektus bazę, parengti informacinę medžiagą apie fondą ir surengti informavimo apie fondą renginius iki 2012 m. - Galiausiai, pripažindama svarbų TMO vaidmenį remiant valstybių narių veiklą, susijusią su fondu, Komisija ir toliau stiprins darbo santykius su TMO vykdydama dialogą dėl migracijos politikos ir plėtodama visuotinį požiūrį į migraciją. 7.2. Pasirengimas atlikti pirmąjį ex post vertinimą (2012 m.) Kitas fondo veiklos etapas yra 2008–2010 m. ex post vertinimo ataskaita[15]. Pagal pagrindinį teisės aktą Komisijos ataskaita turi būti pateikta iki 2012 m. gruodžio 31 d. Toliau rengiamasi atlikti šią užduotį. Deja, negalima pagrįstai tikėtis, kad valstybės narės apie 2010 m. metinės programos rezultatus praneš iki 2012 m. birželio 30 d., kaip nurodyta pagrindiniame teisės akte, nes 2010 m. atitikties finansavimo reikalavimams laikotarpis trunka iki 2012 m. antrosios pusės. Todėl, siekiant gauti visus 2010 m. duomenis, valstybių narių bus prašoma pateikti savo ataskaitas iki 2012 m. spalio mėn. pabaigos. Remiantis šia tarpine ataskaita, ex post vertinime būtų galima visapusiškiau aprašyti fondo paramos nacionalinius ir ES lygio pasiekimus, rezultatus ir bendrą poveikį ES grąžinimo standartams ir integruotam grąžinimo valdymui valstybėse narėse. Todėl apskritai būtų siekiama: - nustatyti konkrečius rezultatus, pvz., su kiek trečiųjų šalių piliečių pavyko tiesiogiai susisiekti vykdant veiksmus, susijusius su operacijomis ir fondo parama, ir kiek trečiųjų šalių piliečių tiesiogiai arba netiesiogiai paveikė visa finansavimo veikla (t. y. įskaitant bendras gebėjimų didinimo priemones, bendradarbiavimą su trečiosiomis šalimis ir su kitomis valstybėmis narėmis), taikant bendrą metodiką; - aiškiai atskirti priverstinio grąžinimo ir savanoriško grįžimo operacijų rezultatus, taip pat rezultatus pagal skirtingų kategorijų tikslines grupes, pvz., atskiriant prieglobsčio prašytojų (kurių prašymai buvo atmesti) ir pabėgėlių bei neteisėtų migrantų, įskaitant užsibuvusius asmenis, kategorijas; - įvertinti, kiek fondo parama padėjo plėtoti kiekvieną nacionalinę grąžinimo sistemą, atsižvelgiant į daugiametėje programoje numatytą strategiją ir nustatytus konkrečius nacionalinius tikslus; - įvertinti, kiek fondo parama padėjo taikyti ES standartus, visų pirma Grąžinimo direktyvą, ir - galiausiai įvertinti gautą naudą, lyginant ES asignavimų iš fondo dalį su bendrais nacionaliniais (finansiniais ir kitokiais) įnašais, ir nustatyti bet kokius kitus svarbius veiksnius, nuo kurių priklausė fondo parama. [1] COM(2005) 123 galutinis. [2] Sprendimas Nr. 575/2007/EB, OL L 144, 2007 6 6, p. 45. [3] Pagrindinio teisės akto 50 straipsnio 3 dalies a punktas. [4] Surinktus duomenis ir šalių ataskaitas galima rasti adresu http://ec.europa.eu/home-affairs/funding/return/funding_return_en.htm. [5] Pagrindinio teisės akto 51 straipsnis. [6] Žr., inter alia , 2005–2007 m. galutinį Europos pabėgėlių fondo vertinimą, COM(2011) 2 galutinis. [7] OL L 348, 2008 12 24, p. 98. [8] OL L 330, 2007 12 15, p. 48. [9] Parengiamųjų veiksmų įvertinimas pateiktas http://ec.europa.eu/home-affairs/funding/2004_2007/solidarity/funding_solidarity_en.htm. [10] Norėdami gauti daugiau informacijos, žr. COM(2011) 448 ir SEC(2011) 940 dėl Išorės sienų fondo, Europos fondo trečiųjų šalių piliečių integracijai ir Europos grąžinimo fondo išteklių paskirstymo valstybėms narėms kriterijų taikymo. [11] Sprendimas Nr. 458/2008/EB, OL L 167, 2008 6 27, p. 135. [12] 2011 m. sumos nustatytos remiantis šiuo metu tvirtinamais programų projektais. [13] http://emn.intrasoft-intl.com/Downloads/prepareShowFiles.do?entryTitle=3%2E%20EMN%20Studies . [14] Kai kurie šių projektų yra 3 prioriteto naujoviški projektai. [15] Pagrindinio teisės akto 50 straipsnio 3 dalies c punktas.