Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui - Integruotos jūrų politikos formavimas siekiant geresnio Viduržemio jūros regiono valdymo /* KOM/2009/0466 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 11.9.2009 KOM(2009) 466 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Integruotos jūrų politikos formavimas siekiant geresnio Viduržemio jūros regiono valdymo KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUI Integruotos jūrų politikos formavimas siekiant geresnio Viduržemio jūros regiono valdymo 1. Įvadas Vykdant išsamias konsultacijas su visuomene, po kurių 2007 m. priimta ES integruota jūrų politika, tvirtai laikytasi principo, kad vienu metu gali būti plečiama ekonominė jūrų veikla ir geriau saugoma aplinka, taip sukuriant simbiozinį ryšį, jei tik nustatyti tinkami valdymo ir įvairių sričių mechanizmai. Viduržemio jūros regionas – geriausias jūrų regiono, kuriame vykdant žmonių veiklą iš jūros būtų galima gauti didesnės ekonominės naudos, darant daug mažesnį poveikį ekosistemoms, pavyzdys. Vis dėlto tikrovėje šis regionas – daugiau kaip dvidešimt pakrančių valstybių, kurių ekonominio išsivystymo ir administracinių gebėjimų lygmuo skirtingas ir kuriose yra svarbių politinių nesutarimų, įskaitant nesitarimus dėl teritorijų ir jūrų erdvių ribų nustatymo. Skirtingai nei kitose pusiau uždarose jūrose, tokiose kaip Baltijos arba Juodoji, didelė Viduržemio jūros dalis – atviros jūros vandenys, todėl iškyla specifinių valdymo klausimų. Septynios pakrančių valstybės – ES narės, dvi – šalys kandidatės, o trys – ES plėtros politikoje numatytos potencialios šalys kandidatės. Kitų valstybių ryšiai su ES tvirti ir nusistovėję, daugiausiai įgyvendinant Europos kaimynystės politiką. Visos valstybės, išskyrus vieną, yra Viduržemio jūros regiono valstybių sąjungos narės. Šiame komunikate didžiausias dėmesys skiriamas mechanizmams ir priemonėms, kuriuos reikėtų mobilizuoti siekiant integruoto Viduržemio jūros baseino jūrų veiklos valdymo modelio. Siekiama prisidėti prie įvairių šio sektoriaus veiksmų, kurių imtis ES skatina Viduržemio jūros regione. Nors integruota jūrų politika visų pirma skirta valstybėms narėms, šiuo komunikatu raginama atitinkamais lygmenimis stipriau bendradarbiauti su ES narėmis nesančiomis Viduržemio jūros regiono partnerėmis. 2. Svarbiausi uždaviniai Viduržemio jūros regiono prekyba, t. y. į daugiau nei 450 šio regiono uostų ir terminalų įvežamos arba išvežamos prekės, sudaro 30 % pasaulinės jūrų prekybos, ir šiame regione pervežama ketvirtadalis pasaulio jūromis vežamos naftos. Viduržemio jūros pakrantėse gyvena daugiau nei 150 milijonų gyventojų, o turizmo sezono metu jų dvigubai daugiau. Šioje jūroje veiklą vykdo pusė ES žvejybos laivyno (daugiausia maži ir mėgėjų laivai), o jūrų akvakultūros gamyba auga. Poveikį žuvų ištekliams taip pat daro pietinės Viduržemio jūros dalies regiono ir ES nepriklausančių šalių laivai. Šis labai didelis ekonominės veiklos Viduržemio jūros regiono ekosistemai daromas poveikis toliau didėja. Nors sektorių stipriai veikia dabartinė ekonominė krizė, numatoma, kad ilgainiui dėl išaugusių keleivių, turistų ir prekių, įskaitant energiją, vežimo poreikių jūrų eismas bus toliau plečiamas. Pavyzdžiui, sparčiai plėtojamas jūrų turizmas – į kiekvieną didelį Viduržemio jūros regiono uostą kasmet atvyksta daugiau nei milijonas jūrų turistų. Infrastruktūros, turizmo ir laisvalaikio statiniai statomi jau tankiai gyvenamose ir užstatytose pakrantėse (keleto Italijos, Prancūzijos ir Ispanijos pakrančių regionų užstatytas plotas jau sudaro daugiau kaip 45 % kilometro pločio pakrantės juostos ploto). Dėl šios nuolat didėjančios žmonių ir ekonominės veiklos plėtros pablogėjo aplinka. Pažeidžiamai Viduržemio jūros regiono jūrų aplinkai iškilo rūpestį keliančių grėsmių: tarša iš sausumos šaltinių ir laivų, šiukšlinimas, poveikis biologinei įvairovei, per didelis sužvejojamų žuvų kiekis ir pakrančių blogėjimas. Pagal MARPOL konvenciją Viduržemio jūra priskiriama specialiesiems rajonams užteršimo nafta atžvilgiu (nuo 1983 m.) ir užteršimo šiukšlėmis atžvilgiu (nuo 2009 m. gegužės mėn.)[1]. Viduržemio jūros regiono valstybių sąjunga didžiausią dėmesį skiria vienai iš prioritetinių sričių – Viduržemio jūros regiono taršos pašalinimui[2]. Grėsmė pakrantei, įskaitant unikalų kultūros ir gamtos paveldą – daugiau nei 400 UNESCO paveldo vietų, – vis didėja. Tarpvyriausybinė klimato kaitos komisija Viduržemio jūros regioną priskyrė „karštiesiems taškams“; didžiausią pavojų šiam regionui kelia potvyniai, pakrančių erozija ir tolesnis dirvos blogėjimas[3], ir tai didina poreikį imtis priemonių, kurias įgyvendinant galima lengviau prisitaikyti prie klimato kaitos. Nereguliari imigracija jūra – pagrindinis šio regiono rūpestis; Viduržemio jūros regiono partneriai raginami bendradarbiauti, kad šis reiškinys būtų pašalintas ir kad nebūtų prarandama žmonių gyvybių. 3. Siekiant geresnio jūrų valdymo Norint išspręsti pirmiau aprašytas problemas, būtina pašalinti du pagrindinius valdymo trūkumus. Pirma, daugelyje Viduržemio jūros regiono valstybių kiekvieno sektoriaus politiką įgyvendina atskira institucija, o kiekvienas tarptautinis susitarimas įgyvendinamas pagal tos institucijos taisykles, todėl apžvelgti bendrą jūrų veiklos poveikį regionui, įskaitant poveikį Viduržemio jūros baseinui, – sunkiai pasiekiamas tikslas. Antra, didelę jūrų erdvės dalį sudaro atviros jūros vandenys, todėl pakrančių valstybėms sunku planuoti, organizuoti ir reguliuoti veiklą, kuri daro tiesioginį poveikį jų teritoriniams vandenims ir pakrantėms. Dėl šių dviejų veiksnių susiklosto padėtis, kai politika formuojama ir veikla vykdoma atskirai viena nuo kitos, ir nėra tinkamo visų poveikį jūrai darančių veiklos sričių koordinavimo bei tinkamo visų vietos, nacionalinių, regioninių bei tarptautinių subjektų veiklos koordinavimo. Tai papildo kitus geram valdymui užtikrinti svarbius klausimus: suinteresuotųjų šalių dalyvavimą, sprendimų priėmimo proceso skaidrumą ir sutartų taisyklių taikymą. 3.1. Viduržemio jūros regiono pakrančių valstybių vaidmuo Integruotos jūrų politikos kūrimo pagrindas – strateginio ir integruoto požiūrio formavimas nacionaliniu lygmeniu[4]. Viduržemio jūros regione esančios valstybės narės raginamos toliau telkti pastangas savo integruotoms jūrų politikoms formuoti. Siekdama palengvinti keitimąsi gerąja patirtimi Komisija sukūrė keitimosi informacija ir pažangos aprašymo sistemą[5]. Kai kurios valstybės narės jau ėmėsi konkrečių veiksmų, kad pagerintų jūrų reikalų valdymą. Tačiau reikia papildomų pastangų, ypač kuriant specifines sprendimų priėmimo struktūras, įgaliotas koordinuoti įvairių sričių politiką. Komisija: - siūlys, kad valstybių narių aukšto lygio centrai reguliariai nagrinėtų su Viduržemio jūra susijusius klausimus, siekdami aptarti integruotos jūrų politikos formavimo pažangą; - ragins valstybes nares keistis integruoto jūrų valdymo srities gerąja patirtimi, ypač įgyvendinant Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslą atitinkančias Viduržemio jūros regionui skirtas programas. Kadangi Viduržemio jūra yra pusiau uždara jūra, o jūrų veikla daro tarpvalstybinį poveikį, būtinas aktyvesnis bendradarbiavimas su ES nepriklausančiomis Viduržemio jūros regiono partnerėmis. Keičiantis informacija, kaip nurodyta pirmiau, ja bus keičiamasi ir su formuoti integruotą požiūrį suinteresuotomis ES nepriklausančiomis partnerėmis. Todėl ES nepriklausančioms partnerės būtų galima pasiūlyti paskirti kontaktinius centrus, kurie prireikus galėtų dalyvauti visam Viduržemio jūros baseinui svarbiame aukšto lygio dialoge. Bendradarbiavimas formuojant integruotą jūrų politiką ir siekiant geresnio jos valdymo taip pat bus grindžiamas esama daugiašale sistema, Viduržemio jūros regiono valstybių sąjunga, esamais dvišaliais susitarimais bei regioniniu bendradarbiavimu pagal Europos kaimynystės politiką ir ryšiais su šalimis kandidatėmis bei potencialiomis šalimis kandidatėmis. Komisija nusprendė: - suformuoti darbo grupę su integruota jūrų politika susijusiems klausimams spręsti, siekdama pradėti dialogą ir keistis gerąja patirtimi su ES nepriklausančiomis Viduržemio jūros pakančių valstybėmis; - pagal Europos kaimynystės ir partnerystės priemonę[6] teikti techninę pagalbą norą formuoti integruotą požiūrį į jūrų reikalus pareiškusioms Viduržemio jūros regiono partnerėms, taip didinant informuotumą ir padedant nustatyti tikslus bei įgyvendinimo mechanizmus. 3.2. Jūrų erdvės valdymas 1982 m. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijoje (JTJTK, angl. UNCLOS) nustatyta pagrindinė sistema, taikoma vykdant didžiąją dalį jūrų veiklos, ir daugeliu klausimų atsižvelgiama į tarptautinę paprotinę teisę. Ją ratifikavo visos Viduržemio jūros regiono pakrančių valstybės, išskyrus Turkiją, Siriją, Izraelį ir Libiją. Didelę Viduržemio jūros regiono jūrų erdvės dalį šiuo metu sudaro atviros jūros vandenys. Apie 16 % jūrų erdvės sudaro teritoriniai vandenys, o 31 % – įvairios jūrų zonos, kurias dėl zonos apimties arba galiojimo dažnai užginčija kitos pakrančių valstybės[7]. Tai reiškia, kad didelė Viduržemio jūros vandenų dalis nepriklauso rajonams, kurie priklauso pakrančių valstybių jurisdikcijai arba į kuriuos jos turi suverenių teisių. Todėl šios valstybės neturi įgyjamąja senatimi grindžiamų teisių ir vykdymo užtikrinimo įgaliojimų, kad galėtų visapusiškai reguliuoti už tokių rajonų ribų vykdomą žmonių veiklą, siekdamos apsaugoti jūrų aplinką ir stebėti, kaip vykdoma žvejyba ir vystomi energijos šaltiniai. Už šių rajonų ribų valstybės gali tik priimti savo piliečiams ir laivams taikomas priemones. Kai kurių veiksmų jos gali imtis kartu pagal ribotą regioninėse konvencijose numatytą sistemą, siekdamos apsaugoti jūrų aplinką ir išsaugoti bei valdyti gyvuosius išteklius, nors tebeegzistuoja priimtų sprendimų, įskaitant prieš trečiąsias valstybes, kurios nėra tų konvencijų šalys, priimtus sprendimus, vykdymo užtikrinimo problema. Ši padėtis susiklostė dėl to, kad Viduržemio jūros regione besiribojančių valstybių ribų nustatymo problemos yra susijusios su sudėtingais ir politiškai opiais ginčais rajone, kuris yra ne platesnis kaip 400 jūrmylių. Ši padėtis priešinga padėčiai kitose pusiau uždarose ES jūrose, pavyzdžiui, Baltijos jūroje, kur daugelis šalių ribų nustatymo problemas išsprendė remdamosi JTJTK ir susitarė dėl jūrų zonų. Daugiašalio bendradarbiavimo srityje tarptautiniai ir regioniniai jūrų veiklos reguliavimo susitarimai būna skirti tik vienam sektoriui (yra keletas išimčių). Komisija pradėjo tyrimą, kurio tikslas – nustatyti pagrindines kliūtis, trukdančias su Viduržemio jūros baseine vykdoma veikla susijusių organizacijų sprendimus ir pagal galiojančius susitarimus priimamus sprendimus ratifikuoti, įgyvendinti ir užtikrinti atitiktį jiems, taip pat nustatyti geresnio daugiašalio bendradarbiavimo galimybes ir su tuo bendradarbiavimu susijusią pagalbą. Norint pasiekti pažangos formuojant visiems sektoriams bendrą požiūrį į jūrų reikalus, būtina aiškiau apžvelgti šių organizacijų atliekamą darbą ir tai, ar šių institucijų priimamos ar propaguojamos nuostatos sistemingai kontroliuojamos ir visiškai įgyvendinamos. Taip pat reikia aiškiau suvokti, koks yra pakrančių valstybių vaidmuo ir kokia jų atsakomybė, ypač jūrų zonų valdymo siekiant darnaus vystymosi atžvilgiu. Kadangi valstybių politinė ir ekonominė padėtis skiriasi, būtų galima skatinti gerinti jūrų erdvės valdymą subregioniniu lygmeniu. Šiuo atžvilgiu pažangos visų pirma pasiekiama tada, kai besiribojančios valstybės susitaria nustatyti bendrą jūrų ribą arba drauge veiksmingai valdyti savo gyvuosius ar negyvuosius išteklius. Suinteresuotosios šalys jau atkreipė vyriausybių ir tarptautinių institucijų dėmesį į tai, kad šioje srityje būtina siekti pažangos. Komisija: - rems struktūrinį neoficialų Viduržemio jūros regiono pakrančių valstybių dialogą, rengiant aukšto lygio susitikimus, per akademines ir kitokias tarptautines organizacijas, kad būtų pagerintas jūrų erdvės valdymas, įskaitant valdymą subregioniniu lygmeniu; - pateiks esamų susitarimų ir su Viduržemio jūros regiono jūrų reikalais susijusių organizacijų apžvalgą; - teiks rekomendacijas, kaip gerinti tarpsektorinį bendradarbiavimą pagal esamus susitarimus ir tarpsektorinį organizacijų bendradarbiavimą; - toliau skatins ratifikuoti JTJTK ir ją bendrai įgyvendinti dvišaliuose santykiuose; - pradės tyrimą, kad nustatytų jūrų zonų nustatymo išlaidas ir naudą. 3.3. Didesnis suinteresuotųjų šalių dalyvavimas Svarbus integruotos jūrų politikos bruožas nuo pat pradžių yra didelis suinteresuotųjų šalių dalyvavimas. Siekdama pagerinti Viduržemio jūros regiono valdymą pilietinė visuomenė propaguoja geresnį dialogą regioniniu lygmeniu. Be to, Viduržemio jūros regione neseniai įsteigta regioninė patariamoji taryba, apjungianti žuvininkystės sektoriaus suinteresuotąsias šalis. Viduržemio jūros regione įgyvendinant integruotą jūros politiką suinteresuotųjų šalių dalyvavimo skatinimas ir toliau bus svarbi prioritetinė sritis. Komisija: - ragins rengti suinteresuotųjų šalių forumus, kuriuose būtų reguliariai sprendžiami su Viduržemio jūra susiję klausimai, siekiant pasiūlyti prioritetines integruotos jūrų politikos formavimo Viduržemio jūros baseino lygmeniu sritis; - nagrinės galimybes geriau apjungti visų pakrančių valstybių suinteresuotąsias šalis. 4. Bendros integruoto jūrų valdymo priemonės Siekiant pagerinti jūrų valdymą turi būti nustatytos ir bendros priemonės, kurias įgyvendinant būtų kuriamas papildomas jūrų ekonomikos augimo potencialas ir užtikrinama aplinkos apsauga bei geresnė pakrančių bendruomenių ateitis. 4.1. Jūrų erdvės planavimas ir jūrų strategijos Nors šiuo metu Viduržemio jūros regiono jūrų veiklai turi įtakos ekonomikos krizė, tikimasi, kad jūrų veikla plėsis įvairiose srityse: jūrų eismo, atsinaujinančių energijos šaltinių plėtros ir turistų srautų. Vykdant jūrų erdvės planavimą (JEP) ir sudarius sąlygas siekti geros aplinkos būklės galima geriau išnaudoti baseino augimo potencialą ir vėliau pasiekti geriausių rezultatų. Jūrų erdvės planavimas – veiksminga valdymo priemonė, kurią įgyvendinant būtų galima taikyti ekosistemoms nežalingą valdymo būdą, šalinti tarpusavyje susijusį jūrų veiklos poveikį, spręsti konfliktus, susijusius su jūrų erdvės naudojimu ir jūrų buveinių išsaugojimu. Komisijos komunikate „Jūrų erdvės planavimo gairės“[8] nustatyti ES valstybėms narėms taikomi JEP metodų kūrimo principai; šis komunikatas galėtų būti naudingas ir kitose su Viduržemio jūros regiono valdymu susijusiose srityse. Nepaisant to, JEP veikla Viduržemio jūros regione, palyginti su kitais jūrų baseinais, vykdoma menkai galbūt dėl to, kad jūrų zonų kūrimas ir jų ribų nustatymas tebėra opios temos. Šiuos klausimus reikėtų spręsti taip, kad jūrų erdvės planavimą būtų galima vykdyti atitinkamais lygmenimis. ES valstybės narės sutarė iki 2020 m. užtikrinti gerą jūrų vandenų aplinkos būklę[9], rengiant integruotąsias jūrų strategijas, pagal kurias būtų taikomas ekosistemoms nežalingas požiūris į poveikį jūrai darančią žmonių veiklą ir kurios būtų glaudžiai susijusios su JEP. Labai svarbu, kad Viduržemio jūros regione įgyvendinant integruotą jūrų politiką šių įsipareigojimų būtų laikomasi, prireikus bendradarbiaujant pagal regionines jūrų konvencijas (ypač atsižvelgiant į Barselonos konvenciją ir Bendrąją žvejybos Viduržemio jūroje komisiją (BŽVJK)) arba subregioniniu lygmeniu. Be to, Viduržemio jūros regiono reglamentu[10] jau siekiama formuoti integruotą ekosistemoms nežalingą požiūrį į žuvininkystės valdymą. Tai bus toliau skatinama vykdant būsimą ES bendrosios žuvininkystės politikos reformą[11]. Komisija: - pradės Viduržemio jūros baseino JEP tyrimą, siekdama nustatyti galimas sritis, kuriose būtų galima vykdyti JEP, išnagrinėti esamas kliūtis ir pateikti JEP vykdymo tam tikruose subregionuose arba jūrų rajonuose galimybes; - po to pradės projektą, siekdama pabandyti JEP vykdyti subregioniniu lygmeniu ir paskatinti imtis tarpvalstybinių veiksmų; - taikydama bendrą įgyvendinimo strategiją padės valstybėms narėms įvykdyti su jūrų strategijomis susijusius įsipareigojimus pagal Jūrų strategijos pagrindų direktyvą ir iki 2010 m. išsamiai įvertins jūros vandenų būklę ir susijusius jų panaudojimo būdus. 4.2. Integruotas pakrančių rajonų ir salų valdymas Klimato kaita, uostų plėtra, pakrančių turizmas ir susijusios investicijos, su jūrų paveldo ir jūrų aplinkos, įskaitant „NATURA 2000“ teritorijas, apsauga susijusių problemų sprendimas – tai sritys, kuriose būtina taikyti integruotą Viduržemio jūros regiono pakrančių rajonų valdymo metodą. Komisija įsipareigojo užtikrinti, kad pakrančių ir jūrų rajonuose prisitaikymui prie klimato kaitos būtų skirtas didžiausias dėmesys, kaip nurodyta baltojoje knygoje[12]. Apsaugoti jūrų paveldą ir jį apjungti, kartu siekiant ekonominės ir su aplinka susijusios naudos, taip pat bus siekiama įgyvendinant esamas priemones, tokias kaip iniciatyva „Patraukliausios Europos turizmo vietovės“ (angl. EDEN) ir ES kultūros paveldo bei Europa Nostra apdovanojimai. Tolesnės viso natūraliai kultūra turtingo Viduržemio jūros baseino plėtros potencialas šiuo atžvilgiu labai didelis. Bendros valdymo priemonės galėtų būti naudingos Viduržemio jūros regiono pakrančių rajonams siekiant bendrai geriau spręsti socialinės, aplinkos ir ekonominės darnos klausimus. Viduržemio jūros regiono valstybės narės rengia nacionalines integruoto pakrančių zonų valdymo strategijas, o EB neseniai pasirašė pirmąją visam baseinui skirtą teisinę priemonę dėl integruoto pakrančių zonų valdymo, priimtą pagal Barselonos konvenciją[13]. Vis dėlto būtina telkti daugiau pastangų, pavyzdžiui, geriau koordinuoti plėtros jūroje ir susijusios plėtros sausumoje (sausumos ir jūros ribos zonoje) valdymą. Tai ypač aktualu saloms, nes jose jungtinės pastangos ypač svarbios. Atsižvelgiant į tai valstybės narės raginamos parengti salų regionų problemoms spręsti skirtas integruotas strategijas ir sukurti keitimosi geriausiąja patirtimi sistemą. Be to, reikėtų sustiprinti žinių apie integruotą Viduržemio jūros regiono pakrančių valdymą bazę. Nuosekliai skatinant visoje sausumos ir jūros ribos zonoje formuoti bendrą požiūrį pagal ekosistemoms nežalingą metodą, integruotos jūrų politikos formavimas Viduržemio jūros baseine turėtų tapti nauju impulsu išnaudoti integruoto pakrančių zonų valdymo potencialą. Komisija: - siekdama sustiprinti integruotą pakrančių zonų valdymą, internete pateiks integruoto pakrančių zonų valdymo priemonių, geriausiosios patirties ir tyrimų aprašą; - pagal ES 7-ąją bendrąją programą rems žinių apie integruotą Viduržemio jūros regiono pakrančių zonų valdymą bazės kūrimą, didžiausią dėmesį skirdama tarptautiniam bendradarbiavimui; - nagrinės galimybes stiprinti sausumoje ir jūroje vykdomos veiklos sąsają, visų pirma apjungti sausumos ir jūrų erdvių planavimą, vykdant 4.1 dalyje siūlomą jūrų erdvės planavimo veiklą. 4.3. Žiniomis grindžiamos veiklos lengvinimas Siekiant plėtoti darnią jūrų ekonomiką ir veiksmingai valdyti pakrantes būtina geriausiomis esamomis mokslinėmis žiniomis grindžiama politika. Būtina periodiškai rinkti pagrindinius duomenis, kad būtų galima vertinti mūsų jūrų aplinkos būklę ir galimą gamtos išteklių naudą. Komisija toliau skatins atsižvelgti į mokslinių rekomendacijų svarbą ir duomenų rinkimą Viduržemio jūros regione, įgyvendinant bendrąją žuvininkystės politiką ir aplinkos srities teisės aktus. Be to, bus nagrinėjamos galimybės įgyvendinant bendras programas ir stiprinant gebėjimus toliau bendradarbiauti su ES nepriklausančiomis Viduržemio jūros regiono šalimis, renkant pagrindinius duomenis. Neseniai parengta ES jūrų ir jūrininkystės mokslinių tyrimų strategija[14] siekiama padidinti veiksmingumą ir pažangą, skatinant vykdyti integruotus mokslinius tyrimus. Joje taip pat pripažįstama tarptautinio mokslinio bendradarbiavimo, kaip svarbios integruoto bendruose jūrų vandenyse vykdomos jūrų veiklos valdymo priemonės, stiprinimo svarba. Bus siekiama, kad Viduržemio jūros regione įgyvendinant strategiją būtų stiprinamas integruotas to regiono valdymas. Kad būtų galima priimti darnius sprendimus, susijusius su viso ekonominio mūsų jūrų potencialo realizavimu vadovaujantis ekosistemoms nežalingu požiūriu, reikalinga geresnė jūrų mokslinių tyrimų infrastruktūra, integruotos mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros pastangos pasitelkiant jūrų sektoriaus subjektų grupes ir technologijų platformas, taip pat valstybių narių ir regionų veikimas išvien. Visų pirma turėtų būti siekiama rengti daugiadisciplinines jūros dugno stebėjimo išvadas, kurios padėtų suprasti ir stebėti cunamių pavojų. Be to, Komisija kuria Europos jūrų stebėjimo ir duomenų tinklą (EJSDT, angl. EMODNET), siekdama pagerinti žinių infrastruktūrą ir pašalinti kliūtis, trukdančias duomenis rasti, prie jų prieiti ir jais naudotis. Rengiamas Europos jūrų atlasas, kad būtų didinamas informuotumas ir kuriamas bendras jūrų baseinų jūrinis tapatumas. Šios priemonės bus skirtos visam baseinui. Komisija: - Viduržemio jūros baseinui skirs ypatingą dėmesį, sukurdama integruotą jūrų duomenų tinklą – Europos mokslinių tyrimų tinklą (angl. ERA-NET), skirtą jūrų mokslinių tyrimų koordinavimui valstybėse narėse stiprinti; - nustatys ilgalaikę visam baseinui skirtą strateginę Viduržemio jūros regiono mokslinio bendradarbiavimo sistemą, kad jūrų mokslinių tyrimų srities bendradarbiavimas vyktų pagal struktūrizuotą darbotvarkę ir padėtų spręsti bendrus sutartus uždavinius; - pagal ES 7-ąją bendrąją programą parengs pagrindinę įvairių sričių mokslinių tyrimų iniciatyvą, skirtą informacijai apie Viduržemio jūrą įtraukti į visas susijusias disciplinas. 4.4. Integruotas stebėjimas, siekiant saugesnės ir apsaugotos jūrų erdvės Būtina stebėti jūrų veiklą ir operacijas, kad būtų galima sėkmingai valdyti jūrų veiklą ir pašalinti su sauga ir apsauga susijusias svarbiausias Viduržemio jūros regiono problemas. Siekiant išvengti nelaimingų atsitikimų ir taršos iš laivų, įskaitant neteisėtą naftos išmetimą į jūrą, būtina, kad ES valstybės narės griežtai įgyvendintų jūrų saugos srities ES teisės aktus ir didintų Viduržemio jūros regiono valstybių partnerių jūrų sektoriaus institucijų bei uostų institucijų gebėjimus. ES finansuojamas regioninis jūrų saugos, apsaugos ir jūrų aplinkos apsaugos srities projektas SAFEMED – indėlis į Viduržemio jūros regiono valstybių narių ir valstybių parnerių skirtumų reguliavimo ir struktūros srityse šalinimą. Be to, Komisija siūlys, kad Europos jūrų saugumo agentūra (EJSA, angl. EMSA) pradėtų techninį bendradarbiavimą su Viduržemio jūros regiono partneriais, įskaitant bendradarbiavimą siunčiant teršalus surenkančius laivus įvykus nelaimingiems atsitikimams, po kurių užteršiama jūra[15]. Laivų judėjimo stebėjimo srityje bus svarstoma galimybė išplėsti automatinės atpažinties sistemos (AAS) Viduržemio jūros regiono serverį. Agentūra „Frontex“ pastaraisiais metais padidino paramą, teikiamą Viduržemio jūros regiono valstybėms narėms, kurios patiria labai didelių nereguliarios migracijos rūpesčių[16]. Komisija, vykdydama dialogą ir teikdama finansinę paramą Viduržemio jūros regiono valstybėms partnerėms, skatins, kad pastarosios dalyvautų Viduržemio jūros regione agentūros „Frontex“ koordinuojamoje veikloje. Kovos su prekyba narkotikais jūrose srityje vyksta glaudesnis bendradarbiavimas, kurį koordinuoja Jūrų analizės ir operacijų centras kovai su prekyba narkotikais (angl. MAOC-N) ir Kovos su prekyba narkotikais Viduržemio jūros regione koordinavimo centras (pranc. Centre de Coordination pour la Lutte Anti-Drogue en Méditerranée (CeCLAD-M)). Visgi ligšiol jūrų stebėjimo veikla dažnai vykdoma atskiruose sektoriuose, todėl nacionaliniu lygmeniu ir įvairiose institucijose surenkama daugybė stebėjimo duomenų. Atsižvelgiant į tai, vienas svarbiausių integruotos jūrų politikos tikslų – integruotas jūrų stebėjimas, skatinant už jūrų veiklos stebėjimą ir priežiūrą atsakingas nacionalines institucijas keistis informacija ir glaudžiau bendradarbiauti[17], nepakenkiant ES ir nacionaliniuose teisės aktuose numatomai jų misijai ir kompetencijai. Tai galėtų pagerinti ne tik bendrą informacijos rinkimo ir apdorojimo priežiūrą, taip geriau koordinuojant veiksmus, kurių imamasi jūroje ar uostuose, bet ir galėtų sumažinti priežiūros išlaidas, pasinaudojant neišnaudotomis masto ekonomijos galimybėmis. Derėtų geriau apsvarstyti Viduržemio jūros regiono valstybių partnerių įtraukimo į integruotos jūrų priežiūros sistemą galimybę. Komisija: - pradeda įgyvendinti bandomąjį projektą, skirtą už jūrų stebėseną, priežiūros operacijas ir uostų institucijų keitimąsi informacija atsakingų Viduržemio jūros regiono valstybių narių nacionalinių institucijų bendradarbiavimui pagerinti; - kitame komunikate pateikia ES integruotos jūrų priežiūros principus, siekdama ES ir nacionaliniu lygmenimis nuo atskirais sektoriais grindžiamo požiūrio laipsniškai pereiti prie integruoto požiūrio į jūrų priežiūrą. 5. Išvada Viduržemio jūros regiono problemos turėtų būti sprendžiamos bendromis pastangomis ir, svarbiausia, geresniu jūrų valdymu grindžiamais integruotais sprendimas. Tai ypač aktualu turint omenyje vis didėjančią gamtos išteklių paklausą, jūrų aplinkai daromą poveikį ir nuolatinį jūrų sektorių ir regionų ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo poreikį. Formuojant integruotą požiūrį į jūrų reikalus neturėtų būti nuvertintos priemonės ir tikslai, nustatyti siekiant konkrečių jūrų veiklos sričių pažangos. Priešingai, formuojant integruotą požiūrį siekiama nubrėžti reikiamą visoms sritims aktualią valdymo perspektyvą ir priemones, kad būtų galima sumažinti poveikį ir kuo labiau padidinti veiksmingumą bei rezultatus. Todėl Komisija ragina Tarybą ir Europos Parlamentą: – pritarti šiame komunikate išdėstytiems tikslams ir veiksmams, – atsižvelgiant į atsakomybės sritis pritarti siūlomam požiūriui. [1] MARPOL I priedas (Nafta) ir V priedas (Šiukšlės). [2] 2008 m. liepos 13 d. Paryžiaus deklaracija ir susijusi nuoroda į iniciatyvą „Horizon 2020“. [3] SEC (2008) 2868. [4] COM (2008) 395. [5] Nuorodos: http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/governance_memberstates_en.html http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/memberstates_en.html [6] Europos kaimynystės ir partnerystės priemonės (EKKP) regioninės strategijos dokumentas (2007–2013 m.), skirtas Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių partnerystei. [7] Kalbant apie vandens storymę, penkios pakrančių valstybės priėmė teisės aktus, kuriuose skelbiama šalia jų teritorinių vandenų esanti 12 jūrmylių gretutinė zona, kurioje taikomi muitinės, finansų, imigracijos ar sanitarijos sričių įstatymai ir kiti teisės aktai. Penkios pakrančių valstybės paskelbė povandeniniam kultūros paveldui apsaugoti skirtą archeologinę zoną, esančią šalia teritorinių vandenų. Keturios pakrančių valstybės paskelbė saugomas žvejybos zonas, o trys pakrančių valstybės nustatė ekologinės apsaugos zonas. Penkios pakrančių valstybės paskelbė išskirtines ekonomines zonas; išskirtinėje ekonominėje zonoje pakrančių valstybė turi suverenias teises į gyvuosius ir negyvuosius jūrų išteklius. [8] COM (2008) 791. [9] 2008 m. birželio 25 d. Direktyva 2008/56/EB. [10] 2006 m. gruod˛io 21 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1967/2006. [11] COM (2009) 163. [12] COM (2009) 147. [13] 2008 m. sausio 21 d. Madride, Ispanijoje, pasirašytas Integruoto Viduržemio jūros regiono pakrančių zonų valdymo protokolas. [14] COM (2008) 534. [15] COM (2009) 301. [16] 2009 m. birželio 19 d. Europos Vadovų Taryba vėl išreiškė susirūpinimą dėl neteisėtos imigracijos, teigdama, kad „pastarojo meto įvykiai Kipre, Graikijoje, Italijoje ir Maltoje patvirtina, kad būtina skubiai intensyvinti pastangas vykdant veiksmingą nelegalios imigracijos prevenciją ir veiksmingai kovojant su ja prie ES pietinių jūrų sienų…“. [17] SEC (2008) 2737 ir COM (2008) 68.