KOMISIJOS TARNYBŲ DARBINIS DOKUMENTAS POVEIKIO VERTINIMO SANTRAUKA Pridedama prie dokumento Pasiūlymas dėl Tarybos direktyvos kuria dėl standartinės PVM deklaracijos iš dalies keičiama Direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos /* SWD/2013/0426 final */





KOMISIJOS TARNYBŲ DARBINIS DOKUMENTAS POVEIKIO VERTINIMO SANTRAUKA Pridedama prie dokumento Pasiūlymas dėl Tarybos direktyvos kuria dėl standartinės PVM deklaracijos iš dalies keičiama Direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 1. Įvadas Bendroji ES PVM sistema yra svarbus valstybių narių pajamų šaltinis (2010 m. 22 proc. visų valstybių narių surenkamų mokesčių šaltinis buvo PVM), tačiau ji yra sudėtinga, nes iš daugiau nei 400 PVM direktyvos straipsnių daugiau nei pusė jų yra susiję su pagrindinių taisyklių išimtimis. Pagal Komisijos administracinės naštos mažinimo Europos Sąjungoje veiksmų programą vertinant informacijos teikimo prievoles, su PVM susijusi našta pripažinta didžiausia (iš visos 69 mlrd. EUR administracinės naštos). Apskaičiuota, kad ES deklaruojama 19 mlrd. EUR PVM. Pasak aukšto lygio grupės administracinei naštai mažinti (vadinamosios Stoiberio grupės), reikia dėti daugiau pastangų, visų pirma mokesčių srityje naštai įmonėms sumažinti. Stoiberio grupės tyrimu rekomenduota, kad reikia apsvarstyti galimybę įdiegti vieningą PVM deklaraciją visose 27 valstybėse narėse. PVM direktyvoje dėl bendros PVM sistemos šiuo metu valstybėms narėms leidžiama pačioms nustatyti, kokia informacija turi būti įtraukta į PVM deklaracijas ir kaip jos turi būti teikiamos, dėl to yra 27 labai skirtingos periodinės PVM deklaracijos, kuriose reikia pildyti nuo mažiau nei 10 iki 100 langelių. PVM sistemos elementų retrospektyviu vertinimu nustatyta, kad 10 proc. sumažinus šalių bendros PVM administravimo tvarkos skirtumus, ES vidaus prekyba galėtų padidėti 3,7 proc., o realusis BVP ir vartojimas atitinkamai galėtų padidėti 0,4 ir 0,3 proc. Taigi, standartinė PVM deklaracija turėtų realų teigiamą poveikį ES ekonomikai. Remiantis Stoiberio grupės ataskaita dėl administracinės naštos, PVM prievolių apžvalga buvo įtraukta į žaliąją knygą dėl PVM ateities, pagal kurią Komisija įsipareigojo 2013 m. pateikti teisės akto pasiūlymą, kad standartinę PVM deklaraciją įmonės galėtų pildyti visomis kalbomis ir visoje ES. 2. Procedūriniai klausimai ir konsultacijos Šio klausimo nagrinėjimui vadovauja TAXUD generalinis direktoratas, kuris iniciatyvinėje grupėje taip pat tarėsi su MARKT GD, ENTR GD, CNECT GD, SG ir OLAF. Teisės tarnyba ir ESTAT taip pat buvo informuojami. Iniciatyvinė grupė nuo 2012 m. liepos 3 d. iki 2013 m. gegužės 23 d. susitiko keturis kartus. Konsultacijos vykdytos įvairiais toliau išvardytais būdais: · Pagal žaliąją knygą dėl PVM ateities ir pridedamą tarnybų darbinį dokumentą (9.7 skirsnyje iškeltas konkretus klausimas dėl standartinės ES PVM deklaracijos). Vieša konsultacija buvo pradėta 2010 m. gruodžio 1 d. ir baigta 2011 m. gegužės 31 d. · PwC tyrimo metu 2012 m. sausio mėn. – 2012 m. birželio mėn. surengti seminarai su įmonėmis, siekiant nustatyti standartinę PVM deklaraciją. · Komisijos sprendimu sukurta PVM ekspertų grupė susitiko 2013 m. sausio 25 d. · Su MVĮ konsultuotasi 2013 m. balandžio 17 d. surengtame susitikime dėl Smulkiojo verslo akto tolesnio įgyvendinimo. · Su valstybių narių mokesčių institucijomis buvo konsultuotasi 2012 m. spalio 2–4 d. Portugalijoje surengtame Fiscalis seminare. · Su valstybėmis narėmis buvo konsultuotasi 2013 m. sausio 28 d. surengtame grupės dėl PVM ateities susitikime. Įmonės labai palaiko standartinės PVM deklaracijos idėją. MVĮ vienbalsiai pritarė standartinės PVM deklaracijos idėjai ir pripažino, jog PVM deklaracijų teikimo dažnumas mažesnėms įmonėms turėtų būti sumažintas. Valstybės narės yra atviros ir dažniausiai palaiko standartinės PVM deklaracijos idėją, tačiau joms rūpi nacionalinės PVM deklaracijos pakeitimo poveikis ir su tuo susijusios išlaidos. Atrodo, kad joms itin svarbūs du aspektai: pirma, turi būti tik vienos rūšies PVM deklaracija, nes išlaidos, susijusios su dvigubos sistemos (Europos masto ir nacionalinės) įgyvendinimu ir veikimu būtų per didelės; antra, reikia numatyti galimybę gauti skirtingų lygių rizikos analizei ir kontrolei reikalingą informaciją. 3. Problemos apibrėžimas PVM direktyvoje nustatytos taisyklės, pagal kurias valstybės narės iš savo apmokestinamųjų asmenų turi reikalauti pateikti PVM deklaracijas. Joje nustatoma įmonių finansinė atsakomybė valstybių narių atžvilgiu ir teikiama su rizikos kontrole ir tolesniu auditu susijusi informacija. Valstybės narės iš esmės gali laisvai pasirinkti, kokia, jų manymu, informacija yra reikalinga mokėtinam PVM apskaičiuoti, ir jai pateikti deklaracijose naudojama nuo 10 iki 100 langelių. Be to, kai kurių valstybių narių suvestinėse metinėse PVM deklaracijose gali būti 200 ar daugiau langelių, kuriuos reikia užpildyti. Reikalavimas pateikti PVM deklaracijas administracine prasme daugiau kainuoja MVĮ, kurios paprastai neturi pakankamų išteklių arba žinių su mokesčiais susijusiems klausimams spręsti, palyginti su didelėmis įmonėmis, kuriose vykdoma išsamesnė vidaus kontrolė ir mokesčių klausimus tvarko šių reikalų specialistai. Valstybės narės sukūrė PVM deklaracijas vien vidaus kontrolės, organizaciniais ir rizikos valdymo tikslais, todėl į ES aspektą jose visiškai neatsižvelgiama. Be to, valstybės narės neturi didelės paskatos siekti sumažinti PVM ataskaitų nacionalinių skirtumų ir jeigu nieko nebūtų daroma, PVM deklaracijų ir jų sudėtingumo skirtumai geriausiu atveju liktų tokie patys. Kadangi numatoma, kad vis daugiau ir daugiau šalies viduje veikiančių mažų įmonių pradės vykdyti veiklą tarpvalstybiniu mastu, MVĮ, kurios teikia tik nacionalines PVM deklaracijas, administracinės naštos problemos sprendimas taip pat turėtų teigiamą tiesioginį poveikį ir padėtų joms vykdyti tarpvalstybinę veiklą bei padidintų bendrosios rinkos veiksmingumą. 3.1. Tarpvalstybinė problema Pagrindinis sunkumas, su kuriuo susiduria įmonės pildydamos PVM deklaracijas skirtingose valstybėse narės, – jų sudėtingumas ir reikalavimas jas pildyti skirtingomis kalbomis. Šį sudėtingumą lemia reikalavimas pateikti skirtingą informaciją, tai, kad nėra suderintų informacijos apibrėžčių, nėra gerų bendrų PVM deklaracijų pildymo gairių, nustatytos skirtingos deklaracijų teikimo taisyklės bei tvarka ir reikalaujama deklaracijas pildyti nacionaline kalba. Sudėtingumą taip pat lemia tai, kad reikalaujama pateikti skirtingo išsamumo informaciją ir kai kuriose valstybėse narėse reikalaujama pateikti labai išsamią informaciją. Šis sudėtingumas kelia šias dvi pagrindines problemas: ribojama tarpvalstybinė prekyba ir didinamos tarpvalstybinio verslo vykdymo išlaidos. Apskaičiuota, kad ES PVM deklaracijas pildo 29,8 mln. įmonių. Maždaug 3,8 mln. jų PVM deklaracijas teikia daugiau nei vienoje valstybėje narėje ir tai kainuoja 2–3 kartus daugiau, nei teikiant atitinkamas nacionalines PVM deklaracijas (4 mlrd. EUR). Tarpvalstybinę veiklą vykdančioms MVĮ problema padidėja dėl dviejų aiškių priežasčių. Pirma, mažesni jų finansiniai pajėgumai įkurti vietos įmones su vietos darbuotojais, kurie pateiktų PVM deklaracijas kitoje valstybėje narėje. Antra, mažesni jų finansiniai pajėgumai pasamdyti šioje srityje besispecializuojančius darbuotojus arba mokėti išorės ekspertams, išmanantiems taisykles ir vietos kalbą, kad būtų galima užpildyti PVM deklaraciją kitoje valstybėje narėje. Tai kelia konkrečių kliūčių prekybai ir daug MVĮ dėl šių priežasčių tarpvalstybinės veiklos paprasčiausiai nevykdo. 3.2. Vidaus problema Nors absoliučiąja verte PVM deklaracijų teikimo kaina (pvz., laikas, reikalingas surinkti ir palyginti informaciją, užpildyti PVM deklaracijos langelius ir ją pateikti ir kt.) didelėms įmonėms yra didelė, nes jos atlieka daugiau sandorių, susiduria su sudėtingesniais PVM klausimais ir vykdo išsamesnę vidaus kontrolę, skaičiuojant kaip procentinę metinės apyvartos dalį, ta kaina yra gerokai didesnė MVĮ. Komunikate „Pažangus reglamentavimas – atsižvelgti į mažųjų ir vidutinių įmonių poreikius“ pateikiamo tyrimo išvados rodo, kad MVĮ PVM teisės aktus vertina kaip labiausiai sunkinančią ES teisės sritį. Todėl, atsižvelgiant į iniciatyvą „visų pirma galvokime apie mažuosius“, yra aišku, kad PVM naštos mažinimo priemonės poveikį turėtų ypač jausti MVĮ ir labai mažos įmonės. 3.3. Problemos raida Vis daugiau įmonių turės pildyti PVM deklaracijas daugiau nei vienoje valstybėje narėje, nes tarpvalstybinė prekyba prekėmis ir paslaugomis tapo intensyvesnė ir dėl bendros valiutos ir bendrų ES teisės aktų vis daugiau MVĮ pradeda vykdyti tarpvalstybinę veiklą. Be to, pagal prekių apmokestinimo paskirties valstybės narės tarifu sistemą gali būti reikalaujama, kad dar iki 1,2 mln. įmonių pildytų PVM deklaracijas kitoje valstybėje narėje. 4. Tikslai Pasiūlymu siekiama dviejų pagrindinių tikslų: sumažinti kliūtis tarpvalstybinei prekybai ir naštą vietos įmonėms, siekiant paskatinti augimą ir konkurencingumą. Taip pat yra ir antrinių tikslų. Valstybių narių keitimasis standartizuota informacija, siekiant sumažinti sukčiavimą ir pagerinti reikalavimų laikymąsi, taip pat gali prisidėti prie augimui palankaus fiskalinio konsolidavimo. Be to, susitarimu dėl standartinės PVM deklaracijos gali būti prisidėta prie „vieno langelio“ principu veikiančios PVM deklaracijos sistemos veikimo. 5. Politikos galimybės Vienintelė galimybė, pagal kurią galėtų būti supaprastinta ir sumažinta administracinė našta per priimtiną laikotarpį, – priimtas atskiras ES lygmens teisės aktas. Pasiūlymo apimties galimybės yra šios: A) lyginamasis variantas (nieko nekeisti); B) privaloma standartinė ES PVM deklaracija (įmonėms ir valstybėms narėms); C) visoms įmonėms taikoma laisvai pasirenkama standartinė PVM deklaracija (privaloma valstybėms narėms); D) PVM deklaracijas daugiau nei vienoje valstybėje narėje teikiančių įmonių laisvai pasirenkama standartinė PVM deklaracija (privaloma valstybėms narėms); E) privaloma standartinė PVM deklaracija su ribotu lankstumu valstybėms narėms nustatyti informaciją iš standartinio sąrašo. Šias galimybes galima vertinti atsižvelgiant į: · standartinės PVM deklaracijos turinį, · periodiškumą ir pateikimo datą, · metinę PVM deklaraciją, · kitus klausimus (pateikimą e. priemonėmis, taisymą). 6. Poveikio vertinimas 6.1. Pagrindiniai lyginamąjį variantą (A galimybę) apibūdinantys duomenys ES yra apie 30 mln. įmonių, privalančių pildyti nacionalines PVM deklaracijas (0,2 proc. yra didelės įmonės, 1,1 proc. – vidutinio dydžio įmonės, 6,5 proc. – mažosios įmonės ir 92,2 proc. – labai mažos įmonės, kurių metinė apyvarta yra mažesnė nei 2 mln. EUR). Šios 30 mln. įmonių kasmet pateikia beveik 150 mln. PVM deklaracijų, iš kurių didžiąją dalį (daugiau nei 130 mln.) turi pateikti labai mažos įmonės. Šių labai mažų įmonių sumokamas PVM sudaro tik nedidelę visų surenkamų PVM pajamų dalį. Apskaičiuota, kad išlaidos šioms 150 mln. PVM deklaracijų pateikti siekia apie 30 mlrd. EUR per metus. Tai atitinka apie 3,5 proc. metinių PVM pajamų ir 0,25 proc. ES-27 BVP. Maždaug 0,48 mlrd. EUR šių išlaidų tenka didelėms įmonėms, 5,98 mlrd. EUR – MVĮ ir EUR 24,19 mlrd. EUR – labai mažoms įmonėms. Šias su 150 mln. PVM deklaracijų tvarkymu susijusias 27 valstybių narių sąnaudas sudaro reguliarios sąnaudos (kaip antai susijusios su pateiktos informacijos nuoseklumo ir tikėtinumo tikrinimu, papildomos informacijos rinkimu ir kt.) bei vienkartinės išlaidos (kaip antai su IT ir metinių deklaracijų tikrinimu susiję mokymai). Yra JK surinkti šios srities duomenys ir jeigu juos galima būtų laikyti atitinkančiais ES duomenis, visos ES su PVM surinkimu susijusios išlaidos siektų 6 mlrd. EUR. 6.2. Administracinė našta įmonėms, įskaitant MVĮ B galimybė. Privaloma standartinė PVM deklaracija (įmonėms ir valstybėms narėms) Apskaičiuota, kad šios galimybės bendroji nauda per metus, neatsižvelgiant į diegimo ir pakeitimo sąnaudas, – 15 mlrd. EUR. Tačiau 8 valstybėse narėse PVM ataskaita yra paprastesnė nei PwC standartinės PVM deklaracijos šablonas ir tose valstybėse narėse išlaidos padidėtų maždaug 3 mlrd. EUR. Taigi, grynasis taupymas ES lygiu būtų 12 mlrd. EUR. Papildomos diegimo ir pakeitimo sąnaudos siekiant pereiti prie standartinių PVM deklaracijų iš viso siekia apie 150 EUR vienai įmonei, taigi visų 30 mln. įmonių atveju siektų apie 4,25 mlrd. EUR. Jeigu ne visos labai mažos įmonės galėtų pasirinkti teikti deklaracijas kas ketvirtį, būtų prarasta 1,8 mlrd. EUR sutaupytinų išlaidų. Jeigu metinė suvestinė PVM deklaracija nebūtų panaikinta, papildomai būtų prarasta apie 2,8 mlrd. EUR sutaupytinų išlaidų susijusioms įmonėms. C galimybė. Įmonėms taikoma laisvai pasirenkama standartinė PVM deklaracija Daroma prielaida, kad visos tarptautiniu mastu veikiančios įmonės (apie 3,8 mln.) ir apie 80 proc. valstybėse narėse, kuriose PVM deklaracijos yra sudėtingesnės, registruotų įmonių pereis prie standartinės deklaracijos. Numatoma, kad įmonės sutaupytų 15 mlrd. EUR išlaidų, iš jų 4,5 mlrd. EUR – tarptautiniu mastu veikiančios įmonės. Taupymas susijęs su sutaupytomis lėšomis dėl metinės PVM deklaracijos panaikinimo (1,9 mlrd. EUR) ir dėl galimybės labai mažoms įmonėms teikti PVM deklaracijas kas ketvirtį suteikimo (1,8 mlrd. EUR). Bendros diegimo ir pakeitimo sąnaudos 20,4 mln. susijusių įmonių (0,4 mln. didelių įmonių, 1,4 mln. MVĮ ir 18,6 mln. labai mažų įmonių) siektų 2,9 mlrd. EUR. D galimybė. Pasirenkama tų įmonių, kurios teikia PVM deklaracijas daugiau nei vienoje valstybėje narėje Kadangi prie standartinės deklaracijos galėtų pereiti tik tarptautiniu mastu veikiančios įmonės (apie 3 mln.), numatoma, kad būtų sutaupyta 6 mlrd. EUR šių įmonių reguliariųjų išlaidų. Perėjimo išlaidos siektų 500 mln. EUR. Jeigu visos PVM deklaracijas šiuo metu kas mėnesį teikiančios labai mažos įmonės, kurioms galėtų būti suteikta galimybė teikti standartines PVM deklaracijas, ir toliau jas turėtų teikti kiekvieną mėnesį, būtų prarasta 0,8 mlrd. EUR galimai sutaupytinų išlaidų. Kitas variantas galėtų būti visoms labai mažoms įmonėms (netgi toms, kurios standartinės deklaracijos nepildytų) sudaryti sąlygas deklaracijas teikti rečiau; tada, palyginti su 6 mlrd. EUR, papildomai būtų sutaupyta 1 mlrd. EUR. Jeigu visoms įmonėms būtų panaikinta prievolė teikti metines suvestines PVM deklaracijas šalyse, kuriose tokias santraukas teikti privaloma, būtų prarasta apie 0,8 mlrd. EUR galimai sutaupytinų lėšų. E galimybė. Privaloma standartinė PVM deklaracija su ribotu lankstumu valstybėms narėms nustatyti informaciją iš standartinio sąrašo Kaip ir pagal B galimybę bendroji metinė nauda siektų 15 mlrd. EUR. Tačiau, skirtingai nuo B galimybės, nebūtų prarasta lėšų valstybėse narėse, kuriose nacionalinės PVM deklaracijos yra paprastesnės. Kaip ir B scenarijaus atveju, iš pirmo žvilgsnio vienkartinės perėjimo išlaidos visoms 30 mln. įmonių siektų 4,25 mlrd. EUR. Tačiau perėjimo išlaidų galėtų nebūti tose šalyse, kuriose prašoma pateikti tokią pat informaciją (nors ir standartinėje deklaracijoje) kaip ir anksčiau, taigi, bendros perėjimo išlaidos pagal šį scenarijų galėtų siekti tik 2,9 mlrd. EUR. Jeigu visos labai mažos įmonės, kurios šiuo metu turi teikti PVM deklaracijas kas mėnesį, ir toliau darytų tą patį, būtų prarasta 1,8 mlrd. EUR sutaupytinų išlaidų, o jeigu nebūtų panaikinta prievolė teikti metines suvestines PVM deklaracijas, sutaupytinos išlaidas dar sumažėtų 2,8 mlrd. EUR. 6.3. Su PVM deklaracijų tvarkymu susijusios valstybių narių išlaidos Privalomos standartinės PVM deklaracijų sistemos įdiegimas reikštų, kad visos valstybės narės turėtų pakeisti savo nacionalinę PVM deklaraciją arba ją papildydamos (C ir D galimybės), arba visai ją pakeisdamos (B ir E galimybės). Toks pakeitimas būtų susijęs su šiomis išlaidomis: interneto svetainių ir IT sistemų pakeitimu, pranešimu visoms įmonėms apie pasikeitimus ir darbuotojų perkvalifikavimu. Tai taip pat gali turėti įtakos audito ir kontrolės vykdymui, nes reikėtų pertvarkyti rizikos analizės priemones. PwC tyrimu (2013 m.) nustatyta, kad valstybės narės, kurias paveiktų standartinės PVM deklaracijos įdiegimas, taip pat patirtų papildomas vienkartines maždaug 800 mln. – 1 mlrd. EUR su IT susijusias išlaidas. Rūpestį valstybėms narėms kelia ne tik išlaidos, bet ir kiti pakeitimo aspektai, kaip antai informacijos apie rizikos analizę ir auditą praradimas bei poveikis darbuotojų ištekliams. Šie susirūpinimą keliantys aspektai yra grindžiami prielaida, kad kuo daugiau informacijos prašoma pateikti, tuo labiau mokesčių mokėtojai laikysis reikalavimų. Deja, šios prielaidos nepatvirtina faktai, nes neatrodo, kad būtų neigiama priklausomybė tarp PVM deklaracijoje privalomų pildyti langelių skaičiaus ir PVM surinkimo atotrūkio tam tikroje šalyje. Valstybės narės pripažįsta tam tikrus standartinės PVM deklaracijos privalumus: · valstybėms narėms tampa lengviau keistis informacija, siekiant greičiau nustatyti sukčiavimo atvejus, · teikiama tikslesnė informacija ir pasitaiko mažiau klaidų, nes PVM deklaracijos yra standartizuotos ir daugeliu atvejų paprastesnės už nacionalines PVM deklaracijas, · paskatinamas įmonių, visų pirma mažesnių, savanoriškas reikalavimų laikymasis, · palengvinamas perėjimas prie „vieno langelio“ principu veikiančios sistemos. C ir D galimybių atveju valstybės narės aiškiai ir vieningai pabrėžė, kad dviguba PVM deklaracijų sistama, t. y. išlaikant esamą PVM deklaraciją ir standartinę ES PVM deklaraciją, būtų per daug sudėtinga ir brangi. Įmonėms pereinant nuo vienos PVM deklaracijos prie kitos skirtųsi teikiamos informacijos išsamumas, taisyklės bei tvarka ir istorinių duomenų suderinamumas rizikos analizės tikslu. 7. Galimybių palyginimas Įvairių galimybių poveikio vertinimas buvo vienoda dalimi grindžiamas teigiamo poveikio įmonėms (kliūčių tarpvalstybinei prekybai pašalinimu ir administracinės naštos sumažinimu) ir pokyčio įgyvendinimo valstybėse narėse lemiamų išlaidų neigiamo poveikio įvertinimu. Valstybių narių išlaidas buvo sunku apskaičiuoti, taigi pagrindiniai veiksniai grindžiami šiais aspektais: · įmonėms prieinamų PVM deklaracijų skaičius (dviguba sistema yra brangesnė), · valstybių narių, kurioms daromas poveikis, skaičius. Kiti veiksniai, kaip antai socialinis poveikis arba poveikis aplinkai, yra minimalūs, taigi, priimant sprendimą dėl palankesnės galimybės, į juos galima neatsižvelgti. Iš esmės vertinant galimybes atsižvelgta į dviejų tikslų – suteikti daugiau lankstumo įmonėms sumažinant administracinę naštą ir sumažinti valstybėms narėms tenkančias išlaidas ir sudėtingumą. C galimybe našta įmonėms sumažinama daugiausiai, tačiau yra labiausiai nepalanki valstybėms narėms. Atitinkamai A galimybė yra geriausia valstybėms narėms, tačiau ja našta įmonėms sumažinama mažiausiai (iš tiesų nė kiek). Atsižvelgiant į tai, atrodo, kad geriausias sprendimas yra alternatyvus kompromisinis sprendimas (E galimybė), pagal kurią našta įmonėms sumažinama daugiau, o poveikis valstybėms narėms yra nedidelis. Galimybė || Bendras administracinės naštos (tarpvalstybinės ir vidaus) sumažinimas || Valstybės narės išlaidos || Bendras rezultatas || || EUR || Vieta || PVM deklaracijų sistemų skaičius || Valstybių narių, kurioms daromas poveikis, skaičius || Vieta || Vieta E || 12–15 mlrd. || 2-a || 1 || 19 || 2-a || 1-a C || 15 mlrd. || 1-a || 2 || 27 || 4-a = || 2-a B || 12 mlrd. || 3-a || 1 || 27 || 3-a || 3-a A || 0 || 5-a || 1 || 0 || 1-a || 4-a D || 6 mlrd. || 4-a || 2 || 27 || 4-a = || 5-a 8. Įgyvendinimas ir stebėjimas Standartinės PVM deklaracijos peržiūra gali būti tinkamai užtikrinta vykdant nuolatinę administracinės naštos ir PVM surinkimo atotrūkio stebėseną.