Komisijos suvestinė ataskaita - Valstybių narių atsakymai dėl Audito Rūmų 2004 metų metinės ataskaitos {SEK(2006) 524} /* KOM/2006/0184 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 20.4.2006 KOM(2006) 184 galutinis KOMISIJOS SUVESTINĖ ATASKAITA Valstybių narių atsakymai dėl Audito Rūmų 2004 metų metinės ataskaitos {SEK(2006) 524} TURINYS 1. Įvadas 3 2. Audito Rūmų metinės ataskaitos rengimas 4 3. Audito ir kontrolės sistema 5 4. Esminiai pastebėjimai 2004 m. 7 4.1. Žemės ūkio politika 8 4.2. Struktūriniai veiksmai 8 5. Išvada 9 1. Įvadas 2005 m. lapkričio 15 d. Europos Audito Rūmai (toliau – Audito Rūmai arba EAR) paskelbė 2004 finansinių metų metinę ataskaitą (2004 m. ataskaita)[1]. Ataskaitoje Audito Rūmai pateikė patikinimo pareiškimą (DAS) ir patvirtinamąją informaciją, įskaitant pastabas dėl valdymo valstybėse narėse. Vadovaudamasi Finansinio reglamento nuostatomis[2], Komisija nedelsdama informavo valstybes nares apie tokias pastabas ir Audito Rūmų per valstybėse narėse atliekamus patikrinimus nustatytus ir joms priskiriamus pastebėjimus. Valstybių narių buvo paprašyta pateikti atsakymus iki 2005 m. gruodžio 15 d. Didžioji valstybių narių dauguma atsakė iki labai griežtai nustatyto termino ar netrukus po jo, daugeliu atvejų pateikdamos labai išsamias pastabas. Kadangi prireikė laiko išversti ir nuodugniai išnagrinėti gautus atsakymus, Komisija negalėjo pateikti suvestinės ataskaitos iki 2005 m. vasario 15 d., tačiau Komisijos pirmininko pavaduotojas KALLAS informavo Europos Parlamentą ir Tarybą (ECOFIN) apie preliminarius pastebėjimus[3]. 2006 m. numatomi du sudėtingi uždaviniai išorės audito ir biudžeto įvykdymo patvirtinimo srityse. Pirmasis uždavinys – įgyvendinti 2006 m. sausio 17 d. Komisijos patvirtintą Veiksmų planą integruotai vidaus kontrolės sistemai sukurti [4] (toliau – Veiksmų planas). Šio darbo tikslas – pateikti Audito Rūmams pakankamą patikinimą, kad ES fondai naudojami teisėtai ir tvarkingai. Veiksmų planu bus tik tada galima pasiekti norimų rezultatų, jeigu prie šių 16 priemonių įgyvendinimo prisidės visos susijusios šalys, t. y. Europos Parlamentas, Audito Rūmai, valstybės narės ir Komisija pagal kiekvieno atitinkamas pareigas ir savarankiškumą. Kitas uždavinys – naujas griežtesnis terminas Audito Rūmų metinei ataskaitai parengti. Kaip nustatyta Finansiniu reglamentu[5], nuo šiol metinė ataskaita turi būti skelbiama vėliausiai spalio 31 d., t. y. vienu mėnesiu anksčiau nei iki šiol. Tai padidina reikalavimus visoms su ataskaitos rengimu susijusioms šalims – Audito Rūmams, Komisijai ir valstybėms narėms, kurios privalo užtikrinti, kad iki ataskaitos parengimo vykstantis apsikeitimas nuomonėmis dėl preliminarių Audito Rūmų pastebėjimų būtų veiksmingas. 2 skirsnyje nagrinėjami sunkumai, susiję su griežtesniais terminais, kurių Audito Rūmai privalo laikytis rengdami metinę ataskaitą. 3 skirsnyje pristatomos valstybių narių pateiktos pastabos dėl audito ir kontrolės sistemų. 4 skirsnyje nagrinėjami esminiai pastebėjimai, priskiriami valstybėms narėms, susiję su žemės ūkio politika ir struktūriniais veiksmais. Išvados apibendrinamos 5 skirsnyje[6]. 2. Audito Rūmų metinės ataskaitos rengimas Dėl reikalavimo paskelbti ataskaitą jau spalio 31 d. 2005 metų metinei ataskaitai parengti skiriama vienu mėnesiu mažiau laiko nei ankstesniais metais. Tai daro poveikį ir Audito Rūmų, ir Komisijos bei valstybių narių darbui. Finansiniais metais ar iš karto jiems pasibaigus, Audito Rūmai atlieka Komisijos ir valstybių narių procedūrų ir operacijų patikrinimus. Valstybėse narėse Audito Rūmai tikrina, ar galutinis gavėjas vykdo paramos gavimo sąlygas (pavyzdžiui, ar teisingai nurodytas lauko plotas arba gyvulių skaičius, ar projektas, finansuojamas iš struktūrinių fondų, yra įgyvendinamas) ir ar yra nustatytos deramos kontrolės procedūros. Po kiekvienos audito misijos Audito Rūmai analizuoja pastebėtus faktus ir perduoda savo preliminarius pastebėjimus, išdėstytus vadinamuosiuose PF[7] laiškuose, atitinkamam komisarui arba aukštesniajai nacionalinei audito institucijai, atsižvelgdami į tai, ar fondai valdomi centro ar valstybės narės lygmeniu. Paprastai Audito Rūmai prašo, kad Komisija arba valstybė narė atsakytų per 2 mėnesius. Atsakyti Audito Rūmams nėra privaloma, tačiau paprastai tai daroma, nors ir daug atsakymų pateikiama po Audito Rūmų nustatyto termino. Iki šiol Audito Rūmai turėdavo gauti valstybių narių atsakymus pavasarį arba ankstyvą vasarą, kad suspėtų išversti, išnagrinėti ir pagal galimybes įtraukti pastabas į metinę ataskaitą, kuri turėdavo būti paskelbta iki lapkričio 30 d. Tai lemdavo laikas, reikalingas Audito Rūmų vidaus darbui atlikti, su Komisija išnagrinėti prieštaringas nuomones birželio–rugsėjo mėnesiais bei išversti ataskaitą jau į 20 kalbų. Tačiau atsakymus dėl 2004 finansinių metų esminių pastebėjimų[8] dauguma valstybių narių pateikė birželio mėn. ar vėliau. Viena vertus, tai nutiko todėl, kad Audito Rūmai didelę PF laiškų dalį išsiuntė gegužės–birželio[9] mėn., kita vertus, daugeliu atvejų valstybės narės pateikė atsakymus praėjus daugiau kaip 60 dienų nuo PF laiško gavimo. Todėl kai kurios valstybės narės pastebėjo, kad į jų atsakymus Audito Rūmai neatsižvelgė. Pavyzdžiui, Suomija savo pastebėjimuose dėl 2004 m. ataskaitos nurodė, „kad metinės ataskaitos išvadose ne visada atsižvelgiama į atsakymus dėl preliminarių Audito Rūmų pastebėjimų. Dėl šios priežasties kai kurios išvados yra akivaizdžiai neteisingos. Atsakymų ir paaiškinimų rengimas dažnai sukelia daug vargo, tačiau jie beveik nedaro poveikio Audito Rūmų galutinėms išvadoms“. Tam pritarė Lenkija, kuri teigė: „... mes esame susirūpinę, kad Audito Rūmai neatsižvelgė į mūsų paaiškinimus dėl klaidų, rastų po EAR patikrinimo. Todėl šiuo metu Europos Komisijai siunčiama aiškinamoji medžiaga mažai skiriasi nuo medžiagos, anksčiau siųstos Audito Rūmams.“ Audito Rūmai paprastai informuoja valstybes nares apie atliekamą iš nacionalinių institucijų gautų atsakymų analizę. Atrodo, kad tokie tolesni veiksmai yra svarbūs motyvuojant valstybes nares reaguoti į Audito Rūmų pastebėtus faktus. Kaip nurodo Lenkija, „... tais atvejais, kai valstybė narė nesutinka su Audito Rūmų pateiktu faktų įvertinimu, ir negalima suprasti, ar buvo priimtas institucijų pateiktas paaiškinimas dėl patikrinimo, sunku būtų tikėtis atsakymo į klausimus apie rastų klaidų pobūdį ir tai, ar buvo imtasi ir ar yra planuojami veiksmai padėčiai ištaisyti.“ Atsižvelgiant į nuo šiol taikomus dar griežtesnius terminus, ypatingą dėmesį tikriausiai reikėtų skirti informacijos apie pastebėjimus mainų tarp Audito Rūmų, Komisijos ir valstybių narių tobulinimui, įvertinant konkrečias problemas, susijusias su metinės ataskaitos rengimo tvarkaraščiu. Veiksmų plano 7, 8 ir 9 priemonių[10] įgyvendinimas, pagrindinį dėmesį skiriant keitimuisi audito ir kontrolės rezultatais, taip pat padės didinti tokių informacijos mainų veiksmingumą. 3. Audito ir kontrolės sistema Kiekvienais metais Audito Rūmai privalo pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai „patikinimo pareiškimą dėl sąskaitų patikimumo ir pagrindinių operacijų teisėtumo ir tvarkingumo“[11]. Patikinimo pareiškimas pateikiamas metinėje ataskaitoje. Audito Rūmai savo pareiškimą grindžia keturiais įrodymų šaltiniais[12]: a) Komisijos institucijose, valstybėse narėse bei trečiosiose šalyse sukurtų priežiūros ir kontrolės sistemų funkcionavimo tikrinimu; b) pagrindinių operacijų pavyzdžių, atrinktų iš kiekvienos pagrindinės srities, atliekant patikrinimus iki pat galutinio gavėjo lygmens, nagrinėjimu; c) generalinių direktorių parengtų metinių veiklos ataskaitų ir deklaracijų bei jas rengiant taikytų procedūrų analize; d) pagal galimybę kitų auditorių, kurie nepriklauso nuo Bendrijos valdymo procedūrų, atlikto darbo nagrinėjimu. Kai kurios valstybės narės atsakymuose Komisijai dėl 2004 m. ataskaitos pasinaudojo galimybe pateikti pastabas dėl bendro požiūrio į auditą ir kontrolę. Pavyzdžiui, Jungtinė Karalystė pasiūlė, kad auditas būtų „sisteminis, pirmenybę teikiant naudos ir išlaidų auditui, o ne operacijų sutikrinimo auditui (…). Operacijų peržiūrėjimo auditas atskleidžia tam tikras laiko klaidas, dažnai nereikšmingas, kurios, jeigu remiamasi ekstrapoliacijos metodu, gali sukurti įspūdį, kad visa programa yra klaidinga. Be to, tokios klaidos dažnai yra ištaisomos vėliau, tačiau į tai nebeatsižvelgiama, nes patikrinimai atliekami tam tikru laiku.“ Prancūzija prašo pateikti daugiau informacijos apie Audito Rūmų taikomą atrankos metodą tikrinant struktūrinius veiksmus. Prancūzijos valdžios institucijos metinėje ataskaitoje nerado jokios užuominos apie šį metodą ir nurodo, kad „bendros išvados daromos remiantis pavienių operacijų pastebėjimais, kurių skaičius nėra didelis ir kurie susiję su mažomis sumomis.” Danijos nuomone, nepaprastai svarbu, kad valstybių narių aukščiausiosios audito institucijos, jeigu įmanoma, dalyvautų tikrinant Audito Rūmų patikinimo pranešimą. Ji nurodo, kad Danijos nacionalinis audito biuras pirmą kartą pateikė pareiškimą dėl ES fondų naudojimo Danijoje[13], kuriame teigiama, kad „apskritai Nacionalinis audito biuras laikosi nuomonės, kad ES fondų administravimas, išmokėjimas, apskaita ir kontrolė buvo patenkinama ir atitiko nurodymus ir teisės aktus“. Vokietija atkreipė dėmesį į dideles kontrolės sąnaudas. Ji siūlo, kad „Komisija turėtų įvertinti valdymo ir kontrolės sistemų sąnaudas valstybėse narėse, siekdama užtikrinti, kad sąnaudos būtų proporcingos rezultatams“. Šios pastabos rodo, kad reikia išspręsti šias problemas: - Kaip išspręsti galimą prieštaravimą, kad Audito Rūmų ataskaitos rengiamos už vienerius metus, o kai kurios vidaus kontrolės procedūros yra sukurtos taip, kad būtų naudojamos daugiamečių programų vykdymo laikotarpiu? - Kaip užtikrinti tinkamą sąnaudų ir naudos balansą ir kad į šį balansą būtų atsižvelgta patikinimo pranešime? - Kaip geriausiai panaudoti turimas kontrolės sistemas, nacionalinių aukščiausiųjų audito institucijų patirtį ir išteklius? - Veiksmų planu stengiamasi nagrinėti šias problemas įvairiais aspektais, ypač 3, 4, 7, 8 ir 10 priemonėmis[14]. Veiksmų planas skirtas nacionalinio lygio veiklos vadovybės deklaracijų ir apibendrinančiųjų ataskaitų skatinimui (5 priemonė). 4. Esminiai pastebėjimai 2004 m. Audito Rūmai pateikė informaciją apie pastebėtus faktus, susijusius su 2004 m. finansiniais metais. Kadangi Audito Rūmai nenurodė, koks metodas buvo taikytas atrenkant tikrintinas operacijas, negalima daryti išvados, ar reikšmingas pastebėtų faktų lygis. Komisija paprašė valstybes nares pateikti išsamesnes pastabas dėl esminių pastebėjimų, t. y. pastebėtų faktų, turinčių finansinį poveikį ES biudžetui. Daugelis valstybių narių pateikė informaciją, tačiau kai kuriais atvejais valstybės narės negalėjo rasti pastebėtų faktų pateiktuose sąrašuose, kadangi Audito Rūmų nurodyti pastebėtų faktų kodai kai kurioms valstybėms narėms buvo nežinomi ir neatitiko valstybių narių ir (arba) Komisijos naudojamų projektų numerių. Atlikti patikrinimai skiriasi pagal politikos kryptis. Parama ūkininkams dažnai priklauso nuo lauko ploto arba gyvulių skaičiaus. Todėl, atlikdami žemės ūkio srities patikrinimus, Audito Rūmai dažnai vyksta į patikrinimo vietą, matuodami lauką GPS įrangos pagalba, arba skaičiuoja gyvulius, kad patikrintų, ar ūkininkas nurodė teisingus skaičius. Struktūrinių veiksmų atveju parama dažnai suteikiama projektams regioniniu lygmeniu. Projektų mastas, struktūra, tvarkaraštis ir galutinių gavėjų grupės gali būti labai skirtingi. Tokiais atvejais Audito Rūmai vyksta į patikrinimo vietą, kad įsitikintų, ar projektai buvo iš tiesų pabaigti (ar pastatytas tiltas, nutiestas greitkelis), ar teisingai atlikti mokėjimai (ar išlaidos atitinka reikalavimus, ar yra operacijas įrodantys dokumentai), ar buvo laikytasi viešųjų pirkimų procedūrų (ar buvo surengtas konkursas, ar teisingai nustatytas laimėtojas), ar atlikti reikalaujami patikrinimai ir pan. Dėl struktūrinių veiksmų įvairovės atsiranda daug galimybių skirtingai interpretuoti taisykles ir audito įrodymus, todėl atrodo, kad tokiais atvejais valstybės narės linkusios rečiau sutikti su Audito Rūmais nei žemės ūkio politikos atvejais. Kai Komisija vėliau apžvelgia Audito Rūmų pastebėjimus, ji kartais taip pat padaro išvadas, kurios skiriasi nuo Audito Rūmų išvadų. 4.1 ir 4.2 skirsniuose apibendrinamos pastabos dėl pastebėtų faktų, susijusių su žemės ūkio politika ir struktūriniais veiksmais. Skirsniai dėl nuosavų išteklių ir pasirengimo narystei paramos nėra įtraukti, kadangi šiose dviejose srityse aptikta labai mažai esminių pastebėjimų, ir abiems šioms sritims Audito Rūmai 2004 m. pateikė teigiamą patikinimo pareiškimą. 4.1. Žemės ūkio politika Valstybėse narėse 2 iš 3 esminių pastebėjimų žemės ūkio politikos srityje 2004 m. buvo susiję su pernelyg didelio žemės ploto deklaravimu. Apytikriai vertinant, skirtumas tarp deklaruoto ploto ir Audito Rūmų audito metu išmatuoto ploto ketvirčiu atvejų buvo mažesnis kaip 2 procentai, puse atvejų – nuo 2 iki 10 procentų, o likusiais atvejais – daugiau kaip 10 procentų. Visi Audito Rūmų esminiai pastebėjimai buvo nustatyti 11 valstybių narių. Dauguma valstybių sutiko su Audito Rūmų pastebėjimais, nors kai kuriais atvejais tik iš dalies dėl, inter alia , nuomonių skirtumo dėl matavimo metodų. Kai kuriais atvejais dėl Audito Rūmų pastebėtų faktų ūkininkai privalėjo grąžinti išmokėtas sumas. Tačiau keliais atvejais valstybės narės nepradėjo grąžinimo procedūrų, kadangi nusprendė, jog finansinis pastebėto fakto poveikis per mažas (Vokietijoje buvo nustatytas atvejis, kai grąžintina suma nesiekė 100 eurų). Nors valstybės narės buvo linkusios sutikti su Audito Rūmų išvadomis, kai kurios vis dėlto nurodė, kad yra tikėtina ir priimtina, jog matuojant laukus atsiras matavimų nesutapimų. Kartais patikrinimai atliekami kitais ūkininkavimo metais, kai ūkininkas gali būti perdalinęs laukus ir pakeitęs jų paskirtį, todėl gali būti sunku atkurti anksčiau deklaruotą lauką. Kitais atvejais ūkininkai deklaruoja lauko dydį, užregistruotą oficialiame žemės registre, tačiau šių registrų duomenys nebūtinai atitinka Audito Rūmų atliktus išmatavimus. Ši problema gali paaštrėti dėl nuolatinio matavimo priemonių tobulinimo. Galiausiai, Vokietijoje buvo atvejis, kai apskaičiavimai buvo atliekami vertinant išmatuotą paviršių šimtųjų tikslumu, o Audito Rūmai skaičiavo tūkstantųjų tikslumu. Konkrečiu atveju to pakako, kad išmatavimo vertinimas vietoj priimtino būtų įvardytas EAR pastebėjimu. Dvi iš 11 valstybių narių buvo linkusios nesutikti su Audito Rūmais. Tik vienas esminis pastebėjimas buvo aptiktas pirmojoje valstybėje (Nyderlanduose), kuri nesutiko su Audito Rūmų sprendimu, kad vienos karvės skerdimo įrodymų trūkumas yra pastebėtas faktas, nors po patikrinimo tokie įrodymai Audito Rūmams buvo pateikti. Daugiau pastebėjimų buvo nustatyta antrojoje valstybėje narėje (Graikijoje), kuri vis dėlto nustatė, kad kai kurios pagrindinės problemos buvo laikinos (pvz., pinigai bankų sąskaitose, dar neišmokėti gamintojams arba negrąžinti į ES biudžetą). Ji taip pat nesutiko su Audito Rūmais dėl kitų klausimų, pvz., ar ūkininkas turi teisę gauti išmoką, jeigu žemės sklypas jam nepriklauso, tačiau jis yra susitaręs apsikeisti žeme su kitu ūkininku. 4.2. Struktūriniai veiksmai 2004 m. valstybės narės buvo linkusios sutikti su Audito Rūmų esminiais pastebėjimais tik kiek daugiau kaip vienu iš trijų atvejų struktūrinių veiksmų srityje, palyginti su dviem iš trijų atvejų žemės ūkio politikos srityje. Tipiški pavyzdžiai, kai valstybės narės nesutiko arba nevisiškai sutiko su Audito Rūmais, – išlaidų klasifikavimas (ar atitinka kriterijus), bendro finansavimo įrodymai ir operacijas įrodantys dokumentai. Atvejai, kai Audito Rūmai teigė, jog buvo tyčia nurodyta klaidinga išlaidų klasifikacija, buvo ypač reti. Tačiau tokie pastebėjimai atskleidė poreikį patikslinti taisykles ir pateikti papildomų gairių šioje srityje. Kaip Belgijos valdžios institucijos vienu konkrečiu atveju, dėl kurio jos nesutiko su Audito Rūmais, nurodė: „mūsų žiniomis, taisyklių neatitinkančių išlaidų sąvoka nebuvo aptarta ar apibrėžta teisės aktuose, taikomuose ESF (Europos socialinio fondo) struktūrinei pagalbai, todėl prieš darant išvadą, kad išlaidos neatitinka reikalavimų, būtina įvertinti fondo pobūdį, ypač kai auditoriai patys pripažįsta, kad tokios išlaidos nereiškia jokio pažeidimo arba neteisėtumo“. Valstybės narės taip pat nurodė sunkumus, kylančius dėl audito ir kontrolės struktūroms taikomų reikalavimų skirtumų skirtingu laikotarpiu. Ispanija paminėjo, kad „kai auditorius nustato, kad „trūksta operacijas įrodančių dokumentų“, tai reiškia sąvokų, kurios nebuvo apibrėžtos iki 2000-2006 m., taikymą 1994-1999 m. laikotarpiui“. Be operacijų patikrinimų Audito Rūmai bandė nustatyti, ar valstybės narės atliko privalomus 5 proc. patikrinimus, t. y. projektų, sudarančių 5 % programos vertės, patikrinimus. Audito Rūmai nustatė, kad dažnai vėluojama atlikti tokius patikrinimus, ir jie pagrįsti neišsamia rizikos analize. Daugelis valstybių narių pripažino, kad buvo vėluojama atlikti patikrinimus, tačiau Švedija nurodė, kad „Reglamentu nėra numatyta reikalavimo, kad atitinkamų lėšų patikrinimai kokiu nors konkrečiu metu turėtų sudaryti 5 procentus.“ Struktūrinių veiksmų srityje esminių pastebėjimų finansinės pasekmės buvo daug įvairesnės nei žemės ūkio srityje. Kai kuriais atvejais pastebėjimai gali neturėti realių finansinių pasekmių, pvz., todėl, kad valstybės narės deklaruotas išlaidas, kurias Audito Rūmai laiko neatitinkančiomis reikalavimų, galima pakeisti papildomomis išlaidomis, kurios dar nebuvo deklaruotos. Tokius atvejus Komisija aiškinasi atlikdama tolesnius veiksmus. Tai taip pat susiję su daugiamečių programų klausimu. Pavyzdžiui, Vokietijoje buvo atvejis, kai ji pripažino pastebėtą faktą, kurį būtų galima ištaisyti sumažinant kitą mokėjimų sumą. Ji nesutiktų, kad dėl šio pastebėjimo ES biudžetas patyrė finansinių nuostolių, kadangi bet kokiu atveju pastebėtas faktas būtų buvęs aptiktas tikrinant išlaidas programos pabaigoje, jeigu ne anksčiau. Tačiau Audito Rūmai laikėsi nuomonės, kad audito metu buvo pastebėtas faktas. 5. Išvada Komisija džiaugiasi gavusi daug išsamių valstybių narių atsakymų. Kasmet valstybių narių pateikiamos pastabos teikia vertingą galimybę susipažinti su horizontaliais klausimais, susijusiais su Audito Rūmų metine ataskaita. Remdamasi atsakymais dėl 2004 m. ataskaitos, Komisija norėtų atkreipti dėmesį į keturis klausimus: 1. Kai kurios valstybės buvo nepatenkintos, kad Audito Rūmų 2004 m. ataskaitoje nebuvo atsižvelgta į jų atsakymus. Tai iš dalies galima paaiškinti griežtesniu terminu, kurio Audito Rūmai privalo laikytis rengdami metinę ataskaitą. Svarstant, kaip geriau panaudoti nacionalinių aukščiausiųjų audito institucijų patirtį ir kaip sutarti dėl bendro audito modelio[15], reiktų spręsti šią konkrečią problemą. 2. Kai kurios valstybės narės pateikė pastabų dėl kontrolės struktūros ir paties DAS metodo, nurodydamos, kad – jų nuomone – nauda neatitiko sąnaudų. Šį klausimą reiktų aptarti veiklos lygmeniu įvertinant kontrolės sąnaudas[16], taip pat ir strateginiu lygmeniu aptariant leistinos rizikos lygį[17]. 3. Žemės ūkio politikos ir struktūrinių veiksmų srityje buvo atlikta išsamesnė esminių pastebėjimų kokybinė analizė siekiant nustatyti valstybių narių modelius. Analizė rodo, kad reikia spręsti ir paaiškinti šiuos klausimus: 1) koks yra teisingas lauko dydžio matavimo metodas, 2) kokios išlaidos atitinka reikalavimus struktūrinių veiksmų srityje, 3) kada turi būti atlikti vadinamieji 5 proc. patikrinimai struktūrinių veiksmų srityje. Dėl šio netikrumo gali būti, kad Komisija, atlikdama tolesnius veiksmus, negalės patvirtinti Audito Rūmų pastebėjimų. Šie klausimai didžia dalimi yra sektoriams būdingos spragos, kurias taip pat ketinama spręsti veiksmų planu[18]. 4. Valstybės narės buvo daug labiau linkusios nesutikti su Audito Rūmų pastebėjimais struktūrinių veiksmų srityje nei žemės ūkio politikos srityje. Priežastis galėtų būti ta, kad valstybės narės ir Audito Rūmai nesutaria, kas šioje srityje turėtų būti laikoma pažeidimais. Arba gali būti, kad valstybės narės ir Audito Rūmai nesutaria dėl priimtino rizikos lygio struktūrinių veiksmų srityje. Kadangi Audito Rūmai atrenka tikrintinus objektus taip, kad patikrintų atskiras operacijas, o ne tai, ar yra sukurtos reikalingos sistemos ir jos veikia, nesutarimo priežasčių neįmanoma nustatyti. Tai patvirtina poreikį pradėti tarpinstitucinį dialogą apie priimtiną pagrindinių operacijų riziką ir poveikį, kurį jos gali turėti Audito Rūmų DAS metodui[19]. Ne tik Komisija ir valstybės narės, bet ir Audito Rūmai ir iš dalies nacionalinės aukščiausiosios audito institucijos turi dalyvauti sprendžiant valstybių narių iškeltus klausimus. Šio bendradarbiavimo sistema yra numatyta veiksmų plane, kuriame apibrėžiama 16 konkrečių priemonių, kurios turėtų būti įgyvendintos 2006–2007 m., be abejonės, atsižvelgiant į visų susijusių šalių vaidmenis, atsakomybę ir savarankiškumą. [1] Ataskaita buvo paskelbta 2005 m. lapkričio 30 d . Oficialiajame leidinyje C 301 . Ją galima rasti Audito Rūmų tinklalapyje adresu www.eca.eu.int. [2] Finansinio reglamento 143 straipsnio 6 dalis, taikoma Europos Bendrijų bendrajam biudžetui, 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002. [3] Žr. Komisijos pirmininko pavaduotojo KALLAS 2005 m. vasario 15 d. laišką ECOFIN pirmininkui Karl-Heinz GRASSER. [4] 2006 m. sausio 17 d. KOM(2006) 9. [5] 143 straipsnio 5 dalis. [6] Šią suvestinę ataskaitą pagrindžianti analizė pateikta šiame Komisijos darbo dokumente: Valstybių narių atsakymų dėl Audito Rūmų 2004 metų metinės ataskaitos analizė (SEK(2006) 524). [7] Pranešimas apie preliminarius pastebėjimus. [8] T. y. pastebėjimų, turinčių finansinį poveikį bendrajam Europos Sąjungos biudžetui. [9] Iki šiol Audito Rūmai Finansiniu reglamentu (143 straipsnio 2 dalis) buvo įpareigoti perduoti pastebėjimus valstybėms narėms tik iki liepos 15 d. Nuo 2005 finansinių metų terminas yra birželio 15 d. [10] 7 priemonė: skatinti gerąją patirtį didinant audito naudos ir sąnaudų santykį projektų lygmeniu. 8 priemonė: palengvinti papildomą aukščiausiųjų audito institucijų (AAI) patikinimą. 9 priemonė: parengti veiksmingas audito ir kontrolės rezultatų mainų priemones bei skatinti bendro audito metodo taikymą. [11] Žr. Europos bendrijos steigimo sutarties 248 straipsnio 1 dalį. [12] Žr. 2004 m. ataskaitos 1.46 skirsnį. [13] Pareiškimas pateiktas 2004 m. valstybės biudžeto audito ataskaitos D dalyje. [14] 3 priemonė: nustatyti ir geriau derinti kontrolės strategijos ir įrodymų, kuriais paremtas pagrįstas patikinimas, pateikimą. 4 priemonė: inicijuoti institucijų dialogą toleruotinos pagrindinių operacijų rizikos tema. 7 priemonė: skatinti gerąją patirtį didinant audito naudos ir sąnaudų santykį projektų lygmeniu. 8 priemonė: palengvinti papildomą aukščiausiųjų audito institucijų (AAI) patikinimą. 10 priemonė: sudaryti kontrolės išlaidų pradinę sąmatą ir analizę. [15] Veiksmų plano 8 ir 9 priemonės. [16] Veiksmų plano 10 priemonė. [17] Veiksmų plano 4 priemonė. [18] Veiksmų plano 12–16 priemonės. [19] Veiksmų plano 3 ir 4 priemonės.