AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

Pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (toliau – PVM direktyva) 395 straipsnio 1 dalį Taryba, Komisijos pasiūlymu, gali vieningai leisti bet kuriai valstybei narei taikyti nuo tos direktyvos nuostatų nukrypstančias specialias priemones, kad būtų paprastinama PVM rinkimo tvarka arba užkirstas kelias tam tikriems mokesčių slėpimo ar vengimo būdams.

Raštu, kurį Komisija užregistravo 2017 m. vasario 16 d., Italijos Respublika paprašė pratęsti leidimą nukrypti nuo PVM direktyvos 206 ir 226 straipsnių nuostatų, susijusių su pridėtinės vertės mokesčio (PVM) mokėjimu ir sąskaitų faktūrų išrašymo tvarka tiekiant prekes ir teikiant paslaugas valdžios institucijoms. Italija taip pat paprašė išplėsti leidimo taikymo sritį ir nuo PVM direktyvos 206 ir 226 straipsnių leidžiančią nukrypti nuostatą taikyti prekių tiekimui ir paslaugų teikimui bendrovėms, kurias kontroliuoja centrinės ir vietos valdžios institucijos, bei konkrečioms bendrovėms, įtrauktoms į vertybinių popierių biržos sąrašus. Vadovaudamasi PVM direktyvos 395 straipsnio 2 dalimi, 2017 m. kovo 15 d. raštu Komisija pranešė kitoms valstybėms narėms apie Italijos Respublikos prašymą. 2017 m. kovo 16 d. raštu Komisija pranešė Italijos Respublikai turinti visą prašymui apsvarstyti būtiną informaciją.

1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

•Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

Pradėjusi naudoti statistinių patikrų sistemą, Italija pastebėjo, kad yra daug sukčiavimo PVM atvejų, susijusių su prekių tiekimu ir paslaugų teikimu valdžios institucijoms. Siekdama nutraukti tokį elgesį, 2014 m. Italija paprašė, kad PVM už valdžios institucijoms tiekiamas prekes ir teikiamas paslaugas būtų ne mokamas tiekėjui, o pervedamas į atskirą blokuotą mokesčių administratoriaus banko sąskaitą.

Tarybos įgyvendinimo sprendimu (ES) 2015/1401 nukrypti leidžiančią nuostatą buvo leista taikyti iki 2017 m. gruodžio 31 d. Juo Italijai buvo leista nukrypti nuo PVM direktyvos 206 straipsnio nuostatų dėl PVM mokėjimo ir nuo PVM direktyvos 226 straipsnio nuostatų dėl sąskaitų faktūrų išrašymo taisyklių.

Italija paprašė nukrypti leidžiančios nuostatos ribotam laikotarpiui, kad galėtų nustatyti ir įgyvendinti tinkamas kontrolės politikos priemones ir visapusiškai pasinaudoti elektroninių sąskaitų faktūrų išrašymo duomenimis. Taikant elektroninių sąskaitų faktūrų už valdžios institucijoms tiekiamas prekes ir teikiamas paslaugas išrašymo prievolę, kuria suteikiama galimybė tikruoju laiku kontroliuoti atskiras operacijas ir tikslias PVM sumas, kurias pirkdamos prekes ir paslaugas turi mokėti valdžios institucijos, Italijai turėtų būti sudarytos sąlygos atlikti susijusio sektoriaus auditą pagal tradicinius kontrolės metodus, nesant poreikio nukrypti nuo PVM direktyvos.

Remiantis Italijos pateikta informacija, pradėjus išrašinėti elektronines sąskaitas faktūras už valdžios institucijoms tiekiamas prekes ir teikiamas paslaugas, mokesčių administratoriui buvo pateikta daug informacijos apie sąskaitų faktūrų srautus, taip leidžiant kontroliuoti sandorius ir atitinkamas PVM sumas. Tačiau kita veiksmingos kontrolės sistemos dalis – prievolė mokesčių administratoriui perduoti duomenis apie visas išrašytas ir gautas sąskaitas faktūras – buvo pradėta taikyti tik nuo 2017 m. sausio 1 d. Ši prievolė dar tik pradedama taikyti ir reikia daugiau laiko, kad priemonė būtų veiksminga ir iš tikrųjų skatintų mokesčių mokėtojus geriau vykdyti savo mokestines prievoles. Todėl Italija negalės galutinai nustatyti ir įgyvendinti tinkamų kontrolės priemonių tebegaliojant dabartinei nukrypti leidžiančiai priemonei, t. y. iki 2017 m. gruodžio 31 d. Raštu, kurį Komisija užregistravo 2017 m. vasario 16 d., Italija paprašė iki 2020 m. pabaigos pratęsti dabartinę nuo PVM direktyvos 206 ir 226 straipsnių nukrypti leidžiančią nuostatą, taikomą tiekiant prekes ir teikiant paslaugas valdžios institucijoms.

Be to, Italija nustatė mokesčių slėpimo atvejus tiekiant prekes ir teikiant paslaugas bendrovėms, kurias kontroliuoja valdžios institucijos, ir nedidelei 40-ies į vertybinių popierių biržos sąrašus įtrauktų bendrovių grupei. Siekdama kovoti su mokesčių vengimu ir užtikrinti, kad nesurinktas PVM nebedarytų nuostolių valstybės įplaukoms, Italija raštu, kurį Komisija užregistravo 2017 m. vasario 16 d., paprašė išplėsti nuo PVM direktyvos 206 ir 226 straipsnių nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo sritį ir ją taikyti pirmiau minėtiems subjektams, kuriuos Italija laiko tokiais patikimais kaip ir valdžios institucijos, tiekiamoms prekėms ir teikiamoms paslaugoms. Šie subjektai – tai bendrovės, kurias kontroliuoja centrinės ir vietos valdžios institucijos, bei maždaug 40 į vertybinių popierių biržos sąrašus įtrauktų bendrovių (iš viso apie 2 400 bendrovių). Italija mano, kad, išplėtus mokėjimo dalimis priemonės taikymą šioms bendrovėms, bus kovojama su mokesčių slėpimu šių bendrovių prekių tiekėjams ar paslaugų teikėjams nesumokant PVM ir todėl padidės PVM įplaukos.

2016 m. birželio mėn. Italija pateikė ataskaitą pagal Tarybos įgyvendinimo sprendimo (ES) 2015/1401 3 straipsnio 2 dalį. Remiantis šia ataskaita, Italijoje pradėjus taikyti mokėjimo dalimis priemonę, padidėjo PVM įplaukos, be to, šis augimas buvo didesnis nei apskaičiuota pradedant taikyti priemonę. Ataskaitoje taip pat teigiama, kad priemonė neturėjo neigiamo poveikio PVM grąžinimui prekių tiekėjams ar paslaugų teikėjams. Italijos nuomone, tai įrodo, kad ši priemonė yra veiksminga iš esmės kovojant su bet kokių formų mokesčių slėpimu, susijusiu su subjektų, tiekiančiųjų prekes ar teikiančiųjų paslaugas valdžios institucijoms, nesumokamu PVM.

Remiantis Italijos pateikta informacija, nuo 2017 m. sausio 1 d. Italijoje taikomos papildomos kontrolės priemonės. Šios priemonės – tai neprivaloma apskaitos sistema („elektroninių sąskaitų faktūrų išrašymas“) ir prievolė mokesčių administratoriui perduoti duomenis apie visas išrašytas ir gautas sąskaitas faktūras, kurios bus taikomos bendrovėms, dėl kurių prašoma išplėsti nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo sritį, ir jų prekių tiekėjams ar paslaugų teikėjams. Jas taikydamas Italijos mokesčių administratorius galės atlikti kryžminę įvairių operacijų, apie kurias pranešė veiklos vykdytojai, patikrą ir stebėti atliktus PVM mokėjimus. Tačiau šios kontrolės priemonės dar tik pradedamos taikyti ir reikia daugiau laiko, kad būtų galima įvertinti jų veiksmingumą skatinant mokesčių mokėtojus vykdyti savo mokestines prievoles. Vėlesniais metais Italija įvertins šių priemonių veiksmingumą ir poreikį toliau taikyti nukrypti leidžiančią priemonę.

Vienas iš priemonės poveikių – prekių tiekėjai ar paslaugų teikėjai, kurie yra apmokestinamieji asmenys, negali kompensuoti pirkimo metu sumokėto PVM už savo prekes ar paslaugas gautu PVM. Jie gali nuolat būti kreditoriaus padėtyje ir jiems gali reikėti prašyti, kad mokesčių administratorius galiausiai grąžintų šį PVM. Kita vertus, tam tikromis sąlygomis Italija leidžia šiems prekių tiekėjams ar paslaugų teikėjams kompensuoti iš savo klientų negautą PVM kitais Italijoje mokėtinais mokesčiais, taip mažindama grynųjų pinigų srauto problemą, su kuria gali susidurti Italijoje mokesčius mokančios įmonės.

Kol buvo taikoma dabartinė nukrypti leidžianti nuostata, Italija pertvarkė savo PVM grąžinimo sistemą. 2016 m. birželio mėn. pateiktoje ataskaitoje pagal Tarybos įgyvendinimo sprendimo (ES) 2015/1401 3 straipsnio 2 dalį Italija nurodo, kad jos PVM grąžinimo sistema veikia tinkamai ir kad, nors neįmanoma tiksliai apskaičiuoti vidutinės grąžinimo procedūros trukmės, galima pagrįstai teigti, jog vidutinis PVM grąžinimo laikotarpis neviršija 3 mėnesių. Be to, remiantis Italijos pateikta informacija, subjektams, kurie tiekia prekes ar teikia paslaugas valdžios institucijoms, taikoma prioritetinė tvarka, dėl kurios grąžinimo laikotarpis dar sutrumpėja. Italijos teigimu, įsigaliojus naujoms taisyklėms bus įmanoma tinkamai administruoti galimą PVM grąžinimo didėjimą.

Atsižvelgiant į platesnę nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo sritį ir įmonių išreikštą susirūpinimą dėl PVM grąžinimo, svarbu užtikrinti tinkamą šios nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo kontrolę, visų pirma, šios priemonės poveikio sukčiavimui PVM ir PVM grąžinimui apmokestinamiesiems asmenims, kuriems taikoma nukrypti leidžianti nuostata, kontrolę. Todėl prašoma, kad praėjus penkiolikai mėnesių nuo šios nukrypti leidžiančios nuostatos įsigaliojimo Italija pateiktų ataskaitą apie tai, kaip taikoma PVM grąžinimo procedūra prekes tiekiantiems ar paslaugas teikiantiems apmokestinamiesiems asmenims. Visų pirma ataskaitoje turėtų būti pateikiami statistiniai duomenys, susiję su vidutiniu laikotarpiu, per kurį šie apmokestinamieji asmenys gali iš tikrųjų susigrąžinti PVM, ir nurodytos konkrečios problemos, kurių galėjo kilti šiomis aplinkybėmis. Be to, šioje ataskaitoje turėtų būti nurodyta, ar veiksmingos nustatytos kovos su mokesčių slėpimu priemonės, taikomos prekių tiekėjams ar paslaugų teikėjams, kuriems taikoma nukrypti leidžianti nuostata.

Nukrypti leidžiančią nuostatą siūloma leisti taikyti nuo 2017 m. gegužės 1 d. iki 2020 m. balandžio 30 d.

•Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

Remiantis PVM direktyvos 206 straipsniu, apmokestinamasis asmuo, kuriam tenka prievolė sumokėti PVM, teikdamas PVM deklaraciją privalo sumokėti grynąją PVM sumą. Teikiant prašymą, kad vartotojai (valdžios institucijos, bendrovės, kontroliuojamos centrinės ir vietos valdžios institucijų, ir bendrovės, įtrauktos į vertybinių popierių biržos sąrašus) mokėtų PVM už tiekiamas prekes ar teikiamas paslaugas, būtina nukrypti nuo šio straipsnio. Taip pat reikia nukrypti nuo PVM direktyvos 226 straipsnio, susijusio su išsamiais sąskaitų faktūrų duomenimis, kurių gali būti reikalaujama iš apmokestinamų tiekėjų, kad į sąskaitą faktūrą būtų galima įtraukti specialų papildomą įrašą, nurodantį, kad PVM suma turi būti sumokėta į atskirą sąskaitą, bet ne prekių tiekėjui ar paslaugos teikėjui.