Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos /* KOM/2011/0628 galutinis - 2011/0288 (COD) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS Komisijos 2014–2020 m. daugiametės finansinės programos (DFP) pasiūlyme (DFP pasiūlyme)[1] nustatoma biudžeto sistema ir pagrindinės bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP) kryptys. Ja remdamasi, Komisija pateikia reglamentų, kuriais nustatoma 2014–2020 m. BŽŪP teisinė sistema, rinkinį kartu su politikos raidos scenarijų poveikio vertinimu. Dabartiniai reformos pasiūlymai pagrįsti komunikatu „BŽŪP artėjant 2020 m.“[2], kuriame bendrais bruožais aprašytos pagrindinės politikos galimybės įveikti sunkumus, ateityje kilsiančius žemės ūkiui ir kaimo vietovėms, bei siekti BŽŪP nustatytų uždavinių, t. y. 1) gyvybingos maisto produktų gamybos; 2) tausaus gamtos išteklių valdymo ir klimato politikos; 3) darnaus teritorinio vystymosi. Komunikate nurodytoms reformos kryptims labai pritariama tiek tarpinstituciniuose debatuose[3], tiek konsultacijose su suinteresuotaisiais asmenimis, vykusiose rengiant poveikio vertinimą. Vykstant šiam procesui, išryškėjo bendras poreikis skatinti veiksmingą išteklių naudojimą, siekiant strategijoje „Europa 2020“ užsibrėžto pažangaus, tvaraus ir integracinio ES žemės ūkio ir kaimo vietovių augimo bei išlaikant dviejų ramsčių, kurių bendriems tikslams įgyvendinti naudojamos viena kitą papildančios priemonės, BŽŪP struktūrą. I ramstis apima tiesiogines išmokas ir rinkos priemones, kuriomis remiamos ES ūkininkų pagrindinės metinės pajamos ir teikiama parama konkrečių rinkos sutrikimų atvejais, o II ramstis apima kaimo plėtrą, kuriai vykdyti valstybės narės parengia ir bendrai finansuoja daugiametes programas pagal bendrą sistemą[4]. Nuosekliomis BŽŪP reformomis žemės ūkis labiau orientuojama į rinką, kartu remiant gamintojų pajamas, tobulinamas aplinkosaugos reikalavimų integravimas ir stiprinama parama kaimo plėtrai, visoje ES taikant integruotą kaimo vietovių plėtros politiką. Tačiau dėl to paties reformų proceso atsirado poreikis geriau skirstyti paramą valstybėms narėms ir jose pačiose, taip pat tikslingiau naudoti priemones, kuriomis sprendžiami aplinkosaugos uždaviniai, ir geriau atsižvelgti į didėjantį rinkos nepastovumą. Anksčiau reformomis daugiausiai būdavo sprendžiami vidaus uždaviniai nuo didžiulio pertekliaus iki maisto saugos krizių; jos teikdavo naudą ES tiek vidaus, tiek tarptautiniu lygmeniu. Tačiau daugelį šiandienos uždavinių lemia veiksniai, kurie nepriklauso žemės ūkio sričiai ir todėl reikalauja platesnio politinio atsako. Manoma, kad pajamoms iš žemės ūkio tenkantis spaudimas augs, nes ūkininkai susiduria su daugiau pavojų, sumažėjusiu našumu ir sumenkusia dėl kylančių sąnaudų marža; todėl kyla būtinybė toliau remti pajamas ir stiprinti priemones, siekiant geriau valdyti riziką ir reaguoti į krizes. Stiprus žemės ūkis būtinas ES maisto pramonei ir pasaulio aprūpinimui maistu. Kartu žemės ūkio sektorius ir kaimo vietovės raginami labiau stengtis įgyvendinti strategijoje „Europa 2020“ numatytus plataus užmojo klimato srities ir energetikos tikslus ir biologinės įvairovės strategiją. Ūkininkus, kurie drauge su miškininkais yra pagrindiniai žemės valdytojai, reikės remti, kad jie pradėtų taikyti ir išlaikytų tokias ūkininkavimo sistemas ir praktiką, kuriais ypač tausojama aplinka ir padedama siekti klimato srities tikslų, nes rinkos kainos neatitinka tokių viešųjų gėrybių tiekimo sąnaudų. Be to, labai svarbu kiek įmanoma geriau išnaudoti įvairiausias kaimo vietovių galimybes ir taip prisidėti prie integracinio augimo ir sanglaudos. Todėl būsima BŽŪP – tai ne vien mažos, nors ir esminės, ES ekonomikos dalies poreikius tenkinanti politika, bet ir strateginės svarbos aprūpinimo maistu, aplinkos ir teritorinės pusiausvyros politika. Štai čia yra išties bendros ES politikos pridėtinė vertė, kylanti iš veiksmingiausio ribotų biudžeto išteklių panaudojimo tvariam žemės ūkiui palaikyti visoje ES, kartu sprendžiant svarbias tarpvalstybines problemas, kaip kad klimato kaita, ir stiprinant valstybių narių solidarumą, bet nepamirštant ir lanksčiai įgyvendinti politiką atsižvelgiant į vietos poreikius. DFP pasiūlyme nustatyta sistema numatoma išlaikyti dviejų ramsčių BŽŪP struktūrą, nekeičiant numatyto abiejų ramsčių 2013 m. biudžeto nominaliojo dydžio ir aiškiai nukreipiant pastangas į pagrindinių ES prioritetų įgyvendinimo rezultatus. Tiesioginėmis išmokomis reikėtų skatinti tvarią gamybą, skiriant 30 % viso šių išmokų biudžeto privalomoms priemonėms, kuriomis mažinama klimato kaita ir tausojama aplinka. Išmokų lygiai turėtų būti palaipsniui suvienodinti, o išmokoms stambiems paramos gavėjams turi būti taikomas laipsniškas išmokų ribojimas. Kaimo plėtrą reikėtų įtraukti į bendrą strateginę programą su kitomis pagal pasidalijamojo valdymo principą valdomomis ES lėšomis, sustiprinant į rezultatus orientuotą požiūrį ir taikant aiškesnes, patobulintas išankstines sąlygas. Galiausiai rinkos priemonių finansavimą pagal BŽŪP turėtų sustiprinti dvi į DFP neįtrauktos priemonės: 1) neatidėliotinos pagalbos rezervas, skirtas reaguoti į krizes, ir 2) Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo veiklos išplėtimas. Tuo remiantis, pagrindinės 2014–2020 m. laikotarpio BŽŪP teisės aktų sistemos nuostatos yra išdėstytos šiuose reglamentuose: – Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos schemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės, (tiesioginių išmokų reglamento) pasiūlymas; – Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas (Vieno BRO reglamento) pasiūlymas; – Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) paramos kaimo plėtrai (kaimo plėtros reglamento) pasiūlymas; – Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos (horizontaliojo reglamento) pasiūlymas. – Tarybos reglamento, kuriuo nustatomos su bendru žemės ūkio produktų rinkų organizavimu susijusios tam tikros pagalbos ir grąžinamųjų išmokų nustatymo priemonės, pasiūlymas; – Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo iš dalies keičiamos Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 nuostatos dėl tiesioginių išmokų ūkininkams 2013 m., pasiūlymas; – Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo iš dalies keičiamos Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 nuostatos, susijusios su bendrosios išmokos schema ir parama vynmedžių augintojams, pasiūlymas. Kaimo plėtros reglamentas grįstas 2011 m. spalio 6 d. Komisijos pasiūlymu, kuriame nustatytos visų fondų, veikiančių pagal Bendrąją strateginę programą, bendrosios taisyklės[5]. Netrukus bus patvirtintas reglamentas dėl labiausiai nepasiturintiems asmenims skirtos programos, kurios finansavimas dabar priskirtas kitai DFP kategorijai. Be to, atsižvelgus į Europos Sąjungos Teisingumo Teismo pareikštus prieštaravimus, dabar taip pat rengiamos naujos taisyklės dėl informacijos apie paramos gavėjus skelbimo, stengiantis rasti tinkamiausią būdą suderinti paramos gavėjų teisę į asmens duomenų apsaugą su skaidrumo principu. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI Remiantis dabartinės politikos sistemos vertinimu ir būsimų uždavinių bei poreikių analize, poveikio vertinimu vertinamas ir lyginamas trijų politikos scenarijų poveikis. Tai dar 2010 m. balandžio mėn. prasidėjusio ilgo proceso rezultatas; šiam procesui vadovavo tarpžinybinė grupė, atlikusi išsamią kiekybinę ir kokybinę analizę, kuriai, be kita ko, buvo nustatytas pradinis taškas, t. y. vidutinės trukmės laikotarpio žemės ūkio rinkos planai ir pajamos iki 2020 m., ir modeliuotas skirtingų politikos scenarijų poveikis sektoriaus ekonomikai. Atliekant poveikio vertinimą, išplėtoti trys scenarijai: 1) koregavimo scenarijus, pagal kurį toliau įgyvendinama dabartinė politinė sistema, siekiant ištaisyti pačius svarbiausius jos trūkumus, kaip kad tiesioginių išmokų paskirstymas; 2) integravimo scenarijus, apimantis didelius politikos pokyčius, tokius kaip tikslingesnės tiesioginės išmokos ir jų orientavimas į ekologiją, sustiprintą kaimo plėtros politikos strateginį planavimą, geriau šią politiką derinant su kitomis ES politikos sritimis, ir teisės aktų, kuriais numatomas platesnis gamintojų bendradarbiavimas, bazės plėtimą; 3) perorientavimo scenarijus, pagal kurį politika perorientuojama išskirtinai į aplinką, palaipsniui atsisakant tiesioginių išmokų ir laikantis požiūrio, jog gamybos pajėgumą galima palaikyti be paramos ir jog socialinius ir ekonominius kaimo vietovių poreikius gali tenkinti kitos politikos sritys. Atsižvelgiant į ekonomikos krizę ir valstybės finansams tenkantį spaudimą, kuriems įveikti ES priėmė strategiją „Europa 2020“ ir DFP pasiūlymą, visuose trijuose scenarijuose skirtingai vertinami trys būsimos BŽŪP, kuria siekiama konkurencingesnio ir tvaresnio žemės ūkio gyvybingose kaimo vietovėse, politikos uždaviniai. Siekiant veiksmingiau įgyvendinti strategijos „Europa 2020“ tikslus, visų pirma veiksmingo išteklių naudojimo siekį, vis svarbiau bus gerinti žemės ūkio našumą, pasitelkus mokslinius tyrimus, žinių perdavimą ir skatinant bendradarbiavimą ir inovacijas (taip pat įgyvendinant Europos žemės ūkio našumo ir tvarumo inovacijų partnerystę). Kadangi ES žemės ūkio politika jau nebevykdoma prekybą iškreipiančios politikos aplinkybėmis, planuojama, jog sektoriui kils papildomų sunkumų dėl tolesnio liberalizavimo, ypač vykdant Dohos vystymosi darbotvarkę arba laisvosios prekybos susitarimą su MERCOSUR. Trys politikos scenarijai parengti atsižvelgiant į konsultacijose, vykusiose rengiant poveikio vertinimą, minėtus prioritetus. Suinteresuotosios šalys buvo paragintos teikti savo nuomonę 2010 m. lapkričio 23 d.–2011 m. sausio 25 d., o patariamojo komiteto posėdis vyko 2011 m. sausio 12 d. Toliau apibendrinami svarbiausi klausimai[6]: – Suinteresuotosios šalys iš esmės sutaria dėl to, kad aprūpinimo maistu, tausaus gamtos išteklių valdymo ir teritorinio vystymosi uždaviniams įveikti reikalinga stipri dviem ramsčiais grįsta BŽŪP. – Dauguma respondentų mano, kad BŽŪP turėtų padėti stabilizuoti rinkas ir kainas. – Suinteresuotųjų šalių nuomonės dėl tikslingo paramos skyrimo (ypač tiesioginės pagalbos perskirstymo ir išmokų apribojimo) skiriasi. – Sutariama, kad abu ramsčiai gali atlikti svarbų vaidmenį spartinant klimato politikos veiksmus ir gerinant aplinkosaugos veiklos rezultatus ES visuomenės labui. Nors daugelis ūkininkų mano, kad šis procesas jau vyksta, plačioji visuomenė teigia, kad I ramsčio išmokos galėtų būti naudojamos veiksmingiau. – Respondentai pageidauja, kad visiems ES regionams, įskaitant ir mažiau palankias ūkininkauti vietoves, ateityje būtų taikomi augimo ir vystymosi principai. – Daug respondentų pabrėžia BŽŪP integravimą į kitas politikos sritis, kaip kad aplinkosaugą, sveikatos apsaugą, prekybą ir plėtrą. – Siūlomi BŽŪP suderinimo su strategija „Europa 2020“ būdai apima inovacijas, konkurencingų įmonių vystymą ir viešųjų gėrybių tiekimą ES piliečiams. Taigi, atliekant poveikio vertinimą, palyginti trys politikos scenarijai: Perorientavimo scenarijus paspartintų struktūrinį žemės ūkio sektoriaus prisitaikymą, perkeliant gamybą į sąnaudų atžvilgiu našiausias vietoves ir ekonomiškai naudingiausius sektorius. Nors pagal šį scenarijų smarkiai išaugtų aplinkai skirtas finansavimas, sektoriui grėstų didesnė rizika dėl ribotų intervencijos į rinką galimybių. Be to, šis scenarijus turėtų didelį neigiamą socialinį poveikį ir poveikį aplinkai, kadangi, pagal šią politiką nebenumatant su kompleksinės paramos reikalavimais derinamų tiesioginių išmokų atsvaros, mažiau konkurencingos vietovės prarastų didelę dalį pajamų, o jų aplinkos padėtis pablogėtų. Visiškai priešingas koregavimo scenarijus geriausiai užtikrintų politikos tęstinumą, pasiekiant ribotą, tačiau apčiuopiamą pažangą tiek žemės ūkio konkurencingumo, tiek aplinkosaugos veiklos rezultatų atžvilgiu. Tačiau kyla rimtų abejonių, ar įgyvendinant šią alternatyvą būtų galima deramai išspręsti svarbius būsimus klimato kaitos ir aplinkosaugos uždavinius, nuo kurių sprendimo taip pat priklauso ilgalaikis žemės ūkio tvarumas. Pagal integravimo scenarijų siūlomas inovacinis tikslingesnio tiesioginių išmokų skirstymo ir jų orientavimo į ekologiją būdas. Analizės rezultatai rodo, kad išmokas orientuoti į ekologiją įmanoma ūkininkams priimtinomis sąnaudomis, tačiau neišvengiant tam tikros administracinės naštos. Taip pat įmanomas naujas kaimo plėtros postūmis, jeigu valstybės narės ir regionai veiksmingai naudosis naujomis galimybėmis, o bendra strateginė programa, apimanti ir kitas ES lėšas, išlaikys sinergiją su I ramsčiu ir nesumenkins kaimo plėtros išskirtinių stipriųjų pusių. Pasiekus tinkamą pusiausvyrą, šis scenarijus geriausiai padėtų siekti ilgalaikio žemės ūkio ir kaimo vietovių tvarumo. Tuo remiantis poveikio vertinime daroma išvada, kad, laikantis integravimo scenarijaus, sudaromos geriausios galimybės palaipsniui suderinti BŽŪP su ES strateginiais uždaviniais ir pasiekti pusiausvyrą, įgyvendinant įvairias teisės aktų pasiūlymų nuostatas. Taip pat svarbu parengti vertinimo sistemą BŽŪP rezultatams vertinti taikant vienodus rodiklius, susietus su politikos uždaviniais. Viso proceso metu daug dėmesio skirta supaprastinimui, nes daugelis sričių, pavyzdžiui, kompleksinė parama arba rinkos priemonės, taip pat smulkiųjų ūkininkų schema, turi būti įvairiais būdais labiau supaprastintos. Be to, tiesioginių išmokų orientavimas į ekologiją turėtų būti sutvarkytas taip, kad kiek įmanoma mažėtų administracinė našta, įskaitant patikrinimų sąnaudas. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI Siūloma išlaikyti dabartinę dviem ramsčiais grįstą BŽŪP struktūrą, kai metines privalomas bendrojo pobūdžio I ramsčio priemones papildo savanoriškos priemonės, geriau pritaikytos nacionalinėms ir regionų ypatybėms pagal II ramsčio daugiametį programavimo metodą. Vis dėlto naujuoju tiesioginių išmokų modeliu siekiama geriau išnaudoti sinergiją su II ramsčiu, o šiuo pagal bendrą strateginę programą siekiama geriau koordinuoti veiklą su kitomis pagal pasidalijamojo valdymo principą valdomomis ES lėšomis. Tuo remiantis išlaikoma ir dabartinė keturių pagrindinių teisės aktų struktūra, nors finansavimo reglamento taikymo sritis išplečiama sutelkiant bendrąsias nuostatas vadinamajame horizontaliajame reglamente. Šie pasiūlymai atitinka subsidiarumo principą. BŽŪP yra iš esmės bendra politika: tai ES ir valstybių narių pasidalijamosios kompetencijos sritis, tvarkoma ES lygmeniu, siekiant palaikyti tvarų ir įvairų žemės ūkį visoje ES, spręsti svarbias tarpvalstybines problemas, tokias kaip klimato kaita, ir stiprinti valstybių narių solidarumą. Atsižvelgiant į būsimus aprūpinimo maistu, aplinkos ir teritorinės pusiausvyros uždavinius, BŽŪP išlieka strateginės svarbos politika, kuria siekiama užtikrinti efektyviausią atsaką į politikos uždavinius ir veiksmingiausią biudžeto išteklių naudojimą. Be to, siūloma išlaikyti dabartinę dviem ramsčiais grįstą priemonių struktūrą, kuria valstybėms narėms suteikiama daugiau veikimo laisvės pritaikyti sprendimus prie specifinių vietos poreikių ir bendrai finansuoti II ramsčio priemones. Į II ramstį taip pat įtraukiama naujoji Europos inovacijų partnerystė ir rizikos valdymo priemonių rinkinys. Kartu politika bus patobulinta, supaprastinta ir geriau suderinta su strategija „Europa 2020“ (įskaitant bendrą programą, apimančią ir kitas ES lėšas). Galų gale poveikio vertinimui atlikta analizė aiškiai rodo neveiklumo kainą ­– neigiamas ekonomines, aplinkos ir socialines pasekmes. Be finansinių nuostatų, horizontaliuoju reglamentu apjungiamos atitinkamos visų priemonių, kaip antai nuostatų dėl kompleksinės paramos, patikrų ir nuobaudų, taisyklės. Todėl reglamentu dabar nustatomos taisyklės dėl finansavimo, ūkių konsultavimo sistemos, valdymo ir kontrolės sistemų, kompleksinės paramos ir sąskaitų patvirtinimo. Jo tikslas yra finansines taisykles pritaikyti pagal naujausią patirtį, supaprastinti ir padidinti kompleksinę paramą ir sustiprinti ūkių konsultavimo sistemą. Buvo peržiūrėtos dabartinės taisyklės, visų pirma susijusios su kompleksine parama, siekiant sustiprinti geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės standartų klimato kaitos aspektą ir užtikrinti derėjimą su orientavimo į ekologiją ir pagal kaimo plėtros politiką siūlomų atitinkamų aplinkos priemonių nuostatomis. Galiausiai, reglamentu nustatomas bendros stebėsenos ir vertinimo sistemos, kuria siekiama įvertinti BŽŪP ateinančio laikotarpio rezultatus, pagrindas. Į reglamentą įtraukti įvairūs paprastinimo elementai. Visų pirma, visos kompleksinės paramos taisyklės sugrupuojamos į vieną teisės aktą, taip padidinant jų aiškumą. Be to, reglamente numatoma sumažinti mokėjimo agentūrų skaičių ir sustiprinti koordinavimo įstaigų vaidmenį. Taip sistema taps skaidresnė ir paprastesnė tiek nacionalinėms institucijoms, tiek Komisijos tarnyboms. Valstybių narių lygiu bus reikalaujama mažiau akreditacijų ir patikinimo deklaracijų, bus galima sumažinti Komisijos auditų skaičių. Abiejų BŽŪP ramsčių valdymo ir kontrolės taisyklės bus kiek įmanoma suderintos, užtikrinant teisinį aiškumą ir vienodas procedūras. Be to, reglamente numatoma įgalioti Komisiją leisti toms valstybėms narėms, kurios turi tinkamai veikiančias kontrolės sistemas ir kuriose klaidų norma yra nedidelė, sumažinti patikrų vietoje skaičių. Taip galėtų būti sumažinta administracinė našta tiek ūkininkams, tiek nacionalinėms institucijoms. 4. POVEIKIS BIUDŽETUI DFP pasiūlyme numatyta toliau skirti didelę dalį ES biudžeto žemės ūkiui, nes tai strateginės svarbos bendra politika. Taigi, remiantis dabartinėmis kainomis, 2014–2020 m. laikotarpiui BŽŪP pagrindinėms veiklos sritims siūloma skirti 317,2 mlrd. EUR I ramsčio priemonėms ir 101,2 mlrd. EUR II ramsčio priemonėms. I ir II ramsčiui skirtų lėšų pridedamas papildomas finansavimas: 17,1 mlrd. EUR, iš kurių 5,1 mlrd. EUR skirti moksliniams tyrimams ir inovacijoms, 2,5 mlrd. EUR maisto saugai ir 2,8 mlrd. EUR paramai maistu labiausiai nepasiturintiems asmenims pagal kitas DFP kategorijas, taip pat 3,9 mlrd. EUR naujajam rezervui žemės ūkio krizėms įveikti ir iki 2,8 mlrd. EUR Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo veiklai, neįtrauktai į DFP; iš viso 2014–2020 m. laikotarpio biudžetas siekia 435,6 mlrd. EUR. Kalbant apie paramos paskirstymą valstybėms narėms, visoms valstybėms narėms, kurių tiesioginės išmokos nesiekia 90 % ES vidurkio, siūloma šią spragą sumažinti trečdaliu. Šiuo pagrindu tiesioginių išmokų reglamente apskaičiuojamos nacionalinės viršutinės ribos. Kaimo plėtros paramos paskirstymas yra grįstas objektyviais kriterijais, susietais su politikos tikslais, atsižvelgiant į dabartinį paskirstymą. Kaip ir dabar, mažiau išsivysčiusiems regionams ir toliau turėtų būti taikoma didesnė bendro finansavimo norma, taip pat nustatyta tam tikroms priemonėms, kaip kad žinių perdavimui, gamintojų grupėms, bendradarbiavimui ir Leader krypčiai. Numatoma galimybė perkelti išmokas iš vieno ramsčio į kitą (iki 5 % tiesioginių išmokų): iš I ramsčio į II ramstį tam, kad valstybės narės galėtų stiprinti savo kaimo plėtros politiką, ir iš II ramsčio į I ramstį toms valstybėms narėms, kuriose tiesioginių išmokų lygis nesiekia 90 % ES vidurkio. Išsamūs BŽŪP reformos pasiūlymų finansinio poveikio duomenys nurodyti su pasiūlymais pateiktoje finansinėje pažymoje. 2011/0288 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą[7], perdavus įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[8], pasikonsultavę su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu[9], laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1) Komisijos komunikate Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „BŽŪP artėjant 2020 m. Su aprūpinimu maistu, gamtos ištekliais ir teritorine pusiausvyra susijusių būsimų uždavinių sprendimas“[10] nustatyti galimi bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP), kuri bus įgyvendinama po 2013 m., uždaviniai, tikslai ir kryptys. Atsižvelgiant į debatų dėl to komunikato rezultatus, BŽŪP reformą reikėtų pradėti įgyvendinti 2014 m. sausio 1 d. Ši reforma turėtų apimti visas pagrindines BŽŪP priemones, įskaitant 2005 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1290/2005 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo[11], iš dalies pakeistą Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu [COM(2010)...(Suderinimas su Lisabonos sutartimi)][12]. Įgyvendinant tą reglamentą įgyta patirtis rodo, kad reikia pakoreguoti kai kuriuos finansavimo ir stebėsenos mechanizmo elementus. Atsižvelgiant į reformos mastą, tikslinga panaikinti Reglamentą (EB) Nr. 1290/2005 ir pakeisti jį nauju tekstu. Įgyvendinant reformą taip pat turėtų būti kiek įmanoma suderintos, racionalizuotos ir supaprastintos politikos nuostatos; (2) kadangi šio reglamento tikslų valstybės narės pačios negali tinkamai įgyvendinti dėl jo ir kitų BŽŪP priemonių sąsajų ir dėl ribotų išsiplėtusios Sąjungos valstybių narių finansinių išteklių ir todėl šie tikslai gali būti geriau įgyvendinti Sąjungos lygmeniu pasinaudojus Sąjungos daugiamete finansavimo garantija ir finansavimą skiriant prioritetinėms sritims, Sąjunga gali priimti priemones laikydamasi subsidiarumo principo, nustatyto Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnio 3 dalyje. Pagal tos Sutarties 5 straipsnio 4 dalyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti; (3) siekiant papildyti arba iš dalies pakeisti kai kurias neesmines šio reglamento nuostatas, Komisijai turi būti deleguoti įgaliojimai pagal Sutarties 290 straipsnį priimti deleguotuosius aktus dėl mokėjimo agentūrų ir koordinavimo įstaigų akreditavimo, ūkių konsultavimo sistemos turinio, iš Sąjungos biudžeto valstybės intervencijos tvarka finansuotinų priemonių ir su valstybės intervencija susijusių veiksmų įvertinimo, kompensacijų valstybėms narėms sumažinimo ir jų mokėjimo sustabdymo, su fondais susijusių išlaidų ir įplaukų kompensavimo, skolų susigrąžinimo, paramos skyrimo sąlygų nesilaikymo atvejais paramos gavėjams taikomų nuobaudų, užstatų teikimo taisyklių, integruotos administravimo ir kontrolės sistemos veikimo, priemonių, kurioms netaikomas sandorių tikrinimas, pagal kompleksinės paramos tvarką taikomų nuobaudų, daugiamečių ganyklų išlaikymo taisyklių, operacinio įvykio taisyklių, euro neįsivedusių valstybių narių taikytino valiutos kurso ir bendros pagal BŽŪP priimtų priemonių vertinimo sistemos turinio. Ypač svarbu, kad Komisija, atlikdama parengiamąjį darbą, konsultuotųsi su atitinkamais asmenimis, įskaitant ekspertus. Rengdama ir sudarydama deleguotuosius aktus, Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų laiku, tuo pačiu metu ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai; (4) BŽŪP sudaro įvairios priemonės, kai kurios iš jų susijusios su kaimo plėtra. Siekiant įgyvendinti BŽŪP tikslus, yra svarbu užtikrinti šių priemonių finansavimą. Kadangi šioms priemonėms būdingi tam tikri bendri elementai, bet kartu ir įvairūs skirtingi aspektai, jos turėtų būti finansuojamos pagal tas pačias nuostatas, pagal kurias prireikus būtų galima taikyti ir skirtingą tvarką. Reglamentu (EB) Nr. 1290/2005 įsteigti du Europos žemės ūkio fondai: Europos žemės ūkio garantijų fondas (toliau – EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondas kaimo plėtrai (toliau – EŽŪFKP). Šie du fondai turėtų būti palikti; (5) šiame reglamente nustatytoms priemonėms turėtų būti taikomas [...] Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. [FR]/xxx dėl Sąjungos metiniam biudžetui taikomų finansinių taisyklių[13] ir pagal jį priimtos nuostatos. Reglamente visų pirma nustatytos nuostatos dėl pasidalijamojo valdymo su valstybėmis narėmis, grindžiamo tinkamo finansinio valdymo, skaidrumo ir nediskriminavimo principais, taip pat nuostatos dėl akredituotų įstaigų funkcijų, biudžeto principai ir nuostatos, kurių turėtų būti laikomasi pagal šį reglamentą; (6) BŽŪP išlaidos, įskaitant kaimo plėtros išlaidas, turėtų būti finansuojamos iš Sąjungos biudžeto abiejų fondų lėšomis – tiesiogiai arba taikant pasidalijamąjį valdymą su valstybėmis narėmis. Turėtų būti tiksliai apibrėžtos priemonių, kurios gali būti finansuojamos iš minėtų fondų, rūšys; (7) turėtų būti numatytos nuostatos, pagal kurias valstybės narės akredituoja mokėjimo agentūras, nustatoma reikalingų valdymo patikinimo deklaracijų gavimo tvarka, sertifikuojamos valdymo bei stebėsenos sistemos ir nepriklausomos institucijos tvirtina metines finansines ataskaitas. Be to, siekiant užtikrinti nacionalinių patikrų, ypač susijusių su leidimų suteikimu, patvirtinimu ir mokėjimo tvarka, skaidrumą ir sumažinti Komisijos tarnybų bei valstybių narių, kuriose reikalaujama akredituoti kiekvieną atskirą mokėjimo agentūrą, administracinę naštą, institucijų ir įstaigų, kurioms yra perduota ši atsakomybė, skaičius turėtų būti apribotas atsižvelgiant į kiekvienos valstybės narės konstitucines nuostatas; (8) jeigu valstybė narė akredituoja daugiau nei vieną mokėjimo agentūrą, svarbu, kad ji paskirtų vieną koordinavimo įstaigą, kuri užtikrintų nuoseklų lėšų valdymą, palaikytų Komisijos ir įvairių akredituotų mokėjimo agentūrų ryšį bei užtikrintų, kad Komisijos prašoma informacija, susijusi su kelių mokėjimo agentūrų veikla, būtų pateikiama greitai. Koordinavimo įstaiga taip pat turėtų būti įpareigota užtikrinti, kad būtų imtasi taisomųjų veiksmų, kad Komisija būtų informuojama apie jų eigą ir kad būtų vienodai taikomos bendrosios taisyklės ir standartai; (9) tik valstybių narių akredituotos mokėjimo agentūros gali pagrįstai užtikrinti, kad prieš suteikiant gavėjams Sąjungos pagalbą buvo atliktos reikalingos patikros. Dėl to turėtų būti aiškiai nustatyta, kad iš Sąjungos biudžeto gali būti padengiamos tik akredituotų mokėjimo agentūrų išlaidos; (10) siekiant padėti paramos gavėjams daugiau sužinoti apie žemės ūkio veiklos ir ūkių valdymo ryšį su aplinkos, klimato kaitos prevencijos, geros agrarinės žemės būklės, maisto saugos, žmonių, gyvūnų, augalų sveikatos ir gyvulių gerovės standartais, būtina, kad valstybės narės nustatytų išsamią ūkių konsultavimo sistemą, pagal kurią būtų konsultuojami paramos gavėjai. Ši ūkių konsultavimo sistema neturėtų paveikti paramos gavėjų įsipareigojimo ir atsakomybės laikytis tų standartų. Taip pat valstybės narės turėtų užtikrinti aiškų konsultacijų ir patikrų atskyrimą; (11) į ūkių konsultavimo sistemą turėtų būti įtraukti bent jau tie reikalavimai ir standartai, kurie patenka į kompleksinės paramos taikymo sritį. Taip pat į ją turėtų būti įtraukti klimatui ir aplinkai palankios žemės ūkio veiklos reikalavimai ir žemės ūkio paskirties žemės priežiūros reikalavimai, kurių reikia laikytis siekiant gauti tiesiogines išmokas pagal xxx d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. DP/xxx, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos schemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės[14]. Galiausiai, į sistemą turėtų būti įtraukti tam tikri elementai, susiję su klimato kaitos švelninimu ir prisitaikymu prie jos, biologine įvairove, vandens apsauga, pranešimu apie gyvūnų ir augalų ligas, inovacijomis ir tvaria mažų ūkių ekonominės veiklos plėtra; (12) paramos gavėjų dalyvavimas sistemoje turėtų būti savanoriškas. Visiems jiems, net ir tiems, kurie negauna paramos pagal BŽŪP, turėtų būti leista dalyvauti sistemoje. Tačiau prioritetinius kriterijus gali nustatyti valstybės narės. Dėl sistemos pobūdžio tikslinga per konsultavimo veiklą surinktą informaciją laikyti konfidencialia, išskyrus rimtus Sąjungos arba nacionalinės teisės pažeidimo atvejus. Siekiant užtikrinti sistemos veiksmingumą konsultantai turėtų būti tinkamos kvalifikacijos ir jiems turėtų būti nuolat rengiami mokymai; (13) finansinius išteklius, reikalingus akredituotų mokėjimo agentūrų išlaidoms, finansuotinoms EŽŪGF lėšomis, padengti, Komisija valstybėms narėms skiria kaip kompensacijas remdamasi šių agentūrų išlaidų apskaita. Iki kol šios kompensacijos bus išmokėtos kaip mėnesinės išmokos, finansinius išteklius sutelkti turi pačios valstybės narės atsižvelgdamos į savo akredituotų mokėjimo agentūrų poreikius. Valstybių narių ir paramos gavėjų, dalyvaujančių įgyvendinant BŽŪP, patirtas personalo ir administracines sąnaudas padengia jie patys; (14) Komisijos naudojama agrometeorologinė sistema ir įsigyjamos bei tobulinamos palydovinės nuotraukos turėtų būti priemonės žemės ūkio rinkoms valdyti ir žemės ūkio išlaidų stebėsenai palengvinti; (15) laikantis biudžetinės drausmės būtina nustatyti EŽŪGF lėšomis finansuojamų išlaidų metinę viršutinę ribą atsižvelgiant į didžiausias šio fondo sumas, nustatytas [...] Tarybos reglamente (ES) Nr. xxx/xxx, kuriuo nustatoma 2014–2020 m. daugiametė finansinė programa[15] [MFF] numatytoje daugiametėje finansinėje programoje; (16) laikantis biudžetinės drausmės taip pat būtina EŽŪGF finansuojamų išlaidų metinės viršutinės ribos laikytis bet kokiomis aplinkybėmis ir visais biudžeto procedūros ir biudžeto vykdymo etapais. Šiuo tikslu nacionalinė kiekvienos valstybės narės tiesioginių išmokų viršutinė riba, nustatyta Reglamente (ES) nr. xxx/xxx[DP], turi būti laikoma tokių tiesioginių išmokų atitinkamai valstybei narei viršutine finansine riba ir šių išmokų kompensavimas neturi viršyti šios ribos. Be to, laikantis biudžetinės drausmės būtina, kad visų Komisijos pasiūlytų arba teisės aktų leidėjų ar Komisijos pagal BŽŪP priimtų ir EŽŪGF lėšomis finansuojamų teisės aktų išlaidos atitiktų šio fondo lėšomis finansuojamų išlaidų viršutinę ribą; (17) siekiant užtikrinti, kad BŽŪP finansavimo sumos neviršytų metinių viršutinių ribų, reikėtų toliau taikyti 2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 73/2009, nustatančiame bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančiame tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiančiame Reglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinančiame Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003[16], nurodytą finansinį mechanizmą, pagal kurį koreguojamas tiesioginės paramos lygis. Šiomis aplinkybėmis būtina įgalioti Komisiją atlikti tas korekcijas, jei jų neatlieka Taryba iki tų kalendorinių metų, kuriems jos taikomos, birželio 30 d.; (18) EŽŪGF ir EŽŪFKP finansinio įnašo nustatymo priemonės, taikomos viršutinei finansinei ribai apskaičiuoti, neturi poveikio pagal Sutartį paskirtos biudžeto valdymo institucijos įgaliojimams. Todėl šios priemonės turėtų būti grindžiamos orientacinėmis sumomis, nustatytomis pagal [...] Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinį susitarimą dėl bendradarbiavimo biudžeto reikalų ir tinkamo finansinio valdymo srityje[17] ir Reglamentą (ES) Nr. xxx/xxx [MFF]; (19) laikantis biudžetinės drausmės taip pat turi būti nuolat tikrinama vidutinės trukmės laikotarpio biudžeto padėtis. Todėl, pateikdama atitinkamų metų biudžeto projektą, Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai turėtų pateikti savo prognozes bei analizę ir prireikus teisės aktų leidėjui pasiūlyti tinkamas priemones. Be to, siekiant laikytis metinės viršutinės ribos, Komisija turėtų visapusiškai nuolat išnaudoti jai suteiktus valdymo įgaliojimus ir prireikus Europos Parlamentui ir Tarybai arba tik Tarybai pasiūlyti atitinkamas priemones biudžeto padėčiai pagerinti. Jeigu biudžetinių metų pabaigoje dėl valstybių narių pateiktų išlaidų kompensavimo prašymų viršijamos metinės viršutinės ribos, Komisijai turėtų būti sudaryta galimybė imtis priemonių, kad turimas biudžetas galėtų būti laikinai paskirstytas valstybėms narėms proporcingai dar neišmokėtiems jų kompensacijų prašymams ir kad būtų išlaikyta nustatyta atitinkamų metų viršutinė riba. Tiems metams skirtos išmokos turėtų būti išmokamos kitais biudžetiniais metais ir turėtų būti galutinai nustatyta kiekvienai valstybei narei skiriamo Sąjungos finansavimo visa suma bei kompensavimas valstybėms narėms siekiant laikytis nustatytos sumos; (20) vykdant biudžetą, Komisija turėtų sukurti mėnesinę žemės ūkio išlaidoms taikomą išankstinio perspėjimo ir stebėsenos sistemą tam, kad, jei iškyla rizika, jog bus viršyta metinė viršutinė riba, ji galėtų kuo greičiau imtis atitinkamų priemonių, pasinaudodama savo turimais valdymo įgaliojimais, ir, jei šių priemonių nepakanka, pasiūlyti kitas priemones. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai turėtų teikti periodinę ataskaitą, kurioje iki ataskaitos parengimo patirtų išlaidų raida būtų palyginama su ankstesnių išlaidų įvertinimu ir būtų įvertinamas numatomas biudžeto vykdymas per likusį biudžetinių metų laikotarpį; (21) Komisija rengdama biudžeto dokumentus turėtų taikyti tokį valiutos kursą, kuris atspindėtų pačią naujausią turimą informaciją, atsižvelgdama į laikotarpį nuo šių dokumentų parengimo iki pateikimo; (22) [...] Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. CR/xxx, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui, kurių veiklos gairės pateiktos Bendroje strateginėje programoje, bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui ir Sanglaudos fondui taikytinos bendrosios nuostatos, ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1083/2006[18], nustatytos taisyklės, taikomos fondų, kuriems taikomas tas reglamentas, įskaitant EŽŪFKP, lėšomis teikiamai finansinei paramai. Į tas nuostatas įtrauktos ir tam tikros taisyklės dėl išlaidų atitikties finansavimo reikalavimams, finansinio valdymo ir valdymo bei kontrolės sistemų. Kalbant apie EŽŪFKP lėšų finansinį valdymą, siekiant aiškumo ir žemės ūkio fondų valdymo derėjimo, turėtų būti daroma nuoroda į atitinkamas biudžetinių įsipareigojimų, mokėjimo terminų ir įsipareigojimų panaikinimo pagal Reglamentą (ES) Nr. CR/xxx nuostatas. (23) kaimo plėtros programos yra finansuojamos iš Sąjungos biudžeto pagal įsipareigojimus išmokant metines dalines išmokas. Valstybėms narėms turėtų būti sudaryta galimybė naudotis numatytais Sąjungos fondais iškart pradėjus įgyvendinti kaimo plėtros programas. Dėl to būtina nustatyti tinkamai apriboto išankstinio finansavimo sistemą, kuria būtų užtikrintas pastovus lėšų srautas, kad pagal programą numatytos išmokos gavėjams būtų mokamos laiku; (24) be išankstinio finansavimo, turėtų būti atskirtos įvairios Komisijos išmokos akredituotoms mokėjimo agentūroms. Turėtų būti nustatytos tarpinės išmokos bei likutinės išmokos ir nustatytos išsamios jų mokėjimo taisyklės. Taikant automatinio įsipareigojimų panaikinimo taisyklę turėtų būti paspartintas programų įgyvendinimas ir remiamas patikimas finansų valdymas; (25) Sąjungos pagalba gavėjams turėtų būti išmokėta laiku, kad jie galėtų veiksmingai ją panaudoti. Jei valstybės narės nesilaikytų Sąjungos teisės aktuose nustatytų mokėjimo terminų, tai galėtų sukelti didelių sunkumų gavėjams ir trukdyti sudaryti metinį Sąjungos biudžetą. Todėl Sąjungos finansavimas neturėtų būti skiriamas išlaidoms, patirtoms nesilaikant mokėjimo terminų, padengti. Siekiant laikytis proporcingumo principo, reikėtų, kad Komisija galėtų numatyti šios bendros taisyklės išimtis. Šis Reglamentu (EB) Nr. 1290/2005 nustatytas principas turėtų būti išlaikytas ir taikomas tiek EŽŪGF, tiek EŽŪFKP. Jei valstybės narės vėluoja su išmokomis, jos prie pagrindinės gavėjams skirtos sumos kaip kompensaciją prideda palūkanas, kurias išmoka savo sąskaita. Šia nuostata valstybės narės būtų skatinamos geriau laikytis mokėjimo terminų, o paramos gavėjai būtų labiau užtikrinti, kad išmokas gaus laiku arba bent jau gaus kompensaciją, jei jos vėluotų; (26) Reglamente (EB) Nr. 1290/2005 numatyta, kad mėnesinės arba tarpinės EŽŪGF ir EŽŪFKP lėšų išmokos gali būti sumažintos arba sustabdytas jų mokėjimas. Nepaisant gana plačios šių nuostatų formuluotės, pastebėta, kad praktiškai jos taikomos daugiausia išmokoms sumažinti dėl mokėjimo terminų, viršutinių ribų ir panašių apskaitos aspektų nesilaikymo, kuris gali būti nesunkiai aptiktas išlaidų deklaracijose. Pagal tas nuostatas taip pat galima sumažinti išmokas arba sustabdyti jų mokėjimą, jei esama didelių ir nuolatinių nacionalinės kontrolės sistemos trūkumų, tačiau tai galima padaryti tik gana griežtomis faktinėmis sąlygomis ir taikant specialią dviejų etapų procedūrą. Biudžeto valdymo institucija pakartotinai ragino Komisiją sustabdyti išmokų mokėjimą reikalavimų nesilaikančiomis valstybėms narėms. Tokiomis aplinkybėmis būtina paaiškinti Reglamente (EB) Nr. 1290/2005 numatytą sistemą, o taisykles dėl EŽŪGF ir EŽŪFKP lėšų išmokų sumažinimo ir sustabdymo sujungti į vieną straipsnį. Išmokų mažinimo dėl apskaitos aspektų nesilaikymo sistema turėtų būti išlaikyta, tačiau aiškiau suformuluota laikantis galiojančios administracinės tvarkos. Galimybė sumažinti išmokas arba sustabdyti jų mokėjimą dėl didelių ir nuolatinių nacionalinės kontrolės sistemos trūkumų turėtų būti išplėsta kaip dar vieną priežastį įtraukiant aplaidumą susigrąžinant neteisėtas išmokas; tokiam sumažinimui arba mokėjimo sustabdymui taip pat taikoma dviejų etapų procedūra; (27) žemės ūkio sektorių teisės aktais valstybių narių reikalaujama informaciją apie atliktų patikrų skaičių ir rezultatus siųsti laikantis nurodytų terminų. Šie statistiniai kontrolės duomenys naudojami siekiant nustatyti klaidų kiekį valstybių narių lygmeniu ir apskritai vertinant EŽŪGF ir EŽŪFKP valdymą. Jie yra svarbus informacijos, kuria remdamasi Komisija vertina, ar fondai valdomi tinkamai, šaltinis ir pagrindinis metinės patikinimo deklaracijos elementas. Atsižvelgiant į didelę šios statistinės informacijos svarbą ir siekiant užtikrinti, kad valstybės narės laikytųsi įsipareigojimo laiku ją išsiųsti, būtina numatyti priemonę, skirtą atgrasyti nuo vėlavimo pateikti duomenis, kuri būtų proporcinga duomenų trūkumo mastui. Todėl turėtų būti numatytos nuostatos, pagal kurias Komisija gali sustabdyti tą mėnesinių arba tarpinių išmokų dalį, apie kurią nebuvo laiku pateikta atitinkamų statistinių duomenų; (28) siekiant sudaryti galimybę dar kartą panaudoti EŽŪGF ir EŽŪFKP lėšas, turėtų būti nustatytos taisyklės dėl konkrečių sumų skyrimo. Reglamente (EB) Nr. 1290/2005 pateiktas sąrašas turėtų būti papildytas sumomis, susijusiomis su pavėluotomis išmokomis ir su EŽŪGF lėšomis finansuojamų išlaidų sąskaitų patvirtinimu. 1978 m. vasario 20 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 352/78 dėl užstatų, depozitų ir garantijų, pateiktų pagal bendrąją žemės ūkio politiką ir vėliau negrąžintų, kreditavimo[19] taip pat nustatytos taisyklės dėl negrąžintų užstatų sumų paskirties. Tos nuostatos turėtų būti suderintos ir sujungtos su galiojančiomis nuostatomis dėl asignuotųjų pajamų. Dėl to Reglamentas (EEB) Nr. 352/78 turėtų būti panaikintas; (29) 2000 m. balandžio 17 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 814/2000 dėl bendrosios žemės ūkio politikos informacinių priemonių[20] ir jo įgyvendinimo taisyklėmis apibrėžtos su BŽŪP susijusios informacinės priemonės, kurios gali būti finansuojamos pagal Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 5 straipsnio c punktą. Reglamente (EB) Nr. 814/2000 pateikiamas tų priemonių ir jų tikslų sąrašas ir nustatomos jų finansavimo ir atitinkamų projektų įgyvendinimo taisyklės. Po to reglamento priėmimo Reglamentu (ES) Nr. xxx/xxx[FR] priimtos su subsidijomis ir viešuoju pirkimu susijusios taisyklės. Šios taisyklės turėtų būti taikomos ir BŽŪP numatytoms informacinėms priemonėms. Siekiant paprastumo ir darnos Reglamentas (EB) Nr. 814/2000 turėtų būti panaikintas paliekant specialias su finansuotinų priemonių tikslais ir rūšimis susijusias nuostatas. Šiomis priemonėmis taip pat turėtų būti atsižvelgiama į poreikį užtikrinti efektyvesnį plačiosios visuomenės informavimą ir didesnę Komisijos iniciatyva vykdomos įvairios komunikacinės veiklos sinergiją ir užtikrinti, kad būtų veiksmingai informuojama apie Sąjungos politikos prioritetus. Todėl į tas priemones turėtų būti įtrauktos ir su BŽŪP susijusios informavimo priemonės, taikomos pagal organizuotos komunikacijos tvarką, nurodytą Komisijos komunikate Europos Parlamentui, Tarybai, Europos Ekonomikos ir Socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Strategijos „Europa 2020“ biudžetas – II dalis. Politikos dokumentai“[21]; (30) BŽŪP priemonių ir veiksmų finansavimas bus vykdomas iš dalies taikant pasidalijamąjį valdymą. Siekdama užtikrinti patikimą Sąjungos fondų finansinį valdymą, Komisija turėtų tikrinti, kaip už išmokas atsakingos valstybių narių institucijos valdo šiuos fondus. Tikslinga apibrėžti Komisijos atliekamų tikrinimų pobūdį, detalizuoti jos atsakomybės už biudžeto vykdymą sąlygas ir aiškiai nustatyti valstybių narių bendradarbiavimo įpareigojimus; (31) kad Komisija galėtų vykdyti savo įpareigojimą patikrinti, ar valstybėse narėse sukurtos ir tinkamai veikia Sąjungos išlaidų valdymo ir tikrinimo sistemos, turėtų būti numatyta nuostata, pagal kurią nepriklausomai nuo valstybių narių vykdomo tikrinimo patikras atlieka Komisijos įgalioti asmenys, kurie prireikus gali prašyti valstybių narių padėti jiems atlikti savo darbą; (32) Komisijai perduotinai informacijai surinkti turi būti kuo plačiau naudojamos informacinės technologijos. Atlikdama patikras, Komisija turėtų galėti visapusiškai ir nedelsiant naudotis visa informacija apie išlaidas, užregistruota tiek popieriniuose dokumentuose, tiek elektroninėse laikmenose; (33) siekiant nustatyti finansinį akredituotų mokėjimo agentūrų ir Sąjungos biudžeto ryšį, Komisija turėtų kasmet patvirtinti šių mokėjimo agentūrų sąskaitas. Sprendime dėl sąskaitų patvirtinimo turėtų būti atsižvelgiama į ataskaitų užbaigtumą, tikslumą ir teisingumą, bet ne į išlaidų atitiktį Sąjungos teisės aktams; (34) Komisija, kuri pagal Europos Sąjungos sutarties 17 straipsnį yra atsakinga už tinkamą Sąjungos teisės taikymą, turėtų nuspręsti, ar valstybių narių patirtos išlaidos atitinka Sąjungos teisės aktus. Valstybėms narėms turėtų būti suteikta teisė pagrįsti savo sprendimus išmokėti išmokas, o valstybių narių ir Komisijos nesutarimo atveju turėtų būti ieškoma bendro sutarimo. Siekiant valstybėms narėms suteikti teisines ir finansines garantijas dėl praeityje patirtų išlaidų, turėtų būti nustatytas maksimalus laikotarpis, per kurį Komisija gali nuspręsti, kokios finansinės pasekmės laukia nesilaikant taisyklių. Su EŽŪFKP susijusi atitikties patvirtinimo procedūra turėtų atitikti Komisijos atliekamų finansinių pataisų nuostatas, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. CR/xxx 2 dalyje. (35) jeigu išlaidos neatitinka Sąjungos teisės aktų ir paramos gavėjas neturėjo teisės į jas, susigrąžintos EŽŪGF sumos turėtų būti grąžinamos į šį fondą. Turėtų būti numatyta finansinės atsakomybės dėl pažeidimų sistema tiems atvejams, kai nepavyksta susigrąžinti visos sumos. Šiuo tikslu turėtų būti nustatyta tvarka, kuria Komisija apsaugotų Sąjungos biudžeto interesus, priimdama sprendimą, pagal kurį atitinkama valstybė narė turi sumokėti sumas, kurios buvo prarastos dėl pažeidimų ir nebuvo susigrąžintos per pagrįstą laikotarpį. Taisyklės turėtų būti taikomos visoms sumoms, kurios iki šio reglamento įsigaliojimo dienos dar nėra susigrąžintos. Tam tikrais valstybės narės aplaidumo atvejais taip pat turėtų būti pateisinama atitinkamai valstybei narei priskirti visą sumą. Tos pačios taisyklės turėtų būti taikomos ir EŽŪFKP lėšų atveju, tačiau išlaikant specialią nuostatą, kad dėl pažeidimų susigrąžintos arba anuliuotos sumos turėtų ir toliau būti naudojamos pagal patvirtintas atitinkamos valstybės narės kaimo plėtros programas, kadangi jos buvo paskirtos tai valstybei narei. Turėtų būti nustatytos ir nuostatos dėl valstybių narių įpareigojimo teikti ataskaitas; (36) valstybių narių vykdomos susigrąžinimo procedūros gali tęstis keletą metų neturint garantijų, kad jos bus veiksmingos. Šių procedūrų įgyvendinimo išlaidos taip pat gali būti neproporcingos sumoms, kurios yra ar gali būti surinktos. Todėl tam tikrais atvejais valstybėms narėms turėtų būti leista sustabdyti susigrąžinimo procedūras; (37) siekdamos apsaugoti Sąjungos biudžeto finansinius interesus, valstybės narės turėtų imtis priemonių, užtikrinančių, kad EŽŪGF ir EŽŪFKP lėšomis finansuojami sandoriai iš tiesų yra atliekami ir vykdomi teisingai. Valstybės narės taip pat turėtų užkirsti kelią visiems gavėjų pažeidimams arba įsipareigojimų nesilaikymui, juos aptikti ir veiksmingai ištaisyti. Šiuo tikslu turėtų būti taikomas 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos[22]; (38) su bendraisiais patikrų, atšaukimų, sumažinimų arba išmokų neskyrimo principais ir su nuobaudų taikymu susijusios nuostatos įtrauktos į įvairių žemės ūkio sektorių reglamentus. Šios taisyklės turėtų būti surinktos į vieną horizontalaus lygmens teisinę sistemą. Į jas turėtų būti įtraukti valstybių narių įpareigojimai dėl administracinių ir vietoje atliekamų patikrų, taip pat išmokų susigrąžinimo, sumažinimo ir neskyrimo taisyklės. Taip pat turėtų būti nustatytos reikalavimų, kurie nebūtinai susiję su pagalbos išmokomis, laikymosi patikrų taisyklės; (39) įvairiomis žemės ūkio sektorių teisės aktų nuostatomis reikalaujama, kad, siekiant užtikrinti reikiamos sumos susigrąžinimą įsipareigojimų nesilaikymo atvejais, turėtų būti pateikiamas užstatas. Kad būtų sustiprinta užstatų sistema, visoms šioms nuostatoms turėtų galioti viena horizontali taisyklė; (40) kai kurių Reglamente (ES) Nr. xxx/xxx [DP] ir xxx Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. RD/xxx dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis[23] numatytų išmokų atveju valstybė narė turėtų taikyti integruotą administravimo ir kontrolės sistemą. Siekiant padidinti Sąjungos paramos veiksmingumą ir pagerinti jos stebėseną, valstybėms narėms turėtų būti leista šią integruotą sistemą naudoti ir kitoms Sąjungos paramos schemoms; (41) reikėtų išlaikyti pagrindinius tos integruotos sistemos elementus, visų pirma nuostatas dėl kompiuterinės duomenų bazės, žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistemos, pagalbos paraiškų arba mokėjimo prašymų ir teisių į išmokas identifikavimo ir registravimo sistemos; (42) Sąjungos paramos schemose numatytas išmokas, kurioms taikoma integruota sistema, kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos gavėjams išmoka visas iš karto, atsižvelgdamos į šiame reglamente numatytus sumažinimus, ir nustatytu laiku. Siekiant lankstesnio tiesioginių išmokų valdymo, valstybėms narėms turėtų būti leista išmokas, kurioms taikoma integruota sistema, išmokėti dalimis ne daugiau kaip per du kartus per metus; (43) įmonių, gaunančių išmokas ar jas išmokančių, komercinių dokumentų tikrinimas gali būti labai veiksminga sandorių, kurie sudaro EŽŪGF teikiamo finansavimo sistemos dalį, priežiūros priemonė. Komercinių dokumentų tikrinimo nuostatos pateiktos 2008 m. gegužės 26 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 485/2008 dėl valstybių narių atliekamo sandorių, sudarančių Europos žemės ūkio garantijų fondo finansavimo sistemos dalį, patikrinimo[24]. Šiuo tikrinimu papildomos kitos patikros, kurias jau atlieka valstybės narės. Be to, šis tikrinimas neturi poveikio nacionalinėms tikrinimo nuostatoms, kurios yra platesnės nei numatytosios tame reglamente; (44) pagal Reglamentą (EB) Nr. 485/2008 valstybės narės turėtų imtis būtinų priemonių siekdamos užtikrinti veiksmingą finansinių Sąjungos biudžeto interesų apsaugą ir visų pirma tikrindamos, ar EŽŪGF finansuojami veiksmai yra nesuklastoti ir atitinka reikalavimus. Siekiant aiškumo ir racionalumo atitinkamos nuostatos turėtų būti integruotos į vieną aktą. Todėl Reglamentas (EB) Nr. 485/2008 turėtų būti panaikintas; (45) turėtų būti nustatyta, kokie dokumentai bus tokio tikrinimo pagrindas, kad būtų galima atlikti visapusišką patikrinimą. Įmonės, kurios bus tikrinamos, turėtų būti atrenkamos remiantis sandorių, vykdomų jų atsakomybe, pobūdžiu bei įmonių, gaunančių išmokas arba jas išmokančių, suskirstymu pagal jų finansinę svarbą EŽŪGF teikiamo finansavimo sistemoje; (46) turėtų būti apibrėžti pareigūnų, atsakingų už tikrinimą, įgaliojimai bei įmonių įpareigojimai nustatytu laikotarpiu pateikti šiems pareigūnams komercinius dokumentus ir suteikti informaciją, kurios jie paprašys. Turėtų būti numatyta nuostata, pagal kurią tam tikrais atvejais komercinius dokumentus būtų galima konfiskuoti; (47) atsižvelgiant į tarptautinę žemės ūkio produktų prekybos struktūrą ir siekiant užtikrinti vidaus rinkos veikimą būtina organizuoti valstybių narių bendradarbiavimą. Taip pat būtina Sąjungos lygiu sukurti centralizuotą trečiosiose valstybėse įsisteigusių įmonių, gaunančių išmokas arba jas išmokančių, dokumentacijos sistemą; (48) nors už tikrinimo programų priėmimą atsako valstybės narės, būtina, kad jos būtų pateiktos Komisijai ir ji galėtų imtis jų priežiūros ir koordinavimo siekdama užtikrinti, jog tos programos būtų priimtos remiantis atitinkamais kriterijais, ir kad tikrinimas būtų sutelktas į tuos sektorius ar įmones, kuriems būdinga didelė sukčiavimo rizika; (49) svarbu, kad kiekvienoje valstybėje narėje būtų specialus departamentas, atsakingas už šiame reglamente numatytą komercinių dokumentų tikrinimo stebėseną arba to tikrinimo koordinavimą. Šie specialieji departamentai turėtų veikti nepriklausomai nuo departamentų, kurie atlieka tikrinimą prieš mokėjimą. Informacija, gauta to tikrinimo metu, turėtų būti laikoma profesine paslaptimi; (50) 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1782/2003, nustatančiu bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančiu tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiančiu Reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001[25], kuris buvo pakeistas Reglamentu (EB) Nr. 73/2009, nustatytas principas, pagal kurį visas tam tikros BŽŪP numatytos paramos išmokėjimas gavėjui turėtų būti siejamas su taisyklių, taikomų žemės valdymui, žemės ūkio gamybai ir veiklai, laikymusi. Tas principas vėliau buvo įtrauktas į 2005 m. rugsėjo 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1698/2005 dėl Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) paramos kaimo plėtrai[26] ir 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendrą bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentą)[27]. Pagal vadinamąją kompleksinės paramos sistemą valstybės narės nustato nuobaudas, kuriomis sumažinama arba neskiriama visa BŽŪP numatyta parama arba jos dalis; (51) kompleksinės paramos sistema į BŽŪP įtraukiami pagrindiniai aplinkos, klimato kaitos prevencijos, geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės, žmonių, gyvūnų, augalų sveikatos ir gyvūnų gerovės standartai. Šia sąsaja siekiama prisidėti prie tvaraus žemės ūkio plėtros didinant paramos gavėjų informuotumą apie būtinybę laikytis šių pagrindinių standartų. Ja taip pat siekiama, kad BŽŪP labiau atitiktų visuomenės lūkesčius, derinant šią politiką su aplinkos, žmonių, gyvūnų, augalų sveikatos ir gyvūnų gerovės politika; (52) kompleksinės paramos sistema yra neatskiriama BŽŪP dalis, todėl ją reikėtų išsaugoti. Tačiau jos apimtis, kurią šiuo metu sudaro atskiri teisės aktais nustatytų valdymo reikalavimų ir geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės standartų sąrašai, turėtų būti supaprastinta, kad būtų užtikrintas ir labiau regimas jos nuoseklumas. Šiuo tikslu reikalavimai ir standartai turėtų būti įtraukti į vieną sąrašą ir sugrupuoti pagal sritis ir problemas. Remiantis įgyta patirtimi taip pat pastebėta, kad keletas kompleksinės paramos reikalavimų nepakankamai susiję su ūkininkavimo veikla ar valdos plotu arba labiau taikytini nacionalinėms valdžios institucijoms nei paramos gavėjams. Todėl kompleksinės paramos apimtį šiuo atžvilgiu reikia pakoreguoti. Taip pat turėtų būti įtraukta nuostata dėl daugiamečių ganyklų išlaikymo 2014 m. ir 2015 m. (53) kad teisės aktais nustatyti valdymo reikalavimai būtų taikomi ūkiuose ir jais būtų užtikrinamos lygios visų ūkininkų galimybės, jie turi būti išsamiai įgyvendinti valstybėse narėse; (54) 2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/60/EB, nustatančios Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus[28], nuostatos bus taikomos tik pagal kompleksinės paramos tvarką, kai visos valstybės narės išsamiai jas įgyvendins ir visų pirma pagal jas ūkininkams nustatys aiškius įpareigojimus. Pagal direktyvą reikalavimai ūkių lygmeniu bus pradėti taikyti ne vėliau kaip 2013 m. sausio 1 d. (55) 2000 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/128/EB, nustatančios Bendrijos veiksmų pagrindus siekiant tausiojo pesticidų naudojimo[29], nuostatos bus veiksmingai taikomos pagal kompleksinės paramos sistemą, tik kai visos valstybės narės išsamiai jas įgyvendins ir visų pirma pagal jas ūkininkams nustatys aiškius įpareigojimus. Pagal direktyvą reikalavimai ūkių lygmeniu bus pradėti laipsniškai taikyti remiantis atitinkamu tvarkaraščiu, o bendrieji integruoto kenkėjų valdymo principai bus pradėti taikyti ne vėliau kaip 2014 m. sausio 1 d.; (56) pagal Direktyvos 2000/60/EB 22 straipsnį 1979 m. gruodžio 17 d. Tarybos direktyva 80/68/EEB dėl požeminio vandens apsaugos nuo tam tikrų pavojingų medžiagų keliamos taršos[30] panaikinama 2013 m. gruodžio 23 d. Siekiant išlaikyti pagal kompleksinės paramos sistemą taikomas taisykles dėl požeminio vandens apsaugos, tikslinga belaukiant Direktyvos 2000/60/EB nuostatų įtraukimo į kompleksinės paramos tvarką pakoreguoti šios sistemos taikymo sritį ir apibrėžti geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės standartus, apimančius Direktyvos 80/68/EEB 4 ir 5 straipsnių reikalavimus; (57) kompleksinės paramos sistema numatyti tam tikri administraciniai reikalavimai tiek paramos gavėjams, tiek nacionalinėms administracijoms, nes turi būti užtikrinamas duomenų registravimas, atliekamos patikros ir prireikus taikomos nuobaudos. Nuobaudos turėtų būti proporcingos, veiksmingos ir atgrasomosios. Jos turėtų būti taikomos nepažeidžiant kitų kitomis Sąjungos arba nacionalinės teisės nuostatomis numatytų nuobaudų. Siekiant nuoseklumo tikslinga atitinkamas Sąjungos nuostatas sujungti į vieną teisinę priemonę. Ūkininkų, kurie dalyvauja smulkių ūkininkų schemoje, nurodytoje Reglamento (ES) Nr. xxx/xxx[DP] V antraštinėje dalyje, atveju pastangos, kurių reikia norint atitikti kompleksinės paramos sistemos reikalavimus, nusveria sistemos teikiamą naudą šiems ūkininkams. Todėl siekiant paprastumo šiems ūkininkams turėtų būti netaikoma kompleksinės paramos sistema ir ypač jos kontrolės sistema bei nuobaudos. Tačiau tai neturėtų paveikti šių ūkininkų įpareigojimų laikytis galiojančių žemės ūkio sektorių teisės aktų nuostatų ir galimybės būti tikrinamiems bei rizikos susilaukti nuobaudų pagal tuos teisės aktus; (58) Reglamentu (EB) Nr. 1782/2003 nustatyta geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės standartų sistema, pagal kurią valstybės narės turi priimti nacionalinius standartus atsižvelgdamos į specifines atitinkamų rajonų savybes, įskaitant dirvožemio ir klimato sąlygas, esamas ūkininkavimo sistemas (žemės panaudojimą, sėjomainą, ūkininkavimo veiklą) ir ūkių struktūras. Šiais geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės standartais siekiama padėti užkirsti kelią dirvožemio erozijai, išlaikyti organines dirvožemio medžiagas ir jo struktūrą, užtikrinti būtiniausią priežiūrą, vengti buveinių nykimo ir saugoti bei tvarkyti vandens telkinius. Todėl į šiame reglamente nustatytą platesnę kompleksinės paramos sistemos apimtį turėtų būti įtraukta sistema, pagal kurią valstybės narės turėtų priimti nacionalinius geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės standartus. Į Sąjungos sistemą turėtų būti įtrauktos ir geresnio vandens, dirvožemio, anglies sankaupų, biologinės įvairovės ir kraštovaizdžio problemų sprendimo ir būtiniausios žemės priežiūros taisyklės; (59) paramos gavėjai turėtų aiškiai žinoti, kokių kompleksinės paramos taisyklių jie turi laikytis. Šiuo tikslu visi tas taisykles sudarantys reikalavimai ir standartai turėtų būti išsamiai, suprantamai ir su paaiškinimais pateikti valstybėms narėms, jei įmanoma, ir elektroninėmis priemonėmis; (60) norint veiksmingai įgyvendinti kompleksinės paramos sistemą, turi būti tikrinama, ar gavėjai laikosi įsipareigojimų. Jeigu valstybė narė nusprendžia pasinaudoti galimybe netaikyti išmokos mažinimo ar neskyrimo tais atvejais, kai atitinkama suma neviršija 100 EUR, kitais metais kompetentinga kontrolės institucija turėtų patikrinti dalį ūkininkų siekdama nustatyti, ar atitinkama neatitiktis taisyklėms ištaisyta; (61) siekiant užtikrinti darnų Komisijos ir valstybių narių bendradarbiavimą finansuojant BŽŪP išlaidas ir ypač sudaryti galimybę Komisijai atidžiai stebėti valstybių narių vykdomą finansų valdymą bei patvirtinti akredituotų mokėjimo agentūrų sąskaitas, valstybės narės turi tam tikrą informaciją perduoti Komisijai arba sudaryti galimybes Komisijai ja pasinaudoti; (62) siekiant surinkti Komisijai perduotiną informaciją ir sudaryti galimybes Komisijai iškart prireikus naudotis visa popieriniuose dokumentuose ir elektroninėse laikmenose saugoma informacija apie išlaidas, turėtų būti nustatytos atitinkamos duomenų pateikimo ir perdavimo taisyklės bei taisyklės dėl terminų; (63) taikant nacionalines kontrolės sistemas ir atliekant atitikties patvirtinimą gali būti perduodami asmens duomenys ar komercinės paslaptys, todėl valstybės narės ir Komisija turėtų užtikrinti informacijos, gautos šiomis aplinkybėmis, konfidencialumą; (64) siekiant užtikrinti patikimą finansinį Sąjungos biudžeto valdymą ir valstybių narių bei gavėjų nešališkumą, turėtų būti nustatytos euro naudojimo taisyklės; (65) euro perskaičiavimo į nacionalinę valiutą kursas operacijos vykdymo laikotarpiu gali varijuoti. Todėl atitinkamoms sumoms taikomas kursas turėtų būti nustatytas atsižvelgiant į įvykį, per kurį pasiekiamas ekonominis operacijos tikslas. Turėtų būti taikomas tos dienos, kurią įvyko tas operacinis įvykis, valiutos kursas. Būtina nurodyti šį operacinį įvykį arba atšaukti jo taikymą laikantis tam tikrų kriterijų, visų pirma atsižvelgiant į pinigų judėjimo spartą. Šios taisyklės nustatytos 1998 m. gruodžio 15 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2799/98, nustatančiu žemės ūkio politikos priemones dėl euro[31], ir jomis papildomos panašios Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 nuostatos. Siekiant aiškumo ir racionalumo atitinkamos nuostatos turėtų būti integruotos į vieną teisės aktą. Todėl Reglamentas (EB) Nr. 2799/98 turėtų būti panaikintas; (66) turėtų būti nustatytos specialios taisyklės, kaip elgtis išskirtinėmis finansinėmis aplinkybėmis Sąjungoje arba pasaulio rinkoje, kai būtini skubūs veiksmai siekiant užtikrinti, kad pagal BŽŪP nustatytos priemonės būtų veiksmingos; (67) euro neįsivedusioms valstybėms narėms turėtų būti sudaryta galimybė išlaidas, patirtas taikant BŽŪP teisės aktus, padengti eurais, o ne nacionaline valiuta. Reikalingos specialios taisyklės, kuriomis būtų užtikrinama, kad dėl naudojimosi tokia galimybe nesusidarytų jokio neteisėto pranašumo išmoką gaunančioms arba išmokančioms šalims; (68) kiekviena BŽŪP numatyta priemonė turėtų būti stebima ir vertinama, kad būtų užtikrinta jos kokybė ir parodyti rezultatai. Šiuo tikslu turėtų būti sudarytas rodiklių sąrašas, o BŽŪP poveikį Komisija turėtų įvertinti atsižvelgdama į politikos tikslus. Komisija turėtų nustatyti bendrąją stebėsenos ir vertinimo sistemą, kuria be kita ko būtų užtikrinta, kad atitinkami duomenys, įskaitant valstybių narių pateikiamą informaciją, būtų prieinami laiku. Tai darydama ji turėtų atsižvelgti į duomenų poreikį ir potencialių duomenų šaltinių sinergiją. Be to, Komisijos komunikate Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Strategijos „Europa 2020“ biudžetas – II dalis.“ pažymėta, kad visos Sąjungos biudžete su klimato politika susijusios išlaidos turėtų būti padidintos mažiausiai 20 proc., skiriant įvairių politikos krypčių įnašą. Todėl Komisija turėtų galėti įvertinti pagal BŽŪP teikiamos Sąjungos paramos poveikį siekiant klimato tikslų. (69) šiuo tikslu taikomi Sąjungos teisės aktai dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo, visų pirma 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo[32] ir 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo[33]; (70) sujungtose bylose C–92/09 ir C–93/09[34] paskelbtame sprendime Europos Sąjungos Teisingumo Teismas atitinkamas Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 nuostatas dėl valstybių narių įpareigojimo skelbti informaciją apie fizinius asmenis, kurie gauna pagalbą iš Europos žemės ūkio fondų, paskelbė negaliojančiomis. Kadangi fiziniai asmenys yra suinteresuoti, kad jų asmens duomenys būtų apsaugoti, ir siekiant suderinti įvairius Komisijos reglamente (EB) Nr. 259/2008, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 1290/2005 nuostatų dėl informacijos apie Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) paramos gavėjus skelbimo taikymo taisyklės[35], numatyto įpareigojimo skelbti informaciją apie fondų lėšų gavėjus tikslus, tas reglamentas buvo iš dalies pakeistas aiškiai nurodant, kad šis įpareigojimas netaikomas fiziniams asmenims. Prieš Europos Parlamentui ir Tarybai priimant naujas taisykles atsižvelgiant į Teismo išreikštą prieštaravimą, turėtų būti atlikta išsami analizė ir vertinimas siekiant rasti tinkamiausią būdą suderinti gavėjų teisę į asmens duomenų apsaugą ir skaidrumo būtinybę. Belaukiant tos analizės ir vertinimo rezultatų turėtų galioti dabartinės nuostatos dėl informacijos apie Europos žemės ūkio fondų lėšų gavėjus skelbimo; (71) siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Komisija šiais įgaliojimais turėtų naudotis vadovaudamasi 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai[36]; (72) priimant kai kuriuos įgyvendinimo aktus turėtų būti taikoma patariamoji procedūra. Įgyvendinimo aktų, kuriuose pateikiami Komisijos atlikti sumų skaičiavimai, atveju patariamąja procedūra Komisijai suteikiama galimybė prisiimti visą atsakomybę už biudžeto valdymą ir siekiama didesnio veiksmingumo, nuspėjamumo ir spartos, atsižvelgiant į terminus ir biudžeto procedūras. Įgyvendinamo aktų dėl valstybėms narėms išmokėtų išmokų ir sąskaitų patvirtinimo procedūros vykdymo atveju patariamąja procedūra Komisijai suteikiama galimybė prisiimti visą atsakomybę už biudžeto valdymą ir nacionalinių mokėjimo agentūrų metinių finansinių ataskaitų tikrinimą siekiant šias ataskaitas patvirtinti arba, jei išlaidos neatitinka Sąjungos taisyklių, neskirti Sąjungos finansavimo šioms išlaidoms padengti. Kitais atvejais priimant įgyvendinimo aktus turėtų būti taikoma nagrinėjimo procedūra; (73) Komisija turėtų būti įgaliota atilikti ir tam tikras administracines arba valdymo užduotis, ypač susijusias su grynojo EŽŪGF išlaidų likučio nustatymu. Šiems įgaliojimams Reglamentas (ES) Nr. 182/2011 neturėtų būti taikomas; (74) šiuo reglamentu panaikintų reglamentų nuostatas pakeičiant šio reglamento nuostatomis gali kilti praktinių ir specifinių problemų. Siekiant išspręsti šias galimas problemas, turėtų būti numatyta, kad Komisija gali priimti reikiamas ir tinkamai pagrįstas priemones; (75) kadangi pagal šį reglamentą finansuojamų kaimo plėtros programų programavimo laikotarpis prasideda 2014 m. sausio 1 d., šis reglamentas turėtų būti taikomas nuo tos dienos. Tačiau kai kurios nuostatos, visų pirma susijusios su finansiniu lėšų valdymu, turėtų būti taikomos nuo ankstesnės datos, kuri sutampa su finansinių metų pradžios data, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: TURINYS AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS..................................................................................... 2 1........... PASIŪLYMO APLINKYBĖS...................................................................................... 2 2........... KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI...................................................................................................................................... 4 3........... TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI......................................................................... 6 4........... POVEIKIS BIUDŽETUI............................................................................................... 7 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos.................................................................................................................................... 9 I ANTRAŠTINĖ DALIS TAIKYMO SRITIS IR APIBRĖŽTYS............................................... 26 II ANTRAŠTINĖ DALIS ŽEMĖS ŪKIO FONDŲ BENDROSIOS NUOSTATOS................. 27 I skyrius Žemės ūkio fondai......................................................................................................... 27 II skyrius Mokėjimo agentūros ir kitos įstaigos............................................................................. 29 III ANTRAŠTINĖ DALIS ŪKIŲ KONSULTAVIMO SISTEMA........................................... 32 IV ANTRAŠTINĖ DALIS FINANSINIS FONDŲ VALDYMAS............................................ 34 I skyrius EŽŪGF........................................................................................................................ 34 1 skirsnis Išlaidų finansavimas...................................................................................................... 34 2skirsnis Biudžetinė drausmė....................................................................................................... 36 II skyrius EŽŪFKP..................................................................................................................... 39 1 skirsnis Bendrosios nuostatos dėl EŽŪFKP.............................................................................. 39 2 skirsnis Kaimo plėtros programų finansavimas........................................................................... 39 3 skirsnis Finansinis įnašas remiant kaimo plėtros programas........................................................ 40 4 skirsnis Vietos inovacinio bendradarbiavimo apdovanojimo finansavimas................................... 43 III skyrius Bendrosios nuostatos.................................................................................................. 44 IV skyrius Sąskaitų patvirtinimas................................................................................................. 49 I skirsnis Bendrosios nuostatos.................................................................................................... 49 II skirsnis Patvirtinimas................................................................................................................ 51 III skirsnis Pažeidimai.................................................................................................................. 53 V ANTRAŠTINĖ DALIS KONTROLĖS SISTEMOS IR NUOBAUDOS............................... 55 I skyrius Bendrosios taisyklės...................................................................................................... 55 II skyrius Integruota administravimo ir kontrolės sistema............................................................... 60 III skyrius Sandorių tikrinimas..................................................................................................... 65 IV skyrius Kitos nuostatos dėl patikrų......................................................................................... 71 VI ANTRAŠTINĖ DALIS KOMPLEKSINĖ PARAMA.......................................................... 73 I skyrius Taikymo sritis................................................................................................................ 73 II skyrius Su kompleksine parama susijusi kontrolės sistema ir nuobaudos.................................... 75 VII ANTRAŠTINĖ DALIS BENDROSIOS NUOSTATOS..................................................... 79 I skyrius Informavimas................................................................................................................ 79 II SKYRIUS Euro naudojimas.................................................................................................... 81 III SKYRIUS Ataskaitos ir vertinimas........................................................................................ 83 VIII ANTRAŠTINĖ DALIS GALUTINĖS NUOSTATOS....................................................... 85 I PRIEDAS................................................................................................................................ 87 II PRIEDAS............................................................................................................................... 90 III PRIEDAS.............................................................................................................................. 93 FINANSINĖ TEISĖS AKTO PASIŪLYMO PAŽYMA........................................................... 98 I ANTRAŠTINĖ DALIS TAIKYMO SRITIS IR APIBRĖŽTYS 1 straipsnis Taikymo sritis Šiuo reglamentu nustatomos taisyklės dėl: a) bendrosios žemės ūkio politikos išlaidų, įskaitant kaimo plėtros išlaidas, finansavimo; b) ūkių konsultavimo sistemos; c) valdymo ir kontrolės sistemų, kurias turi nustatyti valstybės narės; d) kompleksinės paramos sistemos; e) sąskaitų patvirtinimo. 2 straipsnis Reglamente vartojami terminai 1. Šiame reglamente vartojamos Reglamento (ES) Nr. xxx/xxx [DP] 4 straipsnyje nustatytos ūkininko, žemės ūkio veiklos, žemės ūkio paskirties žemės, valdos apibrėžtys, išskyrus tuos atvejus, kai šiame reglamente nurodyta kitaip. Šiame reglamente taikomas Reglamento (ES) Nr. xxx/xxx [DP] 1 straipsnyje nustatytas tiesioginių išmokų terminas. 2. Šiame reglamente numatytais ir su Reglamentu (ES) Nr. xxx/xxx [TI], Reglamentu (ES) xxx/xxx [sCMO] ir Reglamentu (ES) xxx/xxx[RD] siejamais force majeure atvejais ir išskirtinėmis aplinkybėmis visų pirma laikoma: a) paramos gavėjo mirtis; b) ilgalaikis paramos gavėjo profesinis nedarbingumas; c) didelė stichinė nelaimė, turėjusi didelio poveikio valdai; d) gyvuliams skirtų valdos pastatų netyčinis sugriuvimas; e) epizootinė liga, ištikusi visus ūkininko gyvulius arba jų dalį; f) didelės valdos dalies eksproprijavimas, jei tai negalėjo būti numatyta paraiškos pateikimo dieną. II ANTRAŠTINĖ DALIS ŽEMĖS ŪKIO FONDŲ BENDROSIOS NUOSTATOS I skyrius Žemės ūkio fondai 3 straipsnis Žemės ūkio išlaidų finansavimo fondai 1. Siekiant įgyvendinti Sutartyje apibrėžtus bendros žemės ūkio politikos tikslus įvairios šios politikos priemonės, įskaitant kaimo plėtros priemones, finansuojamos iš: a) Europos žemės ūkio garantijų fondo, toliau – EŽŪGF; b) Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai, toliau – EŽŪFKP. 2. EŽŪGF ir EŽŪFKP finansuojami iš Europos Sąjungos bendrojo biudžeto. 4 straipsnis EŽŪGF išlaidos 1. EŽŪGF pagal pasidalijamojo valdymo principą valdo valstybės narės ir Sąjunga, o jo lėšomis finansuojamos šios pagal Sąjungos teisės aktus patirtos išlaidos: a) priemonių, kuriomis reguliuojamos ir remiamos žemės ūkio rinkos, įgyvendinimo išlaidos; b) pagal bendrą žemės ūkio politiką numatytos tiesioginės išmokos ūkininkams; c) Sąjungos finansinis įnašas remiant priemones, kuriomis Sąjungos vidaus rinkoje ir trečiosiose valstybėse skleidžiama informacija apie žemės ūkio produktus ir šie produktai populiarinami ir kurių ėmėsi valstybės narės pagal Komisijos atrinktas programas, išskyrus 5 straipsnyje nurodytas programas; d) Sąjungos finansinis įnašas remiant Sąjungos vaisių vartojimo skatinimo mokyklose programą ir priemones, susijusias su gyvūnų ligomis ir vartotojų pasitikėjimo praradimu, atitinkamai nurodytas Reglamento (ES) Nr. xxx/xxx [sCMO] 21 ir 155 straipsniuose. 2. EŽŪGF tiesiogiai ir pagal Sąjungos teisės aktus finansuoja šias išlaidas: a) žemės ūkio produktų populiarinimo, vykdomo tiesiogiai Komisijos arba per tarptautines organizacijas, išlaidas; b) pagal Sąjungos teisės aktus taikomų priemonių, skirtų žemės ūkio genetinių išteklių išsaugojimui, apibūdinimui, rinkimui ir naudojimui užtikrinti, įgyvendinimo išlaidas; c) žemės ūkio apskaitos informacinių sistemų sukūrimo ir priežiūros išlaidas; d) žemės ūkio tyrimų sistemas, įskaitant žemės ūkio valdų struktūros tyrimus. 5 straipsnis EŽŪFKP išlaidos EŽŪFKP pagal pasidalijamojo valdymo principą valdo valstybės narės ir Sąjunga, o jo lėšomis finansuojamas Sąjungos finansinis įnašas remiant kaimo plėtros programas, skiriamas pagal Sąjungos teisės aktus dėl paramos kaimo plėtrai, taip pat išlaidos, susijusios su vietos inovacinio bendradarbiavimo apdovanojimu, nurodytu Reglamento (ES) Nr. RD/xxx III antraštinės dalies IV skyriuje. 6 straipsnis Kitos išlaidos, įskaitant techninę pagalbą EŽŪGF ir EŽŪFKP lėšomis atitinkamai gali būti tiesiogiai, Komisijos iniciatyva ir (arba) jos vardu finansuojamos parengiamosios, stebėsenos, administracinės ir techninės paramos, taip pat vertinimo, audito ir tikrinimo priemonės, reikalingos bendrai žemės ūkio politikai įgyvendinti. Šias priemones visų pirma sudaro: (a) bendros žemės ūkio politikos analizės, valdymo, stebėsenos, informacijos mainų ir įgyvendinimo priemonės, taip pat su kontrolės sistemų įgyvendinimu ir technine bei administracine pagalba susijusios priemonės; (b) Komisijos įsigytos palydovinės nuotraukos, reikalingos atliekant patikras pagal 21 straipsnį; (c) Komisijos taikomos nuotolinio stebėjimo technologijomis grindžiamos priemonės, naudojamos žemės ūkio ištekliams stebėti pagal 22 straipsnį; (d) priemonės, kuriomis palaikomi ir plėtojami fondų, kurių lėšomis finansuojama bendra žemės ūkio politika, finansiniam valdymui skirti informavimo, stebėsenos ir kontrolės metodai bei techninės priemonės; (e) bendros žemės ūkio politikos informacijos teikimas pagal 47 straipsnį; (f) bendros žemės ūkio politikos tyrimai ir EŽŪGF bei EŽŪFKP lėšomis finansuojamų priemonių vertinimas, įskaitant vertinimo metodų tobulinimą ir keitimąsi informacija apie praktiką; (g) prireikus vykdomosios agentūros, įsteigtos pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 58/2003[37] ir veikiančios bendros žemės ūkio politikos srityje; (h) su informacijos sklaida, informuotumo gerinimu, bendradarbiavimo skatinimu ir dalijimusi patirtimi Sąjungos lygmeniu susijusios priemonės, kurių imamasi kaimo plėtros srityje, įskaitant ir suinteresuotųjų šalių tinklų kūrimą; (i) priemonės, reikalingos pagal Sąjungos kokybės politiką kuriant, registruojant ir saugant logotipus ir saugant su jais susijusias intelektinės nuosavybės teises, taip pat būtinas informacinių technologijų vystymas. II skyrius Mokėjimo agentūros ir kitos įstaigos 7 straipsnis Mokėjimo agentūrų ir koordinavimo įstaigų akreditavimas ir akreditavimo atšaukimas 1. Mokėjimo agentūros – tai paskirti valstybių narių departamentai arba įstaigos, atsakingos už 4 straipsnio 1 dalyje ir 5 straipsnyje nurodytų išlaidų valdymą ir kontrolę. Šių užduočių, išskyrus mokėjimą, vykdymas gali būti deleguojamas. 2. Valstybės narės mokėjimo agentūromis akredituoja departamentus arba įstaigas, kurie atitinka pagal 8 straipsnio a punktą Komisijos nustatytinus akreditavimo kriterijus. Kiekviena valstybė narė, atsižvelgdama į savo konstitucines nuostatas, apriboja savo akredituotų mokėjimo agentūrų skaičių iki vienos vienai valstybei narei arba, atitinkamais atvejais, vienam regionui. Tačiau jei mokėjimo agentūros yra įsteigtos regioniniu lygmeniu, valstybės narės akredituoja dar ir nacionalinio lygmens mokėjimo agentūrą, skirtą toms pagalbos schemoms, kurios pagal savo pobūdį turi būti valdomos nacionaliniu lygmeniu. 3. Iki metų, einančių po atitinkamų finansinių metų, [vasario 1 d.] už akredituotą mokėjimo agentūrą atsakingas asmuo parengia: a) išlaidų, patirtų vykdant jų akredituotoms mokėjimo agentūroms patikėtas užduotis, metines finansines ataskaitas drauge su joms patvirtinti pagal 53 straipsnį reikalinga informacija; b) valdymo patikinimo deklaraciją dėl ataskaitų išsamumo, tikslumo ir teisingumo, tinkamo vidaus kontrolės sistemų veikimo, pagrindinių sandorių teisėtumo bei reguliarumo ir patikimo finansų valdymo principo laikymosi; c) visų atliktų auditų ir patikrų rezultatų santrauką, įskaitant sistemingų ar pasikartojančių trūkumų, taip pat įgyvendinamų ar planuojamų taisomųjų veiksmų analizę. 4. Jeigu akredituota daugiau kaip viena mokėjimo agentūra, valstybė narė paskiria įstaigą (toliau – koordinavimo įstaiga), kuriai paveda šias užduotis: a) surinkti informaciją, kuri turi būti teikiama Komisijai, ir nusiųsti ją Komisijai; b) parengti apibendrinamąją ataskaitą, kurioje pateikiama visų 3 dalies b punkte nurodytų valdymo patikinimo deklaracijų ir 9 straipsnyje nurodytų audito nuomonių apie jas nacionalinio lygmens apžvalgą; c) užtikrinti, kad bendro pobūdžio pažeidimų atvejais būtų imtasi taisomųjų veiksmų ir kad Komisija būtų informuojama apie jų eigą; d) skatinti ir užtikrinti nuoseklų Sąjungos taisyklių taikymą. Koordinavimo įstaigai valstybės narės suteikia specialią akreditaciją dėl pirmos pastraipos a punkte nurodytos finansinės informacijos tvarkymo. 5. Jeigu akredituota mokėjimo agentūra neatitinka arba nebeatitinka vieno ar kelių 2 dalyje nurodytų akreditavimo kriterijų, valstybė narė atšaukia jos akreditaciją, išskyrus tuos atvejus, kai mokėjimo agentūra per laikotarpį, kuris nustatomas atsižvelgiant į problemos mastą, įgyvendina reikiamus pakeitimus. 6. Mokėjimo agentūros reguliuoja ir užtikrina su valstybės intervencijos priemonėmis, už kurias jos atsakingos, susijusių veiksmų kontrolę ir joms tenka visa šios srities atsakomybė. 8 straipsnis Komisijos įgaliojimai 1. Siekiant užtikrinti tinkamą 7 straipsnyje numatytos sistemos veikimą Komisija įgaliojama pagal 111 straipsnį priimti deleguotuosius aktus dėl: a) mokėjimo agentūrų akreditavimo būtiniausių sąlygų, susijusių su vidaus aplinka, kontrolės veikla, informacija ir ryšiais, stebėsena, taip pat akreditacijos suteikimo ir jos atšaukimo tvarkos taisyklių; b) priežiūros taisyklių ir mokėjimo agentūrų akreditacijos peržiūros tvarkos; c) būtiniausių sąlygų, taikomų akredituojant koordinavimo įstaigas, taip pat akreditacijos suteikimo ir jos atšaukimo tvarkos taisyklių. 2 Komisija įgyvendinimo aktais nustato taisykles, susijusias su: a) mokėjimo agentūrų įpareigojimais dėl valstybės intervencijos priemonių, tai pat jų valdymo ir kontrolės atsakomybės apimtimi; b) koordinavimo įstaigų veikimo ir informacijos perdavimu Komisijai pagal 7 straipsnio 4 dalį. Pirmoje pastraipoje numatyti įgyvendinimo aktai priimami pagal 112 straipsnio 3 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą. 9 straipsnis Sertifikavimo įstaigos 1. Sertifikavimo įstaiga – tai valstybės narės paskirta viešoji arba privati audito įstaiga, kuri teikia nuomonę dėl valdymo patikinimo deklaracijos, kurioje patvirtinamas mokėjimo agentūros metinių finansinių ataskaitų išsamumas, tikslumas ir teisingumas, tinkamas jos vidaus kontrolės sistemų veikimas, pagrindinių sandorių teisėtumas bei reguliarumas ir patikimo finansų valdymo principo laikymasis. Veiklos požiūriu ji yra nepriklausoma tiek nuo atitinkamos mokėjimo agentūros, tiek nuo tą agentūrą akreditavusios institucijos. 2. Komisija įgyvendinimo aktais nustato taisykles dėl sertifikavimo įstaigų statuso ir konkrečių užduočių, įskaitant jų atliekamas patikras, sertifikatų išdavimą ir ataskaitų bei pridėtinių dokumentų rengimą. Šie įgyvendinimo aktai priimami pagal 112 straipsnio 3 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą. 10 straipsnis Mokėjimo agentūrų mokėjimų priimtinumas Sąjunga gali finansuoti 4 straipsnio 1 dalyje ir 5 straipsnyje nurodytas išlaidas tik tuo atveju, jei jos patirtos akredituotų mokėjimo agentūrų. 11 straipsnis Viso dydžio išmokos išmokėjimas paramos gavėjams Jei Sąjungos teisės aktuose aiškiai nenurodyta kitaip, išmokos, susijusios su šiame reglamente numatytu finansavimu, paramos gavėjams išmokamos viso dydžio. III ANTRAŠTINĖ DALIS ŪKIŲ KONSULTAVIMO SISTEMA 12 straipsnis Principai ir taikymo sritis 1. Valstybės narės nustato paramos gavėjų konsultavimo žemės ir ūkio valdymo klausimais sistemą (toliau – ūkių konsultavimo sistema), valdomą vienos ar kelių paskirtų įstaigų. Paskirtoji įstaiga gali būti viešoji arba privati. 2. Į ūkių konsultavimo sistemą privaloma įtraukti bent: a) teisės aktais nustatytus geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės reikalavimus ir standartus, nustatytus VI antraštinės dalies I skyriuje; b) klimatui ir aplinkai palankią žemės ūkio praktiką, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. xxx/xxx [DP] III antraštinės dalies 2 skyriuje, ir žemės ūkio paskirties žemės priežiūrą, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. xxx/xxx[DP] 4 straipsnio 1 dalies c punkte; c) su klimato kaitos švelninimu ir prisitaikymu prie jos, biologine įvairove, vandens apsauga, pranešimu apie gyvūnų bei augalų ligas ir inovacijomis susijusius reikalavimus arba veiksmus, bent jau nurodytuosius šio reglamento I priede; d) tvarią mažų ūkių, kaip nustato valstybės narės, visų pirma smulkiųjų ūkininkų schemoje, nurodytoje Reglamento (ES) Nr. xxx/xxx[DP] V antraštinėje dalyje, dalyvaujančių ūkių, ekonominės veiklos plėtrą. 3. Į ūkių konsultavimo sistemą taip pat gali būti įtraukti: a) tvari 2 dalies d punkte nenurodytų valdų ekonominės veiklos plėtra; b) būtiniausi nacionaliniais teisės aktais nustatyti reikalavimai, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. xxx/xxx [RD] 29 straipsnio 3 dalyje ir 30 straipsnio 2 dalyje. 13 straipsnis Specialieji su ūkių konsultavimo sistema susiję reikalavimai 1. Valstybės narės užtikrina, kad ūkių konsultavimo sistemos konsultantai būtų tinkamos kvalifikacijos ir jiems nuolat būtų rengiami mokymai. 2. Valstybės narės užtikrina konsultavimo ir kontrolės atskirtį. Šiuo atžvilgiu, nepažeisdamos nacionalinių teisės aktų dėl galimybės visuomenei susipažinti su dokumentais, valstybės narės užtikrina, kad 12 straipsnyje nurodytos paskirtosios įstaigos neatskleistų asmens arba privačios informacijos ir duomenų, kuriuos jos gauna vykdydamos konsultacinę veiklą, asmenims, kurie nėra atitinkamą valdą valdantys paramos gavėjai, išskyrus taisyklių nesilaikymą arba pažeidimus, kuriuos jie nustato vykdydami savo veiklą, kuriai taikomas Sąjungos ar nacionaline teise nustatytas įpareigojimas informuoti valdžios institucijas, ypač nusikalstamos veikos atveju. 3. Kompetentinga nacionalinė institucija paramos gavėjui pateikia atitinkamą paskirtųjų įstaigų sąrašą, jei įmanoma – elektroninėmis priemonėmis. 14 straipsnis Galimybė naudotis ūkių konsultavimo sistema Nepriklausomai nuo to, ar paramos gavėjai gauna paramą pagal bendrą žemės ūkio politiką, įskaitant kaimo plėtrą, ar ne, jie gali savanoriškai naudotis ūkių konsultavimo sistema. Tačiau valstybės narės, remdamosi objektyviais kriterijais, gali nustatyti paramos gavėjų, kurie turi pirmenybę pasinaudoti ūkių konsultavimo sistema, kategorijas. Valstybės narės užtikrina, kad pirmenybė būtų teikiama ūkininkams, kurie turi mažiausiai galimybių pasinaudoti kokiomis nors kitomis konsultavimo paslaugomis, nei teikiamos pagal ūkininkų konsultavimo sistemą. Ūkių konsultavimo sistema užtikrinama, kad paramos gavėjai galėtų gauti konsultacijas atsižvelgiant į konkrečią jų valdos padėtį. 15 straipsnis Komisijos įgaliojimai 1. Siekiant užtikrinti, kad ūkių konsultavimo sistema veiktų tinkamai, Komisija įgaliojama pagal 111 straipsnį priimti deleguotuosius aktus dėl nuostatų, kuriomis siekiama užtikrinti visapusišką tos sistemos parengimą. Šios nuostatos gali būti susijusios ir su ūkininkų dalyvavimo sistemoje kriterijais. 2. Komisija įgyvendinimo aktais gali priimti taisykles, kuriomis užtikrinamas vienodas ūkių konsultavimo sistemos įgyvendinimas. Šie įgyvendinimo aktai priimami pagal 112 straipsnio 3 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą. IV ANTRAŠTINĖ DALIS FINANSINIS FONDŲ VALDYMAS I skyrius EŽŪGF 1 skirsnis Išlaidų finansavimas 16 straipsnis Viršutinė biudžeto riba 1. Metinę viršutinę EŽŪGF išlaidų ribą sudaro tuo tikslu Reglamente (ES) Nr. xxx/xxx [MFF] nustatytos didžiausios sumos. 2. Jeigu Sąjungos teisės aktuose numatoma, kad 1 dalyje nurodytą sumą sudarančios sumos turi būti sumažintos, Komisija įgyvendinimo aktais nustato grynąjį EŽŪGF išlaidų likutį, grindžiamą tuose teisės aktuose nurodytais duomenimis. 17 straipsnis Mėnesinės išmokos 1. Asignavimus, reikalingus 4 straipsnio 1 dalyje nurodytoms išlaidoms padengti, valstybėms narėms Komisija skiria mėnesinėmis išmokomis, remdamasi akredituotų mokėjimo agentūrų per ataskaitinį laikotarpį patirtomis išlaidomis. 2. Kol Komisija perves mėnesines išmokas, išlaidoms apmokėti reikalingus išteklius sutelkia valstybės narės, atsižvelgdamos į savo akredituotų mokėjimo agentūrų poreikius. 18 straipsnis Mėnesinių išmokų tvarka 1. Nepažeidžiant 53 ir 54 straipsniuose nurodytų įgyvendinimo aktų, Komisija išmoka mėnesines išmokas išlaidoms, kurias per ataskaitinį mėnesį patiria akredituotos mokėjimo agentūros, padengti. 2. Mėnesinės išmokos kiekvienai valstybei narei išmokamos ne vėliau kaip antro mėnesio, einančio po to mėnesio, kurį buvo patirtos išlaidos, trečią darbo dieną. Spalio 1 d.–spalio 15 d. valstybių narių patirtos išlaidos priskiriamos spalio mėnesį patirtoms išlaidoms. Spalio 16 d.–spalio 31 d. patirtos išlaidos priskiriamos lapkričio mėnesį patirtoms išlaidoms. 3. Komisija įgyvendinimo aktais nustato mėnesines išmokas, remdamasi valstybių narių pateikta išlaidų deklaracija bei pagal 102 straipsnio 1 dalį pateikta informacija ir atsižvelgdama į pagal 43 straipsnį taikomus išmokų sumažinimus ar jų mokėjimo sustabdymus arba kitas korekcijas. Šie įgyvendinimo aktai priimami pagal 112 straipsnio 2 dalyje nurodytą patariamąją procedūrą. 4. Komisija įgyvendinimo aktais gali nuspręsti išmokėti papildomas išmokas arba atlikti išskaitymus. Tokiais atvejais 112 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui apie tai pranešama per artimiausią posėdį. 19 straipsnis Administracinės ir personalo sąnaudos Valstybių narių ir EŽŪGF paramos gavėjų patirtos administracinės ir personalo sąnaudos nefinansuojamos iš fondo lėšų. 20 straipsnis Valstybės intervencijos išlaidos 1. Kai pagal bendrą rinkų organizavimą suma už vienetą valstybės intervencijos atžvilgiu nenustatyta, EŽŪGF atitinkamą priemonę finansuoja visoje Sąjungoje taikydamas vienodas standartines sumas; visų pirma tai pasakytina apie valstybių narių lėšas, naudojamas produktų supirkimui, fiziniams veiksmams, susijusiems su sandėliavimu, ir, tam tikrais atvejais, intervencinių produktų perdirbimui finansuoti. 2. Siekiant užtikrinti valstybės intervencijos išlaidų finansavimą EŽŪGF lėšomis Komisija įgaliojama pagal 111 straipsnį priimti deleguotuosius aktus dėl: a) priemonių, kurios atitinka Sąjungos finansavimo ir kompensavimo reikalavimus, rūšies; b) atitikties finansavimo reikalavimams sąlygų ir apskaičiavimo metodų, nustatomų remiantis mokėjimo agentūrų faktiškai surinkta informacija, Komisijos nustatytomis fiksuotomis sumomis arba žemės ūkio sektorių teisės aktuose nustatytomis fiksuotomis arba nefiksuotomis sumomis. 3. 1 dalyje nurodytas sumas Komisija nustato įgyvendinimo aktais. Šie įgyvendinimo aktai priimami pagal 112 straipsnio 2 dalyje nurodytą patariamąją procedūrą. 21 straipsnis Palydovinių nuotraukų įsigijimas Komisija ir valstybės narės, atsižvelgdamos į kiekvienos valstybės narės parengtą specifikaciją, susitaria dėl patikroms reikalingų palydovinių nuotraukų sąrašo. Komisija šias nuotraukas nemokamai parūpina kontrolės įstaigoms arba paslaugų tiekėjams, kuriuos tos įstaigos įgaliojo joms atstovauti. Komisija išlieka tų nuotraukų savininke ir, kai darbas užbaigiamas, jas atgauna. Ji taip pat gali numatyti, kad būtų atliekamas technologijų ir darbo metodų, taikomų žemės ūkio plotus tikrinant nuotolinio stebėjimo technologijomis, gerinimo darbas. 22 straipsnis Žemės ūkio išteklių stebėsena Pagal 6 straipsnio c punktą finansuojamomis priemonėmis siekiama Komisijai suteikti priemonių valdyti Sąjungos žemės ūkio rinkas pasauliniame kontekste, užtikrinti agrarinį ekonominį žemės ūkio paskirties žemės ir augalų būklės stebėseną, kad būtų galima atlikti apskaičiavimus, ypač derliaus ir žemės ūkio produkcijos, dalytis šiais apskaičiavimais tarptautiniu lygmeniu, pvz., per Jungtinių Tautų organizacijų arba kitų tarptautinių agentūrų koordinuojamas iniciatyvas, padėti siekti pasaulio rinkų skaidrumo ir užtikrinti agrometeorologinės sistemos technologinės pažangos stebėjimą. Pagal 6 straipsnio c punktą finansuojamos priemonės yra susijusios su duomenų, būtinų bendrai žemės ūkio politikai įgyvendinti ir stebėti, įskaitant iš palydovų gautų duomenų ir meteorologinių duomenų, kaupimu ir pirkimu, su erdvinių duomenų infrastruktūros ir interneto svetainės sukūrimu, klimato sąlygų specialių tyrimų atlikimu, taip pat agrometeorologinių ir ekonometrinių modelių atnaujinimu. Jei reikia, šios priemonės įgyvendinamos bendradarbiaujant su nacionalinėmis laboratorijomis ir įstaigomis. 23 straipsnis Įgyvendinimo įgaliojimai Komisija įgyvendinimo aktais gali priimti su pagal 6 straipsnio b ir c punktus vykdomu finansavimu susijusias taisykles, tvarką, pagal kurią įgyvendinamos 21 ir 22 straipsniuose nurodytos priemonės siekiant įgyvendinti nustatytus tikslus, palydovinių nuotraukų ir meteorologinių duomenų įsigijimo, tobulinimo ir naudojimo sistemą ir taikytinus terminus. Šie įgyvendinimo aktai priimami pagal 112 straipsnio 3 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą. 2skirsnis Biudžetinė drausmė 24 straipsnis Viršutinės ribos laikymasis 1. Visais biudžeto procedūros ir biudžeto vykdymo etapais su EŽŪGF išlaidomis susiję asignavimai neviršija 16 straipsnyje nurodytos sumos. Visuose Komisijos pasiūlytuose ir Europos Parlamento bei Tarybos, vien Tarybos arba vien Komisijos priimtuose teisės aktuose, kurie daro įtaką EŽŪGF biudžetui, laikomasi 16 straipsnyje nurodytos sumos. 2. Jei Sąjungos teisės aktuose viršutinė finansinė valstybės narės žemės ūkio išlaidų riba yra numatyta eurais, šios išlaidos kompensuojamos neviršijant minėtos nustatytos ribos eurais su būtinomis korekcijomis, jei taikomas 43 straipsnis. 3. Reglamento (ES) Nr. xxx/xxx[DP] 7 straipsnyje nurodytos tiesioginių išmokų nacionalinės viršutinės ribos, pakoreguotos pagal šio reglamento 25 straipsnį, laikomos viršutinėmis finansinėmis ribomis eurais. 25 straipsnis Finansinė drausmė 1. Siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi Reglamente (ES) Nr. xxx/xxx [MFF] nustatytų su rinka susijusių išlaidų finansavimo ir tiesioginių išmokų metinių viršutinių ribų, tuo atveju, kai pagal tą tarpinę viršutinę ribą finansuojamų priemonių finansavimo atitinkamais finansiniais metais prognozės rodo, kad taikytinos metinės ribos bus viršytos, nustatomas tiesioginių išmokų koregavimo koeficientas. 2. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, pateiktu ne vėliau kaip tų kalendorinių metų, kuriais taikomos 1 dalyje nurodytos korekcijos, kovo 31 d., korekcijas nustato ne vėliau kaip tų pačių kalendorinių metų birželio 30 d. 3. Jei iki birželio 30 d. koregavimo koeficientas nenustatomas, Komisija jį nustato įgyvendinimo aktu ir nedelsdama apie tai informuoja Tarybą. Šis įgyvendinimo aktas priimamas pagal 112 straipsnio 2 dalyje nurodytą patariamąją procedūrą. 4. Iki gruodžio 1 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir jos turima nauja informacija, gali pakoreguoti pagal 2 arba 3 dalį nustatytą tiesioginių išmokų koregavimo koeficientą. 5. Komisija įgyvendinimo aktu gali priimti sąlygas, taikomas asignavimams, perkeltiems pagal Reglamento (ES) Nr. FR/xxx [149 straipsnio 3 dalį], kad būtų galima finansuoti šio reglamento 4 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytas išlaidas. Šie įgyvendinimo aktai priimami pagal 112 straipsnio 2 dalyje nurodytą patariamąją procedūrą. 6. Prieš taikant šį straipsnį pirmiausiai reikia atsižvelgti į sumą, kurią biudžeto valdymo institucija patvirtino Tarpinstitucinio susitarimo dėl bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo 14 dalyje nurodytam žemės ūkio sektoriaus krizių rezervui. 26 straipsnis Biudžetinės drausmės procedūra 1. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai kartu su N finansinių metų biudžeto projektu pateikia savo N – 1, N ir N + 1 finansinių metų prognozes. 2. Jei rengiant N finansinių metų biudžeto projektą paaiškėja, kad esama rizikos, jog 16 straipsnyje nurodyta N finansinių metų suma bus viršyta, Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai arba vien Tarybai pasiūlo priemones, kurios būtinos, kad ta suma nebūtų viršyta. 3. Bet kuriuo metu, jei Komisija mano, kad esama rizikos, jog 16 straipsnyje nurodyta suma gali būti viršyta ir kad ji pagal savo įgaliojimus negali imtis pakankamų priemonių situacijai ištaisyti, ji Tarybai pasiūlo kitas priemones, skirtas užtikrinti, kad ta suma nebūtų viršyta. Šias priemones priima Taryba, remdamasi Sutarties 43 straipsnio 3 dalimi, arba Europos Parlamentas ir Taryba, remdamiesi Sutarties 43 straipsnio 2 dalimi. 4. Jei N finansinių metų pabaigoje valstybių narių išlaidų kompensavimo prašymuose nurodytos sumos viršija arba tikėtina, kad viršys 16 straipsnyje nurodytą sumą, Komisija: a) pro rata ir neviršydama turimo biudžeto atsižvelgia į valstybių narių pateiktus prašymus ir įgyvendinimo aktais preliminariai nustato atitinkamo mėnesio išmokų sumą; b) ne vėliau kaip iki kitų metų vasario 28 d. įvertina praėjusiais finansiniais metais kiekvienai valstybei narei skirtą Sąjungos finansavimą; c) įgyvendinimo aktu nustato bendrą Sąjungos finansavimo sumą, paskirstytą kiekvienai valstybei narei remiantis bendra Sąjungos finansavimo norma, neviršydama mėnesinėms išmokoms skirto biudžeto; d) ne vėliau kaip išmokant N+1 metų kovo mėnesio mėnesines išmokas, išmoka visas valstybėms narėms mokėtinas kompensacijas. Pirmos pastraipos a ir c punktuose numatyti įgyvendinimo aktai priimami pagal 112 straipsnio 2 dalyje numatytą patariamąją procedūrą. 27 straipsnis Išankstinio perspėjimo sistema Siekdama užtikrinti, kad nebūtų viršyta 16 straipsnyje nurodyta viršutinė biudžeto riba, Komisija įdiegia mėnesinę išankstinio perspėjimo ir kontrolės sistemą, taikomą EŽŪGF išlaidoms. Prieš prasidedant kiekvieniems finansiniams metams, Komisija šiuo tikslu apibrėžia mėnesinių išlaidų įvertinimus, atitinkamais atvejais remdamasi paskutiniųjų trejų metų vidutinėmis mėnesio išlaidomis. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai teikia periodinę ataskaitą, kurioje išanalizuoja patirtų išlaidų raidą, palygindama ją su išlaidų apmatais ir pateikia prognozuojamo panaudojimo einamaisiais finansiniais metais vertinimą. 28 straipsnis Orientacinis valiutos kursas 1. Komisija, priimdama biudžeto projektą arba to projekto taisomąjį raštą, susijusį su žemės ūkio išlaidomis, EŽŪGF biudžeto sąmatai sudaryti naudoja vidutinį per paskutinįjį ketvirtį, pasibaigusį bent prieš dvidešimt dienų iki Komisijos atlikto biudžeto dokumento patvirtinimo, rinkoje užregistruotą euro ir JAV dolerio keitimo kursą. 2. Komisija, priimdama taisomojo ir papildomo biudžeto projektą arba jo taisomąjį raštą, kiek šie dokumentai yra susiję su 4 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytų priemonių asignavimais, naudoja: a) vidutinį nuo praėjusių finansinių metų rugpjūčio 1 d. iki paskutiniojo ketvirčio, pasibaigusio bent prieš dvidešimt dienų iki dienos, kurią Komisija priima biudžeto dokumentą, ir ne vėliau kaip einamųjų finansinių metų liepos 31 d., rinkoje faktiškai užregistruotą euro ir JAV dolerio keitimo kursą; b) likusio finansinių metų laikotarpio prognozę – vidutinį per paskutinįjį ketvirtį, pasibaigusį bent prieš dvidešimt dienų iki dienos, kurią Komisija priima biudžeto dokumentą, faktiškai rinkoje užregistruotą valiutos kursą. II skyrius EŽŪFKP 1 skirsnis Bendrosios nuostatos dėl EŽŪFKP 29 straipsnis Dvigubo finansavimo draudimas Nepažeidžiant atitikties paramos skyrimo pagal Reglamento (ES) Nr. RD/xxx reikalavimams kriterijų, EŽŪFKP lėšomis finansuojamos išlaidos negali būti finansuojamos jokiomis kitomis ES biudžeto lėšomis. 30 straipsnis Visoms išmokoms taikomos nuostatos 1. Remiantis Reglamento (ES) Nr. CR/xxx 67 straipsnio 1 dalimi, Komisijos išmokamos EŽŪFKP įnašo išmokos, nurodytos 5 straipsnyje, neviršija biudžetinių įsipareigojimų. Jos priskiriamos anksčiausiam atviram biudžetiniam įsipareigojimui. 2. Taikomas Reglamento (ES) Nr. FR/xxx [81] straipsnis. 2 skirsnis Kaimo plėtros programų finansavimas 31 straipsnis EŽŪFKP finansinis įnašas Kaimo plėtros programų išlaidoms skiriamas EŽŪFKP finansinis įnašas kiekvienai programai yra nustatomas neviršijant Sąjungos teisės aktuose, susijusiuose su EŽŪFKP parama kaimo plėtrai, nustatytų viršutinių ribų. 32 straipsnis Biudžetiniai įsipareigojimai Sąjungos biudžetiniams įsipareigojimams dėl kaimo plėtros programų taikomas Reglamento (ES) Nr. CR/xxx 66 straipsnis. 3 skirsnis Finansinis įnašas remiant kaimo plėtros programas 33 straipsnis Kaimo plėtros programų finansavimo išmokoms taikomos nuostatos 1. Asignavimai, reikalingi 5 straipsnyje nurodytoms išmokoms finansuoti, valstybėms narėms skiriami kaip išankstinis finansavimas, tarpinės išmokos ir likutinė išmoka, kaip nurodyta šiame skirsnyje. 2. Bendra išankstinio finansavimo ir tarpinių išmokų suma neturi viršyti 95 proc. EŽŪFKP įnašo, skiriamo kiekvienai kaimo plėtros programai. Pagal Reglamento (ES) Nr. CR/xxx 70 straipsnio 2 dalį, kai pasiekiama 95 proc. viršutinė riba, valstybės narės ir toliau persiunčia mokėjimo prašymus Komisijai. 34 straipsnis Išankstinio finansavimo tvarka 1. Priėmusi sprendimą dėl programos patvirtinimo, Komisija išmoka pradinę išankstinio finansavimo sumą už visą programavimo laikotarpį. Ši suma sudaro 4 proc. EŽŪFKP įnašo į tą programą. Ji gali būti padalyta į ne daugiau kaip tris dalines išmokas, priklausomai nuo turimų biudžeto išteklių. Pirmoji dalinė išmoka sudaro 2 proc. EŽŪFKP įnašo į tą programą. 2. Komisijai sugrąžinama visa išankstinio finansavimo suma, jeigu per dvidešimt keturis mėnesius nuo pirmosios išankstinio finansavimo sumos dalinės išmokos išmokėjimo nepatiriama jokių išlaidų ir neatsiunčiama nė viena kaimo plėtros programos išlaidų deklaracija. 3. Palūkanos nuo išankstinio finansavimo sumos yra skiriamos atitinkamai kaimo plėtros programai ir išskaičiuojamos iš galutinėje išlaidų deklaracijoje nurodytos viešųjų išlaidų sumos. 4. Visa išankstinio finansavimo suma patvirtinama pagal 53 straipsnyje nurodytą procedūrą prieš pasibaigiant kaimo plėtros programai. 35 straipsnis Tarpinės išmokos 1. Tarpinės išmokos mokamos kiekvienai kaimo plėtros programai. Jos apskaičiuojamos su kiekviena priemone susijusioms viešosioms išlaidoms taikant tai priemonei nustatytą bendro finansavimo normą. 2. Tarpines išmokas, skirtas akredituotų mokėjimo agentūrų išlaidoms, patirtoms įgyvendinant programas, kompensuoti, Komisija išmoka atsižvelgdama į turimus išteklius. 3. Kiekviena tarpinė išmoka išmokama tik tuo atveju, jei įvykdomi šie reikalavimai: a) pagal 102 straipsnio 1 dalies c punktą Komisijai yra perduodama akredituotos mokėjimo agentūros pasirašyta išlaidų deklaracija; b) per visą programos vykdymo laikotarpį neviršijama bendra kiekvienai priemonei skirto EŽŪFKP finansinio įnašo suma; c) Komisijai perduodama paskutinė metinė kaimo plėtros programos įgyvendinimo pažangos ataskaita. 4. Jeigu nors vienas iš 3 dalyje nustatytų reikalavimų n