LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 248/92

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Žaliosios knygos „Audito politika. Per krizę įgyta patirtis“

COM(2010) 561 galutinis

2011/C 248/16

Pranešėjas Peter MORGAN

Europos Komisija, vadovaudamasi Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 304 straipsniu, 2010 m. spalio 13 d. nusprendė pasikonsultuoti su Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu dėl

Žaliosios knygos „Audito politika. Per krizę įgyta patirtis“

COM(2010) 561 galutinis.

Bendrosios rinkos, gamybos ir vartojimo skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto parengiamąjį darbą šiuo klausimu, 2011 m. gegužės 26 d. priėmė savo nuomonę.

472-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2011 m. birželio 15–16 d. (birželio 16 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 153 nariams balsavus už, 1 - prieš ir 7 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 Apžvalga

1.1.1 Žalioji knyga pavadinta „Audito politika. Per krizę įgyta patirtis“. EESRK nuomone, krizė tokį mastą pasiekė todėl, kad nė viena iš suinteresuotųjų šalių nesiėmė reikiamų veiksmų. Tai ypač pasakytina apie daugelio bankų valdybas. Reguliavimo ir priežiūros institucijos, taip pat teisės aktų nustatyti auditoriai, atsižvelgdami į bankų valdybų nepajėgumą, turėjo nustatyti krizę sukėlusias problemas, tačiau jie to nepadarė. ES jau sprendė reguliavimo ir priežiūros klausimus. Akivaizdu, kad būtina persvarstyti teisės aktų nustatytų auditorių vaidmenį. Iš tikrųjų EESRK jau ragino tai padaryti savo 2009 m. nuomonėje dėl de Larosière grupės ataskaitos (1). Šioje žaliojoje knygoje svarstomi ne tik audito vaidmens, bet ir valdymo, priežiūros bei koncentracijos klausimai. EESRK pritaria, kad šie aspektai turi realios įtakos auditorių veiklai krizės metu.

1.1.2 Žaliojoje knygoje iškelti 38 klausimai. Trys iš jų susiję su labai ginčytinais aspektais: 18 klausimas susijęs su privalomu konkursu, 28 – su bendru auditu ir 32 – su keturių didžiųjų audito įmonių konsolidavimu. Kiekvienu atveju, kad ir kokios politikos ketintų imtis Komisija, EESRK ragina prieš priimant bet kokį sprendimą atlikti griežtą poveikio įvertinimą.

1.2 Auditoriaus vaidmuo

1.2.1 Šiuo metu apibrėžtas ir atliekamas teisės aktų nustatyto auditoriaus vaidmuo neatitinka savo paskirties. Audito ar priežiūros komitetas yra pagrindinis teisės aktų nustatyto auditoriaus pagalbininkas. Šioje nuomonėje pateikiamuose pasiūlymuose labiausiai akcentuojama išorės auditoriaus nepriklausomumo stiprinimo ir audito komiteto pertvarkymo būtinybė.

1.2.2 EESRK siūlo iš dalies pakeisti 2006 m. Audito direktyvą, kad būtų sustiprintas audito ar priežiūros komiteto vaidmuo:

— dauguma komiteto narių ir komiteto pirmininkas turėtų būti nepriklausomi,

— kai kurių Komiteto narių patirtis turi būti tinkama atsižvelgiant į susijusios įmonės veiklos sektoriaus, ypač bankų sektoriaus, ypatumus,

— audito ar priežiūros komitetas turėtų ne tik stebėti, bet ir prisiimti atsakomybę už audito proceso vientisumą.

1.2.3 Priežiūros sistemų pagal dviejų pakopų sistemą (valdančioji taryba ir stebėtojų taryba) klausimu, EESRK pritaria auditorių ir stebėtojų tarybos santykių stiprinimui.

1.2.4 Apskritai, EESRK nuomone, tobulintinos yra šios sritys:

— auditoriaus užduočių ir su jomis susijusios atsakomybės patikslinimas,

— auditoriaus ataskaitų aiškumo ir suprantamumo, visų pirma susijusio su esama rizika, pagerinimas,

— audito tobulinimas, kad jis taptų įmonės patikrinimu (verslo modelio įgyvendinamumas, finansinis patikimumas, įmonei kylančios rizikos nustatymas ir valdymas),

— auditorių ir įmonės kontrolės organų komunikacijos stiprinimas dar atliekant auditą.

1.3 Valdymas ir nepriklausomumas

EESRK nepritaria privalomai auditorių užduočių trukmės rotacijai, bet sutinka, kad, atsižvelgiant į poveikio vertinimą, nepertraukiamos teisės aktų nustatytų audito įmonių užduoties trukmė turėtų būti ribojama kas šešerius ar aštuonerius metus skelbiant privalomą konkursą dėl audito sutarties pratęsimo. Teisės aktų nustatytų auditorių galimybės savo audituojamiems klientams teikti ne audito paslaugas turėtų būti griežtai kontroliuojamos ir teikiamos tik gavus aiškų audito ar priežiūros komiteto sutikimą, o didesnių įmonių teisės aktų nustatytiems auditoriams turėtų būti draudžiama konsultuoti rizikos klausimais ir teikti vidaus audito paslaugas dėl galimo interesų konflikto. Konsultacijos mokesčių klausimais turi būti ribojamos visais atvejais, kai gali kilti esminis interesų konfliktas.

1.4 Priežiūra

Įstatyme turėtų būti numatyta prievolė teisės aktų nustatytiems auditoriams ir priežiūros pareigūnams reguliariai susitikti. Tai ypač reikalinga sistemai svarbių bankų atveju.

1.5 Koncentracija

Pagrindinių audito įmonių užimamos didžiosios rinkos dalies sutelkimas Didžiojo ketverto rankose yra oligopolija. Iki Arthur Anderson žlugimo veikė penkios tokios įmonės. Dar vienas žlugimas būtų neįsivaizduojamas. EESRK rekomenduoja imtis trumpalaikių veiksmų parengiant likvidavimo planus (angl. living wills), kuriais būtų sušvelnintas galimo įmonių žlugimo neigiamas poveikis. Komitetas mano, kad ilgainiui prireiks pertvarkyti rinką ir siūlo šiuo tikslu kreiptis į valstybių narių, visų pirma Vokietijos, Olandijos ir Jungtinės Karalystės (JK), konkurencijos institucijas su prašymu pareikšti nuomonę dėl šios oligopolijos.

1.6 Europos rinka

Veiksmingos Europos teisės aktų numatyto audito rinkos sukūrimas būtų pageidautinas tikslas, tačiau mokesčių sistemų, teisės aktų ir kalbų skirtumai yra didžiulės kliūtys. Galimas tam tikras racionalizavimas.

1.7 MVĮ skirtų taisyklių supaprastinimas

MVĮ būna įvairių formų ir dydžių. Jeigu yra išorės investicijų ir (arba) didelių bankų suteiktų paskolų ir (arba) svarbių užsakovų ir tiekėjų, kuriems rūpi jų vertės grandinių vientisumas, numatyti daug supaprastinimo galimybių yra sudėtinga.

1.8 Tarptautinis bendradarbiavimas

EESRK mano, kad tarptautinis bendradarbiavimas yra būtinas. Tam reikalingos bendros iniciatyvos su Finansinio stabilumo taryba (FST) ir Didžiuoju dvidešimtuku (G20), tačiau skubiausiai reikia imtis veiksmų su JAV per G8.

1.9 Įmonių valdymas

EESRK apgailestauja, kad Audito politikos žaliojoje knygoje nėra skyriaus apie įmonių valdymą. Ką tik paskelbta nauja žalioji knyga dėl įmonių valdymo (COM (2011) 164 galutinis). Komisija į savo pasiūlymus dėl audito politikos būtinai turi įtraukti pasiūlymus dėl įmonių valdymo. Šie klausimai yra neatsiejami, kai kalbama apie įmonių atskaitomybės teisingumą.

2. Įžanga

2.1 Pagal galiojančius teisės aktus direktorių valdybai tenka atsakomybė vesti įmonės apskaitą ir rodyti tikrą ir teisingą įmonės reikalų padėtį. Didžiosios bendrovės privalo laikytis tarptautinių finansinės atskaitomybės standartų (TFAS) taikymo apskaitos srityje konvencijos. Teisės aktų nustatytų auditorių pareiga – pateikti nuomonę, ar valdyba parodė tikrą ir teisingą padėtį ir ar buvo laikomasi TFAS konvencijos. Valdybos ataskaita ir teisės aktų nustatytų auditorių nuomonė skelbiamos bendrovių metiniame pranešime ir atskaitomybėje. Prieš krizę bankų direktorių parengtuose metiniuose pranešimuose nebuvo pateikta jokio įspėjimo apie artėjančią krizę, o teisės aktų nustatyti auditoriai ir toliau teigė, kad šiuose pranešimuose viskas yra gerai. Pagrindinė krizės pamoka yra ta, kad ši padėtis turi pasikeisti. EESRK nuomone, atliekant šiuos pakeitimus daugiausia dėmesio reikėtų skirti audito arba priežiūros komitetui ir teisės aktų nustatytų auditorių nepriklausomumo apsaugojimui.

2.2 Status quo atsispindi metiniuose pranešimuose paskelbtose direktorių ir teisės aktų nustatytų auditorių ataskaitose. Be to, Komitetas išnagrinėjo Prancūzijos, Vokietijos, Ispanijos ir Jungtinės Karalystės teisės aktų nustatyto audito ataskaitas. Visose valstybėse narėse teisės aktų nustatyti auditoriai daugiausia dėmesio skiria procedūrai ir procesui. Visoje ES teisės aktų nustatyti auditoriai remiasi tarptautinių finansinės atskaitomybės standartų (TFAS) laikymusi. Kai kas šiuo metu reiškia susirūpinimą, kad formali TFAS atitikimo kontrolė nepalieka jokios galimybės įvertinti kai kurių apskaitos ir audito aspektų.

2.3 Išnagrinėjus vienos iš keturių didžiausių audito įmonių audito nuomones Vokietijoje dėl Deutsche Bank, Munich Re ir BMW 2009 m. ataskaitų, inter alia, matyti, kad vertimo į anglų kalbą formuluotės yra beveik vienodos, nors trys įmonės labai skiriasi. Esant tendencijai vartoti stilizuotą tekstą nuo vartotojo nuslepiama audito esmė. Teisės aktų nustatyti auditoriai patvirtina, kad laikytasi tinkamų procedūrų, bet nėra jokių audito aprėpties įrodymų. EESRK nuomone, reikalingi pakeitimai siekiant užtikrinti, kad audito ataskaitose turiniui būtų skiriama daugiau dėmesio nei formai.

2.4 Išorės auditoriai daugiausia remiasi savo klientų vidaus kontrolės sistemomis ir atlikdami auditą daugiausia dėmesio skiria šių sistemų vientisumui. Didesnės įmonės turi oficialias vidaus audito funkcijas, kurios nepriklauso nuo finansų funkcijos ir yra tiesiogiai pavaldžios audito komitetui. Vidaus auditui tenka atsakomybė už vidaus kontrolės sistemų vientisumo tikrinimą. Kai kurios įmonės subrangos pagrindu perduoda vidaus audito funkciją trečiajai šaliai. Tokiais atvejais subrangos pagrindu teikiamų paslaugų niekada neturėtų teikti paskirtoji teisės aktų nustatyta audito įmonė. Audito ar priežiūros komitetas atsakingas ne tik už vidaus audito funkcijos nepriklausomumo užtikrinimą, bet ir už vidaus kontrolės sistemos vientisumą.

2.5 Nors atliekant auditą bus patvirtinta metinėse ataskaitose pateikta finansinė informacija, dėl bendrovės priimtų verslo sprendimų šiuo metu nepateikiama jokios konkrečios nuomonės. Viena iš šios krizės pamokų yra ta, kad direktoriai savo ataskaitose turėtų nustatyti esminę padėtį, įskaitant rizikos vertinimą, ir kad teisės aktų nustatyti auditoriai turėtų užtikrinti tam tikrą šių ataskaitų patikimumo lygį. Todėl teisės aktų nustatyti auditoriai neturėtų konsultuoti savo klientų rizikos vertinimo ir rizikos valdymo klausimais. (2)

2.6 Išnagrinėjus dabartinės atskaitomybės akcininkams ir suinteresuotiesiems subjektams sistemos trūkumus bei trikdžius ir ypač atsižvelgiant į tam tikrų bankų likimą įsivyravus krizei, plačiai pritariama pasiūlymui išplėsti audito ar priežiūros komiteto funkciją. Pavyzdžiui, Jungtinės Karalystės finansinės atskaitomybės taryba atskaitomybės reformą pasiūlė pagrįsti šiais principais:

— aukštesnės kokybės pasakojamojo pobūdžio atskaitomybė, visų pirma verslo strategijos ir rizikos valdymo klausimais,

— platesnis audito komitetų svarbos pripažinimas, taigi, didesnis dėmesys jų indėliui į finansinės atskaitomybės vientisumą,

— didesnis audito komitetų atliekamų pareigų, susijusių su metinės ataskaitos vientisumu, įskaitant išorės auditorių priežiūrą, skaidrumas,

— išsamesnės informacijos apie audito procesą teikimas tiek audito komitetams, tiek investuotojams, ir auditoriaus pareigų išplėtimas,

— didesnis metinių ataskaitų prieinamumas naudojant technologijas.

2.7 EESRK šiems principams pritaria. Padariniai būtų tokie:

1. Direktoriams reikės išsamiau apibūdinti veiksmus, kurių jie imasi tam, kad užtikrintų informacijos, kuria pagrįstas įmonės vadovybės ir direktorių vykdomas įmonės valdymas, patikimumą, ir tam, kad būtų užtikrintas didesnis verslo veiklos bei visos susijusios rizikos skaidrumas.

2. Teisės aktų nustatytiems auditoriams reikės pateikti ataskaitą, į kurią būtų įtrauktas skirsnis apie audito komiteto ataskaitos išsamumą ir pagrįstumą ir būtų nustatyti visi metinėje ataskaitoje nurodyti klausimai, kurie, teisės aktų nustatytų auditorių nuomone, yra neteisingi ar neatitinka informacijos, pateiktos finansinėse ataskaitose ar gautos jiems atliekant auditą.

3. Didėjanti audito ar priežiūros komitetų galia iš vadovybės ir teisės aktų nustatytų auditorių reikalaujant atsiskaityti turėtų būti sustiprinta užtikrinant didesnį skaidrumą šiems komitetams teikiant išsamesnes ataskaitas, kuriose visų pirma būtų paaiškinta, kaip jie atliko savo pareigas, susijusias su metinės ataskaitos vientisumu, ir kiti jų kompetencijos aspektai, kaip antai jų atliekama išorės audito proceso ir teisės aktų nustatytų auditorių skyrimo priežiūra.

2.8 2006 m. ES direktyvoje dėl teisės aktų nustatyto audito dėl audito komitetų pateikiami šie nurodymai:

Visuomenės intereso įmonės turi turėti audito komitetą. Valstybės narės nustato, ar audito komitetas turi būti sudarytas iš audituojamo subjekto nevadovaujančių administracijos ir (arba) iš priežiūros organo narių, ir (arba) iš audituojamo subjekto visuotinio akcininkų susirinkimo paskirtų narių. Bent jau vienas audito komiteto narys yra nepriklausomas ir turi apskaitos ir (arba) audito vykdymo patirties.

Nepažeisdamas administravimo, valdymo arba priežiūros organų arba kitų narių, kuriuos paskyrė visuotinis audituojamos įmonės akcininkų susirinkimas, atsakomybės, audito komitetas, inter alia, stebi:

1. finansinės atskaitomybės procesą;

2. įmonės vidaus kontrolės veiksmingumą ir, kai taikoma, vidaus audito bei rizikos valdymo sistemas;

3. metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės teisės aktų nustatytą auditą.

2.8.1 EESRK mano, kad, siekiant įgyvendinti 2.8 ir 2.9 punktuose išsamiai apibūdintus principus ir nurodymus, šios taisyklės, išsaugant galiojančias bendro sprendimo taisykles, turi būti pakeistos ir turi būti reikalaujama, kad dauguma komiteto narių ir komiteto pirmininkas būtų nepriklausomi.

2.8.2 Paprastas reikalavimas turėti apskaitos ir (arba) auditavimo patirties yra nepakankamas. Kai kurių Komiteto narių patirtis turi būti tinkama atsižvelgiant į susijusios įmonės veiklos sektoriaus, ypač bankų sektoriaus, ypatumus.

2.8.3 EESRK mano, kad audito ar priežiūros komitetas turėtų ne tik stebėti šių procesų vientisumą, bet ir iš esmės prisiimti už tai atsakomybę pagal 2.6 ir 2.7 punktuose išsamiai apibūdintus principus ir nurodymus.

2.9 Jeigu sutarta, kad už ataskaitas atsakingi direktoriai, reikėtų apsvarstyti direktorių funkcijas ir pareigas, susijusias su ataskaitų teisingumu. Pavyzdžiui, direktoriai patvirtina atlikę visus būtinus tyrimus, kad galėtų ramia sąžine pagrįsti ataskaitas. Ar mes galime tikėti, kad bankų valdybos atliko būtinus tyrimus prieškriziniu laikotarpiu? Ar jie turėjo kokį nors supratimą apie savo likvidumo riziką, prastą su hipoteka susijusio turto kokybę ir paskolų portfeliams būdingą riziką? Ateityje bankai ir kitos bendrovės turės užtikrinti, kad į valdybą paskirti nepriklausomi direktoriai turėtų tinkamų įgūdžių ir geriau suprastų savo vaidmenį bei pareigas.

2.10 Norint sėkmingai įgyvendinti 2.6 punkte išsamiai apibūdintus principus, įmonių valdymą reikės peržiūrėti išsamiau. Ypač svarbu suderinti žaliųjų knygų dėl įmonių valdymo ir dėl audito politikos išvadas, kad neliktų jokių spragų.

2.11 Apibendrinant reikia pasakyti, kad direktoriai atsako už tikrą ir teisingą įmonės padėties pristatymą, o teisės aktų nustatyti auditoriai turi būti tikri, kad pristatyta tikra ir teisinga padėtis. Atsakomybės apribojimas yra išskirtinė akcinių bendrovių privilegija. Teisės aktų nustatytas auditas turi užtikrinti, kad šia privilegija nebūtų piktnaudžiaujama. Akcininkai, obligacijų turėtojai, bankininkai ir kiti kreditoriai turi tiesioginių finansinių įsipareigojimų. Jie tiesiogiai priklauso nuo finansinių ataskaitų teisingumo. Kitų suinteresuotųjų subjektų – darbuotojų, klientų ar tiekėjų – pragyvenimas priklauso nuo įmonės vykdomos veiklos tąsos. Ištikus bankų krizei, teisės aktų nustatyti auditoriai, kaip ir kiti atsakingi subjektai, neatliko savo funkcijų. Auditas negali būti atleistas nuo reformos ir priežiūros priemonių, taikomų kituose finansų sistemos segmentuose. Status quo nėra tinkama alternatyva.

3. Klausimai

3.1 Įžanga

1) Ar turite bendro pobūdžio pastabų dėl šios žaliosios knygos požiūrio ir tikslų? Atsakymą rasite šios nuomonės 1 punkte.

2) Ar manote, kad reikia geriau apibrėžti visuomeninį audito vaidmenį vertinant finansinių ataskaitų teisingumą? Finansinių ataskaitų teisingumas yra būtinas visuomenei, kuri iš esmės priklauso nuo ribotos atsakomybės akcinių bendrovių veiklos rinkos ekonomikoje rezultatų. Visuomenei svarbu, kad šios bendrovės išliktų ir klestėtų. Nuo to priklauso daugybė įvairiausių interesų: akcininkai, obligacijų turėtojai, bankai ir kiti kreditoriai priklauso nuo finansinių ataskaitų, kad galėtų spręsti apie savo investicijų ir paslaugų saugumą; darbuotojai pagal finansines ataskaitas sprendžia apie savo darbo vietų ir atlyginimų saugumą; kiti suinteresuotieji subjektai pagal šias finansines ataskaitas sprendžia apie įmonės, kaip darbdavio, saugumą; vietos bendruomenės ir vietos bei nacionalinės valdžios institucijos, remdamosi šiomis ataskaitomis, vertina įmonės indėlį į bendrą turtą ir jos pajėgumą mokėti mokesčius. Be šių samprotavimų, bankai ir kitos kredito institucijos atlieka pagrindinį vaidmenį užtikrinant rinkos ekonomikos veikimą. Finansų krizės metu bankai neatliko savo pareigos užtikrinti kapitalo apyvartą ekonomikoje. Todėl pagrįstai buvo suabejota prieš krizę pateiktų finansinių ataskaitų teisingumu. Tikros ir teisingos finansinės ataskaitos yra Europos Sąjungos politinės, socialinės ir ekonominės struktūros pagrindas. Teisės aktų nustatytą auditą atliekančios įmonės yra atsakingos už visuomenės interesų apsaugą.

3) Ar manote, kad galima labiau pakelti bendrą audito kokybės lygį? Taip. Audito ataskaitos nėra vertingos. Jose neatsispindi teisės aktų nustatytų auditorių atliktas darbas. Įvedus TFAS, atskaitomybės auditas gali būti mažiau reikšmingas, ypač bankų atveju.

3.2 Auditoriaus vaidmuo

4) Ar manote, kad auditas turėtų užtikrinti, kad įmonės finansinė būklė yra gera? Ar auditas tinka tokiam tikslui? Esant dabartinei padėčiai, auditas tokiam tikslui netinka. Sėkminga įmonės finansinė būklė yra jos verslo modelio atsparumo funkcija. Šio modelio išbandymas iš esmės yra įstaigų ir analitikų, o ne teisės aktų nustatytų auditorių vaidmuo. Net ir tokiu atveju būtini pakeitimai. Savo ataskaitose direktoriai turi skaidriau nurodyti bendrovės faktinę būklę. Šios atskleidžiamos informacijos išorės užtikrinimas galėtų būti viena iš teisės aktų nustatytų auditorių funkcijų. Šiam tikslui jiems prireiks konkrečių žinių apie sektoriams būdingą riziką, kurių, pasirodo, trūko, kadangi bankų turto klausimas darėsi vis sudėtingesnis. Esant tokioms aplinkybėms, reikėtų pateikti ir atlikto įvertinimo paaiškinimą, patvirtinantį veiklos tęstinumą.

5) Ar siekiant sumažinti nepateisintus lūkesčius ir išaiškinti audito vaidmenį reikėtų vartotojams geriau paaiškinti taikomą audito metodiką? Taip. Teisės aktų nustatyti auditoriai ataskaitoje ir apskaitoje rengia trumpus pranešimus, tačiau jie orientuoti į procesą ir visiškai neatspindi jų pačių išvadų, rūpimų klausimų ar vertinimų. Reikia paaiškinti ne tik metodiką. Direktoriai turi paaiškinti savo vertinimus ir sprendimus, o teisės aktų nustatyti auditoriai savo ruožtu turėtų paaiškinti procesą, kuriuo remdamiesi jie daro išvadą, kad apskaita atspindi tikrą ir teisingą padėtį. Šiuo atveju svarbu užtikrinti, kad teisės aktų nustatyti auditoriai vėl nevartotų išgrynintos kalbos.

6) Ar reikėtų daugiau laikytis profesinio skepticizmo principo? Kaip būtų galima tai pasiekti? Profesinį skepticizmą galima sustiprinti mokymu, su auditu nesusijusia patirtimi, audito išvadų tarpusavio vertinimu ir audito partnerių vadovavimu. Be to, dėl didesnio skaidrumo, kurio reikalaujama iš auditorių pagal 2 skirsnyje pateiktus pasiūlymus, iš teisės aktų nustatytų auditorių bus reikalaujama profesiniu skepticizmu naudotis griežčiau negu iki šiol. Kiekvienoje valstybėje narėje įkūrus profesinę drausminę organizaciją, būtų sustiprintas skepticizmas. Profesinį skepticizmą dar labiau sustiprintų ekonominė nepriklausomybė. Audito klientams teikiamas įvairias ne audito paslaugas turėtų tikrinti ir kritiškai įvertinti audito ar priežiūros komitetas, kad apribotų bet kokį interesų konfliktą tarp reikalingo naudojimosi profesiniu skepticizmu ir svarbių pajamų šaltinių išsaugojimu. Be to, skepticizmas gali būti sustiprintas ir tuo atveju, jei privalomi konkursai (18 klausimas) sumažins galimybę audito bendrovei išsaugoti įgaliojimus ilgą laikotarpį..

7) Ar reikėtų bandyti pakeisti neigiamą požiūrį, susijusį su sąlygomis audito išvadose? Jeigu taip, kaip tai padaryti? Akcininkai ir suinteresuotieji subjektai turėtų susirūpinti, jeigu auditoriams dėl direktorių ataskaitos reikia padaryti sąlyginę išvadą. Tačiau didesnis direktorių ir (arba) audito ar priežiūros komiteto atskaitomybės skaidrumas gali suteikti akcininkams daugiau aiškumo dėl priežasčių, paskatinusių teisės aktų nustatytą auditorių priimti sąlyginę audito išvadą. Bankų atveju sąlyginė išvada gali sukelti pasitikėjimo krizę su galimais sisteminiais padariniais. Todėl apie bet kokį teisės aktų nustatytų auditorių išreikštą susirūpinimą turi būti kuo greičiau pranešta reguliavimo ir priežiūros institucijoms, kad galimos problemos nedelsiant būtų išspręstos.

8) Kokia papildoma informacija turėtų būti pateikiama išorės suinteresuotiesiems subjektams ir kaip? Teisės aktų nustatyti auditoriai yra atsakingi akcininkams, darbuotojams ir kitiems suinteresuotiesiems subjektams. Suinteresuotiesiems subjektams jie atskirai neatsiskaito. Bendrovė atsako už suinteresuotiesiems subjektams teikiamą informaciją. Kaip siūloma 2 skirsnyje, įmonės kontrolės organams, akcininkams, darbuotojams ir kitiems suinteresuotiesiems subjektams informaciją turėtų teikti direktoriai ir teisės aktų nustatyti auditoriai ir turėtų būti užtikrintas didesnis skaidrumas. Be to, EESRK ragina auditorius, bent jau neviešose ataskaitose pateikti tikslesnių nuorodų dėl nustatytos rizikos. Auditoriai turėtų pateikti informaciją, geriau atskleidžiančią esminę, pavojų įmonės būklei keliančią riziką. Tai turėtų apimti galimus rizikos scenarijus, galimą nuostolių dydį ir jų patyrimo tikimybę. Apskaitos principų atžvilgiu, reikėtų skaidriau apibūdinti jų poveikį įmonės turtui finansinei būklei ir pelnui.

9) Ar išorės auditorių, vidaus auditorių ir audito komiteto dialogas yra pakankamas ir reguliarus? Jeigu ne, kaip būtų galima šį bendravimą pagerinti? Iš bankų krizės atrodytų, kad ne visais atvejais buvo palaikomas reguliarus ir pakankamas dialogas, bet daugeliu atvejų jis buvo. Didesnis audito komiteto vaidmuo pagerintų komunikaciją.

10) Ar manote, kad auditoriai turėtų padėti užtikrinti informacijos, kurią bendrovės pateikia įmonių socialinės atsakomybės srityje, patikimumą? Galbūt, tačiau ne anksčiau nei bus priimtas ES lygmens susitarimas dėl atskaitomybės standartų.

11) Ar reikalingas reguliaresnis auditoriaus ir suinteresuotųjų subjektų bendravimas? Ar reikėtų sutrumpinti laiko tarpą tarp metų pabaigos ir audito nuomonės datos? Su suinteresuotaisiais subjektais susiję klausimai aptarti atsakyme į 8 klausimą. Laiko tarpas nėra svarbus.

12) Kokias kitas priemones būtų galima numatyti siekiant padidinti audito vertę? Komisija turėtų dar kartą išnagrinėti TFAS taikymo, ypač bankams, poveikį. Kai kas baiminasi, kad su TFAS susijusias svarbias idėjas, pavyzdžiui, atsargumą ir buhalterinį konservatizmą, pakeitė procedūros ir standartų laikymasis. Akivaizdu, kad apribojant auditorių galimybes priimti pasvertą sprendimą, TFAS teikia mažiau garantijų. TFAS turi ir konkrečių trūkumų, pavyzdžiui, juos taikant negali būti atsižvelgiama į tikėtinus nuostolius. Žodiniai parodymai vykdant JK Lordų rūmų tyrimą dėl audito rinkos koncentracijos parodė, kad itin rimti TFAS trūkumai susiję su bankų auditu (3).

Tarptautiniai audito standartai (TAS)

13) Kokia jūsų nuomonė apie TAS įvedimą ES? Palanki. Tačiau būtina užtikrinti griežtą neutralumą teisinių sistemų atžvilgiu.

14) Ar TAS turėtų būti teisiškai privalomi visoje ES? Jei taip, ar reikėtų taikyti tokį pat patvirtinimo metodą, koks taikomas tvirtinant tarptautinius finansinės atskaitomybės standartus (TFAS)? Ar atsižvelgiant į tai, kad šiuo metu TAS plačiai naudojami ES, juos naudoti reikėtų toliau skatinti neprivalomomis teisinėmis priemonėmis (rekomendacija, elgesio kodeksu)? Taip, galbūt reglamentu.

15) Ar TAS turėtų būti toliau keičiami, kad atitiktų MVĮ ir MVAĮ poreikius? Nebūtinai.

3.3 Audito įmonių valdymas ir nepriklausomumas

16) Ar esama konflikto, jei audituojamas subjektas skiria auditorių ir moka jam atlygį? Kokią alternatyvią tvarką siūlytumėte tokioje situacijoje? Galimas konfliktas, tačiau jis suvaldomas. Pasiūlymai dėl didesnio skaidrumo skiriant ir pakartotinai skiriant teisės aktų nustatytus auditorius pateikiami 2 skirsnyje. Jeigu auditorių skiria įmonė (audito ar priežiūros komitetas ir akcininkai), galima paskirti tokį teisės aktų nustatytą auditorių, kuris konkrečius tos įmonės reikalavimus, pavyzdžiui, dėl verslo sektoriaus išmanymo ir tarptautinio veiklos masto, galės patenkinti geriausiai.

17) Ar trečiosios šalies paskyrimas būtų tam tikrais atvejais pagrįstas? Įprastomis aplinkybėmis – ne. Tačiau toks klausimas galėtų būti keliamas sistemai svarbių institucijų, pavyzdžiui, didelių bankų, atveju. Jei priežiūros pareigūnai palaiko nuolatinius ryšius su teisės aktų nustatytais auditoriais ir sistemai svarbiomis institucijomis ir yra nepatenkinti jų veiklos rezultatais ar nepriklausomumu, šiems pareigūnams turėtų būti suteikta teisė reikalauti, kad ši institucija atliktų pakeitimus. Tai turėtų būti tik sąlyginė teisė, kadangi bendrovė, žinanti priežiūros problemą, veikiausiai norėtų pakeitimus atlikti pati.

18) Ar nepertraukiamos audito įmonių užduoties trukmė turėtų būti ribojama? Jei taip, kokia turėtų būti ilgiausia audito įmonės užduoties trukmė? Atsakydamas į šį klausimą EESRK visų pirma norėtų įspėti, kad reikėtų atlikti griežtą bet kokio pasiūlymo dėl status quo pakeitimo poveikio įvertinimą. Audito grupių ir jų vadovų rotacija ir įprastas valdybos pirmininkų, pagrindinių vykdomųjų direktorių ir vyriausiųjų finansininkų keitimas rodo, kad individualūs santykiai visiškai tinkamai atnaujinami. Įmonių tarpusavio santykių lygmeniu teisės aktų nustatyti auditoriai turi gebėti išsaugoti klientus ir kliento norą išlaikyti auditorių, kuriuo jis yra patenkintas. Dėl šių ilgalaikių santykių gali kilti grėsmė nepriklausomumui ir profesiniam skepticizmui. EESRK nepritaria nepertraukiamos auditorių užduoties ribojimui privaloma rotacija. Tačiau EESRK rekomenduoja, kad didelėms bendrovėms kas šešerius ar aštuonerius metus skelbti privalomą konkursą dėl audito sutarties. Kvietimas dalyvauti konkurse turėtų būti išsiųstas bent vienai Didžiajam ketvertui nepriklausančiai įmonei. Dėl to nebūtinai reikės pakeisti teisės aktų nustatytą auditorių, tačiau procedūra turi būti skaidri. Audito komitetas turėtų paaiškinti, kokiu pagrindu rengiamas konkursas, ir pagrįsti savo sprendimą. Be to, šiuo klausimu reikėtų surengti susitikimą su pagrindiniais akcininkais.

19) Ar audito įmonėms turėtų būti draudžiama teikti ne audito paslaugas? Ar toks draudimas turėtų būti taikomas visoms įmonėms ir jų klientams, ar tai turėtų būti daroma tik tam tikrų tipų įstaigų, kaip antai sisteminių finansų įstaigų, atveju? Teisės aktų nustatyto audito įmonėms, teikiančioms ne audito paslaugas kitoms nei jų audituojami klientai įmonėms, neturėtų būti taikoma jokių apribojimų, bet audituojamiems klientams tokios paslaugos turėtų būti teikiamos tik audito ar priežiūros komitetui aiškiai sutikus. Kad būtų padidintas didelių bendrovių teisės aktų nustatyto audito nepriklausomumas, teisės aktų nustatyti auditoriai neturėtų konsultuoti klientų rizikos klausimais ir neturėtų būti vidaus auditoriais. Konsultacijos mokesčių klausimais turi būti ribojamos visais atvejais, kai gali kilti esminis interesų konfliktas. Apskritai ne audito paslaugos apima arba konsultacijas, arba apskaitą. Konsultacijos mažiau nei apskaita gali sukelti interesų konfliktą dėl teisės aktų nustatyto audito. Visoms teisės aktų nustatytų auditorių teikiamoms ne audito paslaugoms turėtų būti reikalingas audito komitetų pritarimas, kad būtų išvengta interesų konflikto. Be to, komitetai turėtų išsiaiškinti visą šių ne audito paslaugų vertę ir šią sumą skelbti metinėje ataskaitoje. MVĮ atveju reikėtų numatyti lankstesnę tvarką. MVĮ būna įvairių formų ir dydžių. Daugeliu atvejų būtų tikslinga, kad teisės aktų nustatytą auditą atliekanti įmonė teiktų konsultacijas mokesčių ir rizikos klausimais.

20) Ar didžiausias mokesčio, kurį audito įmonė gali gauti iš vieno kliento, lygis turėtų būti reguliuojamas? Į šį klausimą galima atsakyti tik atsižvelgiant į kiekvienos audito įmonės bendras pajamas nacionaliniu lygmeniu. Šiuo metu taikoma vienam klientui tenkanti 15 proc. visų nacionalinės įmonės pajamų iš mokesčių riba, nustatyta Buhalterių tarptautinių etikos standartų valdybos (angl. IESBA) etikos kodekse, yra praktiška, nes pagal ją pripažįstama, kad audito mokesčiai yra susiję su audituojamos įmonės masto ir sudėtingumo funkcija. Klientai nuolat siekia sumažinti šiuos mokesčius. Mokesčius, mokamus audito įmonei už ne audito darbą, reikėtų nurodyti atskirai.

21) Ar reikia įvesti naujas taisykles, susijusias su audito įmonių finansinių ataskaitų skaidrumu? Taip, bet šiose taisyklėse reikia pripažinti, kad Didžiojo ketverto tinklai apima atskiras nacionalines įmones, o nėra vienas subjektas. Audito įmonės, kaip ir jų audituojamos bendrovės, turėtų skelbti finansines ataskaitas.

22) Kokias tolesnes priemones būtų galima numatyti audito įmonių valdymo srityje siekiant padidinti auditorių nepriklausomumą? Kai kuriose jurisdikcijose auditoriai pateikia oficialų metinį nepriklausomumo patvirtinimą. Vienoje valstybėje narėje jie laikosi audito įmonėms nustatyto valdymo kodekso. Kilus interesų konfliktui, jie privalo atsisakyti vienos ar kitos užduoties. Be to, audito įmonės turėtų įdarbinti nepriklausomus direktorius ir patarėjus.

23) Ar reikėtų panagrinėti kitas galimas struktūras, kad audito įmonės galėtų pritraukti kapitalo iš išorės šaltinių? Ribotos atsakomybės partnerystė yra patraukli audito įmonių struktūra. Palyginti galima su kredito reitingų agentūrų akcinės bendrovės struktūra, kuri neabejotinai buvo tam tikru mastu susijusi su pražūtingais sprendimais dėl reitingų, dėl kurių kilo finansų krizė. Jeigu valstybių narių teismuose nebūtų neribotos atsakomybės grėsmės, partnerystės struktūra turėtų būti pakankamai tvirta. Tačiau jei kitos steigimo formos padeda plėsti rinką, jos turėtų būti skatinamos. Atsakomybės apribojimas galėtų turėti dvigubą naudą: pritraukti naują kapitalą ir paskatinti vidutinio dydžio audito įmones primygtinai siūlytis sudaryti sutartis su didelėmis įmonėmis.

24) Ar pritariate pasiūlymui dėl grupių auditorių? Ar turite kitų idėjų šiuo klausimu? Grupių auditoriai neabejotinai turėtų turėti būtinus įgaliojimus ir prieigą, kad galėtų visiškai įvykdyti savo įsipareigojimus grupių akcininkams.

3.4 Priežiūra

25) Kokias priemones reikėtų numatyti siekiant dar padidinti audito įmonių priežiūros ES lygmeniu integraciją ir paskatinti bendradarbiavimą šioje srityje? Audito įmonių standartų, pasų ir tarptautinių tinklų klausimams būdingas tarptautinis aspektas. Tačiau teisės aktų nustatytą auditą vykdančios įmonės veikia kaip nacionalinės bendrovės ir joms taikoma valstybių narių priežiūra. EESRK pritaria minčiai sukurti priežiūros institucijų kolegiją, susijusią su nauja ES finansų priežiūros sistema.

26) Kaip pasiekti, kad didelių į biržos sąrašus įtrauktų bendrovių auditorius ir reguliavimo institucija daugiau konsultuotųsi ir bendrautų? Tam tikri teisės aktų nustatyti reikalavimai jau yra, nors yra pagrindo teigti, kad keletą metų iki krizės teisės aktų nustatytų auditorių ir priežiūros pareigūnų dialogas kai kuriose valstybėse narėse buvo nutrūkęs. EESRK rekomenduoja naujajai Europos bankininkystės institucijai apibrėžti su bankininkyste susijusius konkrečius reikalavimus. Be to, reguliavimo institucijos atsakingais už bendravimą su jomis turėtų laikyti pirmininką ir valdybą ir turėtų numatyti sankcijas, kurios būtų taikomos, jeigu įmonė nepateiktų informacijos pagrindiniais klausimais.

3.5 Koncentracija ir rinkos struktūra

27) Ar dabartinė audito rinkos struktūra galėtų kelti sisteminę riziką? Manome, kad rinkos sutrikimo rizika yra reali. Mes nemanome, kad kurios nors vienos teisės aktų nustatyto audito įmonės žlugimas keltų rinkai sisteminę riziką. Tačiau nepriklausomumo ir rinkos požiūriu nepriimtina, kad dominuojančią padėtį užimtų tik trys įmonės. Pastarojo meto finansų ir ekonomikos krizė parodė, kad rizikos valdymo srityje reikia apsisaugoti nuo visų galimų atvejų.

28) Ar manote, kad nustačius privalomą reikalavimą suformuoti audito įmonių konsorciumą, kuriam turėtų priklausyti bent viena mažesnė nesisteminė audito įmonė, būtų galima padidinti audito rinkos dinamiškumą ir sudaryti sąlygas mažosioms ir vidutinėms įmonėms aktyviau dalyvauti didelių bendrovių audito rinkos segmente? Pagal Prancūzijos teisės aktus reikalaujama, kad bendrovės būtų audituojamos bent dviejų įmonių konsorciumo. Panašios taisyklės buvo taikomos Danijoje, tačiau nuspręsta, kad jos nebereikalingos. Prancūzijoje nuo 1966 m. tokia tvarka taikoma į biržos sąrašus įtrauktoms bendrovėms. Ji pradėta taikyti bendrovėms, privalančioms skelbti konsoliduotą finansinę atskaitomybę nuo 1984 m., kai Anglijos ir Amerikos audito įmonės sparčiai didino savo rinkos dalį. Tam tikra prasme ši politika buvo sėkminga. 2006 m. atliktas 468 Prancūzijos bendrovių tyrimas (4), paremtas 2003 m. duomenimis, rodo, kad 54 bendroves auditavo dvi Didžiajam ketvertui priklausančios audito įmonės, 241 (51.5 proc.) – viena iš Didžiojo ketverto įmonių ir viena Prancūzijos įmonė, o likusias 173 – įvairios didelės ir mažos Prancūzijos įmonės. Prancūzijos audito rinkos padėtis priklauso ne tik nuo teisėkūros veiksmų. Įmonių nuosavybė Prancūzijoje kur kas labiau koncentruota nei anglosaksų šalyse ir tai turi įtakos audito reikalavimams. Pavyzdžiui, didžiausiam investuotojui priklauso 25 proc. ar daugiau nei 73 proc. Prancūzijos bendrovių. Pagrindinės savininkų grupės yra kitos bendrovės (34 proc.), nuosavybės turinčios šeimos (25 proc.) ir visuomenė (21 proc.), o tarptautiniams investuotojams priklauso tik 8.5 proc. Atlikus tyrimą paaiškėjo, kad į Didžiajam ketvertui priklausančias audito įmones dažniau kreipiamasi tuo atveju, kai nuosavybės struktūra mažiau sutelkta vieno stambaus savininko rankose ir yra daugiau tarptautinių ir viešųjų investuotojų. Didžiojo ketverto auditorių paslaugomis mažiau naudojamasi tada, kai didelė dalis akcijų yra šeimos nuosavybė. Be to, vienos iš keturių didžiųjų audito įmonių dalyvavimas labiau tikėtinas tada, kai yra daugiau institucinių investuotojų (bankai ir pensijų fondai). Svarbu pažymėti, kad kai kurie iš šių nuosavybei būdingų požymių, pasirodo, susiję ir su kreipimusi veikiau į dvi nei į vieną Didžiojo ketverto įmonių. Atsižvelgiant į šį nuosavybės ir audito ryšį, šie teiginiai leidžia manyti, kad neatsargu daryti išvadą, jog Prancūzijoje teisinė aplinka yra vienintelis nacionalinės audito rinkos struktūrą lemiantis veiksnys. Taigi, reikėtų atkreipti dėmesį, kad priešingai negu siūlo Komisija, pagal Prancūzijos teisėkūrą bendro audito atveju nėra privaloma susieti „mažą“ audito įmonę su „didele“ audito įmone. Kaip Komisija pripažino, vykstant konsultacijoms dėl žaliosios knygos gauta įvairių atsakymų šiuo klausimu, visų pirma, ar bendras auditas pagerintų atskaitomybę, ar padidintų biurokratiją ir sąnaudas. „Atsakant į klausimą reikia pasakyti, kad bendras auditas padidintų mažesnių įmonių dalyvavimą didžiųjų bendrovių rinkoje. Svarstant, ar tai iš tikrųjų sumažintų koncentraciją ir per kokį laikotarpį, EESRK prašo Komisijos prieš darant bet kokią išvadą šiuo klausimu atlikti išsamų poveikio įvertinimą. EESRK mano, kad konkurencijos teisės aktai gali būti papildomas būdas spręsti oligopolijos klausimą.“

29) Ar sutinkate, kad siekiant tobulinti audito rinkų struktūrą reikėtų nustatyti privalomą rotacijos ir naujo konkurso reikalavimą praėjus tam tikram nustatytam laikotarpiui? Kokia turėtų būti to laikotarpio trukmė? EESRK nepritaria privalomai rotacijai. Dėl privalomo naujo konkurso žr. mūsų atsakymą į 18 klausimą.

30) Kaip reikėtų spręsti šališkumo, susijusio su Didžiuoju ketvertu, problemą? EESRK pritaria bet kokio dirbtinio šališkumo dėl Didžiojo ketverto įmonių, kaip antai sutartyse su bankais nustatytų sąlygų, panaikinimui. Privalomas užduočių skyrimas tik Didžiajam ketvertui turi būti uždraustas. Komisija galėtų apsvarstyti galimybę nustatyti sistemą, pagal kurią būtų sertifikuojama kitos eilės audito įmonių kompetencija atlikti didelių įmonių auditą.

31) Ar sutinkate, kad nenumatytų atvejų planai, įskaitant likvidavimo planus, galėtų padėti išspręsti sisteminės rizikos ir įmonės žlugimo rizikos problemas? Nenumatytų atvejų planai turėtų būti sudaryti ir dėl audito įmonių, ir dėl nacionalinių reguliavimo institucijų. Audito įmonės yra tarptautiniai tinklai. Geriausia strategija būtų sutelkti dėmesį į pastangas neleisti nemokumui plisti už valstybės narės ribų ir kartu išlaikyti likusios tinklo dalies vientisumą. Likvidavimo planai būtų pagrindinis ribojimo strategijos elementas. Teikiant išankstinius įspėjimus apie galimas problemas būtų palengvintas nenumatytų atvejų planų įgyvendinimas.

32) Ar bendro pobūdžio priežastys, kurios pastaruosius du dešimtmečius skatino konsoliduoti dideles audito įmones (t. y. galimybė veikti tarptautiniu mastu, sinergija), tebėra aktualios? Kokiomis aplinkybėmis būtų galima numatyti iš pagrindų keisti tendencijas? Kaip paaiškinta atsakyme į 18 klausimą, EESRK tvirtai laikosi pozicijos, kad prieš numatant bet kokius veiksmus šioje srityje būtina atlikti išsamų poveikio įvertinimą. Gali būti, kad pasaulyje iškilus Azijos supervalstybėms, jų audito įmonės seks paskui savo klientus. Bet kokiai vyriausybės iniciatyvai paskatinti pokyčius audito rinkoje reikėtų numatyti 20 metų laikotarpį. Be to, reikėtų rimtai apsvarstyti galimą neigiamą nenumatytų padarinių dėsnio poveikį. Numatyti visišką tendencijų pakeitimą sudėtinga, tačiau svarbu audito rinkoje vykdyti konkurencijos teisės aktus. EESRK palankiai vertintų šio klausimo perdavimą valstybių narių, visų pirma Vokietijos, Nyderlandų ir JK, konkurencijos institucijoms. Konkurencijos institucijos taip pat turėtų atidžiai išnagrinėti visus pasiūlymus dėl Didžiojo ketverto įmonių įsigijimo.

3.6 Europos rinkos kūrimas

33) Koks, jūsų nuomone, geriausias būdas padidinti tarpvalstybinį profesionalių auditorių judumą? Reglamentų ir taikomų teisės aktų suderinimas būtų atspirties taškas. Taip pat būtų naudinga įvesti TAS. Mokesčių sistemų, teisės aktų ir kalbų skirtumai 27 valstybėse narėse, be abejonės, yra kliūtis tikram tarpvalstybiniam judumui.

34) Ar pritariate „maksimalaus suderinimo“ ir bendro Europos paso auditoriams ir audito įmonėms idėjai? Ar manote, kad šiuos principus reikėtų taikyti ir mažesnėms įmonėms? Taip, bet mes neturėtume nepaisyti susijusių sunkumų. Būtų galima turėti Europos auditoriaus pasą privalomos finansinės atskaitomybės, atitinkančios TFAS, srityje. Todėl sprendimas, kuriam auditoriui ar teisės aktų nustatyto audito įmonei gali būti išduotas toks pasas, turi būti pagrįstas tuo, ar audito įmonė gali vykdyti arba vykdys TFAS finansinių ataskaitų auditą.

3.7 Supaprastinimas. Mažosios ir vidutinės įmonės ir mažosios ir vidutinės audito įmonės

35) Ar pritartumėte tam, kad MVĮ finansinių ataskaitų atveju vietoj teisės aktų nustatyto audito būtų teikiama žemesnio lygio nei auditas paslauga – vadinamasis ribotas auditas arba teisės aktų nustatyta peržiūra? Ar tokia paslauga turėtų būti teikiama, jeigu ataskaitas parengė tinkamai kvalifikuotas (vidaus arba išorės) buhalteris? MVĮ būna įvairių formų ir dydžių. Jeigu yra išorės investicijų ir (arba) didelių bankų suteiktų paskolų ir (arba) svarbių užsakovų ir tiekėjų, kuriems rūpi jų vertės grandinių vientisumas, numatyti daug supaprastinimo galimybių yra sudėtinga. Atestuoto buhalterio darbas galėtų būti tinkamas finansiškai savarankiškai labai mažai įmonei.

36) Ar svarstant galimybę ateityje uždrausti teikti ne audito paslaugas reikėtų numatyti išimtis tuo atveju, kai paslaugos teikiamos MVĮ klientams? Taip, bet tokį uždraudimą dar reikia pagrįsti.

37) Ar „riboto audito“ arba „teisės aktų nustatytos peržiūros“ atveju reikėtų numatyti ne tokias griežtas vidaus kokybės kontrolės ir priežiūros institucijų atliekamos priežiūros taisykles? Gal galėtumėte pateikti pavyzdžių, kaip tai būtų galima įgyvendinti praktiškai? Žr. 35 klausimą. Bet kuriuo atveju mažųjų įmonių auditas yra paprastas.

3.8 Tarptautinis bendradarbiavimas

38) Kokiomis tarptautinio bendradarbiavimo priemonėmis, jūsų nuomone, būtų galima padidinti tarptautiniu mastu veikiančių audito sektoriaus dalyvių priežiūros kokybę? Ryšiai su G20 ir Finansinio stabilumo taryba, tačiau iš pradžių svarbiausia priemonė būtų bendradarbiavimas G8 lygmeniu ypatingą dėmesį skiriant glaudiems ryšiams su JAV reguliavimo įstaigomis.

2011 m. birželio 16 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Staffan NILSSON

(1) OL C 318, 2009 12 23, p. 57.

(2) Rizikos valdymas apima rizikos nustatymą, įvertinimą ir jos prioritetų nustatymą (ISO 31000 apibrėžta kaip teigiamos ar neigiamos su tikslais susijusios abejonės), po kurio imamasi koordinuoto ir racionalaus išteklių naudojimo siekiant sumažinti, stebėti ir kontroliuoti neigiamų įvykių galimybę ir (arba) jų poveikį arba padidinti galimybių realizavimą. Rizikos valdymo strategijos apima rizikos perkėlimą, rizikos išvengimą, neigiamo rizikos poveikio sumažinimą arba dalies ar visų tam tikros rizikos rūšies pasekmių pripažinimą. Šaltinis: Wikipedia.org.

(3) House of Lords, 2011 m. kovo 15 d. ataskaita „Auditors: Market concentration and their role“, 1 tomas, p. 32 http://www.parliament.uk/hleconomicaffairs.

(4) Assessing France’s Joint Audit Requirement: Are Two Heads Better than One? Parengė Jere R. Francis (Misūrio universitetas Kolumbijoje), Chrystelle Richard (Dauphine universitetas Paryžiuje) ir Ann Vanstraelen (Antverpeno ir Mastrichto universitetai).