Komisijos komunikatas Europos parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui - Europos Sąjungos integruotos jūrų politikos tarptautinio lygmens plėtojimas /* KOM/2009/0536 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 2009.10.15 KOM(2009)536 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Europos Sąjungos integruotos jūrų politikos tarptautinio lygmens plėtojimas TURINYS Poreikis ir tikslas 1 1. Pagrindinės ES tarptautinių jūrų reikalų platformos temos 3 2. ES vaidmens daugiašalėse organizacijose didinimas 6 3. Regioninio bendradarbiavimo bendruose jūrų baseinuose užmezgimas 8 4. Dvišalių santykių su pagrindiniais parneriais plėtra 10 ES politikos darbotvarkė 11 Poreikis ir tikslas Darnus vystymasis – vienas svarbiausių ES politikos darbotvarkės klausimų. Siekiant šio tikslo labai svarbus integruotos jūrų politikos (IJP) vaidmuo. Europa – jūrinis žemynas. Įvairiuose mūsų vandenynuose, jūrose ir pakrantėse jau seniai atliekama svarbi jūrinė veikla; jos ekonominis, aplinkos ir socialinis indėlis tebėra labai svarbus. IJP tikslas – skatinti tvarų jūrų ekonomikos ir apskritai pakrančių regionų augimą gerinant įvairių sektorių politikos koordinavimą ir numatant kompleksines priemones. Tokiu būdu galėsime numatyti integruotus jūrų srities problemų sprendimus. Tačiau, kad IJP būtų sėkmingai įgyvendinama, ši politika negali būti įgyvendinama tik Europos lygmeniu. Jūrų ekosistemos ir jūrų ekonomika peržengia valstybių sienas. Įgyvendinant IJP negalima neatsižvelgti į tai, kas vyksta už Europos sienų. Iš tiesų daugumą aktualiausių problemų, kurias reikia spręsti taikant integruotą metodą, galima išspręsti tik glaudžiai bendradarbiaujant tarptautiniu lygmeniu. Tokiu būdu galima išspręsti ir visuotinius klausimus, tokius kaip klimato kaita, biologinės įvairovės mažėjimas, tausus jūrų išteklių naudojimas, sąžininga konkurencija jūrų transporto ir laivų statybos srityse ir gerų darbo tuose sektoriuose sąlygų sudarymas, ir regioninius klausimus, pavyzdžiui, būtinybė apsaugoti aplinką nuo tam tikros jūrinės veiklos poveikio Viduržemio ar Baltijos jūrose. Abiem atvejais aišku, kad ES šiuos klausimus turi spręsti su tarptautiniais partneriais. Iš tiesų, kadangi ES vaidmuo yra svarbus pasaulyje ir ji yra regioninė partnerė, ji turi imtis veiksmų ir netgi vadovaujamo vaidmens sprendžiant jūrų srities problemas. Su ES valstybių regioninėmis jūromis susijusių problemų srityje Komisija komunikatuose jau pateikė veiksmų, kurių reikia imtis, viziją arba tai padarys netrukus. Šis regioninis metodas taikomas atsižvelgiant į Europos Vadovų Tarybos prašymą Komisijai toliau rengiant IJP darbotvarkę atsižvelgti į regioninius ypatumus. Šis regioninis metodas papildomas šiuo komunikatu, kuriame nagrinėjama, kaip IJP įgyvendinimas turėtų būti išplėstas tarptautiniu lygmeniu. Juo numatoma sukurti ES sistemą visuotiniam integruotam metodui taikyti jūrų reikalų srityje. Komunikate nurodomi būdai, kaip turėtų būti padidintas ES, kaip tarptautiniu lygmeniu svarbaus jūrų reikalų subjekto, autoritetas daugiašaliu lygmeniu. Tai taip pat palengvintų regioninį bendradarbiavimą su jūriniais kaimynais, kurių jūrų baseinai yra bendri su Europos Sąjungos, ir padėtų vystyti glaudesnius dvišalius santykius su pagrindiniais partneriais. Veiksmai, kurių bus imamasi tarptautiniu lygmeniu įgyvendinant Europos Sąjungos IJP, atitiks bendrą ES išorinių santykių politiką ir vystymosi politiką. PAGRINDINėS ES TARPTAUTINIų JūRų REIKALų PLATFORMOS TEMOS 2002 m. Johanesburge vykusiame Pasauliniame aukščiausio lygio susitikime darnaus vystymosi klausimais nustatyti plataus užmojo visuotiniai tikslai atkurti gerą vandenynų ekologinę būklę ir optimalų produktyvumą. Šiems tikslams pasiekti numatyta integruoto ekosistemomis grindžiamo vandenynų ir pakrančių valdymo programa, kuria siekiama mažinti jūrų biologinės įvairovės mažėjimą, nustatyti saugomų jūrų rajonų tinklus ir atkurti gerą pasaulio žuvų išteklių biologinę būklę. Siekiant pastarojo tikslo dėmesys skiriamas ir kovai su neteisėta, nedeklaruojama ir nereglamentuojama (NNN) žvejyba, žvejybos pajėgumų mažinimui, kai to reikia, ir didžiausio tausią žvejybą užtikrinančio sužvejotų žuvų kiekio užtikrinimui iki 2015 m. ES padarė didelę pažangą siekdama daugelio šių tikslų ir yra pasiryžusi pasiekti juos visus. Tačiau kai kuriose šių sričių ne tik reikia dar daug nuveikti, bet pastaraisiais metais išryškėjo tam tikros problemos – vienos ilgalaikės, pavyzdžiui, klimato kaita, kitos pavienės, pavyzdžiui, piratavimas. ES yra pasiryžusi padėti kurti tarptautinės bendruomenės gebėjimus spręsti ir esamus, ir būsimus jūrų srities sunkumus. Teisinės valstybės principais grindžiamas tarptautinis valdymas Spartėjant globalizacijai, didėja jos poveikis mūsų planetos jūrų ekosistemoms. Kad įveiktume su tuo susijusius sunkumus, dabar labiau nei bet kada anksčiau reikia nustatyti aiškias taisykles, jas pateikti partneriams ir įgyvendinti. 1982 m. JT Jūrų teisės konvencija (JTJTK, angl. UNCLOS) tebėra pagrindinis šios srities dokumentas, kurį papildo JT susitarimas dėl žuvų išteklių žuvininkystės srityje. Tačiau, nepaisydamos nuolatinių tarptautinės bendruomenės, visų pirma JT Generalinės Asamblėjos, raginimų (dviejų jos metinių rezoliucijų), kai kurios šalys dar nėra tapusios šių susitarimų šalimis ir jų neįgyvendina. ES turėtų siekti tikros pažangos šioje srityje, nes geriausias būdas pasiekti rezultatų – veiksmai pasauliniu lygmeniu. Ji taip pat turėtų teikti pagalbą besivystančioms šalims ir taip pasirūpinti, kad jos neatsiliktų tik dėl to, kad neturi reikiamų priemonių. Visuotinė narystė JTJTK turėtų būti ES prioritetas. Šią poziciją reikėtų propaguoti dialogu su konvencijos dar nepasirašiusiomis šalimis. ES ir toliau rems JT pastangas užtikrinti, kad šalys partnerės ratifikuotų JTJTK bei kitus svarbius jūrų srities tarptautinius susitarimus ir kad būtų tinkamai sugriežtintos atitinkamos tarptautinės stebėsenos bei vykdymo užtikrinimo priemonės. Todėl dalyvaudama atitinkamose dvišalėse derybose ir sudarydama susitarimus ES rekomenduos ir skatins ratifikuoti šiuos svarbius susitarimus bei juos įgyvendinti. Politikos projektuose, pavyzdžiui, 2015 m., kaip numatyta, atnaujinant bendrąją lengvatų sistemą, daugiau dėmesio reikėtų skirti tarptautiniam jūrų valdymui. ES taip pat turėtų skatinti geriau pasinaudoti pagal JTJTK įsteigtomis institucijomis ir užtikrinti tinkamą atstovavimą Europos Sąjungai visose jose. Jūrų biologinės įvairovės, įskaitant atviros jūros biologinę įvairovę, apsauga ES aktyviai remia įvairius įsipareigojimus ir iniciatyvas, susijusius su jūrų aplinkos apsauga įvairiose su jūromis susijusiose srityse, reglamentuojamose pasaulinėmis ir (arba) regioninėmis konvencijomis. ES turėtų dar kartą patvirtinti savo paramą su jūrų biologine įvairove susijusiam darbui, atliekamam pagal Biologinės įvairovės konvenciją, įskaitant sprendimą nustatyti nacionalinei jurisdikcijai nepriklausančių saugotinų rajonų nustatymo kriterijus, sudaryti tuos kriterijus atitinkančių jūrų rajonų sąrašą ir parengti atviroje jūroje vykdomos veiklos poveikio aplinkai vertinimo gaires. JTJTK nustatyti bendrieji jūrų aplinkos apsaugos ir bendradarbiavimo įpareigojimai, tačiau nenumatytos veiksmingų veiksmų vykdymo atviroje jūroje taikant kompleksinį metodą priemonės. ES pritaria, kad integruotas metodas būtų taikomas ir jūrų biologinės įvairovės apsaugai ir tausiam naudojimui nacionalinei jurisdikcijai nepriklausančiuose rajonuose. Šiuo tikslu ji pasiūlė įgyvendinimo susitarimą pagal JTJTK; šis susitarimas galėtų atlikti svarbų vaidmenį panaikinant galiojančios teisinės sistemos spragas, visų pirma nustatant saugomus atviros jūros rajonus. Didelį poveikį biologinei įvairovei daro žvejybos veikla. ES ir toliau siekia sumažinti laivyno žvejybos pajėgumus, panaikinti NNN žvejybą ir uždrausti jūrų ekosistemoms žalingą žvejybą. Be to, ES padeda nuo jūrų išteklių labai priklausančioms besivystančioms šalims naudoti juos tausiai ir kartu skatina ekonominį bei socialinį vystymąsi. 2008 m. Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 734/2008 dėl pažeidžiamų jūrų ekosistemų atviroje jūroje apsaugos nuo dugniniais žvejybos įrankiais daromo neigiamo poveikio ir taip JT Generalinės Asamblėjos rezoliuciją 61/105 perkėlė į ES teisę. ES šiuo metu siekia, kad ši rezoliucija būtų veiksmingai įgyvendinama visame pasaulyje. Klimato kaita Dabartinės prognozės rodo, kad klimato kaita sukels įvairių didelių ekologinių, socialinių ir ekonominių pasekmių, visų pirma saloms ir pakrančių bendruomenėms. Vandenynai, jūros ir pakrantės nebus tiesiog veikiami rajonai. Jie taip pat gali labai prisidėti rengiant veiksmingas klimato kaitos poveikio mažinimo strategijas, be kita ko, vystant naujus energijos šaltinius (pavyzdžiui, alternatyvius atsinaujinančius energijos šaltinius) ir išmetamo CO2 saugojimo priemones. Keliuose jūrų sektoriuose reikia imtis papildomų pastangų siekiant sumažinti žmogaus sukeliamą klimato kaitą, įskaitant bendrą sektoriams laivų išmetamų teršalų kiekio mažinimo priemonę pasauliniu lygmeniu. Tarptautinė jūrų organizacija privalo padėti rengti ir priimti tokias pasaulines teršalų mažinimo priemones, o ES nekantriai laukia, kada artimoje ateityje šis darbas bus baigtas. ES nustatė išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo ir tikėtino klimato kaitos poveikio jai mažinimo įgyvendinant prisitaikymo strategijas strateginį metodą. Dabar ES privalo padidinti pastangas sudaryti klimato kaitos po 2012 m. susitarimą bendradarbiaudama su savo partnerėmis pagal Jungtinių Tautų bendrąją klimato kaitos konvenciją. Be to, ji turėtų ir toliau teikti techninę ir finansinę pagalbą besivystančioms pakrančių ir salų valstybėms, skirtą prisitaikyti prie klimato kaitos poveikio[1] įgyvendindama tokias iniciatyvas, kaip Pasaulinis klimato kaitos aljansas[2], ir padėti šalims partnerėms parengti ilgesnės trukmės nacionalinius prisitaikymo planus. Jūrų saugos, jūrų saugumo ir laivybos laisvės užtikrinimas Didėjant vežimo laivais operacijų skaičiui, jūrų sauga tapo labai svarbi Europos Sąjungai. 2009 m. kovo 11 d. priėmus trečiąjį saugumo jūroje teisės aktų paketą, ES gali taikyti vieną iš išsamiausių ir pažangiausių reguliavimo sistemų vežimo laivais saugai užtikrinti, daugiausia bendrai taikydama tarptautiniu lygmeniu priimtas taisykles. Europos Sąjungai labai svarbu užtikrinti laivybos laisvę bei saugumą ir nenutrūkstamą prekių tiekimą bei keleivių transportą. Todėl ES yra įsipareigojusi ir toliau laiku įgyvendinti visas atitinkamas tarptautines šios srities priemones ir užtikrinti jų vykdymą. Ji tikisi, kad jos partneriai taip pat jas įgyvendins ir už ES vandenų ribų vykdomai ES jūrinei veiklai suteiks abipusę ir lygiavertę apsaugą. Piratavimas ir ginkluoti plėšimai jūroje yra didelė grėsmė ne tik konkrečių rūšių jūrinei veiklai, bet ir įvairiems tarptautiniams ekonominiams bei saugumo interesams. ES aktyviai dalyvavo imantis tarptautinių veiksmų prieš šiuos nusikaltimus, visų pirma Jungtinėse Tautose. ES mano, kad kovodami su piratavimu ir jo priežastimis partneriai turi glaudžiau bendradarbiauti imdamiesi karinių jūrų ir civilinių veiksmų. Tačiau ji taip pat pripažįsta, kad labiausiai paveiktuose regionuose veiksmingai kovoti su piratavimu bus įmanoma tik atkūrus tvarką sausumoje. Tinkamų darbo jūrų sektoriuose sąlygų skatinimas Jūrų transportas, vežimas laivais, laivų statyba ir žuvininkystė – pasauliniu lygmeniu veikiantys ekonomikos sektoriai; siekiant konkurencijos ir socialinio teisingumo labai svarbu užtikrinti, kad darbo šiuose sektoriuose sąlygos atitiktų tarptautiniu lygmeniu pripažįstamus standartus. Remdamasi Tarptautinės darbo organizacijos priemonėmis ir Europos Vadovų Tarybos išvadomis dėl tinkamo darbo visiems, ES, bendradarbiaudama su savo partneriais, turėtų dar labiau skatinti sudaryti tinkamas darbo jūrų sektoriuose sąlygas. Žinių apie jūras gerinimas Mokslas ir technologijos bus labai svarbūs siekiant užtikrinti iš tiesų tvarią su jūromis susijusios veiklos plėtrą. Reikės nuolat atlikti mokslinius tyrimus siekiant išnagrinėti ir suprasti jūrų potencialą ir problemas, padidinti su jūromis susijusių procesų ekologinį veiksmingumą ir rasti su išteklių pereikvojimu susijusių problemų sprendimus, taikant ekosisteminį metodą. ES ir trečiosios valstybės partnerės turėtų aktyviau dalyvauti stambiose tarptautinėse mokslinių tyrimų programose, nepriklausančiose nacionalinei jurisdikcijai, ir vykdyti jūrų gelmių mokslinius tyrimus, kaip rekomenduojama ES jūrų ir jūrininkystės mokslinių tyrimų strategijoje[3]. Taip jos galėtų geriau nustatyti bendrus interesus bei abipusę naudą ir imtis kolektyvinių veiksmų įgyvendindamos svarbius tarptautinius įsipareigojimus, tuo pačiu kuo geriau pasinaudodamos rezultatais, pasiektais su trečiosiomis valstybėmis įgyvendinant pagal šeštąją ir septintąją bendrąsias mokslinių tyrimų programas finansuojamus projektus. ES VAIDMENS DAUGIAšALėSE ORGANIZACIJOSE DIDINIMAS Vienas iš ES išorinių santykių ramsčių – veiksmingas daugiašališkumas[4], kuris yra geriausiai dalyvavimą, nediskriminavimą ir aprėptį užtikrinantis tarptautinio valdymo būdas. Vis dėlto ES turėtų aktyviau dalyvauti esamoje daugiašalėje sistemoje sprendžiant jūrų srities klausimus. Nors kompetencijos paskirstymas Europos Sąjungai bei valstybėms narėms yra sudėtingas, ES turėtų nuosekliai siekti narystės su jūrų reikalais susijusiose tarptautinėse organizacijose. Reikia išspręsti sunkumus, kuriuos patiria įprastos tarpvyriausybinės organizacijos, bandydamos prisitaikyti prie ES ypatingumo. Komisija tvirtai mano, kad visa ES institucijų ir valstybių narių veikla turėtų būti vykdoma laikantis išorinio atstovavimo Europos Sąjungai vieningumo principo. Reikėtų siekti, kad ES būtų pilnateisė visų atitinkamų susitarimų ir organizacijų narė ir kuo aktyviau juose dalyvautų. Vadovaujantis lojalaus bendradarbiavimo principu, turėtų būti priimamos bendros arba suderintos pozicijos. Kad ES įtaka pagrindinėse daugiašalėse organizacijose būtų didesnė, būtina, kad ji laikytųsi vieningos pozicijos arba bent jau pateiktų nuoseklų požiūrį. Jungtinių Tautų organizacijos Kasmet priimamomis rezoliucijomis dėl vandenynų bei jūrų teisės ir tausios žvejybos JT Generalinė Asamblėja atlieka pagrindinį vaidmenį skatindama spręsti jūrų srities klausimus pasauliniu lygmeniu. Ateityje ES turėtų aktyviau dalyvauti Jungtinėse Tautose ir padidinti savo įtaką. Be to, ES turėtų stengtis užtikrinti, kad abiejų metinių rezoliucijų tekstai būtų supaprastinti ir skirti bendrai sutartiems politikos prioritetams. Metiniai JT neoficialių konsultacijų dėl jūrų teisės grupės susitikimai tapo svarbūs formuojant jūrų reikalų darbotvarkę. Šių konsultacijų reikšmė turėtų būti dar kartą patvirtinta ir jos turėtų būti toliau aktyviai vykdomos. Nors Maisto ir žemės ūkio organizacija (MŽŪO, angl. FAO) paskutinę privalomą priemonę (MŽŪO atitikties susitarimą) priėmė 1993 m., ji tebėra svarbus tarptautinių žuvininkystės klausimų nagrinėjimo forumas, ypač siekiant užtikrinti aktyvų besivystančių šalių dalyvavimą. ES turėtų ir toliau atlikti aktyvų vaidmenį šioje organizacijoje. Nuo 2005 m. Komisija ir valstybės narės prieš Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO, angl. IMO) posėdžius taiko derinimo procedūrą, todėl jos gali parengti bendras arba suderintas pozicijas ir pristatyti bendrus pasiūlymus ES kompetencijos srityje arba jai rūpimais klausimais. Komisija siekia padidinti ES vaidmenį Tarptautinėje jūrų organizacijoje siekdama oficialaus ES derinimo mechanizmo pripažinimo ir oficialios stebėtojos statuso arba net visateisės narystės toje organizacijoje[5]. Tai neturės poveikio ES valstybių narių, kaip TJO susitariančiųjų šalių, teisėms ir pareigoms. Tarptautinė darbo organizacija (TDO, angl. ILO) yra svarbi ES partnerė darbo jūrų sektoriuje standartų ir bendradarbiavimo srityje ir atlieka svarbų vaidmenį siekiant sudaryti tinkamas darbo sąlygas. Vadovaudamasi 2005 m. pasaulinio aukščiausio lygio susitikimo baigiamuoju dokumentu ir 2006 m. JT Ekonomikos ir socialinių reikalų tarybos aukščiausio lygio susitikimo ministrų deklaracija, Komisija vykdoma visų sričių vidaus ir išorės politika toliau sieks, kad visiems būtų sudarytos tinkamos darbo sąlygos, nes tai yra vienas pagrindinių konkurencingumo, darnaus vystymosi ir sąžiningos globalizacijos skatinimo būdų. Kitos tarpvyriausybinės organizacijos Pastaraisiais metais labai padidėjo regioninių žuvininkystės valdymo organizacijų (RŽVO), kaip tarptautinių žuvų išteklių išsaugojimo ir valdymo pirminių organizacijų, skaičius ir vaidmuo[6]. Vis dėlto RŽVO dar nepavyko užkirsti kelią pernelyg intensyviam daugelio jų kompetencijai priklausančių žuvų išteklių naudojimui ir jūrų ekosistemų būklės blogėjimui. ES turėtų aktyviau siekti RŽVO veiklos pagerinimo bei atitinkamai geresnių jų veiklos rezultatų ir jų priimamų priemonių derėjimo pasauliniu lygmeniu. Pastaraisiais metais ES pirmą kartą ėmė rengti bendras pozicijas, kurių laikomasi Tarptautinėje banginių medžioklės komisijoje. Tačiau, kadangi ES yra tik nevisateisė stebėtoja, ji gali imtis tik ribotų veiksmų. Regioninėse jūrų konvencijose jūrų aplinkos apsaugos klausimai nagrinėjami taikant integruotą metodą ir atsižvelgiant į bendrą poveikį jūroms. Ateinančiais metais jos turėtų atlikti svarbų vaidmenį, regioniniu lygmeniu siekdamos įgyvendinti Jūrų strategijos pagrindų direktyvą. Įgyvendindama integruotą jūrų reikalų valdymo metodą ES turėtų užtikrinti įvairių organizacijų, pavyzdžiui, aplinkos srities konvencijų (tokių kaip regioninės jūrų konvencijos ir Nykstančių laukinės faunos ir floros rūšių tarptautinės prekybos konvencija) ir RŽVO ar TJO priemonių, nuoseklumą ir siekti jų sąveikos[7]. Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija (EBPO) sukaupė įvairių jūrų sektorių patirties ir surengė diskusijas šios srities politikos klausimais. Todėl ji galėtų būti svarbus patirties mainų ir tolesnės integruotos jūrų politikos gerosios patirties plėtros forumas. Neoficialūs procesai ES turėtų aktyviau dalyvauti tarptautiniuose antriniuose neoficialiuose procesuose, kaip, pavyzdžiui, ji dalyvavo Neteisėtos, nedeklaruojamos ir nereglamentuojamos žvejybos atviroje jūroje darbo grupėje (2003–2006 m.). ES turėtų aktyviau dalyvauti ir Tarptautinėje gamtos išsaugojimo sąjungoje bei Pasaulio vandenynų, pakrančių ir salų organizacijoje – tarptautinėje daugiašalio suinteresuotųjų šalių dialogo jūrų klausimais organizacijoje, kad galėtų teikti informaciją oficialiuose JT procesuose ir juos paremti. REGIONINIO BENDRADARBIAVIMO BENDRUOSE JūRų BASEINUOSE UžMEZGIMAS Bendroji sistema IJP nėra universali politika, vienodai taikoma visiems sektoriams. Priešingai, ją įgyvendinant siekiama taikyti priemones, pritaikytas prie įvairių Europos pakrančių regionų individualių poreikių ir skirtingų Europos žemyną skalaujančių vandenynų bei jūrų. Siekdama užtikrinti, kad įgyvendinant IJP būtų sprendžiami visi pakrančių bendruomenėms rūpimi klausimai, ir pagerinti jūrų valdymą, Komisija rengia individualius kiekvienam jūrų baseinui pritaikytus metodus. Kadangi jūrų srities sunkumai bendri visoms pakrančių valstybėms, jūrų baseinams taikomas strategijas reikia rengti glaudžiai bendradarbiaujant su kaimyniniais partneriais. Jau parengti regioniniai metodai, skirti Arkties regionui[8], Baltijos jūrai[9] ir Viduržemio jūrai[10]. Dabar labai svarbu juos patvirtinti ir įgyvendinti. Komisija taip pat planuoja parengti panašius metodus, skirtus kitiems jūrų baseinams. Iš tiesų yra nemažai ES Atlanto vandenyno baseine susirūpinimą keliančių klausimų, pavyzdžiui, pernelyg intensyvi žvejyba, laivų sukeliama tarša, eutrofikacija ir jūras teršiančios šiukšlės. Pagal Šiaurės rytų Atlanto jūrų aplinkos apsaugos konvenciją dedamos pastangos suvienodinti strateginius tikslus ir Jūrų strategijos pagrindų direktyvos tikslus. Įspūdingas Atlanto pakrantės šalių turizmo sektoriaus augimas ir griežtesnė šių natūralių vietovių apsauga yra svarbūs spręstini klausimai. Atlanto jūrų baseinas taip pat turi didelį jūrų atsinaujinančių energijos išteklių potencialą: gali būti plečiamas vėjo jėgainių, potvynių gaminamos energijos, jūrų srovių ir bangų energijos vartojimas. Juodojoje jūroje taip pat kyla didelių sunkumų, pavyzdžiui, eutrofikacija, cheminė tarša, grėsmės biologinei įvairovei ir didelis gyvųjų jūrų išteklių kiekio mažėjimas daugiausia dėl jūrų baseinų lygmeniu taikomų netinkamų žuvininkystės išsaugojimo priemonių. Bukarešto konvencija dėl Juodosios jūros apsaugos nuo taršos tebėra vienintelė svarbi Europos regioninė jūrų konvencija[11], prie kurios ES nėra prisijungusi, o tai aiškiai trukdo Europos Sąjungai aktyviau dalyvauti vykdant veiksmus, konkrečiai skirtus aplinkos apsaugos klausimams spręsti. Pagal ES Juodosios jūros sinergijos iniciatyvą kuriama aplinkos, transporto ir energetikos sektorių atstovų partnerystė, kad būtų įgyvendinami regioninės reikšmės projektai sujungiant ES biudžeto ir kitų šaltinių, įskaitant tarptautines finansų institucijas, lėšas. Regioninis bendradarbiavimas ES IJP priemonių srityje Be to, Komisija ketina skatinti regioninį bendradarbiavimą kompleksinių integruoto politikos formavimo priemonių srityje. Tai visų pirma susiję su integruotu jūrinės veiklos stebėjimu, žinių apie jūras gerinimu, jūrų erdvės planavimu ir integruotu pakrančių zonų valdymu kartu su trečiosiomis valstybėmis, kurių jūrų baseinai bendri su ES jūrų baseinais. Be to, pagal Jūrų strategijos pagrindų direktyvą ES turėtų toliau siekti stiprinti dvišalį ir regioninį dialogą su kaimyniniais partneriais dėl geresnės jūrų aplinkos apsaugos, įskaitant dialogą pagal regionines jūrų konvencijas. DVIšALIų SANTYKIų SU PAGRINDINIAIS PARNERIAIS PLėTRA Dialogas – ES ryšių su tarptautiniais partneriais strategijos kertinis akmuo. Tai galimybė burtis draugėn, skatinti abipusį supratimą ir keistis gerąja patirtimi. Šiuo metu atskirų sektorių atstovai su pagrindiniais partneriais tariasi su integruota jūrų politika susijusiais klausimais, tokiais kaip jūrų transportas, laivų statyba, aplinkos klausimai, užimtumas bei socialiniai reikalai ir žuvininkystės išteklių valdymas. Šis dialogas paprastai grindžiamas susitarimais arba susitarimo memorandumais. Galima nustatyti daug bendrų bruožų, būdingų šiuo metu kai kurių ES pagrindinių partnerių (pavyzdžiui, Kanados, Norvegijos, Japonijos, JAV, Brazilijos, Indijos, Rusijos ir Kinijos) formuojamos jūrų politikos principams, tikslams ir įgyvendinimo būdams. Visų pirma, visų jų formuojama politika pripažįstama būtinybė taikyti integruotą metodą siekiant vandenynų bei jūrų apsaugos, tausaus jų naudojimo ir tvaraus pakrančių regionų augimo. Komisija ketina laipsniškai plėsti tokį sektorių atstovų dialogą, kad jis virstų išsamesniu bendradarbiavimu pasaulinių jūrų reikalų srityje. Siekdama šio tikslo, ji turėtų siekti padidinti įvairių atitinkamų sektorių skaidrumą ir derėjimą, kad būtų galima geriau nustatyti jų sąveiką. Pagrindiniai svarstytini klausimai – kompleksinės priemonės, tokios kaip jūrų stebėjimas, žinios apie jūras, integruotas pakrančių zonų valdymas ir jūrų technologijų plėtra. Taip pat turėtų būti svarstomi į būsimų daugiašalių susitikimų darbotvarkę įtraukti klausimai, kad būtų galima siekti abipusės paramos ir, jei įmanoma, imtis bendrų iniciatyvų. ES turėtų labiau vystyti savo santykius su tais tarptautiniais partneriais, kurie jau yra suformavę integruotą jūrų politiką arba imasi konkrečių žingsnių jai formuoti ir kurie turi glaudaus bendradarbiavimo daugiašalėse organizacijose patirties. ES politikos darbotvarkė Visame pasaulyje integruotas jūrų reikalų valdymo metodas ima įsitvirtinti kaip geriausias jūrų valdymo būdas. ES integruota jūrų politika yra šios srities pirmtakė. Tačiau, kad būtų galima kuo geriau pasinaudoti pasiekta pažanga ir kad integruotos politikos formavimas duotų kuo didesnės naudos, ES turi užtikrinti, kad jos įtaka tarptautinėse diskusijose išliktų ir padidėtų. Todėl ES turėtų palaikyti ir skatinti visuotinai taikyti IJP atitinkančius ir ekosisteminiu metodu grindžiamus principus, priemones ir tvarką, nes tai būtina veiksmingo integruoto ES vandenų valdymo sąlyga ir vertybė, atitinkanti ES tikėjimą daugiašaliu sprendimų priėmimu, kuris grindžiamas bendradarbiavimu. Visų pirma ES turėtų: 1. didinti savo vaidmenį pasaulyje aktyviau ir vieningiau dalyvaudama daugiašalėse organizacijose ir vadovaudamasi išorinio atstovavimo Europos Sąjungai vieningumo principu; 2. skatinti visuotinį prisijungimą prie JTJTK; 3. abipusiu sutarimu vykdyti aukšto lygio dialogą jūrų reikalų klausimais su pagrindiniais partneriais, užtikrindama sąveiką su vykdomu skirtingų sektorių atstovų dialogu kitose politikos srityse; 4. tęsti dvišalį dialogą IJP klausimais pasinaudojant Europos kaimynystės politikos priemonėmis ir daugiašaliu dialogu jūrų baseinų lygmeniu pagal esamas sistemas (pavyzdžiui, Viduržemio jūros šalių sąjunga, „Šiaurės dimensijos“ programa, Juodosios jūros sinergijos iniciatyva), dalytis gerąja IJP priemonių įgyvendinimo patirtimi su savo kaimynais ir skatinti juos įgyvendinti tokias priemones; 5. toliau siekti, kad pagal klimato kaitos darbotvarkę vandenynams ir pakrantėms būtų skiriamas didesnis dėmesys, ir besivystančioms pakrančių bei salų šalims teikti pagalbą šioje srityje, vadovaudamasi ES vystomojo bendradarbiavimo strategijomis ir iniciatyvomis; 6. toliau skatinti taikyti integruotą metodą saugant ir tausiai naudojant jūrų biologinę įvairovę, visų pirma nacionalinei jurisdikcijai nepriklausančiuose rajonuose, be kita ko, nustatant saugomus jūrų rajonus; 7. tęsti bendradarbiavimą su TDO siekdama, kad būtų sudarytos tinkamos darbo jūrų sektoriuje sąlygos; 8. toliau imtis veiksmų laivybos laisvei, saugai ir saugumui užtikrinti, įskaitant kovą su piratavimu; 9. toliau vykdyti ir stiprinti mokslinių tyrimų veiklą bendradarbiaujant su trečiosiomis valstybėmis, kad būtų aktyviau dalyvaujama stambiose tarptautinėse mokslinių tyrimų programose, ir su ES kaimyninėmis šalimis, kad būtų parengtos bendros regioninės jūrų mokslinių tyrimų strategijos; 10. užtikrinti įvairių organizacijų veiklos, ypač žuvininkystės, aplinkos ir transporto srityse, derėjimą; 11. raginti EBPO parengti integruotų jūrų reikalų valdymo metodų taikymo gerosios patirties mainų sistemą; 12. parengti visiems atitinkamiems bendriems jūrų baseinams skirtas strategijas. Komisija ragina Tarybą, Europos Parlamentą, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetą ir Regionų komitetą patvirtinti šiame komunikate išdėstytus Komisijos tikslus bei siūlomus veiksmus ir palaikyti bei skatinti taikyti jame išdėstytą metodą. [1] COM (2009) 475/3. Komunikatas „Tarptautinio kovos su klimato kaita finansavimo didinimas. Europos pasiūlymai Kopenhagos susitarimui“. [2] COM (2007) 540. Komunikatas dėl ES ir skurdžių labiausiai klimato kaitos pažeidžiamų besivystančių šalių Pasaulinio klimato kaitos aljanso (PKKA) sukūrimo. [3] COM (2008) 534 galutinis. Europos jūrų ir jūrininkystės mokslinių tyrimų strategija. Nuosekli Europos mokslinių tyrimų erdvės sistema tausiam vandenynų ir jūrų naudojimui remti. [4] Europos saugumo strategijos įgyvendinimo ataskaita „Saugumo užtikrinimas besikeičiančiame pasaulyje“, patvirtinta 2008 m. gruodžio 11–12 d. Briuselyje vykusiame Europos Vadovų tarybos susitikime ir parengta ES vyriausiojo įgaliotinio Javier Solana vardu. [5] Komisijos komunikatas „Europos Sąjungos jūrų transporto politikos strateginiai tikslai ir rekomendacijos iki 2018 m.“ (COM (2009) 8). [6] Ypač svarbios šios RŽVO: Tarptautinė Atlanto tunų apsaugos komisija, Žvejybos šiaurės rytų Atlante organizacija, Žvejybos šiaurės vakarų Atlante organizacija, Indijos vandenyno tunų organizacija, Žvejybos vakarų ir vidurio Ramiajame vandenyne komisija ir Bendroji žvejybos Viduržemio jūroje komisija. [7] Ypač svarbios Šiaurės rytų Atlanto jūrų aplinkos apsaugos konvencija, Barselonos Viduržemio jūros konvencija, Helsinkio Baltijos jūros konvencija ir Bukarešto Juodosios jūros konvencija. [8] Komisijos komunikatas „Europos Sąjunga ir Arkties regionas“ (COM (2008) 763). [9] Komisijos komunikatas „Europos Sąjungos Baltijos jūros regiono strategija“ (COM (2009) 248). [10] Komisijos komunikatas „Integruotos jūrų politikos formavimas siekiant geresnio Viduržemio jūros regiono valdymo“ (COM (2009) 466 galutinis). [11] Komisijos komunikatas „Juodosios jūros sinergija – nauja regioninio bendradarbiavimo iniciatyva“ (COM (2007) 160 galutinis).