P7_TA(2014)0119

Valstybių narių teisės aktai, susiję su prekių ženklais ***I

2014 m. vasario 25 d. Europos Parlamento teisėkūros rezoliucija dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (nauja redakcija) (COM(2013)0162 – C7-0088/2013 – 2013/0089(COD))

(Įprasta teisėkūros procedūra: nauja redakcija)

(2017/C 285/35)

Europos Parlamentas,

(1) OL C 327, 2013 11 12, p. 42.

(2) OL C 77, 2002 3 28, p. 1.

P7_TC1-COD(2013)0089

Europos Parlamento pozicija, priimta 2014 m. vasario 25 d. per pirmąjį svarstymą, siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/…/ES valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (nauja redakcija)

(Tekstas svarbus EEE)

EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį straipsnio 1 dalį , [1 pakeit.]

atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,

teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,

atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),

laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),

kadangi:

(1) Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2008/95/EB (3) reikia padaryti tam tikrų pakeitimų. Siekiant aiškumo ta direktyva turėtų būti išdėstyta nauja redakcija;

(2) Direktyva 2008/95/EB buvo suderintos svarbiausios materialinės prekių ženklų teisės nuostatos, kurios, kaip buvo laikoma priimant direktyvą, turėjo tiesioginį poveikį vidaus rinkos veikimui, nes sudarė kliūčių laisvam prekių judėjimui ir laisvei teikti paslaugas Sąjungoje;

(3) prekių ženklų apsauga valstybėse narėse taikoma kartu su Sąjungos lygmens apsauga, kurią suteikia Bendrijos prekių ženklai – vieningo statuso ir visoje Sąjungoje galiojančios intelektinės nuosavybės teisės, kaip nustatyta arybos reglamente (EB) Nr. 207/2009 (4). Kartu egzistuojančios nacionalinės ir Sąjungos prekių ženklų sistemos – Sąjungos požiūrio į intelektinės nuosavybės apsaugą pagrindas;

(4) 2008 m. liepos 16 d. priėmusi Komisijos komunikatą „Europos pramoninės nuosavybės teisių strategija“ (5) Komisija išsamiai įvertino, kaip apskritai veikia prekių ženklų sistema visoje Europoje, įskaitant Sąjungos ir nacionalinio lygmens sistemas bei jų tarpusavio sąsajas;

(5) 2010 m. gegužės 25 d. išvadose dėl būsimo Europos Sąjungos prekių ženklų sistemos patikslinimo (6) Taryba paragino Komisiją pateikti pasiūlymus dėl Reglamento (EB) Nr. 207/2009 ir Direktyvos 2008/95/EB peržiūros. Peržiūrint Persvarstant pastarąjį teisės aktą, reikėtų numatyti priemones, kuriomis jis būtų labiau suderintas su Reglamentu (EB) Nr. 207/2009, ir dėl to sumažėtų prekių ženklų sistemos skirtumų visoje Europoje , kartu išsaugant nacionalinę prekių ženklų apsaugą, kaip pareiškėjams patrauklią galimybę. Atsižvelgiant į tai turėtų būti užtikrintas papildomas Europos Sąjungos prekių ženklų sistemos ir nacionalinių prekių ženklų sistemų ryšys ; [2 pakeit.]

(6) 2011 m. gegužės 24 d. komunikate „Intelektinės nuosavybės teisių bendroji rinka“ (7) Komisija padarė išvadą, kad suinteresuotosios šalys vis dažniau reikalauja greitesnių, kokybiškesnių, paprastesnių prekių ženklų registracijos sistemų, kurios labiau derėtų, būtų patogesnės, viešai prieinamos ir atitiktų technologinę pažangą; norint patenkinti šiuos reikalavimus, visą Sąjungos prekių ženklų sistemą reikia modernizuoti ir pritaikyti ją interneto amžiui;

(7) šios direktyvos tikslais surengtos konsultacijos ir atlikti vertinimai parodė, kad, nepaisant ankstesnio dalinio nacionalinių įstatymų suderinimo, Europos verslo aplinka tebėra labai nevienoda, todėl apskritai ribojamos galimybės naudotis prekių ženklų apsauga ir tai kenkia konkurencingumui ir ekonomikos augimui;

(8) siekiant skatinti ir kurti gerai veikiančią bendrąją rinką ir sudaryti sąlygas lengviau įsigyti ir apsaugoti Sąjungos prekių ženklus, būtina išplėsti Direktyva 2008/95/EB užtikrintą ribotą derinimo sritį ir suderinti visus aspektus, susijusius su materialine prekių ženklų teise, reglamentuojančia prekių ženklus, kurie saugomi juos įregistruojant, kaip nustatyta Reglamente (EB) Nr. 207/2009;

(9) kad visoje Sąjungoje prekių ženklus būtų lengviau įregistruoti ir administruoti, būtina suderinti ne tik materialinės teisės nuostatas, bet ir procedūrines taisykles. Todėl reikėtų suderinti pagrindines valstybių narių ir Europos prekių ženklų sistemos procedūrines taisykles, įskaitant tas, kurių skirtumai kelia esminių problemų vidaus rinkos veikimui. Pakanka nustatyti bendruosius pagal nacionalinę teisę reglamentuojamų procedūrų principus, paliekant valstybėms narėms teisę nustatyti išsamesnes taisykles;

(10) labai svarbu užtikrinti, kad įregistruoti prekių ženklai būtų vienodai apsaugoti pagal visų valstybių narių teisines sistemas ir kad nacionalinio lygmens prekių ženklų apsauga būtų tokia pati kaip Europos Sąjungos prekių ženklų apsauga. Atsižvelgiant į tai, kad Sąjungoje reputaciją turintiems Europos Sąjungos prekių ženklams suteikiama plataus masto apsauga, tokia plataus masto apsauga taip pat turėtų būti suteikiama visiems nacionaliniu lygmeniu įregistruotiems prekių ženklams, turintiems reputaciją atitinkamoje valstybėje narėje; [3 pakeit.; šis pakeitimas galioja visam tekstui]

(11) ši direktyva turėtų neatimti iš valstybių narių teisės ir toliau suteikti apsaugą prekių ženklams, įgytiems juos naudojant, tačiau turėtų į juos atsižvelgti tik įvertinant jų santykį su registravimo būdu įgytais prekių ženklais;

(12) šio teisės aktų suderinimo tikslams pasiekti reikia, kad įregistruoto prekių ženklo įgijimo bei jo išlaikymo sąlygos visose valstybėse narėse būtų iš esmės vienodos;

(13) dėl to būtina išvardyti žymenų, galinčių sudaryti prekių ženklus, pavyzdžius su sąlyga, jog tokie žymenys gali atskirti vienos įmonės prekes ar paslaugas nuo kitos įmonės prekių ar paslaugų. Norint įgyvendinti prekių ženklų registravimo sistemos tikslus, t. y. užtikrinti teisinį tikrumą ir patikimą administravimą, taip pat svarbu reikalauti, kad žymenį registre būtų galima pavaizduoti tokiu aiškiu, tiksliu, užbaigtu, lengvai prieinamu, pastoviu ir objektyviu būdu, kuris leistų tiksliai nustatyti apsaugos objektą. Todėl žymenį turėtų būti leidžiama vaizduoti bet kokia tinkama forma, nebūtinai grafinėmis priemonėmis, jei naudojama paprastai prieinama technologija ir pakankamai patikimai užtikrinama, kad būtų pasiektas minėtas tikslas; [4 pakeit.]

(14) be to, turėtų būti pateiktas baigtinis atsisakymo registruoti arba registracijos negaliojimo pagrindų, įskaitant jokio skiriamojo požymio nebuvimą arba prieštaravimą tarp prekių ženklo ir ankstesnių teisių, sąrašas, net jeigu kai kuriuos iš šių pagrindų valstybės narės gali pasirinkti savo nuožiūra ir dėl to gali palikti tuos pagrindus savo teisės aktuose arba juos įtraukti į šiuos teisės aktus;

(15) siekiant užtikrinti, kad, visoje Sąjungoje nagrinėjant absoliučius ir santykinius atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindus, kitomis Sąjungos teisės priemonėmis užtikrinama geografinių nuorodų apsauga būtų taikoma vienodai ir išsamiai, į šią direktyvą reikėtų įtraukti tokias pačias su geografinėmis nuorodomis susijusias nuostatas, kokios įtrauktos į Reglamentą (EB) Nr. 207/2009;

(16) apsauga, suteikiama įregistruotu prekių ženklu, kurio funkcija visų pirma yra prekių ženklu garantuoti kilmę, turėtų būti absoliuti esant tapatumui tarp ženklo ir žymens bei tarp prekių ar paslaugų. Apsauga taip pat turėtų būti suteikiama ir esant ženklo panašumui į žymenį ir prekių arba paslaugų panašumui. Būtina pateikti panašumo sąvokos išaiškinimą, siejant tai su klaidinimo galimybe. Klaidinimo galimybė, kurios įvertinimas priklauso nuo daugelio elementų, ypač nuo prekių ženklo pripažinimo rinkoje, nuo asociacijos, kuri gali būti padaryta su naudojamu ar įregistruotu žymeniu, nuo prekių ženklo bei žymens ir jais žymimų prekių ar paslaugų panašumo laipsnio, turėtų lemti specialias tokios apsaugos sąlygas. Galimybės suklaidinti nustatymo būdai, o ypač įrodinėjimo pareiga, turėtų būti reglamentuojami nacionalinių procedūrinių taisyklių, kurioms ši direktyva neturėtų daryti įtakos;

(17) siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir visišką derėjimą su prioriteto principu, pagal kurį anksčiau įregistruotas prekių ženklas turi pirmenybę prieš vėliau įregistruotus prekių ženklus, būtina nustatyti, kad užtikrinant prekių ženklo suteikiamas teises nebūtų pažeidžiamos savininkų teisės, įgytos prieš prekių ženklo paraiškos padavimo ar prioriteto datą. Tokia nuostata atitinka 1994 m. balandžio 15 d. Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba (toliau – TRIPS sutartis) (8) 16 straipsnio 1 dalį;

(18) tikslinga numatyti, kad teisių į prekių ženklą pažeidimas gali būti nustatytas tik tuomet, jei padaroma išvada, kad teises pažeidžiantis ženklas ar žymuo naudojamas prekyboje siekiant atskirti prekes ar paslaugas pagal jų komercinę kilmę. Naudojimą kitais tikslais turėtų reglamentuoti nacionalinės teisės nuostatos;

(19) siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir aiškumą, būtina paaiškinti, kad ne tik panašumo atveju, bet ir tuo atveju, jei tapatus žymuo naudojamas tapačioms prekėms ir paslaugoms žymėti, apsauga prekių ženklui turėtų būti suteikiama tik jeigu (ir tiek, kiek) neigiamai paveikiama pagrindinė prekių ženklo funkcija – garantuoti komercinę prekių ar paslaugų kilmę; [5 pakeit.]

(20) prekių ženklo pažeidimu taip pat turėtų būti laikomas žymens kaip firmos pavadinimo ar panašios nuorodos naudojimas, jei siekiama atskirti prekes ar paslaugas pagal jų komercinę kilmę;

(21) siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir visišką derėjimą su konkrečiais Sąjungos teisės aktais, tinkama numatyti, kad prekių ženklo savininkas turėtų turėti teisę uždrausti trečiajai šaliai naudoti žymenį lyginamojoje reklamoje, kai tokia lyginamoji reklama prieštarauja Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2006/114/EB (9);

(22) siekiant stiprinti prekių ženklų apsaugą ir efektyviau kovoti su klastojimu, taip pat nedarant poveikio PPO taisyklių, ypač Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos V straipsnio dėl tranzito laisvės, laikymuisi, įregistruoto prekių ženklo savininkui turėtų būti suteikta teisė uždrausti trečiosioms šalims įvežti į valstybės narės muitų teritoriją prekes, neišleistas į laisvą apyvartą joje, kai tos prekės įvežamos iš trečiųjų šalių ir yra neleistinai pažymėtos prekių ženklu, kuris iš esmės yra tapatus tokioms prekėms įregistruotam prekių ženklui . Tai turėtų vykti nedarant poveikio sklandžiam generinių vaistų tranzitui, laikantis Europos Sąjungos tarptautinių įsipareigojimų, ypač numatytų 2001 m. lapkričio 14 d. PPO Dohos ministrų konferencijos metu priimtoje deklaracijoje dėl TRIPS sutarties ir visuomenės sveikatos ; [55 pakeit.]

(22a) prekių ženklo savininkas turėtų turėti teisę imtis atitinkamų teisinių veiksmų, įskaitant teisę prašyti nacionalinių muitinės įstaigų imtis veiksmų dėl prekių, kuriomis tariamai pažeidžiamos jo teisės, pvz., sulaikyti arba sunaikinti jas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 608/2013 (10) . Muitinės įstaigos teisių turėtojo prašymu ir vadovaudamosi rizikos vertinimo kriterijais turėtų atlikti atitinkamas procedūras, nurodytas Reglamente (ES) Nr. 608/2013; [7 pakeit.]

(22b) Reglamento (ES) Nr. 608/2013 28 straipsnyje nustatyta, kad teisių turėtojas atsako už žalą patyrusių prekių turėtojo atžvilgiu, taip pat kai nustatoma, jog nurodytos prekės nepažeidžia intelektinės nuosavybės teisių; [8 pakeit.]

(22c) valstybės narės turėtų imtis atitinkamų priemonių, kad užtikrintų sklandų generinių vaistų tranzitą. Todėl prekių ženklo savininkas, remdamasis numanomu ar tikru vaisto veikliosios medžiagos tarptautinio nepatentuoto pavadinimo (angl. international non-proprietary name INN) ir įregistruoto prekių ženklo panašumu, neturėtų turėti teisės uždrausti bet kuriai trečiajai šaliai vykdant komercinę veiklą įvežti į valstybės narės muitų teritoriją prekes; [9 pakeit.]

(23) siekiant efektyviau užtikrinti, kad nebūtų įvežamos teises pažeidžiančios suklastotos prekės, visų pirma pardavimo internetu atveju, pristatant jas smulkiomis siuntomis, kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 608/2013 , teisėtai registruoto prekių ženklo savininkas turėtų turėti teisę uždrausti tokias prekes importuoti į Sąjungą, jei vien tik suklastotų prekių siuntėjas veikia siekdamas komercinių tikslų vykdo prekybą . Tais atvejais, kai taikomos tokios priemonės, prekes užsakę fiziniai asmenys arba įmonės informuojami apie šių priemonių priežastis ir apie jų teises prekių siuntėjo atžvilgiu ; [10 pakeit.]

(24) kad įregistruotų prekių ženklų savininkai turėtų galimybę efektyviau kovoti su klastojimu, jiems turėtų būti suteikta teisė uždrausti prekes žymėti teises pažeidžiančiu prekių ženklu ir parengiamuosius veiksmus prieš žymėjimą;

(25) prekių ženklu suteikiamos išimtinės teisės neturėtų suteikti savininkui teisės uždrausti naudoti žymenis ar nuorodas, jeigu jie naudojami teisingai ir laikantis sąžiningos pramoninės ir komercinės veiklos praktikos. Kad būtų sukurtos vienodos sąlygos firmų pavadinimams ir prekių ženklams, atsižvelgiant į tai, kad firmų pavadinimams dažnai suteikiama neribota apsauga vėlesnių prekių ženklų atžvilgiu, turėtų būti laikoma, kad toks naudojimas apima savo asmenvardžio naudojimą. Taip pat turėtų būti numatytas bendras aprašomųjų arba skiriamųjų požymių neturinčių žymenų ar nuorodų naudojimas. Be to, savininkui neturėtų būti suteikta teisė uždrausti teisingai ir sąžiningai naudoti ženklą siekiant identifikuoti ar daryti nuorodą į prekes ar paslaugas kaip priklausančias savininkui;

(26) laisvo prekių judėjimo principas reiškia, kad prekių ženklo savininkas neturi turėti teisės uždrausti trečiajai šaliai naudoti prekių ženklą žymėti prekėms, kurios jo paties ar jo sutikimu buvo išleistos į apyvartą Sąjungoje pažymėtos tuo prekių ženklu, išskyrus atvejus, kai dėl pagrįstų priežasčių savininkas nesutinka su tolesniu prekių komercializavimu;

(27) siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir neteisingai nepažeisti ankstesnio prekių ženklo savininko interesų, svarbu numatyti, kad jis negali reikalauti registracijos pripažinimo negaliojančia ir prieštarauti vėlesnių už jo turimų prekių ženklų, apie kuriuos jis žinojo pakankamai ilgą laiką ir jų naudojimui neprieštaravo, naudojimui, išskyrus atvejus, kai paraiška vėlesniems prekių ženklams buvo pateikta turint nesąžiningų ketinimų;

(28) siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir apsaugoti teisėtai įgytas prekių ženklų teises, tikslinga ir būtina nustatyti, nepažeidžiant principo, pagal kurį vėlesnio prekių ženklo teisėmis negalima pasinaudoti ankstesnio prekių ženklo atžvilgiu, kad ankstesnių prekių ženklų savininkai neturėtų turėti teisės pasiekti, kad vėlesnis prekių ženklas būtų neregistruojamas arba kad jo registracija būtų pripažinta negaliojančia, arba prieštarauti vėlesnio prekių ženklo naudojimui, jei vėlesnis prekių ženklas buvo įgytas tuo metu, kai ankstesnis prekių ženklas galėjo būti pripažintas negaliojančiu arba panaikintas, pavyzdžiui, dėl to, kad jis dar nebuvo įgijęs skiriamojo požymio dėl naudojimo, arba tuo metu, kai ankstesnio prekių ženklo teisėmis nebuvo galima pasinaudoti vėlesnio prekių ženklo atžvilgiu, nes nebuvo tenkinamos būtinos sąlygos, pavyzdžiui, ankstesnis prekių ženklas dar nebuvo įgijęs reputacijos;

(29) prekių ženklai atitinka savo paskirtį, t. y. atskiria prekes ar paslaugas ir suteikia galimybę vartotojams priimti informacija pagrįstus sprendimus, tik tuomet, kai jie faktiškai naudojami rinkoje. Naudojimo reikalavimas taip pat būtinas siekiant sumažinti bendrą Sąjungoje įregistruotų ir saugomų prekių ženklų skaičių ir atitinkamai tarp jų iškylančių prieštaravimų skaičių. Todėl labai svarbu reikalauti, kad įregistruoti prekių ženklai būtų faktiškai naudojami prekėms ar paslaugoms, kurioms jie įregistruoti, žymėti, arba, jeigu jie nenaudojami, kad jų registraciją būtų galima panaikinti per penkerius metus nuo įregistravimo datos ; [11 pakeit.]

(30) atitinkamai įregistruotas prekių ženklas turėtų būti saugomas tik tuomet, jei jis faktiškai naudojamas, o ankstesnis įregistruotas prekių ženklas neturėtų suteikti teisės jo savininkui prieštarauti vėlesnio prekių ženklo naudojimui ar pripažinti jo negaliojančiu, jei tas savininkas savo prekių ženklo iš tikrųjų nenaudojo. Be to, valstybės narės turėtų nustatyti, kad prekių ženklas negali būti sėkmingai panaudotas teisių pažeidimo byloje, jeigu pateikus prašymą nustatyta, kad prekių ženklas gali būti panaikintas, arba, jei ieškinys pareikštas dėl vėlesnės teisės, kad prekių ženklas galėjo būti panaikintas tuo metu, kai buvo įgyta vėlesnė teisė;

(31) tikslinga numatyti, kad tuo atveju, jeigu buvo prašoma pripažinti nacionalinio prekių ženklo pirmenybę prieš Europos Sąjungos prekių ženklą ir nacionalinio prekių ženklo vėliau buvo atsisakyta arba jo galiojimo trukmei buvo leista pasibaigti, to nacionalinio prekių ženklo galiojimą vis dar galima ginčyti. Tokia galimybe turėtų būti įmanoma pasinaudoti tik tokiose situacijose, kai nacionalinis ženklas galėjo būti pripažintas negaliojančiu arba panaikintas tuo metu, kai ženklas buvo pašalintas iš registro;

(32) aiškumo sumetimais ir siekiant Sąjungoje palengvinti prekių ženklų naudojimą komerciniais tikslais, taisyklės, taikomos prekių ženklams kaip nuosavybės objektams, turėtų būti suderintos su Europos Sąjungos prekių ženklams jau taikomomis taisyklėmis ir apimti taisykles dėl perdavimo ir perleidimo, licencijavimo, daiktinių teisių, išieškojimo vykdymo procese ir nemokumo procedūrų;

(33) paaiškėjo, kad kolektyviniai prekių ženklai – naudinga tam tikrų bendrų savybių turinčių prekių ar paslaugų reklamos priemonė. Todėl nacionaliniams kolektyviniams prekių ženklams tikslinga taikyti taisykles, kurios būtų panašios į Europos kolektyviniams ženklams taikomas taisykles;

(34) siekiant sudaryti geresnes ir paprastesnes sąlygas naudotis prekių ženklų apsauga ir padidinti teisinį tikrumą bei nuspėjamumą, prekių ženklų registravimo procedūra valstybėse narėse turėtų būti veiksminga, skaidri ir pagrįsta taisyklėmis, panašiomis į Europos Sąjungos prekių ženklams taikomas taisykles. Siekiant užtikrinti, kad prekių ženklų sistema būtų nuosekli ir suderinta tiek nacionaliniu, tiek Sąjungos lygmeniu, visos valstybių narių centrinės pramoninės nuosavybės tarnybos per ex officio patikrinimą, ar prekių ženklo paraiška atitinka registracijos reikalavimus, tikrintų tik tai, ar nėra absoliučiųjų atsisakymo registruoti pagrindų. Tačiau tai neturėtų prieštarauti tų tarnybų teisei pareiškėjų prašymu vien informacijos tikslais atlikti ankstesnių teisių paieškas, neprieštaraujant ir nedarant jokio privalomo poveikio tolesniam registracijos procesui, įskaitant tolesnes protesto procedūras Valstybės narės turėtų galėti pasirinkti, ar ex officio vykdyti santykinių atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindų patikrinimą ; [12 pakeit.]

(35) siekiant užtikrinti teisinį tikrumą dėl prekių ženklų teisių taikymo srities ir sudaryti paprastesnes sąlygas naudotis prekių ženklų apsauga, prekių ženklo paraiškoje nurodytų prekių ir paslaugų identifikavimas ir klasifikavimas turėtų būti atliekamas pagal tokias pačias taisykles visose valstybėse narėse, ir tos taisyklės turėtų būti suderintos su Europos Sąjungos prekių ženklams taikomomis taisyklėmis. Kad kompetentingos institucijos ir ekonominės veiklos vykdytojai galėtų nustatyti prašomos prekių ženklo apsaugos mastą remdamiesi vien paraiška, prekių ir paslaugų identifikavimas turėtų būti pakankamai aiškus ir tikslus. Vartojami bendrieji terminai turėtų būti aiškinami kaip apimantys tik tas prekes ir paslaugas, kurias aiškiai žymi tiesiogine reikšme vartojamas terminas;

(36) siekdamos užtikrinti efektyvią prekių ženklų apsaugą, valstybės narės turėtų nustatyti veiksmingą administracinę protesto procedūrą, kuri leistų ankstesnių prekių ženklų teisių savininkams užprotestuoti prekių ženklo paraiškos registraciją. Be to, norėdamos suteikti veiksmingų priemonių prekių ženklams panaikinti ar pripažinti negaliojančiais, valstybės narės turėtų numatyti administracinę panaikinimo ar pripažinimo negaliojančiu procedūrą, kuri būtų panaši į Europos Sąjungos prekių ženklams Sąjungos lygmeniu taikomą procedūrą;

(37) valstybių narių centrinės pramoninės nuosavybės tarnybos turėtų bendradarbiauti tarpusavyje ir su Europos Sąjungos prekių ženklų ir dizaino intelektinės nuosavybės agentūra (toliau – agentūra) visose prekių ženklų registravimo ir administravimo srityse, siekdamos skatinti praktikos ir priemonių konvergenciją, pavyzdžiui, kuriant ir atnaujinant konsultacijoms ar paieškai skirtas bendras ar sujungtas duomenų bazes ir portalus. Valstybių narių tarnybos ir agentūra turėtų toliau bendradarbiauti visose kitose veiklos srityse, kurios yra svarbios prekių ženklų apsaugai Sąjungoje užtikrinti;

(38) ši direktyva neturėtų panaikinti galimybės prekių ženklams taikyti kitas nei valstybių narių prekių ženklų teisės aktų nuostatas, pvz., reguliuojančias nesąžiningą konkurenciją, civilinę atsakomybę arba vartotojų teisių apsaugą;

(39) visoms valstybėms narėms privaloma laikytis Paryžiaus konvencijos dėl pramoninės nuosavybės apsaugos (Paryžiaus konvencijos) ir Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba. Šios direktyvos nuostatos turi visiškai atitikti minėtos konvencijos ir sutarties nuostatas. Ši direktyva neturėtų turėti įtakos ta konvencija ir sutartimi numatytiems valstybių narių įsipareigojimams. Prireikus turėtų būti taikoma Sutarties 351 straipsnio antra pastraipa;

(40) pareiga perkelti šią direktyvą į nacionalinę teisę turėtų apsiriboti tomis nuostatomis, kurios iš esmės skiriasi nuo ankstesnės direktyvos nuostatų. Pareiga perkelti nepakeistas nuostatas atsiranda pagal ankstesnę direktyvą;

(41) ši direktyva neturėtų daryti poveikio valstybių narių įsipareigojimams, susijusiems su direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminu, numatytu Direktyvos 2008/95/EB I priedo B dalyje;

(41a) vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 45/2001 (11) 28 straipsnio 2 dalimi buvo konsultuojamasi su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu, kuris 2013 m. liepos 11 d. pateikė nuomonę (12) , [13 pakeit.]

PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

1 skyrius

Bendrosios nuostatos

1 straipsnis

Taikymo sritis

Ši direktyva taikoma kiekvienam prekių ar paslaugų prekių ženklui, kuris yra įregistruotas arba dėl kurio gali būti paduota paraiška įregistruoti valstybėje narėje kaip individualų, kolektyvinį, garantinį ar sertifikacijos ženklą, arba kuris yra įregistruotas arba kreipiamasi dėl jo registracijos Beniliukso intelektinės nuosavybės tarnyboje arba yra valstybėje narėje galiojančios tarptautinės registracijos objektas.

2 straipsnis

Terminų apibrėžtys

Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:

a) tarnyba – valstybės narės centrinė pramoninės nuosavybės tarnyba arba Beniliukso intelektinės nuosavybės tarnyba, kuriai pavesta registruoti prekių ženklus;

b) agentūra – Europos Sąjungos prekių ženklų ir dizaino intelektinės nuosavybės agentūra, įsteigta pagal Reglamento (EB) Nr. 207/2009 2 straipsnį; [15 pakeit.; šis pakeitimas galioja visam tekstui]

c) registras – tarnybos tvarkomas prekių ženklų registras;

ca) ankstesni prekių ženklai: i) toliau išvardyti prekių ženklai, kurių paraiškos įregistruoti padavimo data yra ankstesnė už paraiškos įregistruoti kitą ženklą padavimo datą, prireikus atsižvelgiant į jiems prašomą suteikti prioritetą: — Europos Sąjungos prekių ženklai; — valstybėje narėje arba, jeigu kalbama apie Belgiją, Liuksemburgą ar Nyderlandus, – Beniliukso intelektinės nuosavybės tarnyboje įregistruoti prekių ženklai; — pagal valstybėje narėje galiojančius tarptautinius susitarimus įregistruoti prekių ženklai; ii) Europos Sąjungos prekių ženklai, kuriems pagal Reglamentą (EB) Nr. 207/2009 teisėtai prašoma suteikti pirmenybę remiantis i punkto antroje ir trečioje įtraukose nurodytu prekių ženklu, net jeigu pastarojo prekių ženklo buvo atsisakyta arba leista pasibaigti jo galiojimo laikui; iii) i ir ii punktuose nurodytų prekių ženklų paraiškos priklausomai nuo jų įregistravimo; iv) prekių ženklai, kurie paraiškos įregistruoti prekių ženklą padavimo dieną arba, kai tinkama, prašymo suteikti prioritetą paraiškai įregistruoti prekių ženklą dieną yra plačiai žinomi valstybėje narėje, kai sąvoka „plačiai žinomi“ vartojama Paryžiaus konvencijos 6 bis straipsnio prasme; [16 pakeit.]

cb) garantijos arba sertifikacijos ženklas – prekių ženklas, kurio paraiškoje jis apibūdinamas kaip toks ir pagal kurį prekes ar paslaugas, ženklo savininko sertifikuotas atsižvelgiant į geografinę kilmę, medžiagą, prekių pagaminimo arba paslaugų teikimo būdą, kokybę, tikslumą ar kitas charakteristikas, galima atskirti nuo nesertifikuotų prekių ar paslaugų; [17 pakeit.]

cc) kolektyvinis ženklas – prekių ženklas, kurio paraiškoje jis apibūdinamas kaip toks ir pagal kurį asociacijos, kuri yra ženklo savininkė, narių prekes arba paslaugas galima atskirti nuo kitoms įmonėms priklausančių prekių ar paslaugų. [18 pakeit.]

2 skyrius

Prekių ženklų teisė

1 skirsnis

Žymenys, galintys sudaryti prekių ženklą

3 straipsnis

Žymenys, galintys sudaryti prekių ženklą

Prekių ženklas gali būti sudarytas iš bet kokių žymenų, visų pirma iš žodžių, įskaitant asmenvardžius, piešinių, raidžių, skaitmenų, spalvų, išorinio prekių ar jų pakuotės vaizdo arba garsų, su sąlyga, kad naudojama visiems prieinama technologija ir tokie žymenys leidžia:

a) atskirti vienai įmonei priklausančias prekes arba paslaugas nuo kitoms įmonėms priklausančių prekių arba paslaugų; ir

b) juos registre vaizduoti tokiu būdu, kad kompetentingos institucijos ir visuomenė galėtų tiksliai nustatyti savininkui suteiktos apsaugos objektą. [19 pakeit.]

2 skirsnis

Atsisakymo registruoti ar negaliojimo pagrindai

4 straipsnis

Absoliutūs atsisakymo registruoti ar negaliojimo pagrindai

1. Toliau išvardyti žymenys neregistruojami arba, jeigu įregistruoti, registracija gali būti pripažinta negaliojančia:

a) žymenys, negalintys sudaryti prekių ženklo;

b) prekių ženklai, neturintys jokių skiriamųjų požymių;

c) prekių ženklai, sudaryti tiktai iš tokių žymenų arba nuorodų, kurie prekyboje gali būti naudojami žymėti rūšiai, kokybei, kiekiui, paskirčiai, vertei, geografinei kilmei arba prekių pagaminimo ar paslaugų suteikimo laikui, arba kitoms prekių ar paslaugų charakteristikoms;

d) prekių ženklai, sudaryti tiktai iš tokių žymenų arba nuorodų, kurie dabartinėje kalboje, sąžiningoje ir nusistovėjusioje prekybos praktikoje yra tapę bendriniais;

e) žymenys, susidedantys vien tik iš: i) formos, kurią nulemia pačių prekių rūšis; ii) prekių formos, būtinos techniniam rezultatui gauti; iii) formos, kuri prekėms suteikia esminę vertę;

f) prekių ženklai, kurie prieštarauja viešajai politikai arba nusistovėjusiems moralės principams;

g) prekių ženklai, kurie gali suklaidinti visuomenę dėl, pavyzdžiui, prekių ar paslaugų rūšies, kokybės ar geografinės kilmės;

h) prekių ženklai, kurių įregistravimui kompetentingos institucijos nebuvo davusios sutikimo ir kuriuos pagal Paryžiaus konvencijos dėl pramoninės nuosavybės apsaugos (toliau – Paryžiaus konvencija) 6 ter straipsnį turi būti atsisakyta registruoti arba kurių registracija turi būti pripažinta negaliojančia;

i) prekių ženklai, kurie yra neregistruojami ir kurių nebegalima naudoti pagal Sąjungos teisės aktus ar Sąjungos pasirašytus tarptautinius susitarimus, pagal kuriuos numatyta kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsauga;

j) prekių ženklai, kurie yra neregistruojami pagal Sąjungos teisės aktus ar Sąjungos pasirašytus tarptautinius susitarimus, kurių šalis yra Sąjunga, pagal kuriuos numatyta spiritinių gėrimų, tradicinių terminų, naudojamų vynui apibūdinti, ir garantuotų tradicinių gaminių apsauga; [20 pakeit.]

ja) prekių ženklai, kurie apima arba kuriuos sudaro ankstesnis veislės pavadinimas, įregistruotas pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2100/94 (13) to paties tipo produktui. [21 pakeit.]

2. 1 dalis taikoma, net jeigu prekių ženklo neregistravimo pagrindai galioja:

a) kitose valstybėse narėse nei tos, kuriose paduota paraiška įregistruoti ženklą;

b) tik tuomet, kai prekių ženklas užsienio kalba yra išverstas į valstybių narių oficialią kalbą ar transkribuotas valstybių narių oficialios kalbos rašmenimis. [22 pakeit.]

3. Prekių ženklo registracija gali būti pripažinta negaliojančia, jeigu paraišką įregistruoti prekių ženklą pareiškėjas pateikė turėdamas nesąžiningų ketinimų. Bet kuri valstybė narė taip pat gali numatyti, kad toks prekių ženklas neregistruojamas.

4. Bet kuri valstybė narė gali numatyti, jog prekių ženklas neregistruojamas arba, jeigu įregistruotas, registracija gali būti pripažinta negaliojančia, jeigu:

a) tokio prekių ženklo naudojimas gali būti uždraustas vadovaujantis valstybės narės ar Sąjungos kitų teisės aktų nei prekių ženklų teisės aktai nuostatomis;

b) prekių ženkle yra didelę simbolinę vertę turintis žymuo, ypač jeigu tai religinis simbolis;

c) prekių ženkle yra kitokių nei Paryžiaus konvencijos 6 ter straipsnyje nurodytų ir reikšmingų visuomenei ženklų, emblemų ir herbų, išskyrus atvejus, kai kompetentinga institucija valstybės narės teisės aktų numatyta tvarka yra davusi sutikimą jų įregistravimui.

5. Neatsisakoma registruoti prekių ženklą ar jo registracija nepripažįstama negaliojančia 1 dalies b, c arba d punktuose nurodyta tvarka, jeigu iki paraiškos įregistruoti registruoti padavimo datos arba po registracijos datos ir vėliau jį naudojant prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį. Prekių ženklo registracija nepripažįstama negaliojančia 1 dalies b, c arba d punktuose nurodyta tvarka, jeigu iki paraiškos pripažinti ženklą negaliojančiu padavimo datos jį naudojant prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį. [23 pakeit.]

6. Bet kuri valstybė narė gali numatyti, jog 5 dalis taikoma ir tada, kai skiriamasis požymis buvo įgytas po paraiškos įregistruoti padavimo ir iki registravimo datos.

5 straipsnis

Santykiniai atsisakymo registruoti ar negaliojimo pagrindai

1. Prekių ženklas neregistruojamas arba, jeigu įregistruotas, registracija gali būti pripažinta negaliojančia:

a) jeigu jis yra tapatus ankstesniam prekių ženklui, o prekės ir paslaugos, kurioms jis yra pareikštas įregistruoti arba yra įregistruotas, yra tapačios prekėms arba paslaugoms, kurioms ankstesnis prekių ženklas yra saugomas;

b) jeigu dėl savo tapatumo ar panašumo į ankstesnį prekių ženklą ir dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, tapatumo ar panašumo yra galimybė suklaidinti dalį visuomenės; suklaidinimo galimybė apima galimybę jį susieti su ankstesniu prekių ženklu.

2. 1 dalyje nurodyti „ankstesni prekių ženklai“ reiškia:

a) toliau išvardytus prekių ženklus, kurių paraiškos įregistruoti padavimo data yra ankstesnė už paraiškos įregistruoti kitą ženklą padavimo datą, prireikus atsižvelgiant į jiems prašomą suteikti prioritetą: i) Europos prekių ženklus; ii) valstybėje narėje arba, jeigu kalbama apie Belgiją, Liuksemburgą ar Nyderlandus, – Beniliukso intelektinės nuosavybės tarnyboje įregistruotus prekių ženklus; iii) pagal valstybėje narėje galiojančius tarptautinius susitarimus įregistruotus prekių ženklus;

b) Europos prekių ženklus, kuriems pagal Reglamentą (EB) Nr. 207/2009 teisėtai prašoma suteikti pirmenybę remiantis a punkto ii ir iii papunkčiuose nurodytu prekių ženklu, net jeigu pastarojo prekių ženklo buvo atsisakyta arba leista pasibaigti jo galiojimo laikui;

c) a ir b punktuose nurodytų prekių ženklų paraiškas priklausomai nuo jų įregistravimo;

d) prekių ženklus, kurie paraiškos įregistruoti prekių ženklą padavimo dieną arba, kai tinkama, prašymo suteikti prioritetą paraiškai įregistruoti prekių ženklą dieną yra plačiai žinomi valstybėje narėje, kai sąvoka „plačiai žinomi“ vartojama Paryžiaus konvencijos 6 bis straipsnio prasme. [24 pakeit.]

3. Prekių ženklas neregistruojamas arba, jeigu įregistruotas, jo registracija gali būti pripažinta negaliojančia:

a) jeigu jis yra tapatus ar panašus į ankstesnį prekių ženklą, nepriklausomai nuo to, ar prekės arba paslaugos, kurioms jis yra pareikštas įregistruoti arba kurioms jis yra įregistruotas, yra tapačios, panašios ar nėra panašios į tas prekes ar paslaugas, kurioms buvo įregistruotas ankstesnis prekių ženklas, jeigu ankstesnis prekių ženklas turi reputaciją valstybėje narėje , dėl kurios teikiama registracijos paraiška ar kurioje registruotas prekių ženklas, arba, Europos Sąjungos prekių ženklo atveju, turi reputaciją Sąjungoje ir dėl vėlesnio prekių ženklo naudojimo be tinkamos priežasties gali atsirasti galimybė nesąžiningai pasinaudoti ankstesnio prekių ženklo privalumais arba pažeisti jo skiriamuosius požymius ar pakenkti jo reputacijai; [25 pakeit.]

b) jeigu prekių ženklo savininko atstovas ar patikėtinis savo vardu be savininko leidimo paduoda paraišką įregistruoti prekių ženklą, išskyrus atvejus, kai atstovas ar patikėtinis pagrindžia savo veiksmus;

c) prekių ženklas gali būti supainiotas su ankstesniu ženklu, kuris saugomas ne Sąjungoje, jeigu ženklas paraiškos padavimo datą dar buvo iš tikrųjų naudojamas ir pareiškėjas elgėsi nesąžiningai;

d) jeigu jis neregistruojamas ir jo nebegalima naudoti pagal Sąjungos teisės aktus, kuriais numatyta kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsauga. [26 pakeit.]

4. Bet kuri valstybė narė gali numatyti, kad prekių ženklas neregistruojamas arba, jeigu įregistruotas, jo registracija gali būti pripažinta negaliojančia, jeigu:

a) teisės į prekyboje naudojamą neregistruotą prekių ženklą arba į kitą žymenį buvo įgytos iki paraiškos įregistruoti vėlesnį prekių ženklą padavimo datos arba iki datos, kai buvo kreiptasi dėl prioriteto suteikimo paraiškai įregistruoti vėlesnį prekių ženklą, ir jeigu neįregistruotas prekių ženklas ar kitoks žymuo suteikia jo savininkui teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą;

b) prekių ženklo naudojimas gali būti uždraustas dėl ankstesnių kitų nei 2 dalyje ir šios dalies a punkte nurodytų teisių, būtent dėl: i) teisės į vardą; ii) teisės į asmens atvaizdą; iii) autorių teisių; iv) pramoninės nuosavybės teisių.

5. Valstybės narės gali leisti leidžia , kad, esant atitinkamoms aplinkybėms, jeigu ankstesnio prekių ženklo ar kitų ankstesnių teisių savininkas sutinka su vėlesnio prekių ženklo įregistravimu, nebūtina atsisakyti įregistruoti prekių ženklą arba jo registraciją pripažinti negaliojančia. [27 pakeit.]

6. Bet kuri valstybė narė gali numatyti, kad, nukrypstant nuo 1–5 dalių, iki Direktyvą 89/104/EEB įgyvendinančių nuostatų įsigaliojimo datos numatyti atsisakymo registruoti arba registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindai toje valstybėje bus taikomi prekių ženklams, kurių paraiškos buvo paduotos iki tos datos.

6 straipsnis

Prekių ženklo registracijos pripažinimas negaliojančia arba panaikinimas a posteriori

Jeigu prašoma pripažinti Europos prekių ženklo pirmenybę prieš nacionalinį prekių ženklą, kurio buvo atsisakyta arba kurio galiojimo trukmei buvo leista pasibaigti, galima šio nacionalinio prekių ženklo registraciją pripažinti negaliojančia arba panaikinti a posteriori, jeigu registraciją taip pat buvo galima pripažinti negaliojančia arba panaikinti tuo metu, kai ženklo buvo atsisakyta arba jo galiojimo trukmei buvo leista pasibaigti. Tokiu atveju pirmenybė nustoja galioti.

7 straipsnis

Atsisakymo registruoti ženklą ar registracijos pripažinimo negaliojančia tik tam tikroms prekėms ar paslaugoms pagrindai

Jeigu atsisakymo registruoti prekių ženklą ar registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindai egzistuoja tik tam tikrų prekių ar paslaugų, kurioms tas prekių ženklas pareikštas įregistruoti arba įregistruotas, atžvilgiu, atsisakymas registruoti ar registracijos pripažinimas negaliojančia taikomas tik toms prekėms ar paslaugoms.

8 straipsnis

Ankstesnio prekių ženklo skiriamųjų požymių ar reputacijos nebuvimas, trukdantis įregistruotą prekių ženklą pripažinti negaliojančiu

Įregistruotas prekių ženklas nepripažįstamas negaliojančiu, remiantis ankstesniu prekių ženklu, šiais atvejais:

a) jei ankstesnis prekių ženklas, kurio registraciją galima pripažinti negaliojančia pagal 4 straipsnio 1 dalies b, c arba d punktus, įregistruoto prekių ženklo paraiškos padavimo datą arba prioriteto datą nebuvo įgijęs skiriamojo požymio pagal 4 straipsnio 5 dalį;

b) jei paraiška pripažinti registraciją negaliojančia pagrįsta 5 straipsnio 1 dalies b punktu, o ankstesnis prekių ženklas įregistruoto prekių ženklo paraiškos padavimo datą arba prioriteto datą nebuvo įgijęs pakankamai skiriamųjų požymių, kad būtų galima pagrįsti išvadą dėl suklaidinimo galimybės pagal 5 straipsnio 1 dalies b punktą;

c) jei paraiška pripažinti registraciją negaliojančia pagrįsta 5 straipsnio 3 dalimi dalies a punktu , o ankstesnis prekių ženklas įregistruoto prekių ženklo paraiškos padavimo datą arba prioriteto datą neturėjo reputacijos, kaip apibrėžta 5 straipsnio 3 dalyje dalies a punkte . [28 pakeit.]

9 straipsnis

Galimybės pripažinti registraciją negaliojančia nebuvimas dėl neprieštaravimo

1. Jeigu valstybėje narėje ankstesnio prekių ženklo savininkas, kaip nurodyta 5 straipsnio 2 dalyje ir 5 straipsnio 3 dalyse dalies a punkte , nors apie tai ir žinodamas, penkerius metus iš eilės leido naudoti toje valstybėje narėje įregistruotą vėlesnį prekių ženklą, jis netenka teisės, remdamasis ankstesniu prekių ženklu, prašyti pripažinti vėlesnio prekių ženklo registraciją negaliojančia prekėms ar paslaugoms, kurioms šis prekių ženklas iki tol buvo naudojamas, išskyrus atvejus, kada vėlesnis prekių ženklas buvo pareikštas įregistruoti turint nesąžiningų ketinimų. [29 pakeit.]

2. Bet kuri valstybė narė gali numatyti, kad 1 dalies nuostatos taikomos bet kokių kitų ankstesnių teisių, nurodytų 5 straipsnio 4 dalies a arba b punkte, savininkui.

3. 1 ir 2 dalyse nurodytais atvejais vėliau įregistruoto prekių ženklo savininkas neturi teisės prieštarauti ankstesnių teisių naudojimui, net jeigu jomis nebegalima daugiau pasinaudoti vėlesnio prekių ženklo atžvilgiu.

3 skirsnis

Suteikiamos teisės ir apribojimai

10 straipsnis

Prekių ženklo suteikiamos teisės

1. Prekių ženklo registracija suteikia savininkui išimtines teises.

2. Nedarydamas poveikio savininkų teisėms, įgytoms iki įregistruoto prekių ženklo paraiškos padavimo datos arba prioriteto datos, įregistruoto prekių ženklo savininkas turi teisę uždrausti visoms trečiosioms šalims, neturinčioms jo sutikimo, naudoti prekybos veikloje bet kokį žymenį prekėms ar paslaugoms žymėti, jeigu:

a) žymuo yra tapatus prekių ženklui ir juo žymimos prekės arba paslaugos yra tapačios toms prekėms arba paslaugoms, kurioms prekių ženklas yra įregistruotas, jeigu toks naudojimas turi ar gali turėti įtakos prekių ženklo funkcijai garantuoti vartotojams prekių ir paslaugų kilmę;

b) nedarant poveikio a punktui, žymuo yra tapatus prekių ženklui arba į jį panašus ir juo žymimos prekės arba paslaugos yra tapačios prekėms ar paslaugoms, kurioms prekių ženklas yra įregistruotas, arba į jas panašios, jeigu yra galimybė suklaidinti dalį visuomenės; suklaidinimo galimybė apima galimybę susieti žymenį su prekių ženklu;

c) žymuo yra tapatus prekių ženklui arba į jį panašus, nepriklausomai nuo to, ar juo žymimos prekės arba paslaugos yra tapačios, panašios ar nėra panašios į tas, kurioms prekių ženklas buvo įregistruotas, jeigu pastarasis turi reputaciją valstybėje narėje ir jeigu dėl to žymens naudojimo be tinkamos priežasties nesąžiningai pasinaudojama prekių ženklo pranašumais arba pažeidžiamas skiriamasis prekių ženklo požymis ar pakenkiama jo reputacijai.

3. Vadovaujantis 2 dalimi, visų pirma galima uždrausti:

a) tokiu žymeniu žymėti prekes arba jų pakuotę;

b) siūlyti tokiu žymeniu pažymėtas prekes, išleisti jas į rinką arba tuo tikslu sandėliuoti, taip pat siūlyti ar teikti juo pažymėtas paslaugas;

c) importuoti ar eksportuoti tokiu žymeniu pažymėtas prekes;

d) naudoti žymenį kaip firmos ar bendrovės pavadinimą arba kaip tokio pavadinimo dalį;

e) naudoti tokį žymenį komercinės veiklos dokumentuose arba reklamoje;

f) naudoti žymenį lyginamojoje reklamoje tokiu būdu, kuris prieštarauja Direktyvai 2006/114/EB.

4. Įregistruoto prekių ženklo savininkas taip pat turi teisę uždrausti į Sąjungą importuoti prekes pagal 3 dalies c punktą pristatant jas smulkiomis siuntomis, kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 608/2013 , jei vien tik prekių siuntėjas veikia siekdamas komercinių tikslų vykdo prekybos veiklą ir jei tokios prekės, įskaitant pakuotę, yra neleistinai pažymėtos prekių ženklu, kuris yra tapatus tokioms prekėms teisėtai įregistruotam prekių ženklui arba kurio pagal esminius aspektus negalima atskirti nuo to prekių ženklo . Tais atvejais, kai taikomos tokios priemonės, valstybės narės užtikrina, kad prekes užsakę fiziniai asmenys arba įmonės būtų informuojami apie šių priemonių priežastis ir apie jų teises prekių siuntėjo atžvilgiu.

5. Nedarant poveikio PPO taisyklių, ypač Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos V straipsnio dėl tranzito laisvės, laikymuisi, įregistruoto prekių ženklo savininkas taip pat turi teisę uždrausti visoms trečiosioms šalims vykdant komercinę veiklą įvežti į valstybės narės, kurioje prekių ženklas įregistruotas, muitų teritoriją prekes, neišleistas į laisvą apyvartą toje teritorijoje, kai tokios prekės, įskaitant pakuotę, įvežamos iš trečiųjų šalių ir yra neleistinai pažymėtos prekių ženklu, kuris yra tapatus tokioms prekėms įregistruotam prekių ženklui arba kurio pagal esminius aspektus negalima atskirti nuo to prekių ženklo. [30 ir 56 pakeit.]

6. Jei pagal valstybės narės teisę žymens naudojimas 2 dalies b arba c punkte nurodytomis sąlygomis galėjo būti neuždraustas iki Pirmąją Tarybos Direktyvą 89/104/EEB (14) įgyvendinančių nuostatų įsigaliojimo toje valstybėje narėje datos, prekių ženklo suteikiamos teisės negali būti panaudotos siekiant užkirsti kelią toliau naudoti tokį žymenį.

7. 1, 2, 3 ir 6 dalių nuostatos neturi įtakos jokios valstybės narės nuostatoms dėl apsaugos nuo žymens naudojimo kitais nei prekių ar paslaugų atskyrimo tikslais, jeigu dėl tokio žymens naudojimo be tinkamos priežasties nesąžiningai pasinaudojama prekių ženklo privalumais arba pažeidžiami prekių ženklo skiriamieji požymiai ar pakenkiama jo reputacijai.

11 straipsnis

Savininko teisių pažeidimas naudojant apipavidalinimo priemones, pakuotę arba kitas priemones

Kai tikėtina, kad bus naudojamos prekių ar paslaugų apipavidalinimo priemonės, pakuotė ar kitos priemonės, kurios yra pažymėtos ženklu, ir toks naudojimas tų prekių ar paslaugų atžvilgiu pažeistų savininko teises pagal 10 straipsnio 2 ir 3 dalis, savininkas turi teisę uždrausti:

a) apipavidalinimo pakuotę, etiketes, lipdukus, saugumo priemones, pakuotę autentiškumo patikrinimo priemones ar bet kurias kitas priemones, kurios gali būti pažymėtos ženklu, prekybos veikloje žymėti žymeniu, kuris pagal šios direktyvos 5 straipsnio 1 dalį yra tapatus prekių ženklui arba į jį panašus; [31 pakeit.]

b) siūlyti apipavidalinimo priemones, pakuotę , etiketes, lipdukus, saugumo priemones, autentiškumo patikrinimo priemones ar bet kurias kitas priemones, kurios yra pažymėtos ženklu, pateikti jas rinkai arba tuo tikslu jas sandėliuoti, taip pat importuoti ar eksportuoti. [32 pakeit.]

12 straipsnis

Prekių ženklų atgaminimas žodynuose

Jeigu prekių ženklą atgaminus žodyne, enciklopedijoje arba kitame panašiame informaciniame leidinyje susidaro įspūdis, kad tai yra bendrinis prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklas yra įregistruotas, pavadinimas, prekių ženklo savininko prašymu leidėjas ne vėlesniame kaip kitame leidime privalo ženklą atgaminti su nuoroda, kad tai yra įregistruotas prekių ženklas.

13 straipsnis

Draudimas naudoti atstovo ar patikėtinio vardu įregistruotą prekių ženklą

1. Jeigu prekių ženklas yra įregistruotas to ženklo savininko patikėtinio arba atstovo vardu be savininko sutikimo, savininkas turi teisę:

a) prieštarauti tam, kad jo atstovas ar patikėtinis naudotų jo ženklą;

b) reikalauti, kad atstovas ar patikėtinis jam perduotų teises į prekių ženklą.

2. 1 dalis netaikoma, jei atstovas ar patikėtinis pagrindžia savo veiksmus.

14 straipsnis

Prekių ženklo poveikio apribojimas

1. Prekių ženklas nesuteikia jo savininkui teisės uždrausti trečiajai šaliai prekybos veikloje naudoti:

a) savo asmenvardį arba adresą;

b) žymenis ar nuorodas, neturinčius skiriamųjų požymių arba susijusius su prekių ar teikiamų paslaugų rūšimi, kokybe, kiekiu, paskirtimi, verte, geografine kilme, prekės pagaminimo ar paslaugos suteikimo laiku arba kitomis prekių ir paslaugų charakteristikomis;

c) prekių ženklą, kai siekiama identifikuoti ar daryti nuorodą į prekes ar paslaugas kaip priklausančias prekių ženklo savininkui, visų pirma kai: i) naudoti prekių ženklą būtina siekiant nurodyti prekės ar paslaugos, pavyzdžiui, priedų ar atsarginių dalių, paskirtį; ii) prekių ženklo naudojimas atsirado dėl lyginamosios reklamos ir atitinka visus reikalavimus, nurodytus Direktyvoje 2006/114/EB; iii) prekių ženklas naudojamas siekiant atkreipti vartotojų dėmesį į perparduodamas tikras prekes, kurias iš pradžių pardavė prekių ženklo savininkas arba kurios buvo parduodamos su savininko leidimu; iv) prekių ženklas naudojamas siekiant paskatinti teisėtą alternatyvų prekių ženklo savininko prekių ar paslaugų pardavimą; v) prekių ženklas naudojamas parodijos, meninės išraiškos, kritikos ar komentaro tikslais.

Pirma pastraipa Ši dalis taikoma tik tuomet, jei trečioji šalis ženklą naudoja laikydamasi sąžiningos pramoninės ar komercinės veiklos praktikos. [33 pakeit.]

2. Kad trečioji šalis naudoja ženklą nesilaikydama sąžiningos praktikos, laikoma visų pirma šiais atvejais:

a) kai susidaro įspūdis, kad tarp trečiosios šalies ir prekių ženklo savininko yra komercinių ryšių;

b) kai trečioji šalis be tinkamos priežasties nesąžiningai pasinaudoja prekių ženklo pranašumais arba pažeidžia skiriamąjį prekių ženklo požymį ar pakenkia jo reputacijai. [34 pakeit.]

2a. Prekių ženklas jo savininkui nesuteikia teisės uždrausti trečiajai šaliai dėl tinkamos priežasties nekomerciniais tikslais naudoti ženklą šiomis aplinkybėmis: [35 pakeit.]

3. Prekių ženklas nesuteikia jo savininkui teisės uždrausti trečiajai šaliai prekybos veikloje naudotis ankstesnėmis tiktai tam tikroje vietovėje taikomomis teisėmis, jeigu tokią teisę pripažįsta tos valstybės teisės aktai ir jei ji taikoma tik toje teritorijoje, kurioje ji yra pripažįstama.

15 straipsnis

Prekių ženklo suteikiamų teisių pasibaigimas

1. Prekių ženklas nesuteikia savininkui teisės uždrausti juo žymėti prekes, kurios paties ženklo savininko arba su jo sutikimu buvo su tuo ženklu išleistos į Sąjungos rinką.

2. 1 dalies nuostatos netaikomos, jeigu savininkas turi teisėtų priežasčių nesutikti su tolesniu prekių komercializavimu, ypač jei po išleidimo į rinką pasikeitė ar pablogėjo prekių kokybė.

16 straipsnis

Prekių ženklų naudojimas

1. Jeigu per penkerius metus po registravimo datos savininkas nepradėjo valstybėje narėje iš tikrųjų prekių ženklu žymėti prekių ar paslaugų, kurioms jis buvo įregistruotas, arba jeigu ženklo naudojimas buvo sustabdytas penkerius metus iš eilės, ženklui taikomi 17 straipsnyje, 19 straipsnio 1 dalyje, 46 straipsnio 1 dalyje ir 48 straipsnio 3 bei 4 dalyse numatyti apribojimai ir sankcijos, išskyrus atvejus, kai buvo nenaudojama dėl tinkamų priežasčių.

2. Kai valstybė narė po registracijos yra numačiusi protesto procedūrą, 1 dalyje nurodytas penkerių metų laikotarpis skaičiuojamas nuo datos, kai prekių ženklo nebegalima užprotestuoti, arba, jei paduotas protestas ir jis nebuvo atsiimtas, nuo datos, kai sprendimas, kuriuo užbaigiama protesto procedūra, tampa galutinis.

3. Jei prekių ženklai įregistruoti pagal tarptautinius valstybėje narėje galiojančius susitarimus, 1 dalyje nurodytas penkerių metų laikotarpis skaičiuojamas nuo datos, kai prekių ženklo nebegalima atmesti arba užprotestuoti. Jei paduotas protestas ir jis nebuvo atsiimtas, tas laikotarpis skaičiuojamas nuo datos, kai sprendimas, kuriuo užbaigiama protesto procedūra, tampa galutinis.

3a. Į registrą įvedama 1, 2 ir 3 dalyse nurodyto penkerių metų laikotarpio pradžios data. [36 pakeit.]

4. Taikant 1 dalį naudojimu taip pat laikoma:

a) prekių ženklo naudojimas tokia forma, kuri skiriasi savo elementais, jeigu išlieka nepakitę įregistruoto ženklo skiriamieji požymiai, nepriklausomai nuo to, ar tokios formos, kokia yra naudojamas, prekių ženklas taip pat įregistruotas savininko vardu;

b) prekių arba jų pakuočių toje valstybėje narėje žymėjimas šiuo prekių ženklu išimtinai eksporto tikslais.

5. Jeigu prekių ženklas naudojamas turint jo savininko sutikimą, laikoma, kad jį naudoja pats savininkas.

17 straipsnis

Nenaudojimas kaip gynybos priemonė teisių pažeidimo byloje

Prekių ženklo savininkas turi teisę uždrausti naudoti žymenį tik jeigu jo teisių negalima panaikinti pagal 19 straipsnį tuo metu, kai iškeliama byla dėl teisių pažeidimo.

18 straipsnis

Vėlesnio įregistruoto prekių ženklo savininko įstojimo teisė kaip gynybos priemonė teisių pažeidimo byloje

1. Teisių pažeidimo byloje prekių ženklo savininkas neturi teisės uždrausti naudoti vėlesnį įregistruotą ženklą, jei to vėlesnio prekių ženklo registracija negali būti pripažinta negaliojančia pagal 8 straipsnį, 9 straipsnio 1 ir 2 dalis ir 48 straipsnio 3 dalį.

2. Teisių pažeidimo byloje prekių ženklo savininkas neturi teisės uždrausti naudoti vėlesnį įregistruotą Europos Sąjungos prekių ženklą, jei to vėlesnio prekių ženklo registracija negali būti pripažinta negaliojančia pagal Reglamento (EB) Nr. 207/2009 53 straipsnio 3 ir 4 dalis, 54 straipsnio 1 ir 2 dalis arba 57 straipsnio 2 dalį.

3. Kai prekių ženklo savininkas neturi teisės uždrausti naudoti vėlesnį įregistruotą ženklą pagal 1 arba 2 dalį, to vėlesnio įregistruoto prekių ženklo savininkas neturi teisės uždrausti naudoti ankstesnį prekių ženklą teisių pažeidimo byloje, net jeigu ta teise nebegalima daugiau pasinaudoti vėlesnio prekių ženklo atžvilgiu.

4 skirsnis

Prekių ženklo teisių panaikinimas

19 straipsnis

Panaikinimas tuo pagrindu, kad ženklas iš tikrųjų nenaudojamas

1. Prekių ženklas gali būti panaikintas, jeigu penkerius metus iš eilės jis nebuvo iš tikrųjų naudojamas valstybėje narėje žymėti prekėms arba paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas, ir jeigu nebuvo tinkamų priežasčių jo nenaudoti.

2. Niekas negali reikalauti, kad būtų panaikintos savininko teisės į prekių ženklą, jeigu laikotarpiu nuo penkerių metų laikotarpio pabaigos ir prašymo panaikinti registraciją pateikimo iš tikrųjų buvo pradėtas arba atnaujintas prekių ženklo naudojimas.

3. Neatsižvelgiama į ženklo naudojimą, pradėtą ar atnaujintą per trijų mėnesių laikotarpį iki prašymo panaikinti registraciją pateikimo, kuris prasidėjo ne anksčiau nei pasibaigus nepertraukiamam penkerių metų nenaudojimo laikotarpiui, jeigu savininkas ėmėsi priemonių dėl ženklo naudojimo pradėjimo ar atnaujinimo tik sužinojęs apie galimą prašymo panaikinti registraciją pateikimą.

20 straipsnis

Panaikinimas tuo pagrindu, kad ženklas tapo bendriniu pavadinimu arba klaidinančia nuoroda

Prekių ženklas gali būti panaikintas, jeigu po registravimo datos:

a) dėl savininko veiksmų ar neveikimo jis tapo bendriniu pavadinimu prekyboje toms prekėms ar paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas;

b) paties savininko arba su jo sutikimu prekių ženklas buvo naudojamas žymėti prekėms ar paslaugoms, kurioms jis įregistruotas, taip, kad gali suklaidinti visuomenę, ypač dėl tų prekių ar paslaugų pobūdžio, kokybės ar geografinės kilmės.

21 straipsnis

Registracijos panaikinimas, susijęs tik su tam tikromis prekėmis ar paslaugomis

Jeigu pagrindai, dėl kurių panaikinama prekių ženklo registracija, egzistuoja tik tam tikrų prekių ar paslaugų, kurioms jis įregistruotas, atžvilgiu, registracijos panaikinimas taikomas tik toms prekėms ar paslaugoms.

5 skirsnis

Prekių ženklai kaip nuosavybės objektai

22 straipsnis

Įregistruotų prekių ženklų perdavimas

1. Prekių ženklas gali būti perduotas atskirai nuo bet kokio įmonės perdavimo visoms prekėms ar paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas, arba jų daliai žymėti.

2. Visos įmonės perdavimas apima ir prekių ženklo perdavimą, išskyrus atvejus, kai susitarta priešingai arba kai aplinkybės akivaizdžiai rodo kitaip. Ši nuostata taikoma sutartiniam įsipareigojimui perduoti įmonę.

3. Nepažeidžiant 2 dalies, prekių ženklo perdavimas įforminamas raštu, o perdavimo dokumentas turi būti pasirašytas sutarties šalių, išskyrus atvejus, kai tai daroma teismo sprendimu; priešingu atveju perdavimas laikomas negaliojančiu. [37 pakeit.]

4. Vienos iš šalių prašymu perdavimas įrašomas į registrą ir apie jį paskelbiama, jei prašančioji šalis tarnybai yra pateikusi dokumentinius perdavimo įrodymus . [38 pakeit.]

5. Kol registre tarnyba nėra įrašo apie perdavimą gavusi paraiškos dėl perdavimo registracijos , teisių perėmėjas negali naudotis prekių ženklo registracijos suteikiamomis teisėmis trečiųjų šalių atžvilgiu. [39 pakeit.]

6. Jeigu tarnyba reikalauja laikytis tam tikrų terminų ir jau yra gavusi prašymą įregistruoti perdavimą, teisių perėmėjas gali pateikti jai atitinkamus pareiškimus.

23 straipsnis

Daiktinės teisės

1. Kad ir kokia būtų įmonė, prekių ženklas gali būti pateikiamas kaip užtikrinimas arba gali būti daiktinių teisių objektas.

2. Vienos iš šalių prašymu 1 dalyje nurodytos teisės įrašomos į registrą ir apie jas paskelbiama.

24 straipsnis

Išieškojimas vykdymo procese

1. Prekių ženklas gali būti išieškotas vykdymo procese.

2. Vienos iš šalių prašymu išieškojimas vykdymo procese įrašomas į registrą ir apie jį paskelbiama.

25 straipsnis

Nemokumo procedūra

Jeigu prekių ženklas yra įtraukiamas į nemokumo procedūras, kompetentingos institucijos prašymu į registrą įrašomas atitinkamas įrašas ir apie tai paskelbiama.

26 straipsnis

Licencijavimas

1. Licencija gali būti suteikiama prekių ženklu žymėti visas arba tik kai kurias prekes ar paslaugas, kurioms jis įregistruotas, naudoti jį visoje valstybėje narėje arba tik jos dalyje. Licencijos gali būti išimtinės arba neišimtinės.

2. Prekių ženklo savininkas gali panaudoti to ženklo suteikiamas teises prieš licencijos turėtoją, pažeidusį bet kurią sutarties dėl licencijos nuostatą, susijusią su:

a) jos trukme;

b) prekių ženklo naudojimo forma, nurodyta registracijoje;

c) prekių ar paslaugų, kurioms yra suteikta licencija, paskirtimi;

d) teritorija, kurioje prekių ženklas gali būti naudojamas; arba

e) licencijos turėtojo nurodytų pagamintų prekių ar suteiktų paslaugų kokybe.

3. Nedarydamas poveikio licencinės sutarties nuostatoms, licencijos turėtojas tik gavęs savininko sutikimą gali pradėti teisminį procesą dėl teisių į prekių ženklą pažeidimo. Tačiau išimtinės licencijos turėtojas gali tokį procesą pradėti, jeigu prekių ženklo savininkas, gavęs oficialų pranešimą, per atitinkamą laiką pats nepradeda teisminio proceso dėl teisių pažeidimo.

4. Norėdamas gauti kompensaciją už jam padarytą žalą, licencijos turėtojas turi teisę įstoti į prekių ženklo savininko pradėtą teisminį procesą dėl teisių pažeidimo.

5. Vienos iš šalių prašymu registre padaromas įrašas apie prekių ženklo licencijos suteikimą arba perdavimą ir apie tai paskelbiama.

27 straipsnis

Prekių ženklo kaip nuosavybės objekto paraiška

Prekių ženklų paraiškoms taikomi 22–26 straipsniai.

6 skirsnis

Garantijos ženklai, sertifikacijos ženklai ir kolektyviniai ženklai

28 straipsnis

Apibrėžtys

Šiame skirsnyje vartojamų terminų apibrėžtys:

1) garantijos arba sertifikacijos ženklas – prekių ženklas, kurio paraiškoje jis apibūdinamas kaip toks ir pagal kurį prekes ar paslaugas, ženklo savininko sertifikuotas atsižvelgiant į geografinę kilmę, medžiagą, prekių pagaminimo arba paslaugų teikimo būdą, kokybę, tikslumą ar kitas charakteristikas, galima atskirti nuo nesertifikuotų prekių ar paslaugų;

2) kolektyvinis ženklas – prekių ženklas, kurio paraiškoje jis apibūdinamas kaip toks ir pagal kurį asociacijos, kuri yra ženklo savininkė, narių prekes arba paslaugas galima atskirti nuo kitoms įmonėms priklausančių prekių ar paslaugų. [40 pakeit.]

29 straipsnis

Garantijos ir sertifikacijos ženklai

1. Valstybės narės gali numatyti galimybę registruoti garantijos arba sertifikacijos ženklus.

2. Valstybės narės gali numatyti, kad garantijos arba sertifikacijos ženklai nėra registruojami, jų registracija panaikinama arba pripažįstama negaliojančia remiantis kitais nei 3, 19 ir 20 straipsniuose nurodytais pagrindais, jeigu to reikalauja šių ženklų atliekama funkcija.

3. Garantijos arba sertifikacijos ženklas, sudarytas iš žymenų arba nuorodų, kuriais prekyboje galima nurodyti geografinę prekių ar paslaugų kilmę, nesuteikia jo savininkui teisės uždrausti trečiajai šaliai naudoti tokius žymenis ar nuorodas prekyboje, jeigu ji laikosi sąžiningos pramoninės ar komercinės veiklos praktikos. Visų pirma toks ženklas negali būti panaudotas prieš trečiąją šalį, kuri turi teisę naudoti geografinį pavadinimą.

30 straipsnis

Kolektyviniai ženklai

1. Valstybės narės numato galimybę registruoti kolektyvinius ženklus.

2. Kolektyvinių ženklų paraiškas gali paduoti gamintojų, paslaugų teikėjų ar prekybininkų asociacijos, kurios pagal jų veiklą reglamentuojančią teisę gali savo vardu turėti visų rūšių teises ir pareigas, sudaryti sutartis arba atlikti kitus teisinius veiksmus, būti ieškovu ir atsakovu teisme, taip pat kiti juridiniai asmenys, kurių veiklą reglamentuoja viešoji teisė.

3. Nukrypstant nuo 4 straipsnio 1 dalies c punkto, kolektyvinius ženklus gali sudaryti žymenys arba nuorodos, kuriais prekyboje galima nurodyti geografinę prekių ar paslaugų kilmę.

Kolektyvinis ženklas nesuteikia jo savininkui teisės uždrausti trečiajai šaliai naudoti tokius žymenis ar nuorodas prekyboje, jeigu ji laikosi sąžiningos pramoninės ar komercinės veiklos praktikos. Visų pirma toks ženklas negali būti panaudotas prieš trečiąją šalį, kuri turi teisę naudoti geografinį pavadinimą.

31 straipsnis

Kolektyvinio ženklo naudojimą reglamentuojančios taisyklės

1. Pareiškėjas, prašantis įregistruoti kolektyvinį ženklą, pateikia tarnybai jo naudojimą reglamentuojančias taisykles. [41 pakeit.]

2. Naudojimą reglamentuojančiose taisyklėse nurodomi asmenys, kuriems leidžiama naudoti ženklą, narystės asociacijoje sąlygos ir ženklo naudojimo sąlygos, įskaitant sankcijas. 30 straipsnio 3 dalyje nurodytos prekių ženklo naudojimą reglamentuojančios taisyklės turi leisti kiekvienam asmeniui, kurio prekės arba paslaugos yra kilusios iš aptariamos geografinės vietovės, tapti asociacijos, kuri yra ženklo savininkė, nariu.

32 straipsnis

Paraiškos atmetimas

1. Be 4 ir 5 straipsniuose nurodytų prekių ženklo paraiškos atmetimo pagrindų, kolektyvinio ženklo paraiška atmetama, jeigu nesilaikoma 28 straipsnio 2 dalies, 30 arba 31 straipsnio reikalavimų arba jeigu naudojimą reglamentuojančios taisyklės prieštarauja viešajai politikai ar pripažintiems moralės principams.

2. Kolektyvinio ženklo paraiška taip pat atmetama tada, kai dėl ženklo pobūdžio ar reikšmės gali būti klaidinama visuomenė ir ypač jeigu atrodo, kad jis gali būti palaikytas kuo nors kitu nei kolektyviniu ženklu.

3. Paraiška neatmetama, jeigu pareiškėjas, pataisęs ženklo naudojimą reglamentuojančias taisykles, įvykdo 1 ir 2 dalių reikalavimus.

33 straipsnis

Prekių ženklų naudojimas

Kiekvienas asmuo, turintis teisę naudoti kolektyvinį ženklą ir iš tikrųjų jį naudojantis pagal 16 straipsnį, laikosi 16 straipsnio reikalavimų.

34 straipsnis

Kolektyvinio ženklo naudojimą reglamentuojančių taisyklių pataisos

1. Kolektyvinio ženklo savininkas pateikia tarnybai visas naudojimą reglamentuojančių taisyklių pataisas.

2. Pataisa nurodoma registre, išskyrus atvejus, kai pataisytos taisyklės neatitinka 31 straipsnio reikalavimų arba jeigu galioja vienas iš 32 straipsnyje nurodytų paraiškos atmetimo pagrindų.

3. Pataisytoms ženklo naudojimą reglamentuojančioms taisyklėms taikoma 42 straipsnio 2 dalis.

4. Taikant šią direktyvą, pataisytos naudojimą reglamentuojančios taisyklės įsigalioja tik nuo pataisos įrašymo į registrą datos.

35 straipsnis

Asmenys, turintys teisę iškelti bylą dėl teisių pažeidimo

1. Kiekvienam asmeniui, turinčiam teisę naudoti kolektyvinį ženklą, taikomos 26 straipsnio 3 ir 4 dalys.

2. Kolektyvinio ženklo savininkas asmenų, turinčių teisę naudoti ženklą, vardu turi teisę reikalauti kompensacijos, jeigu tie asmenys dėl neteisėto ženklo naudojimo patyrė nuostolių.

36 straipsnis

Papildomi panaikinimo pagrindai

Be 19 ir 20 straipsniuose nurodytų panaikinimo pagrindų, kolektyvinio ženklo savininko teisės panaikinamos pateikus prašymą tarnybai arba padavus priešieškinį teisių pažeidimo byloje šiuo pagrindu:

a) savininkas nesiima pagrįstų priemonių neleisti ženklo naudoti tokiu būdu, kuris nesuderinamas su ženklo naudojimo sąlygomis, nustatytomis naudojimą reglamentuojančiose taisyklėse, kurių pataisos, kai tinka, yra nurodytos registre;

b) dėl įgaliotų asmenų naudojimosi ženklu būdo visuomenė galėjo būti klaidinama, kaip nurodyta 32 straipsnio 2 dalyje;

c) ženklo naudojimą reglamentuojančių taisyklių pataisa registre buvo įrašyta nesilaikant 34 straipsnio 2 dalies, išskyrus atvejus, kai ženklo savininkas, vėl pataisęs ženklo naudojimą reglamentuojančias taisykles, įvykdo to straipsnio reikalavimus.

37 straipsnis

Papildomi negaliojimo pagrindai

Be 4 ir 5 straipsniuose nurodytų negaliojimo pagrindų, kolektyvinis ženklas, įregistruotas pažeidžiant 32 straipsnio nuostatas, pripažįstamas negaliojančiu, išskyrus atvejus, kai ženklo savininkas, pataisęs ženklo naudojimą reglamentuojančias taisykles, įvykdo 32 straipsnio reikalavimus.

3 skyrius

Procedūros

1 skirsnis

Paraiška ir registracija

38 straipsnis

Reikalavimai, kuriuos turi atitikti paraiškos

1. Paraiškoje įregistruoti prekių ženklą pateikiama bent : [42 pakeit.]

a) prašymas įregistruoti,

b) pareiškėjo identifikavimo informacija,

c) prekių ir paslaugų, kurioms prašoma įregistruoti ženklą, sąrašas;

d) prekių ženklo vaizdas.

2. Už prekių ženklo paraiškos padavimą imamas paraiškos padavimo mokestis ir prireikus mokestis už vieną ar daugiau prekių arba paslaugų klasių.

39 straipsnis

Paraiškos padavimo data

1. Prekių ženklo paraiškos padavimo data laikoma ta data, kurią pareiškėjas tarnybai pateikia dokumentus su 38 straipsnyje nurodyta informacija.

2. Be to, valstybės narės gali numatyti, kad už paraiškos padavimo datos suteikimą imamas pagrindinės paraiškos arba registracijos mokestis.

40 straipsnis

Prekių ir paslaugų identifikavimas ir klasifikavimas

1. Prekės ir paslaugos, dėl kurių teikiama registracijos paraiška, klasifikuojamos pagal klasifikacijos sistemą, nustatytą 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutartimi dėl tarptautinės prekių ir paslaugų ženklų registravimo klasifikacijos (toliau – Nicos klasifikacija).

2. Pareiškėjas pakankamai aiškiai ir tiksliai identifikuoja prekes ir paslaugas, kurių atžvilgiu prašoma apsaugos, kad kompetentingos institucijos ir ekonominės veiklos vykdytojai vien tuo pagrindu galėtų nustatyti prašomos apsaugos mastą. Prekių ir paslaugų sąrašas suteikia galimybę kiekvieną objektą priskirti tik prie vienos klasės pagal Nicos klasifikaciją.

3. Taikant 2 dalį gali būti naudojamos bendrosios nuorodos, įtrauktos į Nicos klasifikacijos klasių antraštes, arba kiti bendrieji terminai, jei jie atitinka būtinus aiškumo ir tikslumo standartus.

4. Tarnyba atmeta paraišką, kurioje nurodyti terminai yra neaiškūs arba netikslūs, jeigu pareiškėjas per tarnybos tuo tikslu nustatytą laikotarpį nepasiūlo priimtinos formuluotės. Aiškumo ir teisinio tikrumo sumetimais tarnybos, bendradarbiaudamos tarpusavyje, sudaro sąrašą, kuriame parodoma jų atitinkama administracinė praktika prekių ir paslaugų klasifikavimo srityje.

5. Vartojami bendrieji terminai, įskaitant bendrąsias nuorodas Nicos klasifikacijos klasių antraštėse, aiškinami kaip apimantys visas prekes ar paslaugas, kurias aiškiai žymi tiesiogine reikšme vartojama nuoroda ar terminas. Tokie vartojami terminai ar nuorodos nėra aiškinami kaip suteikiantys teisę į prekių ženklo apsaugą prekėms ar paslaugoms, kurios negali būti suprantamos kaip tokios.

6. Kai pareiškėjas prašo registracijos daugiau nei vienai klasei, prekės pareiškėjas sugrupuoja prekes ir paslaugos grupuojamos paslaugas pagal Nicos klasifikacijos klases, prieš kiekvieną grupę nurodant klasės, kuriai ta prekių ar paslaugų grupė priklauso, numerį, ir pateikiamos pateikia jas klasių eilės tvarka. [43 pakeit.]

7. Prekių ir paslaugų klasifikacija taikoma vien administravimo reikmėms. Prekės ir paslaugos nelaikomos panašiomis remiantis vien tuo pagrindu, kad jos priskirtos prie tos pačios klasės pagal Nicos klasifikaciją; prekės ir paslaugos taip pat nelaikomos nepanašiomis remiantis vien tuo pagrindu, kad jos priskirtos prie skirtingų klasių pagal Nicos klasifikaciją.

41 straipsnis

Ex officio patikrinimas

Per ex officio patikrinimą, ar prekių ženklo paraiška atitinka registracijos reikalavimus, tarnybos tikrina tik tai, ar nėra 4 straipsnyje nurodytų absoliučiųjų atsisakymo registruoti pagrindų. [44 pakeit.]

42 straipsnis

Trečiųjų šalių pastabos

1. Prieš įregistruojant prekių ženklą, kiekvienas fizinis arba juridinis asmuo ir kiekviena gamintojams, paslaugų teikėjams, prekybininkams ar vartotojams atstovaujanti grupė ar įstaiga gali pateikti tarnybai rašytines pastabas, jose paaiškindami, dėl kurių 4 straipsnyje išvardytų pagrindų prekių ženklas negali būti įregistruotas ex officio. Jos nėra tarnybos vykdomų procedūrų šalys.

2. Be 1 dalyje nurodytų pagrindų, kiekvienas fizinis arba juridinis asmuo ir kiekviena gamintojams, paslaugų teikėjams, prekybininkams ar vartotojams atstovaujanti grupė ar įstaiga gali pateikti tarnybai rašytines pastabas, paremtas konkrečiais pagrindais, dėl kurių pagal 32 straipsnio 1 ir 2 dalis turėtų būti atmesta paraiška įregistruoti kolektyvinį ženklą.

2a. Iš valstybių narių, nustačiusių protesto procedūras pagal 4 straipsnyje nurodytus absoliučius pagrindus, nereikalaujama įgyvendinti šio straipsnio. [45 pakeit.]

43 straipsnis

Paraiškų ir registracijų padalijimas

Pareiškėjas arba savininkas, pateikęs pareiškimą tarnybai, gali padalyti prekių ženklo paraišką arba registraciją į vieną ar daugiau atskirų paraiškų ar registracijų.

44 straipsnis

Mokesčiai

Prekių ženklo registracijos ir jos galiojimo pratęsimo atveju imamas papildomas mokestis už kiekvieną papildomą prekių ir paslaugų klasę po pirmos klasės.

2 skirsnis

Protesto, panaikinimo ir negaliojimo procedūros

45 straipsnis

Protesto procedūra

1. Valstybės narės nustato veiksmingą ir operatyvią administracinę procedūrą, pagal kurią, remiantis 5 straipsnyje numatytais pagrindais, jų tarnyboms galima paduoti protestą dėl prekių ženklo paraiškos registracijos.

2. Pagal 1 dalyje nurodytą administracinę procedūrą protestą gali paduoti bent ankstesnės teisės, nurodytos 4 straipsnio 1 dalies i punkte, 5 straipsnio 2 dalyje ir 5 straipsnio 3 dalies a punkte , savininkas. Protestas gali būti paduotas atsižvelgiant į vieną ar daugiau ankstesnių teisių, jeigu jos visos priklausė tam pačiam savininkui, ir atsižvelgiant į dalį prekių ar paslaugų ar visas prekes ar paslaugas, su kuriomis susijusios ankstesnės teisės įregistruotos ar dėl kurių teikiama paraiška, ir gali būti nukreiptas prieš dalį prekių ar paslaugų ar visas prekes ar paslaugas, dėl kurių teikiama paraiška ginčytinam ženklui gauti. [46 pakeit.]

3. Prieš pradedant Per protesto nagrinėjimo procedūrą, šalims jų bendru prašymu suteikiamas bent dviejų mėnesių laikotarpis, kad būtų galima derėtis dėl galimybės protestą padavusiai šaliai ir pareiškėjui susitarti draugiškai. [47 pakeit.]

46 straipsnis

Nenaudojimas kaip gynybos priemonė protesto nagrinėjimo procedūroje

1. Administracinėje protesto nagrinėjimo procedūroje, jei vėlesnio prekių ženklo paraiškos padavimo datą arba prioriteto datą penkerių metų laikotarpis, per kurį ankstesnis prekių ženklas turėjo būti pradėtas iš tikrųjų naudoti, kaip numatyta 16 straipsnyje, jau buvo pasibaigęs, pareiškėjo prašymu protestą padavęs ankstesnio prekių ženklo savininkas pateikia įrodymus, kad per penkerių metų laikotarpį iki vėlesnio prekių ženklo paraiškos padavimo datos arba prioriteto datos ankstesnis prekių ženklas buvo pradėtas iš tikrųjų naudoti, kaip numatyta 16 straipsnyje, arba kad buvo svarbių priežasčių ženklo nenaudoti. Nepateikus tai patvirtinančių įrodymų, protestas atmetamas.

2. Jeigu ankstesnis prekių ženklas buvo naudojamas tik daliai prekių ar paslaugų, kurioms jis buvo įregistruotas, žymėti, nagrinėjant protestą, kaip numatyta 1 dalyje, bus laikoma, kad jis yra įregistruotas tik tai prekių ar paslaugų daliai.

3. 1 ir 2 dalys taip pat taikomos, kai ankstesnis prekių ženklas yra Europos Sąjungos prekių ženklas. Tokiu atveju nustatant, ar Europos Sąjungos prekių ženklas iš tikrųjų naudojamas, taikomas Reglamento (EB) Nr. 207/2009 15 straipsnis.

47 straipsnis

Registracijos panaikinimo arba pripažinimo negaliojančia procedūra

1. Valstybės narės nustato veiksmingą ir operatyvią administracinę procedūrą, pagal kurią jų tarnybų galima prašyti panaikinti prekių ženklo registraciją ar pripažinti ją negaliojančia. [48 pakeit.]

2. Pagal administracinę registracijos panaikinimo procedūrą numatoma, kad prekių ženklo registracija panaikinama remiantis 19 ir 20 straipsniuose nustatytais pagrindais.

3. Pagal administracinę registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrą numatoma, kad prekių ženklo registracija pripažįstama negaliojančia remiantis bent šiais pagrindais:

a) prekių ženklas neturėjo būti įregistruotas, nes jis neatitinka 4 straipsnyje nustatytų reikalavimų;

b) prekių ženklas neturėjo būti įregistruotas, nes egzistuoja ankstesnė teisė, kaip apibrėžta 5 straipsnio 2 ir 3 dalyse.

4. Pagal administracinę procedūrą numatoma, kad prašymą panaikinti registraciją arba pripažinti ją negaliojančia gali pateikti bent šie subjektai:

a) 2 dalies ir 3 dalies a punkto atveju kiekvienas fizinis ar juridinis asmuo arba kiekviena grupė ar įstaiga, įsteigta tam, kad atstovautų gamintojų, paslaugų teikėjų, prekybininkų ar vartotojų interesus, kurie pagal jų veiklą reglamentuojančią teisę savo vardu gali būti ieškovai ir atsakovai teisme;

b) 3 dalies b punkto atveju ankstesnės teisės, nurodytos 5 straipsnio 2 ir 3 dalyse, savininkas.

4a. Prašymas panaikinti registraciją arba pripažinti ją negaliojančia gali būti susijęs su prekėmis ar paslaugomis – jų dalimi arba jomis visomis – kurių atžvilgiu registruojamas ginčytinas ženklas. [49 pakeit.]

4b. Prašymas pripažinti registraciją negaliojančia gali būti pateiktas remiantis viena ar keliomis ankstesnėmis teisėmis, jeigu jos visos priklauso tam pačiam savininkui. [50 pakeit.]

48 straipsnis

Nenaudojimas kaip gynybos priemonė procedūroje, pagal kurią siekiama registraciją pripažinti negaliojančia

1. Administracinėse Procedūrose dėl registracijos pripažinimo negaliojančia, remiantis įregistruotu prekių ženklu, kurio paraiškos padavimo data arba prioriteto data yra ankstesnė, vėlesnio prekių ženklo savininkui paprašius ankstesnio prekių ženklo savininkas pateikia įrodymus, kad penkerius metus iki prašymo pripažinti registraciją negaliojančia ankstesnis prekių ženklas iš tikrųjų buvo naudojamas, kaip numatyta 16 straipsnyje, žymint prekes ar paslaugas, kurioms jis įregistruotas ir kuriomis savininkas pagrindžia savo paraišką, arba kad buvo svarbių priežasčių ženklo nenaudoti, jeigu penkerių metų laikotarpis, per kurį ankstesnis prekių ženklas turėjo būti pradėtas iš tikrųjų naudoti, prašymo pripažinti registraciją negaliojančia dieną yra pasibaigęs. [51 pakeit.]

2. Jei vėlesnio prekių ženklo paraiškos padavimo datą arba prioriteto datą penkerių metų laikotarpis, per kurį ankstesnis prekių ženklas turėjo būti pradėtas iš tikrųjų naudoti, kaip numatyta 16 straipsnyje, jau buvo pasibaigęs, ankstesnio prekių ženklo savininkas pateikia ne tik pagal 1 dalį reikalaujamus įrodymus, bet ir įrodymus, kad per penkerių metų laikotarpį iki paraiškos padavimo datos arba prioriteto datos prekių ženklas iš tikrųjų buvo pradėtas naudoti arba kad buvo svarbių priežasčių ženklo nenaudoti.

3. Jei 1 ir 2 dalyse nurodyti įrodymai nepateikiami, prašymas pripažinti registraciją negaliojančia remiantis ankstesniu prekių ženklų yra atmetamas.

4. Jeigu ankstesnis prekių ženklas buvo naudojamas pagal 16 straipsnį tik daliai prekių ar paslaugų, kurioms jis buvo įregistruotas, žymėti, nagrinėjant prašymą pripažinti registraciją negaliojančia bus laikoma, kad jis yra įregistruotas tik tai prekių ar paslaugų daliai.

5. 1 ir 4 dalys taip pat taikomos, kai ankstesnis prekių ženklas yra Europos Sąjungos prekių ženklas. Tokiu atveju nustatant, ar Europos Sąjungos prekių ženklas iš tikrųjų naudojamas, taikomas Reglamento (EB) Nr. 207/2009 15 straipsnis.

49 straipsnis

Panaikinimo ir negaliojimo pasekmės

1. Jeigu savininko teisės buvo panaikintos, laikoma, kad įregistruotas prekių ženklas nuo prašymo panaikinti registraciją dienos neturėjo šioje direktyvoje nurodyto poveikio. Vienos iš šalių prašymu sprendime gali būti nurodyta ankstesnė data, kurią atsirado viena iš panaikinimo priežasčių.

2. Jeigu prekių ženklo registracija buvo pripažinta negaliojančia, laikoma, kad įregistruotas prekių ženklas nuo pat pradžių neturėjo šioje direktyvoje nurodyto poveikio.

3 skirsnis

Registracijos trukmė ir galiojimo pratęsimas

50 straipsnis

Registracijos trukmė

1. Prekių ženklai registruojami 10 metų laikotarpiui nuo paraiškos padavimo datos.

2. Vadovaujantis 51 straipsniu, registracijos galiojimas gali būti pratęstas kitiems 10 metų laikotarpiams.

51 straipsnis

Galiojimo pratęsimas

1. Prekių ženklo savininko arba bet kurio jo įgalioto asmens prašymu prekių ženklo registracijos galiojimas pratęsiamas, jeigu už galiojimo pratęsimą sumokami mokesčiai.

2. Tarnyba iš anksto, likus pakankamai laiko iki registracijos galiojimo pabaigos, prekių ženklo savininkui ir bet kuriam asmeniui, turinčiam registruotas teises į prekių ženklą, praneša apie registracijos galiojimo pabaigą. Tarnyba nėra atsakinga už tokios informacijos nepateikimą.

3. Prašymas pratęsti galiojimą pateikiamas ir mokesčiai už galiojimo pratęsimą sumokami per šešių mėnesių laikotarpį, kuris pasibaigia paskutinę to mėnesio, kurį nutrūksta apsaugos galiojimas, dieną. To nepadarius, prašymą galima paduoti per kitą šešių mėnesių laikotarpį, kuris prasideda po pirmajame sakinyje nurodytos dienos. Registracijos galiojimo pratęsimo mokesčiai ir papildomas mokestis sumokami per tą kitą laikotarpį.

4. Jeigu prašymas pateikiamas arba mokesčiai sumokami tik už kai kurias prekes ar paslaugas, kurioms prekių ženklas yra įregistruotas, registracijos galiojimas pratęsiamas tik toms prekėms ar paslaugoms.

5. Galiojimo pratęsimas įsigalioja kitą dieną po esamos registracijos galiojimo pabaigos datos. Registracijos galiojimo pratęsimas užregistruojamas ir paskelbiamas.

3a skirsnis

Ryšiai su tarnyba

51a straipsnis

Ryšiai su tarnyba

Procedūrose dalyvaujančios šalys arba jų atstovai – jeigu jie paskirti – nustato oficialų adresą vienoje iš valstybių narių visai oficialiai ryšių palaikymo su tarnyba veiklai vykdyti. [53 pakeit.]

4 skyrius

Administracinis bendradarbiavimas

52 straipsnis

Bendradarbiavimas prekių ženklo registracijos ir administravimo srityje

Valstybės narės užtikrina, kad tarnybos veiksmingai bendradarbiautų tarpusavyje ir su agentūra, siekdamos skatinti praktikos ir priemonių konvergenciją ir užtikrinti labiau suderintus prekių ženklų paraiškų nagrinėjimo ir registravimo rezultatus. [52 pakeit.]

53 straipsnis

Bendradarbiavimas kitose srityse

Valstybės narės užtikrina, kad tarnybos veiksmingai bendradarbiautų su agentūra ne tik 52 straipsnyje nurodytose srityse, bet ir visose kitose savo veiklos srityse, kurios yra svarbios prekių ženklų apsaugai Sąjungoje užtikrinti. [54 pakeit.]

5 skyrius

Baigiamosios nuostatos

54 straipsnis

Perkėlimas į nacionalinę teisę

1. Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad 2–6, 8–14, 16, 17, 18, 22–28 ir 30–53 straipsnių būtų laikomasi ne vėliau kaip per 24 mėnesius po šios direktyvos įsigaliojimo. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.

Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Jos taip pat įtraukia teiginį, kad galiojančiuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose pateiktos nuorodos į direktyvą, kuri panaikinama šia direktyva, yra laikomos nuorodomis į šią direktyvą. Nuorodos darymo tvarką ir to teiginio formuluotę nustato valstybės narės.

2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.

55 straipsnis

Panaikinimas

Direktyva 2008/95/EB yra panaikinama [diena po datos, nustatytos šios direktyvos 54 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje] nedarant poveikio valstybių narių įsipareigojimams, susijusiems su direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminu, numatytu Direktyvos 2008/95/EB I priedo B dalyje.

Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal priede pateiktą atitikties lentelę.

56 straipsnis

Įsigaliojimas

Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

1, 7, 15, 19, 20, 21 ir 54–57 straipsniai taikomi nuo [diena po datos, nustatytos šios direktyvos 54 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje].

57 straipsnis

Adresatai

Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

Priimta Europos Parlamento vardu Pirmininkas Tarybos vardu Pirmininkas

(1) OL C 327, 2013 11 12, p. 42.

(2) 2014 m. vasario 25 d. Europos Parlamento pozicija.

(3) 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/95/EB valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 299, 2008 11 8, p. 25).

(4) 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, 2009 3 24, p. 1).

(5) COM(2008)0465.

(6) OL C 140, 2010 5 29, p. 22.

(7) COM(2011)0287.

(8) OL L 336, 1994 12 23, p. 213.

(9) 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/114/EB dėl klaidinančios ir lyginamosios reklamos (OL L 376, 2006 12 27, p. 21).

(10) 2013 m. birželio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 608/2013 dėl muitinės atliekamo intelektinės nuosavybės teisių vykdymo užtikrinimo, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1383/2003 (OL L 181, 2013 6 29, p. 15).

(11) 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 8, 2001 1 12, p. 1).

(12) OL C 32, 2014 2 4, p. 23.

(13) 1994 m. liepos 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2100/94 dėl augalų veislių teisinės apsaugos Bendrijoje (OL L 227, 1994 9 1, p. 1).

(14) 1988 m. gruodžio 21 d. Pirmoji tarybos Direktyva 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 40, 1989 2 11, p. 1).