Pasiūlymas Tarybos sprendimas dėl pozicijos, kurią Bendrija turi priimti AKR–EB Ministrų Taryboje, svarstant eksporto pajamų trumpalaikių svyravimų finansavimo sąlygų pakeitimą (AKR–EB partnerystės susitarimo II priedo 3 skyrius) /* KOM/2007/0337 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 19.6.2007 KOM(2007) 337 galutinis Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl pozicijos, kurią Bendrija turi priimti AKR–EB Ministrų Taryboje, svarstant eksporto pajamų trumpalaikių svyravimų finansavimo sąlygų pakeitimą (AKR–EB partnerystės susitarimo II priedo 3 skyrius) (pateikta Komisijos) AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS ĮžANGA AKR–EB partnerystės susitarime, pasirašytame Kotonu 2000 m. birželio 23 d.[1] ir pataisytame Liuksemburge 2005 m. birželio 25 d.[2] (toliau – Kotonu susitarimas), šalys pripažino, kad nestabilios eksporto pajamos gali būti žalingos AKR valstybių plėtrai ir trukdyti joms siekti vystymosi tikslų. Todėl buvo sukurta papildomos paramos sistema (toliau – FLEX), siekiant sumažinti nestabilių eksporto pajamų daromą žalą, kaip numatyta šio susitarimo 68 straipsnio 1 dalyje. Tačiau dėl įvairių metodikos trūkumų ir veiklos kliūčių taikant FLEX priemonę nepavyksta įgyvendinti visų tikslų, todėl AKR šalys 2005 m. sausio mėn. pateikė pasiūlymą dėl pakeitimo[3]. Kadangi į šį pasiūlymą negalima buvo atsižvelgti kas penkerius metus persvarstant Kotonu susitarimą, buvo susitarta, kad Komisija ir AKR grupė išnagrinės šį pasiūlymą vėliau[4]. Komisija sutinka, kad FLEX priemonė turi tam tikrų trūkumų (tačiau nebūtinai pritaria AKR grupės siūlomiems sprendimams), tad yra būtina iš esmės ją pakeisti, kad būtų sėkmingiau įgyvendinami 68 straipsnyje nurodyti tikslai. Keisti reikia ir reikalavimų atitikimo kriterijus, ir techninius aspektus, siekiant patikslinti naudojamus rodiklius, taip pat ir FLEX lėšų skyrimo terminus bei jų neciklišką pobūdį. Pagal Kotonu susitarimo 100 straipsnį II priedą pakeisti galima AKR–EB Ministrų Tarybos sprendimu. Todėl Komisija rekomenduoja Tarybai ir valstybėms narėms įgalioti Komisiją derėtis su AKR grupe dėl FLEX bendradarbiavimo priemonės persvarstymo. 1. SIūLOMO PAKEITIMO TIKSLAS Kotonu susitarimo 68 straipsnio 2 dalyje nurodytos paramos, teikiamos esant trumpalaikiams eksporto pajamų svyravimams, tikslas – „ apsaugoti socialines ir ekonomines reformas ir politikos kryptis, kurioms gresia pavojus dėl [eksporto] pajamų sumažėjimo, ir ištaisyti neigiamą eksporto pajamų, ypač gaunamų už žemės ūkio ir kasybos produktus, nestabilumo poveikį…“. Taigi FLEX priemone siekiama ne tiesiogiai kompensuoti prarastas eksporto pajamas, bet ištaisyti neigiamą jų poveikį ekonominiam potencialui ir apsaugoti socialinių sektorių išlaidas. Per pirmuosius FLEX priemonės taikymo metus iškilo įvairių metodikos ir veiklos problemų. Jos smarkiai mažina šios priemonės veiksmingumą. Ypač todėl, kad dėl ilgo jos įgyvendinimui reikalingo laiko priemonė nebetenka neciklinio pobūdžio. Be to, FLEX finansuojama iš B paketo nenumatytiems atvejams lėšų[5], todėl vykdant 9-ąjį EVF kilo sunkumų pasinaudoti FLEX parama pasibaigus B paketo lėšoms. Todėl trys pagrindiniai FLEX įgyvendinimo elementai – reikalavimų atitikimo kriterijai, FLEX lėšų skaičiavimo ir skyrimo metodas ir finansavimo šaltinis – turi būti iš esmės persvarstyti. 2. REIKALAVIMų ATITIKIMO KRITERIJAI Šiuo metu FLEX paramą galima gauti, jei tenkinami abu reikalavimų atitikimo kriterijai – vienas jų susijęs su eksporto pajamų svyravimais, kitas – su jų teoriniu poveikiu valstybės biudžeto deficitui. Dėl šių dviejų kriterijų interpretavimo kyla sunkumų, todėl reikėtų juos atnaujinti, nekeičiant jų esmės. 2.1. Šalių, kurioms taikomas palankesnis režimas, skaičiaus didinimas Šiuo metu laikoma, kad pirmasis FLEX reikalavimų atitikimo kriterijus yra įgyvendintas šiais atvejais[6]: - 10 % (mažiausiai išsivysčiusių, neturinčių išėjimo į jūrą ir esančių salose valstybių atveju – 2 %) negautų prekių eksporto pajamų, palyginti su pajamų, gautų per ketverių metų laikotarpio iki taikymo metų pirmus trejus metus, aritmetiniu vidurkiu ; arba - 10 % (mažiausiai išsivysčiusių, neturinčių išėjimo į jūrą ir esančių salose valstybių atveju – 2 %) negautų visų žemės ūkio ir naudingų iškasenų eksporto pajamų, palyginti su pajamų, gautų per ketverių metų laikotarpio iki taikymo metų pirmus trejus metus, aritmetiniu vidurkiu, jeigu kalbama apie šalis, kurių žemės ūkio ir naudingų iškasenų eksporto pajamos sudaro daugiau kaip 40 % visų prekių eksporto pajamų. Persvarstant Kotonu susitarimą, šalių, galinčių pasinaudoti palankesniu režimu, kuris taikomas negavus 2 % eksporto pajamų, apibrėžtis buvo išplėsta, įtraukus „pokonfliktines ar stichinę nelaimę patyrusias valstybes“ (Kotonu susitarimo 68 straipsnio 3 dalis). Siūloma iš dalies pakeisti Kotonu susitarimo II priedo 9 straipsnį taip, kad jame atsispindėtų šalių, atitinkančių kriterijų dėl 2 % eksporto pajamų negavimo, apibrėžties išplėtimas įtraukiant pokonfliktines ar stichinę nelaimę patyrusias šalis. 2.2. Referencinis laikotarpis Šiuo metu laikotarpis, į kurį atsižvelgiama skaičiuojant eksporto pajamų svyravimus, apima metus nuo N-4 iki N-2. Siūloma įtraukti į referencinį laikotarpį paskutinius metus (N-1), einančius prieš taikymo metus (N) , nes šiuos duomenis šalis partnerė vis tiek turi pateikti. Be to, kadangi svyravimai periodiškai kartojasi, gali atsitikti taip, kad referencinis laikotarpis apima labiausiai nuo vidurkio nutolusias vertes ir neatspindi bendros tendencijos. N-4, N-3, N-2, N-1, N metų pavyzdžiai skaičiais: - 50, 53, 92, 59, 62 = teigiama tendencija, tačiau šalis tenkina FLEX reikalavimų atitikimo kriterijus, nes vidutinis dydis, į kurį atsižvelgiama (N-4, N-3, N-2), yra 65, o taikymo metų eksporto lygis yra mažesnis nei 98 % šio vidutinio dydžio. - 50, 41, 53, 56, 48 = svyravimas neigiamas, palyginti su tendencija, tačiau šalis netenkina FLEX reikalavimų atitikimo kriterijų, nes vidutinis dydis, į kurį atsižvelgiama (N-4, N-3, N-2), yra 48, o taikymo metų eksporto lygis yra didesnis nei 98 % šio vidutinio dydžio. AKR grupė siūlo nustatyti 6 metų trukmės referencinį laikotarpį ir neatsižvelgti į patį didžiausią ir į patį mažiausią dydžius. Šiuo pasiūlymu labiau pabrėžiamos struktūrinės tendencijos, nors priemone labiau siekiama atsverti trumpalaikius svyravimus tendencijos atžvilgiu. Siūloma iš dalies pakeisti Kotonu susitarimo II priedo 9 straipsnį ir referenciniu laikotarpiu laikyti ketverius metus iki taikymo metų ir neįtraukti į skaičiavimus metų, kurių duomenys yra labiausiai nutolę nuo vidurkio, t. y. kurių eksporto pajamos labiausiai skiriasi nuo vidutinių[7]. 2.3 . Naudojama valiuta Iki šiol negautos eksporto pajamos skaičiuotos eurais. Tačiau infliacija ir keitimo kurso svyravimai gali turėti didelės įtakos nustatant, kaip reikalavimus atitinka šalys, kurių valiuta susieta su JAV doleriu ar kita referencine valiuta ir (arba) šalys, kuriose didžioji dalis prekių mainų vykdoma ne eurais. Pavyzdžiui, Sent Lusija, kurios valiutos, Rytų Karibų dolerio, ir JAV dolerio keitimo kursas nesikeičia jau 30 metų, o šalies tarptautinė prekyba vykdoma daugiausia JAV doleriais, nebūtų atitikusi reikalavimų 2004 m., jei duomenys būtų skaičiuojami nacionaline valiuta. Eksporto pajamų svyravimus siūloma skaičiuoti vietos valiuta, pakoreguota pagal infliacijos koeficientą (vartojimo prekių kainų indeksą arba bendrojo vidaus produkto defliatorių). Siūloma Kotonu susitarimo II priedo naujame 9a straipsnyje įterpti pastraipą dėl valiutos pasirinkimo. 2.4 . Antrojo reikalavimų atitikimo kriterijaus panaikinimas Antrasis reikalavimų atitikimo kriterijus skiriant papildomų lėšų yra susijęs su „2 % planuoto atitinkamų metų arba numatyto kitų metų valstybės deficito padidėjimu“[8]. Skaičiuojant teorinį negautų eksporto pajamų poveikį valstybės biudžetui, pagal supaprastintą metodą, laikoma, kad eksporto dalis valstybės biudžete yra tokia pat, kaip BVP dalis. Taigi su negautomis eksporto pajamomis susijęs biudžeto deficito padidėjimas skaičiuojamas pagal šią formulę: „Valstybės deficito padidėjimas = N metais negautų eksporto pajamų vertė x (vidutinis pajamų dydis / N-4, N-3, N2 metų BVP)“ (2005 m. FLEX veiklos vadovas). AKR valstybės, taip pat Komisija 2004 m. pasiūlyme abejoja dėl šio kriterijaus reikalingumo. Jo atsisakyti verčia keletas priežasčių: - Sunku nustatyti negautų eksporto pajamų poveikį valstybės biudžetui (ir kartu valstybės galimybėms tęsti savo vystymosi politiką). Iš tiesų įvairių šalių eksporto sektoriaus struktūra (privati / valstybinė, koncentruota arba ne ir pan.) ir apmokestinimo lygis labai skiriasi. Priklausomai nuo mokesčių sistemos ir mokestinių metų laikotarpio, kai išaiškėja negautos eksporto pajamos, N metų negautos eksporto pajamos gali turėti poveikį N metų biudžetui arba N+1 metų biudžetui. Kartu tokio išorinio veiksnio kaip eksporto pajamų svyravimas poveikis biudžetui priklauso nuo makroekonominio valdymo kokybės ir valstybės finansų valdymo lygio. Taigi realus eksporto pajamų nestabilumo poveikis tikrajai biudžeto padėčiai smarkiai kinta priklausomai nuo nacionalinių aplinkybių, ir dabartinis metodas, ko gero, gali paskatinti ne taip griežtai tvarkyti valstybės finansus. - Subjektyviai pasirinktas 2 % biudžeto deficito padidėjimo lygis iškreipia rezultatus. Iš tiesų šaliai, kurios planuojamas deficitas jau yra didelis, nors visi kiti rodikliai vienodi, bus sunkiau pasinaudoti FLEX parama, nei šaliai, kurios planuojamas deficitas yra mažesnis[9]. - Duomenys apie prognozuojamą deficitą, naudojami nustatant reikalavimų atitikimą, gali labai skirtis nuo galutinių duomenų. Todėl siūloma panaikinti antrąjį reikalavimų atitikimo kriterijų, numatytą Kotonu susitarimo II priedo 9 straipsnyje. 2.5 . Pridedama pirmojo reikalavimų atitikimo kriterijaus išlyga Antrojo paramos skyrimo kriterijaus panaikinimas vis tik neturėtų paskatinti palyginti nedidelės vertės FLEX finansinės paramos, neturinčios įtakos makroekonominiam stabilumui ir šalies pajėgumui tęsti socialines ir ekonomines reformas ir politikos kryptis, didėjimo. Siekiant koncentruoti pagalbą šalims, labiausiai nukentėjusioms dėl eksporto pajamų sumažėjimo, siūloma iš dalies pakeisti Kotonu susitarimo II priedo 9 straipsnį leidžiant teikti paramą tik kai negautų eksporto pajamų vertė yra didesnė kaip 0,7 % BVP[10]. 2.6 . Iš eilės einančių metų skaičius Iš eilės einančių metų, per kuriuos šalis gali naudotis FLEX priemone, skaičius šiuo metu yra ketveri metai[11]. Siūloma iš dalies pakeisti Kotonu susitarimo II priedo 9 straipsnio 2 dalį ir sumažinti teisės naudotis FLEX priemone trukmę iki trejų metų iš eilės ir taip išlaikyti derėjimą su Kotonu susitarimo 68 straipsniu, kuris taikomas esant „trumpalaikiams eksporto pajamų svyravimams“, o ne šių pajamų struktūrinėms mažėjimo tendencijoms. 3. FLEX SKAIčIAVIMO METODAS IR Lėšų SKYRIMAS 3.1. Poveikis biudžetui Kai AKR šalis atitinka kriterijus, didžiausia FLEX finansinė parama (priklausomai nuo turimų lėšų atitinkamos šalies B pakete, žr. 4 punktą) šiuo metu yra lygi numatomam planuojamo biudžeto deficito padidėjimui. Turint galvoje netikslumo, atsirandančio naudojant biudžeto deficitą kaip atskaitos tašką (žr. 2.5 punktą), problemą, geriau būtų atsižvelgti ne į deficitą, o į poveikį biudžetui. Siekiant FLEX priemonę koncentruoti šalims, kuriose eksporto pajamų svyravimų poveikis yra didžiausias, ypač šalims, kurių centrinės vyriausybės pajamos be dotacijų yra gana mažos, siūloma šalyse, kuriose šių pajamų dalis BVP viršija AKR šalių vidurkį, nustatyti aukščiausią paramos dydį. Siūloma į Kotonu susitarimo II priedą įterpti 9a straipsnį, siekiant pakeisti paramos skaičiavimą ir apriboti jį vien teoriniu poveikiu biudžetui, kuris nustatomas šiuo būdu: „ Teorinis poveikis biudžetui = negautų eksporto pajamų N metais vertė, padauginta iš vidutinio pajamų / BVP santykio N-4, N-3, N-2 ir N-1 metais dydžio, neskaitant labiausiai nuo vidurkio nutolusios vertės, ir šį santykį apribojant 25 %“, šiuo atveju pajamos – tai centrinės vyriausybės pajamos be dotacijų. Negautų eksporto pajamų vertė skaičiuojama vietos valiuta, pakoreguota pagal infliacijos koeficientą, kaip N metų pajamų ir aritmetinio N-4, N-3, N-2 ir N-1 metų pajamų vidurkio skirtumas, neskaičiuojant labiausiai nuo vidurkio nutolusios vertės. Tada negautų eksporto pajamų vertė perskaičiuojama į eurus pagal N metais galiojantį keitimo kursą. 3.2. Finansinės paramos skyrimo sąlygos Šiuo metu parama įgyvendinama diferencijuotai, priklausomai nuo to, ar atitinkama šalis tenkina reikalavimus gauti biudžeto paramą, ar ne. a) Šalys, gaunančios biudžeto paramą Šalys, atitinkančios reikalavimus biudžeto paramai gauti, finansinę paramą gauna bendros biudžeto paramos forma negautoms eksporto pajamoms kompensuoti, kaip numatyta pagal FLEX tikslus. Tačiau išmokėjimo laiką galima būtų sutrumpinti. Jau veikia išankstinių mokėjimų sistema, pagal kurią išmokama iki 80 % galimos[12] finansinės paramos dydžio. Šia sistema kol kas naudojamasi nepakankamai, juo labiau kad galutiniai eksporto pajamų duomenys paprastai nedaug arba visai nesiskiria nuo laikinųjų duomenų, kurių pagrindu galima būtų išmokėti avansus. Siūloma iš dalies pakeisti Kotonu susitarimo II priedo 10 straipsnį, kad išankstiniai mokėjimai būtų mokami sistemingai, o didžiausią galimą išankstinio mokėjimo sumą padidinti iki 100 % galimos finansinės paramos dydžio. Galimas toks scenarijus: galutinė FLEX paraiškos data nustatoma pirmajame N+1 metų pusmetyje, EVF komitetas priima sprendimą ir lėšos skiriamos tų pačių metų antrajame pusmetyje arba ne vėliau kaip N+2 metų pradžioje. Vėlesnis galimo perteklinio mokėjimo susigrąžinimas (kai pagal galutinius statistinius duomenis negautos eksporto pajamos yra mažesnės) būtų atliekamas atitinkamai sumažinant kitos biudžeto paramos sumą. b) Šalys, negaunančios biudžeto paramos Šalims, kurios negali gauti biudžeto paramos, ši suma pridedama prie šalies nacionalinės orientacinės programos (NOP) naujiems projektams ir programoms įgyvendinti arba jau veikiantiems projektams ir programoms papildyti. FLEX finansinė parama šioms šalims tiesiogiai neprisideda prie makroekonomikos stabilizavimo ir nėra iš tiesų necikliška. Kadangi sunku valdyti išankstines išmokas projektams, išankstinių išmokų principo nerekomenduojama taikyti šalims, netenkinančioms reikalavimų biudžeto paramai gauti, ir pageidautina sulaukti galutinių statistinių duomenų apie eksporto pajamas prieš skiriant FLEX finansinę paramą. Ir priešingai, reikėtų pasistengti daugiau naudoti FLEX priemonę siekiant pašalinti neigiamus eksporto pajamų svyravimo padarinius ir taip paskatinti sistemingesnį naudojimą kitų priemonių, pavyzdžiui, nurodytų Kotonu susitarimo 68 straipsnio 5 dalyje: „Bendrija taip pat remia AKR valstybių sukurtas rinka grindžiamas draudimo schemas, naudojamas siekiant apsisaugoti nuo eksporto pajamų svyravimo rizikos“. Siūloma į Kotonu susitarimo II priedo 9 straipsnį įtraukti rinka grindžiamų draudimo schemų, naudojamų siekiant apsisaugoti nuo eksporto pajamų svyravimo, nuorodą. 3 .3. Šalys, neturinčios strateginio dokumento (SD), ir specialūs atvejai FLEX visų pirma siekiama remti socialines ir ekonomikos reformas ir politikos kryptis, kurias gali paveikti eksporto pajamų mažėjimas. Daroma prielaida, kad šis eksporto pajamų mažėjimas yra išorinio pobūdžio ir kad vietos vyriausybė vykdo reformų politiką, kuria siekiama didinti gyventojų gerovę. Dėl „specialių“ atvejų (pavyzdžiui, šalis, nepasirašiusi SD, šalis, kuriai taikomos atitinkamos priemonės Kotonu susitarimo 96 ir 97 straipsniuose nustatyta tvarka), šios hipotezės ne visuomet patikrinamos. Teisė naudotis FLEX priemone turėtų būti įgyvendinama atsižvelgiant į Tarybos atliekamą politinės padėties įvertinimą. Todėl, kai Taryba priima sprendimą dėl atitinkamų šalies partnerės atžvilgiu taikytinų priemonių vykdant Kotonu susitarime numatytą politinį dialogą, siūloma visuomet atsižvelgti į FLEX. 4. FLEX PAKETO SUKūRIMAS Praeityje tai, kad FLEX finansinės paramos dydis priklausė nuo B paketo fondų dydžio ir likučio, turėjo didelės įtakos šių intervencijų apimčiai. Pavyzdžiui, 2004 m. iš galimų skirti 193,6 mln. EUR išmokėta tik 10,6 mln. EUR. Vidutinis galimų poreikių tenkinimo koeficientas 2003–2005 m. siekė 21,5 % ir didžiausias buvo 2003 m. – 28 % (išmokėta 81,5 mln. EUR). Kadangi Kotonu susitarimas buvo persvarstytas, dabar galima papildyti B paketus priklausomai nuo „naujų poreikių“[13]. Tačiau iš 10-ojo EVF nacionalinio bendradarbiavimo rezervo neįmanoma finansuoti visų FLEX poreikių iki didžiausios teorinės poveikio biudžetui sumos (žr. 3.1 punktą)[14]. Tai reiškia, kad reikalinga objektyvi, standartinė ir skaidri priemonė, leidžianti riboti FLEX priemonei skiriamų B paketų lėšų dalį. Siūloma nustatyti didžiausią leistiną metinės FLEX paramos sumą visoms AKR valstybėms, kaip buvo siūlyta persvarstant 2005 ir 2006 taikymo metų laikotarpio pabaigos rezultatus. Atsižvelgiant į turimą 10-ojo EVF B paketo rezervą, siūloma perdėtai nedidinti FLEX fondų naudojimo 10-ajame EVF. Siekiant atsižvelgti į kasmetinius svyravimus, siūloma FLEX skirti bazinį 80 mln. EUR paketą, kuris gali būti padidintas ne daugiau kaip iki 100 mln. EUR, jei potencialiai reikalingos sumos būtų išskirtinai didelės ir jei poreikių tenkinimo koeficientas taptų mažesnis nei 33 % potencialiai reikalingos sumos. Šis paketas atitinka maždaug 35–45 % realių poreikių, nustatytų per trejetą paskutiniųjų metų, t. y. šis koeficientas panašus į Bendrijos cukraus rinkos reformos sąnaudų padengimo koeficientą AKR „cukraus protokolo“ šalyse ir į didžiausią FLEX skirtą sumą 9-ajame EVF. Jei galima FLEX suma viršytų metinės dotacijos sumą, šalys gautų FLEX finansinę paramą atsižvelgiant į jų galimą reikalavimų atitikimą. Siekiant nelėtinti viso proceso, numatoma remiantis laikinais statistiniais duomenimis N+1 metais pranešti apie reikalavimus biudžeto paramai atitinkančioms šalims skirtiną sumą, kai planuojamas greitas paramos išmokėjimas (žr. 3.3 punktą pirmiau). Apie kitoms šalims skiriamas sumas pranešama atsižvelgiant į galutinius statistinius duomenis. Siūloma į Kotonu susitarimo II priedo naująjį straipsnį 9a įterpti pastraipą, įtvirtinančią bendro metinio FLEX paketo nustatymo ir jo skyrimo atsižvelgiant į poreikius principus. Komisija siūlo Tarybai priimti priede pateiktą sprendimą. Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl pozicijos, kurią Bendrija turi priimti AKR–EB Ministrų Taryboje, svarstant eksporto pajamų trumpalaikių svyravimų finansavimo sąlygų pakeitimą (AKR–EB partnerystės susitarimo II priedo 3 skyrius) EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 300 straipsnio 2 dalies antrąją pastraipą, atsižvelgdama į AKR–EB partnerystės susitarimą, pasirašytą Kotonu 2000 m. birželio 23 d.[15] ir persvarstytą Liuksemburge 2005 m. birželio 25 d.[16] (toliau – AKR–EB partnerystės susitarimas), atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, kadangi: (1) AKR–EB partnerystės susitarimo 100 straipsnyje nurodoma, kad II, III, IV ir VI priedai gali būti pataisyti, peržiūrėti ir (arba) iš dalies pakeisti AKR–EB Ministrų Tarybos sprendimu, gavus AKR–EB bendradarbiavimo dėl plėtros finansavimo komiteto rekomendaciją. (2) Kotonu susitarimo II priedo 3 skyriaus 11 straipsnyje nurodoma, kad šio skyriaus nuostatos persvarstomos ne vėliau kaip po dvejų metų operacijų vykdymo, o vėliau – bet kurios šalies prašymu. (3) Paramos sistema, skirta mažinti neigiamus eksporto pajamų nestabilumo padarinius, pirmą kartą buvo iš dalies pakeista 2004 m. birželio 30 d. AKR–EB Ministrų Tarybos sprendimu Nr. 2/2004[17]. (4) 2005 m. birželio 25 d. Liuksemburge pasirašant pataisytą AKR–EB susitarimą, šalys paskelbė bendrą deklaraciją, kurioje nurodoma, kad „AKR–EB Ministrų Taryba, taikydama Kotonu susitarimo 100 straipsnio nuostatas, išnagrinės AKR šalių pasiūlymus dėl šio susitarimo II priedo dėl trumpalaikių eksporto pajamų svyravimų (FLEX)“[18]. (5) Bendrija turi priimti poziciją AKR–EB Ministrų Taryboje dėl AKR–EB partnerystės susitarimo II priedo 3 skyriaus, kuriame nustatomas trumpalaikių eksporto pajamų svyravimų finansavimas, persvarstymo, NUSPRENDĖ: Vienintelis straipsnis Bendrija priims poziciją AKR–EB Ministrų Taryboje dėl eksporto pajamų trumpalaikių svyravimų finansavimo sąlygų pakeitimo, atsižvelgdama į priede pateikiamą AKR–EB Ministrų Tarybos sprendimo projektą. Dėl nedidelių sprendimo projekto pakeitimų galima susitarti nepriimant naujo Tarybos sprendimo. Priimta Briuselyje, […] Tarybos vardu Pirmininkas PRIEDAS Projektas AKR–EB MINISTRŲ TARYBOS SPRENDIMAS dėl eksporto pajamų trumpalaikių svyravimų finansavimo sąlygų pakeitimo (AKR–EB partnerystės susitarimo II priedo 3 skyrius) AKR–EB MINISTRŲ TARYBA, atsižvelgdama į AKR–EB partnerystės susitarimą, pasirašytą 2000 m. birželio 23 d. Kotonu[19] ir pataisytą 2005 m. birželio 25 d. Liuksemburge[20] (toliau – AKR–EB partnerystės susitarimas), ypač į jo 100 straipsnį, kadangi: (1) AKR–EB partnerystės susitarimą pasirašiusios šalys, pripažindamos, kad eksporto pajamų svyravimai gali pakenkti AKR valstybių plėtrai, sukūrė papildomos paramos sistemą, skirtą sušvelninti neigiamą eksporto pajamų, taip pat gaunamų už žemės ūkio ir kasybos produktus, nestabilumo poveikį, ir patvirtina, kad šios paramos tikslas yra remti socialines ir ekonomines reformas ir politikos kryptis, kurias gali neigiamai paveikti eksporto pajamų sumažėjimas, ir ištaisyti neigiamą eksporto pajamų, ypač gaunamų už žemės ūkio ir kasybos produktus, nestabilumo poveikį[21]. (2) Pagal AKR–EB partnerystės susitarimo II priedo 11 straipsnį šio priedo 3 skyriaus nuostatos dėl trumpalaikių eksporto pajamų svyravimų finansavimo persvarstomos ne vėliau kaip po dvejų metų, o vėliau – bet kurios šalies prašymu. (3) Paramos sistema, skirta mažinti neigiamą eksporto pajamų nestabilumo poveikį, pirmą kartą buvo iš dalies pakeista AKR–EB Ministrų Tarybos 2004 m. birželio 30 d. sprendimu Nr. 2/2004[22]. (4) 2005 m. birželio 25 d. Liuksemburge pasirašant pataisytą AKR–EB susitarimą, šalys paskelbė bendrą deklaraciją, kurioje nurodoma, kad „AKR–EB Ministrų Taryba, taikydama Kotonu susitarimo 100 straipsnio nuostatas, išnagrinės AKR šalių pasiūlymus dėl šio susitarimo II priedo dėl trumpalaikių eksporto pajamų svyravimų“[23]. (5) Reikia pagerinti trumpalaikių eksporto pajamų svyravimų finansavimo sistemos veikimą, kad ji labiau atitiktų jai keliamus tikslus, NUSPRENDĖ: 1 straipsnis AKR–EB susitarimo II priedo 3 skyrius iš dalies keičiamas taip: 1. 9 straipsnio 1 dalis keičiama taip: „Reikalavimų atitikimo kriterijai 1. Teisė įgyti papildomų išteklių nustatoma taip: - 10 % (2 % mažiausiai išsivysčiusių, neturinčių išėjimo prie jūros, esančių salose ir pokonfliktinių arba stichinę nelaimę patyrusių šalių atveju) negautų prekių eksporto pajamų, palyginti su pajamų, gautų per ketverius metus iki taikymo metų aritmetiniu vidurkiu, gautu neskaičiuojant labiausiai nuo vidurkio nutolusios vertės; arba - 10 % (2 % mažiausiai išsivysčiusių, neturinčių išėjimo prie jūros, esančių salose ir pokonfliktinių arba stichinę nelaimę patyrusių šalių atveju) negautų visų žemės ūkio ir kasybos produktų eksporto pajamų, palyginti su pajamų, gautų per ketverius metus iki taikymo metų, aritmetiniu vidurkiu, gautu neskaičiuojant labiausiai nuo vidurkio nutolusios vertės, šalių, kurių žemės ūkio ir kasybos produktų eksporto pajamos sudaro daugiau kaip 40 % visų prekių eksporto pajamų, atveju.“ 2. 9 straipsnio 2 dalis keičiama taip: „2. Teisė gauti papildomą paramą atsiranda, kai 1 dalyje nurodytos negautos pajamos yra didesnės arba lygios 0,7 % BVP. Papildomą paramą galima gauti ne ilgiau kaip trejus metus iš eilės.“ 3. 9 straipsnio 3 dalis keičiama taip: „3. Papildomi ištekliai parodomi atitinkamos šalies valstybės balanse. Jie naudojami pagal programavimo taisykles ir metodus, įskaitant specialias IV priedo dėl įgyvendinimo ir valdymo procedūrų nuostatas, remiantis susitarimais, iš anksto sudarytais Bendrijos ir atitinkamos AKR valstybės kitais, po taikymo metų einančiais metais. Abiejų šalių susitarimu ištekliai gali būti naudojami finansuoti į nacionalinį biudžetą įtrauktas programas. Tačiau tam tikra dalis papildomų išteklių taip pat gali būti atidėta tam tikriems sektoriams, ypač rinka grindžiamoms draudimo schemoms, kuriomis siekiama apsisaugoti nuo eksporto pajamų svyravimo rizikos, plėtoti.“ 4. II priedo 3 skyriuje įterpiamas šis 9a straipsnis: „9a straipsnis 1. Papildomos finansinės paramos dydis lygus negautų eksporto pajamų dydžiui, padaugintam iš ketverių metų iki taikymo metų vyriausybės pajamų ir bendrojo vidaus produkto santykio aritmetinio vidurkio, apskaičiuoto be labiausiai nuo vidurkio nutolusios vertės ir šį santykį apribojant 25 %. 2. Nagrinėdama AKR valstybių pateiktus duomenis, reikalingus nustatant reikalavimų atitikimą 9 straipsnyje nurodytai papildomai paramai gauti, Komisija atlieka skaičiavimus nacionaline valiuta, pakoreguota pagal infliacijos koeficientą. Vėliau Komisija perskaičiuoja galimos papildomos finansinės paramos sumą į eurus, laikydamasi savo procedūrų. 3. Dėl nacionalinėms orientacinėms programoms finansuoti skiriamų lėšų Komisija kasmet nustato paketą, skirtą finansuoti trumpalaikius eksporto pajamų svyravimus visose AKR valstybėse. Jei pagal 9 straipsnyje nustatytus kriterijus apskaičiuota finansinės paramos suma viršija šio paketo sumą, dotacijos paskirstomos šalims proporcingai kiekvienos AKR valstybės galimos papildomos finansinės paramos dydžiui, išreikštam eurais.“ 5. 10 straipsnis keičiamas taip: „Pagal papildomų išteklių skirstymo sistemą nustatomi išankstiniai mokėjimai, kurie naudojami tais atvejais, kai uždelsiamas konsoliduotų statistinių prekybos duomenų gavimas, taip pat užtikrinant, kad visi minėti ištekliai galėtų būti įtraukti į ne vėlesnį nei antrųjų po taikymo metų einančių metų biudžetą. Gauti išankstinius mokėjimus turi teisę valstybės, kurioms FLEX finansinė parama gali būti skiriama kaip bendra biudžeto parama. Išankstiniai mokėjimai sutelkiami remiantis Komisijai pateiktais negalutiniais vyriausybės parengtais eksporto statistiniais duomenimis. Didžiausia išankstinė išmoka sudaro 100 % numatomos papildomos finansinės paramos sumos taikymo metais. Taip sutelktos sumos patikslinamos pagal galutinius konsoliduotus eksporto statistinius duomenis. Šie statistiniai duomenys turi būti pateikiami ne vėliau kaip antrųjų po taikymo metų einančių metų gruodžio 31 d.“ 2 straipsnis Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną. Priimta [...] AKR–EB Ministrų Tarybos vardu Pirmininkas [1] OL L 317, 2000 12 15. [2] OL L 287, 2005 10 28. [3] Dokumentas ACP/85/017/04 Rev 5, 2004 m. gruodžio 8 d., pateiktas GD DEV 2005 m. sausio 17 d.: Kotonu susitarimo pakeitimų pasiūlymai dėl FLEX . [4] 2005 m. birželio 25 d. Liuksemburge pasirašyto baigiamojo akto II deklaracija – Bendra deklaracija dėl Kotonu susitarimo 68 straipsnio: „AKR-EB Ministrų Taryba išnagrinės, taikydama Kotonu susitarimo 100 straipsnio nuostatas, AKR šalių pasiūlymus dėl minėto susitarimo II priedo apie trumpalaikius eksporto pajamų svyravimus“. [5] Kotonu susitarimo IV priedo 3 straipsnio 2 dalies b punktas. [6] Kotonu susitarimo II priedo 9 straipsnio 1 dalies a punktas. [7] Grįžtant prie pirmojo pavyzdžio, vidutinės N-4–N-1 metų eksporto pajamos yra 63,6, o palyginti su šiuo vidurkiu, didžiausia yra N-2 metų vertė. Perskaičiavus vidutinį dydį pagal N-4, N-3 ir N-1 metų duomenis, gaunama vidutinė vertė yra 54, taigi šalis nebeatitinka FLEX reikalavimų. Antrajame pavyzdyje vidutinė N-4–N-1 metų vertė yra 50, ribinė – N-3 metų vertė, o vidurkis be ribinės vertės – 53, todėl šalis atitinka FLEX reikalavimus. [8] Kotonu susitarimo II priedo 9 straipsnio 1 dalies b punktas. Deficitas Komisijos priimtose gairėse apibrėžiamas kaip „centrinės vyriausybės deficitas (bendras balansas be dotacijų)“. [9] Pavyzdžiui, šalis, kurios planuojamas deficitas yra 2 % BVP, atitinka reikalavimus, jei numatomas deficito padidėjimas dėl negautų eksporto pajamų yra 0,04 % BVP. Priešingai, šalies, kurios planuojamas deficitas (be dotacijų) yra 20 %, deficito padidėjimas turėtų būti 0,4 % BVP, kad atitiktų FLEX reikalavimus. Taigi faktiškai reikalavimus atitinka tos šalys, kurių (planuojamas) biudžeto deficitas iš pradžių yra nedidelis. [10] 0,7 % riba nustatyta vadovaujantis šiais hipotetiniais duomenimis: 2 % negautų eksporto pajamų ir 35 % eksporto pajamų dalis BVP (tai atitinka 2000–2005 m. AKR šalių vidutinius rodiklius). Taip teikiama pirmenybė šalims, kurių eksporto dalis BVP yra didesnė ir (arba) kurių eksporto pajamos yra labiau svyruojančios, nedarant žalos skurdžiausioms šalims, kurių mokestinė arba parafiskalinė bazė, išreikšta BVP procentais, yra labai maža. [11] Kotonu susitarimo II priedo 9 straipsnio 2 dalis. [12] Kotonu susitarimo II priedo 10 straipsnis. [13] Kotonu susitarimo IV priedo 3 straipsnio 5 dalis. [14] 10-ajame EVF buvo nuspręsta skirti 1,8 mln. EUR rezervą B paketams nenumatytiems atvejams. Šis rezervas visų pirma turi padėti finansuoti humanitarinės pagalbos ir nepaprastosios padėties poreikius (Kotonu susitarimo 72 ir 73 straipsniuose nustatyta tvarka, taip pat pagalba strategijos dokumento nepasirašiusioms šalims po krizės), pagalba įsiskolinimo mažinimo iniciatyvoms ir FLEX priemonei. Ne iš biudžeto paramos finansuojami humanitarinės pagalbos ir nepaprastosios padėties poreikiai siekia 150–200 mln. EUR per metus, ekstrapoliuojant pagal 9-ąjį EVF finansuojamus veiksmus. Todėl FLEX priklausančios sumos neužtenka patenkinti visų galimų poreikių, kurie siekia maždaug 200 mln. EUR. [15] OL L 317, 2000 12 15, p. 3. [16] OL L 287, 2005 10 28, p. 1. [17] OL L 297, 2004 9 22, p. 18. [18] II deklaracija, bendra deklaracija dėl Kotonu susitarimo 68 straipsnio, OL L 287, 2005 10 28, p. 37. [19] OL L 317, 2000 12 15, p. 3. [20] OL L 287, 2005 10 28, p. 1. [21] AKR-EB partnerystės susitarimo 68 straipsnis. [22] OL L 297, 2004 9 22, p. 18. [23] II deklaracija, bendra deklaracija dėl Kotonu susitarimo 68 straipsnio, OL L 287, 2005 10 28, p. 37.