BENDRAS KOMUNIKATAS TARYBAI STRATEGINĖ DIDŽIŲJŲ EŽERŲ REGIONO PROGRAMA /* JOIN/2013/023 final */





STRATEGINĖ Didžiųjų ežerų regiono programa I. Santrauka Nepavykus išspręsti pagrindinių problemos priežasčių, pastaruosius dvidešimt metų Didžiųjų ežerų regione tęsėsi konfliktai, labiausiai paveikę rytinę Kongo Demokratinės Respublikos (KDR) dalį. Silpnas valdymas, saugumo stoka, teisinės valstybės principų nepaisymas didelėje regiono dalyje, skurdas ir paslaugų bei infrastruktūros trūkumas padidino socialinį susiskaldymą. Ginkluotos grupuotės sukėlė sumaištį, o dėl žmogaus socialinės raidos, socialinio ir ekonominio vystymosi stokos problemos regione dar labiau paaštrėjo. Padėčiai ištaisyti reikia imtis veiksmų penkiose pagrindinėse srityse: a) remti regiono valstybes, kad jos taptų veiksmingesnės ir atskaitingesnės ir galėtų teikti pagrindines paslaugas ir užtikrinti patikimas administracines ir teismines sistemas ir fizinį saugumą visoje šalyje, prireikus – nustačius decentralizuotą politinę struktūrą; b) užtikrinti saugumą rytinėje KDR dalyje ir atkurti bendruomenių tarpusavio pasitikėjimą; c) atgaivinti regiono ekonomiką, kad gyventojai galėtų turėti naudos iš naudingųjų išteklių, naudotis labiau integruotos regioninės rinkos teikiamais privalumais ir lengviau patekti į pasaulines rinkas; d) stiprinti regiono šalių bendradarbiavimą bei tarpusavio pasitikėjimą ir nustatyti mechanizmus, kuriais užtikrinamas veiksmingas bendradarbiavimas; e) užtikrinti, kad tarptautinė bendruomenė skatintų šalis ir kitus regiono veikėjus laikytis savo įsipareigojimų ir elgtis atsakingai tiek pačiame regione, tiek palaikant santykius su kaimyninėmis šalimis. Siekdama šių tikslų, ES glaudžiai bendradarbiaus su regioninėmis organizacijomis, įskaitant Afrikos Sąjungą (AS) ir Tarptautinę konferenciją dėl Didžiųjų ežerų regiono[1], taip pat su JT, įskaitant sustiprintą Jungtinių Tautų organizacijos stabilizavimo misiją Kongo Demokratinėje Respublikoje (MONUSCO), kuriai toliau teks svarbus vaidmuo iki regione bus užtikrintas vidaus stabilumas. Šios strateginės programos tikslas – garantuoti, kad ES tikslų užtikrinti saugumą ir vystymąsi, įskaitant konfliktų prevenciją ir taikos stiprinimą, būtų siekiama nuosekliai ir laikantis abipusio stiprinimo principo. Programa poveikio biudžetui neturi. Bendradarbiaudama su kitais tarptautinės bendruomenės nariais, ES strategiją aptars su regiono šalimis ir organizacijomis, nustatys prioritetus ir parengs veiksmų įgyvendinimo tvarkaraštį bei pažangos vertinimo rodiklius. II. Aplinkybės Nors sąvoka „Didžiųjų ežerų regionas“ gali apimti įvairius geografinius darinius, ši strateginė programa apima Ruandos, Burundžio, Ugandos ir rytinių KDR provincijų teritorijas (ir, platesne prasme, vakarų Tanzaniją ir vakarų Keniją, taip pat Pietų Sudano dalis). Tai yra potencialiai turtingas, derlingas, bet nevienodai apgyvendintas ir priėjimo prie jūros neturintis regionas, kuriame valstybinės sienos nustatytos kolonijinės eros metais. Visos šios šalys, septintajame dešimtmetyje tapusios nepriklausomomis, kentėjo dėl nestabilumo, karinio valdymo ir patyrė sunkumų siekdamos darnaus vystymosi. 1994 m. Ruandos genocidas, Burundžio pilietiniai karai ir Mobutu režimo žlugimas 1997 m. paskatino dešimtmetį trukusius vidaus ir regioninius konfliktus, per kuriuos žuvo milijonai žmonių, o išlikusieji gyvi nuskurdo ar buvo priversti persikelti kitur. Kai kurios regiono šalys, visų pirma Uganda ir Ruanda, pastaraisiais metais pasiekė gerų ekonomikos augimo rodiklių ir padarė patenkinamą pažangą įgyvendindamos Tūkstantmečio vystymosi tikslus (TVT), o kitos valstybės ėmė atsilikti. Vis dėlto Didžiųjų ežerų regiono šalys tebėra glaudžiai tarpusavyje susijusios ir kiekvienos jų likimas daro poveikį regiono stabilumui ir vystymuisi. Todėl regioną tikslinga laikyti vienu vienetu. Pagrindiniai veiksniai, darantys poveikį padėčiai, yra šie: § didelis, toliau augantis gyventojų skaičius ir nevienodas gyventojų tankis. Gyventojų tankis labai didelis Ruandoje, Burundyje ir kai kuriose Kivu provincijų aukštikalnėse, kitose KDR dalyse – mažas gyventojų tankis ir dideli ariamos žemės plotai; § politinis susiskaidymas ir demokratijos trūkumas; § didėjantys etniniai skirtumai, kuriuos kartais kursto konkuruojančios šalys. KDR atveju – kindjaruanda kalba kalbančių asmenų migracija į Kivu provincijas sutrikdė politinę pusiausvyrą, o kaimyninės šalys ir Kinšasa toliau konkuruoja dėl išteklių ir kontrolės; § silpnos valstybės ir prasti administraciniai pajėgumai, ginčijamas kai kurių šalių teisėtumas ir ribota politinė ir žiniasklaidos laisvė; § teisinės valstybės principų nepaisymas arba veiksmingos saugumo kontrolės stoka, ypač rytinėje KDR dalyje, kur trūksta pasitikėjimo centrine valstybe, o saugumo pajėgos dažnai veikė neužtikrindamos deramos pagarbos civiliams gyventojams, o įsivyravus nebaudžiamumo kultūrai darė sunkius pažeidimus; § neteisėtas gamtos išteklių naudojimas ir prekyba rytinėje KDR dalyje, dėl kurių kyla, nuolat vyksta ir plinta smurtas, taip pat prastas gavybos pramonės sektoriaus valdymas ir didelė korupcija; § nuolatinis skurdas, silpna žmogaus socialinė raida, nepatenkinti pagrindiniai poreikiai, žmogaus teisių pažeidimai, smurtas dėl lyties ir nelygybė; § sunkumai siekiant patekti į pasaulines rinkas ir regioninės integracijos stoka, dėl kurių stringa investicijos ir visam regionui svarbių ekonominių interesų formavimas. Regiono šalims šie veiksniai padarė nevienodą poveikį. Didžiausias regioninio masto poveikis, nulemtas šalies dydžio, padarytas KDR. Be to, visos šalys, įskaitant Ruandą, Burundį ir Ugandą, susiduria su konkrečiomis problemomis, dėl kurių jau padarytas ir dar gali būti padarytas neigiamas poveikis regiono saugumui. Kivu provincijos tapo nuožmiausių mūšių lauku, kuriame kovoja ne tik konkuruojančios vietos grupės, atstovaujančios konkretiems interesams, bet ir kontroliuoti teritorijas ir naudotis gamtos ištekliais siekiančių kaimyninių šalių arba jų remiamos sukilėlių grupuotės. Todėl susidarė nestabili padėtis. Pasekmės: § masinis asmenų perkėlimas, paskatinęs socialinę ir ekonominę dislokaciją Kivu provincijose, dėl kurios susidarė beviltiška humanitarinė padėtis; § žmogaus teisių pažeidimai, įskaitant seksualinį smurtą ir smurtą dėl lyties, vis dar yra plačiai paplitę; § ekonominio ir socialinio vystymosi tempas sulėtėjo, ypač rytinėje KDR dalyje, kur valstybė nesugebėjo atlikti pagrindinių funkcijų – užtikrinti saugumą ir vykdyti administravimą; § pagrindinių bendruomenių sutarimas žlugo; užuot sumažėję, konfliktai dar labiau paaštrėjo, padaugėjo ginkluotų grupuočių; § prasta padėtis Kivu provincijose daro neigiamą poveikį visam regionui, nes kaimyninės šalys, kurios buvo apkaltintos kišimusi, nepasitikti vienos kitomis, ir tai ne didina stabilumą, o skatina dar didesnį nesaugumą. Keli mėginimai rasti patvarius sprendimus nebuvo veiksmingi arba ilgalaikiai, nes nepavyko išspręsti kelių esminių klausimų, nebuvo įtraukti visi susiję vietos ir nacionalinio lygmens suinteresuotieji subjektai arba sprendimai tiesiog nebuvo iki galo įgyvendinti. Neseniai pasirašytas Kongo Demokratinės Respublikos ir regiono taikos, saugumo ir vystymosi susitarimas (toliau – pagrindų susitarimas) ir JT Generalinio Sekretoriaus specialiojo pasiuntinio paskyrimas Didžiųjų ežerų regione suteikia unikalią galimybę nustatyti naują visapusišką požiūrį, kurį taikant būtų galima stengtis vienu metu įveikti konfliktus sukeliančias vietos, nacionalinio ir regioninio lygmens priežastis, ypač Kivu provincijose. Šiuo atžvilgiu pagrindų susitarime numatyta įsteigti nacionalinio ir regioninio lygmens priežiūros mechanizmus, kurių paskirtis – stebėti susitarimą pasirašiusių šalių[2] prisiimtų įsipareigojimų įgyvendinimą. Negalima praleisti šios progos ir būtina skubiai imtis iniciatyvos pasinaudoti galbūt neilgai truksiančia galimybe. Siekiant rezultatų būtina, kad šalių vyriausybės ir kiti regiono veikėjai prisiimtų atsakomybę. Tokias pastangas turėtų remti visa tarptautinė bendruomenė. Siekiant spręsti konfliktą būtina laikytis suderinto tarptautinio požiūrio. III. Ilgalaikio konflikto sprendimo elementai Siekiant išspręsti konfliktą, būtina nustatyti tam tikrus elementus. Visi jie yra vienodai svarbūs ir siekiant užtikrinti realią pažangą į juos turi būti tinkamai atsižvelgiama. A. Valdymo problemų sprendimas Kiekvienos šalies vidiniai pokyčiai daro poveikį viso regiono stabilumui. Ruandoje, Burundyje, Ugandoje ir KDR darnus ir ilgalaikis vystymasis bus galimas suformavus atskaitingą vyriausybę, sukūrus pagrindines teises gerbiančią atvirą visuomenę ir laikantis teisinės valstybės principų. Sustiprinus demokratiją ir rengiant atviras bei atsakingas diskusijas apie galimus ateities pokyčius bus remiamas susitaikymo procesas visose šalyse. Šiuo požiūriu taip pat būtina spręsti bet kokio pobūdžio žmogaus teisių pažeidimų problemą ir visame regione išnaikinti nebaudžiamumą už tokius veiksmus. Kad bet kokia regiono stabilizavimo strategija būtų sėkmingai įgyvendinta, būtinas veiksmingas ir atskaitingas valdymas, ypatingą dėmesį skiriant viešųjų finansų valdymui. Pvz., KDR turi būti nustatyti praktiniai ir įvertinami prioritetai, atsižvelgiant į įsipareigojimus, kuriuos šalis prisiėmė pagal pagrindų susitarimą, įskaitant saugumo sektoriaus reformą (SSR), decentralizaciją, susitaikymą ir demokratizaciją, taip pat valdžios institucijų konsolidavimą rytinėje dalyje. Šiuo požiūriu labai svarbūs bus standartai, kuriuos Generalinio Sekretoriaus specialusis pasiuntinys pateiks ir regiono šalims, ir Jungtinių Tautų Saugumo Tarybai (JTST). 2011 m. Pusine sudarytas naujas susitarimas dėl bendradarbiavimo su nestabiliomis valstybėmis, kuriam pritarė KDR, išlieka svarbus orientacinis dokumentas numatant tolesnius veiksmus. Pagal iniciatyvą, parengtą tarpininkaujant JT, KDR sutiko sukurti nacionalinį priežiūros mechanizmą, kad būtų stebima, kaip šalis laikosi įsipareigojimų vykdyti reformas. Tai svarbus žingsnis. Tarptautinė bendruomenė, įskaitant ES ir JT, tarptautinės finansų įstaigos, regioniniai ir tarptautiniai partneriai, kaip antai Pietų Afrika, Angola ir Kinija, turi atlikti svarbų pagalbinį vaidmenį skatindamos KDR imtis tokių veiksmų. Todėl svarbu, kad jų veiksmai būtų nuodugniai derinami. Viena iš svarbiausių kliūčių, dėl kurios paaštrėjo konfliktai rytinėje dalyje, buvo vykdant saugumo sektoriaus reformą kilę sunkumai. Nors padaryta tam tikra pažanga vykdant policijos reformą, pastangos didinti kariuomenės ir saugumo pajėgų profesionalumą kol kas nedavė didelės naudos, daugiausia dėl politinių įsipareigojimų stokos, prastų valdymo pajėgumų ir išteklių stygiaus. Tačiau šiuo metu gali būti palankesnės sąlygos prisiimti naujus įsipareigojimus: poreikis pradėti kariuomenės reformą yra pirmasis įsipareigojimas, nustatytas pagrindų susitarime, o JTST rezoliucijomis 2053 (2012) ir 2098 (2013) MONUSCO suteikti didesni su SSR susiję įgaliojimai ir funkcijos. Prižiūrint MONUSCO sukurta tarptautinė intervencijos komanda taip pat turėtų padėti pertvarkyti Kongo kariuomenę. Be to, kai kurios Pietų Afrikos vystymosi bendrijai (PAVB) priklausančios šalys, kurių atstovai dalyvauja toje komandoje, galės padėti skatinti SSR procesą vietos lygmeniu. Pagaliau parengta ilgai laukta ir būtina policijos ir kariuomenės įstatymų sistema. Šiomis aplinkybėmis tarptautinė bendruomenė, įskaitant ES, kuri rengia EUSEC (Europos Sąjungos misija teikti patarimus ir paramą saugumo sektoriaus reformai Kongo Demokratinėje Respublikoje) ir EUPOL (ES policijos misija) misijas, laikosi pragmatiško požiūrio „iš apačios į viršų“, kuriuo skatinama pradėti vykdyti tokių sričių, kaip žmogiškųjų išteklių valdymas (surašymas, mokėjimo sistema) reformas. Kai kurios ES valstybės narės ir kiti KDR partneriai suorganizavo karinių pajėgų operacinį rengimą (bataliono mokymas). EUPOL taip pat rėmė Policijos reformos stebėjimo komiteto (prancūzų k. Comité de Suivi de la Réforme de la Police) kūrimą. Pastangos vykdyti saugumo sektoriaus reformą turi būti papildytos nauju vietos bendruomenėmis pagrįstu požiūriu į nusiginklavimą, demobilizaciją ir reintegraciją (NDR). Vykstant vietos lygmens NDR procesui, turėtų būti parengti stebėjimo mechanizmai, lanksčiai teikiama parama ir įtraukiama pilietinė visuomenė. Be to, ilgalaikis stabilumas bus užtikrintas tik išsprendus žmogaus teisių pažeidimų, įskaitant smurtą dėl lyties, problemas. Be būtinų nacionalinio lygmens pastangų, visos Didžiųjų ežerų regiono šalys turi bendradarbiauti skatindamos paisyti žmogaus teisių visame regione ir kovoti su nebaudžiamumu už padarytus nusikaltimus, įskaitant sistemingus žmogaus teisių pažeidimus. B. Ilgalaikio saugumo rytinėje KDR dalyje užtikrinimas Rytinėje KDR dalyje tebevyksta atviri konfliktai, o Kivu provincijose ir vis daugiau kitų regionų (įskaitant Šiaurės Katangos provinciją ir Rytų provincijos dalis) kyla su saugumu susijusių incidentų. Būtinas reformas ir politiką įgyvendinti pavyks tik užtikrinus minimalų stabilumo lygmenį. Padėtis galėtų pasikeisti, prižiūrint MONUSCO sukūrus intervencijos komandą, kuriai būtų suteikti tvirti įgaliojimai kovoti su ginkluotomis grupėmis ir užkirsti kelią išoriniam kišimuisi. Tačiau vis dar labai svarbu tai, kad kariniai veiksmai taptų deramo vietos lygmens politinio proceso, vykstančio tarp KDR ir Ruandos, dalimi ir būtų laikomasi skirtingo požiūrio į užsienio ginkluotas grupuotes ir vietos lygmens ginkluotas grupuotes. Siekiant išardyti Ruandos demokratines išlaisvinimo pajėgas (prancūzų k. Forces démocratiques de Libération du Rwanda, FDLR), reikės imtis specialių veiksmų. Kad ilgalaikiu laikotarpiu būtų stabilizuota rytinė KDR dalis, reikės šalinti pagrindines konfliktą sukeliančias vietos lygmens priežastis, pvz., spręsti klausimus, susijusius su žeme, pabėgėlių ir šalies viduje perkeltųjų asmenų (ŠVPA) grįžimu taikant KDR pilietybės įstatymus ir aiškinant jų įgyvendinimą. Vietos ir regionų lygmens rinkimai turi būti proceso dalis ir turėtų būti atidžiai rengiami. Dedant pastangas stabilizuoti rytinę KDR dalį taip pat būtina užtikrinti, kad kaimyninės šalys nesikištų į procesą. ES ir toliau rems Saugumo Tarybos Komiteto, įsteigto pagal rezoliuciją 1533 (2004) dėl Kongo Demokratinės Respublikos ir ekspertų grupės[3], veiklą. Galima pasinaudoti patirtimi, įgyta įgyvendinant ankstesnius stabilizavimo ir atkūrimo planus, inicijuotus KDR vyriausybės parengiant Zonų, kuriose baigėsi ginkluoti konfliktai, stabilizacijos ir rekonstrukcijos programą (STAREC), kurią tarptautinė bendruomenė rėmė įgyvendindama tarptautinę saugumo ir stabilizavimo paramos strategiją (ISSSS), kuria visų pirma siekiama susieti saugumo ir padėties stabilizavimo po konflikto veiksmus. Teikiama parama vietos lygmens įtraukioms stabilizavimo iniciatyvoms, vykdomoms keliuose ypatingos svarbos Kivu provincijų rajonuose, galėtų būti laikoma pasirengimu užtikrinti platesnio masto stabilumą. C. Kova su skurdu ir ekonomikos atgaivinimas Siekiant regione kovoti su skurdu ir skatinant žmogaus socialinę raidą, socialinį ir ekonomikos vystymąsi būtini tvirti ir paramos teikėjų, ir šalių partnerių įsipareigojimai, kad būtų tenkinami pagrindiniai gyventojų poreikiai, skatinamas ekonomikos augimas ir darbo vietų kūrimas užtikrinant patikimus gyventojų pragyvenimo šaltinius ir valstybės pajamas. Tinkamomis aplinkybėmis Kivu provincijos gali tapti gyvybingu vystymosi centru. Todėl siekiant saugumo ir vystymosi tikslų būtina laikytis abipusio stiprinimo principo, o skatinant regioninę integraciją – praktiško ir daugialypio požiūrio. Uganda, Ruanda ir Burundis prisijungė prie Rytų Afrikos bendrijos (RAB), kuri santykinai greitai plėtoja savo ekonominės integracijos modelį. Šios šalys jau naudojasi išaugusios regioninės prekybos teikiamais privalumais. Dėl politinių sumetimų jos taip pat yra kitų regioninių organizacijų narės. Būtų galima pasitelkti kelias regionines organizacijas, prie kurių prisijungusi KDR: Centrinės Afrikos valstybių ekonominę bendriją, Pietų Afrikos vystymosi bendriją, Tarptautinę konferenciją dėl Didžiųjų ežerų regiono ir Didžiųjų ežerų regiono šalių ekonominę bendriją. 2012 m. rugpjūčio mėn. KDR kartu su Pietų Sudanu ir Somaliu oficialiai išreiškė pageidavimą prisijungti prie Rytų Afrikos bendrijos. KDR narystę įvairiose organizacijoje lėmė tiek šalies dydis, tiek jos geografinė padėtis žemyno centre. Tačiau kalbant apie rytinę KDR dalį, Kinšasos prašymą prisijungti prie RAB lėmė vien tai, kad Kivu, Maniemos ir didelės Rytų ir Katangos provincijų dalys iš tiesų jau dalyvauja plėtodamos ekonomiką, kuri yra pagrindinis Rytų Afrikos bendrijos interesas. Augant ekonomikai turėtų būti skatinama darni žmogaus socialinė raida, regioninė integracija ir didesnės investicijos. Sprendžiant regiono problemas svarbu numatyti investicijas žemės ūkyje, kad būtų užtikrintas aprūpinimas maistu ir mitybos saugumas. Žemė regione derlinga ir turtinga naudingųjų išteklių, tačiau siekiant ekonomikos augimo, įskaitant žemės ūkio produktų gamybą, būtina tobulinti infrastruktūrą ir regionų tarpusavio jungtis. Tai taip pat padidintų saugumą ir padėtų sumažinti gyventojų daromą poveikį žemei, nes atsirastų galimybių apsigyventi naujose vietovėse. Regionų tarpusavio jungtys galėtų būti sustiprintos pasinaudojant dabartinėmis bendradarbiavimo Didžiųjų ežerų regiono šalių ekonominėje bendrijoje galimybėmis energetikos srityje, įskaitant hidroenergiją. Glaudesnis bendradarbiavimas muitinės ir sienų valdymo klausimais taip pat skatintų tarpvalstybinę prekybą ir visos valstybės galėtų gauti daugiau pajamų iš muitų. Ypatingą dėmesį reikia skirti geresniam naudingųjų išteklių eksploatavimo ir prekybos reglamentavimui ir atskaitomybei. Iš mėgėjiškos kasybos veiklos, kuri šiuo metu yra nereglamentuojama, pajamų gavo tik nedidelė gyventojų dalis. Galima pasakyti, kad tai tik pakurstė konfliktus, o ne padėjo juos spręsti. Vykdant Gavybos pramonės skaidrumo iniciatyvą, kuria siekiama stiprinti valdymą užtikrinant didesnį skaidrumą ir atskaitomybę gavybos sektoriuje, Tarptautinės konferencijos dėl Didžiųjų ežerų regiono parengtas sertifikavimo mechanizmas taip pat yra tam tikras žingsnis į priekį, nors reikės papildomų investicijų, kad būtų sukurtos mechanizmo įgyvendinimo valdymo priemonės. Vyriausybės turėtų būti skatinamos didinti gavybos sektoriaus skaidrumą remiantis jau sudarytais regioniniais susitarimais ir iniciatyvomis. Neseniai Ugandos dalyje, esančioje netoli sienos su KDR, aptikus naftos išteklių atsiveria daug galimybių, jei tik jų eksploatavimas nestrigs dėl netinkamo reglamentavimo arba teritorinių ginčų. Dar kartą patvirtinama, kad būtina sukurti forumą, kuriame būtų bendradarbiaujama sprendžiant šiuos klausimus. D. Kaimyninių šalių tarpusavio pasitikėjimo atkūrimas Ateityje bus svarbu skatinti teigiamą geros kaimynystės ir regioninės integracijos viziją ir įtikinti kaimynines šalis, kad pagrįstai susirūpinimą keliančios saugumo problemos gali būti sprendžiamos ir kiti interesai geriau ginami, kai kaimyninėse šalyse užtikrinamas stabilumas, teisėtai naudojamasi valdžia visoje teritorijoje ir kai palaikomas veiksmingas regioninis bendradarbiavimas, užuot leidus toliau vyrauti nestabilumui. Visos šalys turėtų pripažinti, kad būtina visapusiškai bendradarbiauti su kaimyninėmis šalimis siekiant politinės ir ekonominės naudos visiems. Be ekonominio bendradarbiavimo, teigiamai dinamikai regione atkurti labai svarbu stiprinti pasitikėjimą. Nors šioje srityje tarptautinei bendruomenei tenka svarbus vaidmuo, vis dėlto atsakomybę už taikų sambūvį galiausiai turi prisiimti regiono šalys. Pagrindų susitarime dar kartą įtvirtintas Didžiųjų ežerų regiono šalių įsipareigojimas nesikišti į kaimyninių šalių vidaus reikalus yra pirmas svarbus žingsnis. Tolesnis žingsnis – pripažinti, kad kiekviena šalis turi teisėtą interesą domėtis kaimyninių šalių vidaus reikalais. Sienos regione yra akytos. Abipus sienos gyvenantys žmonės yra susiję. Todėl visų keturių šalių likimas yra glaudžiai tarpusavyje susijęs. Visos šalys turi parodyti norą konstruktyviai bendradarbiauti ir imtis pasitikėjimą stiprinančių priemonių (kaip antai tarpvalstybinis bendradarbiavimas ir sienų stebėjimas). Tarptautinės bendruomenės veiksmai gali duoti įvairios naudos. Atsižvelgiant į sustiprintą MONUSCO, intervencinė komanda ir Tarptautinės konferencijos dėl Didžiųjų ežerų regiono nustatytas išplėstinis jungtinis patikros mechanizmas galėtų padėti stiprinti regiono šalių tarpusavio pasitikėjimą. JT generalinio sekretoriaus specialusis pasiuntinys Didžiųjų ežerų regione kartu su pagrindų susitarimo regioniniu priežiūros komitetu taip pat galėtų atlikti svarbų vaidmenį. Be to, turėtų būti aktyviai siekiama sukurti visuotinę regioninio saugumo koncepciją ir skatinti jos laikytis. 2006 m. Didžiųjų ežerų regiono saugumo, stabilumo ir plėtros paktu nustatytas teisinis pagrindas ir numatyta darbotvarkė Tarptautinės konferencijos dėl Didžiųjų ežerų regiono iniciatyvoms šiame regione vykdyti. Be to, Didžiųjų ežerų regiono šalių ekonominė bendrija įrodė, kad ji gali labai padėti suartinti KDR ir Ruandą ir kad ji tebėra svarbiausia veikėja, skatinanti bendradarbiavimą tiek ekonomikos, tiek saugumo srityje. Kitos iniciatyvos, kuriose dalyvauja AS ir PAVB, taip pat kitų nei centrinės valdžios subjektų bendradarbiavimas (parlamentų diskusijos, kaimyninių savivaldybių arba provincijų bendradarbiavimas vietos lygmeniu) galėtų papildyti visapusišką požiūrį. Siekiant užtikrinti ilgalaikį stabilumą, kiekvienoje susijusioje valstybėje reikės įtvirtinti demokratines, atviras ir atskaitingas politines sistemas. Siekdamos šio tikslo visos šalys turi spręsti tam tikrus uždavinius; nėra vienos, visiems tinkančios sistemos ir kiekviena šalis turi rasti jai priimtiną sprendimą. Tačiau itin dideles problemas šiame regione lėmė jo istorija, silpnos kelių šalių demokratinės institucijos ir tai, kad sunku rasti tinkamą pusiausvyrą tarp žodžio laisvės bei politinės erdvės ir ekstremizmo arba smurto rizikos. ES gali padėti skatinti šių šalių politinį vystymąsi remdama demokratines ir atskaitingas institucijas, padėdama šalims kurti teisinę valstybę ir parlamentines sistemas, kuriomis užtikrinama, kad gyventojai veiksmingiau prisiimtų atsakomybę už rinkimus ir sprendimų priėmimo procesus ir todėl labiau jais pasitikėtų. E. Tvirto tarptautinės paramos mechanizmo kūrimas Didžiųjų ežerų regione vykdoma viena iš didžiausių ir brangiausių pasaulyje taikos palaikymo operacijų. Vis dėlto 2009 m. priėmus taikos susitarimą tarptautinė bendruomenė krizei ėmė skirti mažiau dėmesio. 2012 m. atsinaujinusios kovos rytinėje KDR dalyje priminė pasauliui apie šio regiono nestabilumą. JT jau atlieka svarbų vaidmenį ir neseniai pradėta įgyvendinti JT tarpininkaujant parengta iniciatyva suteikia naujų paskatų įveikti krizę. Tačiau bus sunku užtikrinti koordinavimą įvairiais lygmenimis, kuriais įgyvendinamas daugialypis KDR ir Didžiųjų ežerų regiono stabilizavimo planas. Kai įmanoma, turėtų būti pasitelkiami vietos, nacionalinio ir regioninio lygmens koordinavimo mechanizmai, siekiama išvengti bet kokios sutapties su kitomis esamomis iniciatyvomis ir laikytis esamos regioninės ekonominės integracijos struktūros. Bus svarbu tinkamai suderinti regiono prisiimamą atsakomybę ir tarptautinės bendruomenės dalyvavimą, išlaikyti spaudimą ir užtikrinti bendradarbiavimą. AS, PAVB ir Tarptautinei konferencijai dėl Didžiųjų ežerų regiono tenka svarbus vaidmuo, kuris turi būti pripažintas. Būtina nustatyti suderintą ir visapusišką požiūrį į įvairius klausimus. Laikantis tokio požiūrio: atsižvelgiama į vietos, nacionalinio ir regioninio pobūdžio krizės aspektus; daugiausia dėmesio skiriama Kivu provincijoms, nepamirštant, kad daugelis problemų yra bendros visai KDR; atsižvelgiama į sunkumus, kylančius įtvirtinant demokratiją nestabiliose regiono šalyse (Ruandoje, Burundyje ir Ugandoje); išlaikoma pusiausvyra tarp KDR prisiimtų ir kitų regiono šalių įsipareigojimų. Laikantis tokio požiūrio turėtų būti nustatytas griežtas intervencijų planas ir regiono vyriausybės turėtų jį įtvirtinti prisiimdamos sutartinius įsipareigojimus. IV. ES vaidmuo ES strategiškai suinteresuota, kad Didžiųjų ežerų regionas būtų stabilus. Su visomis šiomis šalimis ES sieja tvirti istoriniai ryšiai ir dėl pasikartojančių konfliktų susidariusi labai prasta humanitarinė padėtis ir milijonų kenčiančių regiono gyventojų likimas kelia jai susirūpinimą. Konfliktai stabdo ekonominį ir socialinį vystymąsi, kuris būtinas siekiant sumažinti didelį skurdą. Be to, konfliktai trukdo kurti atviras, prekyba pagrįstos ekonomikos šalis, kurios gali prisidėti prie visos Afrikos augimo, ir užtikrinti stabilumą, kuris gali išplisti kitose nestabiliose šalyse. Dėl visų šių priežasčių per pastaruosius 20 metų ES dėjo daug pastangų mažindama skurdą, skatindama socialinį ir ekonominį vystymąsi, imdamasi taikos ir stabilizavimo veiksmų, drauge tenkino būtiniausius nukentėjusių žmonių poreikius – ėmėsi veiksmų politikos, humanitarinės pagalbos, saugumo ir vystymosi srityse. Labai svarbu, kad ES toliau laikytųsi įsipareigojimų ir kad šios pastangos būtų ilgalaikės. ES patirtis, kurią ji įgijo remdama 2006 ir 2011 m. vykusius rinkimus, rengdama EUSEC ir EUPOL misijas saugumo sektoriaus reformos srityje, taikydama išorės priemones, kad būtų skatinamas vystymasis, bus pasitelkta ateityje tobulinant veiksmus visose šiose srityse. Būtina nustatyti visapusišką požiūrį, kurį taikant būtų ne tik šalinami konflikto rytinėje KDR dalyje simptomai. Suprantama, kad ES įsipareigojimas turi visiškai atitikti Pokyčių darbotvarkės principus ir regiono šalių vyriausybių prioritetus. Taip pat reikės nustatyti su veiksmuose dalyvaujančiomis valstybėmis narėmis bendrą požiūrį, kad veiksmai būtų derinami su platesnio masto tarptautiniais veiksmais. ES turi nuo pat pradžios dalyvauti rengiant strategijas ir veiksmus. Būtiniausiems poreikiams tenkinti regione taip pat reikės nuolat teikti humanitarinę pagalbą, visų pirma padėti dėl 20 metų trukusio konflikto šimtams tūkstančių šalies viduje perkeltų asmenų ir pabėgėlių. Daugiausia dėmesio skiriant tam, kad būtų gelbėjamos gyvybės ir palengvinamos pažeidžiamiausių nukentėjusių asmenų kančios, šios srities veiksmais bus siekiama laikytis į ilgalaikį poveikį orientuoto požiūrio. Be to, teikiant pagalbą toliau reikės šalinti konfliktų pasekmes ir spręsti suardytos socialinės struktūros problemą, dėl kurios išplito nebaudžiamumo kultūra, žmogaus teisių pažeidimai ir smurtas dėl lyties. ES toliau rems pastangas, kad būtų šalinamos struktūrinės priežastys, o aukoms būtų teikiama būtina parama. Atsižvelgiant į nustatytus elementus ir nacionalinius ir regioninius įsipareigojimus, prisiimtus tarpininkaujant JT parengtame pagrindų susitarime, toliau išvardytos intervencijos sritys, atsižvelgiant į tai, kad būtina apsvarstyti prioritetus ir nustatyti deramą jų įgyvendinimo seką bei tvarkaraštį. A. Spręsti valdymo problemas, vykdyti SSR ir užtikrinti žmogaus teises ir teisinę valstybę Politiniai pasiūlymai § Parama demokratiniam valdymui ir struktūroms visose regiono šalyse ir toliau bus svarbus ES politikos elementas. Šioje svarbiausioje Kotonu susitarimo srityje esminių pokyčių galima pasiekti taikant ES išorės priemones. Šiuo požiūriu naudingi bus tolesni veiksmai po ES rinkimų stebėjimo misijų ir JT periodinės peržiūros. § ES turėtų aktyviai padėti veikti KDR nacionalinės priežiūros komitetui, kuris bus įsteigtas siekiant užtikrinti veiksmingą KDR prisiimtų įsipareigojimų įgyvendinimą. Visose srityse (SSR, valstybės įgaliojimų stiprinimas, decentralizacija, demokratizacija ir rinkimai, ekonominis vystymasis ir struktūrinės reformos (įskaitant finansų sektorių, susitaikymo procesus, pabėgėlių grįžimą ir t. t.)) būtina nustatyti aiškius prioritetus ir griežtą jų įgyvendinimo planą. ES gali imtis veiksmų politiniu lygmeniu, tačiau taip pat gali taikyti praktines bendradarbiavimo priemones. Skurdo mažinimo strategijos dokumentas ir 2012–2016 m. vyriausybės programa yra būtinų reformų ir bendro būsimo bendradarbiavimo sistemos pagrindas. § Vykdydamos saugumo sektoriaus reformas vyriausybės turės prisiimti aiškius įsipareigojimus, o visi KDR partneriai turės koordinuoti veiksmus, kad būtų nustatyta nuosekli intervencijų platforma, nedarant poveikio dvišaliam bendradarbiavimui. Svarbu turėti bendrą viziją, kokių tikslų būtų galima pasiekti per trumpą laikotarpį, ir bendradarbiauti su kitais partneriais, pavyzdžiui, Pietų Afrika, Angola ir Kinija, siekiant užtikrinti, kad tokia vizija būtų kuo plačiau palaikoma. ES šiuo metu vertina savo būsimą vaidmenį SSR procese ir rengiasi laipsniškai nutraukti EUSEC ir EUPOL misijas[4] ir sutelkti kitas ES priemones, taip pat nutraukti arba perimti KDR arba kitų KDR partnerių veiklą. Kalbant apie kariuomenės ir policijos reformas, konsultacijos strateginiu lygmeniu, tinkamų nacionalinių mokymo sistemų kūrimas, tinkamesnis žmogiškųjų išteklių valdymas yra nuoseklios priemonės, kurios galėtų būti iš dalies remiamos ateityje. Atsižvelgiant į pastangas vykdyti saugumo sektoriaus reformas KDR, parama taip pat galėtų būti numatyta laikantis vietos bendruomenėmis pagrįsto požiūrio į nusiginklavimą, demobilizaciją ir reintegraciją (NDR). § Siekiant išlaikyti stabilią makroekonominę struktūrą Tarptautinis valiutos fondas (TVF) ir tarptautinės finansų įstaigos (TFĮ) turės toliau laikytis prisiimtų įsipareigojimų ir padėti tobulinti viešųjų finansų valdymą, siekiant didinti nacionalinį biudžetą. § Turėtų būti dedamos pastangos stiprinti demokratiją ir visais lygmenimis (nacionaliniu, regionų ir vietos) plėsti politinę erdvę; spręsti pilietybės klausimus, užtikrinti pabėgėlių grįžimą; teikti paramą rinkimams (skiriant bendrą paramą KDR demokratizacijos procesui), kurti veiksmingą pagrindinę administraciją, įskaitant decentralizaciją. § Remdamasi esamomis regiono šalių nacionalinėmis žmogaus teisių strategijomis, ES turėtų daugiausia dėmesio skirti kovai su nebaudžiamumu ir sudaryti geresnes sąlygas naudotis šiuolaikiška, skaidria, nešališka ir prieinama teisingumo sistema, visų pirma šiose keturiose srityse: žmogaus teisių gynėjų padėtis; smurtas dėl lyties; vaikai ginkluotuose konfliktuose; saviraiškos laisvė, asociacijų laisvė ir opozicijos teisės. B. Užtikrinti ilgalaikį saugumą Politiniai pasiūlymai § Parama MONUSCO vaidmeniui ateityje (intervencijos komanda) ir patikimo išplėstinio jungtinio patikrinimo mechanizmo taikymas. § Šiuo metu vykstanti STAREC ir tarptautinės saugumo ir stabilizavimo paramos strategijos peržiūra turėtų padėti sukurti sistemą, pagal kurią ateityje būtų remiami stabilizavimo veiksmai. Galima numatyti du etapus: skubesnė parama nustojus teikti humanitarinę pagalbą, kuria siekiama sukurti pagrindines socialinio ir ekonominio atsigavimo sąlygas (pagrindinės ad hoc intervencijos, vykdomos drauge teikiant humanitarinę pagalbą), ir antrasis etapas, kuriuo siekiama nustatyti išteklius ir valdymo sąlygas siekiant užtikrinti tvarų atkūrimą ir vystymąsi. § Užtikrinti veiksmingą administravimą ir paslaugų teikimą vietovėse, kuriose baigėsi konfliktai, taip pat įgyvendinti decentralizavimo procesą glaudžiai konsultuojantis su vietos valdžios institucijomis ir suinteresuotaisiais subjektais. § Teikiama parama vietos lygmens įtraukioms stabilizavimo iniciatyvoms, vykdomoms keliuose ypatingos svarbos Kivu provincijų rajonuose, galėtų būti laikoma pasirengimu užtikrinti platesnio masto stabilumą. Tokios iniciatyvos taip pat galėtų skatinti bendruomenes užmegzti dialogą. § Skatinti SSR yra dar vienas iš saugumo iniciatyvų, vykdomų rytinėje KDR dalyje, tikslų. Be to, siekiant trumpalaikių arba vidutinės trukmės Kongo kariuomenės reformos (FARDC) tikslų, galėtų būti nagrinėjama galimybė teikti specialią paramą policijai, siekiant nutraukti karinį valdymą vietovėse, kuriose baigėsi konfliktai. C. Kova su skurdu ir ekonomikos atgaivinimas Politiniai pasiūlymai § Skatinti spartesnę žmogaus socialinę raidą ir socialinį vystymąsi, taikant turimas priemones, įskaitant vystomąjį bendradarbiavimą tiek nacionaliniu, tiek regionų lygmenimis. § Remti regionines arba provincijų lygmeniu vykdomas iniciatyvas, visų pirma tas, kuriomis stiprinami šalių ekonominiai ryšiai ir tarpusavio interesai. Toliau teikti skubią paramą Didžiųjų ežerų regiono šalių ekonominei bendrijai ir pasinaudoti galimybėmis remti regioninę energetikos plėtojimo iniciatyvą Didžiųjų ežerų regione. § Infrastruktūros ir regionų tarpusavio jungčių tobulinimas. § Toliau remti Gavybos pramonės skaidrumo iniciatyvą (EITI) ir kitas skaidrumo ir atskaitomybės iniciatyvas, susijusias su naudingaisiais ir (arba) gamtos ištekliais. § Bus teikiama parama įgyvendinant Tarptautinės konferencijos dėl Didžiųjų ežerų regiono parengtą regioninę gamtos išteklių iniciatyvą (sertifikavimo mechanizmas) ir skleidžiant, priimant ir taikant EBPO išsamaus tikrinimo rekomendacijos dėl atsakingo naudingųjų iškasenų tiekimo iš konfliktų zonų ir didelės rizikos regionų Didžiųjų ežerų regione. Šiuo metu nagrinėjama galimybė remiantis šiomis bandomosiomis iniciatyvomis parengti platesnio užmojo programą. § 2013 m. kovo mėn. ES pradėjo viešas konsultacijas dėl galimos ES iniciatyvos, siekiant užtikrinti atsakingą naudingųjų iškasenų tiekimą iš nuo konfliktų nukentėjusių ir didelės rizikos teritorijų, siekdama skatinti tiekimo grandinių skaidrumą ir padėti daug išteklių turinčioms šalims. § Siekti darnaus gamtos išteklių valdymo, kad ateityje būtų mažinamas konfliktų pavojus ir kuriamas tvirtas ekonominio vystymosi pagrindas. § Taip pat turėtų būti raginama taikyti teisėtos prekybos skatinimo mechanizmus, įskaitant sienų ir muitinės valdymą, ir regioninį bendradarbiavimą siekiant išsaugoti šalyse aplinkos biologinę įvairovę. D. Kaimyninių šalių tarpusavio pasitikėjimo atkūrimas Politiniai pasiūlymai § Parama įgyvendinant pagrindų susitarime prisiimtus regioninius įsipareigojimus. § ES turėtų siekti dalyvauti nustatant pagrindų susitarime nurodytus KDR priežiūros mechanizmus, aktyviai juos remti ir užtikrinti tinkamus tolesnius veiksmus. § Parama Saugumo Tarybos Komitetui, įsteigtam pagal rezoliuciją 1533 (2004) dėl Kongo Demokratinės Respublikos ir ekspertų grupės, ir taikant Tarptautinės konferencijos dėl Didžiųjų ežerų regionų nustatytą išplėstinį jungtinį patikrinimo mechanizmą. § Parama demokratijos procesams, ypač KDR, Ruandoje, Burundyje ir Ugandoje, atsižvelgiant į rinkimų kalendorius įvairiose regiono šalyse. § Palaikant platesnę politinę partnerystę spręsti regioninio saugumo klausimus tokiuose forumuose kaip Didžiųjų ežerų regiono šalių ekonominė bendrija, Tarptautinė konferencija dėl Didžiųjų ežerų regiono ir Afrikos Sąjunga. § Parama DDRRR (demobilizacijos, nusiginklavimo, repatriacijos, persikėlimo ir reintegracijos) politikos sritims, susijusioms su FDLR ir kitomis priešiškomis KDR kaimyninių šalių pajėgomis. § Parama Didžiųjų ežerų regionui skirtai teisminei strategijai, remiantis regiono šalių teisminiu bendradarbiavimu ir tolesniu bendradarbiavimu su Tarptautiniu baudžiamuoju teismu. Nors ES jau dalyvauja plėtojant teisingumo sektorių šalyje ir rytinėje KDR dalyje, prireikus šias pastangas tarptautinė bendruomenė galėtų papildyti kurdama KDR mišrius teismus. E. Tvirto tarptautinės paramos mechanizmo nustatymas Politiniai pasiūlymai § Remti JT Generalinio Sekretoriaus specialųjį pasiuntinį ir pagrindų susitarime nustatytus įsipareigojimus. Politinę priežiūrą vykdantys komitetai turi remtis veiklos mechanizmais. § Būtina užtikrinti, kad pagrindų susitarime KDR prisiimti ir regioninio masto įsipareigojimai būtų koordinuotai įgyvendinami. § Skatinti Didžiųjų ežerų regiono šalių ir paramos teikėjų šalių tarpusavio atskaitomybę. § Kai tik įmanoma, remtis jau esamais nacionaliniais ir (arba) regioniniais vystymosi planais. V. Išvada Pastarojo meto krizė ne tik suteikia galimybę atnaujinti įsipareigojimus, bet ir parodo, kad būtina sukurti ilgalaikės taikos ir vystymosi Didžiųjų ežerų regione pagrindus. Tarpininkaujant JT parengtoje strateginėje programoje nustatytas atnaujintas politinis ir regioninis konsensusas dėl ilgalaikio stabilizavimo. ES gali ir turėtų atlikti aktyvų vaidmenį remdama šias pastangas. 2013 m. birželio 11 d. [1] Organizacijai priklauso vienuolika valstybių narių, t. y.: Angola, Burundis, Centrinės Afrikos Respublika, Kongo Respublika, Kongo Demokratinė Respublika, Kenija, Uganda, Ruanda, Sudanas, Tanzanija ir Zambija. [2] 2013 m. vasario 24 d. Angola, Burundis, Centrinės Afrikos Respublika, Kongas, Kongo Respublika, Ruanda, Pietų Afrika, Pietų Sudanas, Uganda ir Tanzanija pasirašė Kongo Demokratinės Respublikos ir regiono taikos, saugumo ir vystymosi susitarimą. JT, Afrikos Sąjunga, Tarptautinė konferencija dėl Didžiųjų ežerų regiono, kuriai priklauso 11 šalių, ir Pietų Afrikos vystymosi bendrija (PAVB), turinti 14 narių, veikia kaip garantai. [3] „Pagal rezoliuciją 1533 (2004) dėl Kongo Demokratinės Respublikos 2004 m. kovo 12 d. įsteigto Saugumo Tarybos komiteto užduotis – prižiūrėti atitinkamų sankcijų priemonių taikymą ir atlikti saugumo Tarybos nustatytus uždavinius. [...] Sankcijų komitetui talkina Generalinio Sekretoriaus paskirta ekspertų grupė, kuri stebi sankcijų režimo taikymą, ypatingą dėmesį skirdama Šiaurės ir Pietų Kivu bei Ituri provincijoms“. [4] EUPOL RD Congo misijos tikslas – remti Kongo valdžios institucijų pastangas vykdyti nacionalinės policijos reformą. Misija taip pat siekiama padėti pagerinti policijos ir baudžiamosios teisės sistemos ryšius ir taip prisidėti kovojant su nebaudžiamumu už seksualinį smurtą ir žmogaus teisių pažeidimus. EUPOL RD Congo pradėta vykdyti 2007 m. liepos mėn. ir neseniai pratęsta iki 2013 m. rugsėjo mėn. EUSEC RD Congo teikia konsultacijas ir pagalbą Kongo Demokratinei Respublikai (KDR) vykdant gynybos sektoriaus reformą, siekiant padėti Kongo valdžios institucijoms sukurti gynybos sistemą, kuri padėtų užtikrinti Kongo gyventojų saugumą laikantis demokratijos standartų, žmogaus teisių ir teisinės valstybės principų, taip pat gero valdymo ir skaidrumo principų. Misija buvo pradėta 2005 m. birželio 8 d., o 2012 m. rugsėjo mėn. šios misijos įgaliojimai pratęsti iki 2013 m. rugsėjo 30 d. Remiantis Politinio ir saugumo komiteto politiniu susitarimu, pasibaigus įgaliojimams prasidės dvylikos mėnesių baigiamasis pereinamasis etapas, kuriuo bus laipsniškai nutrauktos arba perduotos jos užduotys.