Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatoma vystomojo bendradarbiavimo finansinė priemonė /* KOM/2011/0840 galutinis - 2011/0406 (COD) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS Skurstančių žmonių skaičius tebėra didelė problema besivystančiose šalyse. Nors padaryta didelė pažanga, daugumai besivystančių šalių prastai sekasi įgyvendinti Tūkstantmečio vystymosi tikslus (TVT) ir sėkmingai žengti tvaraus vystymosi keliu ekonominių, socialinių ir aplinkos klausimų srityse, įskaitant klimato kaitos švelninimą ir prisitaikymą prie jos. Padėtį apsunkina dar ir tai, kad pasaulinės problemos tebėra didelės, o besivystančioms šalims stipriai smogė kelios pastarosios krizės, dėl kurių, be kitų dalykų, atsirado socialinis ir ekonominis nestabilumas, padidėjo migracija, sutriko aprūpinimas maistu ir padidėjo pažeidžiamumas dėl išorės veiksnių. Vis dažniau pripažįstama, kad aplinkos ir gamtos ištekliams, kurių reikia tvariam socialiniam ir ekonominiam augimui užtikrinti, kyla vis didesnė su klimato kaita ir sparčiu gyventojų skaičiaus augimu susijusi rizika. Tai gali apsunkinti jau ir taip nestabilią padėtį daugelyje besivystančių šalių ir sunaikinti tam tikrus ankstesnius vystymosi srities laimėjimus. ES ir toliau pasiryžusi padėti besivystančioms šalims mažinti ir galiausiai visiškai panaikinti skurdą. Šiam tikslui įgyvendinti parengtas 2007–2013 m. Vystomojo bendradarbiavimo priemonės (VBP) reglamentas, kurio svarbiausias tikslas yra panaikinti skurdą šalyse partnerėse ir regionuose partneriuose. Yra trys programų kategorijos: i) dvišalės ir regioninės geografinės programos, aprėpiančios bendradarbiavimą su Azija, Lotynų Amerika, Vidurine Azija, Artimaisiais Rytais ir Pietų Afrika; ii) teminės programos, apimančius tokius klausimus: investicijos į žmones, aplinka ir tvarus gamtos išteklių, įskaitant energiją, valdymas, nevalstybiniai subjektai ir vietos valdžios institucijos, maisto pakankamumas, migracija ir prieglobstis; ir iii) pagalbinės priemonės cukrų gaminančioms valstybėms. Dabartinis VBP reglamentas baigia galioti 2013 m. gruodžio 31 d. Atlikus kelias VBP peržiūras įrodyta jos papildoma nauda siekiant TVT, bet išaiškėjo ir tam tikri trūkumai. Atsižvelgdama į naujus uždavinius ir strategijoje „Europa 2020“ nustatytus prioritetus bei naujausią ES vystymosi politiką, Komisija pateikė pasiūlymą peržiūrėti VBP reglamentą ir suderinti jį su 2011 m. birželio 29 d. komunikatu „Strategijos „Europa 2020“ biudžetas“ bei 2011 m. spalio 13 d. komunikatu „ES vystymosi politikos poveikio didinimas. Pokyčių darbotvarkė“. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS REZULTATAI IR POVEIKIO VERTINIMAS Viešos konsultacijos Nuo 2010 m. lapkričio 26 d. iki 2011 m. sausio 31 d. Komisija surengė viešas konsultacijas dėl būsimo ES išorės veiksmų finansavimo. Buvo parengtas klausimynas internete ir informacinis dokumentas „Kaip finansuoti ES išorės veiksmus po 2013 m.?“. Apskritai atsakymuose nepabrėžtas poreikis iš esmės keisti dabartinę turimų priemonių struktūrą. Vis dėlto buvo iškelti keli klausimai, į kuriuos vėliau atsižvelgta rengiant naująjį VBP reglamentą: · Dauguma respondentų (apie 70 proc.) teigė, kad ES finansinė intervencija davė didelę papildomą naudą. Respondentai teigė, kad ES turėtų tinkamai išnaudoti savo lyginamąjį pranašumą, susijusį su jos įtaka pasaulio mastu, patirtimi daugelyje sričių, viršvalstybiniu pobūdžiu ir koordinatoriaus vaidmeniu. · Beveik visi respondentai (92 proc.) pritarė labiau diferencijuotam požiūriui atsižvelgiant į šalies paramos gavėjos padėtį, kad ES finansinių priemonių poveikis būtų didesnis. Todėl dabar šalys paramos gavėjos labiau diferencijuojamos. · Daugelis respondentų pritarė tam, kad būtų apsvarstyta galimybė nustatyti sąlygą, susijusią su tuo, kaip šalyje paramos gavėjoje paisoma žmogaus teisių, mažumų teisių, kaip įgyvendinamas gero valdymo principas ir užtikrinama kultūrinė įvairovė (78 proc.), ir sąlygą, susijusią su politikos kokybe ir gebėjimu bei noru įgyvendinti tinkamą politiką (63 proc.). Pasiūlytame reglamente pripažįstama nacionalinių vystymosi planų ir bendrų ES strategijų svarba bendradarbiavimui. Taip pat pabrėžiamos pagrindinės ES vertybės ir principai, taip labiau sustiprinant sąlygiškumą ir tarpusavio atskaitomybę. · Didelė dauguma respondentų pritaria didesniam įgyvendinimo lankstumui, ypač sprendžiant tarpregioninius uždavinius; manoma, kad tokiam lankstumui trukdo tam tikrų priemonių „geografiniai apribojimai“ (EPF skirtas tik AKR šalims, VBP – Lotynų Amerikos, Azijos, Vidurinės Azijos, Artimųjų Rytų ir Pietų Afrikos šalims, o EKPP – kaimynystės politiką įgyvendinančioms šalims). Pasiūlytame reglamente numatoma įgyvendinti tarpregioninės svarbos veiksmus ir apibrėžiamos įvairios teminės kryptys lankstumui didinti ir įgyvendinimui supaprastinti. · Dauguma respondentų pritarė, kad bendras programavimas ir bendras finansavimas su valstybėmis narėmis (ir galbūt su šalimis paramos gavėjomis) galėtų padidinti ES išorės veiksmų poveikį ir nuoseklumą, supaprastinti pagalbos teikimą ir sumažinti bendras veiklos sąnaudas. Į tai tinkamai atsižvelgta siūlomame reglamente. Žinių kaupimas ir taikymas Komisija atliko įvairių ataskaitų (vertinimų, audito ataskaitų, tyrimų, laikotarpio vidurio peržiūros ataskaitų) vidinę peržiūrą. Įvertinta, kurie veiksmai buvo sėkmingi ir kurie – ne; ir padarytos išvados dėl finansinių priemonių kūrimo. Peržiūra patvirtino, kad dabartinė VBP padėjo padaryti pažangą siekiant TVT besivystančiose šalyse. VBP įgyvendinimo būdai, tokie kaip parama biudžetui ir vadinamasis sektorinis požiūris, leido užtikrinti glaudesnį bendradarbiavimą su šalimis partnerėmis ir veiksmingiau paskirstyti darbą paramos teikėjams teikiant bendrą finansavimą. Vis dėlto atlikus peržiūrą nustatyta ir trūkumų. · Įvairios ES vidaus politikos sritys vis dažniau įtraukiamos į ES išorės veiksmus. Pagal strategiją „Europa 2020“ ir Lisabonos sutartį reikėjo stiprinti ir vidaus, ir išorės veiksmus. Taikoma struktūra buvo nepakankama, kad Komisija galėtų veiksmingai įsikišti reikiamu mastu. Sugrupavus įvairias temines kryptis į vieną kategoriją padėtis gerokai pasitaisys. · Kai kuriais atvejais teminės programos buvo pernelyg suskaidytos, kad jomis būtų galima išspręsti pasaulinių krizių problemas (pvz., maisto kainų krizės, paukščių gripo problemas) ar įgyvendinti tarptautinius įsipareigojimus, prisiimtus aukščiausiu politiniu lygmeniu (pvz., susijusius su biologine įvairove ir klimato kaita). Todėl reikėjo lanksčiau naudoti teminių programų paketą grupuojant įvairias temines programas, numatant nuoseklesnę ir visapusiškesnę ilgalaikę veiklą, susijusią su visuotinėmis viešosiomis gėrybėmis ir uždaviniais, bei reaguojant į įvairius sukrėtimus, nuo kurių nukenčia neturtingiausieji. · Dabartinis VBP reglamentas taikomas daugeliui besivystančių šalių – nuo mažiausiai išsivysčiusių iki didesnes nei vidutines pajamas gaunančių šalių. Pastaruoju metu didėjant šalių partnerių ekonominiams ir socialiniams skirtumams ir atsirandant naujiems tikslams reikia gerinti diferencijavimą. Siūlomame naujame reglamente pateikiamos papildomos diferencijavimo gairės, pagal kurias ES gali sutelkti pagalbą ten, kur jos labiausiai reikia ir kur jos poveikis bus didžiausias. Siekdama parengti išsamų politikos priemonių rinkinį, Komisija siūlo sukurti naują priemonę (Partnerystės priemonę), kad būtų įgyvendinti ne tik su parama vystymuisi susiję tikslai. · Dėl dabartinės išorės pagalbos priemonių struktūros sunku remti tarpregionines iniciatyvas. Tai visų pirma pasakytina apie Bendros Afrikos ir ES strategijos įgyvendinimą. Naujajame VBP reglamente numatytas geresnis Bendros Afrikos ir ES strategijos įgyvendinimo teisinis pagrindas. · Dabartiniame VBP reglamente nepakankamos nuostatos dėl pažeidžiamų valstybių ir šalių, kuriose laikotarpis po krizės: jomis nepakankamai įvertinta būtinybė remti politinius procesus, stiprinančius teisinę valstybę ir valdymą. Norint įveikti pereinamojo laikotarpio uždavinius reikia, kad šalių lygmeniu būtų taikomos atsakomosios priemonės, kurios būtų pagrįstos konkrečiais poreikiais ir susijusios su bendrąja strategija (visa apimantis požiūris). Naujajame reglamente geriau atsižvelgiama į šiuos uždavinius ir skirstant lėšas, vykdant programavimą bei įgyvendinant veiksmus išsprendžiama sprendimų priėmimo proceso nelankstumo problema. · Dabartiniame VBP reglamente numatytos orientacinės paskirstytinos sumos kiekvienam regionui, nenumatant jokių nepaskirstytų lėšų. Todėl sumažėja galimybių sutelkti išteklius siekiant patenkinti nenumatytus poreikius (susijusius su naujais politikos prioritetais, gaivalinėmis ar žmogaus sukeltomis nelaimėmis ir kt.). Naujajame reglamente siūloma palikti lėšų dalį nepaskirstytą, kad ją būtų galima naudoti nenumatytų įvykių atveju. · Galiausiai įvertinta, kad dabartinis VBP programavimo ir įgyvendinimo procesas yra pernelyg sudėtingas. Todėl neįmanoma suderinti ES programavimo ciklo su partnerių ciklais, sunkiau vykdyti bendrą programavimą su valstybėmis narėmis ir prireikus skubiai padaryti pakeitimus. Į visus šiuos trūkumus tiesiogiai atsižvelgiama naujajame VBP reglamente. Poveikio vertinimas Komisija atliko poveikio vertinimą, kuriame apsvarstė tris pagrindines politikos galimybes: nedaryti jokių VBP reglamento pakeitimų (1 galimybė) ir dvi alternatyvas – iš dalies keisti VBP atsižvelgiant į kiekvieną problemą, nustatytą dabartiniame VBP reglamente (2A ir 2B galimybės). 1 galimybė nepriimta, nes ja nebūtų išspręstos nustatytos problemos. 2A ir 2B galimybėmis problemos būtų išspręstos skirtingu mastu, ir kiekviena alternatyva turėtų tam tikrų politinių bei kitokių pasekmių. Poveikio vertinime padaryta išvada, kad B alternatyva yra geresnė, nes: · ja VBP tikslai suderinami su naujausiomis ES vystymosi politikos tendencijomis; · aiškiai diferencijuojamos šalys partnerės; · teikiant ES pagalbą įtvirtinami gero valdymo, demokratijos, žmogaus teisių ir teisinės valstybės principai; · sudaromos palankesnės sąlygos Bendrai Afrikos ir ES strategijai įgyvendinti; · supaprastinamos teminės programos užtikrinant būtiną lankstumą; · užtikrinami lankstūs mechanizmai ES siekiant veiksmingiau reaguoti į sparčiai kintančią padėtį per krizę, po krizės ir nestabiliose valstybėse; · lanksčiau paskirstomos lėšos; · padidinamas ES pagalbos veiksmingumas supaprastinant programavimo ir įgyvendinimo procedūras, darant jas lankstesnes, padedant vykdyti bendrą programavimą ir derinant ES pagalbą su šalių partnerių programavimo ciklais. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo penktosios dalies III antraštinės dalies 1 skyriuje nustatyta teisinė bendradarbiavimo su šalimis partnerėmis ir regionais partneriais struktūra. VBP reglamento pasiūlymas visų pirma grindžiamas Sutarties 209 straipsnio 1 dalimi, jį Komisija teikia laikydamasi 294 straipsnyje nustatytos procedūros. 2005 m. gruodžio 20 d. bendras Tarybos ir Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų, Europos Parlamento ir Komisijos pareiškimas dėl Europos Sąjungos vystymosi politikos „Europos konsensusas“, 2011 m. spalio 13 d. komunikatas „ES vystymosi politikos poveikio didinimas. Pokyčių darbotvarkė“ ir bet koks būsimas komunikatas, kuriame bus išdėstytos Sąjungos vystymosi politikos pagrindinės gairės ir principai, bei bet kokios paskesnės jų išvados ar pakeitimai sudarys bendrą šio reglamento įgyvendinimo struktūrą, gaires ir tikslus. ES užima itin nešališką poziciją skirdama dalį ES išorės pagalbos valstybių narių vardu ir su valstybėmis narėmis. Tai suteikia jai dar didesnį patikimumą šalyse, kuriose ji vykdo veiklą. Daugelis valstybių narių neturi galimybių ir (arba) noro kurti visuotines išorės priemones. Todėl kišimasis ES lygmeniu yra geriausias būdas skatinti bendruosius ES interesus ir vertybes visame pasaulyje, užtikrinant, kad ES veiktų visur. 27 valstybėms narėms įgyvendinant bendrą politiką ir strategijas, ES yra ypač kompetentinga ir gali spręsti pasaulinius uždavinius, visų pirma susijusius su TVT įgyvendinimu. Kadangi valstybės narės negali pakankamai įgyvendinti pasiūlyto reglamento tikslų ir dėl veiksmo masto ir aprėpties tų tikslų būtų geriau siekti ES lygmeniu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, ES gali patvirtinti priemones. Siūlomu naujuoju reglamentu taip pat stiprinamas koordinavimo pajėgumas, supaprastinamas bendras programavimas su valstybėmis narėmis, užtikrinant veiksmingą darbo pasidalijimą ir efektyvų pagalbos teikimą. ES vystymosi politika ir valstybių narių vystymosi politika turi papildyti ir remti viena kitą. Todėl ES pagalba turėtų būti sutelkta ten, kur ji gali turėti didžiausią poveikį, atsižvelgiant į jos galimybes imtis pasaulinio masto veiksmų ir spręsti pasaulinius uždavinius. Pagal Sutarties 5 straipsnyje nustatytą proporcingumo principą naujuoju siūlomu reglamentu nesiekiama daugiau nei būtina šiems tikslams pasiekti. Siūlomas naujasis reglamentas bus taikomas atsižvelgiant į ES sektorių politikos išorės aspektą, užtikrinant koordinavimą ir stiprinant sąveiką pagal reglamente nustatytus tikslus ir remiantis minėta teisine ir politikos struktūra. 4. POVEIKIS BIUDŽETUI Komisija 2014–2020 m. išorės priemonėms siūlo skirti 96 mlrd. EUR[1]. VBP siūloma skirti 23 294,7 mln. EUR. VBP skirti orientaciniai metiniai biudžeto įsipareigojimai nurodyti toliau pateiktoje lentelėje. Orientacinės paskirstytinos sumos atskirai VBP programai pateiktos reglamento VII priede. Planuojama, kad ne mažiau nei 50 proc. Visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių programos lėšų bus išleidžiama klimato kaitos ir aplinkos tikslams[2] ir bent 20 proc. – socialinei įtraukčiai ir žmogaus socialinei raidai. Pasaulio mastu pagal komunikatą „ES vystymosi politikos poveikio didinimas. Pokyčių darbotvarkė“ numatoma tęstinė parama socialinei įtraukčiai ir žmogaus socialinei raidai skiriant tam bent 20 proc. Sąjungos paramos vystymuisi. Galiausiai, šio reglamento tikslas – padėti skirti bent 20 proc. Sąjungos biudžeto tam, kad būtų kuriamos mažo anglies dioksido kiekio technologijų ir klimato kaitai atsparios visuomenės, kaip numatyta Komisijos komunikate „Strategijos „Europa 2020“ biudžetas“. Siekiant užtikrinti nuspėjamumą, aukštojo mokslo veiklos finansavimas trečiosiose šalyse, atsižvelgiant į programą „Erasmus visiems“, bus užtikrinamas remiantis ES išorės veiksmų tikslais, skiriant lėšas du kartus: atitinkamai tik pirmiesiems ketveriems metams ir likusiems trejiems metams. Toks finansavimas bus numatytas vykdant orientacinį VBP daugiametį programavimą, atsižvelgiant į nustatytus šalių poreikius ir prioritetus. Paskirstytas lėšų sumas galima peržiūrėti atsižvelgiant į svarbias nenumatytas aplinkybes ar svarbius politinius pokyčius pagal ES išorės politikos prioritetus. Šių lėšų naudojimui bus taikomos [--] Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. [--], kuriuo nustatoma programa „Erasmus visiems“[3], nuostatos. Vystomojo bendradarbiavimo priemonė || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014–2020 2 716,7 || 2 903,1 || 3 100,3 || 3 308,7 || 3 525,3 || 3 751,7 || 3 989 || 23 294,7 *Dabartinėmis kainomis mln. EUR 5. SVARBIAUSI ASPEKTAI Supaprastinimas Komisijos prioritetas šiame naujajame reglamente, kaip ir kitose programose pagal daugiametę finansinę programą (DFP), yra supaprastinti reguliavimo sąlygas ir suteikti šalims partnerėms ir regionams partneriams, pilietinės visuomenės organizacijoms, MVĮ ir kt. daugiau galimybių pasinaudoti Sąjungos pagalba, jeigu šie subjektai prisideda prie reglamento tikslų įgyvendinimo. Išorės priemonės bus supaprastintos aiškiau jas apibrėžiant ir mažinant jų sutaptį, kad jos būtų nustatytos atskirai nustatant aiškiai apibrėžtus politikos tikslus. Supaprastinti priemones ir sumažinti sandorių sąnaudas šalyse partnerėse ir regionuose partneriuose taip pat bus galima nustatant lanksčias programavimo procedūras, leidžiančias taikyti paramos veiksmingumo principus. Pavyzdžiui, Sąjunga gali suderinti savo veiksmus su šalių partnerių nacionaliniais vystymosi planais, taip panaikindama būtinybę šalims partnerėms derėtis dėl su ES susijusių strateginių dokumentų, kuriuos turėtų tvirtinti Komisija, ir užtikrindama galimybę atlikti tikslingesnę analizę, kurią būtų galima įtraukti į daugiametį programavimo dokumentą. Be to, paramos teikėjų veiksmų koordinavimą ir darbų pasidalijimą galima pagerinti vykdant bendrą programavimą su valstybėmis narėmis. Įgyvendinimo taisyklės išdėstytos [--] Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. [--], kuriuo nustatomos bendros Sąjungos išorės veiksmų priemonių įgyvendinimo taisyklės ir procedūros. Diferenciacija Diferencijuotu požiūriu, kuris išdėstytas komunikate „ES vystymosi politikos poveikio didinimas. Pokyčių darbotvarkė“, ketinama padidinti ES vystomojo bendradarbiavimo poveikį nukreipiant išteklius ten, kur jų labiausiai reikia, kad būtų mažinamas skurdas, ir kur tie išteklių poveikis gali būti didžiausias. Pirma, šis principas turėtų būti įgyvendinamas užtikrinant tinkamumą dalyvauti dvišalėse vystomojo bendradarbiavimo programose ir, antra, skirstant pagalbos lėšas. Iš esmės, dideles pajamas, didesnes nei vidutines pajamas ir kitoms didelėms vidutines pajamas gaunančioms šalims, kurios vystosi tvariai ir (arba) gali naudotis dideliais vidaus arba išorės ištekliais ir finansuoti savo vystymosi strategijas, dvišalių pagalbos programų taikymas palaipsniui būtų nutraukiamas. Pasaulis kinta: Iš OECD DAC 2011 m. patikslinto OPV gavėjų sąrašo matyti, kad, remiantis BNP vienam gyventojui duomenimis, daugiau nei 20 šalių perėjo iš mažas pajamas gaunančių šalių kategorijos į vidutines pajamas gaunančių šalių kategoriją arba iš mažesnes nei vidutines pajamas gaunančių šalių kategorijos į didesnes nei vidutines pajamas gaunančių šalių kategoriją. Žinoma, tai tik vienas iš rodiklių, ir taikant diferenciacijos principą reikia taip pat atsižvelgti į žmogaus socialinę raidą, priklausomumą nuo pagalbos ir kitus aspektus, įskaitant vystymosi proceso dinamiką. Antai daugelis vidutines pajamas gaunančių šalių atlieka naują ir vis svarbesnį vaidmenį regionų ir (arba) pasauliniu mastu. Todėl ES turėtų pritaikyti savo santykių su jomis pobūdį, be kitų dalykų, bendradarbiavimo prioritetus ir priemones. Dėl to mūsų santykiai neturėtų susilpnėti, bet veikiau turėtų būti plėtojami naudojant šiuolaikiškesnes priemones. ES turėtų užmegzti naujus partnerystės ryšius su šalimis, kurioms palaipsniui nutraukiamas dvišalių pagalbos programų taikymas, visų pirma remdamasi naujosios VBP regioninėmis ir teminėmis programomis, teminėmis ES išorės veiksmų finansinėmis priemonėmis ir naująja Partnerystės priemone. Deleguotieji aktai Siūloma didinti lankstumą taikant deleguotuosius aktus pagal Sutarties 290 straipsnį, kad būtų galima iš dalies keisti neesminius reglamento aspektus, susijusius su tolesniu programavimu (pvz., priedus dėl reikalavimus atitinkančių valstybių, bendradarbiavimo sričių ir orientacinių paskirstytinų sumų kiekvienai programai 2014–2020 m. laikotarpiui). Išsamus paaiškinimas Šiame skyriuje pateiktos išsamios pastabos, kuriomis aiškinami svarbiausi naujojo VBP reglamento principai pagal kiekvieną siūlomą straipsnį. 0) Dalykas ir taikymo sritis (1 straipsnis, I antraštinė dalis) Vienintelis siūlomas pakeitimas 1 straipsnyje – įtraukti į reglamento taikymo sritį Panafrikos programą. Taigi reglamentas aprėpia visas besivystančias šalis, teritorijas ir regionus, išskyrus šalis, kurios gali naudotis Pasirengimo narystei pagalbos priemone. 1) Tikslai ir bendrieji principai (II antraštinė dalis) – 2 ir 3 straipsniai 2 straipsnyje (Tikslai ir tinkamumo kriterijai) nustatyti svarbiausi reglamento tikslai ir apibūdintas Sąjungos vystomasis bendradarbiavimas atsižvelgiant į geografinius ir teminius aspektus. Tikslai atitinka Sutarties 208 straipsnį ir pirmiau minėtus Komisijos komunikatus „Strategijos „Europa 2020“ biudžetas“ ir „ES vystymosi politikos poveikio didinimas. Pokyčių darbotvarkė“. Straipsnyje numatoma parama visų rūšių bendradarbiavimui su besivystančiomis šalimis. Pagal jį reikalaujama įvykdyti OECD DAC nustatytos oficialios paramos vystymuisi (OPV) kriterijus, numatant galimas išimtis teminėms programoms ir Panafrikos programai. Šioms programoms numatytas 10 proc. lankstumas vykdant su OPV nesusijusią veiklą, kad būtų padengtos išlaidos, kurios iš esmės neatitinka OPV kriterijų, bet gali būti būtinos siekiant tinkamai įgyvendinti veiksmus pagal šias programas. 3 straipsnyje (Bendrieji principai) išdėstyti reglamento įgyvendinimo bendrieji principai, kaip antai demokratija, pagarba žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms, teisinė valstybė; diferencijuotas požiūris į šalis partneres, atsižvelgiant į jų poreikius, pajėgumus, įsipareigojimus ir veiklos rezultatus, taip pat galimą ES poveikį; svarbiausi bendrieji dalykai (kaip antai lyčių lygybė ir moterų įgalinimas); didesnis ES išorės veiksmų nuoseklumas; geresnis koordinavimas su valstybėmis narėmis ir kitais dvišaliais ar daugiašaliais paramos teikėjais; šalių ir regionų partnerių vykdomas vystymosi procesas užtikrinant tarpusavio atskaitomybę, taikant įtrauktimi ir dalyvavimu pagrįstą požiūrį į vystymąsi, naudojant veiksmingus ir naujoviškus bendradarbiavimo būdus pagal OECD DAC geriausią patirtį, taip didinant pagalbos poveikį ir mažinant sutaptį bei dubliavimąsi. 2) Geografinės ir teminės programos (III antraštinė dalis). 4–9 straipsniai 4 straipsnyje (Sąjungos pagalbos įgyvendinimas) aprašytos programos, pagal kurias bus teikiama ES pagalba. 5 straipsnyje (Geografinės programos) aptariamos galimos bendradarbiavimo sritys ir atskiriamas regioninis ir dvišalis bendradarbiavimas. Bus taikomas 3 straipsnyje įtvirtintas diferenciacijos principas. Todėl dvišalė parama vystymuisi bus teikiama toms šalims partnerėms, kurioms jos labiausiai reikia ir kurios stokoja būtino finansinio pajėgumo savo vystymuisi remti. Be to, diferenciacijos principu atsižvelgiama į galimą Sąjungos pagalbos poveikį šalyse partnerėse. Šalys partnerės, gausiančios dvišalę paramą vystymuisi, išvardytos III priede. Priede nenurodytos šalys, kurios „graduojamos“ pagal tokius kriterijus: iš principo neįtraukiamos šalys partnerės, atitinkančios daugiau nei 1 proc. pasaulio BVP ir (arba) didesnes nei vidutines pajamas gaunančios šalys pagal OECD DAC oficialios paramos vystymuisi (OPV) gavėjų sąrašą; vis dėlto taikomi papildomi kriterijai, susiję su jų poreikiais ir pajėgumu, kaip antai žmogaus socialinės raidos indeksas, ekonominio pažeidžiamumo indeksas ir priklausomumas nuo pagalbos, taip pat ekonomikos augimas ir tiesioginės užsienio investicijos. Taip pat atsižvelgiama į turimų duomenų patikimumą. Tačiau visos į I priedą įtrauktos šalys partnerės vis tiek gautų pagalbą pagal regionines ir temines programas. Reglamentu neribojamos ES bendradarbiavimo ar intervencijos sritys. Sritys minimos tik kaip pavyzdžiai. Jos gali būti išrenkamos dėl to, kad yra ypač aktualios siekiant Sutartyje įtvirtintų tikslų, įgyvendinant ES tarptautinius įsipareigojimus ar konkrečius tikslus, nustatytus susitarimuose su šalimis partnerėmis ar regionais partneriais. Vis dėlto sritys turėtų būti siūlomos atsižvelgiant į ES tikslą sutelkti pagalbą, siekiant užtikrinti, kad ES politika ir valstybių narių politika papildytų viena kitą, kaip reikalaujama pagal Sutarties 208 straipsnį[4], bei atsižvelgiant į Komisijos komunikatus (pirmiausia Komisijos komunikatą „Pokyčių darbotvarkė“) ir atitinkamas Tarybos ir Parlamento rezoliucijas. 6 straipsnyje (Teminės programos) aptariamos teminės programos, kurių bendrieji tikslai ir aprėptis atitiks šio reglamento bendrąjį tikslą ir taikymo sritį, bei sąlygos, kuriomis bus įgyvendinamos teminės programos. 7 straipsnyje (Visuotinės viešosios gėrybės ir uždaviniai) aprašyta Visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių teminė programa, lanksčiai ir išsamiai apimanti svarbiausias visuotines gėrybes ir uždavinius. Pagrindinės šios programos veiklos sritys išsamiau aprašytos V priede ir, inter alia, apima aplinką ir klimato kaitą, tvarią energetiką[5], žmogaus socialinę raidą (įskaitant sveikatą, švietimą, lyčių lygybę, užimtumą, įgūdžius, socialinę apsaugą, ir socialinę įtrauktį, taip pat su ekonominiu vystymusi susijusius aspektus, tokius kaip augimas, darbo vietos, prekyba ir privačiojo sektoriaus dalyvavimas), aprūpinimą maistu ir migraciją bei prieglobsčio klausimus. Įgyvendinant šią teminę programą bus galima sparčiai reaguoti į nenumatytus įvykius ir pasaulines krizes (pvz., maisto kainų krizę, paukščių gripo protrūkius). Sumažės ES vystomojo bendradarbiavimo susiskaidymas, bus galima užtikrinti tinkamą vidaus ir išorės veiksmų sustiprinimą ir nuoseklumą. 8 straipsnyje (Pilietinės visuomenės organizacijos ir vietos valdžios institucijos) aprašyta pilietinės visuomenės organizacijoms (PVO) ir vietos valdžios institucijoms (VVI) skirta teminė programa, pagrįsta ankstesne nevalstybinių subjektų ir vietos valdžios institucijų programa. Ši programa tapo tikslingesnė, joje skiriama daugiau dėmesio PVO ir VVI gebėjimų stiprinimui. Programa bus skatinama įtrauki ir įgalinta pilietinė visuomenė bei vietos valdžios institucijos, didinamas informuotumas ir skatinamas aktyvumas vystymosi srityje bei stiprinamas gebėjimas plėtoti dialogą vystymosi politikos klausimais. 9 straipsnyje (Panafrikos programa) aprašyta Panafrikos programa, kuriama siekiant įgyvendinti Bendrą Afrikos ir ES strategiją. Programa bus papildomo pobūdžio ir derės su kitomis finansinėmis priemonėmis, pirmiausia su Europos kaimynystės priemone ir EPF, taip pat su VBP teminėmis programomis. Europos kaimynystės priemone ir EPF dėmesys skiriamas intervencijoms regioniniu ar nacionaliniu lygmeniu Afrikoje, o Panafrikos programa bus naudojama konkrečiai paramai teikti siekiant Bendros Afrikos ir ES strategijos tikslų, visų pirma remiant tarpregioninio, žemyninio ir pasaulinio masto veiklą taip pat susijusias Bendros Afrikos ir ES strategijos iniciatyvas tarptautinėje arenoje. Panafrikos programa bus įgyvendinama bendradarbiaujant ir derinant veiklą su kitomis priemonėmis, skiriant dėmesį konkrečioms iniciatyvoms, dėl kurių susitarta vykdant Bendrą Afrikos ir ES strategiją ir jos veiksmų planus ir kurioms finansuoti negalima naudoti kitų lėšų, taip užtikrinant būtiną nuoseklumą ir sąveiką bei išvengiant dubliavimo bei sutapties. 3) Programavimas ir lėšų paskirstymas (IV antraštinė dalis). 10–14 straipsniai 10 straipsnyje (Bendroji programavimo ir lėšų paskirstymo struktūra) nustatoma geografinio ir teminio programavimo bei lėšų paskirstymo pagal reglamentą bendroji struktūra. Tam bus taikomi lėšų paskirstymo kriterijai, numatyti 3 straipsnio 2 dalyje. Siekdamos užtikrinti Sąjungos ir valstybių narių priemonių sąveiką ir papildomumą, valstybės narės visapusiškai dalyvaus programavimo procese. Konsultacijų procese taip pat dalyvaus kiti paramos teikėjai ir vystymosi proceso dalyviai, pilietinė visuomenė bei regioninės ir vietos valdžios institucijos. 4 dalyje numatyta palikti tam tikrą lėšų dalį nepaskirstytą, kad priemonė būtų lankstesnė ir kad būtų galimybė reaguoti į nenumatytus įvykius (susijusius su naujais politikos prioritetais, gaivalinėmis ar žmogaus sukeltomis nelaimėmis ir kt.). 11 straipsnyje (Programavimo dokumentai geografinėms programoms) nustatomi strateginių dokumentų ir jų pagrindu rengiamų orientacinių daugiamečių programų rengimo reikalavimai ir principai šalims bei regionams, gaunantiems pagal šį reglamentą skiriamą orientacinę lėšų sumą. Šiame straipsnyje taip pat išvardytos išimtys, kokiais atvejais galima nerengti strateginio dokumento, siekiant supaprastinti programavimo procesą ir paskatinti bendrą programavimą su valstybėmis narėmis bei suderinimą su besivystančių šalių nacionalinėmis programomis. Siekiant užtikrinti šalių atsakomybę ir paramos veiksmingumo principus, strateginiai dokumentai bus rengiami palaikant dialogą su šalimis partnerėmis ir regionais partneriais, prireikus įtraukiant ir pilietinę visuomenę bei regionų ir vietos valdžios institucijas. Valstybės narės, kaip ir kiti paramos teikėjai, dalyvaus pagal 10 straipsnio 3 dalį. Straipsnyje taip pat numatoma galimybė rengti bendrą pagrindų dokumentą, kuriame būtų išdėstyta išsami Sąjungos strategija, aprėpiant ir vystymosi politiką. Parengtos orientacinės daugiametės programos galėtų būti pagrįstos bet kokiais šiame straipsnyje nurodytais programavimo dokumentais, išskyrus atvejus, kai visa skirta suma neviršija 30 mln. EUR. Orientacinės daugiametės programos gali būti tikslinamos atliekant laikotarpio vidurio ar ad hoc peržiūrą, atsižvelgiant į pasiektus tikslus ir naujai nustatytus poreikius, pavyzdžiui, kylančius per krizę, po krizės ar esant nestabiliai padėčiai. 12 straipsnyje (Programavimas, skirtas šalims per krizę, po krizės ar esant nestabiliai padėčiai) pabrėžiami ypatingi šalių poreikiai ir aplinkybės per krizę, po krizės ar esant nestabiliai padėčiai, į kuriuos reikėtų atsižvelgti rengiant visus programavimo dokumentus. 12 straipsnio 2 dalyje pabrėžiama galimas poreikis greitai reaguoti į tam tikrus įvykius šiose šalyse ir numatoma speciali procedūra (ex post komitologija, 14 straipsnio 3 dalis) strateginio dokumento ir orientacinės daugiametės programos ad hoc peržiūrai atlikti. 13 straipsnyje (Programavimo dokumentai teminėms programoms) aprašyti teminių programų dokumentų rengimo reikalavimai ir procedūra. Straipsnyje taip pat numatyta galimybė prireikus atlikti laikotarpio vidurio ar ad hoc peržiūrą. 14 straipsnyje (Strateginių dokumentų tvirtinimas ir orientacinių daugiamečių programų priėmimas) numatyta, kad daugiamečius programavimo dokumentus (t. y. strateginius dokumentus, orientacines daugiametes programas šalims partnerėms ir regionams partneriams bei teminius strateginius dokumentus) priims Komisija, gavusi valstybių narių atstovų komiteto, kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas, nuomonę (komitetas steigiamas pagal šio reglamento 24 straipsnį). Straipsnyje taip pat užtikrinamas lankstumas ir numatoma supaprastinta tvarka atvejams, kai gali būti nukrypstama nuo įprastų komitologijos procedūrų (pvz., komitologijos tvarka netaikoma atliekant techninio pobūdžio pakeitimus ar nedaug keičiant bendras paskirstytas sumas), bei atvejams, kai komitologijos procedūros gali būti taikomos patvirtinus ir įgyvendinus Komisijos pakeitimus (pvz., per krizę, po krizės ar esant nestabiliai padėčiai arba kai kyla grėsmė demokratijai ir žmogaus teisėms). 4) Baigiamosios nuostatos (V antraštinė dalis) – 15–22 straipsniai Kad Sąjungos pagalba būtų nuoseklesnė ir veiksmingesnė, ypač siekiant išvengti programų skaidymo pagal kelias skirtingas priemones, 15 straipsnyje (Tinkamumo reikalavimų pagal šį reglamentą neatitinkančios trečiosios šalies dalyvavimas) numatyta galimybė išplėsti reglamento taikymo sritį, kad į ją patektų visos trečiosios šalys, teritorijos ir regionai, kai to reikia bendriesiems reglamento tikslams įgyvendinti. 16 straipsnyje (Pagalbos sustabdymas) numatyta procedūra, taikytina tais atvejais, kai neįgyvendinami II antraštinėje dalyje įtvirtinti principai, ir galimas pagalbos pagal šį reglamentą sustabdymas. 17 ir 18 straipsniuose (Įgaliojimų suteikimas Komisijai) numatyta galimybė įgalioti Komisiją priimti deleguotuosius aktus, kuriais būtų iš dalies keičiami ar papildomi šio reglamento I–VI(I) priedai. 28 straipsnyje aprašyti įgaliojimų suteikimo aspektai ir procedūra. Europos Parlamentas ir Taryba informuojami vienu metu ir nedelsiant, kai Komisija priima tokį deleguotąjį aktą, ir aktas įsigalioja tik tuo atveju, jei abi institucijos nepareiškia prieštaravimų per 2 mėnesių laikotarpį (kurį galima pratęsti dar 2 mėnesiams) po pranešimo. 19 straipsniu (Komitetas) steigiamas atitinkamas komitetas, padėsiantis Komisijai įgyvendinti šį reglamentą[6]. 20 straipsnyje (Finansinės nuostatos) nustatyta orientacinė lėšų suma šiam reglamentui įgyvendinti. 21 straipsnyje (Europos išorės veiksmų tarnyba) pabrėžiama, kad šis reglamentas taikomas remiantis Tarybos sprendimu, kuriuo nustatoma Europos išorės veiksmų tarnybos struktūra ir veikimas[7], ypač jo 9 straipsniu. 22 straipsnyje (Įsigaliojimas) numatytas reglamento įsigaliojimas ir taikymas nuo 2014 m. sausio 1 d., nenustatant galiojimo pabaigos datos. 2011/0406 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatoma vystomojo bendradarbiavimo finansinė priemonė EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 209 straipsnio 1 dalį, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą, įstatymo galią turinčio teisės akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams, laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1) šis reglamentas yra viena iš priemonių, kuriomis tiesiogiai remiama Europos Sąjungos išorės politika. Juo bus pakeistas 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas Nr. 1605/2006, kuriuo nustatoma vystomojo bendradarbiavimo finansinė priemonė[8] ir kuris baigia galioti 2013 m. gruodžio 31 d.; (2) kova su skurdu vis dar yra svarbiausias Europos Sąjungos vystymosi politikos tikslas, kaip nustatyta Europos Sąjungos sutarties V antraštinės dalies 1 skyriuje ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo III antraštinės dalies 5 dalies 1 skyriuje, atsižvelgiant į Tūkstantmečio vystymosi tikslus (TVT)[9] ar kitus Sąjungos ir valstybių narių užsibrėžtus tikslus; (3) Europos konsensusas dėl vystymosi[10] ir Komisijos komunikatai „ES vystymosi politikos poveikio didinimas. Pokyčių darbotvarkė“[11] bei „Požiūris į ES paramą trečiųjų šalių biudžetui ateityje“[12], taip pat bet koks būsimas komunikatas, kuriame bus išdėstytos Sąjungos vystymosi politikos pagrindinės gairės ir principai, ir paskesnės jų išvados sudaro bendrą šio reglamento įgyvendinimo politikos struktūrą, gaires ir tikslus; (4) Sąjunga pagrįsta demokratijos, teisinės valstybės, žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių visuotinumo, nedalomumo ir paisymo, pagarbos žmogaus orumui, lygybės ir solidarumo principais ir Jungtinių Tautų Chartijos bei tarptautinės teisės principų laikymusi. Ji siekia plėsti ir konsoliduoti įsipareigojimą paisyti šių vertybių šalyse partnerėse ir regionuose partneriuose palaikydama dialogą ir vykdydama bendradarbiavimo veiklą; (5) Sąjunga taip pat siekia užtikrinti derėjimą su kitomis savo išorės veiksmų sritimis. Tai turėtų būti užtikrinama formuojant Sąjungos vystomojo bendradarbiavimo politiką ir strategiškai planuojant, programuojant ir įgyvendinant priemones; (6) veiksmingesnė parama, didesnis papildomumas ir geresnis derėjimas, derinimas su šalimis partnerėmis bei procedūrų koordinavimas tiek tarp Sąjungos ir jos valstybių narių, tiek plėtojant santykius su kitais paramos teikėjais ir vystymosi proceso dalyviais yra būtinos sąlygos siekiant užtikrinti paramos nuoseklumą ir aktualumą, kartu mažinant šalių partnerių patiriamas išlaidas. Vykdydama savo vystymosi politiką, Sąjunga įsipareigoja įgyvendinti 2005 m. kovo 2 d. Paryžiuje vykusio Aukšto lygio forumo pagalbos veiksmingumo klausimais priimtos Deklaracijos dėl pagalbos veiksmingumo išvadas, 2008 m. rugsėjo 4 d. priimtą Akros veiksmų darbotvarkę ir 2011 m. gruodžio 1 d. Busane priimtą deklaraciją dėl tolesnių veiksmų. Reikėtų aktyviau siekti įgyvendinti Sąjungos ir valstybių narių bendro programavimo tikslą. Remdamiesi šiais įsipareigojimais, Taryba ir Taryboje posėdžiavę valstybių narių vyriausybių atstovai parengė kelis išvadų dokumentus, kaip antai ES elgesio kodeksas dėl papildomumo ir darbo pasidalijimo įgyvendinant vystymosi politiką[13] ir Paramos veiksmingumo veiklos programa[14]; (7) Sąjungos pagalba turėtų būti remiama Bendra Afrikos ir ES strategija[15] ir paskesni jos veiksmų planai, sudarantys plataus ir abipusiai naudingo bendradarbiavimo įgyvendinant strateginę partnerystę, kuri plėtojama vienodomis sąlygomis siekiant bendrų tikslų, struktūrą; (8) Sąjunga ir valstybės narės turėtų gerinti savo vystomojo bendradarbiavimo politikos nuoseklumą ir papildomumą, visų pirma atsižvelgdamos į šalių ir regionų partnerių prioritetus šalies ir regionų lygmeniu. Siekiant užtikrinti, kad Sąjungos ir valstybių narių vykdoma vystomojo bendradarbiavimo politika papildytų ir stiprintų viena kitą, reikėtų numatyti bendro programavimo procedūras, kurios būtų taikomos, kai įmanoma ir reikia; (9) Sąjungos vystomojo bendradarbiavimo politika ir tarptautiniai veiksmai grindžiami Tūkstantmečio vystymosi tikslais, kaip antai ypač didelio skurdo ir bado panaikinimas, įskaitant bet kokius tų tikslų pakeitimus, bei Sąjungos ir valstybių narių patvirtintais vystymosi tikslais ir principais, įskaitant bendradarbiavimą su Jungtinių Tautų Organizacija (JTO) ir kitomis vystomojo bendradarbiavimo srityje veikiančiomis kompetentingomis tarptautinėmis organizacijomis; (10) Sąjunga turėtų skatinti visapusišką požiūrį į krizę ir nelaimes, į su konfliktais susijusią ir nestabilią padėtį, įskaitant pereinamojo laikotarpio atvejus. Visų pirma reikėtų remtis Tarybos išvadomis dėl saugumo ir vystymosi[16] dėl ES atsako į pažeidžiamumą[17], dėl konfliktų prevencijos[18] ir visomis paskesnėmis susijusiomis išvadomis. Taip turėtų būti užtikrinta būtina požiūrių, reagavimo būdų ir priemonių įvairovė, ypač užtikrinant tinkamą saugumu pagrįstų, vystymosi ir humanitarinių požiūrių pusiausvyrą bei susiejant trumpalaikius veiksmus su ilgalaike parama; (11) Sąjungos pagalba turėtų būti sutelkiama ten, kur ji turi didesnį poveikį, atsižvelgiant į jos gebėjimą imtis pasaulinio masto veiksmų ir spręsti pasaulines problemas, kaip antai skurdo panaikinimas, tvarus ir integracinis vystymasis, demokratijos, gero valdymo, žmogaus teisių ir teisinės valstybės principų propagavimas pasaulyje, taip pat atsižvelgiant į Sąjungos ilgalaikį ir patikimą įsipareigojimą teikti paramą vystymuisi bei vaidmenį derinant veiksmus su valstybėmis narėmis. Tokiam poveikiui užtikrinti reikėtų taikyti diferenciacijos principą ne tik paskirstant lėšas, bet ir vykdant programavimo veiklą, kad į dvišalį vystomąjį bendradarbiavimą būtų įtrauktos tos šalys partnerės, kurioms labiausiai reikia pagalbos, įskaitant nestabilias ir labai pažeidžiamas valstybes, kurios neturi daug galimybių naudotis kitais finansavimo šaltiniais savo vystymuisi paremti, atsižvelgiant į galimą Sąjungos pagalbos poveikį šalyse partnerėse. Todėl dvišalis programavimas būtų skirtas tokioms šalims, pritaikius objektyvius kriterijus, pagrįstus šių šalių poreikiais ir pajėgumu, taip pat atsižvelgiant į ES pagalbos poveikį. (12) šiame reglamente reikėtų numatyti įgalinančią programavimo struktūrą, kuria būtų galima užtikrinti didesnį Sąjungos politikos sričių nuoseklumą ir vykdyti programavimą remiantis bendru pagrindų dokumentu. Ji turėtų suteikti galimybę visiškai suderinti veiksmus su šalimis partnerėmis ir regionais partneriais, prireikus vadovaujantis nacionaliniais vystymosi planais ar panašiais išsamiais vystymosi dokumentais; ir siekti geresnio paramos teikėjų, pirmiausia Sąjungos ir jos valstybių narių, veiklos derinimo vykdant bendrą programavimą; (13) kadangi šio reglamento tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo ir proporcingumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti; (14) globalizuotame pasaulyje įvairios ES vidaus politikos sritys, kaip antai aplinka, klimato kaita, užimtumas (įskaitant deramą darbą visiems), lyčių lygybė, energetika, vanduo, transportas, sveikata, švietimas, teisingumas ir saugumas, moksliniai tyrimai ir inovacijos, informacinė visuomenė, migracija, žemės ūkis ir žuvininkystė, vis dažniau įtraukiamos į ES išorės veiksmus. Komisijos komunikate „2020 m. Europa. Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija“[19] pabrėžiamas Sąjungos įsipareigojimas savo vidaus ir išorės politikoje skatinti pažangų, integracinį ir tvarų augimą, susiejant šias tris sritis: ekonomikos, socialiniai ir aplinkos klausimai; (15) kova su klimato kaita ir aplinkos apsauga yra vieni iš didžiausių uždavinių, su kuriais susiduria Sąjunga ir dėl kurių reikia skubiai imtis tarptautinio masto veiksmų. Remiantis 2011 m. birželio 29 d. Komisijos komunikate „Strategijos „Europa 2020“ biudžetas“[20] išdėstytu ketinimu, šis reglamentas turėtų padėti pasiekti tikslą, kad bent 20 proc. ES biudžeto būtų skiriama tam, kad būtų pereinama prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų ir klimato kaitai atsparios visuomenės, o įgyvendinant visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių programą bent 25 proc. jos lėšų būtų skiriama klimato kaitos ir aplinkos klausimams. Kai įmanoma, veiksmai šiose dviejose srityse turėtų vienas kitą papildyti, kad būtų sustiprintas jų poveikis. (16) Komisijos komunikate „ES vystymosi politikos poveikio didinimas. Pokyčių darbotvarkė“[21] numatoma tęstinė parama socialinei įtraukčiai ir žmogaus socialinei raidai tam skiriant bent 20 proc. Sąjungos paramos vystymuisi. Siekiant šio tikslo reikėtų, kad šiai vystymosi sričiai būtų skiriama bent 20 proc. visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių programos lėšų; (17) šalių partnerių sąrašus pagal šį reglamentą reikėtų atnaujinti atsižvelgiant į galimus šalių statuso pokyčius, kaip nustatyta Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos Paramos vystymuisi komiteto (OECD DAC), taip pat į svarbius žmogaus socialinės raidos pokyčius, priklausomumą nuo pagalbos, krizės padėtį, pažeidžiamumą ir kitus aspektus, įskaitant vystymosi proceso dinamiką. Tokie pakeitimai, dvišalio vystomojo bendradarbiavimo kriterijus atitinkančių šalių partnerių peržiūros, nustatytų išsamių bendradarbiavimo ir veiklos sričių apibrėžčių pakeitimai bei kiekvienai programai skirtinos orientacinės sumos tikslinimas yra neesminės šio reglamento sudedamosios dalys. Todėl, siekiant pritaikyti jo taikymo sritį prie sparčiai kintančios padėties trečiosiose šalyse, pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus turėtų būti suteikti Komisijai, kad ji atnaujintų šio reglamento priedus, kuriuose pateiktas Sąjungos finansavimo reikalavimus atitinkančių šalių ir regionų partnerių sąrašas, apibrėžtos bendradarbiavimo sritys pagal geografines ir temines programas bei nurodytos kiekvienai programai skirtinos orientacinės sumos. Ypač svarbu, kad Komisija parengiamųjų darbų metu tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus, Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai; (18) siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, įgyvendinimo įgaliojimai turėtų būti suteikti Komisijai; (19) įgyvendinimo įgaliojimais, susijusiais su strateginiais dokumentais ir orientacinėmis daugiametėmis programomis, numatytomis šio reglamento 11–14 straipsniuose, turėtų būti naudojamasi pagal 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai[22]. Atsižvelgiant į šių įgyvendinimo aktų pobūdį, ypač politikos krypties pobūdį ar šių aktų poveikį biudžetui, jiems patvirtinti paprastai turėtų būti taikoma nagrinėjimo procedūra, išskyrus nedidelio finansinio masto priemones. Komisija turėtų priimti iš karto taikomus įgyvendinimo aktus kai deramai pagrįstais atvejais dėl neišvengiamų skubos priežasčių Sąjungai reikia greitai reaguoti; (20) Sąjungos išorės veiksmų priemonių įgyvendinimo bendros taisyklės ir procedūros išdėstytos Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. …/…[23], toliau – Bendras įgyvendinimo reglamentas; (21) Europos išorės veiksmų tarnybos struktūra ir veikimas apibūdinti Tarybos sprendime 2010/427/ES[24], PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: I ANTRAŠTINĖ DALIS ĮŽANGA 1 straipsnis Dalykas ir taikymo sritis 1. Pagal šį reglamentą Sąjunga gali finansuoti: a) geografines programas, kuriomis siekiama remti bendradarbiavimą su besivystančiomis šalimis, teritorijomis ir regionais, kaip nustatyta I priede (toliau – šalys partnerės ir regionai partneriai), kurie yra įtraukti į II priede pateiktą OECD DAC oficialios paramos vystymuisi (OPV) gavėjų sąrašą. Šalys partnerės, gaunančios dvišalę paramą vystymuisi, išvardytos III priede; b) temines programas, kuriomis siekiama spręsti su visuotinėmis viešosiomis gėrybėmis ir uždaviniais susijusius klausimus ir remti pilietinės visuomenės organizacijas bei vietos valdžios institucijas Sąjungos finansavimo pagal geografines programas reikalavimus atitinkančiose šalyse, teritorijose ir regionuose pagal šio reglamento I priedą, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. [.../…], kuriuo nustatoma Europos kaimynystės priemonė[25], ir Tarybos sprendimą [2001/822/EB dėl užjūrio šalių bei teritorijų ir Europos bendrijos asociacijos[26], 2001 m. lapkričio 27 d.], ir Afrikos, Karibų ir Ramiojo vandenyno (AKR) valstybėse, 2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašiusiose AKR ir ES partnerystės susitarimą; c) Panafrikos programą, kuria siekiama padėti įgyvendinti Bendrą Afrikos ir ES strategiją šalyse, teritorijose ir regionuose, kuriems taikoma strategija. 2. Šiame reglamente regionas apibrėžiamas kaip geografinis vienetas, kuriame yra daugiau nei viena besivystanti šalis. II ANTRAŠTINĖ DALIS TIKSLAI IR BENDRIEJI PRINCIPAI 2 straipsnis Tikslai ir tinkamumo kriterijai 1. Atsižvelgiant į Sąjungos išorės veiksmų principus ir tikslus: a) svarbiausias bendradarbiavimo pagal šį reglamentą tikslas yra mažinti skurdą ir ilgainiui jį visiškai jį panaikinti; b) bendradarbiaujant pagal šį reglamentą taip pat bus padedama įgyvendinti kitus ES išorės veiksmų tikslus, visų pirma: i) skatinti tvarų ekonomikos, socialinį ir aplinkos vystymąsi ir ii) skatinti demokratijos, teisinės valstybės, gero valdymo ir pagarbos žmogaus teisėms principus. Šių tikslų įgyvendinimas vertinamas taikant atitinkamus rodiklius, visų pirma 1 TVT taikant a punktui ir 1–8 TVT taikant b punktui, bei kitus Sąjungos ir valstybių narių sutartus rodiklius. 2. Veiksmai pagal geografines programas kuriami taip, kad atitiktų OECD DAC nustatytus OPV kriterijus. Veiksmai pagal Panafrikos programą ir temines programas kuriami taip, kad atitiktų OECD DAC nustatytus OPV kriterijus, išskyrus atvejus, kai: a) dėl paramos gavėjo ypatumų tai turi būti daroma kitaip; arba b) veiksmais įgyvendinama pasaulinė iniciatyva, Sąjungos politikos prioritetas ar tarptautinė Sąjungos prievolė ar įsipareigojimas, kaip nurodyta 6 straipsnyje, ir veiksmas dėl savo savybių neatitinka OPV kriterijų. Nepažeidžiant a punkto, bent 90 proc. išlaidų, numatytų pagal Panafrikos programą ir temines programas, atitinka OECD DAC nustatytus OPV kriterijus. 3. Veiksmai, kuriems taikomas 1996 m. birželio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1257/96 dėl humanitarinės pagalbos[27] ir kurie atitinka finansavimo pagal tą reglamentą reikalavimus, pagal šį reglamentą iš esmės nefinansuojami, išskyrus atvejus, kai reikia užtikrinti bendradarbiavimo tęstinumą pereinant nuo krizės prie stabilių vystymosi sąlygų. 3 straipsnis Bendrieji principai 1. Palaikydama dialogą ir bendradarbiaudama su šalimis partnerėmis ir regionais partneriais Sąjunga siekia skatinti, plėtoti ir konsoliduoti demokratijos, teisinės valstybės bei pagarbos žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms principus, kuriais ji pagrįsta. 2. Įgyvendinant šį reglamentą ir siekiant užtikrinti didelį Sąjungos pagalbos poveikį, taikomas diferencijuotas požiūris į šalis partneres, kad su jomis vyktų konkrečiai joms pritaikytas bendradarbiavimas, atsižvelgiant į jų: a) poreikius; b) pajėgumą kaupti ir naudoti finansinius išteklius bei įsisavinti lėšas; ir c) įsipareigojimus ir veiklos rezultatus. Diferencijuotas požiūris taip pat taikomas atsižvelgiant į galimą Sąjungos pagalbos poveikį šalyse partnerėse. Šalims, kurioms labiausiai reikia pagalbos, visų pirma mažiausiai išsivysčiusioms šalims, mažas pajamas gaunančioms šalims, taip pat šalims per krizę, po krizės, esant nestabiliai ir pažeidžiamai padėčiai, skiriant išteklius suteikiamas prioritetas. 3. Į visas programas įtraukiami šie bendrieji klausimai: žmogaus teisių skatinimas, lyčių lygybė, moterų įgalinimas, nediskriminavimas, demokratija, geras valdymas, vaiko ir vietos tautų teisės, socialinė įtrauktis ir neįgaliųjų teisės, aplinkos tvarumas, įskaitant kovą su klimato kaita, ir kova su ŽIV/AIDS. 4. Ypatingas dėmesys skiriamas teisinės valstybės stiprinimui, teisės kreiptis į teismą gerinimui ir paramai pilietinei visuomenei, prekybai ir tvariam vystymuisi, galimybėms naudotis IRT, sveikatai ir aprūpinimui maistu, taip pat dialogo, dalyvavimo ir susitaikymo skatinimui bei institucijų stiprinimui. 5. Įgyvendinant šį reglamentą užtikrinamas nuoseklumas su kitomis Sąjungos išorės veiksmų sritimis ir kita susijusia politika. Šiuo tikslu pagal šį reglamentą finansuojamos priemonės, įskaitant EIB valdomas priemones, yra grindžiamos bendradarbiavimo politika, numatyta įvairiuose dokumentuose, tokiuose kaip Sąjungos susitarimai, deklaracijos ir veiksmų planai su atitinkamomis trečiosiomis šalimis ir regionais, ir Sąjungos sprendimais, konkrečiais interesais, politikos prioritetais ir strategijomis. 6. Komisija ir valstybės narės siekia nuolat ir dažnai keistis informacija, taip pat ir su kitais paramos teikėjais, ir skatinti geresnį paramos teikėjų veiklos koordinavimą ir papildomumą, siekiant vykdyti bendrą daugiametį programavimą pagal šalių partnerių skurdo mažinimo ar lygiavertes strategijas, taikant bendrus įgyvendinimo mechanizmus, įskaitant bendrą analizę, vykdant paramos teikėjų lygmens veiksmus ir taikant bendro finansavimo ir atstovaujamojo bendradarbiavimo tvarką. 7. Savo atitinkamose kompetencijos srityse Sąjunga ir valstybės narės skatina daugiašalį požiūrį į pasaulinius uždavinius ir prireikus stiprina bendradarbiavimą su tarptautinėmis organizacijomis ir įstaigomis bei kitais dvišaliais paramos teikėjais. 8. Sąjunga skatina veiksmingą bendradarbiavimą su šalimis partnerėmis ir regionais partneriais, atsižvelgdama į geriausią tarptautinę patirtį. Ji vis labiau derina savo paramą su partnerių nacionalinėmis ar regioninėmis vystymosi strategijomis, reformų politika ir procedūromis. Ji padeda stiprinti partnerių vyriausybių ir institucijų bei paramos teikėjų tarpusavio atskaitomybės procesą ir skatina vietinę kompetenciją ir vietinį užimtumą. Šiuo tikslu ji skatina: a) vystymosi procesą, kuriam vadovauja ir už kurį atsako šalis partnerė ar regionas partneris; b) įtrauktimi ir dalyvavimu pagrįstą požiūrį į vystymąsi bei platų visų visuomenės sluoksnių dalyvavimą vystymosi procese ir nacionaliniame bei regioniniame dialoge, įskaitant politinį dialogą; c) veiksmingus ir inovacinius bendradarbiavimo būdus ir priemones, kaip numatyta Bendro įgyvendinimo reglamento 4 straipsnyje, kaip antai dotacijų, paskolų ir kitų rizikos pasidalijimo mechanizmų derinimas pasirinktuose sektoriuose ir šalyse bei privačiojo sektoriaus dalyvavimas, atsižvelgiant į OECD DAC geriausią patirtį. Šie būdai ir priemonės pritaikomi atsižvelgiant į konkrečias kiekvienos šalies partnerės ar regiono partnerio aplinkybes, daugiausia dėmesio skiriant programomis grindžiamiems metodams, nuspėjamam pagalbos lėšų teikimui, privačių išteklių sutelkimui, šalių sistemų plėtojimui ir naudojimui bei rezultatais grindžiamam požiūriui į vystymąsi, jei reikia, įskaitant tarptautiniu lygmeniu sutartus tikslus ir rodiklius, tokius kaip TVT; d) didesnį politikos ir programavimo poveikį koordinuojant ir derinant paramos teikėjų veiklą, siekiant sumažinti sutaptį ir dubliavimąsi, pagerinti papildomumą ir remti paramos teikėjų lygmens iniciatyvas. e) Koordinavimas vyksta šalyse partnerėse ir regionuose partneriuose taikant suderintas gaires ir geriausios patirties principus koordinavimo ir pagalbos veiksmingumo srityse. 9. Sąjunga, inter alia, remia dvišalį, regioninį ir daugiašalį bendradarbiavimą ir dialogą, partnerystės susitarimus ir trišalį bendradarbiavimą. 10. Komisija siekia reguliariai keistis informacija su pilietine visuomene. III ANTRAŠTINĖ DALIS GEOGRAFINĖS IR TEMINĖS PROGRAMOS 4 straipsnis Sąjungos pagalbos įgyvendinimas Atsižvelgiant į šio reglamento bendrąjį tikslą ir taikymo sritį, tikslus ir bendruosius principus, Sąjungos pagalba įgyvendinama vykdant geografines, temines programas ir Panafrikos programą bei remiantis Bendru įgyvendinimo reglamentu. 5 straipsnis Geografinės programos 1. Sąjungos bendradarbiavimo veikla pagal šį straipsnį įgyvendinama vykdant nacionalinio, regioninio, tarpregioninio ir žemyninio pobūdžio veiklą. 2. Nepažeidžiant 1 straipsnio 1 dalies a punkto, geografinė programa apima bendradarbiavimą atitinkamose veiklos srityse a) regiono mastu – su I priede nurodytomis šalimis partnerėmis ir b) dvišalį bendradarbiavimą – su III priede nurodytomis šalimis partnerėmis. 3. Geografinės programos, be kita ko, gali būti rengiamos pagal „Europos konsensuse“ numatytas bendradarbiavimo sritis, siekiant įgyvendinti 2 straipsnio 1 dalyje nustatytus tikslus. Bendros bendradarbiavimo sritys ir konkrečios bendradarbiavimo sritys kiekvienam regionui nustatytos IV priede. 4. Pagal kiekvienos šalies programą teikiama Sąjungos pagalba iš esmės sutelkiama trijuose sektoriuose. 6 straipsnis Teminės programos Atsižvelgiant į šio reglamento bendrąjį tikslą ir taikymo sritį, tikslus ir bendruosius principus, veiksmai, kurių imamasi įgyvendinant temines programas, turi papildomos naudos ir papildo pagal geografines programas finansuojamus veiksmus. Teminiai veiksmai programuojami atsižvelgiant į šias sąlygas: (a) Sąjungos politikos tikslai pagal šį reglamentą negali būti tinkamai ar veiksmingai įgyvendinti pagal geografines programas; (b) veiksmai skirti pasaulinėms iniciatyvoms, kuriomis remiami tarptautiniu lygmeniu sutarti tikslai, arba visuotinėms viešosioms gėrybėms ir uždaviniams, šiuo atveju, nukrypstant nuo Bendro įgyvendinimo reglamento 9 straipsnio, jie gali apimti veiksmus valstybėse narėse, šalyse kandidatėse ir potencialiose šalyse kandidatėse bei kitose trečiosiose šalyse, kaip numatyta susijusioje teminėje programoje; ir (arba) (c) veiksmai yra tokio pobūdžio: – daugiaregioniniai ir (arba) bendrieji; – inovacinė politika ir (arba) iniciatyvos, kuriomis siekiama kaupti informaciją būsimiems veiksmams; – veiksmai tais atvejais, kai nėra susitarimo dėl veiksmų su vyriausybe (-ėmis) partnere (-ėmis); – veiksmai, atitinkantys Sąjungos politikos prioritetą ar tarptautinę Sąjungos prievolę ar įsipareigojimą; – kai tinka, veiksmai tais atvejais, kai nėra geografinės programos arba kai tokia programa yra sustabdyta. 7 straipsnis Visuotinės viešosios gėrybės ir uždaviniai 1. Sąjungos pagalbos tikslas pagal programą „Visuotinės viešosios gėrybės ir uždaviniai“ yra remti veiksmus tokiose srityse kaip aplinka ir klimato kaita, tvari energetika, žmogaus socialinė raida, aprūpinimas maistu, migracija ir prieglobstis. 2. Konkrečios veiklos sritys, kuriose pagal šį straipsnį teikiama Sąjungos pagalba, išdėstytos V priede. 8 straipsnis Pilietinės visuomenės organizacijos ir vietos valdžios institucijos 1. Besivystančių pilietinės visuomenės organizacijų ir vietos valdžios institucijų programos tikslas yra finansuoti šalių partnerių, Sąjungos, šalių kandidačių ir potencialių šalių kandidačių pilietinės visuomenės organizacijų ir vietos valdžios institucijų vykdomas arba joms skirtas vystymosi srities iniciatyvas. 2. Konkrečios veiklos sritys, kuriose teikiama Sąjungos pagalba pagal šį straipsnį, ir pilietinės visuomenės organizacijų bei vietos valdžios institucijų kategorijų orientacinis sąrašas pateikti V priede. 9 straipsnis Panafrikos programa 1. Sąjungos pagalba remiamas Bendros Afrikos ir ES strategijos, visų pirma paskesnių jos veiksmų planų įgyvendinimas, siekiant aprėpti tarpregioninio, žemyninio ar pasaulinio pobūdžio veiklą. Panafrikos programa toliau skatinami papildomumas ir nuoseklumas su kitomis Sąjungos išorės veiksmų finansinėmis priemonėmis, visų pirma Europos plėtros fondu ir Europos kaimynystės priemone. 2. Konkrečios bendradarbiavimo sritys, kuriose pagal šį straipsnį teikiama Sąjungos pagalba, yra išdėstytos VI priede. 3. Panafrikos programai skirta orientacinė daugiametė programa rengiama remiantis Bendra Afrikos ir ES strategija ir jos veiksmų planais. IV ANTRAŠTINĖ DALIS PROGRAMAVIMAS IR LĖŠŲ PASKIRSTYMAS 10 straipsnis Bendroji programavimo ir lėšų paskirstymo struktūra 1. Geografinių programų atveju orientacinės daugiametės programos šalims partnerėms ir regionams partneriams rengiamos remiantis strateginiu dokumentu, kaip numatyta 11 straipsnyje. Teminių programų atveju orientacinės daugiametės programos rengiamos, kaip numatyta 13 straipsnyje. Komisija priima Bendro įgyvendinimo reglamento 2 straipsnyje nustatytas įgyvendinimo priemones remdamasi 11 ir 13 straipsniuose nurodytais programavimo dokumentais. Vis dėlto konkrečiomis aplinkybėmis Sąjungos parama taip pat gali būti teikiama kitomis, į šiuos dokumentus neįtrauktomis priemonėmis, kaip numatyta Bendrame įgyvendinimo reglamente. 2. Sąjunga ir valstybės narės konsultuojasi tarpusavyje ir su kitais paramos teikėjais bei vystymosi proceso dalyviais, įskaitant pilietinės visuomenės ir vietos valdžios institucijų atstovus, ankstyvame programavimo proceso etape, kad paskatintų bendradarbiavimo veiksmų papildomumą ir nuoseklumą. Šios konsultacijos gali būti Sąjungos ir valstybių narių bendro programavimo pagrindas. 3. Komisija nustato orientacines daugiametes paskirstytinas sumas kiekvienai geografinei programai pagal bendruosius šio reglamento principus, remdamasi 3 straipsnio 2 dalyje išdėstytais kriterijais ir atsižvelgdama į įvairių programų ypatumus ir į konkrečius sunkumus, su kuriais susiduria šalys arba regionai, kurie išgyvena krizę, yra pažeidžiami, nestabilūs, kuriuose vyksta konfliktas arba yra tikimybė, kad kils nelaimė. 4. Lėšos gali likti nepaskirstytos. Atsižvelgiant į paskesnį jų paskirstymą arba perskirstymą pagal 11 straipsnio 5 dalį ir 13 straipsnį, dėl šių lėšų naudojimo sprendžiama vėliau pagal Bendrą įgyvendinimo reglamentą. 11 straipsnis Programavimo dokumentai geografinėms programoms 1. Strateginiai dokumentai – Sąjungos parengti dokumentai, sudarantys nuoseklią Sąjungos ir šalies partnerės ar regiono partnerio vystomojo bendradarbiavimo struktūrą, atitinkančią bendrąjį tikslą ir taikymo sritį, tikslus, principus ir Sąjungos politiką. Strateginiai dokumentai rengiami ir įgyvendinami vadovaujantis pagalbos veiksmingumo principais: nacionalinė atsakomybė, partnerystė, koordinavimas, derinimas, suderinimas su šalies paramos gavėjos ar regioninėmis sistemomis, tarpusavio atskaitomybė ir orientavimasis į rezultatus, kaip nustatyta 3 straipsnio 5–8 dalyse. Šiuo tikslu strateginiai dokumentai iš esmės grindžiami Sąjungos, prireikus įtraukiant susijusias valstybes nares, ir šalių ar regionų partnerių, įtraukiant pilietinę visuomenę ir regionų bei vietos valdžios institucijas, dialogu, kad atitinkama šalis ar regionas prisiimtų pakankamą atsakomybę už procesą ir kad būtų skatinama parama nacionalinėms vystymosi strategijoms, ypač skirtoms skurdui mažinti. 2. Strateginiai dokumentai gali būti peržiūrimi laikotarpio viduryje ar prireikus ad hoc pagrindu, kai tinka, remiantis partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimuose su šalimis partnerėmis ir regionais partneriais išdėstytais principais ir procedūromis. 3. Strateginiai dokumentai rengiami tam tikroms šalims partnerėms ar regionams partneriams, nebent tam tikrai šaliai partnerei ar regionui partneriui parengtas bendras pagrindų dokumentas, kuriame išdėstyta išsami Sąjungos strategija, įskaitant vystymosi politiką. Strateginio dokumento nereikia rengti: a) šalims, kurios turi nacionalinę vystymosi strategiją, nacionalinį vystymosi planą ar panašų vystymosi dokumentą, kuriuo Komisija rėmėsi priimdama atitinkamą orientacinę daugiametę programą; b) šalims ar regionams, dėl kurių bendro daugiamečio programavimo dokumento susitarė Sąjunga ir valstybės narės; c) regionams, taikantiems strategiją, dėl kurios bendrai susitarta su ES. 4. Strateginių dokumentų nereikalaujama iš šalių ar regionų, pagal šį reglamentą gaunančių Sąjungos lėšų dalį, per 2014–2020 m. laikotarpį neviršijančią 50 mln. EUR. Orientacinės daugiametės programos rengiamos kiekvienai orientacinę Sąjungos lėšų dalį pagal šį reglamentą gaunančiai šaliai ar regionui. 5. Orientacinės daugiametės programos rengiamos kiekvienai šaliai ar regionui, gaunantiems orientacinę Sąjungos lėšų sumą pagal šį reglamentą. Išskyrus šio straipsnio 4 dalyje minėtas šalis ar regionus, šie dokumentai rengiami remiantis šiame straipsnyje nurodytais strateginiais ar panašiais dokumentais. Šiame reglamente, jei tai atitinka šioje dalyje įtvirtintus principus ir sąlygas, įskaitant orientacinį lėšų paskirstymą, ir 14 straipsnyje nustatytas procedūras, šio straipsnio 3 dalies b punkte numatytas bendras daugiametis programavimo dokumentas gali būti laikomas orientacine daugiamete programa. Orientacinėse daugiametėse programose nustatomos pasirinktos Sąjungos finansavimo prioritetinės sritys, konkretūs tikslai, tikėtini rezultatai, veiklos rodikliai ir tiek bendros, tiek pagal prioritetinę sritį paskirstytinos orientacinės sumos. Prireikus šios sumos gali būti pateiktos nurodant skirtinų lėšų intervalą ir (arba) kai kurios lėšos gali likti nepaskirstytos. Orientacinės daugiametės programos prireikus turėtų būti tikslinamos, atsižvelgiant į jų pagrindą sudarančio strateginio dokumento laikotarpio vidurio ar ad hoc peržiūras. Remiantis tarpusavio atskaitomybės principu, siekiant įgyvendinti sutartus tikslus, be kita ko, susijusius su geru valdymu, demokratija ir pagarba žmogaus teisėms bei teisine valstybe, orientacinės paskirstytinos sumos gali būti didinamos arba mažinamos atsižvelgiant į peržiūrų rezultatus, visų pirma atsižvelgiant į specialius poreikius, pavyzdžiui, atsirandančius per krizę, po krizės ar esant nestabiliai padėčiai, arba kai veiklos rezultatai yra itin geri ar nepatenkinami. 12 straipsnis Programavimas, skirtas šalims per krizę, po krizės ar esant nestabiliai padėčiai 1. Rengiant programavimo dokumentus, skirtus šalims per krizę, po krizės ar esant nestabiliai padėčiai, tinkamai atsižvelgiama į atitinkamų šalių ar regionų pažeidžiamumą, specialius poreikius ir aplinkybes. Deramą dėmesį reikėtų skirti konfliktų prevencijai, valstybės kūrimo ir taikos palaikymo veiksmams, susitaikymui po konflikto ir atstatymo priemonėms. Jei šalys partnerės ar šalių partnerių grupė tiesiogiai susijusios su krize, laikotarpiu po krizės ar nestabilia padėtimi arba yra jų paveiktos, ypač didelis dėmesys skiriamas pagalbos, atkuriamųjų ir vystymosi srities veiksmų koordinavimo sustiprinimui siekiant joms padėti pereiti iš ekstremaliosios situacijos į vystymosi etapą. Programose, skirtose šalims ir regionams, kurie yra nestabilūs ar kuriuose reguliariai kyla gaivalinės nelaimės, numatomos pasirengimo nelaimėms ir prevencijos priemonės bei tokių nelaimių padarinių šalinimo veiksmai. 2. Krizių, laikotarpio po krizės ir nestabilios padėties atveju ar kilus grėsmei demokratijai, teisinei valstybei, žmogaus teisėms ar pagrindinėms laisvėms, kai reikia, kad Sąjunga greitai reaguotų, gali būti taikoma Bendro įgyvendinimo reglamento 15 straipsnio 4 dalyje numatyta skubos procedūra, pagal kurią gali būti keičiamas 11 straipsnyje minėtas dokumentas, atlikus šalies ar regiono bendradarbiavimo strategijos ad hoc peržiūrą. Po tokių peržiūrų gali būti pasiūlyta konkreti pritaikyta strategija, kad būtų užtikrintas perėjimas prie ilgalaikio bendradarbiavimo ir vystymosi, skatinamas geresnis humanitarinių ir vystymosi politikos priemonių derinimas ir perėjimas nuo vienų prie kitų. 13 straipsnis Programavimo dokumentai teminėms programoms 1. Teminėms programoms skirtose orientacinėse daugiametėse programose nustatoma Sąjungos strategija atitinkamai temai, pasirinktos Sąjungos finansavimo prioritetinės sritys, konkretūs tikslai, tikėtini rezultatai, veiklos rodikliai, apibūdinama tarptautinė padėtis ir pagrindinių partnerių veikla. Kai taikytina, nustatomi ištekliai ir intervencijos prioritetai dalyvavimui pasaulinėse iniciatyvose. Orientacinės daugiametės programos atitinka 11 straipsnio 3 dalyje minėtus dokumentus. 2. Orientacinėse daugiametėse programose nustatomos tiek bendros, tiek pagal prioritetinę sritį paskirstytinos orientacinės sumos. Prireikus šios sumos gali būti pateiktos nurodant skirtinų lėšų intervalą ir (arba) kai kurios lėšos gali likti nepaskirstytos. Orientacinės daugiametės programos prireikus turėtų būti tikslinamos, siekiant užtikrinti veiksmingą politikos įgyvendinimą, atsižvelgiant į laikotarpio vidurio ar ad hoc peržiūras. 3. Komisija ir valstybės narės konsultuojasi tarpusavyje ir su kitais paramos teikėjais bei vystymosi proceso dalyviais, įskaitant pilietinės visuomenės ir vietos valdžios institucijų atstovus, ankstyvame programavimo proceso etape, kad padidintų savo bendradarbiavimo veiksmų papildomumą. 14 straipsnis Strateginių dokumentų tvirtinimas ir orientacinių daugiamečių programų priėmimas 1. Strateginius dokumentus tvirtina ir orientacines daugiametes programas priima Komisija, taikydama Bendro įgyvendinimo reglamento 15 straipsnio 3 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą. Ši procedūra taip pat taikoma esminėms peržiūroms, po kurių gerokai keičiasi strategija arba jos programavimas. 2. Šio straipsnio 1 dalyje minėta tvarka netaikoma neesminiams strateginių dokumentų ir orientacinių daugiamečių programų pakeitimams, kai daromi techniniai pakeitimai, perskirstomos lėšos, neviršijant paskirstytinų orientacinių sumų pagal prioritetinę sritį, arba pirminė orientacinė paskirstytina suma didinama ar mažinama ne daugiau nei 20 proc., jei šie pakeitimai nedaro poveikio šiuose dokumentuose nustatytoms prioritetinėms sritims ir tikslams. Tokiu atveju apie tikslinimą per vieną mėnesį pranešama Europos Parlamentui ir Tarybai. 3. Dėl deramai pagrįstų neišvengiamų skubos priežasčių, susijusių, inter alia, su 12 straipsnio 2 dalyje išdėstytomis aplinkybėmis, Komisija gali keisti strateginius dokumentus ir orientacines daugiametes programas, remdamasi Bendro įgyvendinimo reglamento 15 straipsnio 4 dalyje išdėstyta skubos procedūra. V ANTRAŠTINĖ DALIS BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS 15 straipsnis Tinkamumo reikalavimų pagal šį reglamentą neatitinkančios trečiosios šalies dalyvavimas Kai tinkamai pagrįsta ir siekiant užtikrinti Sąjungos finansavimo nuoseklumą ir veiksmingumą ar skatinti regioninį ar tarpregioninį bendradarbiavimą, nepažeisdama 2 straipsnio 3 dalies, Komisija gali išplėsti tinkamumo kriterijų taikymą šalims, teritorijoms ir regionams, kurie antraip negalėtų gauti finansavimo pagal 1 straipsnį, kai įgyvendinamas veiksmas yra pasaulinio, regioninio, tarpregioninio ar tarpvalstybinio pobūdžio. Neatsižvelgiant į Bendro įgyvendinimo reglamento 8 straipsnio 1 dalies nuostatas, įgyvendinant šiuos veiksmus gali dalyvauti tų šalių, teritorijų ir regionų fiziniai ir juridiniai asmenys. 16 straipsnis Pagalbos sustabdymas Nepažeidžiant partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimų su šalimis partnerėmis ir regionais partneriais nuostatų dėl pagalbos sustabdymo, kai šalis partnerė nesilaiko 3 straipsnio 1 dalyje įtvirtintų principų, Sąjunga kviečia šalį partnerę surengti konsultacijas siekiant rasti abiem šalims priimtiną sprendimą, išskyrus ypač skubius atvejus. Jeigu konsultuojantis su šalimi partnere nerastas abiem šalims priimtinas sprendimas arba jeigu atsisakyta rengti konsultacijas, arba ypač skubiais atvejais Taryba gali imtis tinkamų priemonių pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 215 straipsnio 1 dalį, tarp kurių gali būti visiškas arba dalinis Sąjungos pagalbos sustabdymas. 17 straipsnis Įgaliojimų suteikimas Komisijai Komisijai pagal 18 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kad iš dalies pakeistų ar papildytų šio reglamento I–VII priedus. 18 straipsnis Naudojimasis įgaliojimais 1. 17 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus suteikiami šio reglamento galiojimo laikotarpiui. 2. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kuriuo metu panaikinti įgaliojimus priimti deleguotuosius aktus. Sprendimu dėl įgaliojimų panaikinimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis neturi poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų teisėtumui. 3. Priėmusi deleguotąjį aktą, Komisija apie jį vienu metu praneša ir Europos Parlamentui, ir Tarybai. 4. Išskyrus šio straipsnio 5 dalyje minėtus atvejus, priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba neišreiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba praneša Komisijai, kad neprieštaraus. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais. 5. Neprieštaravimo laikotarpis derinant I, II ir III priedus su OECD DAC sprendimais dėl paramos gavėjų sąrašo peržiūros, kaip numatyta 1 straipsnio a dalyje, yra viena savaitė. 19 straipsnis Komitetas Komisijai talkina VBP komitetas. Tai komitetas, kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 182/2011. 20 straipsnis Orientacinė finansavimo suma 1. Šiam reglamentui įgyvendinti 2014–2020 m. skiriama orientacinė finansavimo suma yra 23 294 700 000 EUR. 2. Kiekvienai 5–9 straipsniuose minėtai programai 2014–2020 m. skiriamos orientacinės mažiausios sumos nustatytos VII priede. Sumos gali būti perskirstytos tarp programų priimant deleguotąjį aktą pagal 18 straipsnį. Sumos pagal visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių programą gali būti perskirstytos tarp pakategorių Komisijos sprendimu, apie kurį pranešama Europos Parlamentui ir Tarybai per vieną mėnesį po jo priėmimo. 3. Kaip nurodyta programos „Erasmus visiems“ reglamento 13 straipsnio 2 dalyje, siekiant skatinti tarptautinį aukštojo mokslo matmenį, orientacinė 1 812 100 000 EUR suma pagal skirtingas išorės veiksmų priemones (Vystomojo bendradarbiavimo priemonę, Europos kaimynystės priemonę, Pasirengimo narystei priemonę, Partnerystės priemonę ir Europos plėtros fondą) bus skirta veiklai, susijusiai su judumu mokymosi tikslais į ES nepriklausančias šalis ir iš jų, ir bendradarbiavimui bei dialogui politikos klausimais su tų šalių valdžios institucijomis ir kitomis organizacijomis. Naudojant šias lėšas bus taikomos „Erasmus visiems“ reglamento nuostatos. Lėšos bus skiriamos du kartus, atitinkamai pirmiesiems ketveriems metams ir likusiems trejiems metams. Šios lėšos bus parodytos daugiamečiame orientaciniame šių priemonių programavimo dokumente, atsižvelgiant į atitinkamų šalių poreikius ir prioritetus. Paskirstytas sumas galima peržiūrėti atsižvelgiant į svarbias nenumatytas aplinkybes ar svarbius politinius pokyčius pagal ES išorės politikos prioritetus. 21 straipsnis Europos išorės veiksmų tarnyba Šis reglamentas taikomas atsižvelgiant į Tarybos sprendimą 2010/427/ES, kuriuo nustatoma Europos išorės veiksmų tarnybos struktūra ir veikimas. 22 straipsnis Įsigaliojimas Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d. Priimta Briuselyje Europos Parlamento vardu Tarybos vardu Pirmininkas Pirmininkas I PRIEDAS ŠALYS PARTNERĖS IR REGIONAI PARTNERIAI, ATITINKANTYS REIKALAVIMUS PAGAL 1 STRAIPSNIO 1 DALIES a PUNKTĄ Lotynų Amerika 1. Argentina 2. Bolivija 3. Brazilija 4. Čilė 5. Kolumbija 6. Kosta Rika 7. Kuba 8. Ekvadoras 9. Salvadoras 10. Gvatemala 11. Hondūras 12. Meksika 13. Nikaragva 14. Panama 15. Paragvajus 16. Peru 17. Urugvajus 18. Venesuela Azija 19. Afganistanas 20. Bangladešas 21. Butanas 22. Kambodža 23. Kinija 24. Indija 25. Indonezija 26. Korėjos Liaudies Demokratinė Respublika 27. Laosas 28. Malaizija 29. Maldyvai 30. Mongolija 31. Birma / Mianmaras 32. Nepalas 33. Pakistanas 34. Filipinai 35. Šri Lanka 36. Tailandas 37. Vietnamas Vidurinė Azija 38. Kazachstanas 39. Kirgizijos Respublika 40. Tadžikistanas 41. Turkmėnistanas 42. Uzbekistanas Artimieji Rytai 43. Iranas 44. Irakas 45. Jemenas Pietų Afrika 46. Pietų Afrika II PRIEDAS OECD DAC OPV GAVĖJŲ SĄRAŠAS Galioja ataskaitoms apie 2011, 2012 ir 2013 m. srautus III PRIEDAS ŠALYS PARTNERĖS IR REGIONAI PARTNERIAI, VYKDANTYS DVIŠALĮ BENDRADARBIAVIMĄ PAGAL 5 STRAIPSNIO 2 DALĮ Toliau nurodytos šalys partnerės gauna dvišalę paramą vystymuisi pagal šio reglamento 5 straipsnio 2 dalį. 1. Bolivija 2. Kuba 3. Salvadoras 4. Gvatemala 5. Hondūras 6. Nikaragva 7. Paragvajus 8. Afganistanas 9. Bangladešas 10. Butanas 11. Kambodža 12. Korėjos Liaudies Demokratinė Respublika 13. Laosas 14. Mongolija 15. Birma / Mianmaras 16. Nepalas 17. Pakistanas 18. Filipinai 19. Šri Lanka 20. Vietnamas 21. Kirgizijos Respublika 22. Tadžikistanas 23. Turkmėnistanas 24. Uzbekistanas 25. Irakas 26. Jemenas 27. Pietų Afrika IV PRIEDAS BENDRADARBIAVIMO SRITYS PAGAL GEOGRAFINES PROGRAMAS A. BENDROS BENDRADARBIAVIMO SRITYS PAGAL GEOGRAFINES PROGRAMAS Geografinės programos, be kita ko, gali būti rengiamos toliau nurodytose bendradarbiavimo srityse, kurios nebūtinai atitinka sektorius. Prioritetai bus nustatomi atsižvelgiant į Komisijos komunikatą Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „ES vystymosi politikos poveikio didinimas. Pokyčių darbotvarkė“ ir paskesnes Tarybos institucijų išvadas. I. Žmogaus teisės, demokratija ir kiti svarbiausi gero valdymo aspektai a) Demokratija, žmogaus teisės ir teisinė valstybė; b) lyčių lygybė ir moterų įgalinimas; c) viešojo sektoriaus valdymas; d) mokesčių politika ir administravimas; e) korupcija; f) pilietinė visuomenė ir vietos valdžios institucijos; g) gamtos ištekliai; h) vystymosi ir saugumo ryšis. II. Integracinis ir tvarus augimas, orientuotas į žmogaus socialinę raidą a) Socialinė apsauga, sveikatos priežiūra, švietimas ir užimtumas; b) verslo aplinka, regioninė integracija ir pasaulio rinkos; c) tvarus žemės ūkis ir energetika. III. Kitos svarbios vystymosi politikos nuoseklumo sritys a) Klimato kaita ir aplinka; b) migracija ir prieglobstis; c) perėjimas nuo humanitarinės pagalbos ir krizių valdymo prie ilgalaikio vystomojo bendradarbiavimo. B. KONKREČIOS BENDRADARBIAVIMO SRITYS PAGAL REGIONĄ Teikiant Europos Sąjungos pagalbą bus remiami veiksmai ir sektorių dialogas, atitinkantys šio reglamento 5 straipsnį bei bendrąjį tikslą, taikymo sritį, tikslus ir bendruosius principus. Toliau aprašytos sritys turėtų būti tinkamai apsvarstytos atsižvelgiant į bendras sutartas strategijas, partnerystės, bendradarbiavimo ir prekybos susitarimus. Prioritetai bus nustatomi remiantis komunikatu „Pokyčių darbotvarkė“ ir paskesnėmis Tarybos išvadomis. Lotynų Amerika a) Skatinti socialinę sanglaudą, visų pirma socialinę įtrauktį, deramą darbą ir teisingumą, lyčių lygybę ir moterų įgalinimą; b) spręsti valdymo klausimus ir remti politikos reformas, visų pirma socialinės politikos, viešųjų finansų valdymo, mokesčių, saugumo (įskaitant narkotikus, nusikalstamumą ir korupciją) srityse, stiprinti gerą valdymą ir valstybės institucijas (be kita ko, diegiant inovacinius techninio bendradarbiavimo mechanizmus, pvz., TAIEX ir porinius projektus), apsaugoti žmogaus teises, įskaitant vietos tautų ir iš Afrikos kilusių asmenų teises, apsaugoti aplinką, kovoti su diskriminacija, kovoti su narkotikų gamyba, vartojimu ir prekyba jais; c) remti įvairius regioninės integracijos procesus ir tinklo infrastruktūrų tarpusavio jungtis, užtikrinant papildomumą su Europos investicinio banko (EIB) ir kitų institucijų remiama veikla; d) spręsti klausimus, susijusius su saugumo ir vystymosi ryšiu; e) remti politiką švietimo ir bendros Lotynų Amerikos aukštojo mokslo erdvės kūrimo srityse; f) spręsti ekonominio pažeidžiamumo problemas ir padėti įgyvendinti struktūrinius pokyčius užmezgant glaudžius partnerystės ryšius prekybos, investicijų, žinių ir mokslinių tyrimų, inovacijų ir technologijų srityse, skatinti tvarų ir integracinį augimą visais lygmenimis, skiriant ypatingą dėmesį uždaviniams, susijusiems su migracijos srautais, aprūpinimu maistu (įskaitant tvarų žemės ūkį ir žuvininkystę), klimato kaita, tvaria energetika, biologinės įvairovės ir ekosistemų funkcijų apsauga ir stiprinimu, įskaitant vandenį ir miškus bei veiksmingas investicijas į geresnių darbo vietų skaičiaus didinimą ekologiškoje ekonomikoje; g) užtikrinti tinkamą tolesnę stebėseną įgyvendinus trumpalaikes skubias priemones, susijusias su atsigavimu po nelaimės ar po krizės, kurios įgyvendintos taikant kitas finansines priemones. Azija a) Skatinti socialinę sanglaudą, visų pirma socialinę įtrauktį, deramą darbą ir teisingumą bei lyčių lygybę; b) užmegzti įtrauktimi pagrįstus partnerystės ryšius prekybos, investicijų, pagalbos, migracijos, mokslinių tyrimų, inovacijų ir technologijų srityse; c) kurti ir stiprinti teisėtas, veiksmingas ir atskaitingas viešąsias institucijas ir įstaigas skatinant institucines reformas (be kita ko, gero valdymo bei kovos su korupcija srityje, viešųjų finansų valdymo, mokesčių ir viešojo administravimo reformas) bei teisėkūros, administracines ir reguliavimo reformas pagal tarptautinius standartus, visų pirma nestabiliose šalyse ir šalyse, kuriose vyksta ar vyko konfliktas; d) remti aktyvią ir organizuotą pilietinę visuomenę siekiant plėtoti ir stiprinti viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės ryšius; e) remti klimato kaitos švelninimą ir prisitaikymą prie jos, skatinti tvarų vartojimą ir gamybą, investicijas į švarias technologijas, tvarią energetiką, transportą, tvarų žemės ūkį ir žuvininkystę, biologinės įvairovės ir ekosistemų funkcijų apsaugą ir stiprinimą, įskaitant vandenį ir miškus, bei deramą darbo vietų kūrimą ekologiškoje ekonomikoje; f) skatinti glaudesnę regioninę integraciją ir bendradarbiavimą daugiausia dėmesio skiriant rezultatams, remiant įvairius regioninės integracijos ir dialogo procesus; g) padėti užkirsti kelią rizikai sveikatai ir ją mažinti, įskaitant riziką, kylančią dėl gyvūnų, žmonių ir jų įvairios aplinkos sąveikos; h) kalbant apie saugumo ir vystymosi ryšį, kovoti su korupcija ir organizuotu nusikalstamumu, narkotikų gamyba, vartojimu ir prekyba jais bei kita neteisėta prekyba, remti veiksmingą sienų valdymą ir tarpvalstybinį bendradarbiavimą; i) remti pasirengimą nelaimėms ir ilgalaikį atsigavimą po nelaimės, be kita ko, apsirūpinimo maistu ir mitybos saugumo bei pagalbos iškeldintiems žmonėms srityse. Vidurinė Azija Atsižvelgiant į 2007 m. patvirtintos ES Vidurinės Azijos strategijos bendruosius tikslus: a) skatinti konstitucinę reformą ir teisėkūros, reguliavimo bei administracinį suderinimą su Sąjunga, įskaitant tolesnę demokratizaciją, organizuotos pilietinės visuomenės kūrimą, paramą teisinei valstybei, gerą valdymą, mokesčius, nacionalinių institucijų ir įstaigų, tokių kaip rinkimų organai, parlamentai, stiprinimą, viešojo administravimo reformą ir viešųjų finansų valdymą; b) skatinti integracinį ir tvarų ekonomikos augimą, mažinti socialinę ir regioninę nelygybę, remti politiką tokiose srityse kaip švietimas, moksliniai tyrimai, inovacijos ir technologijos, sveikata, deramas darbas, tvari energetika, žemės ūkis ir kaimo plėtra, remti MVĮ, kartu skatinant rinkos ekonomikos, prekybos ir investicijų vystymąsi, įskaitant reguliavimo reformas ir paramą integruojantis į PPO; c) remti veiksmingą sienų valdymą ir tarpvalstybinį bendradarbiavimą siekiant skatinti tvarų ekonominį, socialinį ir aplinkos vystymąsi pasienio regionuose; stiprinant saugumo ir vystymosi ryšį kovoti su organizuotu nusikalstamumu ir visų rūšių neteisėta prekyba, įskaitant kovą su narkotikų gamyba ir vartojimu bei jų neigiamu poveikiu, įskaitant ŽIV/AIDS; d) skatinti dvišalį ir regioninį bendradarbiavimą, dialogą ir integraciją, taip pat ir su šalimis, kurioms taikoma Europos kaimynystės priemonė ir kitos Sąjungos priemonės, skirtos politikos reformoms remti, be kita ko, kuriant institucijas ir stiprinant viešojo sektoriaus gebėjimus, teikiant techninę pagalbą (pvz., TAIEX), keičiantis informacija ir vykdant porinius projektus, darant svarbias investicijas pagal atitinkamus mechanizmus, skirtus ES finansiniams ištekliams sutelkti, švietimo, aplinkos ir energetikos sektoriuose, vandens ir sanitarijos srityje, siekiant remti anglies dioksido kiekio mažinimu grindžiamo vystymosi ir atsparumo klimato kaitai poveikį, taip pat didinti tarptautinio energijos tiekimo saugumą ir saugą, gerinti transporto veiklą, tarpusavio jungtis, tinklus ir jų operatorių veiklą, be kita ko, vykdant EIB remiamą veiklą. Artimieji Rytai a) Spręsti valdymo (be kita ko, mokesčių srityje), žmogaus teisių ir politinės lygybės klausimus, visų pirma nestabiliose valstybėse, siekiant padėti kurti teisėtas, demokratines, veiksmingas ir atskaitingas viešąsias institucijas bei aktyvią ir organizuotą pilietinę visuomenę; b) skatinti socialinę sanglaudą, visų pirma socialinę įtrauktį, deramą darbą ir teisingumą bei lyčių lygybę; c) skatinti tvarią ekonomikos reformą ir diversifikaciją, prekybą, rinkos ekonomikos vystymąsi, produktyvias ir tvarias investicijas į pagrindinius sektorius (kaip antai energetika, įskaitant atsinaujinančiąją energiją), viešojo ir privačiojo sektorių partnerystes ir šalių partnerių integraciją į PPO; d) skatinti regioninį bendradarbiavimą, dialogą ir integraciją, taip pat ir su šalimis, kurioms taikoma Europos kaimynystės priemonė, bei su Persijos įlankos regiono valstybėmis, kurioms taikoma Partnerystės priemonė ir kitos ES priemonės, inter alia, remiant integravimosi pastangas regione, visų pirma ekonomikos, energetikos, vandens, transporto ir pabėgėlių srityse; e) papildyti pagal šią priemonę naudojamus išteklius, nuosekliai dirbant ir teikiant paramą pagal kitas ES priemones, kuri gali būti skirta platesnei regioninei integracijai, skatinti ES interesus tokiose srityse kaip ekonomika, energetika, moksliniai tyrimai, inovacijos ir technologijos, kovoti su narkotikų gamyba ir vartojimu bei prekyba jais stiprinant saugumo ir vystymosi ryšį, valdyti migraciją ir padėti perkeltiems asmenims bei pabėgėliams stiprinant saugumo ir vystymosi ryšį. Pietų Afrika a) Remti demokratinės visuomenės, gero valdymo ir teisinės valstybės principais pagrįstos valstybės konsolidaciją, padėti užtikrinti stabilumą ir integraciją regione ir žemyne; b) remti prisitaikymo pastangas, susijusias su įvairių laisvosios prekybos erdvių kūrimu; c) skatinti deramą darbą, remti kovą su skurdu, nelygybe ir atskirtimi, be kita ko, atsižvelgiant į anksčiau palankių sąlygų neturėjusių bendruomenių pagrindinius poreikius; d) įveikti ekonominį pažeidžiamumą ir siekti struktūrinių pokyčių, daugiausia dėmesio skiriant deramam užimtumui, kartu užtikrinant tvarų ir integracinį ekonomikos augimą, visais lygmenimis skatinant mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekologišką ekonomiką ir tvarų vystymąsi (įskaitant tvarų žemės ūkį ir žuvininkystę) bei stiprinant biologinę įvairovę ir ekosistemų funkcijas; e) spręsti seksualinio smurto ir smurto dėl lyties bei sveikatos problemas, įskaitant ŽIV/AIDS ir jo poveikį visuomenei. V PRIEDAS VEIKLOS SRITYS PAGAL TEMINES PROGRAMAS A. VISUOTINIŲ VIEŠŲJŲ GĖRYBIŲ IR UŽDAVINIŲ PROGRAMA Atsižvelgiant į 6 straipsnyje nustatytas sąlygas, Visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių programa siekiama stiprinti bendradarbiavimą, keitimąsi žiniomis ir patirtimi bei stiprinti šalių partnerių gebėjimus. Programa, inter alia, gali būti naudojamasi toliau nurodytose bendradarbiavimo srityse, užtikrinant didžiausią jų sąveiką atsižvelgiant į glaudžią jų sąsają. Aplinka ir klimato kaita a) Padėti įgyvendinti ES 2020 m. vizijos tarptautinį aplinkos ir klimato aspektą; b) dirbti nuo pat proceso pradžios padedant besivystančioms šalims įgyvendinti TVT, susijusius su tvariu gamtos išteklių naudojimu ir aplinkos tvarumu; c) skatinti Sąjungos iniciatyvų ir sutartų įsipareigojimų įgyvendinimą tarptautiniu ir regionų lygmenimis ir (arba) tarpvalstybiniu lygmeniu, visų pirma tokiose srityse kaip klimato kaita, skatinant atsparumo klimato kaitai strategijas, ypač papildomą naudą biologinei įvairovei teikiančias prisitaikymo strategijas, biologinė įvairovė ir ekosistemų funkcijos, miškai, įskaitant FLEGT, dykumėjimas, integruotas vandens išteklių valdymas, gamtos išteklių valdymas, tinkamas cheminių medžiagų ir atliekų valdymas, tausus išteklių naudojimas ir ekologiška ekonomika; c) padėti geriau integruoti ir įtraukti klimato kaitos ir aplinkos tikslus į ES pagalbos srities bendradarbiavimo veiklą remiant metodinę ir mokslinių tyrimų veiklą, įskaitant stebėsenos, ataskaitų teikimo ir tikrinimo mechanizmus, ekosistemų žemėlapių sudarymą, vertinimą, aplinkos srities kompetencijos didinimą ir novatoriškų veiksmų ir politikos nuoseklumo skatinimą; d) stiprinti aplinkos valdymą ir remti tarptautinės politikos plėtrą, be kita ko, siekiant užtikrinti aplinkos ir kitų tarptautinės tvaraus vystymosi valdymo sričių derėjimą, padedant vykdyti aplinkos stebėseną ir vertinimą regioniniu ir tarptautiniu mastu bei skatinant daugiašalių aplinkos srities susitarimų veiksmingą reikalavimų vykdymą ir vykdymo užtikrinimo priemones. Tvari energetika a) Skatinti galimybę naudotis saugiomis, įperkamomis, švariomis ir tvariomis energetikos paslaugomis, kurios itin padeda naikinti skurdą ir užtikrinti integracinį augimą, ypatingą dėmesį skiriant vietos energijos išteklių naudojimui; b) skatinti aktyvesnį atsinaujinančiosios energijos technologijų naudojimą, efektyvų energijos vartojimą ir mažo anglies dioksido technologijų ekonomikos kūrimo strategijas; c) skatinti energijos tiekimo saugumą, pvz., užtikrinant išteklių ir maršrutų įvairovę, atsižvelgiant į kainų nepastovumo klausimus, galimybes mažinti išmetamuosius teršalus, gerinti rinkas ir skatinti energetikos tarpusavio jungtis ir prekybą. Žmogaus socialinė raida a) Augimas, darbo vietos ir privačiojo sektoriaus dalyvavimas Skatinti veiksmus, kuriais siekiama kurti daugiau geresnių darbo vietų tokiose srityse kaip vietos MVĮ konkurencingumo ir atsparumo didinimas bei jų integracija į pasaulio ekonomiką, padėti besivystančioms šalims integruotis į daugiašalę prekybos sistemą, vystyti privatųjį sektorių ir gerinti verslo sąlygas, remti pramonės inovacijų ir technologijų politikos, prekybos politikos ir susitarimų rengimą ir įgyvendinimą, remti regioninės integracijos pastangas, skatinti investicinius santykius tarp ES ir šalių bei regionų partnerių, telkti privačiojo ir viešojo sektorių investicijas ir bendradarbiavimą taikant novatoriškas finansines priemones. Skatinti ekologišką ekonomiką, tausų išteklių naudojimą ir tvaraus vartojimo bei gamybos procesus. Skatinti elektroninių ryšių priemonių naudojimą taikant jas kaip priemones augimui remti visuose sektoriuose, kad būtų panaikinta skaitmeninė atskirtis ir sukurta tinkama politikos ir reguliavimo sistema šioje srityje, ir skatinti būtinos infrastruktūros kūrimą bei IRT paslaugų ir priemonių naudojimą. b) Užimtumas, įgūdžiai, socialinė apsauga ir socialinė įtrauktis i) Remti aukštą produktyvaus ir deramo užimtumo lygį, visų pirma teikiant paramą tinkamai užimtumo politikai ir strategijoms, profesiniam mokymui siekiant užtikrinti užimtumą, atitinkantį darbo rinkos poreikius ir perspektyvas, darbo sąlygas, taip pat ir neoficialioje ekonomikoje, skatinti tinkamą darbą, be kita ko, kovoti su vaikų darbu ir remti socialinį dialogą bei darbo judumą, kartu paisant migrantų teisių; ii) stiprinti socialinę sanglaudą, visų pirma kuriant (stiprinant) tvarias socialinės apsaugos sistemas, kartu įgyvendinant su jomis susijusias fiskalines reformas; iii) stiprinti socialinę įtrauktį bendradarbiaujant, kad būtų užtikrintos vienodos galimybės naudotis pagrindinėmis paslaugomis, darbas visiems, kad būtų įgalintos tam tikros grupės ir paisoma jų teisių, visų pirma neįgaliųjų jaunų asmenų, moterų ir mažumų grupių, kad visi gyventojai dalyvautų ir gautų naudos kuriant gerovę ir skatinant kultūrinę įvairovę. c) Lyčių lygybė ir moterų įgalinimas i) Remti nacionalinio lygmens programas, kuriomis siekiama skatinti moterų ekonominį ir socialinį įgalinimą bei politinį aktyvumą; ii) remti nacionalines, regionines ir pasaulines iniciatyvas, kuriomis siekiama skatinti įtraukti šį klausimą į paramos veiksmingumo darbotvarkę. d) Sveikata i) Gerinti besivystančių šalių gyventojų sveikatą ir gerovę suteikiant daugiau galimybių naudotis kokybiškomis esminėmis visuomenės sveikatos paslaugomis bei užtikrinant tinkamą jų teikimą, konkrečiai: ii) remti ir formuluoti pasaulinių iniciatyvų politinę darbotvarkę, kad šalims partnerėms tai duotų didelės tiesioginės naudos ir kad būtų atsižvelgiama į rezultatus, paramos veiksmingumą ir poveikį sveikatos sistemoms, įskaitant paramą šalims partnerėms, kad jos aktyviau dalyvautų šiose iniciatyvose; iii) remti konkrečias iniciatyvas, ypač regioniniu ir pasauliniu lygmeniu, kuriomis stiprinamos sveikatos sistemos, ir padėti šalims kurti ir įgyvendinti tinkamą, faktais pagrįstą nacionalinę sveikatos politiką prioritetinėse srityse (pvz., motinų sveikata, lytinė ir reprodukcinė sveikata ir teisės, galimybė naudotis šeimos planavimo paslaugomis; visuotinės viešosios gėrybės ir atsakas į pasaulines grėsmes sveikatai). e) Švietimas, žinios ir įgūdžiai i) Remti tarptautiniu mastu užsibrėžtų tikslų įgyvendinimą švietimo srityje vykdant pasaulines iniciatyvas ir partnerystės programas, skiriant ypatingą dėmesį žinių, įgūdžių ir vertybių skatinimui tvaraus ir integracinio vystymosi srityje; ii) skatinti keitimąsi patirtimi, gerąja praktika ir inovacijomis, remiantis subalansuotu požiūriu į švietimo sistemų kūrimą; iii) suteikti daugiau lygių galimybių mokytis ir užtikrinti švietimo kokybę, taip pat ir pažeidžiamoms grupėms, moterims ir mergaitėms, taip pat šalyse, kurioms prasčiausiai sekasi įgyvendinti pasaulinius tikslus. Aprūpinimas maistu ir tvarus žemės ūkis Programa bus stiprinamas bendradarbiavimas, keitimasis žiniomis ir patirtimi bei šalių partnerių pajėgumai, remiantis keturiais aprūpinimo maistu ramsčiais: maisto buvimas (gamyba), galimybė jį gauti (įskaitant rinkas, minimalios socialinės apsaugos sistemas ir sąmoningumą lyčių klausimais), naudojimas (mitybos srities intervencijos socialiniu požiūriu atsakingomis priemonėmis) ir stabilumas, prioritetus skiriant keturiems aspektams: smulkių ūkininkų veiklai, valdymui, regioninei integracijai ir pagalbos mechanizmams pažeidžiamoms gyventojų grupėms. a) Skatinti tvarios smulkiųjų ūkininkų veiklos vystymąsi užtikrinant ekosistemomis, mažo anglies dvideginio kiekio technologijomis ir atsparumo klimato kaitos poveikiui principais grindžiamą saugią galimybę naudotis technologijomis (įskaitant informacines ir ryšių technologijas), taip pat išplečiant ir teikiant technines paslaugas, taikant kaimo plėtros programas, veiksmingas investicijų priemones, žemės ir gamtos išteklių valdymą, užtikrinant genetinės įvairovės apsaugą palankioje ekonominėje aplinkoje; b) remti aplinkos ir socialiniu požiūriu atsakingos politikos rengimą ir tam tikrų sektorių valdyseną, valstybės ir ne valstybės veikėjų vaidmenį reguliavimo procese ir viešųjų gėrybių naudojimą, organizacinius gebėjimus, profesines organizacijas ir institucijas; c) gerinti apsirūpinimo maistu ir mitybos saugumą taikant tinkamą politiką, įskaitant biologinės įvairovės ir ekosistemų funkcijų apsaugą, prisitaikymo prie klimato kaitos politiką, informacines sistemas, krizių prevenciją ir valdymą, mitybos saugumo strategijas, skirtas pažeidžiamoms gyventojų grupėms; d) skatinti saugią ir tvarią praktiką maisto ir pašarų tiekimo grandinėje. Migracija ir prieglobstis a) Skatinti migracijos valdymą visais lygmenimis; b) užtikrinti geresnį migracijos srautų valdymą visais lygmenimis; c) stiprinti didesnio žmonių judumo regioniniu ir pasauliniu mastu vystomąjį poveikį, kartu skatinant ir apsaugant migrantų teises, padedant rengti ir įgyvendinti tinkamą regioninę ir nacionalinę migracijos ir prieglobsčio politiką bei įtraukiant migracijos aspektą į kitų sričių regioninę ir nacionalinę politiką; d) gerinti bendrą migracijos ir vystymosi ryšio supratimą, įskaitant vyriausybės politikos socialines ir ekonomines pasekmes migracijos (prieglobsčio) ar kitose sektoriuose. B. PILIETINĖS VISUOMENĖS ORGANIZACIJŲ IR VIETOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PROGRAMA Atsižvelgiant į dar kartą patvirtintą ES paramą demokratijai, žmogaus teisėms ir geram valdymui, Besivystančių pilietinės visuomenės organizacijų ir vietos valdžios institucijų programa bus stiprinamas šalių partnerių pilietinės visuomenės organizacijų ir vietos valdžios institucijų bendradarbiavimas, keitimasis žiniomis ir patirtimi, taip pat gebėjimai, siekiant padėti įgyvendinti tarptautiniu lygmeniu sutartus vystymosi tikslus. Remiantis 6 straipsnyje išdėstytomis sąlygomis, programa padeda užtikrinti: a) integracinę ir įgalintą visuomenę šalyse partnerėse, sukuriant stipresnes pilietinės visuomenės organizacijas ir vietos valdžios institucijas bei pagrindines paslaugas, teikiamas gyventojų grupėms, kurioms jos reikalingos; b) didesnį Europos piliečių sąmoningumo lygį vystymosi klausimais ir aktyvią viešąją paramą Sąjungoje, potencialiose šalyse kandidatėse ir šalyse kandidatėse, siekiant mažinti skurdą ir įgyvendinti tvaraus vystymosi strategijas šalyse partnerėse; c) didesnius Europos ir pietinių regionų pilietinės visuomenės organizacijų ir vietos valdžios institucijų tinklų pajėgumus, siekiant užtikrinti esminį ir tęstinį dialogą vystymosi srities politikos klausimais. Šia programa remiami veiksmai: a) intervencijos šalyse partnerėse, kuriomis remiamos pažeidžiamos ir atskirtos grupės mažiausiai išsivysčiusiose šalyse, teikiant pagrindines paslaugas per pilietinės visuomenės organizacijas ir vietos valdžios institucijas; b) tam tikrų veikėjų gebėjimų stiprinimas kartu teikiant paramą pagal nacionalinę programą, kai veiksmais siekiama: i) stiprinti pilietinės visuomenės organizacijų gebėjimą veiksmingai dalyvauti vystymosi procese; ii) skatinti geresnį pilietinės visuomenės organizacijų, valstybės ir kitų vystymosi proceso dalyvių bendradarbiavimą vystymosi klausimais; iii) stiprinti vietos valdžios institucijų gebėjimus veiksmingai dalyvauti vystymosi procese, pripažįstant konkretų jų vaidmenį ir ypatumus; c) didinti visuomenės informuotumą vystymosi klausimais bei skatinti formalų ir neformalų švietimą vystymosi klausimais Sąjungoje, šalyse kandidatėse ir potencialiose šalyse kandidatėse, diegti vystymosi politiką Europos visuomenėse, sutelkti didesnę viešąją paramą veiksmams, skirtiems kovai su skurdu, ir veiksmams, kuriais siekiama užtikrinti labiau lygybės principais grindžiamus išsivysčiusių ir besivystančių šalių santykius, didinti informuotumą apie klausimus ir sunkumus, su kuriais susiduria besivystančios šalys ir jų tautos, remti socialinį globalizacijos aspektą; d) pilietinės visuomenės organizacijų ir vietos valdžios institucijų tinklų, jų organizacijų ir įvairių suinteresuotųjų šalių, dalyvaujančių Europos viešosiose diskusijose dėl vystymosi, veiklos koordinavimas, gebėjimų ir institucijų stiprinimas; taip pat pietinių regionų pilietinės visuomenės organizacijų ir vietos valdžios institucijų tinklų bei skėtinių organizacijų veiklos koordinavimas, gebėjimų ir institucijų stiprinimas. Pilietinės visuomenės organizacijos yra nevalstybinės, pelno nesiekiančios organizacijos, veikiančios nepriklausomai ir atskaitingai, kaip antai: nevyriausybinės organizacijos, vietos tautoms atstovaujančios organizacijos, nacionalinėms ir (arba) etninėms mažumoms atstovaujančios organizacijos, vietos prekiautojų asociacijos ir piliečių grupės, kooperatyvai, darbdavių asociacijos ir profesinės sąjungos (socialiniai partneriai), ekonominiams ir socialiniams interesams atstovaujančios organizacijos, organizacijos, kovojančios su korupcija ir sukčiavimu bei skatinančios gerą valdymą, pilietinių teisių organizacijos ir organizacijos, kovojančios su diskriminacija, vietos organizacijos (įskaitant tinklus), dalyvaujančios decentralizuoto regioninio bendradarbiavimo ir integracijos procese, vartotojų organizacijos, moterų ir jaunimo organizacijos, aplinkos, mokymo, kultūros, mokslinių tyrimų ir mokslo organizacijos, universitetai, bažnyčios ir religinės asociacijos bei bendruomenės, žiniasklaida ir bet kokios nevyriausybinės asociacijos ir nepriklausomi fondai, įskaitant nepriklausomus politinius fondus, kurie gali prisidėti įgyvendinant šio reglamento tikslus. Vietos valdžios institucijos yra įvairios žemesnio nei nacionalinio lygmens valdžios institucijos, t. y. savivaldybės, bendruomenės, rajonai, apskritys, provincijos, regionai ir kt. *** VI PRIEDAS VEIKLOS SRITYS PAGAL PANAFRIKOS PROGRAMĄ Panafrikos programa remiami Bendros Afrikos ir ES strategijos tikslai ir bendrieji principai, visų pirma: a) remti tikslus, iniciatyvas ir veiklą, apibrėžtą Bendroje Afrikos ir ES strategijoje bei paskesniuose jos veiksmų planuose, aprėpiančiuose, be kita ko, šias sritis: taiką ir saugumą, demokratinį valdymą ir žmogaus teises, prekybą, regioninę integraciją ir infrastruktūrą (įskaitant transportą), TVT, energetiką, klimato kaitą ir aplinką, migraciją, judumą ir užimtumą, mokslą, informacinę visuomenę ir kosmosą bei kitus bendruosius klausimus; b) remti kitas svarbias iniciatyvas ir veiklą pagal darbo tvarkos susitarimus, sudarytus atsižvelgiant į Bendrą strategiją; c) taikyti požiūrį į „traktuoti Afriką kaip vienetą“ ir skatinti regioninio ir žemyninio lygmenų nuoseklumą, visų pirma skiriant dėmesį tarpregioninio, žemyninio ar pasaulinio pobūdžio veiklai, ir remti bendras Afrikos ir ES iniciatyvas pasaulinėje arenoje. VII PRIEDAS ORIENTACINĖS PASKIRSTYTINOS SUMOS 2014–2020 M. (MLN. EUR) Geografinės programos 13 991,5 MLN. EUR Visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių teminė programa 6 303,2 MLN. EUR Iš jų: – Aplinka ir klimato kaita – Tvari energetika – Žmogaus socialinė raida – Aprūpinimas maistu ir tvarus žemės ūkis – Migracija ir prieglobstis || 31,8 %[28] 12,7 % 20,0 % 28,4 % 7,1 % Bent 50 proc. lėšų, turimų prieš panaudojant OECD metodikos rodiklius (Rio rodiklius), bus panaudota veiksmams klimato politikos srityje ir su aplinka susijusiems tikslams pasiekti. Pilietinės visuomenės organizacijų ir vietos valdžios institucijų teminė programa 2 000 MLN. EUR Panafrikos programa 1 000 MLN. EUR FINANSINĖ TEISĖS AKTO PASIŪLYMO PAŽYMA 1. PASIŪLYMO (INICIATYVOS) STRUKTŪRA 1.1. Pasiūlymo (iniciatyvos) pavadinimas 1.2. Atitinkama (-os) politikos sritis (-ys) VGV / VGB sistemoje 1.3. Pasiūlymo (iniciatyvos) pobūdis 1.4. Tikslas (-ai) 1.5. Pasiūlymo (iniciatyvos) pagrindas 1.6. Trukmė ir finansinis poveikis 1.7. Numatomas (-i) valdymo metodas (-ai) 2. VALDYMO PRIEMONĖS 2.1. Priežiūros ir atskaitomybės taisyklės 2.2. Valdymo ir kontrolės sistema 2.3. Sukčiavimo ir pažeidimų prevencijos priemonės 3. NUMATOMAS PASIŪLYMO (INICIATYVOS) FINANSINIS POVEIKIS 3.1. Atitinkama (-os) daugiametės finansinės programos išlaidų kategorija (-os) ir biudžeto išlaidų eilutė(s) 3.2. Numatomas poveikis išlaidoms 3.2.1. Numatomo poveikio išlaidoms suvestinė 3.2.2. Numatomas poveikis veiklos asignavimams 3.2.3. Numatomas poveikis administracinio pobūdžio asignavimams 3.2.4. Suderinamumas su dabartine daugiamete finansine programa 3.2.5. Trečiųjų šalių finansinis įnašas 3.3. Numatomas poveikis įplaukoms FINANSINĖ TEISĖS AKTO PASIŪLYMO PAŽYMA 1. PASIŪLYMO (INICIATYVOS) STRUKTŪRA 1.1. Pasiūlymo (iniciatyvos) pavadinimas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento pasiūlymas, kuriuo nustatoma vystomojo bendradarbiavimo finansinė priemonė 1.2. Atitinkama (-os) politikos sritis (-ys) VGV / VGB sistemoje[29][30] 19 antraštinė dalis: Išorės santykiai 19 02: Bendradarbiavimas su trečiosiomis šalimis migracijos ir prieglobs