[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |

Briuselis, 27.10.2006

KOM(2006) 658 galutinis

KOMISIJOS ATASKAITA

PAŽANGA ĮGYVENDINANT KIOTO PROTOKOLO TIKSLUS (reikalaujama pagal Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą 280/2004/EB dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos Bendrijoje monitoringo mechanizmo ir Kioto protokolo įgyvendinimo) {SEK(2006)1412}

TURINYS

1. Santrauka 3

2. Tikroji pažanga 1990–2004 m. 5

2.1. ŠESD emisijos tendencijos 5

2.2. Šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos intensyvumas 2004 m. 5

2.3. ŠESD emisijos 2004 m. palyginti su 2003 m. 6

2.4. Emisijos tendencijos svarbiausiuose ekonomikos sektoriuose 7

3. Prognozuojama pažanga 1990–2008/2012 m. 9

3.1. Valstybių narių prognozės 10

3.1.1. 25 ES valstybės narės 10

3.1.2. 15 senųjų ES valstybių narių 12

3.1.3. 10 ES valstybių narių 12

3.1.4. Stojančiosios šalys ir šalys kandidatės 12

3.2. Europos klimato kaitos programos (EKKP) įgyvendinimas 12

3.3. ES išmetimo leidimų prekybos sistemos (ILPS) įgyvendinimas 14

3.4. Planuojamas Kioto protokole numatytų mechanizmų taikymas 14

3.5. Planuojamas anglies absorbentų naudojimas 15

1. SANTRAUKA

Pagal Kioto protokolą Europos bendrija (EB) sutiko iki 2008–2012 m. sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) emisiją 8 % palyginti su bazinių metų lygiu[1]. Pagal naujausius (2004 m.) turimus duomenis bendroji ŠESD emisija 15 ES valstybių narių, be žemės naudojimo, žemės naudojimo paskirties pakeitimo ir miškininkystės (angl. LULUCF), buvo 0,9 % mažesnė, o su LULUCF – 3,0 % mažesnė negu baziniais metais. Palyginti su 2003 m., 15 ES valstybių narių ŠESD emisija 2004 m. padidėjo 0,3 %. Iš prognozių duomenų, kuriuos pateikė valstybės narės iki birželio 6 d., matyti, kad EB pasieks Kioto tikslą, tačiau tik tuo atveju, jeigu:

- laiku bus visiškai įgyvendintos visos papildomos priemonės[2], kurios dabar aptariamos Europos arba nacionaliniu lygmeniu, kad būtų galima daryti poveikį emisijai įsipareigojimo laikotarpio metu;

- Kioto mechanizmai bus taikomi nuosekliai, kaip numatyta;

- šalinimas (anglies absorbentais) iš veiklos, numatytos 3.3 ir 3.4 straipsniuose, padės pasiekti valstybių narių planuojamą lygį.

Planuoto ir realaus emisijos lygių skirtumas rodo, kad valstybės narės turi paspartinti veiklą įgyvendinamos numatytą politiką ir priemones. Vienas ES klimato kaitos politikos kertinių akmenų yra ES šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo leidimų prekybos sistema. Valstybės narės šiuo metu rengiasi pateikti savo antruosius nacionalinius leidimų paskirstymo planus (NLPP) 2008–2012 m. laikotarpiui. Likus mažiau kaip dvejiems metams iki Kioto protokolo 1-ojo įsipareigojimo laikotarpio pradžios itin svarbu, kad valstybės narės naudotųsi savo NLPP, kad užtikrintų emisijos mažinimo įsipareigojimų įgyvendinimą.

1 pav. 25 ES valstybių narių ir 15 ES valstybių narių tikroji ir prognozuota emisija

[pic]

25 ES valstybių narių[3] bendroji ŠESD emisija 2004 m. buvo 7,3 % mažesnė nei bazinių metų lygiai be LULUCF emisijos ir pašalinto kiekio. 25 ES valstybių narių šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisija buvo didesnė antrus metus iš eilės, 2004 m. ji padidėjo 0,4 % palyginti su 2003 m. ir pasiekė didžiausią lygį nuo 1997 m., kai buvo priimtas Kioto protokolas.

Turint omenyje jau suderintą vidaus politiką ir priemones numatoma, kad iki 2010 m. 25 ES valstybių narių ŠESD emisija bus apie 4,6 % mažesnė už bazinių metų lygį. Prognozuojama, kad ji sumažės 8,1 % įgyvendinant dabar aptariamas papildomas vidaus politikos kryptis bei priemones ir 10,8 % naudojant Kioto protokole numatytus mechanizmus ir anglies absorbentus.

Iki 2010 m. dvi iš 15 ES valstybių narių, Švedija ir Jungtinė Karalystė, galės pasiekti 2010 m. tikslus įgyvendindamos tik dabar taikomas vidaus politikos kryptis ir priemones. Be to, prognozuojama, kad 6 valstybės narės pasieks savo tikslus įgyvendinusios dabar aptarinėjamas papildomas vidaus politikos kryptis ir priemones, taikydamos Kioto protokole numatytus mechanizmus ir naudodamos anglies absorbentus. Septynios valstybės narės (Airija, Austrija, Belgija, Danija, Ispanija, Italija ir Portugalija) prognozuoja, kad nepasieks savo tikslų net įgyvendinusios visas numatytas priemones. Joms reikės nustatyti naują emisijos mažinimo politiką ir priemones[4].

Prognozuojama, kad iki 2010 m. visos aštuonios naujosios valstybės narės pasieks Kioto tikslus ar net juos viršys taikydamos esamas savo vidaus politikos kryptis ir priemones. Tačiau daugelyje šalių emisija 2004–2010 m. padidės. Slovėnija prognozuoja pasiekti savo tikslą pagal Kioto protokolą įgyvendindama papildomą politiką ir priemones bei naudodama anglies absorbentus.

2. TIKROJI PAžANGA 1990–2004 M.

2.1. ŠESD emisijos tendencijos

Pagal ES stebėsenos mechanizmą visos 15 ES valstybių narių pateikė 1990–2004 m. laikotarpio ŠESD duomenis apie visas dujas. Trys valstybės narės pateikė informaciją neįtraukdamos kai kurių metų duomenų arba dujų (Airija, Graikija, Liuksemburgas). Dauguma naujųjų valstybių narių pateikė 1990–2004 m. laikotarpio ŠESD duomenis. Daugelyje ataskaitų nėra informacijos apie fluoruotas dujas.

Valstybėse narėse ŠESD emisijos tendencijos labai skirtingos. Didžioji bendros EB ŠESD emisijos dalis tenka dviem daugiausia dujų išmetančiomis valstybėmis – Vokietijai ir Jungtinei Karalystei, jose susidaro maždaug vienas trečdalis visos 25 ES valstybių narių ŠESD emisijos. Šios dvi valstybės narės pasiekė, kad bendrai ŠESD emisija sumažėtų 316 milijonų tonų palyginti su 1990 m.

Kitos dvi pagal dydį dujas išmetančios valstybės yra Italija ir Prancūzija (trečioji ir ketvirtoji vieta, 12 % ir 11 % dujų atitinkamai). Italijos ŠESD emisija 2004 m. buvo apie 12 % didesnė palyginti su 1990 m., ji padidėjo pirmiausia dėl kelių transporto, elektros bei šilumos gamybos ir naftos perdirbimo. Prancūzijos emisija 2004 m. buvo 1 % mažesnė negu 1990 m. Prancūzijai pavyko labai sumažinti N2O emisiją gaminant adipino rūgštį, tačiau CO2 emisija dėl kelių transporto 1990–2004 m. labai padidėjo.

Ispanija ir Lenkija – penktoji ir šeštoji pagal dydį emisijos išleidėja iš visų 25 ES valstybių narių, joms tenka apie 9 % ir 8 % visos 25 ES valstybių narių ŠESD emisijos. Ispanijoje 1990–2004 m. emisija padidėjo 48 % Daugiausia tai lėmė kelių transportas, elektros ir šilumos gamyba bei gamybos pramonė. Lenkija 1990–2004 m. sumažino ŠESD emisiją 16 % (-32 % palyginti su baziniais metais, kurie Lenkijos atveju buvo 1988 m.). Pagrindiniai emisijos Lenkijoje sumažėjimą lėmę veiksniai – kaip ir kitose naujosiose valstybėse narėse – buvo neefektyviai energiją vartojančios sunkiosios pramonės sumažinimas ir bendras ekonomikos pertvarkymas praėjusio šimtmečio devintojo dešimtmečio pabaigoje ir dešimtojo pradžioje. Svarbi išimtis buvo transportas (ypač – kelių), čia emisija padidėjo apie 16 %.

2004 m. 10 valstybių narių ŠESD emisija buvo didesnė už bazinių metų lygį, o kitų 13 valstybių narių emisija buvo mažesnė už tą lygį (Kiprui ir Maltai nėra nustatyti Kioto protokolo tikslai). ŠESD pokytis procentais nuo bazinių metų lygio iki 2004 m. yra nuo -60 % (Lietuvos) iki +48 % (Kipras ir Ispanija). Naujųjų valstybių narių dalis palyginti su bendrąja 2004 m. emisija buvo 15 %.

2.2. Šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos intensyvumas 2004 m.

25 ES valstybėse narėse metinė ŠESD emisija vienam gyventojui 1990–2004 m. laikotarpiu buvo 1 tona, tai 9 % sumažėjimas. 15 ES valstybėse narėse ŠESD emisija vienam gyventojui sumažėjo maždaug 6 %, visų pirma, dėl sumažėjusios emisijos Vokietijoje ir Jungtinėje Karalystėje.

Nors emisija naujosiose ES valstybėse narėse labai sumažėjo ir tas mažėjimas buvo didesnis negu 15 senųjų ES valstybių narių, vis dėlto naujųjų ES valstybių narių emisija palyginti su BVP tebėra daug didesnė už 15 ES valstybių narių vidurkį. Tai rodo, kad naujosiose valstybėse narėse vis dar yra ekonomikos augimo potencialas ir galimybė toliau mažinti ŠESD emisiją. 1990–2004 m. ŠESD emisija palyginti su BVP 15 ES valstybių narių sumažėjo 25 %. Toks nuolatinis mažėjimas rodo, kad ŠESD emisija jau nėra susijusi su ekonomikos augimu.

2 pav. ŠESD emisija, BVP, energijos suvartojimas ir CO 2 emisija 15 ES valstybių narių

[pic]

2.3. ŠESD emisijos 2004 m. palyginti su 2003 m.

ŠESD emisijos didėjimą 2003–2004 m. daugiausia lėmė šie veiksniai: a) didesnė kelių transporto CO2 emisija (+1,5 %), geležies ir plieno gamyba (+5,4 %) ir naftos perdirbimas (+3,3 %); b) didesnė hidrofluorangliavandenilių (HFC) emisija dėl šaldymo ir oro kondicionavimo (+12,1 %). Kelių transporto srityje labai padidėjusią CO2 emisiją naudojant dyzeliną (+5 %) tik iš dalies kompensavo CO2 emisijos sumažėjimas naudojant benziną (-3,2 %).

2003–2004 m. ŠESD emisija labai sumažėjo ir šiose srityse: a) namų ūkių ir paslaugų pramonės CO2 emisija (-1,4 %), elektros ir šilumos gamyboje (-0,3 %); b) CH4 emisija iš sąvartynų (-4,3 %), anglies gavyba ir tvarkymas (-16,5 %).

Absoliučiais skaičiais labiausiai 2003 m. ir 2004 m. emisija padidėjo Ispanijoje ir Italijoje. Ispanijoje emisija padidėjo daugiausia dėl CO2 dujų, susidarančių gaminant elektrą ir šilumą, vartojant energiją kitose gamybos pramonės šakose, kelių transporto ir geležies bei plieno gamybos sektoriuose. Labai padidėjusi emisija elektros ir šilumos gamybos sektoriuje rodo tai, kad elektros energijos daugiau pagaminama šiluminėse elektrinėse, o ne taikant hidroenergijos generavimą. Italijoje CO2 emisija daugiausia padidėjo dėl naftos perdirbimo ir kelių transporto. Kalbant apie teigiamus rezultatus reikia pasakyti, kad 2004 m. emisija sumažėjo Vokietijoje, Danijoje ir Suomijoje. Vokietijoje daugiausia sumažėjo namų ūkių ir paslaugų sektoriaus bei valstybės elektros ir šilumos gamybos CO2 emisija, tačiau padidėjo geležies ir plieno gamybos šakose. Danijos ir Suomijos emisija daugiausia sumažėjo dėl CO2 sumažėjimo elektros ir šilumos gamybos sektoriuje; tai rodo, kad Šiaurės šalių elektros rinkoje naudojama daugiau hidroenergijos.

2.4. Emisijos tendencijos svarbiausiuose ekonomikos sektoriuose

Svarbiausias sektorius, be abejo, yra energetika (įskaitant transportą), nes 2004 m. jam teko 80 % visos 15 ES valstybių narių emisijos, kuri palyginti su 1990 m. padidėjo 3,8 %. Transporto šakai tenka 24 % visos su energetika susijusios emisijos. Kitas pagal dydį sektorius yra žemės ūkis (9 %), toliau – pramonė (8 %). 2004 m. 15 ES valstybių narių emisijos padidėjimą daugiausia lėmė didesnė kelių transporto, geležies ir plieno gamybos bei naftos perdirbimo CO2 emisija ir didesnė hidrofluorangliavandenilių (HFC) emisija dėl šaldymo ir oro kondicionavimo. Kalbant apie teigiamus rezultatus reikia pasakyti, kad sumažėjo metano emisija iš sąvartynų ir anglių gavybos bei tvarkymo srityje.

Emisijos padidėjimą 2004 m. energetikos sektoriuje lėmė kelių transportas, o namų ūkiuose ir paslaugų sektoriuje, elektros ir šilumos gamybos šakoje CO2 emisija sumažėjo. Emisijos padidėjimą energetikos sektoriuje 2004 m. kompensavo sumažėjusi emisija visų kitų kategorijų šaltiniuose: pramonės kategorijoje ji sumažėjo 16 %, žemės ūkyje – 10 %, atliekų kategorijoje – 33 %, o tirpiklių ir kitų produktų naudojimo kategorijoje – 20 % palyginti su 1990 m.

3 pav. 15 ES valstybių narių ŠESD emisijų pokytis pagal sektorius 2004 m. palyginti su baziniais metais; sektoriaus 2010 m. prognozės atsižvelgiant į esamas ir papildomas priemones palyginti su baziniais metais; sektorių dalis 2004 m.

[pic]

Šaltinis: EAA.

Energijos tiekimas ir vartojimas (be transporto)

- 1990–2004 m. CO2 emisija valstybės elektros ir šilumos gamybos sektoriuje padidėjo 6 % dėl 35 % padidėjusios elektros gamybos šiluminėse elektrinėse;

- 1990–2004 m. energijos paklausos didėjimas buvo didesnis už emisijos didėjimą visose 15 ES valstybių narių. Geriausiai atskirti emisijų lygius nuo paklausos pavyko Švedijai, Prancūzijai ir Jungtinei Karalystei. Vokietijoje emisija sumažėjo daugiausia dėl padidėjusio anglimis kūrenamų elektrinių našumo, o Jungtinėje Karalystėje – dėl to, kad energijai gaminti vietoj anglių pradėtos naudoti dujos. Švedijoje šiluminės energijos gamyba ir CO2 emisija atsiskyrė daugiausia dėl to, kad buvo pradėta naudoti biomasė;

- esant dabartinėms tendencijoms tikėtina, kad elektros gamyba iš atsinaujinančių energijos šaltinių iki 2010 m. greičiausia sudarys 19 %. Siekiama, kad atsinaujinanti energija sudarytų 22 % viso elektros suvartojimo 15 ES valstybių narių, o 25 ES valstybėse narėse – 21 % viso elektros suvartojimo;

- 15 ES valstybių narių kombinuotosios šilumos ir elektros energijos dalis, palyginti su visa pagaminta elektros energija, sumažėjo nuo 10 % 2000 m. iki 9 % 2002 m.;

- namų ūkių CO2 emisija nuo 1990 m. iki 2004 m. padidėjo 3 %, o būstų skaičius iki 2000 m. padidėjo 12 %. Taigi akivaizdu, kad šie dalykai tampa mažiau susiję. Įdomu tai, kad Danija, Suomija ir Švedija sumažino kuro vartojimą namų ūkiuose padidinusios centralizuoto šildymo apimtis. Vokietijoje namų ūkių CO2 emisija sumažėjo daugiausia dėl to, kad pagerėjo šiluminė pastatų izoliacija, pereita prie kitų kuro rūšių (visų pirma, Rytų Vokietijos namų ūkiuose), prie saulės energijos gamybos ir centralizuoto šildymo kaip kurą naudojant biomasę.

Transportas

- 1990–2004 m. 15 ES valstybių narių šalies transporto ŠESD emisija padidėjo 26 % dėl kelių transporto emisijos, kuri per tą laikotarpį padidėjo 26 %. Tik Suomijoje, Vokietijoje, Švedijoje ir Jungtinėje Karalystėje transporto sektoriaus emisija padidėjo visai nedaug;

- prognozuojama, kad 15 ES valstybių narių šalies transporto ŠESD emisija iki 2010 m. padidės 35 % (palyginti su 1990 m. lygiu), jeigu bus taikoma tiktai esama vidaus politika ir priemonės[5];

- keleivių vežimas 1990–2004 m. padidėjo 27 %, o krovinių vežimas 1990–2003 m. padidėjo 51 %;

- vidutinė naujų keleivinių automobilių CO2 emisija nuo 1995 m. iki 2004 m. sumažėjo maždaug 12 %, tačiau tuo laikotarpiu automobilių parduota 21 % daugiau. Taigi toks padidėjimas atsvėrė naujų automobilių efektyvumo padidėjimą;

- 15 ES valstybių narių CO2 emisija tarptautinės aviacijos ir jūrų transporto srityje (neįtrauktoje į Kioto protokolą) 1990–2004 m. padidėjo 59 %;

- 10 ES valstybių narių emisija transporto srityje iki 1995 m. sumažėjo 6 % palyginti su baziniais metais, tačiau paskui sparčiai didėjo. Iki 2004 m. ši emisija viršijo bazinių metų lygį 28 %.

Žemės ūkis

- Apskritai 25 ES valstybių narių ŠESD emisija žemės ūkyje 1990–2004 m. sumažėjo 13 %, nors ji padidėjo Ispanijoje, Portugalijoje, Kipre, Maltoje ir Lenkijoje. Pagrindinės priežastys, dėl kurių sumažėjo emisija žemės ūkio srityje, buvo mažėjantis galvijų skaičius ir ne toks intensyvus trąšų bei mėšlo naudojimas;

- prognozuojama, kad įgyvendinant esamą vidaus politiką ir priemones 15 ES valstybių narių šalies žemės ūkio ŠESD emisija iki 2010 m. sumažės 16 % palyginti su 1990 m. lygiu.

Pramonė (nesusijusi su energetika)

- 15 ES valstybių narių pramonės procesų ŠESD (anglies dvideginio, azoto suboksido ir fluoruotų dujų) emisija sumažėjo 16 % palyginti su bazinių metų lygiu. Prognozuojama, kad 2010 m. ji vėl padidės iki 4 % mažesnio lygio negu buvo baziniais metais, jei bus taikoma esama vidaus politika ir priemonės, ir tik truputį viršys 2004 m. lygį, jei bus naudojamos papildomos vidaus priemonės;

- 2004 m. emisija (palyginti su 2003 m.) padidėjo dėl intensyvesnės cemento gamybos Prancūzijoje, Vokietijoje ir Italijoje; dėl didesnio hidrofluorangliavandenilių (HFC) kiekio naudojantis šaldymo ir oro kondicionavimo įranga emisija padidėjo Vokietijoje ir Italijoje;

- 15 ES valstybių narių hidrofluorangliavandenilių emisija dėl šaldymo ir oro kondicionavimo, šiuo metu sudaranti 1 % visų 15 ES valstybių narių ŠESD emisijos, iki 2004 m. padidėjo devynis kartus palyginti su baziniais metais;

- 15 ES valstybių narių azoto suboksido emisija chemijos pramonėje 1990–2004 m. sumažėjo 55 %

Atliekų tvarkymas

- 15 ES valstybių narių CH4 emisija iš sąvartynų 1990–2004 m. sumažėjo 38 %;

- dauguma 15 ES valstybių narių 1990–2004 m. sumažino ŠESD emisiją atliekų tvarkymo srityje; emisija padidėjo tik Airijoje, Ispanijoje, Italijoje ir Portugalijoje. Emisiją atliekų tvarkymo srityje iš dalies pavyko sumažinti dėl to, kad buvo įgyvendinta direktyva dėl atliekų sąvartynų ir panašūs valstybių narių įstatymai;

- prognozuojama, kad 15 ES valstybių narių atliekų sektoriaus ŠESD emisija iki 2010 m. padidės daugiau negu 40 % palyginti su 1990 m. lygiu (jeigu bus taikoma esama vidaus politika ir priemonės).

3. PROGNOZUOJAMA PAžANGA 1990–2008/2012 M.

Šiame įvertinime pateikiama informacija apie 25 ES valstybes nares, tačiau daugiausia – apie 15 ES valstybių narių. Vertinant, ar valstybės narės pasieks savo tikslus, daugiausia remiamasi jau suderintų vidaus politikos ir priemonių analize ES lygmeniu. Atnaujintas prognozes pateikė 18 valstybių narių. Informaciją apie lanksčių mechanizmų taikymą pagal Kioto protokolą pateikė 19 valstybių narių (jokios informacijos nepateikė Vengrija, Lenkija, Latvija ir Lietuva). Šiais metais pirmą kartą, kaip pranešė 14 valstybių narių, buvo įtraukta veikla, susijusi su LULUCF (naudojamais anglies absorbentais) pagal Kioto protokolo 3.3 ir 3.4 straipsnius. Pagerėjo pateikiamos anglies absorbentų naudojimo ataskaitos, iš dalies dėl pareigos 2006 m. teikti ataskaitas pagal JTKKK.

3.1. Valstybių narių prognozės

3.1.1. 25 ES valstybės narės

Prognozuojama, kad iki 2010 m. 25 ES valstybių narių ŠESD emisija bus apie 4,9 % mažesnė negu bazinių metų lygis. Ši prognozė parengta remiantis valstybių narių vertinimais, atsižvelgiant į esamą vidaus politiką ir priemones. Prognozuojama, kad taikant dabar aptariamą papildomą vidaus politiką ir priemones emisija sumažės 8,1 %, o jei bus atsižvelgta į Kioto protokole numatytus mechanizmus ir naudojami anglies absorbentai – 10,8 %. Manoma, kad, jei nebus įgyvendinta papildoma vidaus politika ir priemonės, emisija 2004–2010 m. padidės.

4 pav. Atstumas iki tikslo pagal Kioto protokolą nurodant sąlyginį skirtumą (viršijimą arba trūkumą) tarp ŠESD emisijų prognozių 2010 m. ir tam tikrų 2010 m. tikslų atsižvelgiant į esamą ir papildomą vidaus politiką bei priemones, įskaitant Kioto protokole numatytus mechanizmus ir anglies absorbentus [pic]

3.1.2. 15 senųjų ES valstybių narių

Bendrosios prognozės atsižvelgiant į esamą vidaus politiką ir priemones rodo, kad 15 ES valstybių narių ŠESD emisija 2010 m. bus tik 0,6 % mažesnė už bazinių metų lygį (7,4 % atstumas iki tikslo pagal Kioto protokolą). Papildomos dabar aptariamos priemonės, apie kurias praneša valstybės narės, yra priemonės, skatinančios elektros energijos gamybą naudojantis atsinaujinančiais energijos šaltiniais, kombinuotąją šilumos ir elektros energijos gamybą bei energijos vartojimo efektyvumo didinimą. Šiomis papildomomis vidaus priemonėmis skirtumą galima sumažinti nuo 4,0 % iki 3,4 % Vis dėlto vien tik papildomomis priemonėmis pasiekto emisijos sumažėjimo nepakaks tikslui pagal Kioto protokolą pasiekti. Tikimasi, kad naudojantis Kioto protokole numatytais mechanizmais emisiją galima dar sumažinti 2,6 %. Įvertinta, kad bendri pašalintų dujų kiekiai pagal 3.3 ir 3.4 straipsnius penkiolikoje ES valstybių narių bus apie 32,6 mln. tonų CO2 ekvivalento per metus arba papildomai 0,8 %. Atsižvelgiant į visas priemones prognozuojama, kad 15 ES valstybių narių sumažins emisiją 8,0 % ir pasieks savo tikslus pagal Kioto protokolą.

3.1.3. 10 ES valstybių narių

Prognozuojama, kad bendroji visų naujųjų valstybių narių emisija (be Kipro ir Maltos, nes jų duomenų nėra) padidės po 2004 m., tačiau 2010 m. ji vis tiek bus 12 % mažesnės negu 1990 m. Prognozuojama, kad 2004–2010 m. sumažės tik Čekijos ir Estijos emisija. Vengrijoje ir Lenkijoje numatoma ŠESD emisija 2010 m. bus daug didesnė nei 2004 m. Prognozuojamos emisijos čia minimose naujosiose valstybėse narėse yra 2 % mažesnės nei tos, apie kurias paskelbta pernai.

Visose valstybėse įgyvendinta politika ir priemonės, kuriomis siekiama sumažinti ŠESD emisiją, o šešiose valstybėse sukurta papildoma politika ir priemonės. Slovėnija – vienintelė šalis iš 8 ES valstybių narių, ketinančių taikyti Kioto protokole numatytus mechanizmus kaip valstybė investuotoja, dar neapsisprendusi dėl savo indėlio siekiant Kioto protokolo tikslų. Įgyvendinant esamas ir papildomas priemones ir Slovėnijai vykdant veiklą pagal 3.3 ir 3.4 straipsnius tikimasi, kad 10 ES valstybių narių tikslai 2010 m. bus viršyti iš viso 163 mln. tonų CO2 ekvivalento arba 16 %.

3.1.4. Stojančiosios šalys ir šalys kandidatės

ŠESD emisija, tenkanti vienam gyventojui, nuo 1990 m. iki 2004 m. labai sumažėjo Bulgarijoje ir Rumunijoje, ir tik nedaug – Turkijoje ir Kroatijoje. Beveik 4,2 tonos emisija per metus, tenkanti vienam gyventojui Turkijoje, sudaro mažiau nei pusę 25 ES valstybių narių emisijos vienam gyventojui vidurkio. Visose šalyse sumažėjo ir emisijos lygis palyginti su BVP. Tai rodo, kad ekonomikos augimas ir išteklių naudojimas nėra susiję.

2004 m. Bulgarija, Kroatija ir Rumunija siekė savo tikslų pagal Kioto protokolą. Prognozuojama, kad 2010 m. Bulgarija ir Rumunija, įgyvendinusios vidaus politiką ir priemones, viršys savo tikslus pagal Kioto protokolą. Kroatijai prognozių nebuvo.

3.2. Europos klimato kaitos programos (EKKP) įgyvendinimas

2001 m. birželio mėn. Europos klimato kaitos programoje (EKKP) nustatytos kelių rūšių bendroji ir suderintoji ES lygmens politika ir priemonės (BSPP). Dauguma jų dabar įgyvendinamos pagal I EKKP. Komisija pradėjo II EKKP surengdama suinteresuotųjų šalių konferenciją, kuri vyko 2005 m. spalio mėn. Briuselyje. II EKKP tikslas – apsvarstyti I EKKP, sutelkti dėmesį į energijos vartojimo efektyvumą, energijos tiekimą, aviaciją, žemės ūkį ir miškininkystę, kitas nei CO2 dujas, anglies dvideginio surinkimą ir saugojimą, CO2 ir automobilius, aviaciją ir ES vaidmenį mažinant pažeidžiamumą ir skatinant pritaikymą Europoje.

1 lentelė. I EKKP politikos ir priemonių veiksmingumas

Esama padėtis |

15 ES valstybių narių: apskaičiuotasis galimas sumažinimas (CO2 ekv. mln. t) | Visiškai įgyvendintos (CO2 ekv. mln. t) | Baigiamos kurti (CO2 ekv. mln. t) |

Energijos tiekimas | 236–278 | - | 200–230 |

Energijos poreikis | 194–239 | 86–106 | 85–110 |

Transportas | 152–185 | 75–80 | 72–95 |

Kitos nei CO2 dujos | 59–62 | 41 | 18–21 |

Žemės ūkis ir miškininkystė | 133 | 45 | 0 |

IŠ VISO | 774–897 | 247–272 | 375–456 |

Kelios BSPP jau priimtos arba baigiamos rengti; kaip parodyta 1 lentelėje, jas įgyvendinus ateinančiais metais galima sumažinti CO2 ekv. 272 mln. t. Kai kuriose valstybėse narėse jau įgyvendinta nacionalinė politika ir priemonės.

3.3. ES išmetimo leidimų prekybos sistemos (ILPS) įgyvendinimas

Direktyva dėl prekybos išmetimo leidimais yra EKKP kertinis akmuo, nes ji sukūrė prekybos CO2 leidimais rinką nuo 2005 m. sausio 1 d. Ji padeda užtikrinti, kad emisija būtų sumažinta ten, kur tai ekonomiškai efektyviausia. ES išmetimo leidimų prekybos sistemos ir Kioto protokole numatytų mechanizmų sujungimo tikslas yra sumažinti dalyvaujančių bendrovių sąnaudas ir paskatinti aplinkai palankių technologijų perdavimą šalims, išgyvenančioms pereinamąjį ekonomikos laikotarpį, ir besivystančioms šalims. Pirmaisiais egzistavimo metais ES ILPS veikė kaip „švarios plėtros“ (CDM) ir bendro įgyvendinimo (JI) rinkos katalizatorius, o dabar tokių projektų yra kur kas daugiau nei ankstesniais metais.

Priedo 5 lentelėje pateikiama kelių įrenginių apžvalga; į ją įtraukta patikrinta 2005 m. emisija ir atitinkami paskirstyti leidimai pirmiesiems ES ILPS veikimo metams, kaip nurodyta Bendrijos nepriklausomame sandorių žurnale (BNSŽ) 2006 m. rugsėjo 5 d.

Pirmojo įsipareigojimo laikotarpio 2008–2012 m. NLPP vertinami antrąjį 2006 m. pusmetį. Komisija užtikrins, kad NLPP būtų labai veiksmingi siekiant ES tikslų pagal Kioto protokolą ir padėtų valstybėms narėms siekti savo tikslų sumažinti emisiją.

3.4. Planuojamas Kioto protokole numatytų mechanizmų taikymas

Devyniolika valstybių narių – visos 15 ES valstybių narių ir Čekija, Estija, Slovakija, Slovėnija – pateikė informaciją apie tai, kaip ketina taikyti Kioto protokole numatytus mechanizmus (bendrą įgyvendinimą (JI), „švarios plėtros“ mechanizmą (CDM) ir tarptautinę prekybą išmetimo leidimais), savo 2008–2012 m. įsipareigojimo laikotarpio tikslams pasiekti.

Kalbant apie 15 ES valstybių narių, planuojamas Kioto protokole numatytų mechanizmų taikymas 10 valstybių narių įsipareigojimo laikotarpiu yra 110,6 mln. tonų CO2 ekv. per metus. Šis skaičius atitinka daugiau kaip 30 % viso reikalaujamo emisijos sumažinimo 15 ES valstybių narių ir yra apie 342 mln. tonų CO2 ekvivalento per metus per pirmąjį įsipareigojimo laikotarpį. Kioto protokole numatytiems mechanizmams taikyti išteklius jau paskyrė dešimt valstybių narių: Airija, Austrija, Belgija, Danija, Ispanija, Italija, Nyderlandai, Suomija, Švedija ir Vokietija[6]. Austrija, Italija, Nyderlandai ir Ispanija skyrė didžiausius biudžetus penkerių metų įsipareigojimo laikotarpiui – atitinkamai 288 mln., 1 320 mln., 600 mln. ir 250 mln. eurų. Bendras dešimties valstybių narių skirtas biudžetas yra apie 2 830 mln. eurų.

3.5. Planuojamas anglies absorbentų naudojimas

Be politikos ir priemonių, skirtų ŠESD emisijos šaltiniams, valstybės narės gali naudotis anglies absorbentais. 14 valstybių narių pateikė preliminariuosius skaičiavimus, kaip ketina naudotis anglies absorbentais savo tikslams pasiekti. Tai Airija, Austrija, Belgija, Čekija, Danija, Ispanija, Italija, Jungtinė Karalystė, Liuksemburgas, Nyderlandai, Portugalija, Slovėnija, Suomija ir Švedija.

Numatomas anglies absorbentų naudojimas siekiant 15 ES valstybių narių tikslų pagal Kioto protokolą kol kas palyginti nedidelis, tačiau svarbus tikslui pagal Kioto protokolą pasiekti. 15 ES valstybių narių iki šiol yra numačiusios iki 2008–2012 m. bendrai pašalinti apie 18 mln. tonų CO2 ekv. per metus apželdindamos plotus miškais ir atsodindamos miškus. Šie skaičiavimai gana netikslūs ir dėl to, kad nėra išsamios informacijos apie naudojamų anglies absorbentų rūšis. Šis skaičius sumažėjo maždaug 13 mln. tonų CO2 per metus po pernykščių vertinimų, susijusių su Airijos ir Jungtinės Karalystės padarytais koregavimais. Prognozuojama, kad vykdant miškų tvarkymo veiklą ŠESD emisija bus dar sumažinta maždaug 14,2 mln. tonų CO2 per metus. Be to, Portugalija planuoja pašalinti 0,5 mln. tonų per metus tvarkydama javų pasėlius ir ganyklas. Taigi skaičiuojama, kad visas pašalintas kiekis pagal Kioto protokolo 3.3 ir 3.4 straipsnius įsipareigojimo pagal Kioto protokolą laikotarpiu bus 32,6 mln. tonų CO2 per metus arba iš viso apie 0,8 % palyginti su 15 ES valstybių narių tikslu – 8 %.

Be to, Slovėnija tikisi bendrai pašalinti 0,4 mln. tonų CO2 ekvivalento kiekį per metus.

[1] Tarybos sprendime (2002/358/EB), kuris taikomas tik 15 ES valstybių narių, įvairūs valstybių narių įsipareigojimai išreikšti kaip pokyčiai procentais nuo bazinių metų lygio. 2006 m. tam tikri emisijos lygiai bus išreikšti CO2 ekv. tonomis. Todėl Aplinkos ministrų taryba ir Komisija bendrame pareiškime sutiko atsižvelgti, inter alia, į prielaidas, nurodytas Danijos pareiškime apie 1998 m. birželio 16–17 d. Tarybos išvadas dėl bazinių metų emisijos.

[2] Esama politika ir priemonės – tos, kurioms taikoma viena ar kelios sąlygos: a) galioja nacionaliniai įstatymai; b) sudaryta vienas ar keli savanoriški susitarimai; c) skirti finansiniai ištekliai; d) sutelkti žmogiškieji ištekliai; e) priimtas oficialus vyriausybės sprendimas ir aiškiai įsipareigota pradėti įgyvendinti tokią politiką arba priemonę. Papildoma (numatoma) politika ir priemonės – tai aptariamos galimybės, kurios gali būti tikrai priimtos ir įgyvendintos laiku, kad darytų įtaką emisijai įsipareigojimo laikotarpiu.

[3] Šios ataskaitos analizės tikslams bazinių metų emisija buvo skaičiuojama sudedant 23 valstybių narių bazinių metų emisijas (nes Malta ir Kipras neturi nustatytų tikslų pagal 15 ES valstybių narių naštos pasidalijimo susitarimą arba Kioto protokolą). Šios 23 ES valstybių narių bazinių metų emisijos neturi teisinio statuso pagal Kioto protokolą arba galiojančius ES teisės aktus.

[4] Pagal 2006 m. birželio 6 d. Komisijos turėtą informaciją. Parengusios 2-ąjį nacionalinį leidimų paskirstymo planą pagal ES ILPS valstybės narės pateiks atnaujintas prognozes ir planus, susijusius su politika ir priemonėmis, kurias reikės įgyvendinti tikslams pasiekti.

[5] Nėra transporto 15 ES valstybių narių ŠESD emisijos prognozių Vokietijai, o prognozių dėl žemės ūkio, pramonės procesų ir atliekų tvarkymo emisijos nėra Vokietijai ir Liuksemburgui.

[6] Vokietijos suteiktos lėšos skirtos bandomosioms programoms. Vokietija neketina naudoti Kioto protokole numatytų mechanizmų savo tikslui pasiekti.