KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Penktoji metinė imigracijos ir prieglobsčio ataskaita (2013 m.) /* COM/2014/0288 final */





KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Penktoji metinė imigracijos ir prieglobsčio ataskaita (2013 m.) 1. Įžanga 2013 m. prieglobsčio prašymų skaičius smarkiai išaugo palyginti su pastaraisiais keleriais metais. Palyginti su 2012 m. taip pat gerokai padidėjo nustatytų atvejų, kai asmenys neteisėtai kirto sieną, skaičius. Tai rodo, kad būtina imtis veiksmų ES lygiu siekiant padėti valstybėms narėms atsilaikyti prieš migracijos spaudimą tuo pačiu visapusiškai paisant pagrindinių migrantų teisių. Spalio 3 d. įvykusi nelaimė netoli Italijai priklausančios Lampedūzos salos, kai nuskendo laivas su daugiau kaip 500 migrantų ir žuvo daugiau kaip 360 asmenų, tragiškai paženklino diskusijas dėl migracijos ir prieglobsčio Europos regione. Tai nebuvo vienintelis atvejis. Apskaičiuota, kad 2013 m. per jūrą į Europą atvyko 40 000 asmenų, ir manoma, kad bandydami pasiekti ES krantus iš jų žuvo mažiausiai 600[1]. Buvo sudaryta Viduržemio jūros regiono darbo grupė, kuriai pavesta parengti išsamią strategiją, skirtą užkirsti kelią kitų asmenų žūčiai Viduržemio jūros regione ir nustatyti prioritetinius veiksmus, kuriuos vykdant būtų galima veiksmingiau pasinaudoti Europos politika ir priemonėmis, grindžiamomis prevencijos, apsaugos ir solidarumo principais. Viduržemio jūros regiono darbo grupė apibrėžė įvairias visam Viduržemio jūros regionui skirtas priemones, įvardytas 2013 m. gruodžio 4 d. Komisijos priimtame komunikate[2]. Tai bendradarbiavimas su trečiosiomis šalimis, teisėtų migracijos kanalų stiprinimas, aiškus įsipareigojimas dėl perkėlimo Europos Sąjungoje, tolesni žingsniai sprendžiant prekybos žmonėmis ir neteisėto migrantų įvežimo klausimą bei sienų stebėjimo stiprinimas. Komunikate akcentuojama būtinybė teikti operatyvinę paramą spaudimą patiriančioms valstybėms narėms. Gruodžio mėn. posėdžiavusi Europos Vadovų Taryba pritarė komunikatui ir paragino Komisiją vėliau pateikti ataskaitą apie jo įgyvendinimą. Bet Lampedūzos nelaimė neįvyko politiniame vakuume. Paaštrėjus konfliktui Sirijoje registruotų pabėgėlių iš Sirijos skaičius 2014 m. pradžioje siekė daugiau kaip 2,3 mln.[3], todėl ES ir valstybės narės buvo vis labiau raginamos toliau plėtoti imigracijos, prieglobsčio ir išorės sienų politiką, grindžiamą migrantų apsauga ir valstybių narių tarpusavio solidarumu. Šiuo atveju didelis laimėjimas buvo tai, kad patvirtinta užbaigta bendra Europos prieglobsčio sistema, pagal kurią nustatyti aukšti bendri standartai ir glaudesnis bendradarbiavimas siekiant užtikrinti, kad prieglobsčio prašytojai būtų traktuojami vienodai taikant visoje ES veikiančią atvirą ir teisingą sistemą. 2013 m. taip pat įvyko svarbių postūmių sienų valdymo srityje, ypač susijusių su Šengeno erdvės valdymu, ir buvo priimti nauji pasiūlymai dėl pažangiai valdomų sienų. Europos Sąjungai ne tik reikia reaguoti į krizes, bet ji susiduria ir su kitu iššūkiu – užtikrinti ekonomikos atsigavimą ir augimą. Gerai valdoma migracija gali duoti postūmį ekonomikai, suteikti galimybę pasinaudoti reikiamais įgūdžiais ir padėti spręsti darbo jėgos trūkumo problemą. ES veiksmus taip pat būtina vertinti atsižvelgiant į platesnį ES santykių su atitinkamomis šalimis partnerėmis ir regionais partneriais politinį kontekstą. Europos kaimynystės politika (EKP)[4] ir visuotinis požiūris į migraciją ir judumą[5] sudaro pagrindą, kuriuo stiprinamas visapusiškas dialogas ir bendradarbiavimas su šalimis partnerėmis migracijos ir judumo srityje siekiant, be kita ko, šalinti svarbiausias neteisėtos ir priverstinės migracijos priežastis, užkirsti kelią dramatiškiems incidentams, apsaugoti migrantų gyvybę ir pagrindines teises. Remiantis visuotiniu požiūriu į migraciją ir judumą ir ES vystymosi politika buvo peržiūrėta Pokyčių darbotvarkė (ES migracijos ir vystymosi politikos programa) – priimtas komunikatas „Migracijos vystomojo poveikio didinimas“[6] ir vėlesnės Tarybos išvados[7], kuriose akcentuojamas veiksmingo migracijos valdymo vaidmuo stiprinant teigiamą sąveiką tarp migracijos ir vystymosi ir sustiprinamas ES įsipareigojimas remti besivystančių šalių pastangas stiprinti migracijos valdymą. 2013 m. taip pat pasiekta svarbios pažangos nustatant prioritetus ir užtikrinant ES finansavimą prieglobsčio, migracijos ir integracijos srities veiksmams, tais metais buvo užbaigtos derybos dėl 2014–2020 m. daugiametės finansinės programos. 2014 m. kovo 13 d. Europos Parlamentas priėmė reglamentą, kuriuo įsteigiamas naujas Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondas ir naujas Vidaus saugumo fondas[8]. Šioje ataskaitoje glaustai apžvelgiamas Komisijos atliktas 2013 m. ES lygmens politikos pokyčių imigracijos ir prieglobsčio srityje vertinimas. Jį papildo tarnybų darbinis dokumentas[9], kuriame pateikta daugiau informacijos ir statistinių duomenų apie ES lygmens ir valstybių narių lygmens pokyčius, pastaruosius duomenis surinko Europos migracijos tinklas[10]. 2. Svarbiausi 2013 m. duomenys apie migraciją ES[11] 2013 m. pradžioje ES gyventojų skaičius siekė 503 mln., iš jų 20,4 mln. buvo trečiųjų šalių piliečiai, tai sudaro 4 proc. visų gyventojų. 2012 m. trečiųjų šalių piliečiams buvo išduota 2,1 mln. pirmųjų leidimų gyventi[12]. Iš jų 32 proc. buvo išduoti dėl šeiminių aplinkybių, 23 proc. – dėl su atlygintina veikla susijusių priežasčių, 22 proc. – studijų tikslais ir 23 proc. – dėl kitų priežasčių (įskaitant tarptautinę apsaugą). Šalys, kurių piliečiams išduota daugiausia leidimų: Jungtinės Amerikos Valstijos (200 000 trečiųjų šalių piliečių, sudarančių 9,5 proc. bendro ES leidimų skaičiaus), po jų eina Ukraina, Kinija ir Indija – apie 7,5 proc. bendro ES leidimų skaičiaus (atitinkamai 163 000, 161 000 ir 157 000). Daug leidimų (nuo 2,5 iki 5 proc. bendro ES leidimų skaičiaus) buvo išduoti Maroko (102 000), Rusijos (66 000), Filipinų (62 000), Turkijos (59 000) ir Brazilijos (51 000) piliečiams. 2013 m. bendras prieglobsčio prašymų skaičius siekė 434 160, tai yra beveik 100 000 prašymų daugiau, palyginti su ankstesniais metais. Daugiausia prašymų gauta iš Sirijos (50 470, t. y. 12 proc. visų prašymų), tai pat daug jų gauta iš Rusijos, Afganistano, Serbijos, Pakistano ir Kosovo. Iš visų prieglobsčio prašytojų 112 730 asmenų gavo apsaugą pirmosios instancijos lygmeniu (kaip pabėgėliai – 49 510, papildoma apsauga – 45 540, dėl humanitarinių priežasčių[13] – 17 685), tai sudaro apie 35 proc. visų priimtų sprendimų pirmosios instancijos lygmeniu[14]. Didžioji dalis iš daugiau kaip 2,3 mln. asmenų, pabėgusių iš Sirijos nuo tada, kai 2011 m. prasidėjo konfliktas, rado prieglobstį Libane, Turkijoje, Jordanijoje, Irake ir Egipte[15], o 82 730[16] asmenų paprašė prieglobsčio ES[17]. Nelydimų nepilnamečių, kurie kreipėsi dėl tarptautinės apsaugos, skaičius išliko toks pat kaip ir 2012 m. – gauti 12 425 prašymai. Šie vaikai daugiausia kilę iš Afganistano (3 310), Somalio (1 580), Sirijos (1 010) ir Eritrėjos (715), didžiąją jų dalį priėmė Švedija, Vokietija, Jungtinė Karalystė, Austrija ir Italija. Statistiniai duomenys apie neteisėtus migrantus gali būti neišsamūs arba nevisiškai patikimi dėl paties reiškinio, kurį jais bandoma atspindėti, pobūdžio. Nepaisant to, neteisėta migracija ir toliau sudaro didelę dalį migracijos į ES. Galima naudoti tokius rodiklius, kaip antai atmestų prašymų skaičius, sulaikytų ir grąžintų asmenų skaičius, bet juos vertinti reikėtų labai atsargiai. 2013 m.[18] į ES neleista atvykti apie 317 840 asmenų, palyginti su 2012 m. tai yra 0,6 proc. daugiau, daugiausia prašymų atmesta Ispanijoje (61 proc.). Sumažėjo sulaikytų asmenų skaičius – 2013 m. sulaikyta 386 230 asmenų[19] (palyginti su 433 665 asmenimis 2012 m.). 2013 m. valstybės narės į trečiąsias šalis grąžino apie 166 470 ne ES piliečių[20]. FRONTEX[21] teikiamos ketvirčio ataskaitos taip pat leido politikos formuotojams laiku susipažinti su padėtimi prie ES išorės sienų: 2013 m. (sausio – rugsėjo mėn.) buvo sulaikyta 77 140 asmenų, bandžiusių neteisėtai kirsti ES sienas. Nuo birželio mėn. tokių atvejų itin padaugėjo Italijos pakrantėje, ypač dėl aštrėjančios Sirijos krizės. 3. Pastangos sustiprinti tarptautinę apsaugą 3.1. Svarbiausias laimėjimas – susitarimas dėl bendros Europos prieglobsčio sistemos 2013 m. buvo labai svarbūs kuriant bendrą Europos prieglobsčio sistemą (BEPS). Buvo baigtos derybos dėl Dublino[22] ir EURODAC[23] reglamentų naujos redakcijos ir dėl priėmimo sąlygų[24] ir prieglobsčio procedūrų[25] direktyvų naujos redakcijos, jų tekstai priimti 2013 m. birželio 26 d.[26] Jau galioja direktyvos dėl priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų standartų nauja redakcija[27] ir išplėstos taikymo srities direktyva dėl ilgalaikių gyventojų[28], į kurią irgi įtraukti tarptautinės apsaugos gavėjai. BEPS pagerins apsaugos prašančių žmonių galimybes pasinaudoti prieglobsčio suteikimo tvarka, leis greičiau priimti teisingus ir kokybiškesnius sprendimus dėl prieglobsčio ir užtikrins orias ir tinkamas sąlygas prieglobsčio prašantiems asmenims ir asmenims, kuriems ES suteikiama tarptautinė apsauga. Ateinančiais metais bus akcentuojamas vienodas naujų prieglobsčio suteikimo priemonių įgyvendinimas visoje ES. 3.2. Praktinis bendradarbiavimas ir valstybių narių solidarumas 3.2.1. Europos prieglobsčio paramos biuras (EASO) EASO[29] ir toliau padeda plėtoti praktines bendradarbiavimo iniciatyvas prieglobsčio srityje. 2013 m. 2 111 pareigūnų dalyvavo mokymuose pagal modulius, kurie buvo įtraukti į EASO mokymo programą[30]. EASO veikla: pagalba valstybėms narėms gerinant prieglobsčio suteikimo tvarkos kokybę, ypač daug dėmesio skiriant galimybei gauti apsaugą, asmeniniams pokalbiams, įrodymų vertinimui ir šeimos narių paieškai. Agentūra paskelbė kilmės šalies duomenų ataskaitą apie vakarų Balkanus[31] ir surengė keletą praktinių seminarų apie Siriją, Rusiją ir kitas svarbiausias prieglobsčio prašytojų kilmės šalis. Toliau plėtojamas vadinamasis tinklų kūrimo metodas, kuriami valstybių narių ekspertų, reguliariai palaikančių ryšį su pagrindinėmis kilmės šalimis, tinklai siekiant skleisti informaciją ir prisidėti prie darnesnių sprendimų ES lygmeniu. EASO toliau teikė pagalbą Graikijai ir parengė specialų Italijai ir Bulgarijai skirtą paramos planą, nes šios šalys susidūrė su sunkumais, susijusiais su prieglobsčio prašymų nagrinėjimu. Agentūra taip pat parengė veiksmus perkėlimo Europos Sąjungoje, perkėlimo į ES ir BEPS išorės aspekto srityje. 2013 m. liepos mėn. paskelbta antroji metinė Sąjungos padėties prieglobsčio srityje 2012 m. ataskaita[32], kurioje apžvelgiama, kiek pasistūmėta įgyvendinant BEPS, ir pateikta prieglobsčio prašytojų srautų į ES analizė. 3.2.2. Skubus finansavimas ir prieglobsčio parama valstybėms narėms Po Lampedūzos nelaimės Komisija suteikė specialią paramą Italijos institucijoms, kad padėtų suvaldyti migracijos srautus ir būtų galima geriau stebėti centrinį Viduržemio jūros maršrutą siekiant pagerinti sienų stebėjimą ir išgelbėti žmonių gyvybę. Papildomai skyrus 7,9 mln. EUR buvo sustiprintos FRONTEX operacijos, o Italijai skirtas skubus finansavimas iš Europos pabėgėlių fondo[33], Išorės sienų fondo ir Grąžinimo fondo (iš viso 23 mln. EUR). Be to, 2013 m. dar 8 valstybės narės[34] pasinaudojo skubios pagalbos priemonėmis iš Europos pabėgėlių fondo, iš viso skirta 36,34 mln. EUR[35] siekiant greitai reaguoti į Sirijos krizės pasekmes. 2013 m. iš Europos pabėgėlių fondo, Grąžinimo fondo ir Išorės sienų fondo Graikijai skirta 82,7 mln. EUR[36]. Sprendžiant neatidėliotinos svarbos migracijos spaudimo ir sisteminių trūkumų klausimą šiuo metu ES lygmeniu vadovaujamasi 2013 m. sausio mėn. pristatytu patikslintu Graikijos migracijos ir prieglobsčio reformos planu.[37][38] Graikija išreiškė politinę valią pagerinti savo prieglobsčio sistemą ir migracijos politiką. Buvo pasiektas politinis susitarimas padidinti atvirų apgyvendinimo centrų pajėgumus priimti prieglobsčio prašytojus ir pažeidžiamus asmenis. Įkūrus naujus regioninius prieglobsčio biurus tapo lengviau pasinaudoti prieglobsčio suteikimo tvarka. Šiuo metu Filakyje (Evras) veikia pirmas priėmimo centras, o Šiaurės Egėjo jūros salose (Lesbo, Chijo ir Samo) veikia tikrinimo centrai. Galiausiai buvo uždaryti šeši seni sulaikymo centrai, kuriuose nebuvo migrantams priimti reikalingų humaniškų sąlygų. Komisijos reakcija į šiuos pokyčius buvo aiškiai teigiama, bet ji mano, kad būtina imtis tolesnių veiksmų, ypač tai pasakytina apie pagarbą žmogaus teisėms, nuolatinį paslaugų teikimą ir gyvenimo sąlygas sulaikymo centruose. Komisija, įskaitant darbo grupę Graikijos klausimais, toliau dirbs su Graikijos institucijomis siekdama palengvinti efektyvų veiksmų plano įgyvendinimą. Taip pat būtina nuolatinė parama ir solidarumas iš kitų valstybių narių pusės. Komisija surengė misijas, kad aptartų su Kipru būtinybę gerinti jo prieglobsčio sistemą, ypač kad būtų padidinti atvirų apgyvendinimo centrų pajėgumai ir pagerintos priėmimo sąlygos. Šiomis aplinkybėmis 2012 ir 2013 m. iš Europos pabėgėlių fondo bus skirta 2,7 mln. EUR – daugiausia priėmimo sąlygoms gerinti. 2013 m. Kipras irgi pasinaudojo minėtomis Europos pabėgėlių skubios pagalbos priemonėmis. Smarkiai išaugus Bulgarijos ir Turkijos sieną kertančių migrantų ir tarptautinės apsaugos prašančių asmenų skaičiui Bulgarijos institucijos kreipėsi dėl pagalbos ir į ES. 2013 m. spalio mėn. Komisija, padedama EASO ir FRONTEX, atliko įvertinimą ir nustatė dvi pagrindines problemines sritis – tai priėmimo ir apgyvenimo pajėgumai ir pajėgumas nagrinėti pagausėjusius prašymus. Siekdami pašalinti šiuos trūkumus 2014 m. rugsėjo mėn. EASO ir Bulgarijos institucijos pasirašė operatyvinį planą. Bulgarijai padėjo dvi ekspertų grupės, atsiųstos iš kitų valstybių narių, o iš Europos pabėgėlių fondo jai skirta skubi 5,65 mln. EUR pagalba apgyvendinimo pajėgumams išplėsti ir sustiprinti. Iš Išorės sienų fondo buvo skirta 2,4 mln. EUR siekiant padėti pasienio policijai identifikuoti ir užregistruoti naujai atvykusius asmenis, pagerinti apgyvendinimo pajėgumus, padengti dalį išlaidų už migrantų pervežimą šalies viduje, tolesnį sienų kontrolės vykdymą ir techninės įrangos priežiūrą. 3.2.3. Perkėlimas Europos Sąjungoje 2013 m. rugsėjo 25 d. surengtame pirmajame metiniame forume perkėlimo Europos Sąjungoje klausimais[39] valstybės narės galėjo su Komisija aptarti perkėlimo Europos Sąjungoje poreikius ir jų ketinimus dėl tokio perkėlimo ateityje. Komunikate dėl Viduržemio jūros regiono darbo grupės veiklos taip pat primenama, kad perkėlimas Europos Sąjungoje yra svarbi viena pagrindinių savanoriško solidarumo priemonių. 3.3. Regioninės apsaugos programos ir perkėlimas į ES Pagal patikslintą visuotinį požiūrį į migraciją ir judumą 2012 m. tarptautinė apsauga ir išorės aspektas prieglobsčio srityje buvo įvardyti kaip vienas iš specifinių teminių prioritetų, tai leido šiuos klausimus spręsti sistemingiau ir strategiškiau – buvo plėtojami dialogai politikos klausimais ir operatyvinis bendradarbiavimas. Vienas pavyzdys – sukurta nacionalinė prieglobsčio sistema, o tai yra vienas pagrindinių Maroko prisiimtų įsipareigojimų, susijusių su ES ir Maroko EKP veiksmų planu ir partnerystės judumo srityje susitarimu, kuris pasirašytas 2013 m. birželio mėn. Kai kurių valstybių narių (Bulgarijos, Graikijos, Kipro) prieglobsčio sistemoms didelis iššūkis tebėra migracija dėl Sirijos konflikto, o kitose šalyse didėja prieglobsčio prašymų skaičius. Regioninės apsaugos programos ir perkėlimas į ES yra svarbiausios priemonės, skirtos solidarumui su ne ES šalimis stiprinti ir padėti pabėgėliams ir kitiems asmenims, kuriems reikia apsaugos. Pabėgėlių perkėlimas į ES yra solidarumo tarp ES valstybių narių ir trečiųjų šalių, į kurias atvykęs didelis skaičius pabėgėlių, išraiška. Komisijos tikslas – užtikrinti, kad kasmet į vis daugiau valstybių narių būtų perkelti pabėgėliai ir būtų vadovaujamasi principu, kad perkėlimas į ES vykdomas savanoriškai. Pasiekusios susitarimą dėl ES bendrosios pabėgėlių perkėlimo programos[40] valstybės narės pirmą kartą susitarė ES lygmeniu dėl 2013 m. bendrų perkėlimo prioritetų[41]. Taip tvirtai politiniu lygmeniu išreiškiama vienybė ir solidarumas ir parodoma, kad ES ir valstybėms narėms svarbu perkėlimo srityje Sąjungos lygiu spręsti užsitęsusias situacijas, kurioms reikia skirti ypatingą dėmesį. 2014 m. Komisija Artimuose Rytuose pradės regioninę (vystymosi) ir apsaugos programą. JT vyriausiasis pabėgėlių reikalų komisaras 2013 m. prašė skirti apie 12 000 vietų asmenims iš Sirijos perkelti į ES ir priimti dėl humanitarinių priežasčių, o iki 2014 m. pabaigos – apie 30 000 vietų. Komisija parėmė šį prašymą ir į jį atsiliepė kelios valstybės narės[42], jos pasiūlė daugiau kaip 13 100 vietų. 2013 m. taip pat buvo patikslinta ES migracijos ir vystymosi politikos programa[43], ir bus imtasi veiksmų siekiant visapusiškai įtraukti priverstinės migracijos klausimą į vystymosi ir migracijos reikalų darbotvarkę bei užtikrinti, kad pabėgėlių ir kiti priverstinių migrantų klausimas būtų įtrauktas į ilgalaikio planavimo vystymosi srityje programą, taip siekiant ateityje išvengti situacijų, kai žmonės palieka savo namus, ir veiksmingiau ieškoti ilgalaikių sprendimų. 3.4. Nelydimi nepilnamečiai Nelydimi nepilnamečiai sudaro pažeidžiamų asmenų grupę, kuriai 2013 m. toliau skirta daug dėmesio, vienodai traktuojant tuos, kurie kreipiasi dėl prieglobsčio, ir tuos, kurie nesikreipia. 2013 m. Europos Parlamentas priėmė rezoliuciją dėl nelydimų nepilnamečių padėties Europos Sąjungoje, kurioje Komisija ir valstybės narės raginamos labiau apsaugoti šią pažeidžiamų asmenų grupę. EASO toliau vykdė veiklą amžiaus vertinimo[44], šeimos narių paieškos ir kilmės šalių srityje. 3.5. Kova su prekyba žmonėmis ir neteisėtu migrantų įvežimu 2013 m. balandžio mėn. Komisija paskelbė pirmą statistinę ataskaitą apie prekybą žmonėmis Europos Sąjungoje[45]. 2008–2010 m. buvo nustatyta arba spėjama, kad Europos Sąjungoje prekybos žmonėmis aukomis tapo 23 632 asmenys. 80 proc. aukų buvo moterys ir mergaitės, o 20 proc. vyrai ir berniukai. Dauguma asmenų neteisėtai prekiauta seksualinio išnaudojimo tikslais (62 proc.), taip pat priverstinio darbo tikslais (25 proc.) ir kitais tikslais, įskaitant organų išėmimo, nusikalstamos veiklos ar vaikų pardavimo (14proc.). 2013 m. balandžio mėnesį baigėsi terminas, iki kurio reikėjo perkelti Direktyvą 2011/36/ES[46] dėl prekybos žmonėmis prevencijos, kovos su ja ir aukų apsaugos. 21 valstybė narė pranešė, kad visiškai perkėlė direktyvą į nacionalinę teisę, tad Komisija pradėjo pažeidimo nagrinėjimo procedūrą prieš to dar nepadariusias valstybes nares. Komunikate dėl Viduržemio jūros regiono darbo grupės yra atskiras skyrius dėl kovos su prekyba žmonėmis ir neteisėtu migrantų įvežimu, kuriame nustatyti konkretūs veiksmai, kurių reikia imtis, ir pabrėžiama būtinybė suderinti veiksmingą kovą su neteisėtų migrantų įvežimu su būtinybe nekriminalizuoti humanitarinės pagalbos. 4. Pažanga reaguojant į migracijos spaudimą 4.1. Toliau laikomasi nuoseklaus požiūrio į neteisėtos migracijos mažinimą Laikantis strateginių prioritetų, 2013 m. nustatytų trečią kartą atnaujintame dokumente[47] „ES veiksmai, susiję su migracijos spaudimu. Strateginės atsakomosios priemonės“[48] (jis atnaujinamas kas dvejus metus), buvo pasiekta tam tikrų rezultatų. Pasirašyti nauji readmisijos susitarimai (su Armėnija, Žaliuoju Kyšuliu, Turkija) ir toliau buvo siekiama užtikrinti visapusišką esamų susitarimų įgyvendinimą. 2014 m. sausio 1 d. įsigaliojo readmisijos susitarimas su Armėnija. 2014 m. vasario mėn. buvo baigtos derybos dėl readmisijos su Azerbaidžanu ir pradėtos derybos su Baltarusija. Buvo imtasi veiksmų siekiant užkirsti kelią neteisėtai migracijai per Graikijos ir Turkijos sieną, šiuo atveju daug padėjo FRONTEX agentūra, kuri toliau siekė kovoti su neteisėta migracija ir jai užkirsti kelią, ypatingą dėmesį skirdama Vakarų Balkanams ir Rytų Europai. Buvo imtasi tam tikrų veiksmų siekiant surinkti, analizuoti duomenis apie sukčiavimo atvejus ir jais dalytis, taip pat dalytis žvalgybiniais duomenimis ir geriausia prevencijos praktika valstybėse narėse. 4.2. Grąžinimo politika 2014 m. kovo mėn. buvo priimtas Komunikatas dėl ES grąžinimo politikos[49], kuriame apžvelgiami pastarųjų metų ES grąžinimo politikos pokyčiai, analizuojamas jos poveikis ir pateikiamos idėjos dėl ateities perspektyvų. 2013 m. gerokai pasistūmėta vertinant ir skatinant teisingai ir vienodai taikyti Grąžinimo direktyvą[50], kurioje skatinama plėtoti operatyvinį bendradarbiavimą ir pateiktas grąžinimo priemonių taikymo visose ES šalyse teisinis pagrindas. Daug valstybių narių pradėjo ar baigė iš dalies keisti nacionalinės teisės aktus siekdamos pašalinti nustatytus trūkumus. Ir toliau pirmenybė teikiama savanoriškam išvykimui kaip grąžinimo priemonei, nors kai kuriais atvejais būtinas priverstinis grąžinimas. Valstybės narės vis dažniau vykdo bendras grąžinimo operacijas, kurias koordinuoja ir finansuoja FRONTEX. Be to, FRONTEX surengė mokymus grąžinimo srityje dirbantiems pareigūnams, daugiausia dėmesio skiriant pagrindinėms pabėgėlių teisėms ir orumui priverstinio grąžinimo operacijų metu. Valstybės narės skatinamos, atsižvelgus į komunikate dėl grąžinimo pateiktus Komisijos siūlymus, parengti ambicingas tolesnes priemones. Akcentuojami šie aspektai: grąžinimo vadovo priėmimas (jame būtų pateiktos gairės, geriausios praktikos pavyzdžiai ir rekomendacijos, skirtos su grąžinimu susijusią veiklą vykdančioms institucijoms), geresnis keitimasis informacija tarp nacionalinių įstaigų, stebinčių priverstinį grąžinimą, siekiant skatinti, kad stebėsena būtų vykdoma suderintai, ir Europos migracijos tinklo naudojimas bendradarbiavimui palengvinti, ypač savanoriško išvykimo atvejais. 4.3. Darbdavių sankcijų direktyva 2013 m. buvo toliau atliekamas Darbdavių sankcijų direktyvos[51] įgyvendinimo vertimas. Pirmoje Komisijos parengtoje direktyvos įgyvendinimo ataskaitoje[52] padaryta išvada, kad valstybės narės, kurios privalo jos laikytis[53], draudžia įdarbinti neteisėtus migrantus ir taiko darbdaviams finansines ir baudžiamąsias sankcijas. Keletas valstybių narių sugriežtino sankcijas, pvz., padidino baudų dydį arba sugriežtino baudžiamąsias sankcijas, ir jų sankcijų griežtumo lygis labai skiriasi. Dar ne visos valstybės narės tinkamai įgyvendino neteisėtų migrantų apsaugos priemones, tad dar yra taisytinų aspektų, ypač susijusių su teise pateikti ieškinį prieš darbdavį, veiksmingais ieškinių pateikimo mechanizmais ir sisteminga bei objektyvia informacija apie teises. Patikrinimai yra pagrindinė priemonė, užtikrinanti neteisėto darbo draudimo vykdymą ir leidžianti informuoti neteisėtus migrantus apie jų teises. Iki šiol pateiktos patikrinimų ataskaitos dažnai būdavo neišsamios, sunkiai palyginamos, tad buvo sunku atlikti rimtą ES lygmens patikrinimų ir jų rezultatų analizę. Tačiau iš surinktos informacijos matyti, kad valstybių narių vykdymo užtikrinimo pastangos yra nepakankamos. Valstybės narės įpareigotos iki kiekvienų metų liepos 1 d. pateikti patikrinimų ataskaitą, o Komisija toliau stebės taikomas priemones siekdama užtikrinti, kad visoje ES būtų taikomos veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos sankcijos ir kad būtų įdiegti mechanizmai, skirti neteisėtų migrantų teisų vykdymo užtikrinimui palengvinti. Veiksmingas direktyvos vykdymo užtikrinimas paskatins darbdavius įdarbinti trečiųjų šalių piliečius teisėtais kanalais, tai atneš naudos migrantams, darbdaviams ir valstybėms narėms. 5. Nauji pokyčiai sienų valdymo srityje 5.1. ES išorės sienos 5.1.1. Naujausia informacija apie FRONTEX veiklą Kadangi 2013 m. ES išorės sienoms tebebuvo daromas didelis migracijos spaudimas, FRONTEX toliau rėmė ir koordinavo operatyvinius valstybių narių veiksmus, visų pirma rengė bendras operacijas prie labiausiai paveiktų sausumos sienų ir pagrindiniuose migracijos jūra maršrutuose, nuolat skatindama geriausią sienų valdymo praktiką ir visiškai gerbdama pagrindines teises. Nors pagrindinis FRONTEX koordinuojamų bendrų operacijų jūroje tikslas – užkirsti kelią neteisėtam atvykimui per išorės sienas, taip pat siekta greitai aptikti į nelaimę patekusius migrantus ir padėti juos išgelbėti. 2013 m. balandžio mėn. Komisija pateikė reglamento, kuriuo nustatomos FRONTEX koordinuojamų jūrų operacijų taisyklės, pasiūlymą[54]. Tarybos ir Europos Parlamento derybos baigtos ir reglamentas įsigalios netrukus. 5.1.2. Europos sienų stebėjimo sistema (EUROSUR) Reglamentas, kuriuo sukuriama Europos sienų stebėjimo sistema[55], įsigaliojo 2013 m. gruodžio 2 d.[56] ir EUROSUR pradėjo veikti 19 Šen geno valstybių narių prie pietinių ir rytinių išorės sienų. Likusios 11 Šengeno šalys prie EUROSUR prisijungs 2014 m. gruodžio 1 d.[57]. EUROSUR yra daugiafunkcė sistema, kurios paskirtis – nustatyti tarpvalstybinius nusikaltimus, kaip antai prekybą narkotikais, ir užkirsti jiems kelią, taip pat padėti išgelbėti migrantus prie Šengeno erdvės išorės sienų. Tai priemonė keistis informacija beveik realiuoju laiku ir vykdyti tarpžinybinį bendradarbiavimą sienų stebėjimo srityje. Visos už sienų stebėjimą atsakingos nacionalinės valdžios institucijos turi koordinuoti savo veiklą per nacionalinius koordinavimo centrus tarpusavyje, su kitomis valstybėmis narėmis ir su FRONTEX. Pagal EUROSUR reglamentą valstybės narės ir FRONTEX turi visiškai laikytis pagrindinių teisių, visų pirma negrąžinimo principo ir asmens duomenų apsaugos. Ši nauja priemonė taip pat yra ES atsako į tragediją Lampedūzoje pagrindas, ji leidžia stebėti jūros sieną ir geriau nustatytų į nelaimę patekusius migrantų laivus. Situacija turėtų būti dar labiau suvaldyta, kiek įmanoma geriau išnaudojant kitas esamas sistemas, pavyzdžiui, sukurtas Europos jūrų saugumo agentūros (EMSA)[58]. 5.2. Šengeno erdvės valdymas 5.2.1. Pusmetinės Šengeno erdvės veikimo ataskaitos Ketvirtoji pusmetinė ataskaita buvo priimta 2013 m. lapkričio 28 d.[59], joje pateikta bendra apžvalga (apie išorės sienas, antrinės migracijos srautus, Šengeno vertinimo mechanizmą, EUROSUR ir FRONTEX sienų valdymo operacijų taisykles), informacija apie Šengeno acquis taikymą (įskaitant laikinai atnaujintos kontrolės prie vidaus sienų atvejus ir nagrinėjamas pažeidimų bylas), taip pat susijusius klausimus, kaip antai Šengeno informacinę sistemą, Vizų informacinę sistemą, vizų politiką ir readmisijos susitarimus. 5.2.2. Naujas Šengeno vertinimo mechanizmas / Šengeno erdvės valdymas Po ilgų ir sudėtingų derybų reglamentas, kuriuo sukuriamas tikrinimo, kaip taikoma Šengeno acquis, vertinimo ir stebėsenos mechanizmas[60], priimtas 2013 m. spalio 7 d.[61] Naujuoju mechanizmu bus sudarytos sąlygos stebėti padėtį, suteikti paramą ir pašalinti trūkumus, siekiant išlaikyti tarpusavio pasitikėjimą Šengeno erdvėje. Reglamente Nr. 1051/2013[62] numatytos bendros taisyklės dėl laikino sienų kontrolės atnaujinimo prie vidaus sienų išimtinėms aplinkybėms, kai taikant Šengeno vertinimo mechanizmą buvo nustatyta nuolatinių didelių trūkumų prie išorės sienų. 5.2.3. Techninis Šengeno sienų kodekso pakeitimas 2013 m. liepos 19 d. įsigaliojo ilgai lauktas Reglamentas (ES) Nr. 610/2013, kuriuo iš dalies keičiamas Šengeno sienų kodeksas[63]. Juo padidinimas aiškumas ir susiaurinamos skirtingos Šengeno sienų kodekso aiškinimo galimybės, taip pat sprendžiamos praktinės problemos, kilusios nuo kodekso įsigaliojimo. Be to, jame nustatytas aiškus ir suderintas trečiųjų šalių piliečių trumpalaikio buvimo Šengeno erdvėje laikotarpio apskaičiavimo metodas ir nauja dvišalių susitarimų, kuriais sukuriami bendri sienos perėjimo punktai prie išorės sienų, teisinė sistema. 5.2.4. Pažangiai valdomų sienų sistemos sukūrimas Lengvesnės sąlygos trečiųjų šalių piliečiams kirsti sienas ir atvykti į ES – tai dar vienas būdas padaryti ES patrauklesne kelionės tikslo vieta. 2013 m. vasario mėn. Komisija pristatė pažangiai valdomų sienų dokumentų rinkinį, kurį sudaro pasiūlymai dėl atvykimo ir išvykimo sistemos[64], registruotų keliautojų programos[65] ir tolesnių Šengeno kodekso pakeitimų, kuriais siekiama paspartinti, palengvinti ir sustiprinti į ES keliaujančių užsieniečių patikrinimo kertant sieną programas. Pirmasis šių pasiūlymų svarstymas Taryboje baigtas 2014 m. pradžioje. Europos Parlamentas taip pat pareiškė preliminarią nuomonę. Komisija pasiūlė atlikti tyrimą (pradėtas 2014 m. kovo mėn.), kuriame bus išsamiau išnagrinėti tam tikri pagrindiniai techniniai pasiūlymų aspektai. Bandomoji sistema, kurią ketinama patikėti agentūrai „eu-LISA“, 2015 m. išbandys išsamų techninės struktūros dizainą ir pagrindinius veikimo procesus. 5.3. Vizų politika 2013 m. teisės aktų leidėjai pasiekė susitarimą dėl persvarstyto abipusiškumo mechanizmo ir naujo vizų sustabdymo mechanizmo, įtrauktų į Komisijos pasiūlymą [66], kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001[67], ir taip sudarė sąlygas jam įsigalioti 2014 m. sausio mėn. 2014 m. pradžioje teisės aktų leidėjai taip pat susitarė dėl Komisijos pasiūlymo, kuriuo iš dalies keičiami Tarybos reglamente (EB) Nr. 539/2001 pateikti vizų sąrašai. 2014 m. birželio mėn. turėtų įsigalioti pakeitimas, kuriuo numatyta į šalių, kurioms taikomas bevizis režimas, sąrašą perkelti 16 mažų Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno salų, taip pat Jungtinius Arabų Emyratus, Peru ir Kolumbiją. 2014 m. balandžio mėn. pradžioje teisės aktų leidėjai patvirtino Komisijos pasiūlymą, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 539/2001, siekiant perkelti Moldovos Respubliką į šalių, kurioms taikomas bevizis režimas, sąrašą[68]. Šis pasiūlymas turėtų įsigalioti to paties mėnesio pabaigoje. 2013 m. liepos mėn. įsigaliojo persvarstyti vizų režimo supaprastinimo susitarimai su Ukraina ir Moldovos Respublika. Sudaryti vizų režimo supaprastinimo susitarimai su Armėnija ir Žaliuoju Kyšuliu, o susitarimas su Armėnija įsigaliojo 2014 m. sausio 1 d. Lapkričio mėn. pasirašytas vizų režimo supaprastinimo susitarimas su Azerbaidžanu, o gruodžio mėn. Taryba priėmė derybinius nurodymus dėl Maroko. 2014 m. balandžio 1 d. Komisija priėmė Vizų kodekso įgyvendinimo ataskaitą ir pasiūlymą jį persvarstyti, siekdama užtikrinti, kad ES vizų politika padėtų skatinti ekonomikos augimą ir kultūrinius mainus, sudarant lengvesnes sąlygas keliauti teisėtiems keliautojams, pavyzdžiui, verslininkams, turistams, studentams ir jaunimui, kartu toliau užtikrinant aukštą saugumo lygį ES[69]. 2013 m. toliau diegta Vizų informacinė sistema, į kurią įtraukti aštuoni nauji regionai[70]. 6. Teisėtų migracijos į Europą kelių stiprinimas 6.1. Kuriamos naujos ES teisėtos migracijos taisyklės 2013 m. vyko intensyvios derybos dėl teisėtos migracijos ES teisės aktų. Teisės aktų leidėjai lapkričio mėn. susitarė dėl naujos direktyvos dėl sezoninio darbo ir ją priėmė 2014 m. vasario mėn.[71]. Tai pirmoji direktyva, kuria sprendžiami klausimai, daugiausia susiję su žemos kvalifikacijos migrantais ir apykaitine migracija, t. y. migrantais, trumpam atvykstančiais į ES ir pasibaigus sutarčiai grįžtančiais į trečiąją šalį. Ši direktyva turėtų būti įgyvendinta nacionalinėje teisėje iki 2016 m. rugsėjo 30 d., pagal ją sezoniniams darbuotojams bus taikomos vienodos įdarbinimo ir darbo sąlygos kaip ir priimančiosios valstybės narės piliečiams, ir valstybės narės tikrins, ar šie darbuotojai yra tinkamai apgyvendinami. Dėl didesnės kontrolės sumažės neteisėto darbo ir pažeidžiamų grupių išnaudojimo mastas. Po intensyvių derybų dėl pasiūlymo dėl bendrovių viduje perkeliamų asmenų direktyvos 2014 m. pradžioje pasiektas politinis susitarimas[72]. Tikimasi, kad naujoji direktyva, viena vertus, papildys esamus ES laisvosios prekybos susitarimus ir paskatins ekonomikos augimą ir, kita vertus, padės pritraukti naujų investicijų į ES. Šiame susitarime numatoma veiksminga judumo ES viduje sistema, kuri yra labai svarbi minėtos kategorijos specialistams, ir tinkamos bendrovių viduje perkeliamų asmenų teisės ir darbo sąlygos. Su Taryba ir Europos Parlamentu išsamiai aptartas 2013 m. kovo mėn. Komisijos pateiktas naujas pasiūlymas[73] dėl direktyvos dėl taisyklių, susijusių su trečiųjų šalių piliečių tyrėjų, studentų, mokinių, savanorių ir au pair auklių atvykimo ir gyvenimo sąlygomis bei teisėmis, išdėstymo nauja redakcija. Palyginti su esamomis taisyklėmis, pasiūlyme nustatytos aiškesnės priėmimo sąlygos ir procedūrinės garantijos, didesnis derėjimas su ES judumo programomis ir studentams suteikiama daugiau galimybių ieškoti darbo studijuojant ar baigus studijas. Juo taip pat siekiama suteikti geresnę apsaugą ir spręsti klausimus, susijusius su tam tikromis teisėmis į vienodą požiūrį – tokį patį, kaip ir priimančiosios šalies piliečiams. 6.2. Geresnis esamų ES teisės aktų įgyvendinimas Komisija parengė pirmą ataskaitą[74] dėl ES mėlynosios kortelės direktyvos[75] įgyvendinimo valstybėse narėse. Visos dalyvaujančios valstybės narės yra perkėlusios direktyvos nuostatas į nacionalinę teisę ir gali išduoti ES mėlynąją kortelę prašymą pateikusiems aukštos kvalifikacijos trečiųjų šalių piliečiams. Iš pirmųjų 2013 m. statistinių duomenų[76] matyti, kad 2012 m. išduotos 3 664 mėlynosios kortelės, iš kurių 2 584 Vokietijoje. 146 mėlynosios kortelės atnaujintos ir 1 atšaukta. Kartu su mėlynosios kortelės turėtojais priimti 1 107 šeimos nariai ir atnaujintos 108 šeimos narių leidimo gyventi kortelės. Remiantis šiuo metu turimais duomenimis, vis dar nėra įmanoma padaryti galutinių išvadų dėl sistemos veiksmingumo pritraukiant aukštos kvalifikacijos trečiųjų šalių piliečius į ES. Vis dėlto akivaizdu, kad dėl aukštos kvalifikacijos darbuotojams taikomų skirtingų nacionalinių sistemų ir informacijos bei komunikacijos apie mėlynąją kortelę trūkumo kai kuriose šalyse mėlynųjų kortelių išduota nedaug. Komisija toliau vertina, kaip valstybės narės įgyvendina direktyvą, ir prireikus pradės pažeidimo nagrinėjimo procedūras dėl galimos neatitikties atvejų. Atsižvelgdama į 2011 m. Žaliąją knygą dėl teisės į šeimos susijungimą[77] Komisija priėmė gaires[78]. Todėl šiame komunikate valstybėms narėms pateikiamos gairės, kaip geriau taikyti Direktyvą 2003/86/EB[79]. Juo siekiama išaiškinti per viešas konsultacijas kilusius klausimus, užtikrinant, kad šeimos susijungimo taisyklės ES lygmeniu būtų skaidriai ir aiškiai suprantamos ir nuosekliai taikomos. 2013 m. išplėsta Ilgalaikių gyventojų direktyvos[80] taikymo sritis ir direktyva pradėta taikyti tarptautinės apsaugos gavėjams, tačiau 10 valstybių narių iki 2013 m. pabaigos dar nebuvo iki galo perkėlusios direktyvos į nacionalinę teisę. Remdamasi gautais skundais Komisija taip pat ėmėsi veiksmų prieš įvairias valstybes nares ir jos pakeitė nacionalinės teisės aktus, kad užtikrintų tinkamą įgyvendinimą. Siekta nustatyti prioritetinius klausimus, kuriuos reikia atidžiau stebėti, pavyzdžiui, vienodos sąlygos ilgalaikiams gyventojams ir judumo Sąjungos viduje teisės. Komisija toliau užtikrins, kad būtų užtikrintos migrantų teisės ir būtų visapusiškai laikomasi direktyvos nuostatų ir esmės. Gruodžio mėn. pradėta taikyti nauja direktyva dėl vienos prašymų išduoti vieną leidimą pateikimo procedūros ir vienodų teisių trečiųjų trečiųjų šalių darbuotojams[81]. Iki 2013 m. pabaigos apie visišką perkėlimą į nacionalinę teisę pranešė tik 8 valstybės narės. Prieš kitas valstybes nares pradėtos pažeidimo nagrinėjimo procedūros. Visapusiškai taikoma direktyva padės kovoti su socialiniu dempingu ir trečiųjų šalių darbuotojų išnaudojimu. Ja bus užtikrinta, kad darbuotojai, kuriems taikoma direktyva, įskaitant dirbančius su nacionaliniais leidimais, turėtų teisę į vienodą požiūrį, lyginant su priimančiosios šalies piliečiais, dėl tokių svarbių aspektų kaip darbo sąlygos, galimybės gauti prekių ir naudotis paslaugomis ir galimybės gauti socialinę apsaugą. 6.3. Teisėta migracija kaip augimo priemonė ES jau kurį laiką susiduria su dideliais sunkumais, susijusias su nepakankamu ekonomikos augimu, didėjančiu darbuotojų trūkumu kai kuriose srityje, reikiamų įgūdžių trūkumu ir senėjančios visuomenės poveikiu našumui ir konkurencingumui. 2013 m. buvo įvairių iniciatyvų, kuriomis siekta išsiaiškinti migrantų poveikį ekonomikos augimui, ir pateikta įrodymų, patvirtinančių tinkamai valdomos migracijos[82] ir su prekyba susijusio judumo naudą. Veiksmų plane „Verslumas 2020 m.“[83] nustatyti veiksmai, kuriais siekiama išnaudoti Europos verslumo potencialą, panaikinti kliūtis ir iš pagrindų pakeisti verslumo kultūrą, pripažinta, kad migrantai yra svarbi potencialių verslininkų Europoje dalis. 6.4. Didesni informuotumas siekiant paremti migrantų integraciją Atsižvelgiant į pasaulinę ekonomikos krizę trečiųjų šalių piliečiams toliau buvo labai sudėtinga patekti į darbo rinką, taip pat jiems kilo sunkumų dėl prastesnių išsilavinimo rezultatų ir rizikos patirti skurdą ir socialinę atskirtį. Iš ES imigrantų integracijos rodiklių matyti, kad 2013 m. padėtis suprastėjo, palyginti su ES piliečiais. Pavyzdžiui, 2013 m. 22 proc. trečiųjų šalių piliečių buvo bedarbiai, palyginti su 11 proc. ES lygiu (2012 m. šis rodiklis buvo 21,3 proc., palyginti su 10,6 proc. ES lygiu). Keturioms valstybėms narėms (AT, BE, DK ir SE) pateiktos konkrečiai šaliai skirtos rekomendacijos dėl trečiųjų šalių piliečių integracijos į darbo rinką atsižvelgiant į 2013 m. Europos semestrą[84]. Kalbant apie skurdą ir socialinę atskirtį, iš turimų 2012 m. duomenų[85] matyti, kad 44,3 proc. trečiųjų šalių piliečių grėsė skurdas ir atskirtis, palyginti su 24,8 proc. ES vidurkiu. Esami ES rodikliai, kuriais remiantis formuojama integracijos politika, kartu su jų ribų analize ir patobulinimo pasiūlymais, nagrinėti galutinėje ataskaitoje dėl bandomojo su imigrantų integracijos rodikliais susijusio ES projekto, kurį koordinavo Komisija ir aktyviai įgyvendino valstybės narės, pilietinė visuomenė ir mokslinių tyrimų bendruomenė. Remiantis ataskaita[86] ir rodikliais, taip pat neseniai paskelbtais Europos migrantų integracijos moduliais[87], toliau reguliariai keistasi informacija apie ES integracijos politikos raidą, visų pirma per nacionalinius integracijos informacijos centrus. Toliau skirtas dėmesys vietos ir regionų aspektui. 2013 m. birželio mėn. Komisija, remiama Regionų komiteto, Europos integracijos svetainėje[88] paskelbė interaktyvų integracijos praktikos vietos ir regionų lygmeniu žemėlapį, kuris tapo tarpusavio keitimosi informacija apie sėkmingas iniciatyvas priemone. Vietos ir regionų specialistai pakviesti prisijungti prie Europos integracijos forumo[89], kad aktyviau dalyvautų plėtojant integracijos politiką. Dviejuose metiniuose forumo susitikimuose nagrinėti su jaunų migrantų imigracija ir migrantų demokratiniu dalyvavimu susiję klausimai[90]. 7. Santykiai su trečiosiomis šalimis 7.1. JT aukšto lygio dialogas tarptautinės migracijos ir vystymosi klausimais Migracija tebebuvo svarbus 2013 m. pasaulinės darbotvarkės klausimas. Antrame aukšto lygio dialogo tarptautinės migracijos ir vystymosi klausimais susitikime, kurį 2013 m. spalio 3–4 d. surengė JT Generalinė Asamblėja, atnaujintas ir sustiprintas politinis įsipareigojimas dėl tarptautinės migracijos ir vystymosi. Iš išvadų deklaracijos matyti, kad tarptautinė bendruomenė gali pasiekti politinį susitarimą šiais klausimais, taip pat dėl poreikio įtraukti migraciją į vystymosi darbotvarkę po 2015 m. Be to, joje patvirtinta pastaraisiais metais šioje srityje padaryta pažanga. ES aktyviai dalyvavo derybose dėl išvadų teksto, kuriame įtraukti pagrindiniai ES susirūpinimą keliantys klausimai [91]. 7.2. Bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis stiprinimas 2013 m. ES siekė įgyvendinti VPMJ – visa apimančią ES išorės politikos migracijos ir prieglobsčio srityje sistemą – ir palaikė politinius dialogus ir operatyvinį bendradarbiavimą su trečiosiomis šalimis ir regionais. Padaryta didelė pažanga stiprinant politinius ryšius su trečiosiomis šalimis ir regionais, ypač su Viduržemio jūros regiono šalimis ir Rytų partnerystės šalimis, ir padedant šalims partnerėms vykdyti institucines ir teisėkūros reformas bei stiprinti gebėjimus. Svarbūs pasiekimai šioje srityje – sudaryti partnerystės judumo srityje susitarimai su Azerbaidžanu (2013 m. gruodžio mėn.), Maroku (2013 m. birželio mėn.) ir Tunisu (2014 m. kovo mėn.). 2013 m. gruodžio mėn. pradėtos diskusijos su Jordanija dėl partnerystės judumo srityje. Toliau palaikyti dialogai dėl vizų režimo liberalizavimo su Rusija[92], Ukraina, Moldova, Gruzija ir Kosovu[93]. Komisija paskelbė kiekvieno iš jų pažangos ataskaitas[94]. Vasario mėn. pristatytas Gruzijai skirtas vizų režimo liberalizavimo veiksmų planas ir 2013 m. lapkričio mėn. paskelbta pirma Komisijos pažangos ataskaita[95]. 2013 m. gruodžio 16 d. pradėtas dialogas su Turkija dėl vizų režimo liberalizavimo ir tuo pačiu metu pasirašytas readmisijos susitarimas. Dėl Moldovos Komisija komunikate padarė išvadą, kad ji įvykdė visas jai skirto veiksmų plano sąlygas, ir pasiekus susitarimą dėl Komisijos pasiūlymo iš dalies pakeisti Vizų reglamentą (Reglamentą (EB) Nr. 539/2001) Moldovos Respublikos perkėlimas į šalių, kurioms taikomas bevizis režimas, sąrašą įsigaliojo 2014 m. balandžio 28 d. Šie dialogai ES padeda pamažu siekti galutinio tikslo – kiekvienu atskiru atveju užtikrinti bevizį kelionių režimą, jeigu tenkinamos tinkamai valdomo ir saugaus judumo sąlygos. Šie dialogai padeda geriau valdyti migraciją ir prieglobstį atitinkamose šalyse partnerėse, nes jie apima kriterijus, kuriuos šalys turi atitikti. Indijai ir Nigerijai pateikti pasiūlymai sukurti bendras migracijos ir judumo darbotvarkes, kurios yra lankstesnis dvišalio bendradarbiavimo pagrindas nei partnerystės judumo srityje ir kurios skirtos prioritetinėms šalims, kurios nėra ES kaimynės. Toliau bendradarbiauta palaikant esamus regioninius ir dvišalius dialogus, visų pirma atsižvelgiant į ES ir Afrikos partnerystę migracijos, judumo ir užimtumo srityse, Rabato procesą ir ES ir AKR šalių dialogą migracijos ir vystymosi pietinėse šalyse klausimais, Prahos procesą ir Rytų partnerystės migracijos ir prieglobsčio rytinėse šalyse klausimų komisiją, taip pat ES ir Lotynų Amerikos ir Karibų valstybių bendrijos (CELAC) dialogą migracijos klausimais. Reikėtų konkrečiai paminėti naują Šilko kelio valstybių partnerystę sprendžiant migracijos klausimus, kuri buvo sudaryta pagal Budapešto procesą 2013 m. balandžio mėn. Stambule vykusioje ministrų konferencijoje. Ši partnerystė reiškia, kad pakeista Budapešto proceso geografinė kryptis ir padėtas pagrindas palaikyti tvirtą dialogą ir bendradarbiavimą su Šilko kelio šalimis, kuris anksčiau buvo gana ribotas. Ja taip pat pabrėžiami tokie svarbūs aspektai kaip aiškus įsipareigojimas valdant migraciją gerbti žmogaus teises. 2013 m. spalio mėn. įvyko pirmas aukšto lygio dialogas su Kinija migracijos ir judumo klausimais. Aukšto lygio dialogas buvo pradėtas siekiant dalytis politikos praktika ir geriausia patirtimi ir išnagrinėti judumo supaprastinimo galimybes, kartu stiprinant bendradarbiavimą kovos su neteisėta migracija srityje. Nagrinėta galimybė pradėti derybas dėl readmisijos klausimų ir bevizio režimo diplomatinių pasų turėtojams. Vis daugiau organizuotų nusikalstamų grupių veikia kilmės ir tranzito šalyse, kad sudarytų lengvesnes sąlygas migrantams patekti į ES. Siekiant pažaboti šią veiklą neteisėta migracija buvo įvardyta kaip vienas iš ES kovos su nusikalstamumu prioritetų pagal 2014–2017 m. kovos su organizuotu ir sunkių formų tarptautiniu nusikalstamumu ES politikos ciklą[96]. Tapo akivaizdu, kad reikia geriau suprasti padėtį kaimynystėje esančiose tranzito šalyse. Todėl bus svarbu sukurti neteisėtos migracijos srityje dirbančių ryšių palaikymo pareigūnų Libijoje ir Turkijoje tinklus. 7.3. Prisitaikymas prie klimato kaitos ir migracija 2013 m. balandžio 16 d. paskelbtas Komisijos tarnybų darbinis dokumentas[97] dėl klimato kaitos, aplinkos būklės blogėjimo ir migracijos, kaip ES prisitaikymo prie klimato kaitos strategijos[98] dalis. Šiuo dokumentu siekiama konceptualiai apibrėžti klimato kaitos, aplinkos būklės blogėjimo ir migracijos sąsajas. Jame taip pat apžvelgiamos ES turimos priemonės ir iniciatyvos būsimiems uždaviniams šioje srityje spręsti ir pateikiamos būsimų veiksmų gairės, visų pirma pagal ES migracijos ir vystymosi darbotvarkę. 7.4. 2013 m. ES politikos suderinamumo vystymosi labui ataskaita Migracija tebėra viena iš penkių prioritetinių sričių, kurias Taryba nustatė ES politikos suderinamumo vystymosi labui darbotvarkėje. 2013 m. ES politikos suderinamumo vystymosi labui ataskaitoje[99] apžvelgtos įvairios priemonės, kurių ėmėsi ES ir valstybės narės, siekdamos užtikrinti kuo didesnę naudą vystymuisi, kurią kilmės šalims gali teikti teisėta migracija į Europą, įskaitant tokias sritis kaip emigrantų perlaidos, protų nutekėjimas ir diaspora. Ataskaitoje pažymima, kad galima nuveikti daugiau, siekiant užtikrinti, kad į vystymosi klausimus būtų atsižvelgta įgyvendinant darbo jėgos migracijos ir judumo politiką tiek ES, tiek valstybių narių lygmenimis. 7.5. Visuotinio požiūrio į migraciją ir judumą ataskaita 2014 m. vasario mėn. Komisija paskelbė pirmą kas dvejus metus skelbiamą visuotinio požiūrio į migraciją ir judumą (VPMJ) įgyvendinimo 2012–2013 m. ataskaitą[100]. Ataskaitoje apžvelgiami pagrindiniai laimėjimai, atsižvelgiama į ankstesnę įgyvendinimo patirtį ir apžvelgiamos politikos ir įgyvendinimo būdų galimybės. Ataskaitoje daroma išvada, kad VPMJ tebėra veiksminga sistema įtraukti trečiąsias šalis ir regionus į dialogą politikos klausimais ir operatyvinį bendradarbiavimą. Po ataskaitos 2014 m. balandžio 14 d. buvo priimtos Tarybos išvados. 8. Naujas Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondas (PMIF) 2011 m. lapkričio 15 d. Komisija priėmė kitai 2014–2020 m. daugiametei finansinei programai vidaus reikalų srityje skirtą pasiūlymų rinkinį[101]. Šį dokumentų rinkinį sudarė keturi pasiūlymai dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų, kuriais kartu numatyta sukurti Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondą (PMIF) ir Vidaus saugumo fondą (VSF). 2012 m. pradėtos derybos su Europos Parlamentu ir Taryba buvo sėkmingai baigtos 2013 m. pabaigoje. Rezultatas – pasiektas tinkamas kompromisas, kuriuo atsižvelgiama į visoms šalims rūpimus dalykus; tai parodo, kaip ši politikos sritis yra itin jautri. PMIF yra visapusiškesnė priemonė nei trys ankstesni fondai – Europos pabėgėlių fondas, Europos fondas trečiųjų šalių piliečių integracijai ir Europos grąžinimo fondas. Jo tikslas – remti veiksmingą ir integruotą migracijos srautų ES valdymą, atsižvelgiant į solidarumo ir atsakomybės pasidalijimo principą. Beveik 90 proc. visų jo išteklių (3 137 mln. EUR) bus skirstoma pagal nacionalines programas, apimančias visą 2014–2020 m. laikotarpį. Kad būtų galima geriau suderinti nacionaliniu lygmeniu naudojamus išteklius su ES politikos tikslais ir prioritetais, 2013 m. antrą pusmetį vyko Komisijos ir kiekvienos valstybės narės dialogai politikos klausimais. Valstybės narės šiuo metu rengia savo daugiametes nacionalines programas, kurias jos oficialiai pateiks iš karto po PMIF įsigaliojimo. Kita naujų fondų naujovė – galimybė remti su išorės aspektu susijusius veiksmus, ypatingą dėmesį skiriant readmisijos susitarimams, partnerystėms judumo srityje ir regioninėms apsaugos programoms. Pagal fondą taip pat numatytas pagalbos ekstremaliųjų situacijų atveju mechanizmas, leidžiantis greitai reaguoti į migracijos spaudimą valstybėse narėse ir trečiosiose šalyse. Fondas toliau stiprins ir plėtos bendrą Europos prieglobsčio sistemą užtikrinant, kad ES acquis būtų veiksmingai vienodai taikomas ir būtų didinimas valstybių narių tarpusavio solidarumas. Juo taip pat bus skatinama kurti aktyvias integracijos strategijas, įskaitant veiksmus etape prieš išvykimą, ir taikyti vietinį požiūrį į integraciją, didelį dėmesį skiriant tarptautinės apsaugos gavėjų poreikiams ir pažeidžiamų grupių migrantams. Fondas toliau rems teisingą ir veiksmingą grąžinimo valdymą, pabrėžiant savanorišką (remiamą) grįžimą. Šiuos PMIF finansuojamus veiksmus papildys Vidaus saugumo fondas, ypač jo sienų ir vizų komponentas, pagal kurį bus teikiama parama ES išorės sienų valdymui ir priežiūrai ir ES vizų politikos plėtojimui, taip palengvinant teisėtų keliautojų judumą ir kovojant su neteisėtu ES sienų kirtimu. 9. Tinklų kūrimas ir komunikacija prieglobsčio ir migracijos srityje 9.1. Europos migracijos tinklas (EMT) EMT[102] aktyviau prisidėjo prie įrodymais pagrįstų rekomendacijų politikos kūrėjams ir teikė naujausią, objektyvią, patikimą ir palyginamą informaciją apie migraciją ir prieglobstį. 2013 m. pagrindiniai EMT darbo rezultatai buvo tyrimai dėl tarptautinių studentų imigracijos į ES, tapatybės nustatymo tarptautinės apsaugos srityje, judumo ES viduje ir aukštos kvalifikacijos trečiųjų šalių piliečių pritraukimo[103]. Vilniuje įvyko EMT metinė konferencija augimo, darbo jėgos trūkumo ir migracijos tema[104]. 9.2. Informavimas apie svarbiausius imigracijos ir prieglobsčio klausimus Siekiant užmegzti ryšius su tikslinėmis grupėmis labai svarbu turėti veiksmingą ryšių strategiją migracijos klausimais, kuri padėtų ES ir trečiųjų šalių piliečiams suprasti imigracijos problemas ir naudą. Komisija rengia įvairią medžiagą su migracija susijusiomis temomis. 2013 m. ji taip pat surengė konkursą „Migrantai Europoje“, kuriame daugiau nei 750 mokyklų iš visų 28 valstybių narių pateikė audiovizualinius darbus apie migrantų indėlį į ES visuomenę[105]. Vyko specialios filmų apie prekybą žmonėmis peržiūros[106]. Pradėjo veikti ES imigracijos portalas ispanų, arabų ir portugalų kalbomis. Portale pateikiama vartotojui patogi informaciją apie ES ir valstybių narių imigracijos politiką ir teisės aktus, jis yra skirtas į ES norintiems migruoti trečiųjų šalių piliečiams[107]. 10. Išvados ir tolesni veiksmai Nors tam tikrose migracijos valdymo srityse padaryta didelė pažanga, 2013 m. pokyčiai aiškiai rodo, kaip svarbu, kad ES ir jos valstybės narės tęstų ir stiprintų veiksmus imigracijos, prieglobsčio ir sienų valdymo srityse. ES turi imtis ryžtingų veiksmų, kad išvengtų atvejų, kai Europos krantus bandantys pasiekti migrantai žūsta, ir labiau kovoti su organizuotais nusikaltėliais, kurie pelnosi iš neteisėto migrantų gabenimo ir prekybos žmonėmis. ES privalo užtikrinti, kad Europos sienos būtų saugios ir kad būtų atvykstama tinkamais teisėtais būdais. Reikia labiau kovoti su smurtu ir diskriminacija prieš migrantus ir aktyviai skatinti jų integraciją mūsų visuomenėje, taip pat kovoti su rasizmu ir ksenofobija, kurie kenkia socialinei sanglaudai ir gali atgrasyti migrantus, įskaitant aukštos kvalifikacijos asmenis, nuspręsti atvykti Europą. Komisija toliau rems ir skatins tinkamai valdomą migraciją, ir ji palankiai vertina šios ataskaitos pagrindu Europos Parlamente ir Taryboje kilsiančias diskusijas. [1] Nustatyta, kad nuo 1998 iki 2013 m. ES krantus neteisėtai pasiekė 623 118 migrantų, tai prilygsta vidutiniškai beveik 40 000 asmenų per metus. Šaltinis: Migrants smuggled by sea to the EU: facts, laws and policy options; Migration Policy Center; http://www.migrationpolicycentre.eu/docs/MPC-RR-2013-009.pdf [2] COM(2013) 869 final. [3] http://data.unhcr.org/syrianrefugees/regional.php [4] http://eeas.europa.eu/enp/index_en.htm [5] http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/international-affairs/global-approach-to-migration/index_en.htm [6] COM(2013) 292 [7] Tarybos dokumentas Nr. 12415/13. [8] Numatytas įsigaliojimo laikas – 2014 m. antras ketvirtis. [9] SWD(2014) 165. [10] EMT, http://www.emn.europa.eu [11] Šiame komunikate daugiausia pateikiami naujausi Eurostato statistiniai duomenys. Išsamesni statistiniai duomenys (kai kurie iš EMT), išskaidyti pagal valstybes nares, yra įtraukti į pridedamo Komisijos tarnybų darbinio dokumento statistinių duomenų priedą, SWD(2014)165. [12] 2012 m. Eurostato duomenys. 2013 m. duomenys bus gauti 2013 m. liepos mėn. SWD(2014) 165, statistinių duomenų priedas, į kurį įtraukta dalis EMT pateiktų 2013 m. duomenų. [13] Humanitarinė apsauga suteikiama tiems trečiųjų šalių piliečiams arba asmenims be pilietybės, kuriems leidžiama pasilikti valstybių narių teritorijoje ne dėl tarptautinės apsaugos poreikio, bet valstybės narės nuožiūra dėl užuojautos ar humanitarinių priežasčių. [14] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/cache/ITY_PUBLIC/3-24032014-AP/EN/3-24032014-AP-EN.PDF [15] http://data.unhcr.org/syrianrefugees/regional.php [16] 50 470 (2013 m.), 24 115 (2012 m.) ir 8 145 (2011 m.). [17] Dauguma pateikė prašymus DE ir SE (į abi šalis kreipėsi po trečdalį asmenų), taip pat kreiptasi į BG, UK, NL, AT, DK ir BE. Kitos valstybės narės gavo labai mažai prašymų. [18] Eurostatas, neturima 2013 m. EL duomenų. [19] Eurostatas, neturima 2013 m. EL ir NL duomenų. [20] Eurostatas, neturima 2013 m. EL duomenų. [21] http://www.frontex.europa.eu/publications [22] Reglamentas (ES) Nr. 604/2013 (OL L 180, 2013 6 29, p. 31). [23] Reglamentas (ES) Nr. 603/2013 (OL L 180, 2013 6 29, p. 1). [24] Direktyva 2013/33/ES (OL L 180, 2013 6 29, p. 96). [25] Direktyva 2003/32/ES (OL L 180, 2013 6 29, p. 60). [26] Daugiau informacijos: http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/asylum/index_en.htm. Lankstinukas: http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/e-library/docs/ceas-fact-sheets/ceas_factsheet_en.pdf. Vaizdinė medžiaga: http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/e-library/multimedia/infographics. [27] Direktyva 2011/95/ES (OL L 337, 2011 12 20, p. 9). [28] Direktyva 2003/109/EB (OL L 16, 2004 1 23, p.44) su pakeitimais, padarytais Direktyva 2011/51/ES (OL L 132, 2009 5 19, p. 1). [29] http://easo.europa.eu [30] Nacionaliniu lygmeniu surengtuose mokymuose dalyvavo 1 947 asmenys, o Maltoje surengtuose instruktorių mokymuose – 164 asmenys. Apie 200 asmenų (ne ES pareigūnų) dalyvavo mokymuose pagal UNHCR projektus, Prahos proceso iniciatyvą ir kt. projektus. [31] http://easo.europa.eu/wp-content/uploads/WB-report-final-version.pdf [32] Europos prieglobsčio paramos biuras, 2013 m. http://easo.europa.eu/wp-content/uploads/EASO-Annual-Report-Final.pdf [33] Iš viso 12 mln. EUR, iš jų 10 mln. EUR dėl Lampedūzos nelaimės. [34] DE, FR, HU, MT, NL, CY, EL, BG. [35] Įskaitant 12 mln. EUR Italijai. [36] 2011–2013 m. Graikijai iš Grąžinimo fondo skirta 97,88 mln. EUR, iš Išorės sienų fondo – beveik 130 mln. EUR, o iš Europos pabėgėlių fondo – 23,97 mln. EUR. Nors 2013 m. finansavimas iš Europos pabėgėlių fondo siekė 3,2 mln. EUR, iš Išorės sienų fondo ir Grąžinimo fondo 2013 m. Graikijai skirta atitinkamai 35,5 mln. EUR ir 44 mln. EUR. [37] Patikslinto Graikijos prieglobsčio ir migracijos valdymo veiksmų plano santrauka (2012 m. gruodžio mėn.). http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/libe/dv/p4_exec_summary_/p4_exec_summary_en.pdf. [38] Jame numatyta sukurti tikrinimo procedūrą prie sienos remiantis ES teisės aktais, reformuoti prieglobsčio suteikimo tvarką įsteigiant naują prieglobsčio tarnybą ir nepriklausomą administracinę apeliacinę instituciją, rasti sprendimą, kaip susidoroti su pereinamuoju laikotarpiu susikaupusiomis neišnagrinėtomis bylomis, didinti prieglobsčio prašytojų priėmimo pajėgumus ir sukurti veiksmingą grąžinimo sistemą. Komisija ėmėsi iniciatyvos, pagal kurią patikslinto Graikijos veiksmų plano įgyvendinimui suteikiamas prioritetas, akcentuojant, be kita ko, veiksmus, kuriais siekiama spręsti tas problemas, kurių pagrindu Europos žmogaus teisių teismas priėmė smerkiančius spendimus M.S.S. byloje, ir problemas, kurios buvo iškeltos tebevykstančioje pažeidimo nagrinėjimo procedūroje. Komisija, EASO ir kiti suinteresuotieji subjektai toliau teikė paramą Graikijai, kad būtų gerinama jos prieglobsčio sistema, įskaitant tikslinį finansavimą ir EASO prieglobsčio paramos grupių nusiuntimą. [39] Komisija, pripažinusi, kad dauguma valstybių narių nepalaikė Komisijos siūlymo, pateikto Komunikate dėl didesnio ES valstybių narių solidarumo prieglobsčio srityje (COM(2011) 835), dėl savanoriškos nuolatinės perkėlimo schemos, surengė forumą perkėlimo klausimais, skirtą perkėlimo poreikiams, pajėgumams ir politinio pobūdžio problemoms aptarti. [40] 2012 m. kovo 29 d. Sprendimas 281/2012/ES. http://www.resettlement.eu [41] Pagal šią sistemą dalyvaujančios valstybės narės įsipareigojo 2013 m. perkelti 3 962 pabėgėlius. Šis skaičius padidėjo, palyginti su 2012 m., kai buvo įsipareigota perkelti 3 083 asmenis. [42] AT, BE, FI, FR, DE, HU, IE, LU, NL, ES, SE. [43] Komunikatas „Migracijos vystomojo poveikio didinimas“, COM(2013)292, 2013 5 21. [44] http://easo.europa.eu/wp-content/uploads/EASO-Age-assessment-practice-in-Europe.pdf [45] http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-is-new/news/news/2013/docs/20130415_thb_stats_report_en.pdf [46] OL L101, 2011 5 15, p. 1. Danija direktyvos netaiko. [47] Dok. 16344/13, 2013 m. lapkričio 21 d. patvirtino SCIFA/Mišrus komitetas. [48] Dokumentas „ES veiksmai, susiję su migracijos spaudimu. Strateginės atsakomosios priemonės“ aprėpia septynias strategines prioritetines sritis: I) bendradarbiavimo su trečiosiomis tranzito ir kilmės šalimis migracijos valdymo srityje stiprinimas; II) sustiprintas sienų valdymas prie išorės sienų; III) neteisėtos imigracijos iš Turkijos prevencija; IV) veiksmingesnis piktnaudžiavimo neteisėtais migracijos kanalais problemos sprendimas; V) laisvo judėjimo apsauga vykdant trečiųjų šalių piliečių piktnaudžiavimo prevenciją; VI) migracijos valdymo stiprinimas, įskaitant bendradarbiavimą grąžinimo klausimais; VII) neteisėtos imigracijos iš pietinių Viduržemio jūros regiono šalių ir per jas prevencija. [49] COM(2014)199, 2014 3 28. [50] Direktyva 2008/115/EB (OL L 348, 2008 12 24, p. 98). [51] Direktyva 2009/52/EB (OL L 168, 2009 6 30, p. 24). [52] COM(2014) 286, 2014 5 22. [53] Netaikoma DK, IE, UK. HR dar nebuvo įvertinta. [54] COM(2013) 197, 2013 4 12. Skirtas pakeisti Tarybos sprendimui 2010/252/ES, kurį ES Teisingumo Teismas panaikino 2012 m. rugsėjo mėn.. [55] Reglamentas (ES) Nr. 1052/2013, OL L 295, 2013 11 6, p. 11. [56] Po oficialaus priėmimo 2013 m. spalio mėn. [57] EUROSUR vaizdinė medžiaga http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/e-library/docs/infographics/eurosur/eurosur_en.pdf [58] http://www.emsa.europa.eu/ [59] COM(2013) 832 final, 2013 11 28. [60] 2013 m. spalio 7 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1053/2013, kuriuo sukuriamas tikrinimo, kaip taikoma Šengeno acquis, vertinimo ir stebėsenos mechanizmas, ir panaikinamas 1998 m. rugsėjo 16 d. Vykdomojo komiteto sprendimas, įsteigiantis Šengeno įvertinimo ir įgyvendinimo nuolatinį komitetą (OL L 295, 2013 11 6, p. 27). [61] Taikoma nuo 2014 lapkričio 27 d. Šiuo metu Komisija rengia sklandų naujo vertinimo mechanizmo įgyvendinimą. [62] Reglamentas (ES) Nr. 1051/2013, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 562/2006, (OL L 295, 2013 11 6, p. 1). [63] OL L 182, 2013 6 29, p. 1. [64] COM(2013) 95, 2013 2 28. [65] COM(2013) 97, 2013 2 28. [66] COM(2011) 290, 2011 5 24. [67] 2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus. OL L 81, 2001 3 21, p. 1. [68] COM(2013) 853, 2013 11 27. [69] COM(2014) 165 ir COM(2014)164, 2014 4 1. [70] Vakarų Afrika, Centrinė Afrika, Rytų Afrika, Pietų Afrika, Pietų Amerika, Vidurinė Azija, Pietryčių Azija ir Okupuotoji Palestinos Teritorija. [71] 2014 m. vasario 26 d. Direktyva 2014/36/ES (OL L 94, 2014 3 28, p. 375–390). [72] COM (2010) 378. Žr. EP Teisėkūros observatoriją: tarpinstitucinė nuoroda 2010/0209 (COD) [73] COM(2013) 151, 2013 3 25. Esami teisės aktai: direktyvos 2005/71/EB (dėl tyrėjų) ir 2004/114/EB (dėl studentų). [74] COM(2014) 287, 2014 5 22. [75] Direktyva 2009/50/EB (OL L 155, 2009 6 18, p. 17). DK, IE, UK netaiko. [76] 2012 m. duomenys, susiję su 22 valstybėmis narėmis. [77] COM(2011) 735 galutinis. [78] COM(2014) 210, 2014 4 3. [79] OL L 213, 2003 10 3, p. 12. [80] Direktyva 2003/109/EB su pakeitimais, padarytais Direktyva 2011/51/ES (OL L 16, 2004 1 23, p. 44, OL L 132, 2011 5 19). [81] Direktyva 2011/98/EB, OL L 343, 2011 12 23, p. 1. Netaikoma DK, IE, UK. [82] Pavyzdžiui, Europos politikos centro praktinis seminaras „Gebėjimų paklausos ir pasiūlos neatitiktis ir trūkumas Europoje. Didesnio darbo jėgos judumo poreikis“ (angl. Skills mismatch and shortages in Europe: A need for increased labour mobility?) (2013 m. vasario 28 d.); Europos politikos studijų centro leidinys Social Benefits and Migration – A contested relationship and policy challenge in the EUhttp://www.ceps.eu/book/social-benefits-and-migration-contested-relationship-and-policy-challenge-eu; du bendri EBPO ir EB projektai: projektas „Ekonominės migracijos ir darbo rinkos poreikių suderinimas“ (angl. Matching Economic Migration with Labour Market Needs), kuris turėtų būti baigtas iki 2014 m. birželio mėn., ir 2013 m. pradėtas dvejų metų trukmės projektas „Darbo jėgos politikos Europoje peržiūra“ (angl. Review of Labour Migration Policy in Europe). [83] COM(2013) 795 final, 2013 1 9. [84] Konkrečiai šaliai skirtos 2013 m. rekomendacijos http://ec.europa.eu/europe2020/making-it-happen/country-specific-recommendations/index_en.htm. [85] Eurostatas, ES-SPGS tyrimas. [86] Galutinė ataskaita paskelbiama rugpjūčio mėn. Europos integracijos svetainėje http://ec.europa.eu/ewsi/en/resources/detail.cfm?ID_ITEMS=37216. [87] http://ec.europa.eu/ewsi/en/resources/detail.cfm?ID_ITEMS=40802 [88] http://ec.europa.eu/ewsi/en/lra.cfm [89] Forumas – tai konsultavimosi su pilietine visuomene apie integracijos politiką ES platforma. [90] Abiejų susitikimų ataskaitos pateiktos Europos integracijos svetainėje http://ec.europa.eu/ewsi/en/policy/legal.cfm. [91] ES pozicija prieš aukšto lygio dialogo susitikimą pateikta Tarybos ir Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų išvadose dėl 2013 m. JT aukšto lygio dialogo migracijos ir vystymosi klausimais ir dėl vystymosi bei migracijos ryšių plėtojimo (Tarybos dokumentas 12415/13) ir ja patvirtinamos pagrindinės idėjos, pristatytos Komisijos komunikate „Migracijos vystomojo poveikio didinimas. ES indėlis į JT aukšto lygio dialogą ir tolesnis vystymosi bei migracijos ryšių plėtojimas“ (COM(2013) 292). [92] Dėl Krymo krizės ir po 2014 m. kovo 6 d. Europos Vadovų Tarybos pareiškimo veikla pagal dialogą su Rusija vizų klausimais sustabdyta. [93] Šis pavadinimas nekeičia pozicijų dėl statuso ir atitinka JT ST rezoliuciją 1244/99 bei Tarptautinio Teisingumo Teismo nuomonę dėl Kosovo nepriklausomybės deklaracijos. [94] COM(2013) 923, 2013 12 18; COM(2013) 809, 2013 11 15; COM(2013) 807, 2013 11 15; COM(2013) 66, 2013 2 8. [95] COM(2013) 808, 2013 11 15. [96] Tarybos išvados, TVR taryba 2013 m. birželio 6–7 d. http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/jha/137401.pdf [97] SWD(2013) 138, 2013 4 16. [98] http://ec.europa.eu/clima/policies/adaptation/what/index_en.htm [99] SWD(2013) 456, 2013 10 31. [100] COM(2014) 96, 2014 2 21. [101] COM(2011) 751 galutinis, 2011 11 15. [102] Sukurtas Tarybos sprendimu 2008/381/EB. [103] EMT rezultatai pateikti internete www.ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/networks/european_migration_network. [104] http://emn2013.lt/ [105] http://europa.eu/rapid/press-release_IP-13-945_lt.htm [106] Vladimiro Paskljevićiaus filmas „Sestre“, rodytas per 2013 m. ES atvirų durų dieną; Roberto Bilheimerio filmas „Not my Life“, rodytas per ES kovos su prekyba žmonėmis dieną. [107] http://ec.europa.eu/immigration