Šiame komunikate nurodyta, kaip būtų galima gerinti kelių ekonominiu požiūriu svarbių profesinių paslaugų grupių reglamentavimo aplinką. Rekomendacijos dėl reformų kiekvienai valstybei narei yra suformuluotos atsižvelgiant į konkrečią jos reglamentavimo aplinką. Turint omenyje įvairius požiūrius į reglamentavimą, ne visų valstybių narių poreikis tą reglamentavimą peržiūrėti ir keisti yra vienodas. Todėl įvairioms šalims teikiamos skirtingos rekomendacijos, o kai kurioms valstybėms narėms dėl vienos ar kelių profesinių paslaugų rekomendacijų visai neteikiama. Be to, kai kurie nustatyti reformų poreikiai gali turėti sunkesnių, net teisinių pasekmių tais atvejais, kai gali būti nustatytas ES teisės pažeidimas.

Be to, dėl savo pobūdžio paslaugų teikimo sektorius yra glaudžiai susijęs su kitais ekonomikos sektoriais, pavyzdžiui, apdirbamosios pramonės sektoriumi. Atsižvelgiant į ES paslaugų rinkos svarbą visai ES ekonomikai, gerai veikianti paslaugų rinka yra viena esminių sąlygų, padedančių Komisijai įgyvendinti savo siekį skatinti darbo vietų kūrimą, ekonomikos augimą ir investicijas.

Iš reglamentavimo ekonominio poveikio analizės matyti, kad tam tikra profesija užsiimti galėtų 3–9 proc. daugiau žmonių, jeigu reikalavimai būtų ne tokie griežti. Tyrime pateiktais vertinimais, dėl reglamentavimo atlyginimai yra maždaug 4 proc. didesni, bet įvairiuose sektoriuose esama gana didelių skirtumų (kai kuriose srityse iki 19,2 proc.). Tai gali reikšti, kad už paslaugas vartotojai moka daugiau. Be to, yra gana didelių atlyginimų skirtumų tarp profesinių grupių, todėl galima teigti, kad dėl reglamentavimo priskiriant veiklos rūšis gali būti gerokai iškraipomi santykiniai atlyginimai. Tai taip pat gali reikšti, kad profesijų reglamentavimu prisidedama prie darbo užmokesčio skirtumų Europos darbo rinkoje, o tai ypač naudinga gaunantiems didesnes pajamas.

Tikslų ekonominį profesinių paslaugų reglamentavimo poveikį įvertinti sunku ir visai neseniai net nebuvo duomenų apie profesijų reglamentavimo paplitimą ir poveikį ES darbo rinkai. Dėl tokios duomenų stokos Komisija užsakė atlikti pirmąją reprezentatyvią ES masto apklausą, kad būtų surinkti duomenys reglamentuojamų profesijų paplitimui įvertinti. Apklausa buvo atlikta per 2015 m. pirmąjį ketvirtį ir apėmė daugiau kaip 26 600 Europos piliečių; buvo padaryta išvada, kad reglamentavimas daro tiesioginį poveikį 22 proc. Europos darbo jėgos, arba daugiau nei 47 mln. piliečių. Jo paplitimas Sąjungoje įvairus: nuo 14 proc. darbo jėgos Danijoje iki 33 proc. Vokietijoje (žr. 1 grafiką).

Profesinių paslaugų reglamentavimo tikslas – užtikrinti įvairių bendrojo intereso tikslų apsaugą. Sukurta daug įvairių metodų ir modelių, grindžiamų rinkos ypatumais, nacionalinėmis ir politinėmis preferencijomis. Be to, reglamentavimas neretai būna išsamus ir apima daug reglamentavimo aspektų, nustatoma daug apribojimų, pradedant didesnio ar mažesnio masto apribojimais norint verstis tam tikra veikla (priskirtos veiklos rūšys) ir saugomais profesiniais vardais ir baigiant apribojimais, susijusiais su profesines paslaugas teikiančių įmonių teisine forma, nuosavybės teisėmis ir valdymu. Net kai tokiais teisės aktais visiškai pasiekiamas politikos tikslas, jie neabejotinai daro didelį ekonominį poveikį.

Dar 2013 m., iš dalies keičiant Profesinių kvalifikacijų direktyvą, buvo nustatytas skaidrumo ir abipusis vertinimas, kurio metu valstybės narės pranešė, kurias profesijas jos reglamentuoja, ir išanalizavo tam tikras kliūtis, ribojančias galimybes užsiimti tam tikra profesine veikla. To vertinimo tikslas buvo peržiūrėti visas valstybėse narėse reglamentuojamas profesijas siekiant sukurti proporcingą ir tikruosius visuotinių interesų apsaugos tikslus atitinkančią reglamentavimo aplinką. Tad, siekiant susidaryti geresnį vaizdą ir geriau suvokti profesinių paslaugų reglamentavimo sprendimus visose valstybėse narėse, buvo aptartos kelios profesijos kaip skirtingo valstybių narių taikomo reglamentavimo pavyzdžiai.

Apribojimų negalima analizuoti atskirai, neatsižvelgiant į kitus mechanizmus, kuriais tam tikras apribojimas papildomas ar pakeičiamas. Įvertinti, koks yra reglamentavimo sistemos ribojamasis poveikis specialistams, galima tik taikant holistinį požiūrį. Tačiau šiame etape pagal šį rodiklį neįmanoma nustatyti su reglamentavimu nesusijusių kliūčių arba to, kokį vaidmenį atlieka tam tikri bendrieji įstatymai ar mechanizmai, kuriais siekiama apsaugoti vartotojus ir viešojo intereso tikslus. Todėl rodiklis taikomas kartu su kokybiniu vertinimu ir analize, iš kurių gaunama papildomos informacijos apie valstybės narės realijas.

Ribojamojo poveikio rodiklis iš dalies grindžiamas Komisijos atliktu kliūčių verslo paslaugoms vertinimu, pirmą kartą paskelbtu 2015 m. , bet papildomai apima, pavyzdžiui, išsilavinimo reikalavimus, kurie anksčiau nebuvo įtraukti, kad būtų galima išsamiai palyginti ir suprasti nustatytus skirtingus reglamentavimo reikalavimus, kurie apima viską nuo švietimo ir mokymo iki veiklos apribojimų ir profesijų nesuderinamumo. Jis apima tas pačias profesijų grupes, kaip EBPO produktų rinkos reglamentas (PRR), papildomai įtraukiant patentinius patikėtinius, nekilnojamojo turto agentus ir turistinių kelionių vadovus. Be EBPO PRR rodiklio, taikant šį rodiklį atsižvelgiama į įvairias valstybėse narėse esančias ir besiskiriančias profesijas kiekvienoje iš įtrauktų sričių ir į kiekvieno apribojimo poveikio svertinį koeficientą bei į naujausią informaciją, surinktą atliekant abipusį vertinimą ir aktyviai naudojantis ES reglamentuojamų profesijų duomenų baze. Taigi naujasis rodiklis atspindi naujausius reglamentavimo pokyčius valstybėse narėse, kaip antai 2015 m. priimtą Prancūzijos augimo, veiklos ir lygių ekonominių galimybių įstatymą. Tad rezultatai neišvengiamai gali skirtis nuo ankstesnių vertinimų, kurie buvo pagrįsti EBPO PRR rodikliu.

Galiausiai analizė patvirtino, kad mažesnės kliūtys lemtų geresnius veiklos rezultatus sektoriuose, kuriems būdingas didesnis paskirstymo veiksmingumas. Išnagrinėjus konkrečius reformų pavyzdžius nacionaliniu lygmeniu tampa aišku, kokį poveikį sąlygų, kuriomis užsiimama ir verčiamasi reglamentuojamomis profesijomis, reformos gali turėti sektoriui. Graikijoje įgyvendinus reformas ir 2011 m. liberalizavus tam tikras profesijas vartotojams sumažėjo teisininkų, apskaitininkų ir mokesčių konsultantų teikiamų paslaugų kainos. 2014 m. turistinių kelionių vadovų ir prisiekusiųjų vertintojų skaičius padidėjo daugiau nei du kartus, palyginti su metiniu vidurkiu iki liberalizavimo. Lenkijoje 2005–2014 m. atlikus teisinių paslaugų reglamentavimo reformą aktyvių teisininkų ir patarėjų teisės klausimais skaičius padidėjo daugiau nei dvigubai, o teisinių paslaugų kainų didėjimas yra mažesnis nei vidutinis. Be to, reformavus nekilnojamojo turto agentų ir nekilnojamojo turto vadybininkų profesijas šiame sektoriuje steigiama daugiau įmonių.

Be to, iš kelių Komisijos neseniai užsakytų tyrimų matyti, kad padidinus reglamentavimo proporcingumą ir geriau pritaikius jį prie rinkos realijų, pavyzdžiui, sušvelninus griežčiausius ir labiausiai nepagrįstus reikalavimus, pagerėjo rinkos dinamika, atsivėrė daugiau rinkos galimybių, sukurta daugiau naujų įmonių ir siūloma daugiau naujų paslaugų, kurias teikia nauji rinkos dalyviai. Tai taip pat naudinga vartotojams, nes dėl mažesnės pelno normos mažėja kainos.

Priskirtos veiklos rūšys neretai reiškia, kad tokia veikla dalijamasi su kitomis susijusiomis profesijomis, visų pirma statybos inžinieriaus. Jungtinėje Karalystėje ir Nyderlanduose numatoma tik architektų profesinio vardo apsauga be priskirtų veiklos rūšių, o Austrija, Kroatija, Airija, Italija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Ispanija, be profesinio vardo apsaugos, priskiria veiklos rūšis, apimančias pačią įvairiausią veiklą, tokią kaip:

Architektų rengimas yra labai suderintas, kad kvalifikacijas būtų galima automatiškai pripažinti pagal Profesinių kvalifikacijų direktyvą. Suderinti būtinieji reikalavimai pagal Direktyvą yra penkerių metų studijos arba ketverių metų studijos ir dvejų metų praktinis mokymas. Faktiškai, be būtinų penkerių metų trukmės universitetinių studijų, dauguma valstybių narių reikalauja būti išėjus papildomą praktinį mokymą ar būti įgijus papildomos patirties, kad būtų galima užsiimti šia profesija (pvz., Austrija – penkerių metų studijas ir trejų metų praktinį mokymą, Čekija – 5+3, Rumunija – 6+2, Slovakija – 6+3, Slovėnija – 5+3). Dažniausiai reikalaujama būti baigus iš viso septynerių metų rengimo laikotarpį (5+2 modelis). 15 šalių taip pat reikia laikyti valstybinį egzaminą.

miesto teritorijų planavimas ir projektavimas.

Lenkija ir Slovakija taip pat taiko priskirtas veiklos rūšis, tačiau profesinio vardo apsaugos jose nėra. Bulgarijoje architektams ir inžinieriams priskirtos tokios veiklos rūšys kaip erdvinių planų ir investicijų projektų rengimas ir šių dokumentų bei planų pateikimas kompetentingoms institucijoms. Vokietijoje (visose jos žemėse) dokumentų, kurių reikia norint pateikti paraišką dėl statybos leidimo, rengimas, – veikla, kartais vertinama kaip svarbiausia, – priskirta architektams ir inžinieriams. Airija yra neseniai įgyvendintų pokyčių pavyzdys: iki 2007 m. ši profesija buvo nereglamentuojama, bet vėliau ši šalis pradėjo taikyti profesinių vardų apsaugą ir priskirtas veiklos rūšis.

Kalbant apie papildomų priemonių taikymo skirtumus, reglamentavimo intensyvumas ima skirtis.

Pirma, Austrijoje, Kipre, Estijoje, Suomijoje, Vengrijoje, Maltoje ir Nyderlanduose nėra draudimo reikalavimų, o Belgijoje, Bulgarijoje, Kroatijoje, Čekijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Italijoje, Airijoje, Latvijoje, Lietuvoje, Liuksemburge, Portugalijoje, Slovakijoje, Ispanijoje, Rumunijoje, Lenkijoje ir Jungtinėje Karalystėje jų yra.

Antra, teisinės formos ir akcijų valdymo apribojimai taikomi 16 valstybių narių ir jose visose, išskyrus Austriją, Kiprą ir Maltą, nustatyti ir draudimo reikalavimai. Ypač didelių teisinės formos ar akcijų valdymo apribojimų yra Belgijoje, Kipre ir Rumunijoje. Pavyzdžiui, Kipre reikalaujama, kad 100 proc. akcijų priklausytų profesijos atstovams ir neleidžiama teikti architektūros paslaugų per akcines bendroves. Belgijoje reikalaujama, kad 60 proc. akcijų ir balsavimo teisių priklausytų architektams, o Maltoje ribojama juridinė forma, bet kartu reikalaujama turėti 100 proc. akcijų. Rumunijoje reikalaujama, kad architektūros įmonių savininkai būtų tik architektai; tačiau leidžiama steigti komercines projektavimo bendroves, kurių pagrindinė veiklos rūšis yra architektūros projektavimas, su sąlyga, kad bendrovėje dirba bent vienas architektas. Austrijoje, Čekijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Slovakijoje ir Ispanijoje reikalaujama, kad bent 50 proc. akcijų priklausytų specialistams.

Be to, Austrijoje išimtinė architektūros įmonių veiklos sritis turi būti architektūros paslaugų teikimas, tad labai ribojama galimybė dirbti kartu su kitų sričių specialistais.

Maždaug 15 valstybių narių taikomas tęstinio kvalifikacijos kėlimo reikalavimas, bet laikomasi įvairių požiūrių. Rumunijoje reikalaujama, kad tai būtų 96 valandos per metus (penkerių metų ciklai, 6 ciklai per karjerą), o Vengrijoje numatomas penkerių metų egzaminų ciklas; Nyderlanduose nustatytas tik 16 valandų per metus reikalavimas. Danijoje reikalaujama, kad darbdaviai skirtų 10 proc. darbuotojų metinio atlyginimo kvalifikacijos kėlimui, o Austrijoje architektų profesinis darbas gali būti laikomas kvalifikacijos kėlimu.

Dar vienas dėmesio vertas klausimas susijęs su skirtingomis patekimo į rinką sąlygomis, dėl kurių gali kilti nereikalinga painiava ir būti numatyti nereikalingi leidimų išdavimo lygmenys, pavyzdžiui, Latvijoje ir Lenkijoje.

Rekomendacijos Austrija, Kroatija, Airija, Italija, Liuksemburgas, Lenkija, Portugalija, Rumunija, Slovakija ir Ispanija turėtų dar kartą apsvarstyti plačią priskirtų veiklos rūšių aprėptį. Austrijai, Belgijai, Kiprui, Čekijai, Prancūzijai, Vokietijai, Rumunijai, Slovakijai ir Ispanijai reikėtų apsvarstyti akcijų valdymo ir juridinės formos apribojimų, taikomų kartu su kitais reikalavimais, poveikį. Austrijai derėtų įvertinti daugiasritės veiklos apribojimų proporcingumą. Kipre ir Maltoje reikia peržiūrėti reikalavimą, pagal kurį 100 proc. bendrovės akcijų turi priklausyti specialistams. Valstybėse narėse, kuriose profesijos sistema yra fragmentuota arba keliama daug sertifikavimo reikalavimų, kaip antai Latvijoje ir Lenkijoje, reikėtų apsvarstyti jų sistemų poveikį laisvam specialistų judėjimui ir tai, ar potencialios kliūtys yra pateisinamos. Valstybėse narėse, kuriose privalomas nereglamentuojamų profesijų specialistų sertifikavimas arba taikoma kitokia stabdžių ir atsvarų sistema, ypač teikiant tam tikras paslaugas, reikėtų peržiūrėti šio modelio nuoseklumą apskritai ir praktinį jo poveikį, kad tai netaptų kliūtimi norint verstis šia profesija. Airija turėtų toliau apsvarstyti nesenų pakeitimų poveikį ir būtinybę, visų pirma dėl priskirtų veikos rūšių.

II.2. Inžinieriai

Valstybėse narėse reglamentuojant statybos inžinieriaus profesiją yra daug panašumų. Veiklos apimčiai nusakyti dažnai taikomos tokios pačios plačios apibrėžtys ir daugelis valstybių narių, reglamentuodamos šią profesiją, praneša apie tokią pačią riziką ir turi tokių pačių bendrųjų interesų. Tačiau nepaisant tokių panašumų, požiūris į šios profesijos reglamentavimą įvairiose valstybėse narėse gerokai skiriasi.

3 grafikas. Ribojamojo poveikio rodiklis: statybos inžinieriai