EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl muitinės vykdomo intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimo Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl muitinės vykdomo intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimo /* KOM/2011/0285 galutinis - COD 2011/0137 */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS 1.1. Pagrindiniai faktai Komunikate dėl pažangaus ir tvaraus augimo strategijos „Europa 2020“[1] Komisija pabrėžė inovacijų svarbą ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui; intelektinės nuosavybės teisės (INT) – esminė šio prioriteto įgyvendinimo sąlyga, nes jomis užtikrinama galimybė pasinaudoti visais mokslinių tyrimų, inovacijų ir kūrybinės veiklos privalumais. INT pažeidimai ir atitinkamai prekyba INT pažeidžiančiomis prekėmis kelia vis didesnį susirūpinimą, ypač globalizuotos ekonomikos sąlygomis. Be ekonominio poveikio pramonei, INT pažeidžiantys gaminiai gali kelti didelį pavojų vartotojų sveikatai ir saugai. Todėl Komunikate dėl Bendrosios rinkos akto[2] Komisija priminė, kad persvarstant teisės aktus reikėtų suteikti muitinei galimybę geriau užtikrinti intelektinės nuosavybės teisių apsaugą. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1383/2003 numatyti muitinės veiksmai, atliekami su prekėmis, kurios, kaip įtariama, pagamintos pažeidžiant tam tikras intelektinės nuosavybės teises; šis reglamentas – svarbi ES strategijos, kuria siekiama apsaugoti ir užtikrinti intelektinės nuosavybės teises, dalis. 2008 m. rugsėjo mėn. Taryba[3] paragino Komisiją ir valstybes nares peržiūrėti šį reglamentą ir pasiūlyti, kaip patobulinti teisės aktus dėl veiksmų, kurių turi būti imamasi nustačius tokias teises pažeidžiančias prekes, ir tuos patobulinimus įvertinti. Komisija parengė naują 2009–2012 m. kovos su INT pažeidimais muitinės veiksmų planą. Pagrindiniai Komisijos parengto ir Tarybos patvirtinto veiksmų plano[4] elementai – teisės aktai, veiklos vykdymas, bendradarbiavimas su pramone, tarptautinis bendradarbiavimas ir informuotumo didinimas. Į planą buvo įtraukta minėto reglamento peržiūra, ją Komisija atliko glaudžiai bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis darbo grupėje, kuri įsteigta pagal programą „Muitinė 2013“ ir kurią sudarė valstybių narių muitinių administracijų ekspertai. Tam tikri atvejai, kai 2008 m. pabaigoje muitinės sulaikė per ES tranzitu vežamas vaistų siuntas, sukėlė kai kurių Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) narių, Europos Parlamento narių, nevyriausybinių organizacijų ir pilietinės visuomenės susirūpinimą. Buvo teigiama, kad tokios priemonės gali trukdyti teisėtai prekybai generiniais vaistais, todėl jos prieštarauja ES įsipareigojimui sudaryti palankesnes sąlygas besivystančioms šalims gauti vaistų ir galiausiai pažeidžia PPO taisykles. Siuntų sulaikymo atvejai Pasaulio prekybos organizacijoje sukėlė Indijos bei Brazilijos ir ES ginčus, kurie kartu su problemomis, išsakytomis per atitinkamas Indijos, Brazilijos ir ES konsultacijas Pasaulio prekybos organizacijoje, rodo, kad būtų naudinga patikslinti atitinkamus ES teisės aktus dėl muitinės vykdomo intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimo ir taip padidinti teisinį tikrumą. 1.2. Derėjimas su kitomis ES politikos sritimis Pasiūlymas atitinka ilgalaikę Sąjungos INT apsaugos politiką ir strategiją. Ši politika atsispindi keliuose Komisijos komunikatuose, tokiuose kaip „Europa 2020“ ir Komunikatas dėl Bendrosios rinkos akto[5]. Intelektinės nuosavybės apsauga skatina inovacijas, o veiksmingas jos užtikrinimas turi teigiamą poveikį užimtumui, vartotojams ir visai visuomenei. Pasienyje muitinės vykdomas INT užtikrinimas papildo vykdymo užtikrinimą vidaus rinkoje, taip pat skatina prekybos su trečiosiomis šalimis ir tarptautiniuose forumuose iniciatyvas. Šis pasiūlymas – neatskiriama strategijos, pateiktos naujajame [2011 m. gegužės mėn.] Komisijos komunikate dėl intelektinės nuosavybės teisių bendrosios rinkos, dalis. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI 2.1. Viešos konsultacijos Siekiant užtikrinti, kad visos suinteresuotosios šalys galėtų nevaržomai pareikšti nuomonę dėl Reglamento (EB) Nr. 1383/2003 peržiūros, surengtos viešos konsultacijos. Jų metu gautos 89 pastabos iš įvairių suinteresuotųjų šalių, įskaitant teisių subjektus, su tarptautine prekyba susijusių paslaugų teikėjus, tokius kaip ekspeditoriai ir vežėjai, taip pat teisininkus, akademines įstaigas, nevyriausybines organizacijas, valdžios institucijas ir piliečius. Pagrindiniai respondentus dominę klausimai – reglamento taikymo sritis, susijusi su situacijomis, kai muitinės gali imtis veiksmų, ir intelektinės nuosavybės teisės, kurioms taikomas reglamentas, paprastesnė procedūra apskritai ir procedūra, susijusi su mažomis siuntomis, taip pat prekių saugojimo bei sunaikinimo išlaidos. 2.2. Poveikio vertinimas Poveikio vertinimo ataskaitoje nustatytos ir įvertintos muitinės priemonių ir procedūrų, susijusių su intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimu pasienyje, politikos galimybės. Aptartos šios pagrindinės sritys: galimybė geriau užtikrinti INT pasienyje, muitinėms, teisių subjektams ir kitoms suinteresuotosioms šalims dėl INT užtikrinimo tenkančios administracinės ir ekonominės naštos mažinimas ir poreikis užtikrinti veiksmingumą ir nuoseklumą vykdant visus atitinkamus teisinius įpareigojimus. Poveikio vertinime išnagrinėtos trys skirtingos galimybės ir, jei reikia, tam tikri papildomi variantai. Pirma galimybė – vadinamasis bazinis scenarijus, pagal kurį Komisija nesiimtų jokių veiksmų ir būtų išlaikyta status quo. Antra galimybė – imtis tam tikrų neteisinių priemonių, pagal kurias Komisija siūlytų mokymo iniciatyvas, būtų parengtos gairės ir keičiamasi geriausia patirtimi. Trečia galimybė – kad Komisija siūlytų iš dalies keisti esamą teisinę sistemą. Pasirinkus šią galimybę būtų galima numatyti atskirus kiekvienos nustatytos problemos sprendimo variantus. · Jei Komisija nori tinkamai reaguoti į Tarybos prašymą peržiūrėti teisės aktus ir spręsti konsultacijų metu suinteresuotųjų šalių iškeltas problemas, susijusias su dabar galiojančių teisės aktų taikymo sritimi ir įgyvendinimu, pirmą galimybę reikėtų atmesti. · Pasirinkus antrą galimybę nustatytos problemos būtų sprendžiamos tik iš dalies. Parengus gaires ir aiškinamuosius dokumentus būtų galima patikslinti taikomas procedūras arba paaiškinti, kaip taikyti bendruosius teisės principus. Tačiau šiomis neteisinėmis priemonėmis nepavyktų pasiekti tam tikrų tikslų, t. y. išplėsti intelektinės nuosavybės teisių apibrėžtį arba priimti visoje Sąjungoje privalomas procedūras. · Pasirinkus trečią galimybę būtų užtikrintas didžiausias teisinis tikrumas, kad į teisės aktus bus įtrauktos INT, kurioms dabartinis reglamentas netaikomas, bus suderintos procedūros ir pateikti jų paaiškinimai. Galimi du papildomi variantai. Pagal 1 variantą ketinama numatyti daugiau teisių, kurioms jau taikomas dabartinis reglamentas, galimų pažeidimų tipų, pavyzdžiui, įtraukiant visus prekės ženklo teisių pažeidimus, o ne vien klastojimą. 2 variantas apima 1 variantą, taip pat išplečiama esama reglamento taikymo sritis įtraukiant daugiau INT. Poveikio vertinime padaryta išvada, kad tinkamiausias sprendimas – iš dalies pakeisti reglamentą, kad būtų galima išspręsti visas nustatytas problemas ir užtikrinti visų kategorijų asmenims, kuriems reglamentas turi įtakos, tinkamą rezultatą. 3. TEISINIS PAGRINDAS IR SUBSIDIARUMAS Komerciniai intelektinės nuosavybės aspektai yra bendros prekybos politikos dalis. Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 207 straipsnyje numatyti įgaliojimai imtis priemonių bendrai prekybos politikai įgyvendinti. Taigi teisinis pasiūlymo pagrindas – Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 207 straipsnis. Šiame reglamente nagrinėjami komerciniai intelektinės nuosavybės teisių aspektai, nes jame numatytos priemonės, kuriomis muitinei suteikiama galimybė pasienyje užtikrinti intelektinės nuosavybės teises, susijusias su prekėmis, kuriomis prekiaujama tarptautiniu mastu. Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 3 straipsnio 1 dalimi Europos Sąjungai suteikiama išimtinė kompetencija bendros prekybos politikos srityje. 4. POVEIKIS BIUDŽETUI Pasiūlymas neturės poveikio žmogiškiesiems ištekliams ir Europos Sąjungos biudžetui, todėl prie jo nepridedama finansinė pažyma, numatyta Finansinio reglamento (2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento) 28 straipsnyje. 5. PAKEITIMAI Peržiūrint reglamentą nustatyti tam tikri teisinės sistemos patobulinimai, laikyti būtinais tam, kad būtų galima sugriežtinti intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimo nuostatas ir kartu užtikrinti pačių nuostatų teisinį aiškumą. Todėl Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1383/2003 siūloma pakeisti pridedamu naujo reglamento projektu. Siekiant geriau užtikrinti intelektinės nuosavybės teises, siūloma išplėsti Reglamento (EB) Nr. 1383/2003 taikymo sritį įtraukiant prekių pavadinimus, puslaidininkių gaminių topografijas ir naudinguosius modelius. Taip pat siūloma išplėsti reglamento taikymo sritį įtraukiant pažeidimus, susijusius su lygiagrečia prekyba ir įtaisais, naudojamais siekiant išvengti techninių apsaugos priemonių, taip pat kitus teisių, kurias jau užtikrina muitinė, pažeidimus. Reglamente būtų palikta muitinio tikrinimo galimybė siekiant užtikrinti intelektinės nuosavybės teises visais atvejais, kai prekės yra muitinės prižiūrimos, taip pat būtų pabrėžtas skirtumas tarp intelektinės nuosavybės teisės aktų ir materialinės teisės procedūrinio pobūdžio. Reglamente taip pat būtų numatytos procedūros, suteikiančios teisę muitinei tam tikromis sąlygomis nurodyti sunaikinti prekes, nereikalaujant oficialaus ir brangaus teisminio proceso. Jos būtų suskirstytos pagal pažeidimų tipus. Jei suklastotų ir piratinių prekių savininkas aiškiai nepareiškia prieštaravimo prekių sunaikinimui, galima daryti prielaidą, kad jis sutinka, kad prekės būtų sunaikintos, o kitais atvejais prekių savininkas turėtų aiškiai sutikti, kad jos būtų sunaikintos. Jei nepavyksta susitarti, teisių subjektas turėtų inicijuoti teisminį procesą, kad būtų nustatytas pažeidimas, kitaip prekės būtų išleistos. Įtariamai suklastotų ir piratinių prekių, kurioms taikomas reglamentas, mažoms siuntoms taip pat siūloma taikyti specialią procedūrą, pagal kurią prekes būtų galima sunaikinti teisių subjektui nedalyvaujant. Siūlomos papildomos nuostatos, kuriomis siekiama užtikrinti teisėtų prekybininkų interesų apsaugą nuo galimo piktnaudžiavimo muitinės vykdymo užtikrinimo procedūromis ir į reglamentą integruoti Pagrindinių teisių chartijos principus. Siekiant šio tikslo reglamente būtų patikslinti įtartinų prekių sulaikymo laikotarpiai, sąlygos, kuriomis informaciją apie siuntas muitinė perduotų teisių subjektams, procedūros, pagal kurią dėl įtariamų intelektinės nuosavybės teisių pažeidimų, išskyrus klastojimą ir piratavimą, leidžiama sunaikinti muitinės prižiūrimas prekes, taikymo sąlygos ir teisė į gynybą. Naujasis reglamentas būtų patikimesnė vykdymo užtikrinimo priemonė, todėl padidėtų muitinės veiksmų teisėtumas. INT pažeidžiančių prekių saugojimo ir sunaikinimo išlaidų klausimas sulaukė įvairių suinteresuotųjų šalių dėmesio. Reglamente ir toliau būtų numatyta, kad tiesiogines muitinės išlaidas, susijusias su prekių saugojimu ir sunaikinimu, apmokėtų teisių subjektai, prašantys taikyti muitinės priežiūros priemones, tačiau tai netrukdytų jiems imtis teisinių veiksmų, kad susigrąžintų tokias lėšas iš pagrindinės atsakingosios šalies. Tačiau siūloma nustatyti svarbią išimtį mažoms siuntoms – jų saugojimo ir sunaikinimo išlaidas apmokėtų muitinė. 2011/0137 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl muitinės vykdomo intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimo EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą[6], atsižvelgdami į Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno nuomonę, perdavus įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams, laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1) Europos Sąjungos Taryba savo 2008 m. rugsėjo 25 d. rezoliucijoje dėl išsamaus Europos kovos su prekių klastojimu ir piratavimu veiksmų plano[7] paprašė peržiūrėti 2003 m. liepos 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1383/2003 dėl muitinės veiksmų, atliekamų su prekėmis, kurios, kaip įtariama, pagamintos pažeidžiant tam tikras intelektinės nuosavybės teises, ir priemonių, kurių turi būti imamasi prekių atžvilgiu nustačius, kad jos pagamintos pažeidžiant tokias teises[8]. (2) Prekyba intelektinės nuosavybės teises pažeidžiančiomis prekėmis daro didelę žalą teisių subjektams, įstatymų besilaikantiems gamintojams ir prekybininkams. Tokia prekyba taip pat klaidina vartotojus, o kai kuriais atvejais gali kelti pavojų jų sveikatai ir saugai. Kiek įmanoma reikėtų užtikrinti, kad tokios prekės nepatektų į rinką, ir imtis priemonių, kuriomis su šia neteisėta veikla būtų kovojama netrukdant teisėtai prekybai. (3) Reglamento (EB) Nr. 1383/2003 peržiūra parodė, kad būtini tam tikri teisinės sistemos patobulinimai siekiant geriau užtikrinti intelektinės nuosavybės teises ir garantuoti tinkamą teisinį aiškumą, kartu atsižvelgiant į pokyčius ekonomikos, prekybos ir teisės srityse. (4) Siekiant užtikrinti intelektinės nuosavybės teises, muitinės turėtų turėti galimybę tikrinti prekes, kurioms Sąjungos muitų teritorijoje taikoma arba turėtų būti taikoma muitinės priežiūra. Pasienyje užtikrinant intelektinės nuosavybės teises, kai prekės yra arba turėtų būti muitinės prižiūrimos, kaip apibrėžta Tarybos reglamente (EEB) Nr. 2913/92, nustatančiame Bendrijos muitinės kodeksą[9], tinkamai naudojamasi ištekliais. Jei muitinė prekes sulaiko pasienyje, būtinas vienas teisminis procesas, o jei prekės buvo rastos rinkoje ir buvo išskirstytos bei pristatytos mažmenininkams, tai reikėtų kelių atskirų teisminių procesų, kad vykdymo užtikrinimas būtų tokio pat lygio. Išimtis turėtų būti daroma prekėms, išleistoms į laisvą apyvartą pagal galutinio vartojimo režimą, nes tokios prekės ir toliau yra muitinės prižiūrimos, net jei jos išleistos į laisvą apyvartą. Taip pat reglamento derėtų netaikyti keleivių asmeniniame bagaže esančioms prekėms, jei tos prekės skirtos asmeniniam naudojimui ir jei nėra jokių komercinės veiklos požymių. (5) Reglamentas (EB) Nr. 1383/2003 netaikomas tam tikroms intelektinės nuosavybės teisėms; be to, į jį neįtraukti tam tikri pažeidimai. Siekiant geriau užtikrinti intelektinės nuosavybės teises, muitinis tikrinimas turėtų būti išplėstas įtraukiant ir kitokius pažeidimus, kaip antai su lygiagrečia prekyba susijusius pažeidimus, taip pat kitus teisių, kurias jau užtikrina muitinė, bet kurioms netaikomas Reglamentas (EB) Nr. 1383/2003, pažeidimus. Siekiant to paties tikslo, be teisių, kurioms Reglamentas (EB) Nr. 1383/2003 jau taikomas, į reglamento taikymo sritį reikėtų įtraukti prekių pavadinimus, jei jie pagal nacionalinę teisę saugomi kaip išimtinės nuosavybės teisės, taip pat puslaidininkių gaminių topografijas, naudinguosius modelius ir įtaisus, naudojamus siekiant išvengti techninių apsaugos priemonių, taip pat bet kokias Sąjungos teisės aktais nustatytas išimtines intelektinės nuosavybės teises. (6) Šiame reglamente pateikiamos muitinėms skirtos procedūrinės taisyklės. Todėl reglamente nenustatoma jokių naujų kriterijų, skirtų nustatyti, ar pažeista taikoma intelektinės nuosavybės teisė. (7) Šis reglamentas neturėtų daryti įtakos nuostatoms dėl teismų kompetencijos, visų pirma Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo[10] nuostatoms. (8) Bet koks asmuo – nesvarbu, ar jis yra intelektinės nuosavybės teisių subjektas ar ne, – kuris gali savo vardu inicijuoti teisminį procesą dėl galimo tų teisių pažeidimo, turėtų turėti teisę pateikti prašymą taikyti muitinės priežiūros priemones. (9) Kad intelektinės nuosavybės teisės būtų užtikrintos visoje Sąjungoje, reikėtų numatyti, kad tuo atveju, kai asmuo, turintis teisę pateikti prašymą taikyti muitinės priežiūros priemones, prašo užtikrinti tam tikras visoje Sąjungos teritorijoje galiojančias intelektinės nuosavybės teises, tas asmuo galėtų prašyti valstybės narės muitinės priimti sprendimą, kuriuo būtų reikalaujama, kad tos valstybės narės muitinė ir bet kokios kitos valstybės narės, kurioje siekiama užtikrinti tas intelektinės nuosavybės teises, muitinė imtųsi veiksmų. (10) Siekiant sklandžiai užtikrinti intelektinės nuosavybės teises, reikėtų numatyti, kad tais atvejais, kai muitinė, remdamasi tinkamais įrodymais, įtaria, kad jos prižiūrimos prekės pažeidžia intelektinės nuosavybės teises, ji galėtų neišleisti prekių arba jas sulaikyti savo iniciatyva arba gavusi prašymą, kad suteiktų galimybę asmenims, turintiems teisę pateikti prašymą taikyti muitinės priežiūros priemones, inicijuoti teisminį procesą siekiant nustatyti, ar intelektinės nuosavybės teisės buvo pažeistos. (11) Jei intelektinės nuosavybės teises įtariamai pažeidžiančios prekės nėra suklastotos ar piratinės prekės, vien iš vizualaus patikrinimo muitinei gali būti sunku nustatyti, ar intelektinės nuosavybės teisės pažeistos. Todėl derėtų numatyti, kad turėtų būti inicijuojamas teisminis procesas, nebent atitinkamos šalys – prekių turėtojas ir teisių subjektas – sutinka, kad prekės būtų sunaikintos. Tokio proceso kompetentingos institucijos turėtų nustatyti, ar pažeistos intelektinės nuosavybės teisės, ir priimti tinkamus sprendimus dėl atitinkamų intelektinės nuosavybės teisių pažeidimų. (12) Reglamentu (EB) Nr. 1383/2003 valstybėms narėms buvo leidžiama numatyti procedūrą, pagal kurią tam tikras prekes galima sunaikinti neįpareigojant inicijuoti teisminio proceso, kuriuo būtų siekiama nustatyti, ar buvo pažeistos intelektinės nuosavybės teisės. Kaip pripažinta 2008 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento rezoliucijoje dėl klastočių poveikio tarptautinei prekybai[11], ši procedūra labai sėkmingai taikoma valstybėse narėse, kuriose ji numatyta. Todėl tokia procedūra turėtų būti privaloma, kai matomus pažeidimus galima lengvai nustatyti vien atliekant vizualų muitinės patikrinimą, ir ją reikėtų taikyti teisių subjekto prašymu, kai deklarantas ar prekių turėtojas neprieštarauja sunaikinimui. (13) Siekiant kuo labiau sumažinti administracinę naštą ir išlaidas, mažoms suklastotų ir piratinių prekių siuntoms turėtų būti taikoma speciali procedūra, pagal kurią prekes būtų galima sunaikinti be teisių subjekto sutikimo. Siekiant nustatyti ribas, kurių neviršijančios siuntos laikytinos mažomis, šiuo reglamentu Komisijai reikėtų deleguoti įgaliojimą priimti visuotinai taikomus įstatymo galios neturinčius teisės aktus pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį. Itin svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija rengtų tinkamas konsultacijas, įskaitant konsultacijas ekspertų lygmeniu. (14) Komisija, ruošdama ir rengdama deleguotuosius teisės aktus, turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų laiku, tuo pačiu metu ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai. (15) Siekiant užtikrinti didesnį teisinį aiškumą ir apsaugoti teisėtų prekybininkų interesus nuo galimo piktnaudžiavimo muitinės vykdymo užtikrinimo nuostatomis, reikėtų pakeisti intelektinės nuosavybės teises įtariamai pažeidžiančių prekių sulaikymo laikotarpius; sąlygas, kuriomis informaciją apie siuntas muitinė turi perduoti teisių subjektams; taip pat procedūros, pagal kurią dėl įtariamų intelektinės nuosavybės teisių pažeidimų leidžiama sunaikinti muitinės prižiūrimas prekes, išskyrus suklastotas ir piratines prekes, taikymo sąlygas ir įrašyti nuostatą, kuria prekių turėtojui leidžiama pareikšti nuomonę prieš muitinės administracijai priimant sprendimą, kuris jam (jai) turėtų neigiamos įtakos. (16) Atsižvelgiant į laikiną ir prevencinį muitinės priemonių šioje srityje pobūdį ir priešingus šalių, kurioms tos priemonės turi įtakos, interesus, taip pat gerbiant atitinkamų šalių teises, tam tikrus procedūrų aspektus reikėtų pakeisti siekiant užtikrinti, kad reglamentas būtų sklandžiai taikomas. Taigi, kiek tai susiję su įvairiais šiame reglamente numatytais pranešimais, muitinė, remdamasi dokumentais dėl muitų režimo arba prekių situacija, turėtų informuoti tinkamiausią asmenį. Šiame reglamente nustatyti laikotarpiai, per kuriuos reikia pateikti reikalaujamus pranešimus, turėtų būti skaičiuojami nuo to laiko, kai muitinė tuos pranešimus išsiunčia, kad būtų galima suderinti visus atitinkamoms šalims siunčiamų pranešimų laikotarpius. Laikotarpis, kuriuo suteikiama teisė būti išklausytam prieš tai, kai priimamas neigiamą poveikį turintis sprendimas, turėtų trukti tris darbo dienas, atsižvelgiant į tai, kad sprendimų, kuriais patenkinami prašymai taikyti muitinės priežiūros priemones, turėtojai savanoriškai prašė muitinės taikyti priežiūros priemones ir kad deklarantai ar prekių turėtojai privalo žinoti apie ypatingą jų prekių situaciją, kai joms taikoma muitinės priežiūra. Pagal mažoms siuntoms taikomą specialią procedūrą, kai tikėtina, kad bus daroma tiesioginė įtaka vartotojams, ir negalima tikėtis, kad jie bus tokie pat stropūs kaip kiti ekonominės veiklos vykdytojai, paprastai dalyvaujantys atliekant muitinės formalumus, turėtų būti nustatytas daug ilgesnis laikotarpis. (17) Pagal 2001 m. lapkričio 14 d. Dohos PPO ministrų konferencijoje priimtą „Deklaraciją dėl TRIPS sutarties ir visuomenės sveikatos“ TRIPS sutartis gali ir turėtų būti aiškinama taip, kad būtų remiamos PPO narių teisės apsaugoti visuomenės sveikatą ir visų pirma sudaryti palankesnes sąlygas visiems gauti vaistų. Kai per Europos Sąjungos teritoriją vežami visų pirma vaistai, kurie gali būti (arba nebūti) perkraunami, sandėliuojami, skirstomi į mažesnes partijas arba perkraunami į kitos rūšies ar kitą transporto priemonę, ir kai toks vežimas yra tik dalis visos kelionės, kuri prasideda ir baigiasi ne Sąjungos muitų teritorijoje, tai muitinė, vertindama intelektinės nuosavybės teisių pažeidimo riziką, turėtų įvertinti bet kokią didelę tikimybę, kad tos prekės bus nukreiptos į Sąjungos rinką. (18) Veiksmingumo tikslais turėtų būti taikomos 1997 m. kovo 13 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 515/97 dėl valstybių narių administracinių institucijų tarpusavio pagalbos ir dėl pastarųjų bei Komisijos bendradarbiavimo, siekiant užtikrinti teisingą muitinės ir žemės ūkio teisės aktų taikymą[12], nuostatos. (19) Muitinės atsakomybė turėtų būti reglamentuojama valstybių narių teisės aktais, tačiau faktas, kad muitinė patenkino prašymą taikyti priežiūros priemones, neturėtų suteikti sprendimo turėtojui teisės gauti kompensaciją tuo atveju, kai muitinės įstaiga tokių prekių neaptiko ir jas išleido arba nesiėmė veiksmų, kad tas prekes sulaikytų. (20) Atsižvelgiant į tai, kad muitinė imasi veiksmų remdamasi išankstiniu prašymu, derėtų nustatyti, kad sprendimo, kuriuo patenkinamas prašymas taikyti muitinės priežiūros priemones, turėtojas turėtų padengti visas muitinės išlaidas, patirtas taikant priemones jo (jos) intelektinės nuosavybės teisėms užtikrinti. Vis dėlto tai neturėtų trukdyti sprendimo turėtojui siekti gauti kompensaciją iš pažeidėjo ar kitų asmenų, kurie galėtų būti laikomi atsakingais pagal atitinkamos valstybės narės teisės aktus. Kitų nei muitinės administracija asmenų išlaidos ir žala, patirtos dėl muitinės veiksmų, kai prekės sulaikomos remiantis su intelektinės nuosavybės teisėmis susijusiu trečiosios šalies reikalavimu, turėtų būti reglamentuojamos specialiais teisės aktais, atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį. (21) Muitinei užtikrinant, kad būtų laikomasi intelektinės nuosavybės teisės nuostatų, reikės keistis informacija apie sprendimus, susijusius su prašymais taikyti muitinės priežiūros priemones. Tvarkant tokius duomenis tvarkomi ir asmens duomenys, o tai turėtų būti daroma laikantis Sąjungos teisės, kaip nurodyta visų pirma 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo[13] ir 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo[14]. (22) Siekiant užtikrinti vienodas sąlygas įgyvendinti nuostatas, susijusias su prašymo taikyti muitinės priežiūros priemones forma ir prašymo pratęsti laikotarpį, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones, forma, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai, visų pirma įgaliojimai nustatyti standartines formas. (23) Komisija šiais įgaliojimais turėtų naudotis remdamasi 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 182/2011[15], kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai. Nors šio reglamento nuostatų, kurias reikia įgyvendinti, objektas priklauso bendros prekybos politikos taikymo sričiai, dėl įgyvendinimo aktų pobūdžio ir poveikio juos priimant turėtų būti taikoma patariamoji procedūra. (24) Reglamentas (EB) Nr. 1383/2003 turėtų būti panaikintas, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: I SKYRIUS DALYKAS, TAIKYMO SRITIS IR APIBRĖŽTYS 1 straipsnis Dalykas ir taikymo sritis 1. Šiuo reglamentu nustatomos muitinės veiksmų, kai intelektinės nuosavybės teises įtariamai pažeidžiančioms prekėms yra arba turėjo būti taikoma muitinės priežiūra Sąjungos muitų teritorijoje, sąlygos ir procedūros. 2. Šis reglamentas netaikomas prekėms, kurios buvo išleistos į laisvą apyvartą pagal galutinio vartojimo režimą, kaip apibrėžta Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92 82 straipsnyje. 3. Šis reglamentas neturi jokios įtakos valstybių narių ir Sąjungos teisės aktams dėl intelektinės nuosavybės. 4. Šis reglamentas netaikomas keliautojų asmeniniame bagaže esančioms nekomercinės paskirties prekėms. 2 straipsnis Apibrėžtys Šiame reglamente: 1. intelektinės nuosavybės teisės – teisės, kurių objektai yra: (a) prekės ženklas; (b) dizainas; (c) autorių teisės ar gretutinės teisės, kaip nurodyta valstybės narės teisės aktuose; (d) geografinė nuoroda; (e) patentas, kaip nurodyta valstybės narės teisės aktuose; (f) medicinos produktų papildomos apsaugos liudijimas, kaip nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 469/2009[16]; (g) augalų apsaugos produktų papildomos apsaugos liudijimas, kaip nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1610/96[17]; (h) augalų veislių teisinė apsauga Bendrijoje, kaip nurodyta Tarybos reglamente (EB) Nr. 2100/94[18]; (i) augalų veislių teisinė apsauga, kaip nurodyta valstybės narės teisės aktuose; (j) puslaidininkio gaminio topografija, kaip nurodyta valstybės narės teisės aktuose; (k) naudingasis modelis, kaip nurodyta valstybės narės teisės aktuose; (l) prekės pavadinimas, jei jis saugomas kaip išimtinė intelektinės nuosavybės teisė pagal valstybės narės teisės aktus; (m) bet kokios kitos Sąjungos teisės aktais nustatytos išimtinės intelektinės nuosavybės teisės; 2. prekės ženklas – tai: (a) Bendrijos prekės ženklas, kaip nurodyta Tarybos reglamente (EB) Nr. 207/2009[19]; (b) prekės ženklas, įregistruotas valstybėje narėje, o Belgijos, Nyderlandų ar Liuksemburgo atveju – Beniliukso intelektinės nuosavybės tarnyboje; (c) prekės ženklas, įregistruotas pagal valstybėje narėje galiojančius tarptautinius susitarimus; (d) prekės ženklas, įregistruotas pagal Sąjungoje galiojančius tarptautinius susitarimus; 3. dizainas – tai: (a) Bendrijos dizainas, kaip nurodyta Reglamente (EB) Nr. 6/2002[20]; (b) valstybėje narėje įregistruotas dizainas; (c) dizainas, įregistruotas pagal valstybėje narėje galiojančius tarptautinius susitarimus; (d) dizainas, įregistruotas pagal Sąjungoje galiojančius tarptautinius susitarimus; 4. geografinė nuoroda – tai: (a) saugoma žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinė ar kilmės nuoroda, kaip nurodyta Tarybos reglamente (EB) Nr. 510/2006[21]; (b) vyno geografinė ar kilmės nuoroda, kaip nurodyta Tarybos reglamente (EB) Nr. 1234/2007[22]; (c) aromatinto vyno geografinė nuoroda, kaip nurodyta Tarybos reglamente (EEB) Nr. 1601/1991[23]; (d) spiritinių gėrimų geografinė nuoroda, kaip nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 110/2008[24]; (e) kitų produktų, išskyrus vynus, spiritinius gėrimus, žemės ūkio produktus ar maisto produktus, geografinė nuoroda, jei ji saugoma kaip išimtinė intelektinės nuosavybės teisė pagal valstybės narės ar Sąjungos teisės aktus; (f) geografinė nuoroda, kaip nurodyta Sąjungos ir trečiųjų šalių susitarimuose ir tuose susitarimuose įrašyta kaip tokia; 5. suklastotos prekės – tai: (a) prekės, kurios yra veiksmo, pažeidžiančio prekės ženklo teises, objektas ir kurios be leidimo pažymėtos prekės ženklu, tapačiu tokios pat rūšies prekių teisėtai registruotam prekės ženklui, arba prekės ženklu, kurio pagal jo esminius požymius negalima atskirti nuo registruoto prekės ženklo; (b) prekės, kurios yra veiksmo, pažeidžiančio geografinės nuorodos teises, objektas ir kurios pažymėtos ar apibūdintos pavadinimu ar terminu, apsaugotu tos geografinės nuorodos atžvilgiu; 6. piratinės prekės – prekės, kurios yra veiksmo, pažeidžiančio autorių, gretutines arba dizaino teises, objektas ir kurios yra prekių kopijos, pagamintos be registruoto ar neregistruoto autorių, gretutinių teisių subjekto ar dizaino savininko sutikimo arba be to teisių subjekto įgalioto gamybos šalyje asmens sutikimo; taip pat prekės, kurių sudėtyje yra pirmiau aprašytų prekių kopijų; 7. intelektinės nuosavybės teises įtariamai pažeidžiančios prekės – prekės, dėl kurių muitinė turi pakankamai įtikimų įrodymų, kad valstybėje narėje, kurioje jos rastos, šios prekės prima facie yra: (a) prekės, kurios yra veiksmo, pažeidžiančio intelektinės nuosavybės teises pagal Sąjungos ar tos valstybės narės teisę, objektas; (b) įtaisai, gaminiai ar komponentai, kuriais išvengiama bet kokios technologijos, įtaiso ar komponento, kurie įprastai veikdami užkerta kelią galimybei arba apriboja galimybę kūrinių atžvilgiu imtis veiksmų, kurių imtis autorių ar gretutinių teisių subjektas nedavė sutikimo ir kuriais pagal tos valstybės narės teisę pažeidžiamos intelektinės nuosavybės teisės; (c) bet kokia liejinio forma ar matrica, specialiai suprojektuota ar pritaikyta gaminti prekes pažeidžiant intelektinės nuosavybės teises, jei naudojant tokias liejinio formas ar matricas pažeidžiamos teisių subjekto teisės pagal Sąjungos arba tos valstybės narės teisę; 8. prašymas – muitinei teikiamas prašymas imtis veiksmų, kai įtariama, kad prekės pažeidžia intelektinės nuosavybės teises; 9. nacionalinio lygmens prašymas – prašymas, kad valstybės narės muitinė imtųsi veiksmų toje valstybėje narėje; 10. Sąjungos lygmens prašymas – vienoje valstybėje narėje pateiktas prašymas, kad tos valstybės narės ir vienos ar daugiau kitų valstybių narių muitinės imtųsi veiksmų savo atitinkamose valstybėse narėse; 11. pareiškėjas – savo vardu prašymą teikiantis asmuo; 12. prekių turėtojas – prekių savininkas, panašią teisę disponuoti prekėmis turintis asmuo arba fiziškai prekes turintis asmuo; 13. deklarantas – deklarantas, kaip nurodyta Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 4 straipsnio 18 dalyje; 14. sunaikinimas – prekių fizinis sunaikinimas, perdirbimas ar šalinimas ne prekybos grandinėje taip, kad nebūtų padaryta žala sprendimo patenkinti prašymą turėtojui; 15. muitinės priežiūra – muitinės vykdoma priežiūra, kaip nurodyta Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 4 straipsnio 13 dalyje; 16. Sąjungos muitų teritorija – Bendrijos muitų teritorija, kaip nurodyta Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 3 straipsnyje; 17. prekių išleidimas – muitinės veiksmas, kuriuo suteikiama teisė su prekėmis atlikti veiksmus, leidžiamus atliekant joms įformintą muitinės procedūrą. 3 straipsnis Taikoma teisė Nepažeidžiant Reglamento (EB) Nr. 864/2007[25] 8 straipsnio ir siekiant nuspręsti, ar dėl prekių naudojimo kyla įtarimas, kad pažeidžiamos intelektinės nuosavybės teisės, arba dėl tokio naudojimo tokios teisės pažeistos, taikoma valstybės narės, kurioje nustatoma viena iš 1 straipsnio 1 dalyje nurodytų su prekėmis susijusių situacijų, teisė. II SKYRIUS PRAŠYMAI TAIKYTI MUITINĖS PRIEŽIŪROS PRIEMONES 1 skirsnis Prašymų taikyti muitinės priežiūros priemones teikimas 4 straipsnis Asmenys, turintys teisę pateikti prašymą 1. Asmenys, turintys teisę pateikti nacionalinio arba Sąjungos lygmens prašymą: (a) intelektinės nuosavybės teisių subjektai; (b) kolektyvinio intelektinės nuosavybės teisių administravimo institucijos, kurios reguliariai pripažįstamos turinčiomis teisę atstovauti autorių teisių ar gretutinių teisių subjektams; (c) profesionalios teisių gynimo institucijos, kurios reguliariai pripažįstamos turinčiomis teisę atstovauti intelektinės nuosavybės teisių subjektams; (d) grupės, apibrėžtos Reglamento (EB) Nr. 510/2006 5 straipsnio 1 dalyje, gamintojų grupės, apibrėžtos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 118e straipsnyje ar Sąjungos teisės aktuose, kuriais reglamentuojamos geografinės nuorodos, numatytos panašios gamintojų grupės, atstovaujančios geografinę nuorodą naudojantiems gamintojams, arba tokių grupių atstovai; veiklos vykdytojai, turintys teisę naudoti geografinę nuorodą; taip pat kontrolės įstaigos, kurių kompetencijai priklauso tokia geografinė nuoroda. 2. Be 1 dalyje nurodytų asmenų, nacionalinio lygmens prašymą turi teisę pateikti: (a) visi kiti asmenys, kuriems leista naudotis intelektinės nuosavybės teisėmis; (b) valstybių narių teisės aktuose, kuriais reglamentuojamos geografinės nuorodos, numatytos gamintojų grupės, atstovaujančios geografinę nuorodą naudojantiems gamintojams, arba tokių grupių atstovai, veiklos vykdytojai, turintys teisę naudoti geografinę nuorodą, taip pat kontrolės įstaigos, kurių kompetencijai priklauso tokia geografinė nuoroda. 3. Be 1 dalyje nurodytų asmenų, Sąjungos lygmens prašymą turi teisę pateikti asmuo, turintis visoje Sąjungos muitų teritorijoje galiojančią išimtinę licenciją. 4. Visi asmenys, turintys teisę pateikti prašymą pagal 1, 2 ir 3 dalis, teisminį procesą dėl intelektinės nuosavybės teisių pažeidimo turi turėti galimybę inicijuoti valstybėje narėje, kurioje prekės rastos. 5 straipsnis Intelektinės nuosavybės teisės, dėl kurių teikiamas Sąjungos lygmens prašymas Sąjungos lygmens prašymą galima pateikti dėl bet kokių visoje Sąjungoje galiojančių intelektinės nuosavybės teisių. 6 straipsnis Prašymų teikimas 1. 4 straipsnyje nurodyti asmenys, pateikdami prašymą kompetentingai muitinės institucijai, gali prašyti taikyti muitinės priežiūros priemones, kai įtariama, kad naudojant prekes pažeidžiamos intelektinės nuosavybės teisės. Prašymas teikiamas naudojant 3 dalyje nurodytą formą. 2. Kiekviena valstybė narė paskiria kompetentingą muitinės instituciją prašymams priimti ir nagrinėti. Valstybės narės atitinkamai informuoja Komisiją, o Komisija paskelbia valstybių narių paskirtų kompetentingų muitinės institucijų sąrašą. 3. Komisija įgyvendinimo aktais nustato prašymo formą. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 29 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros. Visų pirma reikalaujama, kad pareiškėjas formoje nurodytų tokią informaciją: (a) pareiškėjo duomenis; (b) pareiškėjo statusą, kaip apibrėžta 4 straipsnyje; (c) patvirtinamuosius dokumentus, kuriuos reikia pateikti, kad muitinės institucija įsitikintų, kad pareiškėjas yra asmuo, turintis teisę pateikti prašymą; (d) pareiškėjui atstovaujančių fizinių ar juridinių asmenų įgaliojimus pagal valstybės narės, kurioje teikiamas prašymas, teisės aktus; (e) intelektinės nuosavybės teisę ar teises, kurias reikia užtikrinti; (f) jei teikiamas Sąjungos lygmens prašymas – valstybę narę arba valstybes nares, kurioje (-se) prašoma taikyti muitinės priežiūros priemones; (g) konkrečius techninius autentiškų prekių duomenis, įskaitant, kai tinka, atvaizdus; (h) informaciją, kurią reikia pridėti prie formos, kad muitinė galėtų lengvai atpažinti atitinkamas prekes; (i) bet kokią informaciją, svarbią muitinei analizuojant ir vertinant atitinkamos (-ų) intelektinės nuosavybės teisės (-ių) pažeidimo riziką; (j) už teisinius ir techninius klausimus atsakingo (-ų) pareiškėjo atstovo (-ų) vardą (-us), pavardę (-es) ir adresą (-us); (k) pareiškėjo įsipareigojimą pranešti kompetentingai muitinės institucijai apie bet kurią iš 14 straipsnyje išvardytų situacijų; (l) pareiškėjo įsipareigojimą perduoti ir atnaujinti bet kokią informaciją, svarbią muitinei analizuojant ir vertinant atitinkamos (-ų) intelektinės nuosavybės teisės (-ių) pažeidimo riziką; (m) pareiškėjo įsipareigojimą prisiimti atsakomybę 26 straipsnyje nustatytomis sąlygomis; (n) pareiškėjo įsipareigojimą apmokėti 27 straipsnyje nurodytas išlaidas tame straipsnyje išdėstytomis sąlygomis; (o) pareiškėjo įsipareigojimą sutikti, kad jo (jos) pateikti duomenys būtų tvarkomi Komisijos. 4. Kai prašymams gauti ir tvarkyti naudojamos kompiuterizuotos sistemos, prašymai teikiami naudojant elektroninio duomenų apdorojimo priemones. 5. Kai prašymas teikiamas po muitinės pranešimo apie prekių neišleidimą ar sulaikymą pagal 17 straipsnio 4 dalį, tas prašymas turi atitikti šiuos papildomus reikalavimus: (a) jis pateikiamas kompetentingai muitinės institucijai per keturias darbo dienas nuo pranešimo apie prekių neišleidimą ar sulaikymą; (b) prašymas yra nacionalinio lygmens; (c) jame pateikiama pagal 3 dalį reikalaujama informacija. Tačiau pareiškėjui leidžiama neteikti 3 dalies g–i punktuose nurodytų duomenų. 2 skirsnis Sprendimai dėl prašymų taikyti muitinės priežiūros priemones 7 straipsnis Prašymų tvarkymas 1. Jei gavusi prašymą taikyti muitinės priežiūros priemones kompetentinga muitinės institucija laiko, kad jame nepateikta visa informacija, kurios reikalaujama pagal 6 straipsnio 3 dalį, tokia institucija prašo pareiškėjo pateikti trūkstamą informaciją per 10 darbo dienų nuo pranešimo išsiuntimo dienos. Tokiais atvejais 8 straipsnio pirmoje pastraipoje nurodytas terminas laikinai atidedamas, kol bus gauta atitinkama informacija. 2. Jei pareiškėjas per 1 dalyje nurodytą laikotarpį nepateikia trūkstamos informacijos, kompetentinga muitinės institucija prašymą atmeta. 3. Pareiškėjui nereikia mokėti jokių mokesčių prašymo tvarkymo administracinėms išlaidoms padengti. 8 straipsnis Pranešimas apie sprendimus patenkinti arba atmesti prašymus taikyti muitinės priežiūros priemones Kompetentinga muitinės institucija apie savo sprendimą patenkinti arba atmesti prašymą pareiškėjui praneša per 30 darbo dienų nuo prašymo gavimo dienos. Tačiau jei muitinė pareiškėjui anksčiau buvo pranešusi apie prekių neišleidimą ar sulaikymą, kompetentinga muitinės institucija apie savo sprendimą patenkinti arba atmesti prašymą pareiškėjui praneša per vieną darbo dieną nuo prašymo gavimo. 9 straipsnis Sprendimai dėl prašymų taikyti muitinės priežiūros priemones 1. Sprendimai patenkinti nacionalinio lygmens prašymą, sprendimai atšaukti ar pakeisti tokius sprendimus ir sprendimai pratęsti laikotarpį, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones, valstybėje narėje, kurioje pateiktas nacionalinio lygmens prašymas, įsigalioja jų priėmimo dieną. 2. Sprendimai patenkinti Sąjungos lygmens prašymą, sprendimai atšaukti ar pakeisti tokius sprendimus ir sprendimai pratęsti laikotarpį, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones, įsigalioja tokia tvarka: (a) valstybėje narėje, kurioje pateiktas prašymas, – sprendimo priėmimo dieną; (b) visose kitose valstybėse narėse, kuriose prašoma taikyti muitinės priežiūros priemones, – tą dieną, kai muitinei pateikiamas pranešimas pagal 13 straipsnio 2 dalį, su sąlyga, kad sprendimo turėtojas įvykdė įsipareigojimus pagal 27 straipsnio 3 dalį. 10 straipsnis Laikotarpis, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones 1. Patenkindama prašymą kompetentinga muitinės institucija nurodo laikotarpį, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones. Tas laikotarpis prasideda nuo sprendimo patenkinti prašymą priėmimo dienos ir trunka ne ilgiau nei vienus metus. 2. Jei prašyme, pateiktame po muitinės pranešimo apie prekių neišleidimą ar sulaikymą pagal 17 straipsnio 4 dalį, nepateikti 6 straipsnio 3 dalies g–i punktuose nurodyti duomenys, prašymas patenkinamas tik dėl tų prekių neišleidimo ar sulaikymo. 3. Kai intelektinės nuosavybės teisės nustoja galioti arba kai dėl kitų priežasčių pareiškėjas netenka teisės pateikti prašymą, muitinė nesiima jokių veiksmų. Sprendimą patenkinti prašymą priėmusi muitinė tą sprendimą atitinkamai atšaukia arba pakeičia. 11 straipsnis Laikotarpio, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones, pratęsimas 1. Pasibaigus laikotarpiui, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones, pradinį sprendimą priėmusi muitinės institucija, sprendimo patenkinti prašymą turėtojui paprašius, tą laikotarpį gali pratęsti su sąlyga, kad sprendimo turėtojas anksčiau sumokėjo visas skolas muitinei pagal šį reglamentą. 2. Jei prašymas pratęsti laikotarpį, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones, pateikiamas likus mažiau nei 30 darbo dienų iki to sprendimo galiojimo pabaigos, kompetentinga muitinės institucija gali atsisakyti tą laikotarpį pratęsti. 3. Prašyme pratęsti laikotarpį, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones, nurodomi visi pagal 6 straipsnio 3 dalį pateiktos informacijos pakeitimai. 4. Kompetentinga muitinės institucija apie savo sprendimą dėl laikotarpio pratęsimo praneša sprendimo patenkinti prašymą turėtojui per 30 darbo dienų nuo prašymo gavimo dienos. 5. Pratęstas laikotarpis, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones, prasideda sprendimo pratęsti laikotarpį priėmimo dieną ir trunka ne ilgiau nei vienus metus. Kai intelektinės nuosavybės teisės nustoja galioti arba kai dėl kitų priežasčių pareiškėjas netenka teisės pateikti prašymą, muitinė nesiima jokių veiksmų. Sprendimą pratęsti laikotarpį priėmusi muitinė tą sprendimą atitinkamai atšaukia arba pakeičia. 6. Sprendimo turėtojui nereikia mokėti jokių mokesčių prašymo pratęsti laikotarpį tvarkymo administracinėms išlaidoms padengti. 7. Komisija įgyvendinimo aktais nustato prašymo pratęsti laikotarpį formą. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 29 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros. 12 straipsnis Sprendimo dėl intelektinės nuosavybės teisių pakeitimas Sprendimą patenkinti prašymą priėmusi kompetentinga muitinės institucija to sprendimo turėtojo prašymu gali pakeisti tame sprendimą pateiktą intelektinės nuosavybės teisių sąrašą. Kai priimamas sprendimas patenkinti Sąjungos lygmens prašymą, į sąrašą papildomai galima įrašyti tik tas intelektinės nuosavybės teises, kurios nurodytos 5 straipsnyje. 13 straipsnis Kompetentingos muitinės institucijos pranešimo įpareigojimai 1. Kompetentinga muitinės institucija, kuriai pateiktas nacionalinio lygmens prašymas, savo valstybės narės muitinės įstaigoms iš karto po priėmimo perduoda tokius sprendimus: (a) savo sprendimus patenkinti nacionalinio lygmens prašymą; (b) savo sprendimus, kuriais atšaukiami sprendimai patenkinti nacionalinio lygmens prašymą; (c) savo sprendimus, kuriais keičiami sprendimai patenkinti nacionalinio lygmens prašymą; (d) savo sprendimus pratęsti laikotarpį, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones. 2. Kompetentinga muitinės institucija, kuriai pateiktas Sąjungos lygmens prašymas, valstybės narės arba valstybių narių, nurodytų Sąjungos lygmens prašyme, kompetentingai muitinės institucijai perduoda šiuos sprendimus: (a) sprendimus patenkinti Sąjungos lygmens prašymą; (b) sprendimus, kuriais atšaukiami sprendimai patenkinti Sąjungos lygmens prašymą; (c) sprendimus, kuriais keičiami sprendimai patenkinti Sąjungos lygmens prašymą; (d) sprendimus pratęsti arba atsisakyti pratęsti laikotarpį, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones; (e) sprendimus laikinai sustabdyti muitinės priežiūros priemonių taikymą pagal 15 straipsnio 2 dalį. Sąjungos lygmens prašyme nurodyta valstybės (-ių) narės (-ių) kompetentinga muitinės institucija nedelsdama perduoda tuos sprendimus savo muitinės įstaigoms. 3. Kai bus sukurta 31 straipsnio 3 dalyje nurodyta Komisijos centrinė duomenų bazė, visais atvejais valstybių narių muitinės keisis informacija apie sprendimus dėl prašymų taikyti priežiūros priemones, patvirtinamaisiais dokumentais ir pranešimais per tą duomenų bazę. 14 straipsnis Sprendimo patenkinti prašymą turėtojo pranešimo įpareigojimai Sprendimo patenkinti prašymą turėtojas tą sprendimą priėmusiai kompetentingai muitinės institucijai praneša apie: (a) tai, kad jo (jos) prašyme nurodyta intelektinės nuosavybės teisė nustoja galioti; (b) tai, kad sprendimo turėtojas dėl kitų priežasčių netenka teisės pateikti prašymą; (c) informacijos, kurią reikalaujama pateikti pagal 6 straipsnio 3 dalį, pakeitimus. 15 straipsnis Sprendimo patenkinti prašymą turėtojo įsipareigojimų nevykdymas 1. Jei sprendimo patenkinti prašymą turėtojas muitinės pateiktą informaciją naudoja ne 19 straipsnyje nurodytiems tikslams, kompetentinga muitinės institucija gali: (a) sustabdyti sprendimo patenkinti prašymą galiojimą valstybėje narėje, kurioje informacija pateikta arba naudota, kol baigsis laikotarpis, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones; (b) atsisakyti pratęsti laikotarpį, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones. 2. Kompetentinga muitinės institucija gali nuspręsti laikinai sustabdyti muitinės priežiūros priemonių taikymą, kol baigsis laikotarpis, kuriuo ta muitinė turi taikyti priežiūros priemones, jei sprendimo turėtojas: (a) nevykdo pranešimo įpareigojimų pagal 14 straipsnį; (b) nesilaiko 18 straipsnio 2 dalies reikalavimų dėl pavyzdžių grąžinimo; (c) nevykdo įpareigojimų pagal 27 straipsnio 1 ir 3 dalis dėl išlaidų ir vertimo; (d) neinicijuoja teisminio proceso, kaip numatyta 20 straipsnio 1 dalyje, 23 straipsnio 4 dalyje ar 24 straipsnio 9 dalyje. Jei pateiktas Sąjungos lygmens prašymas, sprendimas laikinai sustabdyti muitinės priežiūros priemonių taikymą galioja tik valstybėje narėje, kurioje toks sprendimas priimtas. III SKYRIUS NUOSTATOS, KURIOMIS REGLAMENTUOJAMI MUITINĖS VEIKSMAI 1 skirsnis intelektinės nuosavybės teises įtariamai pažeidžiančių prekių neišleidimas arba sulaikymas 16 straipsnis Prekių neišleidimas arba sulaikymas patenkinus prašymą 1. Kai susidarius vienai iš 1 straipsnio 1 dalyje nurodytų situacijų valstybės narės muitinė nustato intelektinės nuosavybės teises įtariamai pažeidžiančias prekes, kurioms taikomas sprendimas patenkinti prašymą taikyti muitinės priežiūros priemones, ji priima sprendimą prekių neišleisti arba jas sulaikyti. 2. Prieš priimdama sprendimą neišleisti prekių arba jas sulaikyti, muitinė gali paprašyti, kad sprendimo patenkinti prašymą turėtojas jai pateiktų visą svarbią informaciją. Be to, muitinė sprendimo turėtojui gali pateikti informaciją apie faktinį arba numanomą prekių skaičių, pobūdį ir, kai tinka, tų prekių atvaizdus. 3. Prieš priimdama sprendimą neišleisti prekių arba jas sulaikyti, muitinė apie savo ketinimą praneša deklarantui arba, jei prekės turi būti sulaikytos, – prekių turėtojui. Deklarantui arba prekių turėtojui suteikiama galimybė pareikšti nuomonę per tris darbo dienas nuo pranešimo išsiuntimo dienos. 4. Apie savo sprendimą neišleisti prekių arba jas sulaikyti muitinė praneša sprendimo patenkinti prašymą turėtojui ir deklarantui arba prekių turėtojui per vieną darbo dieną nuo sprendimo priėmimo. Pranešime deklarantui arba prekių turėtojui pateikiama informacija apie 20 straipsnyje numatytus teisinius padarinius, susijusius su kitomis prekėmis nei suklastotos ir piratinės prekės, ir 23 straipsnyje numatytus teisinius padarinius, susijusius su suklastotomis ir piratinėmis prekėmis. 5. Muitinė informuoja sprendimo patenkinti prašymą turėtoją ir deklarantą arba prekių turėtoją apie faktinį ar numanomą neišleistų ar sulaikytų prekių skaičių, faktinį ar numanomą tų prekių pobūdį, įskaitant, kai tinka, tų prekių atvaizdus. 6. Kai prekių turėtojais laikomi keli asmenys, muitinė nėra įpareigota informuoti daugiau nei vieną asmenį. 17 straipsnis Prekių neišleidimas ar sulaikymas nepatenkinus prašymo 1. Kai susidarius vienai iš 1 straipsnio 1 dalyje nurodytų situacijų muitinė nustato intelektinės nuosavybės teises įtariamai pažeidžiančias prekes, ji gali tų prekių neišleisti arba jas sulaikyti prieš tai, kai jai pranešama apie sprendimą patenkinti prašymą dėl tų prekių. 2. Prieš priimdama sprendimą neišleisti prekių arba jas sulaikyti, muitinė gali pareikalauti, kad asmuo, turintis teisę pateikti prašymą, susijusį su įtariamu intelektinės nuosavybės teisių pažeidimu, suteiktų jai visą svarbią informaciją; tuo tikslu muitinė atskleidžia tik informaciją apie faktinį ar numanomą prekių skaičių, jų pobūdį ir, kai tinka, atvaizdus. 3. Prieš priimdama sprendimą neišleisti prekių arba jas sulaikyti, muitinė apie savo ketinimą praneša deklarantui arba, jei prekės turi būti sulaikytos, – prekių turėtojui. Deklarantui arba prekių turėtojui suteikiama galimybė pareikšti nuomonę per tris darbo dienas nuo pranešimo išsiuntimo dienos. 4. Apie prekių neišleidimą arba sulaikymą muitinė praneša visiems asmenims, turintiems teisę pateikti prašymą dėl įtariamo intelektinės nuosavybės teisių pažeidimo, per vieną darbo dieną nuo prekių neišleidimo arba sulaikymo. 5. Muitinė sutinka išleisti prekes arba nutraukti jų sulaikymą iš karto po to, kai baigiami visi muitinės formalumai, šiais atvejais: (a) kai muitinė nenustato jokio asmens, turinčio teisę pateikti prašymą dėl įtariamo intelektinės nuosavybės teisių pažeidimo, per vieną darbo dieną nuo prekių neišleidimo arba sulaikymo; (b) kai muitinė negauna prašymo pagal 6 straipsnio 5 dalį arba jį atmeta. Apie savo sprendimą neišleisti prekių arba jas sulaikyti muitinė deklarantui arba prekių turėtojui praneša per vieną darbo dieną nuo sprendimo priėmimo. 6. Šis straipsnis netaikomas greitai gendančioms prekėms. 18 straipsnis Neišleistų arba sulaikytų prekių apžiūra ir pavyzdžių ėmimas 1. Muitinė sprendimo patenkinti prašymą turėtojui ir deklarantui arba prekių turėtojui suteikia galimybę apžiūrėti neišleistas ar sulaikytas prekes. 2. Muitinė gali imti pavyzdžius ir juos pateikti sprendimo patenkinti prašymą turėtojui, jei jis (ji) to prašo, tačiau tik analizės tikslais ir siekdama palengvinti suklastotoms ir piratinėms prekėms taikytiną tolesnę procedūrą. Už bet kokią tų pavyzdžių analizę atsako tik sprendimo patenkinti prašymą turėtojas. Jei leidžia aplinkybės, užbaigus techninę analizę pavyzdžiai grąžinami prieš tai, kai prekės išleidžiamos arba baigiasi jų sulaikymo laikotarpis. 3. Sprendimo patenkinti prašymą turėtojui paprašius, muitinė jam (jai) praneša, jei tai žinoma, krovinio gavėjo, siuntėjo, deklaranto arba prekių turėtojo vardą, pavardę ar pavadinimą ir adresą, taip pat informaciją apie muitinės procedūrą ir intelektinės nuosavybės teises įtariamai pažeidžiančių prekių kilmę, kilmės vietą ir paskirties vietą. 4. Kiekviena valstybė narė nustato neišleistų arba sulaikytų prekių saugojimo sąlygas, įskaitant nuostatas dėl išlaidų. 19 straipsnis Sprendimo patenkinti prašymą turėtojui leidžiami tam tikros informacijos naudojimo būdai Gavęs 18 straipsnio 3 dalyje nurodytą informaciją, sprendimo patenkinti prašymą turėtojas tą informaciją gali naudoti tik siekdamas: (a) inicijuoti teisminį procesą, kad būtų nustatyta, ar pažeistos intelektinės nuosavybės teisės; (b) gauti kompensaciją iš pažeidėjo ar kitų asmenų, jei prekės sunaikinamos pagal 20 straipsnio 3 dalį arba 23 straipsnio 3 dalį. 2 skirsnis Teisminio proceso inicijavimas ir numatomas prekių išleidimas 20 straipsnis Teisminio proceso inicijavimas 1. Kai įtariama, kad prekės, išskyrus tas, kurioms taikomi 23 ir 24 straipsniai, pažeidžia intelektinės nuosavybės teises, sprendimo patenkinti prašymą turėtojas per 10 darbo dienų nuo sprendimo neišleisti prekių arba jas sulaikyti išsiuntimo dienos inicijuoja teisminį procesą, kad būtų nustatyta, ar pažeistos intelektinės nuosavybės teisės. Kai įtariama, kad intelektinės nuosavybės teises pažeidžia greitai gendančios prekės, pirmoje pastraipoje nurodytas laikotarpis, per kurį reikia inicijuoti teisminį procesą, yra trys darbo dienos nuo sprendimo neišleisti prekių arba jas sulaikyti išsiuntimo dienos. 2. Muitinė sutinka išleisti prekes arba nutraukti jų sulaikymą iš karto po to, kai baigiami visi muitinės formalumai, jei sprendimo patenkinti prašymą turėtojas per 1 dalyje nurodytą laikotarpį jai nepranešė apie: (a) inicijuotą teisminį procesą, kad būtų nustatyta, ar pažeistos intelektinės nuosavybės teisės; (b) raštišką sprendimo patenkinti prašymą turėtojo ir prekių turėtojo sutikimą, kad prekės būtų sunaikintos. 3. Jei gaunamas 2 dalies b punkte nurodytas raštiškas sutikimas, kad prekės būtų sunaikintos, muitinei prižiūrint prekės sunaikinamos sprendimo patenkinti prašymą turėtojo lėšomis ir atsakomybe, jei kitaip nenumatyta valstybės narės, kurioje prekės sunaikinamos, teisės aktuose. 4. Sprendimo patenkinti prašymą turėtojui prašant, muitinė 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytą laikotarpį tinkamais atvejais gali pratęsti ne daugiau kaip 10 darbo dienų. Greitai gendančių prekių atveju 1 dalies antroje pastraipoje nurodytas laikotarpis nepratęsiamas. 21 straipsnis Numatomas prekių išleidimas 1. Kai muitinei pranešama, kad inicijuotas teisminis procesas siekiant nustatyti, ar pažeistos dizaino, patento, naudingojo modelio ar augalų veislės apsaugos teisės, ir baigiasi 20 straipsnyje numatytas laikotarpis, deklarantas arba prekių turėtojas gali prašyti, kad muitinė išleistų prekes arba nutrauktų jų sulaikymą. Muitinė sutinka išleisti prekes arba nutraukti jų sulaikymą tik jei įvykdomos visos šios sąlygos: (a) deklarantas arba prekių turėtojas pateikė garantiją; (b) institucija, kompetentinga nustatyti, ar pažeistos intelektinės nuosavybės teisės, neleido imtis prevencinių priemonių; (c) visi muitinės formalumai atlikti. 2. 1 dalies a punkte nurodytą garantiją deklarantas arba prekių turėtojas pateikia per 10 darbo dienų nuo tos dienos, kai muitinė gavo 1 dalyje nurodytą prašymą. 3. Muitinė nustato pakankamai didelę garantijos sumą, kad būtų apsaugoti sprendimo patenkinti prašymą turėtojo interesai. 4. Garantijos pateikimas neturi įtakos kitoms prieinamoms teisių gynimo priemonėms, kurių gali imtis sprendimo patenkinti prašymą turėtojas. 22 straipsnis Draudžiami muitinės sankcionuoti veiksmai su sunaikinti paliktomis prekėmis 1. Pagal 20, 23 ar 24 straipsnius sunaikinti paliktų prekių negalima: (a) išleisti į laisvą apyvartą; (b) išvežti iš Sąjungos muitų teritorijos; (c) eksportuoti; (d) reeksportuoti; (e) joms taikyti sąlyginio neapmokestinimo procedūros; (f) laikyti laisvojoje zonoje ar laisvajame sandėlyje. 2. Muitinė gali leisti 1 dalyje nurodytas prekes prižiūrint muitinei vežti iš vienos vietos į kitą Sąjungos muitų teritorijoje, kad muitinei prižiūrint jos būtų sunaikintos. 3 skirsnis Suklastotos ir piratinės prekės 23 straipsnis Sunaikinimas ir teisminio proceso inicijavimas 1. Kai įtariama, kad prekės yra suklastotos arba piratinės, tos prekės muitinei prižiūrint gali būti sunaikintos nereikalaujant nustatyti, ar pagal valstybės narės, kurioje rastos prekės, teisę pažeistos intelektinės nuosavybės teisės, jei įvykdomos visos šios sąlygos: (a) sprendimo patenkinti prašymą turėtojas per 10 darbo dienų (o jei prekės yra greitai gendančios – per tris darbo dienas) nuo sprendimo neišleisti prekių arba jas sulaikyti išsiuntimo raštu informavo muitinę apie savo sutikimą, kad prekės būtų sunaikintos; (b) deklarantas arba prekių turėtojas per 10 darbo dienų (o jei prekės yra greitai gendančios – per tris darbo dienas) nuo sprendimo neišleisti prekių arba jas sulaikyti išsiuntimo raštu patvirtino muitinei savo sutikimą, kad prekės būtų sunaikintos. 2. Jei deklarantas arba prekių turėtojas per 1 dalies b punkte nurodytus laikotarpius muitinei, kuri priėmė sprendimą neišleisti prekių arba jas sulaikyti, nepatvirtino savo sutikimo, kad prekės būtų sunaikintos, ir nepranešė, kad sunaikinimui prieštarauja, muitinė gali laikyti, kad deklarantas arba prekių turėtojas sutinka, kad prekės būtų sunaikintos. Apie tai muitinė informuoja sprendimo patenkinti prašymą turėtoją. Kai deklarantas arba prekių turėtojas prieštarauja tam, kad prekės būtų sunaikintos, muitinė apie tokį prieštaravimą informuoja sprendimo patenkinti prašymą turėtoją. 3. Muitinei prižiūrint prekės sunaikinamos sprendimo patenkinti prašymą turėtojo lėšomis ir atsakomybe, jei kitaip nenumatyta valstybės narės, kurioje prekės sunaikinamos, teisės aktuose. Prieš sunaikinant prekes galima imti jų pavyzdžius. 4. Jei negaunamas sutikimas sunaikinti prekes, per 10 darbo dienų (o jei prekės yra greitai gendančios – per tris darbo dienas) nuo sprendimo neišleisti prekių arba jas sulaikyti išsiuntimo sprendimo patenkinti prašymą turėtojas inicijuoja teisminį procesą, kad būtų nustatyta, ar pažeistos intelektinės nuosavybės teisės. Sprendimo patenkinti prašymą turėtojui prašant, muitinė pirmoje pastraipoje nurodytus laikotarpius tinkamais atvejais gali pratęsti ne daugiau kaip 10 darbo dienų. Greitai gendančių prekių atveju tie laikotarpiai nepratęsiami. 5. Muitinė atitinkamai sutinka išleisti prekes arba nutraukti jų sulaikymą iš karto po to, kai baigiami visi muitinės formalumai, jei sprendimo patenkinti prašymą turėtojas jai nepateikia informacijos apie: (a) savo sutikimą, kad prekės būtų sunaikintos (per 1 dalies a punkte nurodytus laikotarpius); (b) teisminio proceso inicijavimą, siekiant nustatyti, ar pažeistos intelektinės nuosavybės teisės (per 4 dalyje nurodytą laikotarpį). 24 straipsnis Speciali mažomis siuntomis vežamų prekių sunaikinimo procedūra 1. Šis straipsnis taikomas prekėms, jei įvykdomos visos šios sąlygos: (a) įtariama, kad prekės yra suklastotos arba piratinės; (b) prekės nėra greitai gendančios; (c) prekėms taikomas sprendimas patenkinti prašymą; (d) prekės vežamos mažomis siuntomis. 2. 16 straipsnio 3, 4 ir 5 dalys ir 18 straipsnio 2 dalis netaikomos. 3. Pranešdama apie sprendimą neišleisti prekių arba jas sulaikyti per vieną darbo dieną nuo to sprendimo priėmimo, muitinė informuoja deklarantą arba prekių turėtoją apie: (a) muitinės ketinimą sunaikinti prekes; (b) deklaranto arba prekių turėtojo teises pagal 4 ir 5 dalis. 4. Deklarantui arba prekių turėtojui suteikiama galimybė pareikšti nuomonę per 20 darbo dienų nuo sprendimo neišleisti prekių arba jas sulaikyti išsiuntimo dienos. 5. Atitinkamas prekes galima sunaikinti, jei per 20 darbo dienų nuo sprendimo neišleisti prekių arba jas sulaikyti išsiuntimo deklarantas arba prekių turėtojas raštu patvirtina muitinei savo sutikimą, kad prekės būtų sunaikintos. 6. Jei deklarantas arba prekių turėtojas per 5 dalyje nurodytą laikotarpį muitinės įstaigai, kuri priėmė sprendimą neišleisti prekių arba jas sulaikyti, nepatvirtino savo sutikimo, kad prekės būtų sunaikintos, ir nepranešė, kad sunaikinimui prieštarauja, muitinė gali laikyti, kad deklarantas arba prekių turėtojas sutinka, kad prekės būtų sunaikintos. 7. Muitinei prižiūrint prekės sunaikinamos muitinės lėšomis. 8. Kai deklarantas arba prekių turėtojas prieštarauja tam, kad prekės būtų sunaikintos, muitinė informuoja sprendimo patenkinti prašymą turėtoją apie tokį prieštaravimą ir apie prekių skaičių ir pobūdį, įskaitant, kai tinka, tų prekių atvaizdus. 9. Muitinė atitinkamai sutinka išleisti prekes arba nutraukti jų sulaikymą iš karto po to, kai baigiami visi muitinės formalumai, jei per 10 darbo dienų nuo 8 dalyje nurodytos informacijos išsiuntimo sprendimo patenkinti prašymą turėtojas jai nepateikia informacijos apie tai, kad inicijuotas teisminis procesas siekiant nustatyti, ar pažeistos intelektinės nuosavybės teisės. 10. Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal 30 straipsnį priimti deleguotuosius teisės aktus dėl taikant šį straipsnį nustatomų mažų siuntų ribinio dydžio. IV SKYRIUS ATSAKOMYBĖ, IŠLAIDOS IR SANKCIJOS 25 straipsnis Muitinės atsakomybė Nepažeidžiant taikomų valstybių narių teisės aktų, sprendimas patenkinti prašymą nesuteikia to sprendimo turėtojui teisės gauti kompensaciją tuo atveju, jei muitinės įstaiga neaptiko intelektinės nuosavybės teises įtariamai pažeidžiančių prekių ir jas išleido arba nesiėmė veiksmų, kad tas prekes sulaikytų. 26 straipsnis Sprendimo patenkinti prašymą turėtojo atsakomybė Jei pagal šį reglamentą tinkamai pradėta procedūra dėl sprendimo patenkinti prašymą turėtojo veiksmų ar neveikimo nutraukiama arba jei vėliau nustatoma, kad atitinkamos prekės intelektinės nuosavybės teisių nepažeidžia, sprendimo patenkinti prašymą turėtojas prisiima atsakomybę prieš asmenis, susijusius su 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta situacija, pagal valstybės narės, kurioje rastos prekės, teisės aktus. 27 straipsnis Išlaidos 1. Muitinei pareikalavus, sprendimo patenkinti prašymą turėtojas atlygina visas muitinės administracijos išlaidas, patirtas dėl muitinės prižiūrimų prekių saugojimo pagal 16 ir 17 straipsnius ir dėl prekių sunaikinimo pagal 20 ir 23 straipsnius. 2. Šiuo straipsniu nepažeidžiama sprendimo patenkinti prašymą turėtojo teisė siekti gauti kompensaciją iš pažeidėjo ar kitų asmenų pagal valstybės narės, kurioje rastos prekės, teisės aktus. 3. Sprendimo patenkinti Sąjungos lygmens prašymą turėtojas pateikia vertimą, būtiną muitinei, kuri turi imtis veiksmų su intelektinės nuosavybės teises įtariamai pažeidžiančiomis prekėmis, ir už tokį vertimą sumoka. 28 straipsnis Administracinės sankcijos Valstybės narės nustato administracinių sankcijų, taikomų pažeidus šio reglamento nuostatas, taisykles ir imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad jos būtų taikomos. Numatytos administracinės sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasios. Valstybės narės per šešis mėnesius nuo šio reglamento įsigaliojimo dienos praneša apie tas nuostatas Komisijai ir nedelsdamos praneša jai apie visus vėlesnius toms nuostatoms įtakos turinčius pakeitimus. V SKYRIUS KOMITETAS, DELEGAVIMAS IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS 29 straipsnis Komiteto procedūra 1. Komisijai padeda pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 2913/92 247a ir 248a straipsnius įsteigtas Muitinės kodekso komitetas. Šis komitetas yra komitetas, kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 182/2011. 2. Jei pateikiama nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 4 straipsnis. 30 straipsnis Įgaliojimų delegavimas 1. Komisija įgaliojama priimti deleguotuosius teisės aktus, jei įvykdomos šiame straipsnyje nustatytos sąlygos. 2. 24 straipsnio 10 dalyje nurodyti įgaliojimai deleguojami neribotam laikotarpiui nuo šio reglamento įsigaliojimo dienos. 3. Europos Parlamentas arba Taryba bet kuriuo metu gali atšaukti 24 straipsnio 10 dalyje nurodytą įgaliojimų delegavimą. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų delegavimas. Jis įsigalioja kitą dieną po sprendimo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis neturi poveikio jau galiojančių deleguotųjų teisės aktų galiojimui. 4. Priėmusi deleguotąjį teisės aktą, Komisija tuo pačiu metu apie jį praneša Europos Parlamentui ir Tarybai. 5. Pagal 24 straipsnio 10 dalį priimtas deleguotasis teisės aktas įsigalioja tik jei per du mėnesius nuo pranešimo apie jį Europos Parlamentui ir Tarybai nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepateikia prieštaravimų arba jei dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad jie neprieštaraus. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis gali būti pratęstas dviem mėnesiais. 31 straipsnis Valstybių narių ir Komisijos keitimasis informacija apie sprendimus dėl prašymų taikyti muitinės priežiūros priemones 1. Kompetentingos muitinės institucijos praneša Komisijai apie: (a) prašymus taikyti muitinės priežiūros priemones, įskaitant bet kokias nuotraukas, atvaizdus ir brošiūras; (b) sprendimus patenkinti prašymus; (c) visus sprendimus pratęsti laikotarpį, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones, arba sprendimus, kuriais atšaukiamas sprendimas patenkinti prašymą ar kuriais jis keičiamas; (d) bet kokį sprendimo patenkinti prašymą vykdymo sustabdymą. 2. Nepažeidžiant Tarybos reglamento (EB) Nr. 515/97 24 straipsnio g punkto nuostatų, jei prekės neišleidžiamos arba sulaikomos, muitinė perduoda Komisijai visą svarbią informaciją, įskaitant išsamią informaciją apie prekes, intelektinės nuosavybės teises, procedūras ir transportą. 3. Visa 1 ir 2 dalyse nurodyta informacija saugoma Komisijos centrinėje duomenų bazėje. 4. Komisija valstybių narių muitinėms suteikia galimybę 1 ir 2 dalyse nurodytą informaciją gauti elektronine forma. 32 straipsnis Duomenų apsaugos nuostatos 1. Komisijos centrinėje duomenų bazėje esantys asmens duomenys tvarkomi laikantis Reglamento (EB) Nr. 45/2001[26] ir prižiūrint Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnui. 2. Valstybių narių kompetentingos institucijos asmens duomenis tvarko laikydamosi Direktyvos 95/46/EB[27] ir prižiūrint nepriklausomai valstybės narės valdžios institucijai, nurodytai tos direktyvos 28 straipsnyje. 33 straipsnis Laikotarpiai, datos ir terminai Taikomos Tarybos reglamente (EEB, Euratomas) Nr. 1182/71[28] nustatytos laikotarpiams, datoms ir terminams taikytinos taisyklės. 34 straipsnis Administracinė tarpusavio pagalba Taikomos Reglamento (EB) Nr. 515/97 nuostatos. 35 straipsnis Panaikinimas Reglamentas (EB) Nr. 1383/2003 panaikinamas 20XX-XX-XX. Nuorodos į panaikintąjį reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą. 36 straipsnis Pereinamojo laikotarpio nuostatos Pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1383/2003 patenkinti prašymai taikyti muitinės priežiūros priemones toliau galioja sprendime patenkinti prašymą nurodytą laikotarpį, kuriuo muitinė turi taikyti priežiūros priemones, ir nebepratęsiami. 37 straipsnis Įsigaliojimas ir taikymas Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Tačiau 24 straipsnio 1–9 dalys taikomos nuo 20XX-XX-XX. Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Europos Parlamento vardu Tarybos vardu Pirmininkas Pirmininkas [1] Komisijos komunikatas „2020 m. EUROPA. Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija“. Briuselis, COM(2010) 2020, 2010 3 3. [2] 2011 m. balandžio 13 d. Komisijos komunikatas „Bendrosios rinkos aktas“, COM(2011) 206. [3] 2008 m. rugsėjo 25 d. Tarybos rezoliucija dėl išsamaus Europos kovos su prekių klastojimu ir piratavimu veiksmų plano (OL C 253, 2008 10 4, p. 1). [4] 2009 m. kovo 16 m. Tarybos rezoliucija dėl 2009–2012 m. ES kovos su intelektinės nuosavybės teisių pažeidimais muitinės veiksmų plano (OL C 71, 2009 3 25, p. 1). [5] 2010 m. lapkričio 11 d. Komisijos komunikatas „Kuriamas Bendrosios rinkos aktas“, COM(2010) 608 galutinis/2. [6] OL C. [7] OL C 253, 2008 10 4, p. 1. [8] OL L 196, 2003 8 2, p. 7. [9] OL L 302, 1992 10 19, p. 1. [10] OL L 12, 2001 1 16, p. 1. [11] Rezoliucija 2008/2133/INI. [12] OL L 82, 1997 3 22, p. 1. [13] OL L 281, 1995 11 23, p. 31. [14] OL L 8, 2001 1 12, p. 1. [15] OL L 55, 2011 2 28, p. 13. [16] OL L 152, 2009 6 16, p. 1. [17] OL L 198, 1996 8 8, p. 30. [18] OL L 227, 1994 9 1, p. 1. [19] OL L 78, 2009 3 24, p. 1. [20] OL L 3, 2002 1 5, p. 1. [21] OL L 93, 2006 3 31, p. 12. [22] OL L 148, 2008 6 6, p. 1. [23] OL L 149, 1991 6 14, p. 1. [24] OL L 39, 2008 2 13, p. 16. [25] OL L 199, 2007 7 31, p. 40. [26] OL L 8, 2001 1 12, p. 1. [27] OL L 281, 1995 11 23, p. 31. [28] OL L 124, 1971 6 8, p. 1.