LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 231/14

Paraiškos paskelbimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemų 50 straipsnio 2 dalies a punktą

2013/C 231/11

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą paraiškai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51 straipsnį.

BENDRASIS DOKUMENTAS

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (2)

„WEST COUNTRY BEEF“

EB Nr.: UK-PGI-0005-0668-21.12.2007

SGN ( X ) SKVN ( )

1. Pavadinimas

„West Country Beef“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Jungtinė Karalystė

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas

3.1. Produkto rūšis

1.1 klasė. Šviežia mėsa (ir subproduktai)

3.2. Produkto, kuriam taikomas 1 punkte nurodytas pavadinimas, aprašymas

„West Country Beef“ pavadinimas suteiktas jautienai, gautai iš Anglijos Vakarų krašte atsivestų ir išaugintų bei patvirtintose skerdyklose pagal Meat South West (MSW) organizacijos arba panašius reikalavimus Anglijos Vakarų krašte arba už šio regiono ribų paskerstų galvijų skerdenoms, jų pusėms arba dalims. Siekiant užtikrinti visišką šio produkto atsekamumą ir autentiškumą, šias patvirtintas įmones tikrina nepriklausomas tikrintojas. Įmones licencijuoja Meat South West, kuri yra patvirtinta „West Country Beef“ perdirbėja.

Visi galvijai auginami pagal sutartus aukštus gyvulininkystės ir gyvulių gerovės standartus, užtikrinančius jų saugumą.

Auginant galvijus turi būti laikomasi šių būtinųjų reikalavimų:

— galvijai turi būti atsivesti, auginti ir paskersti Vakarų krašte,

— didžiąją laiko dalį jie turi praleisti ganyklose,

— laikomasi visų šiuo metu taikomų teisės aktų,

— augintojai privalo turėti visus praktikos kodeksus ir būti su jais susipažinę,

— turi būti užtikrinta „penkiomis gyvūnų laisvėmis“ pagrįsta gerovė ir sveikatingumas,

— turi būti garantuotai įdiegtos atsekamumo sistemos,

— turi būti užtikrinta, kad gyvuliais rūpintųsi kompetentingi gyvulių augintojai ir parengti darbuotojai,

— turi būti užtikrintas gyvūnų saugumas ir gerovė juos vežant, parduodant ir prieš skerdžiant,

— turi būti skerdžiama patvirtintoje ir licencijuotoje įmonėje (įrenginyje), kad būtų galima visiškai atsekti produkto autentiškumą.

Ūkius ir perdirbimo įmones pagal nustatytą tikrinimo protokolą tikrina nepriklausomi inspektoriai.

Laikantis „West Country Beef“ schemos reikalavimų augintojai patikrinimų metu privalo įrodyti, kad galvijai yra atsivesti, auginti ir paskersti Vakarų krašte. Būtina pateikti šėrimo žurnalą ir įrodymą, kad ne mažiau kaip 70 proc. galvijų raciono sudarė pašarai. Pagal šią schemą reikalaujama taikyti ekstensyviąją sistemą, kai ne mažiau kaip šešis mėnesius galvijai ganosi ganyklose.

Pašarai, kurių didžiąją dalį sudaro žolė, pagerina jautienos raumens cheminę sudėtį (žr. 1 lentelę) ir mėsos organoleptines savybes, palyginti su koncentruotais pašarais.

1 lentelė

Riebiųjų rūgščių kiekis (mg/100g raumenų) ir vitamino E kiekis (mg/kg) jautienos nugarinės raumenyje

Koncentruoti pašarai Silosas Žolė 18:2 (3) 210 87 76 18:3 (4) 8,1 48,7 35,6 EPA (5) 2,6 19,7 19,2 DHA (6) 0,5 5,1 2,8 18:2/18:3 27,2 1,8 2,1 Vitaminas E 1,4 3,3 4,2

Dėl puikios mitybos mėsa yra geresnės konsistencijos ir skanesnė. Skonio ir sultingumo suteikia raumenyse natūraliai susidarę riebalų intarpai. Riebalų spalva – nuo baltos iki geltonos, bet dėl minėtos ypatingos mitybos jie įgauna kreminį atspalvį. Mėsa – nuo rožinės iki tamsiai raudonos spalvos, subrandinta – dar tamsesnė.

Iki skerdimo galvijai auginami ne mažiau kaip 60 dienų. Daugelis galvijų patys natūraliai subręsta – amžius ir svoris skiriasi atsižvelgiant į veisles (idealus subrendusio galvijo skerdenos svoris – 200–500 kg).

Mėsa ne mažiau kaip 10 dienų laikoma šaldymo temperatūros sąlygomis, šis procesas žinomas kaip mėsos brandinimas, prasidedantis iškart po gyvulio paskerdimo. Brandinimo metu natūralūs mėsos fermentai suskaido jungiamuosius audinius, mėsa tampa minkštesnė, pagerėja jos valgymo kokybė. Skerdenos dalims, pvz., krūtininei ir priešmentei, kurioms tradiciškai reikalingas ilgesnis terminis apdorojimas, minimalus brandinimo laikas nenustatomas. Brandinimo laikas gali būti sutrumpintas taikant aukštos įtampos elektros srovės stimuliaciją, sumažinančią šalčio sąlygoto raumenų susitraukimo riziką arba skerdeną pakabinant per dubens kaulų sritį – mėsa tampa minkštesnė. Temperatūra, procesai ir laikas registruojami siekiant užtikrinti, kad skerdenos bus teisingai atvėsintos ir subrandintos.

Skerdenų klasifikavimo specifikacija (pagal EUROP klasifikavimo sistemą), užtikrinanti geriausią valgymo kokybę, yra:

— skerdenos, priskiriamos O + raumeningumo klasei, atitinkančiai riebumo klases nuo 2 iki 4 H.

Riebumo klasės didėjimo tvarka => Raumeningumas didėjimo tvarka => 1 2 3 4L 4H 5L 5H E U+ –U R O+ –O P+ –P

Po skerdimo „West Country Beef“ parduodama įvairiu pavidalu:

skerdenomis, išskyrus nevalgomus subproduktus, odas, galvas ir kojas;

skerdenų pusėmis – išilgai perskeltos skerdenos pusėmis;

užpakaliniais ketvirčiais/priekiniais ketvirčiais – skerdenos pusėmis, perkirstomis tarp dešimtojo ir vienuoliktojo šonkaulio nuo priekio (arba panašiai pagal susitarimą);

pagrindiniais gabalais, kurie gaunami dalijant skerdenas/skerdenų puses į mažesnes, pripažintas dalis (tenkinant vartotojo pageidavimus). Šie gabalai gali būti pateikiami su kaulais ar be kaulų ir apsauginėje pakuotėje.

„West Country Beef“ gali būti parduodama šviežia (atšaldyta) arba sušaldyta.

3.3. Žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams)

—

3.4. Pašarai (taikoma tik gyvūniniams produktams)

Galvijai nujunkymo ir galutiniu auginimo etapu gali būti šeriami papildais. Tuo atveju ūkininkas įrašo, o kokybės užtikrinimo inspektorius patikrina ingredientus ir informaciją apie jų įsigijimą. Laikas, kada gyvuliams reikia duoti priedus, nustatomas atsižvelgiant į kai kuriuos veiksnius, pavyzdžiui, į gyvūnų gerovės ir pardavimo reikalavimus.

Priedų neturi būti daugiau kaip 30 proc., likusius 70 proc. sudaro pašarai. Pašarų priedais šeriama tada, kai būtina, pavyzdžiui, žiemos mėnesiais arba nujunkymo ir galutiniu auginimo etapu.

3.5. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje

Visi galvijai auginami pagal sutartus aukštus gyvulininkystės ir gyvulių gerovės standartus, užtikrinančius jų saugumą.

Auginant galvijus turi būti laikomasi šių būtinųjų reikalavimų:

— galvijai turi būti atsivesti, auginti ir paskersti Vakarų krašte,

— didžiąją laiko dalį turi praleisti ganyklose,

— laikomasi visų šiuo metu taikomų teisės aktų,

— augintojai privalo turėti visus praktikos kodeksus ir būti su jais susipažinę,

— turi būti užtikrinta „penkiomis gyvūnų laisvėmis“ pagrįsta gerovė ir sveikatingumas,

— turi būti garantuotai įdiegtos atsekamumo sistemos,

— turi būti užtikrinta, kad gyvuliais rūpintųsi kompetentingi gyvulių augintojai ir parengti darbuotojai,

— turi būti užtikrintas gyvūnų saugumas ir gerovė juos vežant, parduodant ir prieš skerdimą,

— turi būti skerdžiama patvirtintoje ir licencijuotoje įmonėje, kad būtų galima visiškai atsekti produktą ir taip užtikrinti jo autentiškumą.

3.6. Specialios pjaustymo, trynimo, pakavimo ir kt. taisyklės

—

3.7. Specialios ženklinimo etiketėmis taisyklės

—

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas

Geografinė vietovė susideda iš šešių grafysčių – Kornvalio, Devono, Dorseto, Glosteršyro, Somerseto ir Viltšyro, kurios kartu sudaro Anglijos Vakarų kraštą.

5. Ryšys su geografine vietove

5.1. Geografinės vietovės ypatumai

Anglijos Vakarų kraštas tinkamai apibūdinamas kaip pievų pusiasalis. Ganyklas ir lauko kultūrų auginimą iš dalies lėmė dirvožemio skirtumai. Vakarų krašte didelę dalį sudaro glėjinis dirvožemis ir rudžemis, kurie palankūs žolei augti, bet ne ypač tinka žemdirbystei. Ariamuose auginimo plotuose daugiau molio ir smėlio, dirva lengviau praleidžia drėgmę. Be to, Vakarų krašte yra Jungtinėje Karalystėje aukščiausia vidutinė oro temperatūra ir aukščiausia minimali bei aukščiausia maksimali temperatūra.

Vakarų kraštas yra didžiausias Anglijos žemės ūkio regionas. Jo aplinka viena iš turtingiausių Jungtinėje Karalystėje. Jo ūkiuose pagaminama maždaug 24 proc. Anglijos jautienos, ir būtent dėl šios priežasties ir dar dėl to, kad šiame regione pagaminamas 21 proc. avienos produkcijos, padėjo suformuoti ir išsaugoti regiono kraštovaizdį bei paveldą. Didelis galvijų tankumas paskatino kurti stambų mėsos perdirbimo sektorių, atitinkamai regione atsirado taip reikalingos užimtumo galimybės.

Dėl šiltų ir švelnių orų, palankaus lietaus kritulių pasiskirstymo metų eigoje ir gilių, drėgmę sulaikančių dirvų gerai auga žolė ir pašariniai augalai, taigi galvijai gali juos ėsti beveik ištisus metus. Daugelyje šio regiono vietų žolė auga daugiau kaip 300 dienų per metus. Vakarų kraštui toks augimas įprastas, taigi nesunku suprasti, kodėl vyrauja gyvulininkystė. Be to, daugiau kaip 25 proc. Vakarų krašto pievų (ganyklų) yra arba nacionaliniuose parkuose, arba „natūralaus gamtos grožio plotuose“ (angl. Areas of Natural Beauty, AONB). Šio regiono pievos, kuriose gausu gėlių, sudaro 57 proc. tokių Jungtinės Karalystės pievų. Bristolio universitete atliktas tyrimas rodo, kad jautienos kvapas yra sodresnis, kai galvijai šeriami žole, o ne koncentruotais pašarais.

5.2. Produkto ypatumai

Vakarų krašte labai plačiai naudojama šviežia ir konservuota žolė. Ji turi specifinį poveikį mėsos kokybei ir jautienos maistinei vertei, turint omenyje riebiųjų rūgščių sudėtį, vitamino E kiekį ir organoleptines savybes. Moksliniai eksperimentai aiškiai parodė šį poveikį. Jie atskleidė, kuo skiriasi grūdų pagrindu pagamintais (koncentruotais) pašarais ir žole šertų jautukų riebiųjų rūgščių sudėtis (1 lentelė). Žolės silosu šertų jautukų mėsos raumenyse buvo daugiau riebalų, labai skyrėsi riebiųjų rūgščių sudėtis. Linolo rūgšties ir jos produkto (arachidono rūgšties), abiejų n-6 (omega-6) riebiųjų rūgščių daugiau buvo koncentruotais pašarais šertų jautukų raumenyse, linoleno rūgšties ir jos produktų eikozapentaeno (EPA) ir dokozaheksaeno (DHA), visų n-3 (omega-3) riebiųjų rūgščių – žolės silosu ir šviežia žole šertų jautukų raumenyse. Daug daugiau n-6 riebiųjų rūgščių ir n-3 riebiųjų rūgščių buvo koncentruotais pašarais šertuose galvijuose. Žmogaus racionui rekomenduojamas santykis yra 4 arba mažiau; jį buvo lengviau pasiekti valgant žole, o ne koncentruotais pašarais šertų galvijų mėsą. Įprastas santykis, kuriuo skiriasi žole ir koncentruotais pašarais šertų galvijų mėsa, yra 18:2/18:3, t. y. maždaug 2 ir 27 (atitinkamai) pagal 1 lentelę.

Žolė, tiek šviežia, tiek konservuota, yra α-linoleno rūgšties, kuri gyvūno organizme gali virsti ilga n-3 (omega-3) polinesočiųjų riebiųjų rūgščių – vertingos žmonių maistingosios medžiagos – grandine, šaltinis. Be to, žolėje yra vitamino E, taigi vitamino E ir abiejų n-3 riebiųjų rūgščių daugiau yra žole šertų galvijų mėsoje. Šios maistingosios medžiagos turi poveikio ir mėsos skoniui.

Taigi žole ir pašariniais augalais šeriamų galvijų raumenų riebiųjų rūgščių sudėtis akivaizdžiai skiriasi, palyginti su koncentruotais pašarais šertų galvijų mėsa. Žole šertų galvijų mėsoje paprastai būna apie 1,0 proc. linoleno rūgšties, 0,5 proc. EPA ir 0,1 proc. DHA. Riebiųjų rūgščių sudėtis dažnai išreiškiama šiais procentais. Minėtas poveikis naudingas „West Country Beef“. Žolėje natūraliai esantis vitaminas E patenka į galvijų raumenis ir riebalinį audinį. Žolės silosu šeriamų jautukų raumenyse vitamino E yra bent du kartus daugiau nei koncentruotais pašarais šeriamų jautukų raumenyse (1 lentelė). Dėl to mažmeninei prekybai pateiktos mėsos spalva dar dvi dienas išlieka ryškiai raudona.

Remiantis britų tyrimų išvadomis, jautiena, gauta iš žole prieš skerdimą šertų galvijų, yra geresnio skonio nei javais šertų galvijų mėsa. Lyginant žole ir koncentruotais pašarais šertų galvijų mėsos kvapą, žole šertų galvijų mėsa kvapesnė. Nustatyta, kad neįprastas kvapas stipriausias galvijus šeriant koncentruotais pašarais.

Meat South West užsakytoje nepriklausomoje ataskaitoje, iš kurios paimtos pirmiau minėtos išvados, nurodyta, kad ypatingas savybes lemia žemas n-6 riebiųjų rūgščių ir n-3 riebiųjų rūgščių santykis bei didelis vitamino E kiekis.

— 18:2 / 18:3 santykis mažesnis kaip 4,

— vitaminas E > 3,0 mg/kg nugarinės raumens.

5.3. Priežastinis geografinės vietovės ir produkto, kuriam suteikta SKVN, kokybės ar savybių arba geografinės vietovės ir kurios nors produkto, kuriam suteikta SGN, savybės, gero vardo ar kitos ypatybės ryšys

Dėl Anglijos Vakarų krašto klimato, topografijos, taigi ir žolės vešlumo jame auginami galvijai, atitinkamai ir jų mėsa, įgyja specifinių savybių. Didelę dirbamų plotų dalį užima žolė, kuri idealiai tinka galvijams auginti, be to, ji gali būti dedama į pašarų priedus.

Atliktas išsamus ir objektyvus mokslinis tyrimas, kuris parodė, kad Vakarų krašte pagamintos ir perdirbtos jautienos savybės yra natūraliai susijusios su ta geografine vietove: joje yra daugiau žolės ir ji gausiai naudojama galvijams šerti, dėl to šių galvijų mėsoje yra daugiau n-3 (omega-3) polinesočiųjų riebiųjų rūgščių ir vitamino E.

Žolės augimą skatina dirvožemio rūšis, temperatūra, lietūs ir saulė. Dar vienas svarbus veiksnys – topografija, t. y. aukštis virš jūros lygio – aukščiui didėjant žolė auga lėčiau. Dėl palankaus Vakarų karšto klimato žolei augti tinkamų palankių dienų skaičius yra didesnis nei kituose regionuose. Visose Vakarų krašto dalyse žolė auga daugiau kaip 220 dienų per metus, kai kuriose – net daugiau kaip 300 dienų, taip nėra nė vienoje Didžiosios Britanijos dalyje. Dėl to Vakarų krašte auginami galvijai turi galimybę gauti daugiau žolės ir žolės produktų nei kitose Didžiosios Britanijos ar ES vietose.

Minėtas vertingas savybes jautiena įgauna dėl to, kad Vakarų krašte atsivesti, auginti ir paskersti galvijai ilgiau nei kitų regionų galvijai turėjo galimybę ėsti šviežią žolę, nes klimatas čia šiltas ir drėgnas, o auginimo sistemos pagrįstos ekstensyviu auginimu šeriant žole. Panašu, kad ateityje Vakarų krašto klimatas bus dar palankesnis ganyklinei gyvulininkystei.

Meat South West vertinimu, bendras raudonos mėsos sektoriaus indėlis į Vakarų ekonomiką yra 3 mlrd. svarų sterlingų per metus ir 28 000 darbo vietų. Norint apsaugoti regiono aplinką ir paveldą labai svarbu ir toliau jame auginti galvijus. Būtent ši ypatinga aplinka ir joje išauginti galvijai nulėmė natūraliai įgimtas „West Country Beef“ savybes.

Nuo seno šiame regione populiariausios South Devon ir Ruby Red galvijų veislės. Tačiau prie regiono klimato gerai prisitaikiusios ir jo ganyklose (pievose) gerai auga ir kitos vietos bei žemyno veislės. Todėl „West Country Beef“ gali būti gaunama iš bet kurios veislės galvijų. Kraštovaizdžio įvairovė suteikia galimybę regiono ribose plėtoti įvairią gyvulininkystės pramonę. Eksmuro, Dartmuro ir Bodminmuro aukštapelkės yra tradicinių galvijų bandų veisimosi ir vasarinės ganiavos vieta, o žemumų pievos ir pakrantės regionai, kur žolė nenustoja augti beveik ištisus metus, yra puiki vieta ganiavai prieš skerdimą.

Nuoroda į paskelbtą specifikaciją

(Reglamento (EB) Nr. 510/2006 5 straipsnio 7 dalis (7))

http://archive.defra.gov.uk/foodfarm/food/industry/regional/foodname/products/documents/wc-beef-pgi-final-20121127.pdf

(1) OL L 343, 2012 12 14, p. 1.

(2) Pakeistas Reglamentu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) linolo.

(4) linoleno.

(5) eikozapentaeno.

(6) dokozaheksaeno.

(7) Žr. 2 išnašą.