POVEIKIO VERTINIMO ATASKAITOS SANTRAUKA

Nors per pastaruosius tris dešimtmečius išmetamas žalingų oro teršalų kiekis ES gerokai sumažėjo, visoje ES dėl oro taršos (ypač kietosiomis dalelėmis, azoto dioksidu ir ozonu) per metus pirma laiko ir toliau miršta apie 300 000 žmonių (palyginti su 1 mln. žmonių per metus XX a. paskutiniojo dešimtmečio pradžioje) ir plinta daug neužkrečiamųjų ligų.

Europos Komisija Europos žaliojo kurso komunikate ir paskesniame Nulinės taršos veiksmų plane įsipareigojo toliau gerinti oro kokybę ir labiau suderinti ES oro kokybės standartus su Pasaulio sveikatos organizacijos (PSO) rekomendacijomis, kurios paskutinį kartą peržiūrėtos 2021 m. rugsėjo mėn.

Aplinkos oro kokybės direktyvose (direktyvose 2004/107/EB ir 2008/50/EB) nustatyti 12 aplinkos oro teršalų koncentracijos lygių standartai, kuriuos visos valstybės narės savo teritorijose turi pasiekti per tam tikrus terminus. Atlikus šių direktyvų tinkamumo patikrinimą padaryta išvada, kad jomis iš dalies veiksmingai gerinama oro kokybė ir padedama siekti oro kokybės standartų, tačiau iki šiol pasiekti ne visi jose numatyti tikslai. Direktyvomis buvo nustatyta tipiška aukštos kokybės oro kokybės stebėsena ir prisidėta prie oro taršos mažinimo tendencijos visoje Europos Sąjungoje.

Nepaisant to, oro kokybės politikoje tebėra keturių rūšių reikšmingų trūkumų, iš kurių matyti, kad esamą sistemą galima patobulinti. Pirma, ES oro kokybės standartais neužtikrinama tokia apsauga, kokia užtikrinama PSO rekomenduojamais standartais. Antra, tai, kad pagal aplinkos oro kokybės direktyvas reikalaujamų oro kokybės planų dažnai nepakanka, kad būtų išvengta normų viršijimo atvejų arba kad viršijimo laikotarpis būtų kuo trumpesnis, rodo, jog esama įgyvendinimo problemų ir su tuo susijusių valdymo ir vykdymo užtikrinimo trūkumų. Trečia, būtų galima pagerinti oro kokybės stebėsenos, modeliavimo ir vertinimo patikimumą bei palyginamumą. Galiausiai, dar labiau suderinus informacijos apie oro kokybę pateikimo būdus, ypač valstybių narių lygmeniu, būtų sukurta papildoma Europos pridėtinė vertė ir padedama užtikrinti dar didesnį informacijos palyginamumą.

Šiame poveikio vertinime svarstomas abiejų direktyvų sujungimas ir iš viso 68 galimos konkrečios politikos priemonės, sujungtos į 19 galimų politikos galimybių, siekiant pašalinti nustatytus trūkumus. Dauguma jų papildo viena kitą ir nėra visiškai priklausomos viena nuo kitos. Nagrinėjama tam tikra įvairių galimybių papildoma nauda. Šiame poveikio vertinime siūloma palikti 15 politikos galimybių, įskaitant 16 priemonių, skirtų oro kokybės planų valdymui ir vykdymo užtikrinimui gerinti, 15 priemonių, skirtų oro kokybės stebėsenos ir modeliavimo patikimumui ir palyginamumui toliau didinti, 4 priemones, skirtas užtikrinti geresnes galimybes susipažinti su oro kokybės duomenimis ir informacija, ypač daug dėmesio skiriant skaitmeninių priemonių naudojimo gerinimui, taip pat 5 priemones, skirtas vidutinio poveikio rodiklio naudojimui stiprinti ir ES oro kokybės standartams reguliariai peržiūrėti.

Dėl trijų politikos galimybių, t. y. skirtingo lygio suderinimo su PSO oro kokybės gairėmis (visiško suderinimo (I-1), glaudesnio suderinimo (I-2) ir dalinio suderinimo (I‑3)), reikės priimti politinį sprendimą. Šių trijų politikos galimybių poveikis buvo įvertintas kiekybiškai ir kiekviena jų būtų labai naudinga sveikatai ir aplinkai, nors ir skirtingu mastu.

Iš suinteresuotųjų šalių atsiliepimų matyti, kad pirmenybė teikiama dideliems užmojams. Per viešas konsultacijas 73 proc. visų respondentų, daugiausia pilietinės visuomenės ir NVO atstovų bei ES piliečių, išreiškė aiškų pageidavimą suderinti standartus su 2021 m. PSO oro kokybės gairėmis. Tačiau iš šio vertinimo matyti, kad iki 2030 m. pasiekti oro teršalų koncentracijos lygį, kuris visiškai atitiktų naujausias gaires (smulkių kietųjų dalelių, KD2,5, atveju jis lygus 5 μg/m3), didelėje dalyje ES mėginių ėmimo taškų (71 proc. KD2,5 atveju) gali būti visiškai neįmanoma, net jei bus išnagrinėtos beveik visos technologinės galimybės.

Šiame vertinime atsižvelgiama į tai, kad oro kokybei taip pat turi įtakos sektoriai ir veiklos rūšys, pavyzdžiui, transportas, pramonė, energetika ir žemės ūkis, ir daromos prielaidos dėl pagrindinių iniciatyvų pagal Europos žaliąjį kursą, pavyzdžiui, Europos klimato teisės akto ir Pasirengimo įgyvendinti 55 % tikslą priemonių rinkinio, Metano strategijos, Darnaus ir išmanaus judumo strategijos, transporto priemonių išmetamųjų teršalų normų EURO-7, Biologinės įvairovės strategijos ir strategijos „Nuo ūkio iki stalo“, taip pat neseniai įgyvendintos iniciatyvos „RePowerEU“ poveikio. Tačiau jame nenagrinėjamos (atsižvelgiant į tai, kad šiame etape jų nuspėjamumas labai ribotas) kitos galimos išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo galimybės, pavyzdžiui, daug spartesni visuomenės elgsenos pokyčiai arba perėjimas prie švaresnių degalų.

Iš atliktos analizės matyti, kad I-3 politikos galimybės („dalinis suderinimas“ su 2021 m. PSO oro kokybės gairėmis iki 2030 m.) naudos ir sąnaudų santykis yra didžiausias (nuo 10:1 iki 28:1). Galima tikėtis, kad daugumoje ES oro kokybės mėginių ėmimo taškų atitinkami oro kokybės standartai bus pasiekti be didelių papildomų pastangų. Grynoji nauda siekia daugiau kaip 29 mlrd. EUR. Tikimasi, kad I-2 politikos galimybės („glaudesnis suderinimas“ su 2021 m. PSO oro kokybės gairėmis iki 2030 m.) atveju naudos ir sąnaudų santykis bus šiek tiek mažesnis (nuo 7,5:1 iki 21:1). Tikėtina, kad 6 proc. mėginių ėmimo taškų neatitiks atitinkamų oro kokybės standartų, jeigu nebus dedama papildomų pastangų vietos lygmeniu (arba gali reikėti pratęsti laiką ar pritaikyti išimtis). Grynoji nauda siekia daugiau kaip 36 mlrd. EUR, t. y. 25 proc. daugiau nei I-3 politikos galimybės atveju. Pagal I‑1 politikos galimybę („visiškas suderinimas“ su 2021 m. PSO oro kokybės gairėmis iki 2030 m.) naudos ir sąnaudų santykis taip pat išlieka labai teigiamas (nuo 6:1 iki 18:1). Tačiau tikėtina, kad 71 proc. mėginių ėmimo taškų neatitiks atitinkamų oro kokybės standartų, jeigu nebus dedama papildomų pastangų vietos lygmeniu (o daugeliu šių atvejų šių standartų apskritai nebūtų galima laikytis, jei būtų įgyvendinami tik techniškai įmanomi sumažinimai). Grynoji nauda siekia daugiau kaip 38 mlrd. EUR, t. y. 5 proc. daugiau nei I-2 politikos galimybės atveju.

Kalbant apie poveikį aplinkai, ypač ekosistemų teritorijų, kuriose dėl azoto iškritų viršijama kritinė eutrofikacijos apkrova, daliai, glaudesnis suderinimas, nepažeidžiant tolesnės papildomos naudos, kurią gali duoti tinkamas Biologinės įvairovės strategijos ir planuojamo Gamtos atkūrimo įstatymo įgyvendinimas, visų trijų galimybių atveju leistų sumažinti ekosistemų teritorijų, kuriose azoto apkrovos yra kritiškai didelės, dalį. Kalbant apie socialinį poveikį, šiuo metu oro tarša labiausiai veikia jautrias gyventojų grupes (įskaitant vaikus, nėščias moteris, pagyvenusius piliečius ir asmenis, turinčius esamų sveikatos sutrikimų). Todėl daugeliu atvejų jie gaus didžiausią naudą dėl sumažėjusio oro taršos poveikio jų sveikatai. Numatoma, kad iki 2030 m. grynasis bendrojo vidaus produkto (BVP) prieaugis pagal visas politikos galimybes bus 0,26–0,44 proc. Tikimasi, kad oro kokybės gerinimas taip pat duos ekonominės naudos, nes sumažės neigiamas oro taršos poveikis, pavyzdžiui, sveikatos priežiūros išlaidos, pasėlių derliaus nuostoliai, nebuvimas darbe dėl ligos (įskaitant išlaikomų vaikų) ir mažesnis produktyvumas darbe.

Bendra administracinė našta svyruoja nuo 76 iki 106 mln. EUR. Visos šios sąnaudos tenka valdžios institucijoms, nes dėl aplinkos oro kokybės direktyvų vartotojai ir įmonės nepatiria tiesioginių administracinių išlaidų. Tačiau šie sektoriai patiria svarbių prisitaikymo sąnaudų, visų pirma dėl priemonių, reikalingų ES oro kokybės standartams pasiekti. Apskaičiuota, kad absoliučiaisiais skaičiais metinės prisitaikymo (arba švelninimo) priemonių sąnaudos 2030 m. laikotarpiui yra didelės: 7,0 mlrd. EUR visiško suderinimo atveju (I-1), 5,6 mlrd. EUR glaudesnio suderinimo atveju (I-2) ir 3,3 mlrd. EUR dalinio suderinimo atveju (I‑3) 2030 m. Numatoma, kad sąnaudos bus (santykinai) didesnės tose valstybėse narėse, kuriose šiuo metu nuolat susiduriama su oro taršos problemomis arba kuriose reikėtų imtis specialių priemonių. Papildomų sąnaudų visų pirma patirtų gyvenamųjų namų šildymo sektorius, taip pat, kiek mažiau, pramonės ir žemės ūkio sektoriai. Vis dėlto visų svarstytų galimybių atveju bendra grynoji iniciatyvos nauda gerokai viršija sąnaudas (29–38 mlrd. EUR).

Visų trijų politikos galimybių atveju (t. y. neatsižvelgiant į priimtą politinį sprendimą) yra aiškių argumentų, kodėl reikėtų taikyti etapinį požiūrį nustatant dabartinius ir būsimus ES oro kokybės standartus: 1) nustatyti aiškius ES oro kokybės standartus vidutinės trukmės laikotarpiui, t. y. 2030 m. (su tam tikru skaičiumi laikinų išimčių, kai jos yra aiškiai pagrįstos); 2) parengti ilgalaikę perspektyvą laikotarpiui po 2030 m., kad standartai būtų visiškai suderinti su 2021 m. PSO oro kokybės gairėmis, kartu pasirengiant juos derinti ir su būsimomis PSO gairėmis, kad iki 2050 m. būtų įgyvendinta nulinės taršos vizija; 3) sukurti reguliarios peržiūros mechanizmą, kuriuo būtų užtikrinta, kad priimant būsimus sprendimus būtų vadovaujamasi naujausiomis mokslo žiniomis apie oro kokybę, ir išlaikomi lankstumo elementai, atsižvelgiant į galimus (būsimus) geopolitinius iššūkius.