Valstybės narės turėtų teikti lygias galimybes visiems, šalindamos nelygybę švietimo ir mokymo sistemose, be kita ko, suteikdamos galimybę gauti kokybiško ikimokyklinio ugdymo paslaugas. Jos turėtų kelti bendrą išsilavinimo lygį, mažinti mokyklos nebaigiančių jaunuolių skaičių, didinti galimybes studijuoti aukštosiose mokyklose ir įgyti aukštąjį išsilavinimą, taip pat didinti suaugusiųjų, ypač palankių sąlygų neturinčių ir žemos kvalifikacijos suaugusiųjų, dalyvavimą tęstinio mokymosi programose. Atsižvelgdamos į naujus skaitmeninės, ekologiškos ir senėjančios visuomenės keliamus reikalavimus, valstybės narės turėtų savo profesinio mokymo sistemose stiprinti mokymąsi darbo vietoje (be kita ko, užtikrindamos kokybišką ir veiksmingą pameistrystę) ir didinti gamtos mokslų, technologijų, inžinerijos ir matematikos absolventų skaičių tiek profesinio mokymo, tiek aukštojo mokslo lygmeniu. Be to, valstybės narės turėtų didinti aukštojo mokslo ir mokslinių tyrimų aktualumą darbo rinkoje, gerinti įgūdžių stebėseną ir prognozavimą, didinti įgūdžių matomumą ir kvalifikacijų palyginamumą, įskaitant užsienyje įgytus įgūdžius ir kvalifikaciją, ir didinti galimybes pripažinti ir patvirtinti už formaliojo švietimo ir mokymo sistemos ribų įgytus įgūdžius ir kompetenciją. Jos turėtų modernizuoti ir plėsti lankstaus tęstinio profesinio mokymo pasiūlą ir įgyvendinimą. Valstybės narės taip pat turėtų remti žemos kvalifikacijos suaugusiuosius, kad išlaikytų arba padidintų jų ilgalaikį įsidarbinamumą teikdamos geresnę prieigą prie kokybiškų mokymosi galimybių ir skatindamos jomis naudotis, šiuo tikslu įgyvendindamos įgūdžių tobulinimo kryptis, įskaitant įgūdžių vertinimą, derindamos švietimo ir mokymo pasiūlą prie darbo rinkos reikmių, užtikrindamos įgytų įgūdžių patvirtinimą bei pripažinimą .

Valstybės narės turėtų teikti lygias galimybes visiems, šalindamos nelygybę švietimo ir mokymo sistemose, be kita ko, suteikdamos galimybę gauti kokybiško , universalaus ir įtraukaus ikimokyklinio ugdymo paslaugas. Jos turėtų kelti bendrą išsilavinimo lygį, mažinti mokyklos nebaigiančių jaunuolių skaičių, didinti galimybes studijuoti aukštosiose mokyklose ir įgyti aukštąjį išsilavinimą, taip pat didinti suaugusiųjų, ypač palankių sąlygų neturinčių ir dažnai žemiausios kvalifikacijos suaugusiųjų, dalyvavimą tęstinio mokymosi programose. Atsižvelgdamos į naujus skaitmeninės, ekologiškos ir senėjančios visuomenės bei paplitusių lyčių stereotipų keliamus reikalavimus, valstybės narės turėtų savo profesinio mokymo sistemose stiprinti mokymąsi darbo vietoje (be kita ko, užtikrindamos kokybišką ir veiksmingą pameistrystę) ir , paisant lyčių pusiausvyros principo, didinti gamtos mokslų, technologijų, inžinerijos ir matematikos absolventų skaičių tiek profesinio mokymo, tiek aukštojo mokslo lygmeniu , nenuvertinant nuolatinių investicijų į humanitarinius mokslus svarbos . Be to, kai tinkama, valstybės narės turėtų didinti aukštojo mokslo ir mokslinių tyrimų aktualumą darbo rinkoje , stiprinti dvikryptį ir bendradarbiavimu grindžiamą mokymą , gerinti įgūdžių stebėseną ir prognozavimą, didinti įgūdžių matomumą ir kvalifikacijų palyginamumą, įskaitant užsienyje įgytus įgūdžius ir kvalifikaciją, ir didinti galimybes pripažinti ir oficialiai patvirtinti tiek pagal formaliojo švietimo ir mokymo sistemą, tiek už jos ribų įgytus įgūdžius ir kompetenciją. Jos turėtų modernizuoti ir plėsti lankstesnio ir įtraukesnio tęstinio profesinio mokymo pasiūlą ir įgyvendinimą. Valstybės narės turėtų investuoti į darbo vietas ir socialinės apsaugos sistemas, skirtas tiems asmenims, kurie negali persikvalifikuoti, ir teikdamos viešąsias paslaugas turėtų remti žemos kvalifikacijos suaugusiuosius bei padėti jiems užsitikrinti stabilų ir kokybišką užimtumą , siekdamos išlaikyti arba padidinti jų ilgalaikio įsidarbinimo galimybes užtikrinant geresnę prieigą prie kokybiškų mokymosi galimybių ir skatinant jomis naudotis, šiuo tikslu įgyvendinant įgūdžių tobulinimo kryptis, įskaitant įgūdžių vertinimą, derinant švietimo ir mokymo pasiūlą prie darbo rinkos reikmių . Vadovaujantis atitinkamomis Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) konvencijomis , pagal kurias darbuotojams leidžiama dalyvauti mokymo programose darbo valandomis, reikėtų skatinti suteikti teisę į mokamas mokymosi atostogas profesiniais tikslais. Valstybės narės turėtų imtis būtinų priemonių, kad sustiprintų nuotolinį mokymąsi ir mokymą ir suteiktų visiems galimybę juo pasinaudoti, visapusiškai atsižvelgdamos į neįgaliųjų poreikius .