KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl tam tikrų Tarybos reglamento (EB) Nr. 812/2004, nustatančio priemones dėl atsitiktinio banginių šeimos gyvūnų sugavimo žūklės rajonuose ir iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 88/98, nuostatų įgyvendinimo ĮŽANGA Tarybos reglamentu (EB) Nr. 812/2004[1] nustatytos pranešimo apie atsitiktinį banginių šeimos gyvūnų sugavimą nustatytuose žūklės rajonuose priemonės ir priemonės, kuriomis siekiama mažinti atsitiktinai sugautų banginių šeimos gyvūnų kiekį. Reglamente nustatyta, kokiuose žūklės rajonuose privaloma naudoti garso atgrasymo prietaisus (GAP), tų prietaisų techninės specifikacijos ir naudojimo sąlygos, taip pat žvejybos rajonai, kuriuose turi būti vykdomos stebėtojų jūroje programos, kurių metu renkami tipiniai duomenys, siekiant įvertinti banginių šeimos gyvūnų priegaudos mastą. Valstybės narės yra atsakingos už tai, kad garso atgrasymo prietaisai būtų naudojami, už jų veiksmingumo stebėjimą bėgant laikui ir už tai, kad stebėjimo programos būtų įgyvendinamos laikantis reglamente pateiktų gairių. Reglamento 6 straipsnyje nustatyta, kad valstybės narės kasmet Komisijai pateikia tam tikrų reglamento nuostatų įgyvendinimo ataskaitą. 7 straipsnyje nustatyta, kad Komisija, gavusi valstybių narių antrąsias metines ataskaitas, turi parengti komunikatą Europos Parlamentui ir Tarybai apie reglamento poveikį[2]. Valstybėms narėms pateikus savo ketvirtąsias metines ataskaitas, Komisija turi pateikti naują komunikatą Europos Parlamentui ir Tarybai. Tokie komunikatai turi būti grindžiami valstybių narių ataskaitų vertinimu ir juose turi būti atsižvelgiama į Tarptautinės jūrų tyrinėjimo tarybos (angl. ICES) ir Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komiteto (ŽMTEK) vertinimus. Šiuo dokumentu siekiama įvykdyti Komisijos įpareigojimą pateikti antrąjį komunikatą. Komunikate apibendrinama 2007–2009 m. valstybių narių surinkta ir Komisijai perduota informacija, kaip numatyta reglamento 6 straipsnyje. ICES ir ŽMTEK buvo paprašyta išanalizuoti nacionalinių ataskaitų mokslinius duomenis, reglamento įgyvendinimą ir visas papildomas valstybių narių pateiktas mokslines ataskaitas. Tos analizės išvados pateikiamos šiame komunikate. VALSTYBIŲ NARIŲ ATASKAITŲ ANALIZĖ Nuo 2009 m., kai Komisija pateikė pirmąjį savo komunikatą Tarybai ir Europos Parlamentui, valstybių narių pagal Reglamentą (EB) Nr. 812/2004 teikiamų ataskaitų kokybė pagerėjo. Vis dėlto valstybių narių pateikta informacija ir toliau skiriasi tiek turiniu, tiek pateikimo forma. Ir ICES, ir ŽMTEK atkreipė dėmesį į tai, kad valstybių narių pateiktos informacijos nesuderinamumas trukdo įvertinti, kaip įgyvendinamas reglamentas. Tik kelios valstybės narės (Airija, Ispanija, Jungtinė Karalystė, Nyderlandai ir Švedija) savanoriškai naudoja ICES ir ŽMTEK pasiūlytą ataskaitų teikimo formą. Standartinę formą valstybės narės oficialiai patvirtino 2010 m. gegužės mėn. Todėl ateityje ataskaitos turėtų geriau derėti tarpusavyje. Iš dvidešimt dviejų ES pakrančių valstybių narių visos, išskyrus vieną, pateikė bent vieną metinę ataskaitą. Šešios valstybės narės (Belgija, Bulgarija, Graikija, Kipras, Malta ir Rumunija) pranešė Komisijai neturinčios ataskaitų teikimo įsipareigojimų pagal minėtą reglamentą. Taip yra todėl, kad jų laivai nevykdė žvejybos veiklos, kuriai taikomas reglamento I priedas (GAP naudojimas) ar III priedas (stebėtojai jūroje), arba, kaip yra Bulgarijos ir Rumunijos atveju, žvejybos veikla vykdoma tik Juodojoje jūroje, kuriai reglamentas netaikomas. Airija, Danija, Estija, Ispanija, Italija, Jungtinė Karalystė, Latvija, Lenkija, Nyderlandai, Prancūzija, Suomija ir Švedija pateikė ataskaitas su stebėtojų jūroje duomenimis. Visos, išskyrus vieną, pateikė tam tikrus atsitiktinai sugautų banginių šeimos gyvūnų kiekio įverčius. Nepaisant to, kad padėtis gerėja, Komisijai akivaizdu, kad daugelis valstybių narių vis dar patiria sunkumų įgyvendindamos reglamentą, ypač toliau nurodytus jo reikalavimus. Įpareigojimas naudoti GAP Aštuonios valstybės narės (Airija, Danija, Estija, Ispanija, Jungtinė Karalystė, Lenkija, Prancūzija ir Vokietija) vykdo žvejybos veiklą, kurią vykdant privaloma naudoti GAP. Šios valstybės narės pranešė apie jų naudojimą remdamosi kontrolės ir reikalavimų vykdymo užtikrinimo agentūrų atliekama tiesiogine stebėsena, žvejų apklausos duomenimis ir bandomųjų tyrimų duomenimis. Apskritai nėra aišku, koks yra reglamento 2 ir 3 straipsnių nuostatų įgyvendinimo lygis, o nacionalinės ataskaitos verčia manyti, kad faktiškai GAP laivuose naudojami per mažai ir kad valstybių narių atliekama stebėsena yra nepakankama. Visos valstybės narės, kurių laivuose naudojami GAP, padarė išvadą, kad reikia gerinti šiuo metu naudojamų prietaisų patikimumą, veiksmingumą ir praktinį naudojimą. Dėl šių problemų beveik visos GAP naudojančios valstybės narės užsakė GAP stebėjimo ir vertinimo tyrimus, kad, bendradarbiaujant su keliais gamintojais, šie prietaisai būtų patobulinti tiek praktiškumo, tiek techninių charakteristikų atžvilgiu. Taip pat apsvarstytas su GAP naudojimu susijęs pavojus saugai, tačiau valstybių narių ataskaitose teigiama, kad tokį pavojų iš esmės galima sumažinti patobulinus prietaisų konstrukciją, pagerinus kokybės kontrolę tiekėjo lygmeniu ir pakeitus prietaisų eksploatavimo tvarką. Kelios valstybės narės išbandė prekyboje pasirodžiusius naujų tipų GAP ir bent vienas naujas tokių prietaisų tipas pasirodė teikiąs vilčių. Pramonės atstovai aktyviai dalyvavo visuose šiuose bandymuose. Tokie bendradarbiavimu pagrįsti tyrimai turėtų būti tęsiami. Kita problema – metinės GAP naudojimo išlaidos, kurios labai svyruoja priklausomai nuo prietaisuose naudojamos technologijos ir GAP praradimo lygio vykdant tam tikrų rūšių žvejybos veiklą. Pasyviųjų tinklų[3] atveju tokios išlaidos yra didelės; dėl šios priežasties ir prietaisų nepatikimumo bei neigiamo poveikio žvejybos veiklai žvejai vengia naudoti GAP ir todėl nesilaiko reglamento nuostatų. Tačiau kelios valstybės narės pradėjo taikyti pagalbos schemas arba aprūpino žvejus nemokamais garso atgrasymo prietaisais, siekdamos kompensuoti jų patiriamas išlaidas ir paskatinti naudoti GAP. Tam tikrais atvejais tokios priemonės padėjo, tačiau tokia praktika nėra vienoda valstybėse narėse ir atrodo, kad tai tėra trumpalaikis sprendimas. Kelios valstybės narės tyrė, koks poveikis padaromas padidinus tarpus tarp GAP, pritvirtintų prie pasyviųjų tinklų. Atlikusios tyrimus jos padarė išvadą, kad dvigubai padidinus tarpus tarp GAP, jų efektyvumas nesumažėja. Tarpus padidinus dvigubai, galima sumažinti žvejų išlaidas. Reglamento 3 straipsniu valstybėms narėms leidžiama laikinai leisti naudoti prietaisus, kurių specifikacijos skiriasi nuo nustatytųjų to reglamento techniniame priede, – tai taip pat taikoma tarpų tarp prietaisų didinimui. Šia išlyga pasinaudojo bent dvi valstybės narės. NVO pozicija dėl GAP tebėra neaiški dėl buveinių atskirties ir aplinkos triukšmo poveikio, tačiau moksliškai šis poveikis nėra įrodytas. NVO taip pat dažnai teigia, kad GAP yra neveiksmingi todėl, kad prie jų priprantama, nors vėlgi yra mažai mokslinių įrodymų, kad taip yra iš tikrųjų. ICES padarė išvadą, kad toks poveikis nėra įrodytas ir atrodo logiška manyti, kad jei GAP padeda sumažinti atsitiktinai sugaunamų jūrų kiaulių skaičių, tai nusveria kitokį galimą šalutinį poveikį. Kitas svarbus su GAP susijęs aspektas yra sistemų, kuriomis būtų nustatoma, ar prietaisai veikia tinkamai, sukūrimas. Kelių valstybių narių kontrolės ir reikalavimų vykdymo užtikrinimo agentūros nurodė, kad praktiškai neįmanoma užtikrinti reglamento nuostatų įgyvendinimo, nes labai sunku patikrinti, ar prietaisai veikia ir ar žvejai iš tikrųjų pritvirtino juos prie žvejybos įrankio. Vokiečių ir danų valdžios institucijos sukūrė stebėsenos prietaisą, kuriuo GAP galima patikrinti jūroje. Valstybių narių kontrolės institucijos turėtų geriau išsiaiškinti, ar tokį prietaisą būtų galima naudoti. Įpareigojimas sukurti ir įdiegti stebėtojų jūroje programas Šį įpareigojimą įgyvendino didžioji valstybių narių dauguma. Valstybės narės derino specialias stebėsenos programas, bandomuosius projektus, stebėjimus pagal duomenų rinkimo programą (DRP) ir įvairius kitus mokslinius ir techninius bandymus. Kalbant apie reglamento 5 straipsnio reikalavimus, akivaizdu, kad visais atvejais paskirti stebėtojai buvo tinkamai kvalifikuoti. Danija, Ispanija, Jungtinė Karalystė, Latvija, Lenkija, Prancūzija ir Švedija pranešė pastebėjusios, kad žvejybos pastangos viršijo reglamente nustatytus lygius. Airijai, Danijai, Jungtinei Karalystei, Nyderlandams, Prancūzijai, Slovėnijai ir Suomijai pavyko sutelkti reikiamą stebėtojų skaičių tiek 15 metrų arba trumpesnių laivų grupėje, tiek 15 metrų arba ilgesnių laivų grupėje. Estijoje, Portugalijoje ir Vokietijoje dėl įvairių priežasčių, susijusių su išlaidomis ir stebėtojų stygiumi, stebėtojai patikrino tik nedidelę žvejybos veiklos dalį. Nemažai valstybių narių ir ICES pranešė, kad yra įvairių apribojimų, dėl kurių atliekama nepakankamai stebėjimų, todėl ir jų nauda yra mažesnė. Sunkumai susiję su: a) stebėtojų išdėstymu, b) reglamento nuostatų dėl reikalaujamo žvejybos pastangų stebėjimo masto įgyvendinimu ir c) administraciniais bei ekonominiais apribojimais. 1. Tam tikros valstybės narės pranešė, kad stebėtojai patiria sunkumų patekti į laivus, nes gamintojų organizacijos arba atskiri žvejai nesuteikia stebėtojams pakankamai informacijos apie laivų manevrus; stebėtojų vaidmuo neteisingai suprantamas, todėl žvejai su jais nepakankamai bendradarbiauja; laivuose, ypač mažuose, nėra pakankamai vietos, todėl stebėtojai neišplaukia į jūrą; arba yra per mažai pačių stebėtojų (tik vienas stebėtojas), todėl kyla sunkumų, kai reikia ir paimti į jūrą išmetamų žuvų mėginius ir stebėti banginių šeimos gyvūnų priegaudą. 2. Net paviršutiniškai peržiūrėjus pagal reglamentą pateiktas ataskaitas aišku, kad labai nedaugeliui valstybių narių pavyko įvertinti atsitiktinio banginių šeimos gyvūnų sugavimo mastą taip, kad būtų bent priartėta prie 0,30 svyravimo koeficiento (sk)[4], kaip reikalaujama reglamente. Taip visų pirma yra dėl to, kad priegaudos stebėjimo lygis buvo labai žemas, todėl gautus rezultatus sunku laikyti statistiškai patikimais. Norint pasiekti 0,3 sk, reikia paimti daug mėginių, o tai yra brangu ir, anot ICES, praktiškai neįmanoma, kai atsitiktinė priegauda yra labai pavienis reiškinys (t. y. priegauda sužvejojama retai, o tai reiškia, kad norėdamas pastebėti priegaudos atvejus, stebėtojas turi dalyvauti didelėje žvejybos operacijų dalyje, palyginti su bendru tam tikrame žvejybos rajone atliekamų žvejybos operacijų skaičiumi). Valstybės narės, kurios pasirinko pagal bandomąsias stebėjimo programas stebėti 5 % žvejybos pastangų atitinkamuose žvejybos rajonuose (tokia galimybė numatyta reglamente), taip pat pranešė, kad buvo sunku visiškai laikytis šios nuostatos. Tam tikrais atvejais valstybės narės turėjo stebėti didelį laivų skaičių, kad pasiektų 5 % tikslą arba stebėti kelis žvejybos rajonus, kuriuose vykdė veiklą jų laivai. Todėl paprastai tam tikrų žvejybos rajonų stebėjimo lygis buvo 5 % arba daugiau, o kitų – gerokai mažiau kaip 5 % arba jie iš viso nebuvo stebimi. 3. Kai kurios valstybės narės atkreipė dėmesį, kad ateityje nebus galimybės finansuoti tokio lygio stebėjimo, koks yra šiuo metu, visų pirma dėl dabartinių ekonominių sąlygų. Daug valstybių narių padarė išvadą, kad neekonomiška vykdyti stebėjimo programą vien šio reglamento reikmėms, todėl jos naudojosi kitomis stebėjimo programomis. ATSITIKTINIS SUGAVIMAS Remiantis pateiktomis ataskaitomis, daugelyje stebėtų žvejybos rajonų atsitiktinio sugavimo lygis buvo žemas, nors daugeliu atvejų ekstrapoliuojant stebėjimo duomenis sunku nustatyti viso laivyno sugautą kiekį. Todėl nėra tikslių atsitiktinai sugautų banginių šeimos gyvūnų kiekio įverčių. Tačiau tiek ICES, tiek ŽMTEK pabrėžia, kad buvo nuosekliai pranešama apie didelį atsitiktinai sugautų banginių šeimos gyvūnų kiekį keliuose žvejybos rajonuose. Ispanija, Nyderlandai ir Prancūzija pranešė, kad banginių šeimos gyvūnų atsitiktinai sugauta pasyviaisiais tinklais IV, VII ir VIII ICES parajoniuose. Daugiausiai atsitiktinai sugauta jūrų kiaulių, paprastųjų delfinų ir dryžuotųjų prodelfinų. Ispanija ir Prancūzija pranešė, kad stebint žvejybą pelaginiais tralais nustatyta, kad VII ir VIII ICES parajoniuose atsitiktinai sugauta paprastųjų delfinų. Prancūzija pranešė, kad tuose pačiuose rajonuose atsitiktinai sugautos keturios ilgapelekės grindos. Stebint Prancūzijos žvejybos rajonus Viduržemio jūroje nustatyta, kad atsitiktinai sugauti trys dryžuotieji prodelfinai ir viena afalina. Kitos valstybės narės nepranešė, kad pagal reglamentą stebimi laivynai būtų sugavę kokią nors priegaudą. Dažniausiai tai buvo aiškinama tuo, kad banginių šeimos gyvūnų ir atitinkamų žvejybos rūšių sąveika yra minimali, stebėta mažai žvejybos rajonų, palyginti su faktinėmis žvejybos pastangomis, arba stebėta per mažai tų žvejybos rajonų, kuriems būdingas didelis atsitiktinai sugautų banginių šeimos gyvūnų kiekis, t. y. stebimi ne tie žvejybos rajonai. Pastaruoju atveju taip yra todėl, kad apie tuose žvejybos rajonuose sugaunamą priegaudą yra žinoma ir todėl pagal reglamentą nereikalaujama jų stebėti, bet reikalaujama juose žvejojant naudoti GAP, kurie yra skirti priegaudai sumažinti. Kelios valstybės narės įvykdė daugiau negu reikalaujama reglamentu ir pateikė užregistruoto rajonuose, kurių pagal reglamentą stebėti neprivaloma, atsitiktinai sugautų banginių šeimos gyvūnų kiekio stebėjimo rezultatus. Pagal minėtus rezultatus, banginių šeimos gyvūnų priegauda pasyviaisiais tinklais atsitiktinai sugauta Šiaurės jūroje ir Keltų jūroje (jūros kiaulių, paprastųjų delfinų ir dryžuotųjų prodelfinų), o žvejojant paviršinėmis ūdomis –Viduržemio jūroje (ilgapelekė grinda). Valstybės narės taip pat pranešė, kad jūros žinduolių rasta ant kranto, ir pranešama, kad jų nugaišimas siejamas su žvejybos įrankiais. ICES atkreipia dėmesį, kad duomenų apie ant kranto rastus gyvūnus nereikėtų dramatizuoti ir kad turi būti įdiegti tikrosios jų nugaišimo priežasties nustatymo protokolai. Vadovai turėtų atkreipti dėmesį į tokius atvejus, kai krante randama nugaišusių gyvūnų ir nustatoma, kad jie nugaišo žvejybos tinkluose, tačiau šie duomenys neturėtų būti naudojami siekiant ekstrapoliuoti tokio atsitiktinio sugavimo mastą. ICES IR ŽMTEK REKOMENDACIJOS Informacija apie tai, kad ES vandenyse, įskaitant Viduržemio jūrą, yra gausu banginių šeimos gyvūnų, yra labai nevienalytė ir nepatenkinama valdymo atžvilgiu. 2010 m. ICES[5], remdamasi geriausia turima informacija, įvertino banginių šeimos gyvūnų rūšių, kurioms taikomas reglamentas, populiacijų būklę. Toliau pateikiamoje 1 lentelėje apibendrinamos šio vertinimo išvados. 1 lentelė. Pagrindinių banginių šeimo s gyvūnų rūšių, kurioms taikomas Reglamentas 812/2004, populiacijų būklė Rūšis | Rajonas | Populiacijos būklė | Jūrų kiaulė | Baltijos jūra | Labai prasta, kritiškai nykstanti | Kategato sąsiauris, Belto jūra | Nežinoma, kelia susirūpinimą | Šiaurės Atlantas | Stabili arba auganti, migracijos iš kitų rajonų įrodymai | Pietų Atlantas – Iberija | Negausi, kelia susirūpinimą | Šiaurės jūra | Stabili, migracijos į pietus įrodymai | Paprastasis delfinas | Viduržemio jūra | Nežinoma, per pastaruosius 30-40 metų užregistruotas staigus mažėjimas | Atlantas | Palyginti stabili | Šiaurės jūra | Stabili, maža populiacija | Dryžuotasis prodelfinas | Viduržemio jūra | Nežinoma, pažeidžiama | Kiti rajonai | Nežinoma, manoma, kad palyginti stabili | Afalina | Viduržemio jūra | Nežinoma, kelios subpopuliacijos pakrančių rajonuose klasifikuojamos kaip nykstančios | Kiti rajonai | Nežinoma, manoma, kad palyginti stabili | Iš šios lentelės matyti, kad jūrų kiaulių populiacija Baltijos jūroje yra kritiškai nykstanti, o kitos keturios populiacijos ICES apibūdintos kaip keliančios susirūpinimą dėl nykimo požymių arba dėl informacijos stokos. Taip pat laikoma, kad Juodosios jūros, kuriai reglamentas netaikomas, jūrų kiaulių populiacijai yra iškilusi grėsmė. Kitos populiacijos laikomos palyginti stabiliomis, tačiau negalima pasakyti, kad atsitiktinis šios rūšies gyvūnų sugavimas nedaro poveikio populiacijoms, ir kokios būtų būklės tendencijos, jei nebūtų reglamento, taip pat neaišku. Po šio įvertinimo ICES[6] bandė atlikti visų atsitiktinių banginių šeimos gyvūnų sugavimų analizę pagal valdymo regionus ir išnagrinėti, ar dabartinis tokių atsitiktinių sugavimų lygis daro poveikį populiacijoms. Deja, kadangi duomenys buvo neišsamūs ir nenuoseklūs, ICES galėjo įvertinti priegaudos lygius tik keliuose žvejybos rajonuose. Pagal turimą informaciją apie banginių šeimos gyvūnų pasiskirstymą ir paplitimą reglamento poveikio įvertinti negalima. Vis dėlto ICES padarė išvadą, kad toliau išvardytuose žvejybos rajonuose atsitiktiniai banginių šeimos gyvūnų sugavimai verčia susirūpinti, todėl juose turi būti toliau taikomos stebėjimo ir atsitiktinių sugavimų skaičiaus mažinimo priemonės, o Juodoji jūra turėtų būti įtraukta į reglamento taikymo sritį: - jūrų kiaulių sugavimas pasyviaisiais tinklais Baltijos jūroje, Kategato sąsiauryje, Šiaurės jūroje ir Skagerako sąsiauryje, Atlanto vandenyne ir Juodojoje jūroje; - paprastųjų delfinų ir dryžuotųjų prodelfinų sugavimas pasyviaisiais tinklais Atlanto vandenyne ir Juodojoje jūroje; - paprastųjų delfinų sugavimas pelaginiais tralais, kuriais žvejojami ešeriai ir tunai Atlanto vandenyne; taip pat - afalinų sugavimas Viduržemio jūroje. Pagal reglamentą teikiamų ataskaitų vertinime ICES rekomenduoja stebėjimą vykdyti lanksčiau – sutelkti dėmesį į rajonus, kuriuose, kaip žinoma, atsitiktinai sugaunama daug banginių šeimos gyvūnų, užuot stebėjus žvejybos rajonus, kuriuose jų pastebėta labai mažai ir (arba) kuriuose apskritai mažai žvejojama. ICES ir ŽMTEK pastebėjo keletą reglamento spragų, kurias reikėtų panaikinti. Šiuo metu reglamente nėra reikalavimo teikti ataskaitas apie Juodąją jūrą, kurioje priegaudos problema tikrai egzistuoja. Nepakankamai reglamentuota trumpesnių nei 15 metrų laivų, kuriais taip pat atsitiktinai sugaunama banginių šeimos gyvūnų, veikla. Reglamento 4 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės rinktų mokslinius duomenis apie trumpesnius nei 15 metrų laivus vykdydamos mokslinius tyrimus ir bandomuosius projektus. Nors tam tikros valstybės narės atliko tokius tyrimus ir projektus, stebėjimo lygis tebėra žemas. Šiuo atžvilgiu pagal Buveinių direktyvą[7] valstybės narės privalo stebėti atsitiktinį saugomų rūšių gyvūnų, taip pat ir banginių šeimos gyvūnų, gaištamumą, taigi visos susijusios žvejybos rūšys turėtų būti įtrauktos į reglamento taikymo sritį. Pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 4 dalį valstybės narės turi sukurti atsitiktinio direktyvos IV priede išvardytų griežtai saugomų rūšių gyvūnų, tokių kaip banginių šeimos gyvūnai, gaudymo ar žudymo atvejų stebėjimo sistemą. Atitinkama informacija sudaro ataskaitų teikimo reikalavimų, nustatytų Buveinių direktyvos 17 straipsnyje, dalį ir šiuo metu laikoma ES duomenų bazėje[8]. ICES įvertino šioje duomenų bazėje esančius duomenis ieškodama sąsajų tarp duomenų, surinktų pagal Buveinių direktyvą ir pagal reglamentą. ICES padarė išvadą, kad duomenys labai dubliuojasi ir kad valstybės narės labai mažai koordinuoja savo veiklą įgyvendindamos savo įsipareigojimus pagal Buveinių direktyvą (valdymas atsižvelgiant į vietovę ir rūšių apsauga, įskaitant priegaudos stebėjimą) ir pagal reglamentą. Be to, Buveinių direktyva orientuota į tai, kad valdymas atsižvelgiant į vietovę būtų vykdomas sukuriant saugomas teritorijas, o tai vargu ar bus veiksminga banginių šeimos gyvūnų apsaugos priemonė, nes jie paplitę labai dideliame plote ir sugaunami labai skirtinguose žvejybos rajonuose. Todėl ICES rekomendavo peržiūrėti nacionalines pagal Buveinių direktyvą taikomas atsitiktinių sugavimų stebėjimo sistemas ir jas koordinuoti su reglamentu. ICES ir ŽMTEK atkreipė dėmesį, kad stebėjimo pagal reglamentą taikymo sritį reikia išplėsti, kad jis apimtų irklakojų, jūros paukščių ir jūros vėžlių priegaudą. ICES pabrėžė, kad, remiantis ataskaitomis, vykdant įvairių rūšių žvejybos veiklą Viduržemio jūroje atsitiktinai sugaunama daug logerhedų, o žvejojant paviršinėmis ūdomis – jūros paukščių. Vėlgi valstybės narės yra Buveinių direktyva įpareigotos stebėti atsitiktinį šių rūšių gyvūnų sugavimą. ICES rekomendavo aiškiai apibrėžti žvejybos įrankių tipus, kuriems taikomas reglamentas, ir tas apibrėžtis įtraukti į reglamentą, nes šiuo metu nėra aišku, ar tam tikri žvejybos įrankių tipai, kurie tikrai sąveikauja su banginių šeimos gyvūnais, yra įtraukti į reglamento taikymo sritį (pvz., sieniniai tinklai). ATLIKTI MOKSLINIAI TYRIMAI 2007–2010 m. kelios valstybės narės atliko tyrimus siekdamos sukurti naujas atsitiktinio sugavimo mažinimo priemones arba pagerinti šiuo metu naudojamus GAP, patobulinti stebėjimo programas, įskaitant naujoviškos stebėjimo įrangos (uždarųjų televizijos sistemų, angl. CCTV) naudojimą, ir geriau išsiaiškinti banginių šeimos gyvūnų pasiskirstymą ir sąveiką su žvejybos veikla. Tyrimai parengti nacionaliniu lygmeniu arba bendradarbiaujant su kitomis valstybėmis narėmis. ES finansavo didelį mokslinių tyrimų projektą NECESSITY, kurio metu tirtas konkrečiai atsitiktinis sugavimas žvejojant pelaginiais tralais. Be šių tyrimų, visame pasaulyje taip pat atlikta daug mokslinių tyrimų pripažįstant, kad atsitiktinis banginių šeimos gyvūnų sugavimas yra rimta problema. Tačiau akivaizdu, kad šiuo metu nėra GAP alternatyvių techninių atsitiktinio sugavimo mažinimo priemonių, kurios būtų patvirtintos kaip veiksmingai mažinančios atsitiktinį banginių šeimos gyvūnų sugavimą žvejybos įrankiais. Alternatyvios atsitiktinai sugaunamų banginių šeimos gyvūnų kiekio mažinimo priemonės, kaip antai atrankinės grotos arba tinklo užtvaros, pirmiausia buvo išbandytos žvejojant pelaginiais tralais; tačiau paaiškėjo, kad jas naudojant prarandama daug žuvų, todėl jos žvejams nepriimtinos. Kiti būdai, pvz., žvejybos draudimo laikotarpių ir rajonų nustatymas, padėjo sumažinti atsitiktinai sugaunamų banginių šeimos gyvūnų kiekius, bet tik tais atvejais, kai galima numatyti, kad jų bus sugauta, ir sugavimo laikas bei plotas yra gana riboti. Europos žvejybos rajonuose tai pasitaiko retai. Žvejybos garsą atspindinčiais žiauniniais tinklaičiais bandymų Danijoje, Kanadoje ir Pietų Amerikoje rezultatai teikia daugiau vilčių, tačiau, kad būtų galima juos pripažinti perspektyvia GAP alternatyva, reikia daugiau bandymų. IŠVADOS 4. Dar per mažai ištirta reikiamos žvejybos rūšies mėginių reikiamuose žvejybos rajonuose, kad būtų galima priimti racionalius valdymo sprendimus dėl banginių šeimos gyvūnų priegaudos. Dauguma Komisijai ataskaitas pateikusių valstybių narių nurodė nedidelę arba nulinę priegaudą ES vandenyse, tačiau iš mokslinės informacijos, gautos taikant stebėjimo jūroje schemas arba atliekant ant kranto rastų gyvūnų post-mortem analizę, toliau matyti didelė žvejybos veiklos ir banginių šeimos gyvūnų sąveika. Informacija apie banginių populiacijas yra neišsami, o populiacijų būklė išlieka neaiški, todėl faktinį žvejybos poveikį joms sunku suprasti. Tikslių įverčių, kurie gali būti naudingi numatant valdymo veiksmus, turima tik apie kelias rūšis Šiaurės jūroje, Baltijos jūroje ir kai kuriose šiaurės rytų Atlanto dalyse. 5. Šiuo metu pernelyg daug svarbos skiriama sugaunamo banginių šeimos gyvūnų kiekio mažinimo priemonėms (pvz., GAP), nors įrodyta, kad šios priemonės padeda sumažinti tik jūrų kiaulių priegaudą pasyviaisiais tinklais, o kitų banginių šeimos gyvūnų rūšių (pvz., paprastųjų delfinų arba dryžuotųjų prodelfinų) arba kitų žvejybos rūšių (pvz., žvejybos pelaginiais tralais) atvejais jos neefektyvios. Todėl reglamento 2 straipsnis nėra taikomas veiksmingai. Žvejai apskritai nenoriai naudoja šiuo metu prieinamus sugaunamų banginių šeimos gyvūnų kiekio mažinimo įrankius dėl praktinių ir ekonominių priežasčių, kurios išsamiai pagrįstos įrodymais. 6. Daugelis valstybių narių dėjo dideles pastangas siekdamos laikytis reglamente nustatytų ataskaitų teikimo reikalavimų. Šių reikalavimų laikymąsi palengvinti padės ataskaitų teikimo formos patobulinimai, kuriuos pasiūlė ICES ir ŽMTEK ir kuriems pritarė valstybės narės. Tačiau kai kurių valstybių narių ataskaitų kokybė ir turinys tebėra nenuoseklus, todėl sunku atlikti analizę. Valstybės narės ataskaitas turi rengti laivyno segmento lygmeniu pagal duomenų rinkimo sistemoje nustatytą klasifikaciją, jos turi būti teikiamos kas mėnesį, o ne kas ketvirtį. 7. Paaiškėjo, kad reglamente nustatyti stebėjimo tikslai yra pernelyg didelio užmojo ir juos reikėtų persvarstyti. Reglamentu nustatytos stebėjimo schemos taikymas vykdant žvejybą, kurios priegauda yra nedidelė, yra ne itin efektyvus išteklių panaudojimas, ypač jei priegauda dažniau pasitaiko vykdant tų kategorijų žvejybą arba tuose rajonuose, kur šiuo metu nereikalaujama vykdyti stebėjimo pagal reglamentą. ICES nuomone, bendresnis metodas, pagal kurį valstybės narės turėtų įrodyti, kad joms vykdant žvejybą banginių šeimos gyvūnų priegauda neviršija tam tikro sutarto lygio, būtų tinkamesnis ir valstybės narės nebūtų pernelyg apsunkintos perdėtais stebėjimo reikalavimais. Stebėjimo pastangos turėtų būti paskirstomos lanksčiau ir būti labiau koordinuojamos. 8. Banginių šeimos gyvūnų pasiskirstymas ir sąveika su žvejyba laikui bėgant kinta. Plėtojant sugaunamo kiekio mažinimo priemonių mokslinius tyrimus ir gerinant banginių šeimos gyvūnų ir žvejybos sąveikos stebėjimą tuo pat metu siekiant visapusiškai įgyvendinti reglamentą, bus galima geriau suprasti tą kaitą ir stiprinti racionalaus valdymo priemones. Reikia patikslinti duomenų rinkimo pagal Buveinių direktyvą nuostatas ir jų sąsają su reglamentu, kad būtų galima kuo optimaliau panaudoti surinktus duomenis ir jie nesidubliuotų. 9. Valstybės narės pagal Buveinių direktyvą yra įpareigotos stebėti visus atsitiktinio banginių šeimos gyvūnų sugavimo ir nužudymo atvejus ir užtikrinti, kad atsitiktinis jų sugavimas ar nužudymas neturėtų didelio poveikio jų populiacijoms. Todėl žvejybos rūšių ir žvejybos rajonų, kuriuose atsitiktinis banginių šeimos gyvūnų sugavimas yra opi problema ir kuriems netaikomas Reglamentas, atvejais valstybės narės pačios privalo imtis tinkamų priemonių šių gyvūnų populiacijoms išsaugoti. Prie specialių atvejų, kuriems šiuo metu netaikomas reglamentas bet kurie turi būti stebimi, visų pirma priskiriama atsitiktinė banginių šeimos gyvūnų priegauda Juodojoje jūroje ir atsitiktinis irklakojų, jūros paukščių ir vėžlių sugavimas žvejybos įrankiais visuose rajonuose. ŽVILGSNIS Į ATEITĮ Nors dėl stebėjimo tikslų, duomenų pateikimo formos ir kitų klausimų tebevyksta debatai, ICES nuomone, reglamentu pavyko daug išsamiau nušviesti banginių šeimos gyvūnų priegaudos Europos žvejyboje padėtį. Kai kurios valstybės narės įgijo gerokai daugiau žinių apie savo žvejybos poveikį banginių šeimos gyvūnams ir galėjo imtis kryptingesnių mokslinių tyrimų ir šių gyvūnų apsaugos ir pagerinti reglamento įgyvendinimą. Reglamentas galioja jau šešerius metus ir, nepaisant minėtos pažangos, jo tikslas užkirsti kelią atsitiktiniam banginių šeimos gyvūnų sugavimui žvejybos įrankiais dar nevisiškai pasiektas. Priegauda vis dar akivaizdi vykdant žvejybą Šiaurės Atlante, Šiaurės jūroje ir Baltijos jūroje ir, ICES duomenimis, kelios jūrų kiaulių ir paprastųjų delfinų subpopuliacijos šiuose rajonuose laikomos nykstančiomis. Akivaizdu, kad banginių šeimos populiacijų Viduržemio jūroje ir Juodojoje jūroje gausos rodikliai yra neadekvatūs, todėl jų populiacijos arba priegaudos lygio šiuose rajonuose apskaičiuoti neįmanoma, tačiau turima pakankamai duomenų, liudijančių, kad priegauda šių jūrų baseinuose išlieka didelė. Todėl būtina užtikrinti, kad šiuose rajonuose būtų siekiama kryptingo rūšių, kurioms kyla didžiausia grėsmė, stebėjimo ir sugavimo mažinimo. Patobulintos sugavimo mažinimo priemonės galėtų būti įtrauktos į naują techninių priemonių sistemą, kuri bus sukurta kaip bendros žuvininkystės reformos politikos dalis. Taip būtų nustatyta banginių šeimos gyvūnų priegaudos prevencijos apimtis, tikslai ir tiksliniai rodikliai ir valstybėms narėms numatyta galimybė imtis specialių sugavimo mažinimo priemonių konkrečiuose rajonuose ir vykdant konkrečių rūšių žvejybą. Stebėjimo reikalavimai galėtų būti įtraukti į duomenų rinkimo sistemą, kartu siekiant platesniu ekosistemų principu grindžiamo žvejybos stebėjimo, įskaitant netikslinių rūšių, kaip antai banginių šeimos gyvūnai, jūros paukščiai ir dugninių organizmų, priegaudos stebėjimą. Kai šis tikslas bus pasiektas, bus galima panaikinti Reglamentą (EB) Nr. 812/2004. [1] 2004 m. balandžio mėn. priimtas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 812/2004, nustatantis priemones dėl atsitiktinio banginių šeimos gyvūnų sugavimo žūklės rajonuose ir iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 88/98. [2] COM(2009) 368 galutinis. [3] Pasyvieji tinklai apima žiauninius tinklaičius, vertikaliuosius tinklus ir sieninius tinklus. [4] Svyravimo koeficientas (sk) – tai standartinio ir vidutinio nuokrypių santykis. [5] ICES, 2010 m. EU request on cetacean bycatch regulation 812/2004 . Item 4, Special request Advice , 2010 m. gegužės mėn. [6] ICES, 2010 m. EU request on cetacean bycatch regulation 812/2004 . Item 3, Special request Advice , 2010 m. spalio mėn. [7] Tarybos direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos. [8] http://eionet.europa.eu/article17.