•Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas

1 straipsnyje nustatomi pasiūlymo tikslai ir paaiškinama, kad juo siekiama lygiagretumo su KPPD grynųjų pinigų judėjimo per išorės sienas srityje.

2 straipsnyje nustatomos kelios apibrėžtys, visų pirma, ką reiškia sąvoka „grynieji pinigai“. Siekiant atsižvelgti į nusikaltėlių, norinčių išvengti deklaravimo prievolės, elgsenos pokyčius, nustatytos keturios pagrindinės kategorijos: valiuta, apyvarčiosios priemonės, prekės, kurios naudojamos kaip vertės neprarandantis turtas, ir išankstinio mokėjimo kortelės. Antros, trečios ir ketvirtos kategorijų elementai apibūdinti priede, kuris gali būti iš dalies keičiamas deleguotaisiais aktais prižiūrint Tarybai ir Europos Parlamentui. Šis metodas grindžiamas tuo, kad nusikaltėliai, siekdami išvengti valiutos deklaravimo, kartais paverčia ją brangiomis prekėmis, pavyzdžiui, auksinėmis monetomis. Jeigu, kaip siūloma, auksinės monetos ir didelio grynumo aukso luitai bus kontroliuojami, nusikaltėliai gali bandyti naudoti kitus apėjimo būdus kitų prekių forma. Labai svarbu, kad atsako į tokią elgseną priemonių būtų imamasi nedelsiant, iškilus akivaizdžiam poreikiui. Svarstydama priedo pakeitimus, Komisija labiau atsižvelgs į tą poreikį, negu į įgyvendinimo šioje srityje paprastumą, jeigu kompetentingoms institucijoms reikės turėti techninių priemonių greitai nustatyti prekės pobūdį ir jos vertę, ir priemonės proporcingumą pagrindinių teisių požiūriu.

2 straipsnio i punkte apibrėžiama sąvoka „nusikalstama veikla“ darant nuorodą į Direktyvos (ES) 2015/849 3 straipsnio 4 punkto nusikaltimų sąrašą. Be to, siekiant pinigų plovimą priskirti nusikaltimams, nusikalstamos veiklos apibrėžtis įtraukta į Direktyvos dėl kovos su pinigų plovimu baudžiamosios teisės priemonėmis pasiūlymą (2016 m. gruodžio 21 d. COM(2016)826 final). Teisės aktų leidėjams priėmus Direktyvos dėl kovos su pinigų plovimu baudžiamosios teisės priemonėmis pasiūlymą, Komisija vertins, ar būtina persvarstyti Direktyvą (ES) 2015/849, kad joje pateikta nusikalstamos veiklos apibrėžtis būtų suderinta su apibrėžtimi, pateikta Direktyvoje dėl kovos su pinigų plovimu baudžiamosios teisės priemonėmis.

3 straipsnyje reikalaujama, kad fiziniai asmenys deklaruotų 10 000 EUR ir didesnes sumas, ir nustatomas deklaracijos teikimo būdas (raštu arba elektroniniu būdu, naudojant pagal 15 straipsnio a punktą nustatytą formą) ir duomenys, kuriuos reikės pateikti.

4 straipsnyje nustatoma informacijos apie nelydimus grynuosius pinigus (pavyzdžiui, grynuosius pinigus, siunčiamus krovinių siuntose arba siuntiniuose) atskleidimo prievolė, kurią taikydamos kompetentingos institucijos, nustačiusios 10 000 EUR arba didesnės vertės grynųjų pinigų siuntą, galėtų savo nuožiūra reikalauti, kad siuntėjas, numatomas gavėjas arba jų atstovas pateiktų deklaraciją. Taikant šį metodą užtikrinama, kad institucijos galėtų gauti visą informaciją, nenustatydamos sistemingo deklaravimo naštos, pavyzdžiui, siuntoms, kurias vienos kitoms siunčia pripažintos finansų įstaigos. Kaip ir 3 straipsnyje nurodytų deklaracijų atveju, siūloma, kad informacijos atskleidimo deklaracijos būtų teikiamos raštu arba elektroniniu būdu, naudojant pagal 15 straipsnio a punktą nustatytą formą.

5 straipsnyje kompetentingoms institucijoms suteikiami kontrolės įgaliojimai ir nustatoma, kad pažeidimų atvejais, kai deklaracija nepateikiama, jos įgaliojamos parengti ex officio deklaraciją.

6 straipsnyje institucijoms suteikiama teisė registruoti išsamius grynųjų pinigų sumų, nesiekiančių deklaravimo arba informacijos atskleidimo ribos, judėjimo duomenis. Atsižvelgiant į šios teisės poveikį pagrindinėms teisėms ir ypač į sąsają su 7 straipsnyje nustatytu laikinu grynųjų pinigų sulaikymu, veiksmų imamasi tik jei riba yra pakankamai didelė ir jei yra nusikalstamos veiklos požymių. Taikoma KPPD nustatyta nusikalstamos veiklos apibrėžtis (pinigų plovimas, teroristų finansavimas arba pirminiai nusikaltimai, pavyzdžiui, fiskaliniai nusikaltimai).

7 straipsnyje institucijoms suteikiama teisė laikinai sulaikyti grynuosius pinigus, jeigu su jais susijusi deklaracija arba informacijos atskleidimo deklaracija turėjo būti, bet nebuvo pateiktos, arba (neatsižvelgiant į sumą) jeigu yra nusikalstamos veiklos požymių. Išsami šio sulaikymo tvarka turi būti nustatyta nacionalinės teisės aktuose, tačiau svarbu pabrėžti, kad tai yra tik administracinė apsaugos priemonė, kurios vienintelis tikslas – suteikti teisę kompetentingoms institucijoms sulaikyti grynuosius pinigus laikotarpiu, nuo tada, kai jos nustato neatitikimą, iki tol, kol kitos institucijos, pavyzdžiui, finansinės žvalgybos padalinys arba teisminės institucijos, nuspręs, ar yra pakankamas pagrindas tęsti tyrimą ir juos konfiskuoti teismo keliu arba grąžinti. Toks laikinas sulaikymas turi būti pagrįstas nurodant konkrečias aplinkybes, taip pat dėl sprendimo gali būti pasinaudota teise į veiksmingą teisinę gynybą pagal nacionalinę teisę. Jeigu kompetentingos institucijos per nustatytą laikino sulaikymo terminą sprendimo nepriima arba nusprendžia, kad ilgiau sulaikyti grynųjų pinigų nėra priežasčių, grynieji pinigai turėtų būti nedelsiant grąžinti deklarantui.

8 straipsnyje reikalaujama, kad kompetentingos institucijos aktyviai perduotų pagal 3, 4 straipsnius, 5 straipsnio 3 dalį arba 6 straipsnį gautą informaciją finansinės žvalgybos padaliniui; vien tik galimybių sudarymo finansinės žvalgybos padaliniui naudotis šia informacija nepakanka. Informaciją reikėtų perduoti vadovaujantis techninėmis taisyklėmis, nustatytomis pagal 15 straipsnio c punktą.

9 straipsnyje nustatyta, kaip kompetentingos institucijos, t. y. muitinės ir kitos institucijos (pvz., sienos apsaugos pareigūnai, mokesčių administratoriai ir kt.), kurias valstybės narės paskyrė taikyti šį reglamentą, keičiasi informacija. Atsižvelgiant į tarpvalstybinį pinigų plovimo ir teroristų finansavimo pobūdį ir į tai, kad į Sąjungą atvykti arba iš jos išvykti galima per vieną valstybę narę, o po to važinėti po jos teritoriją be papildomos kontrolės, rizikos analizės ir prevencijos tikslais būtina, kad informacija apie pažeidimus (deklaracijos nepateikimą, ex officio deklaracijas arba nusikalstamos veiklos požymius) būtų pateikiama kitų valstybių narių kompetentingoms institucijoms. Be to, kompetentingos institucijos turėtų galėti teikti informaciją kitoms institucijoms, kurioms pavesta tirti nusikalstamą veiklą, kaip apibrėžta pasiūlyme, bet kurios nėra tiesiogiai paskirtos kompetentingomis institucijomis, pavyzdžiui, policijai arba (mokestinių nusikaltimų nustatymo ir reagavimo į juos tikslais) fiskalinėms institucijoms. Komisijai turėtų būti pranešama apie bet kokios nusikalstamos veiklos, kurią vykdant galėtų būti neigiamai paveikti ES finansiniai interesai, požymius. Tos pačios valstybės narės ir kitų valstybių narių kompetentingos institucijos taip pat turėtų keistis anonimine rizikos analizės informacija ir rizikos analizės rezultatais, jeigu nusprendžia, kad grėsmė kelia didelę riziką bet kurioje Sąjungos dalyje. Informacija turėtų būti keičiamasi vadovaujantis pagal 15 straipsnio c punktą nustatytomis techninėmis taisyklėmis ir naudojant pagal 15 straipsnio d punktą nustatytą formą.

10 straipsnyje leidžiama keistis informacija su ES nepriklausančiomis šalimis, jeigu tam pritaria institucijos, kurios pirmos surinko tą informaciją, ir jeigu laikomasi visų nacionalinių ir Sąjungos nuostatų dėl asmens duomenų perdavimo ES nepriklausančioms šalims.

11 straipsnyje nustatoma, kad kompetentingos institucijos, kurios gauna duomenis pagal šį reglamentą, atlieka gautų asmens duomenų valdytojų funkciją ir kad visai pagal šį reglamentą gautai informacijai taikoma profesinės paslapties prievolė ir ši informacija turi būti atitinkamai apsaugota. Informacija gali būti atskleista tik jei leidžia nacionalinės teisės nuostatos, visų pirma, kai jos susijusios su vykstančiu teismo procesu.

12 straipsnyje ribojamas asmens duomenų tvarkymas nusikalstamos veiklos prevencijos ir kovos su ja tikslais. Be to, šiame straipsnyje nustatomas deklaruotų duomenų saugojimo laikotarpis, jis yra penkeri metai.

13 straipsnyje nustatomos baudos už deklaravimo prievolės nevykdymą. Naujas elementas – valstybių narių prievolė, įsigaliojus šiam reglamentui, informuoti Komisiją apie bet kokius baudų nuostatų pakeitimus. Valstybės narės gali savo nuožiūra nustatyti baudas, tačiau bet kokia bauda taikoma tik už deklaracijos nepateikimą pagal šį reglamentą ir turėtų būti šiuo atžvilgiu veiksminga, proporcinga ir atgrasoma. Skirdamos baudas už deklaracijos nepateikimą, institucijos neturėtų daryti su nedeklaruotais grynaisiais pinigais susijusios prielaidos dėl pagrindinio pirminio nusikaltimo buvimo ar nebuvimo arba į tokį nusikaltimą atsižvelgti. Skiriant baudą nebandoma išvengti atskiro galimo baudžiamosios veikos tyrimo, kuriam šis reglamentas netaikomas. Nustatydamos baudas už deklaracijos nepateikimą, valstybės narės turėtų atsižvelgti į atitinkamą Europos Sąjungos Teisingumo Teismo ir Europos Žmogaus Teisių Teismo praktiką.

14 straipsnyje Komisijai suteikiamas įgaliojimas priimti deleguotuosius aktus, suteikiant jai teisę iš dalies keisti priedą, kuriame išvardijami grynųjų pinigų apibrėžties elementai. Toks lankstumas reikalingas tam, kad reglamentas būtų veiksmingas ir ateityje, o politikos formuotojai galėtų greitai reaguoti į naujas nusikalstamumo tendencijas ir atsižvelgti į besikeičiančius tarptautinius standartus ir geriausią patirtį. Bet koks pakeitimas bus daromas, jeigu bus įrodyta jo būtinybė, t. y. bus taikomas proporcingas metodas, kuriuo užtikrinama, kad kompetentingos institucijos galėtų praktiškai užtikrinti pakeitimų vykdymą, o Europos Parlamentas ir Taryba vykdytų priežiūrą ir, gavę pranešimą apie tokio akto priėmimą, turėtų įgaliojimus pareikšti prieštaravimą ir galėtų laiku atšaukti įgaliojimus. Prieš priimdama deleguotąjį aktą, Komisija konsultuojasi su valstybių narių grynųjų pinigų kontrolės srities nacionaliniais ekspertais, kad gautų jų nuomonę.

15 straipsnyje Komisijai suteikiami įgyvendinimo įgaliojimai nustatyti priemones, kuriomis užtikrinamas vienodas kontrolės taikymas, nustatant, be kita ko, deklaracijos ir informacijos atkleidimo formų šablonus, keitimosi informacija technines taisykles (į kurias įtraukiama naudotina elektroninė sistema) ir valstybių narių Komisijai perduodamos statistinės informacijos apie deklaracijas ir pažeidimus teikimo taisykles ir formatą.

16 straipsnyje nustatomas Grynųjų pinigų kontrolės komitetas, į kurį valstybės narės skirs nacionalinius ekspertus ir kuris padės Komisijai parengti įgyvendinimo aktus.

17 straipsnis susijęs su informacijos teikimo Komisijai nuostatomis, jame nustatoma, kad valstybės narės pateikia informaciją apie kompetentingas institucijas, kurios taikys Grynųjų pinigų kontrolės reglamentą ir skirs baudas už deklaracijos nepateikimą. Valstybės narės taip pat turėtų teikti atnaujintą informaciją Komisijai apie vėlesnius pakeitimus. Be to, Komisijai turėtų būti teikiami anoniminiai statistiniai duomenys įgyvendinimo nuostatose nustatytu dažnumu, bet ne rečiau nei kartą per metus.

18 straipsnis susijęs su vertinimo priemonėmis, jame nustatoma, kad Komisija siunčia ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai po penkerių metų nuo šio reglamento įsigaliojimo ir vėliau – kas penkerius metus.