(4)2019 m. balandžio 4 d. Suomija pateikė 2019 m. nacionalinę reformų programą ir 2019 m. stabilumo programą. Siekiant atsižvelgti į jų tarpusavio sąsajas, abi programos vertintos vienu metu;

(5)į atitinkamas konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas atsižvelgta sudarant 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicijų fondų (toliau – ESI fondai) programas. Kaip numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 23 straipsnyje, Komisija, jei tai būtina siekiant remti atitinkamų Tarybos rekomendacijų įgyvendinimą, gali paprašyti valstybės narės peržiūrėti savo partnerystės sutartį ir susijusias programas bei pasiūlyti jų pakeitimų. Kaip naudotųsi šia nuostata, Komisija išsamiau nurodė priemonių, kuriomis ESI fondų veiksmingumas siejamas su patikimu ekonomikos valdymu, taikymo gairėse;

(6)šiuo metu Suomijai taikoma Stabilumo ir augimo pakto prevencinė dalis. 2019 m. stabilumo programoje, kurią pagal nesikeičiančios politikos scenarijų prieš pat visuotinius rinkimus balandžio mėn. pateikė ankstesnė Vyriausybė, numatoma, kad nominalusis balansas nuo 0,7 % BVP 2018 m. sumažės iki −0,3 % BVP 2019 m. Vyriausybės vertinimais, numatoma, kad balansas 2020 m. toliau gerės iki 0 %, o vėliau, 2021 ir 2022 m., vėl pablogės iki atitinkamai −0,1 % ir −0,3 %. Remiantis perskaičiuotu struktūriniu balansu, vidutinio laikotarpio biudžeto tikslą, t. y. 0,5 % BVP struktūrinį deficitą, planuojama viršyti visą programos laikotarpį, atsižvelgiant į 2019 m. leidžiamas ribas, susijusias su struktūrinių reformų, dėl kurių leista taikyti laikiną nuokrypį, įgyvendinimu. 2015 m. valdžios sektoriaus skolos santykis su BVP pasiekė aukščiausią tašką – 63,4 %, o 2018 m. sumažėjo iki 58,9 %. Pagal 2019 m. stabilumo programą skolos santykis toliau mažės ir 2021 m. pasieks 57,4 % BVP. Numatoma, kad 2022 m. jis vėl padidės iki 57,7 % BVP. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos tos biudžeto projekcijos, iš esmės yra tikėtinas. Pagrindinė rizika biudžeto projekcijoms yra susijusi su galimai didesnėmis, nei tikėtasi, visuomenės senėjimo išlaidomis ir aukštesne infliacija;

(7)2018 m. liepos 13 d. Taryba rekomendavo, kad 2019 m. Suomija pasiektų vidutinio laikotarpio biudžeto tikslą, atsižvelgiant į leidžiamas ribas, susijusias su struktūrinių reformų, dėl kurių leista taikyti laikiną nuokrypį, įgyvendinimu. Tai atitinka didžiausią grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalųjį augimą, sudarantį 2,9 % 2019 m. ir atitinkantį leidžiamą struktūrinio balanso pablogėjimą 0,2 % BVP. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze numatoma, kad Suomija 2019 m. pasieks savo vidutinio laikotarpio biudžeto tikslą, atsižvelgiant į leidžiamas ribas, susijusias su struktūrinių reformų sąlyga;

(8)2020 m., atsižvelgiant į prognozuojamą 0,8 % Suomijos gamybos apimties atotrūkį, grynųjų pirminių valdžios sektoriaus išlaidų nominalusis augimas neturėtų viršyti 1,9 %, o tai atitinka 0,5 % BVP struktūrinį koregavimą pagal bendrai sutartą reikalavimų koregavimo matricą taikant Stabilumo ir augimo paktą. Remiantis Komisijos 2019 m. pavasario prognoze, jeigu politika nesikeis, numatoma, kad 2020 m. Suomijai kils tam tikro nuokrypio rizika. Apskritai Taryba mano, kad pagal prognozes Suomija 2019 m. turėtų atitikti Stabilumo ir augimo pakto nuostatas ir turi būti pasirengusi imtis papildomų priemonių, kad užtikrintų Stabilumo ir augimo pakto nuostatų laikymąsi 2020 m.;

(9)numatoma, kad dėl visuomenės senėjimo ir darbo jėgos mažėjimo per ateinančius dešimtmečius padidės išlaidos pensijoms, sveikatos ir ypač socialinei rūpybai (ilgalaikei priežiūrai). Remiantis 2018 m. fiskalinio tvarumo ataskaita, dėl numatomo visuomenės senėjimo išlaidų padidėjimo reikėtų, kad fiskalinis konsolidavimas siektų 2 % BVP, kad būtų galima ilgainiui stabilizuoti skolos santykį su BVP. 2019 m. kovo 7 d. Suomijos parlamentas atmetė regioninės valdžios, sveikatos priežiūros ir socialinių paslaugų reformą, kurios tikslas – spręsti šias problemas ir užtikrinti vienodą prieinamumą bei sutrumpinti laukimo laiką. Pačių Suomijos gyventojų nurodytų nepatenkintų medicininių poreikių lygis toliau viršija ES vidurkį. Dėl ilgų eilių sunkumų gauti reikiamą medicininę priežiūrą visų pirma patiria nedirbantys asmenys;

(10)mažėjant darbingo amžiaus gyventojų ir daugėjant laisvų darbo vietų Suomijos darbo rinkoje didėja įtampa. Kartu aktyvumo ir užimtumo lygis Suomijoje yra žemesnis negu kitose Šiaurės šalyse, o struktūrinis nedarbas 2018 m. išliko 7 %. Tai iš dalies atspindi neaktyvumo ir nedarbo spąstus, kurie kliudo geriau panaudoti darbo jėgą. Pagrindinės kliūtys, trukdančios žmonėms grįžti į darbą, atsiranda dėl sudėtingos pašalpų sistemos ir įvairių rūšių išmokų derinio. Pašalpų mokėjimas didėjant pajamoms greitai palaipsniui nutraukiamas, dėl to kyla rizika, kad pradėti dirbti gali būti nepakankamai finansiškai naudinga. Su pašalpų dydžiu susijęs netikrumas ir pašalpoms atkurti reikalingas laikas sumažina trumpalaikio darbo arba darbo ne visą darbo laiką patrauklumą. Pagrindinis pajamų eksperimentas, kurio preliminarūs rezultatai paskelbti 2019 m. vasario mėn., suteikia informacijos, kaip peržiūrėti socialinės apsaugos sistemą, kad pašalpos būtų veiksmingiau suderintos su pajamomis;

(11)siekiant padidinti aktyvumo lygį dabar, kai aktyvumas ir užimtumas artimi ikikriziniams lygiams, būtinos investicijos į aktyvią įtrauktį, ypač labiausiai nuo darbo rinkos nutolusių grupių. Išsamios reformos, kuriomis siekiama skatinti dalyvavimą darbo rinkoje, galėtų suteikti geresnių galimybių darbo rinkoje kai kurioms grupėms. Tai būtų migrantų kilmės asmenys, vaisingo amžiaus moterys, žemos kvalifikacijos vyrai, iš dalies darbingi asmenys ir neįgalieji. Kai kurių paslaugų teikimas bedarbiams ir neaktyviems asmenims yra paskirstytas kelioms atskiroms institucijoms ir paslaugų teikėjams. Norint padėti šioms grupėms prisijungti prie darbo rinkos ir joje išsilaikyti, reikia pritaikytų ir integruotų aktyvumo skatinimo ir darbingumo atgavimo paslaugų bei politikos. Dėl moterims tenkančios ilgalaikės priežiūros atsakomybės atsiranda moterų ir vyrų užimtumo lygių skirtumas ir moterų bei vyrų darbo užmokesčio skirtumas. Vyriausybė pradėjo šeimos nario priežiūros atostogų reformos procesą, tačiau jo neužbaigė;

(12)siekiant Suomijoje skatinti tvarų ir integracinį augimą, labai svarbu užtikrinti darbo jėgos pasiūlą demografinių ir technologinių pokyčių laikais. Investicijos į įgūdžius, visų pirma atitinkančius darbo rinkos poreikius, padėtų įveikti sunkumus, kylančius dėl struktūrinių pokyčių ekonomikoje. Technologinis pokytis skatina nuolatinį darbo jėgos mokymą ir perkvalifikavimą taikant lanksčius mokymosi būdus, be kita ko, daugiausia dėmesio skiriant suaugusiųjų mokymuisi, švietimui ir mokymui. Tai turėtų padidinti profesinį judumą: taip sumažinti įgūdžių pasiūlos ir paklausos neatitiktį ir padėti tenkinti būsimus darbo rinkos poreikius;

(13)kyla pavojus, kad Suomija nepasieks 2020 m. tikslo perdirbti 50 % komunalinių atliekų. Konkrečiai, komunalinių atliekų vis daugiau deginama (60 % 2017 m., palyginti su 55 % 2016 m.);

(14)nors viešosios išlaidos moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai dabar stabilizuojasi, nuo 2009 m. Suomijoje labiausiai iš visų ES valstybių narių sumažėjo privačiojo sektoriaus investicijos į mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą. Nepaisant per kelerius pastaruosius metus pagerėjusios makroekonominės padėties, privačiojo sektoriaus investicijos į mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą dar neatsigavo. Didesnis investicijų į mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą intensyvumas yra pagrindinis veiksnys struktūriniams pokyčiams vykti, dėl kurių būtų sukurtos palankesnės sąlygos žinioms imliems ekonomikos sektoriams ir sustiprėtų ilgalaikio augimo potencialas. Be to, viena iš pagrindinių inovacijų skatinimo ir jų pateikimo rinkai kliūčių tebėra aukštojo mokslo institucijų ir verslo sektoriaus atstovų bendradarbiavimas;

(15)dėl gyventojų sklaidos transporto kliūtys gali trukdyti žmonėms judėti, kad susirastų darbą. Strateginės investicijos į transporto infrastruktūrą gali padidinti darbo jėgos judumą ir taip sustiprinti darbo rinkų veikimą. Kartu infrastruktūros jungtys galėtų padidinti galimybes patekti į užsienio rinkas, nes Suomijoje transporto išlaidos turi palyginti didelį poveikį galutinei produktų kainai, palyginti su kitomis ES valstybėmis narėmis;

(16)strateginės investicijos į priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimą energijai imliose pramonės šakose ir transporto sektoriuje padėtų siekti ilgalaikių ekonomikos ir klimato tikslų. Šioje srityje Suomija pirmauja pagal švarios energijos inovacijų ir privačiojo sektoriaus mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros išlaidas. Papildomos investicijos į kai kurias švarios energijos programas iki 2021 m., kaip įsipareigota, padėtų Suomijai įgyvendinti su anglies dioksido poveikio neutralizavimu susijusius tikslus. Be Suomijos plataus užmojo tikslų didinti biodegalų dalį, elektrifikacija yra ekonomiškai efektyvus būdas mažinti transporto sektoriaus priklausomybę nuo iškastinio kuro, atsižvelgiant į pažengusį elektros energijos gamybos priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimą;

(17)dėl mažų palūkanų normų ir pagerėjusios ekonominės perspektyvos bendras skolinimo mastas padidėjo, ypač per būsto bendroves (kurios yra išskirtinė būsto nuosavybės forma). Kartu sparčiai didėja vartojimo kreditai ir vis daugiau šios rūšies paskolų suteikia užsienio bankai, finansų įstaigos, kurios nėra kredito įstaigos, mažų paskolų bendrovės, taip pat šie kreditai teikiami tarpusavio skolinimo būdu. Todėl namų ūkių skola išlieka kaip niekad didelė (67 % BVP 2017 m.). Skolos palūkanos daugiausia yra kintamosios, todėl atsirastų rizika, jeigu vidutiniu laikotarpiu pakiltų palūkanų normos. Suomijos finansų priežiūros institucija priėmė keletą priemonių, kad apribotų namų ūkių įsiskolinimo didėjimą. Vis dėlto aktyviai sumažinti skolos naštos greitai nesitikima, kadangi visų pirma palūkanų normos išlieka žemos, o vartotojų pasitikėjimas yra vis dar palyginti didelis;

(18)šiuo metu Suomija neturi išsamaus (t. y. renkančio teigiamą ir neigiamą informaciją apie skolininkus) kreditų registro, apimančio pagrindinius bankus. Tai, kad jo nėra, gali trukdyti bankams susidaryti aiškų bendro namų ūkių įsiskolinimo vaizdą. Kai kurie parengiamieji tokios rūšies registro kūrimo darbai atlikti pernai;

(19)pašalinti tam tikrus rekomendacijose nustatytus trūkumus, visų pirma šalies ataskaitos D priede nurodytose srityse, galėtų padėti 2021–2027 m. laikotarpio ES fondų programavimas. Tai suteiktų Suomijai galimybę atsižvelgiant į regioninius skirtumus optimaliai panaudoti šiuos fondus nustatytuose sektoriuose;

(20)per 2019 m. Europos semestrą Komisija atliko išsamią Suomijos ekonominės politikos analizę ir ją paskelbė 2019 m. šalies ataskaitoje. Be to, ji įvertino 2019 m. stabilumo programą ir 2019 m. nacionalinę reformų programą, taip pat veiksmus, kurių Suomija ėmėsi atsižvelgdama į ankstesniais metais jai skirtas rekomendacijas. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Suomijos politikai, bet ir tai, kaip jie atitinka Sąjungos taisykles ir gaires, nes būtina stiprinti bendrą Sąjungos ekonomikos valdymą Sąjungos lygio priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų;

(21)atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2019 m. stabilumo programą, o jos nuomonė atspindėta visų pirma toliau išdėstytoje 1 rekomendacijoje;

(22)atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo 2019 m. nacionalinę reformų programą ir 2019 m. stabilumo programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį atspindėtos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose,

REKOMENDUOJA Suomijai 2019 ir 2020 m. imtis šių veiksmų: