LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 139/4

Regionų komiteto nuomonė. Privačių investicijų ir viešojo finansavimo sinergija vietos ir regionų lygmeniu

2013/C 139/02

REGIONŲ KOMITETAS

— sutinka, kad dotacijų derinimas su novatoriškomis finansinėmis priemonėmis galėtų tapti naujove, kuri sumažintų bendras projektų ar investicijų sąnaudas ir riziką, ir ragina vietos ir regionų valdžios institucijas pasitelkus vaizduotę ieškoti būdų, kaip panaudoti tas skirtingas priemones optimizuojant paramą svarbioms vietos investicijoms;

— pabrėžia, kad EIB, ES ilgalaikio finansavimo institucija atlieka svarbų vaidmenį remdamas viešojo ir privataus sektorių partnerystę ES, teikdamas praktinę patirtį ir žinias novatoriškų finansinių priemonių kūrimui ir naudojimui ES lygmeniu ir bendradarbiaudamas su Europos Komisija;

— teigiamai vertina 2012 m. sprendimą 10 milijardų eurų padidinti kapitalą – tai leis EIB suteikti iki 60 milijardų eurų papildomų paskolų;

— teigiamai vertina naująsias EIB įvestas priemones – „bendrosios programos paskolas“ ir „struktūrinių programų paskolas“. Šios priemonės gali būti labai svarbios vietos ir regionų valdžios institucijų finansavimui, nes leistų finansuoti investicijų portfelį ir įveikti projekto dydžio kliūtį;

— pripažįsta, kad struktūrinių fondų programose ėmus naudoti novatoriškas finansines priemones pradžia buvo sunki ir nurodo veiksnius, kurie lėmė šį sunkų novatoriškų finansinių priemonių įsisavinimą: nepakankamas informuotumas ir galimybių nežinojimas, būtinybė valdymo institucijoms persiorientuoti nuo įprastų dotacijų į finansines priemones ir nuogąstavimai dėl reguliavimo bazės, įskaitant valstybės pagalbos teisės aktus, sudėtingumo;

— pritaria tam, kad 2014–2020 m. laikotarpiu išplėsta novatoriškų finansinių priemonių taikymo sritis – jos bus taikomos visų rūšių projektams, visiems teminiams tikslams ir investiciniams prioritetams, kurie numatyti partnerystės susitarimuose ir veiksmų programose, taip pat visiems Bendros strateginės programos fondams;

— pabrėžia, kad vietos ir regionų valdžios institucijos vis labiau domisi keletą regionų aprėpiančių fondų kūrimu, numatomu makroregioninėse strategijose su EIB;

— prašo, kai bus atliktas bandomojo etapo įvertinimas, pratęsti projekto obligacijų iniciatyvą iki 2020 m. ir išplėsti jos taikymo sritį, kad būtų apimti kiti sektoriai, o ne vien transeuropiniai tinklai;

— rekomenduoja Europos Komisijai aiškiau išdėstyti, kaip novatoriškoms finansinėms priemonėms taikomos valstybės pagalbos taisyklės.

Pranešėjas Rhodri Glyn THOMAS (UK/AE), Velso nacionalinės asamblėjos narys Pamatinis dokumentas

I. POLITINĖS REKOMENDACIJOS

REGIONŲ KOMITETAS

Įžanga

1. tvirtina, jog nepaisant didėjančio optimizmo, kad blogiausios euro zonos krizės dienos jau praeityje, ekonomikos atgaivinimo procesai ES vis dar susiduria su dideliais iššūkiais ir kliūtimis, ypač apsirūpinant viešaisiais ir privačiais finansiniais ištekliais svarbioms investicijoms remti;

2. teigia, kad ES turi atlikti svarbų vaidmenį padedant susigrąžinti pasitikėjimą ekonomika, sukurdama pamatines sąlygas, padedančias sutelkti turimus ribotus viešuosius ir privačius išteklius, kurie nukreipiami reikalingoms investicijoms vietos ir regionų lygmeniu, taip pat sprendžia šiuo metu sumažėjusio mažųjų ir vidutinių įmonių (MVĮ) finansavimo ir kreditavimo problemą – be šito siekiai įgyvendinti strategiją „Europa 2020“ ir Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo bus pasmerkti žlugti;

3. pakartoja 2013 m. sausio 13 d. priimtoje Regionų komiteto nuomonėje „Didesnės ES, nacionalinių ir subnacionalinių biudžetų sinergijos kūrimas“ (1) išsakytas mintis, kad vietos ir regionų valdžios institucijoms Europos ekonomikos atgaivinimo procese tenka svarbus vaidmuo, nes Europoje šios institucijos atsakingos už nemažas viešąsias išlaidas (2011 m. – 16,7 proc. BVP ir 34 proc. visų viešųjų išlaidų ir du trečdaliai tiesioginių investicijų 2011 m. (2)), kurių didelė dalis yra skiriamos svarbioms prioritetinėms strategijos „Europa 2020“ sritims (ekonominiams reikalams, švietimui, aplinkai, būstui ir komunalinėms paslaugoms);

4. atkreipia dėmesį į augančią projektų finansavimui naudojamos viešojo ir privataus sektorių partnerystės (3) ir novatoriškų finansinių priemonių (4) svarbą ir susidomėjimą šiomis priemonėmis, kaip mechanizmu, galinčiu pritraukti dideles investicijas;

5. todėl teigiamai vertina Europos Komisijos vaidmenį, kurį ji atlieka skatindama naudoti viešojo ir privataus sektorių partnerystę ir novatoriškas finansines priemones – Komisija suteikia politinį pagrindą tokių finansinių priemonių naudojimo rėmimui ir skatinimui ir mobilizuoja ES biudžetą viešajam finansavimui vietos ir regionų valdžios institucijų lygmeniu padidinti;

6. pabrėžia, kad Europos investicijų bankas (EIB) ir visoje ES augantis valstybinių bankų sektorius atlieka svarbų vaidmenį, remdami darnią ir nuoseklią „politikos tikslais grindžiamą “ aplinką investicijoms;

7. pažymi, kad nepaisant santykinai mažo dydžio ES biudžetas ir Europos investicijų bankas (EIB) atlieka svarbią sverto funkciją, skatindami investicijas visoje ES, ypač (bet ne vien) per Bendros strateginės programos fondus, kurie skiriami vietos lygmeniui ir šiuo lygmeniu panaudojami (dažniausiai – vietos ir regionų valdžios institucijų) ir daro reikšmingą didinamąjį poveikį ekonomikai;

8. atkreipia dėmesį į Europos Komisijos siekį 2014–2020 m. laikotarpiu pasistengti padvigubinti struktūrinių fondų investicijų sverto poveikį iki 4,2 euro vienam ES investuotam eurui, kai yra ženklų, jau dabar rodančių, kad Europos regioninės plėtros fondo (ERPF) dalis, naudojama novatoriškoms finansinėms priemonėms, galėtų padidėti nuo 5 proc. iki 15 proc.;

9. mano, kad gerai Bendros strateginės programos fondų atveju ir toliau taikyti atnaujinamojo fondo principą, kuris teritoriniu lygmeniu leistų sukurti „paveldėtą fondą; ragina pagalvoti apie tai, kaip atnaujinamojo fondo principą būtų galima efektyviai pritaikyti novatoriškoms finansinėms priemonėms, kurios naudojamos centralizuotai administruojamose programose, remiamose iš ES biudžeto (pavyzdžiui, COSME ir „Horizontas 2020“);

10. teigiamai vertina tai, kad 2014–2020 m. daugiametėje finansinėje programoje didesnis politinis prioritetas teikiamas novatoriškoms finansinėms priemonėms ir su jomis susijusiems pasiūlymams; ragina vietos ir regionų valdžios institucijas (ir valstybes nares) optimizuoti šį atraminį reguliavimo pagrindą – pirmiausia sugriežtinant ir aiškiau suformuluojant taisykles Bendros strateginės programos fondams, kurių lėšos taikant pasidalijamojo valdymo principą pasiekia teritorinį lygmenį;

11. sutinka su Europos Parlamento prašymu Europos politikos studijų centro (CEPS) parengta specialiąja ataskaita (5), kurioje teigiama, kad novatoriškos finansinės priemonės neturėtų būti laikomos panacėja visų tipų intervencijai vietos ir regionų lygmeniu, ir pabrėžia, kad tos priemonės tėra „tinkamos projektams, kurie potencialiai gali duoti didelę finansinę grąžą“ ir jų „nereikėtų laikyti dotacijų pakaitalu, o priemone padidinti ES biudžeto taikymo sritį“;

12. taip pat sutinka, kad dotacijų derinimas (arba „sumaišymas“) su novatoriškomis finansinėmis priemonėmis galėtų tapti naujove, kuri sumažintų bendras projektų ar investicijų sąnaudas ir riziką, ir ragina vietos ir regionų valdžios institucijas pasitelkus vaizduotę ieškoti būdų, kaip panaudoti tas skirtingas priemones optimizuojant paramą svarbioms vietos investicijoms;

Viešojo ir privataus sektorių partnerystės ir novatoriškų finansinių priemonių argumentavimas, pagrindimas ir nauda

13. tvirtina, kad viešojo ir privataus sektorių partnerystės ir novatoriškų finansinių priemonių argumentavimą lemia keletas veiksnių, o ne vien tai, kad šios priemonės gali atlikti svarbų vaidmenį skatinant ES ekonomikos atgaivinimą. Pagrindinis argumentas už viešojo ir privataus sektorių partnerystę yra galimybė gauti bendros naudos ir pasiekti bendrų tikslų ir siekių taip, kaip nebūtų įmanoma ar pageidautina nesutelkus viešųjų ir privačių interesų. Novatoriškų finansinių priemonių pagrindimas – teikti labiau struktūruotą paramą, kurti schemas su nustatytomis taisyklėmis ir tikslais, kurias būtų galima skirti konkretiems naudos gavėjams ar grupėms (pavyzdžiui, MVĮ per mikrofinansavimą, mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros projektams, urbanistikos programoms);

14. tvirtina, kad rinkos yda yra rimtas argumentas už viešojo sektoriaus intervenciją – būdą sumažinti riziką, paskatinti privataus sektoriaus dalyvavimą ir sudaryti sąlygas investicijoms, kurios kitu atveju būtų neįmanomos. Šie argumentai neginčijami, kai, pavyzdžiui, novatoriškomis finansinėmis priemonėmis MVĮ užtikrinama prieiga prie mikrofinansavimo;

15. vis dėlto yra tvirtai įsitikinęs, kad rinkos yda yra ne vienintelis ir nebūtinai pagrindinis tokių priemonių veiksnys – intervencijos pagrindu gali tapti ir didesnis viešosios politikos tikslas, pavyzdžiui, orientavimasis į ilgalaikius tikslus, o ne į trumpalaikę naudą, ekologiją (pavyzdžiui, ekologiška energija) arba socialinius tikslus (skurdo mažinimą, socialinės atskirties problemos sprendimą), nors tokios investicijos savo ruožtu gali atverti naujas rinkas ir paskatinti naują ekonominę veiklą (pavyzdžiui, atsinaujinančiosios energijos sektoriaus vystymą, miesto regeneraciją ir kt.);

16. ragina Europos Komisiją viešojo ir privataus sektorių partnerystę ir novatoriškas finansines priemones reglamentuojančiuose teisės ir reguliavimo aktuose aiškiau išdėstyti šiuos viešosios politikos argumentus, taip pat aiškiau išdėstyti valstybės pagalbos taisyklių ir viešojo pirkimo teisės aktų taikymo nuostatas, kurios gali tapti kliūtimis vietos ir regionų valdžios institucijų dalyvavimui tokiose iniciatyvose. Tais atvejais, kai intervenciją galima neabejotinai pateisinti viešosios politikos interesais, ES konkurencijos taisyklės neturėtų intervencijai trukdyti arba jos stabdyti;

17. pabrėžia, kad viešasis sektorius yra demokratiškai atskaitingas: jis iš principo laikosi ilgalaikio požiūrio į investicijų perspektyvumą stengdamasis užtikrinti, kad būtų įgyvendinti svarbiausi viešieji tikslai ir apsaugotos viešosios vertybės, taip pat sumažina riziką, nes suteikia palyginti saugią investicinę aplinką privačiam sektoriui; tuo tarpu partneriai iš privataus sektoriaus į partnerystę ateina su naujomis finansinėmis ir komercinėmis idėjomis ir patirtimi, novatoriškais ir verslumo įgūdžiais;

18. pažymi, kad privatiems investuotojams, įskaitant pensijų fondus, investavimas į viešojo ir privataus sektorių partnerystę ar novatorišką finansinę priemonę, ypač dabartinėmis ekonominėmis aplinkybėmis ir atsižvelgiant į didelį netikrumą finansinėse rinkose, patrauklus tuo, kad viešojo sektoriaus dalyvavimas gali sumažinti numanomą investicijos riziką. Be to, EIB ir ES finansavimas gali dar labiau sumažinti numanomą riziką, nes atliekamas planuojamų investicijų kokybės išorės įvertinimas;

19. ragina Europos Komisiją plačiau išnagrinėti ES lygmens veiksmų, skirtų mobilizuoti pensijų fondų investicijas ES ekonomikos atgaivinimo planui įgyvendinti, potencialą;

20. tvirtina, kad dėl neatsakingų finansinių investicijų, 2008 m. sukėlusių finansų krizę, ir po pastarųjų 3–4 metų siekio pertvarkyti Europos finansinių paslaugų sektorių, šiuo metu aiškiai pripažįstama, kad būtina siekti ilgalaikių ir tvarių investicijų ir vengti praeityje buvusių pažeidimų ir ekscesų;

21. todėl pabrėžia didžiausią būtinybę viešojo ir privataus sektorių partnerystėje ginti ir gerbti viešuosius tikslus ir interesus; pažymi, kad vis dėlto be privačių investuotojų viešojo ir privataus sektorių partnerystė negalima, o taisyklės, kurios reglamentuoja viešojo ir privataus sektorių partnerystės ir novatoriškų finansinių priemonių naudojimą privalo būti parengtos taip, kad būtų skatinamas partnerių iš privataus sektoriaus dalyvavimas;

22. atkreipia dėmesį į akivaizdžią perėjimo prie naujų nuosavybės formų tendenciją, kai vietos ir regionų lygmeniu siekiama politikos tikslais grindžiamas investicijas panaudoti piliečių labui ir tuo pat metu paisoma būtinybės gauti sąnaudas atitinkančią grąžą ir užtikrinti ilgalaikį perspektyvumą ir tvarumą, užuot bet kokia kaina siekus trumpalaikės naudos. Ši tendencija remiasi sena valstybinių bankų ES tradicija – ES tokie bankai sudaro daugiau kaip 20 proc. bankininkystės sektoriaus (pavyzdžiui, KFW ir regioninių bankų tinklas Vokietijoje, „Caisse des Dépôts“ Prancūzijoje ir „Cassa Depositi e Prestiti“ Italijoje) (6);

23. papildydamas šią informaciją atkreipia dėmesį į besiformuojantį skandinavišką vietos ir regionų valdžios institucijų finansavimo agentūrų modelį: BNV (Nyderlanduose), „KommuneKredit“ (Danijoje), „Kommunalbank“ (Norvegijoje), „Kommuninvest“ (Švedijoje) ir „Municipality Finance“ (Suomijoje). Nors centrinės valdžios dalyvavimas šių agentūrų valdyme yra gana skirtingo lygio, taigi skiriasi ir vyriausybės kontrolės lygis ir jos prisiimamas rizikos lygis (7), tai – įdomi vietos ir regionų valdžios institucijų investicijų finansavimo alternatyva, įskaitant ir finansavimą sukūrus partnerystę su privačiu sektoriumi. Pavyzdžiui, Suomijos atveju, „Municipality Finance“ 16 proc. priklauso valstybei, 31 proc. – Suomijos valstybiniams pensijų fondams ir 52 proc. – savivaldybėms. Velse taip pat vis garsiau diskutuojama apie galimybę kurti valstybei priklausantį Velso investicijų banką;

Europos investicijų banko vaidmuo

24. pabrėžia, kad EIB, ES ilgalaikio finansavimo institucija (ir didžiausias pasaulio daugiašalis skolininkas ir skolintojas, dirbantis su daugiau kaip 150 ES nepriklausančių valstybių) atlieka svarbų vaidmenį, remdamas viešojo ir privataus sektorių partnerystę ES, teikdamas praktinę patirtį ir žinias novatoriškų finansinių priemonių kūrimui ir naudojimui ES lygmeniu ir bendradarbiaudamas su Europos Komisija (įskaitant JEREMIE, JESSICA, ELENA ir rizikos pasidalijimo finansinę priemonę, taip pat techninės paramos priemones, pavyzdžiui, JASPERS ir JASMINE);

25. atkreipia dėmesį, kad EIB naudingas tuo, jog orientuojasi į investicijas, lanksčiai pritaiko paramą ir skolinimą individualiems poreikiams, gali pasiūlyti valdžios institucijoms profesionalią konsultacinę ir techninę paramą, taip pat dėl savo AAA reitingo tarptautinėse finansų rinkose gali pasiūlyti geras sąlygas klientams;

26. pabrėžia, kad EIB teikia plataus spektro paramą ir vykdo įvairių tipų intervencijas, įskaitant tiesiogines paskolas projektams (kai jie viršija 25 milijonus eurų), paskolas tarpininkaujant vietos bankams, rizikos kapitalą, mikrofinansavimo schemas ir kt., ir atkreipia dėmesį į EIB pasirinktą politikos tikslais grindžiamą požiūrį į investicijas ir orientavimąsi į visaapimančius ES prioritetus – vystyti MVĮ, spręsti ekonominio ir socialinio disbalanso problemas, investuoti į gamtinę ar miesto aplinką, žinių ekonomiką, remti transeuropinius tinklus ir tvarų energijos tiekimą ES;

27. pažymi, kad daugiau kaip 90 proc. EIB veiklos koncentruota Europoje, tačiau bankas atlieka svarbų vaidmenį įgyvendinant finansinius ES išorės ir vystomosios politikos aspektus – šią funkciją Regionų komitetas vertina teigiamai;

28. atkreipia dėmesį, kad EIB finansavimo svarba nuo paskutinio praėjusio šimtmečio dešimtmečio pabaigos išaugo, nes praėjusį dešimtmetį augo skolinimasis, EIB svarba ypač augo ir per pastaruosius 4–5 finansų krizės metus;

29. pažymi, kad EIB metinis skolinimas išaugo nuo 10 milijardų ekiu 1998 m. iki 45 milijardų eurų praėjusio dešimtmečio viduryje, o 2011 m. pasiekė 79 milijardus eurų (piko metai), tuo siekiant atsverti krizės metu mažėjančias privataus sektoriaus investicijas; Iki 2011 m. pabaigos bendra suteiktų, negrąžintų paskolų vertė išaugo daugiau kaip vienu trečdaliu ir pasiekė 395 milijardus eurų, o EIB atliko svarbų vaidmenį, užtikrindamas kapitalo prieinamumą ES ir remdamas investicijas kelete sunkumus patiriančių euro zonos šalių, įskaitant Graikiją, Portugaliją ir Ispaniją;

30. teigiamai vertina 2012 m. sprendimą 10 milijardų eurų padidinti kapitalą – tai leis EIB suteikti iki 60 milijardų eurų papildomų paskolų;

31. pabrėžia, jog ES naudinga turėti tokią instituciją, kuri gali lanksčiai ir operatyviai reaguoti į besikeičiančias aplinkybes, atitinkamai pritaikyti ir vystyti naujas paramos programas; pakartoja, jog dabartinėmis ekonomikos sąlygomis svarbu turėti tokią ES instituciją, kuri imasi politikos skatinimų investicijų svarbiausiems ES tikslams pasiekti, ir kurios veikla remiasi ne pelno maksimizavimo, o nuostolių išvengimo principu;

32. sveikina Europos Komisiją ir EIB 2007–2013 m. laikotarpiu sukūrus novatoriškų finansinių priemonių rinkinį ir įtvirtinus principą, kad ES finansavimas naudojant šias novatoriškas finansines priemones turi aiškų vaidmenį ir pridėtinę vertę, papildančią ir tradicinį dotavimą ir siūlančią dar daugiau; pažymi, kad iki 2011 m. pabaigos visose valstybėse narėse (išskyrus Airiją ir Liuksemburgą) iš viso buvo sukurtos 592 novatoriškos finansinės priemonės;

33. teigiamai vertina naująsias EIB įvestas priemones – „bendrosios programos paskolas“ ir „struktūrinių programų paskolas“. Šios priemonės gali būti labai svarbios vietos ir regionų valdžios institucijų finansavimui, nes leistų finansuoti investicijų portfelį ir įveikti projekto dydžio kliūtį (paprastai minimalus paskolos dydis yra 25 milijonai eurų);

34. ragina Europos Komisiją pagalvoti apie šio principo taikymą ir ES biudžete, numatant finansines priemones, kurios leistų nedidelių projektų grupę pakeisti vertybiniais popieriais (, be kita ko,išleisti projektų obligacijas, kurioms Europos Vadovų Taryba pritarė savo 2012 m. birželio mėn. susitikimo išvadose, įskaitant dabartinės finansinės programos bandomojo etapo projektą, taip pat nuorodą į Europos infrastruktūros tinklų priemonę (angl. Connecting Europe Facility), kaip pavyzdį, kur tai galėtų būti taikoma 2014–2020 m. laikotarpiu);

35. teigiamai vertina žingsnius, kurių imamasi, kad būtų užtikrinti tvirti ir glaudūs EIB ir Regionų komiteto santykiai, atsižvelgiant į vis svarbesnį EIB vaidmenį remiant ekonomines investicijas vietos ir regionų valdžios institucijų lygmeniu;

Kliūtys viešojo ir privataus sektorių partnerystei ir novatoriškoms finansinėms priemonėms

36. pripažįsta, kad 2007–2013 m. laikotarpiu struktūrinių fondų programose ėmus naudoti novatoriškas finansines priemones pradžia buvo sunki – tai patvirtina ir Europos Komisijai atlikta išorės vertinimo ataskaita dėl pažangos finansuojant ir įgyvendinant finansų inžinerijos priemones, bendrai finansuojamas iš struktūrinių fondų;

37. nurodo veiksnius, kurie lėmė šį sunkų novatoriškų finansinių priemonių įsisavinimą: nepakankamas informuotumas ir galimybių nežinojimas, būtinybė valdymo institucijoms persiorientuoti nuo įprastų dotacijų į finansines priemones ir pakeisti požiūrį į riziką, įsivaizduojamas priemonių ir dalyvavimo metodų sudėtingumas ir nuogastavimai dėl reguliavimo bazės, įskaitant valstybės pagalbos teisės aktus, sudėtingumo;

38. pažymi, kad miestai ir miestų valdžios institucijos turi konkrečių nuogąstavimų dėl JESSICA priemonių 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu – jie daugiausia susiję su įtampa tarp programų valdymo institucijų ir miesto valdžios institucijų; todėl džiaugiasi, kad 2014–2020 m. reglamentų projektuose subregionionis programavimas ir integruotos teritorinės investicijos reglamentuojami aiškiau ir numatant platesnę taikymo sritį, o tai reiškia, kad miestai ir miesto teritorijos ateityje galės geriau vystyti JESSICA schemas;

39. atkreipia dėmesį į informacijos rinkimo etapu nuskambėjusias nuomones, kad EIB turėtų imtis didesnio vaidmens savo investiciniame portfelyje ir remti „rizikingesnius“ projektus ar iniciatyvas;

40. pabrėžia, jog svarbu remti naujas ir kuriamas technologijas, įskaitant politinius prioritetus, pavyzdžiui, didelio poveikio technologijų vystymą ES (įskaitant fotonikos sektorių); ragina Europos Komisiją ir EIB numatyti ilgalaikę investicinę perspektyvą Europai ir užtikrinti, kad viešojo ir privataus sektorių partnerystė ir novatoriškos finansinės priemonės 2014–2020 m. laikotarpiu teiktų pakankamą prioritetą naujoms ir kuriamoms technologijoms;

ES lygmens priemonių (įskaitant Bendros strateginės programos fondus) supaprastinamas, racionalizavimas ir tobulinimas

41. pažymi, kad 2007–2013 m. laikotarpiu buvo sukurta įvairiausių teminių priemonių, tai buvo daroma sudėtingai ir nesistemingai, nes įvairūs generaliniai direktoratai bandė įvesti naujus finansavimo metodus;

42. teigiamai vertina Europos Komisijos pastangas racionalizuoti ir supaprastinti 2014–2020 m. laikotarpiu numatytas novatoriškas finansines priemones;

43. pritaria tam, kad 2014–2020 m. laikotarpiu išplėsta (8) novatoriškų finansinių priemonių taikymo sritis (kaip nustatyta Bendrųjų nuostatų reglamento 32–40 straipsniuose) – jos bus taikomos visų rūšių projektams, visiems teminiams tikslams ir investiciniams prioritetams, kurie numatyti partnerystės susitarimuose ir veiksmų programose, taip pat visiems Bendros strateginės programos fondams; tikisi, kad šios nuostatos bus aktyviai ir plačiai taikomos, įskaitant kaimo plėtros ir jūros programas;

44. ypač pritaria tam, kad atsisakyta drausti finansuoti projektą iš daugiau kaip vieno šaltinio, ir kad numatyta galimybė derinti keletą finansinių priemonių – taip bus lengviau finansuoti vietos ir regionų projektus;

45. teigiamai vertina pasiūlymą sujungti paramą novatoriškoms MVĮ pagal Įmonių konkurencingumo ir MVĮ programą COSME (9) su Rizikos pasidalijimo finansinės priemonės programa MVĮ, įgyvendinamą pagal programą „Horizontas 2020“, 2014–2020 m. laikotarpiu numatant galimybę surinkti 100 milijardų eurų investicijoms į mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą, o tai sudaro apie 10 proc. skirtumo, kurį reikia sumažinti, kad būtų pasiektas strategijoje „Europa 2020“ užsibrėžtas 3 proc. BVP tikslas;

46. mano, jog būtina geriau informuoti vietos ir regionų lygmenį apie galimybes gauti paramą iš EIB ir ragina vietos ir regionų valdžios institucijas (taip pat Bendros strateginės programos programas administruojančias institucijas) aktyviau bendrauti su EIB, taip pat ragina Europos Komisiją ir EIB papildomai informuoti apie egzistuojančias ir naujas galimybes;

47. siūlo 2013 ir 2014 m. kartu su Regionų komitetu rengti bendras konferencijas (viena iš galimybių būtų tokias konferencijas organizuoti vykstant Regionų komiteto OPEN DAYS savaitei); pakartoja, kaip svarbu į tokius renginius kviesti kitas organizacijas, pavyzdžiui, Europos valstybinių bankų asociaciją, KFW ir komercinės bankininkystės sektorių, taip pat verslo tinklų organizacijas;

48. pažymi, kad naudos gavėjams (ypač MVĮ (tiksliau – labai mažoms įmonėms)) būdinga nerimauti, kaip ieškant paramos investicijoms nepasiklysti priemonių įvairovėje;

49. pažymi, kad daugeliui MVĮ jų vietos bankas yra ta vieta, į kurią kreipiamasi patarimo ir finansavimo, o tai reiškia, kad finansinės paskolų priemonės (įskaitant EIB ir ES biudžeto remiamas priemones) turi rasti veiksmingą kanalą įmonėms pasiekti; ragina kuriant novatoriškas finansines priemones aktyviau taikyti principą „Visų pirma galvokime apie mažuosius“;

50. pažymi, kad tose šalyse (pavyzdžiui, Vokietijoje), kur yra stipri valstybinių bankų infrastruktūra ir vyrauja politikos tikslais grindžiamų investicijų kultūra, aiškiau matomas ryšys tarp ES politikos poslinkių, naujų priemonių ir jų integravimo į vietos ir regionų lygmeniu MVĮ teikiamų paslaugų portfelį;

51. todėl ragina valstybes nares ir vietos ir regionų valdžios institucijas, atsižvelgiant ir į tai, kad šiuo metu ES reformuoja savo ekonominio valdymo struktūras, sistemingiau įvertinti, kaip ES, nacionalinės ir subnacionalinės finansų ir bankininkystės institucijos galėtų efektyviau kartu orientuotis į MVĮ ir kūrybingų ir novatoriškų, vertę kuriančių ES ūkio subjektų rėmimą;

52. pabrėžia, kad vietos ir regionų valdžios institucijos vis labiau domisi keletą regionų aprėpiančių fondų kūrimu, numatomu makroregioninėse strategijose su EIB (pavyzdžiui, Šiaurės šalyse). Toks lėšų sutelkimas, užuot paskirsčius lėšas pavieniams regionams pagerintų skiriamų lėšų rizikos paskirstymą, padidintų jų sverto ir didinamąjį poveikį;

Projekto obligacijų iniciatyva

53. teigiamai vertina EIB dalyvavimą projekto obligacijų iniciatyvoje, kuria siekiama padėti privatiems projektų organizatoriams išleisti obligacijas, kuriomis būtų finansuojami infrastruktūros projektai ir pritraukiamas kapitalo rinkos finansavimas iš investuojančių institucijų, įskaitant pensijų fondus;

54. prašo, kai bus atliktas bandomojo etapo įvertinimas (kurio prašė Europos Parlamentas), pratęsti projekto obligacijų iniciatyvą iki 2020 m. ir išplėsti jos taikymo sritį, kad būtų apimti kiti sektoriai, o ne vien transeuropiniai tinklai;

55. ragina dalytis geriausia patirtimi ES lygiu siekiant pabrėžti vietos ir regionų valdžios institucijų potencialą gauti reitingų agentūrų įvertinimus, tuo siekiant pagerinti jų rizikos statusą, kai stengiamasi pritraukti privačias investicijas;

56. pakartoja ankstesnėse Regionų komiteto nuomonėse nuskambėjusį prašymą Europos Komisijai pagalvoti apie galimybę sudaryti geresnes sąlygas „piliečių obligacijų“ ir „socialinio poveikio obligacijų“ kūrimui (tokios obligacijos jau egzistuoja Jungtinėje Karalystėje ir JAV) – tai būtų naujos novatoriškos finansinės priemonės ES tikslams remti;

57. pritaria, tam, kad imta plačiai naudoti ex-ante įvertinimus, kuriais siekiama pagrįsti viešąją intervenciją projektams, kurie naudoja tokias finansines priemones;

58. rekomenduoja Europos Komisijai aiškiau išdėstyti, kaip novatoriškoms finansinėms priemonėms taikomos valstybės pagalbos taisyklės, pavyzdžiui, parengti tam skirtus standartizuotus naudoti paruoštus modelius; Europos Komisija ir EIB taip pat galėtų padidinti techninę paramą vietos ir regionų valdžios institucijoms šioje srityje;

Subsidiarumas ir proporcingumas

59. pažymi, kad subsidiarumo ir proporcingumo klausimai šiai nuomonei nėra labai aktualūs, nes nuomone nėra reaguojama į Europos Komisijos teisėkūros ar politinį pasiūlymą;

60. tačiau pabrėžia, jog svarbu užtikrinti, kad ES lygmeniu intervencija būtų vykdoma vadovaujantis papildomumo ir pridėtinės vertės principais, taip pat teigiamai vertina faktą, kad šis principas buvo pritaikytas naujajame ES finansiniame reglamente išdėstytoms finansines priemones reglamentuojančioms taisyklėms.

2013 m. balandžio 11 d., Briuselis Regionų komiteto Pirmininkas Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

(1) CdR 1778/2012 fin.

(2) Dexia Crédit local ir ESRT (2012 m.), Subnacionalinio lygmens viešieji finansai Europos Sąjungoje, 2012 m. liepos mėn.

(3) Terminas „viešojo ir privataus sektorių partnerystė“ šiame tekste naudojamas kalbant apie bendrus investicinius projektus, kuriuose dalyvauja viešojo ir privataus sektorių subjektai ir tų sektorių finansai ir vartojamas, kai kalbama apie viešojo ir privataus sektorių konsorciumo projektus ir vienkartines investicijas.

(4) Terminas „novatoriškos finansinės priemonės“ šioje nuomonėje vartojamas kalbant apie schemas ar priemones, kurios sukuriamos remti įvairiems individualiems projektams ar veiklai, kuriuos įgyvendina ne vienkartinis projektas, o kontroliuojantysis fondas, pavyzdiui, JEREMIE ar JESSICA. Terminu pakeičiama kita frazė – „finansų inžinerijos priemonės“, kuri taip pat plačiai vartojama ES ir šios srities mokslinėje literatūroje.

(5) CEPS specialioji ataskaita Nr. 68, 2012 m. spalio mėn. 1 psl.

(6) Public Financial Institutions in Europe, 2011 m. kovo mėn., European Association of Public Banks (EAPB).

(7) Norvegijos „Kommunalbank“ 100 proc. prižiūrima centrinės vyriausybės ir jai priklauso. Nyderlandų BNV banke – 50 proc. priklauso valstybei ir 50 proc. – vietos ir regionų valdžios institucijoms.

(8) Žr. pasiūlymo dėl 5 Bendrosios strateginės programos fondams (ERPF, ESF, Sanglaudos fondui, EŽŪFKP ir EJRŽF) skirto Bendrųjų nuostatų reglamento 32–40 straipsnius.

(9) Anksčiau priklausė Konkurencingumo ir inovacijų programai su dviem novatoriškomis finansinėmis priemonėmis: spartaus augimo ir novatoriškų MVĮ priemone (GIF) ir MVĮ garantijų priemone (SMEG).