LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 20/9

Paraiškos paskelbimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemų 50 straipsnio 2 dalies a punktą

(2014/C 20/08)

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą paraiškai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51 straipsnį.

BENDRASIS DOKUMENTAS

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (2)

„HAVARTI“

EB Nr.: DK-PGI-0005-0831-05.10.2010

SGN ( X ) SKVN ( )

1. Pavadinimas

„Havarti“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Danija

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas

3.1. Produkto rūšis

1.3 klasė. Sūriai

3.2. Produkto, kuriam taikomas 1 punkte nurodytas pavadinimas, aprašymas

Nokintas kietas sūris, pagamintas iš pasterizuoto galvijų pieno. Kitų gyvūnų pienas ir jo produktai neleidžiami.

Vandens kiekis priklauso nuo sausojoje medžiagoje esančio riebalų kiekio, žr. toliau pateiktą lentelę.

Riebalų kiekis sausojoje medžiagoje Didžiausias vandens kiekis Nuo 30 % iki < 40 % 54 % Nuo 45 % iki < 55 % 50 % Nuo 55 % iki < 60 % 46 % Nuo 60 % 42 %

Kitos būdingos savybės:

Išorė

Gali būti gaminamas su mikroorganizmų kultūromis nokinta luoba arba be jos. Paviršius gali būti padengtas apvalkalu.

Vidus

Spalva – nuo balsvos (ar dramblio kaulo spalvos) iki gelsvos.

Konsistencija. Sūris minkštas, bet tinkamas pjaustyti ir tvirtas kramtant (al dente).

Struktūra. Po visą sūrį tolygiai pasiskirstę daugybė netaisyklingos formos ryžio grūdo dydžio (daugiausia – 1–2 mm pločio ir iki 10 mm ilgio) akučių. Sūrio, kurio sausojoje medžiagoje yra 60 proc. riebalų, akutės paprastai mažesnės.

Skonis ir kvapas. Švelnus, rūgštus, aromatingas ir sodrokas. Ilgiau nokinto sūrio kvapas ir skonis stipresnis. „Havarti“ 60+ sūriui būdinga minkšta ir kreminė konsistencija ir grietinėlės skonis.

Kvapiosios medžiagos

Gali būti dedama prieskonių, pavyzdžiui, laiškinio česnako ir krapų, su sąlyga, kad sūryje bus aiškiai juntamas jiems būdingas skonis.

Forma

Apvalus arba keturkampis.

Nokinimas

„Havarti“ sūriui būdingas skonis ir konsistencija susiformuoja po toliau aprašyto nokinimo proceso.

Sūris su luoba: 1–2 savaites 14–18 °C temperatūroje mikroorganizmų kultūromis nokinamas paviršius, po to sūris 1–3 savaites nokinamas 8–12 °C temperatūroje.

Sūris be luobos: 3 savaites nokinamas 12–20 °C temperatūroje.

Gamintojas gali perduoti nurodytos brandos nepasiekusius „Havarti“ sūrius kitai įmonei, kad ši atliktų tolesnį jų apdorojimą, įskaitant nokinimą, arba juos laikytų, tačiau ši įmonė negali toliau perduoti šių sūrių tol, kol jie nepasiekia minimalios brandos.

3.3. Žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams)

—

3.4. Pašarai (taikoma tik gyvūniniams produktams)

—

3.5. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje

„Havarti“ sūriai turi būti gaminami ir nokinami Danijoje. Visų pirma skiriasi šie taikomo gamybos metodo ir panašių produktų įprasto gamybos proceso etapai: sutraukos dėjimas į formas; sutraukos sulydymas; sūrio nokinimas pirmąsias 2–3 savaites. Šie trys etapai toliau aprašomi išsamiau.

Sutraukos dėjimas į formas

Tinkamai sutvirtėjusi sutrauka atskiriama nuo išrūgų. Tai atliekant labai svarbu užtikrinti, kad prieš patekdama į formą atskirta sutrauka nesuliptų į gumulėlius. Tai užtikrinama išrūgų atskyrimo spartą ir intensyvumą tiksliai suderinus su formų užpildymo metodika ir pajėgumu. Be to, svarbu, kad sutrauka jau būtų tokios konsistencijos, kad būtų atspari šiam apdorojimui. Kita vertus, sutrauka dar neturėtų būti sutvirtėjusi taip, kad vėliau nebesusilydytų arba sunkiai besilydytų, ir dėl to sūris neįgytų „Havarti“ sūriui būdingų skonio ir konsistencijos savybių.

Sutraukos sulydymas

Siekiant užtikrinti, kad susiformuotų ir išsilaikytų 3.2 punkto skyrelyje „Vidus“ aprašyta struktūra, į formą sudėta sutrauka paslegiama tik truputį arba visai neslegiama. Taigi sūris iš esmės susislegia nuo savo paties svorio. Siekiant, kad susiformuotų norima struktūra ir vientisa sūrio masė, šio etapo pradžioje temperatūrą būtina išlaikyti iki 41 laipsnio Celsijaus. Šiuo etapu nulemiama galutinė sūrio sudėtyje esančio vandens kiekio procentinė dalis, be to, šis etapas turi lemiamos reikšmės norimos konsistencijos ir skonio susiformavimui.

Sūrio nokinimas pirmąsias 2–3 savaites

Ir sūriai, kurių paviršius nokinamas, ir sūriai be luobos nokinimo laikotarpiu laikomi palaipsniui mažinamoje temperatūroje, kurios intervalas – 12–20 laipsnių. Paprastai sūriai nokinami žemesnėje nei čia nurodytoji temperatūroje.

Minėtų etapų ir jų sąveikos kontrolė yra labai svarbi siekiant užtikrinti, kad sūris įgytų aprašytas savybes.

3.6. Specialios pjaustymo, trynimo, pakavimo ir kt. taisyklės

—

3.7. Specialios ženklinimo etiketėmis taisyklės

Riebalų kiekis sausojoje medžiagoje nurodomas keturių pakopų žymomis: 30+, 45+, 55+ ir 60+. „Havarti“ sūris, kurio sausojoje medžiagoje yra ne mažiau kaip 60 proc. riebalų, gali būti vadinamas „flødehavarti“ („Havarti“ grietinėlės sūriu). 45 proc. riebalų kiekis sausojoje medžiagoje naudojamas kaip atskaitos taškas su riebalų kiekiu susijusiems lyginamiesiems teiginiams apie maistingumą.

Jei į sūrį dedama esminių skonio savybių suteikiančios kvapiosios medžiagos, ji turi būti nurodyta pavadinime arba kartu su pavadinimu.

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas

Danija

5. Ryšys su geografine vietove

5.1. Geografinės vietovės ypatumai

Danija didžiuojasi senomis pienininkystės tradicijomis. Danijos pienininkystės sektorius pasižymi išskirtine specialistų bendruomene ir giliomis profesinėmis žiniomis, kurios užfiksuotos dar 1921 m. dokumentuose ir, manoma, buvo sukauptos per daugiau kaip 100 metų.

Pieno apdorojimo specialistai specialiose Ladelundo ir Dalumo pienininkystės mokyklose Danijoje rengiami nuo XIX a. pabaigos. „Havarti“ sūrio gamyba – nusunkto sūrio gamybos mokymo pagrindas.

Akademinis mokymas pienininkystės mokslo ir technologijų srityje Danijoje pradėtas 1921 m., o šiuo metu Danija yra viena iš nedaugelio tokį mokymą tebesiūlančių pasaulio šalių.

5.2. Produkto ypatumai

„Havarti“ – vadinamasis nusunktas sūris, taip vadinamas dėl būdo, kuriuo sutrauka dedama į formas ir vėliau sulydoma. Šį sūrį galima atpažinti iš daugybės netaisyklingos formos ryžio grūdo dydžio akučių, tolygiai pasiskirsčiusių po visą sūrį. „Havarti“ sūriui būdingas švelnus, rūgštus, aromatingas ir sodrokas skonis. Sūris minkštas, bet tinkamas pjaustyti ir yra al dente konsistencijos. Šis nusunktas sūris Danijoje pirmą kartą pagamintas 1921 m., kai iš Šveicarijos atvykęs G. Morgenthaleris dviejose Zelandijos – Ruds Vedbiu ir Halebiugoro – pieninėse mokė du pienininkus naujovės – nusunkto sūrio gamybos. Naujasis sūris susilaukė didelės sėkmės, ir, be šių dviejų pieninių, jo gamybos ilgainiui ėmėsi ir daugybė kitų pieninių visoje Danijoje.

5.3. Priežastinis geografinės vietovės ir produkto, kuriam suteikta SKVN, kokybės ar savybių arba geografinės vietovės ir kurios nors produkto, kuriam suteikta SGN, savybės, gero vardo ar kitos ypatybės ryšys

Pavadinimas „Havarti“ saugoma geografine nuoroda skelbiamas dėl išskirtinio gero vardo ir gamybos metodo.

Geras vardas

„Havarti“ – labai senas, dar vikingų laikų daniškas žodis. Jis kilęs iš žodžio „avarti“, reiškiančio tarpų, gėlėtą paupį. Pavadinimas „Havarti“ susijęs su Hanne Nielsen – juo pažymima jos veikla sūrių gamybos srityje Havarčio ūkyje Holtėje, netoli Kopenhagos XIX a. antroje pusėje. 1866–1890 m. ji išgarsino Havarčio ūkyje gaminamus sūrius visoje Danijoje ir tapo karališkojo dvaro tiekėja.

Ir bendruomenės viduje, ir už jos ribų „Havarti“ sūris garsėja kaip daniškas gaminys. Remiantis naujausios „Zapera“ atliktos vartotojų apklausos rezultatais, didžioji dauguma danų vartotojų žino „Havarti“ sūrį ir sieja jį su Danija. Kadangi „Havarti“ sūris daugiausia gaminamas ir vartojamas Danijoje, jis daugiausia žinomas Danijos vartotojams. „Havarti“ sūrį žino apie 90 proc. apklaustų danų, iš jų beveik 80 proc. sieja jį su Danija. Kitose valstybėse narėse „Havarti“ sūrį žino daugiau nei trečdalis vartotojų.

Danijos pienininkai „Havarti“ sūrį pristatė įvairiose nacionalinėse ir tarptautinėse parodose bei konkursuose ir gavo už jį daugybę apdovanojimų. „Havarti“ sūris jau daugiau kaip 60 metų nuolat eksponuojamas nacionalinėse parodose – Nacionalinėje pieno produktų parodoje ir regioninėse parodose. Be to, „Havarti“ sūris nuolat pristatomas Viskonsino sūrių gamintojų asociacijos renginiuose ir pelnė juose ne vieną apdovanojimą. Daugelyje tarptautinių žinynų apie sūrius nurodoma daniška šio sūrio kilmė.

„Havarti“ sūris užima tvirtas pozicijas Danijos sūrio gamybos srityje – Antrojo pasaulinio karo pabaigoje šio sūrio gamyba sudarė 1–2 proc. visos sūrių gamybos, o po 50 metų, XX a. 8-ajame dešimtmetyje – jau 16 proc. Šiuo metu (2008 m.) pagaminamas „Havarti“ sūris – 32 700 tonų – sudaro 10,2 proc. viso Danijoje pagaminamo sūrio.

Gamybos būdas

„Havarti“ sūrio gamybos mokymo pagrindai išdėstyti dar 1921 m. dokumentuose. Šio sūrio gamybos mokymo kursas buvo ir tebėra įprasta Danijos pienininkų mokymo programos dalis, todėl „Havarti“ sūrio gamyba minima daugybėje mokymo vadovų. Šio sūrio ypatumus visų pirma nulemia trys jo gamybos proceso etapai. Kad sūris įgytų aprašytas savybes, labai svarbi minėtų etapų ir jų sąveikos kontrolė. Per visus tuos metus Danijos pieninėse kaupiant praktines žinias, įgyta neprilygstama patirtis. Todėl svarbu, kad „Havarti“ sūris būtų gaminamas Danijos pieninėse, kur pienininkai, pieno produktų gamybos technikai, technologai ir inžinieriai per daugybę metų įgijo visapusišką išsilavinimą ir reikiamas technologines žinias būtent šios rūšies sūrio gamybos srityje. Šis sūrio aprašas buvo įtrauktas į 1952 m. kovo 13 d. Žemės ūkio ministerijos įsakymą, o šiuo metu yra įtrauktas į 2013 m. sausio 4 d. įsakymą Nr. 2 dėl pieno produktų ir kt.

Nuoroda į paskelbtą specifikaciją

(Reglamento (EB) Nr. 510/2006 5 straipsnio 7 dalis (3))

http://www.foedevarestyrelsen.dk/SiteCollectionDocuments/25_PDF_word_filer%20til%20download/06kontor/Varespecifikation%20for%20Havarti_revideret_juli%202011_.pdf

(1) OL L 343, 2012 12 14, p. 1.

(2) OL L 93, 2006 3 31, p. 12. Pakeistas Reglamentu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) Žr. 2 išnašą.