Pakeistas pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl tarptautinės apsaugos statuso suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos(Nauja redakcija) /* KOM/2011/0319 galutinis */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. Pasiūlymo aplinkybės 1.1. Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Kaip paskelbta Prieglobsčio politikos plane[1], 2009 m. spalio 21 d. Komisija pateikė pasiūlymą, kuriuo iš dalies keičiama 2005 m. gruodžio 1 d. Tarybos direktyva 2005/85/EB, nustatanti būtiniausius reikalavimus dėl pabėgėlio statuso suteikimo ir panaikinimo tvarkos valstybėse narėse[2] (toliau – Prieglobsčio procedūrų direktyva). Pasiūlymas parengtas remiantis galiojančios direktyvos taikymo valstybėse narėse vertinimu. Jame taip pat atsižvelgta į plataus masto konsultacijų su valstybėmis narėmis, Jungtinių Tautų vyriausiuoju pabėgėlių reikalų komisaru, nevyriausybinėmis organizacijomis ir kitomis atitinkamomis suinteresuotosiomis šalimis proceso rezultatus. Informacija apie galiojančios direktyvos įgyvendinimą vėliau apibendrinta 2009 m. rugsėjo mėn. paskelbtoje vertinimo ataskaitoje[3], kurios išvadomis dar kartą patvirtinti pasiūlymo argumentai. 2011 m. balandžio 6 d. Europos Parlamentas per pirmąjį svarstymą priėmė poziciją dėl Komisijos pasiūlymo, kuria iš esmės pritarė siūlomiems pakeitimams. Pasiūlymas taip pat svarstytas Taryboje, daugiausia 2010 m. pirmininkaujant Ispanijai. Tačiau diskusijos buvo sunkios ir Taryba negalėjo priimti pozicijos. Teikdama pakeistą pasiūlymą, Komisija ketina pasinaudoti iniciatyvos teise, kad paspartintų darbą kuriant veikiančią bendrą Europos prieglobsčio sistemą, kuri būtų naudinga tiek valstybėms narėms, tiek pabėgėliams. Komisija turi politinę atsakomybę suteikti realių galimybių, kad Sąjunga įvykdytų Stokholmo programoje prisiimtą įsipareigojimą iki 2012 m. sukurti bendrą Europos prieglobsčio sistemą. Priėmus iš dalies pakeistą Ilgalaikio gyventojo statuso direktyvą, kuri taikoma, be kita ko, asmenims, kuriems suteikta tarptautinė apsauga, padaryta didelė pažanga siekiant šio tikslo. Bendra prieglobsčio suteikimo procedūra turėtų būti greita ir teisinga. Siekdama šių tikslų, Komisija toliau rinko informaciją apie tai, kaip apibendrinti geriausią nacionalinę patirtį ir ja remiantis sukurti darnią ir visoje Sąjungoje lengvai įgyvendinamą sistemą. Pakeistame pasiūlyme apibendrinamos papildomos žinios ir patirtis, sukauptos svarstant pirmesnį pasiūlymą. Pakeistu pasiūlymu siūloma veiksminga ir apsaugos priemonėmis grindžiama sistema. Tai – ekonomiška sistema, padedanti užkirsti kelią galimam piktnaudžiavimui teikiant prašymus. Ja užtikrinama, kad prašymai visose valstybėse narėse būtų vertinami panašiai. Joje visapusiškai atsižvelgiama į pagrindines teises ir susijusią plėtojamą teismų praktiką, taip, be kita ko, padedama užtikrinti, kad ją būtų galima apginti teismuose. Tačiau sistema yra pakankamai lanksti, kad būtų suderinama su nacionalinių teisės sistemų ypatumais. Kad būtų užtikrintas veiksmingas įgyvendinimas, sistemą sudarančios taisyklės yra aiškesnės ir paprastesnės. Pakeistą pasiūlymą reikėtų vertinti atsižvelgiant į pakeistą Priėmimo sąlygų direktyvos pasiūlymą. Tuo pasiūlymu, be kita ko, siekiama užtikrinti aukštesnius ir labiau suderintus prieglobsčio prašytojų priėmimo visoje Sąjungoje standartus. Pakeistas pasiūlymas taip pat susijęs su 2010 m. gegužės 19 d. priimtu Reglamentu dėl Europos prieglobsčio paramos biuro įsteigimo. Europos prieglobsčio paramos biuras jau pradėjo veikti, todėl dabar būtų galima jam skirti konkretesnę užduotį – padėti valstybėms narėms veiksmingiau įgyvendinti bendras taisykles. 1.2. Bendrosios aplinkybės 2009 m. pasiūlymas ir dabartinis pakeistas pasiūlymas – teisės aktų rinkinio, kuriuo siekiama sukurti bendrą Europos prieglobsčio sistemą (BEPS), dalis. Pirmiausia, 2008 m. kartu su pasiūlymu, kuriuo iš dalies keičiama Priėmimo sąlygų direktyva, Komisija taip pat priėmė pasiūlymus, kuriais iš dalies keičiami Dublino ir EURODAC reglamentai. 2009 m. Komisija priėmė pasiūlymus, kuriais iš dalies keičiamos Prieglobsčio procedūrų ir Priskyrimo direktyvos. Galiausiai, siekiant stiprinti valstybių narių operatyvinio bendradarbiavimo koordinavimą, kad būtų veiksmingai įgyvendinamos bendros prieglobsčio srities taisyklės, 2010 m. gegužės 19 d. reglamentu įsteigtas Europos prieglobsčio paramos biuras. Šis teisės aktų rinkinys atitinka 2008 m. Europos imigracijos ir prieglobsčio paktą[4], kuriuo patvirtinami Hagos programos tikslai ir kuriuo Komisija raginama pateikti pasiūlymus dėl bendros prieglobsčio suteikimo procedūros, pagal kurią būtų numatytos vienodos garantijos, sukūrimo ne vėliau kaip 2012 m. Siekiant to paties tikslo, 2009 m. gruodžio 10–11 d. Europos Vadovų Tarybos susitikime priimtoje Stokholmo programoje pabrėžiama, kad būtina iki 2012 m. sukurti „bendrą apsaugos ir solidarumo erdvę, grindžiamą bendra prieglobsčio suteikimo procedūra ir vienodu asmenų, kuriems suteikta tarptautinė apsauga, statusu“, taip pat „aukštais apsaugos standartais“ ir „sąžiningomis ir veiksmingomis procedūromis“. Pirmiausia Stokholmo programoje patvirtinta, kad žmonėms, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, privalo būti užtikrinta galimybė naudotis saugiomis ir veiksmingomis prieglobsčio procedūromis. Pagal Stokholmo programą asmenims, neatsižvelgiant į valstybę narę, kurioje jie pateikė prašymą suteikti prieglobstį, turėtų būti taikomos vienodos procedūrinės priemonės ir vienodos statuso nustatymo sąlygos. Turėtų būti siekiama vienodai nagrinėti panašius atvejus, kad rezultatai būtų vienodi. Rengiant pirmesnį pasiūlymą atliktas poveikio vertinimas. Pakeistas pasiūlymas grindžiamas tais pačiais principais, kaip ir pirmesnis pasiūlymas. Be to, juo siekiama sumažinti išlaidas ir administracinę naštą, supaprastinant ir paaiškinant tam tikras nuostatas, kad jas būtų lengviau įgyvendinti. Todėl poveikio vertinimas, atliktas rengiant pirmesnį pasiūlymą, tebetaikomas pakeistam pasiūlymui. 1.3. Derėjimas su kitomis Sąjungos politikos sritimis ir tikslais Šis pasiūlymas visiškai atitinka 1999 m. Tamperės Europos Vadovų Tarybos išvadas, 2004 m. Hagos programą, 2008 m. spalio 17 d. Europos Vadovų Tarybos priimtą Europos imigracijos ir prieglobsčio paktą ir 2009 m. Stokholmo programą, kurioje reikalaujama BEPS sukurti iki 2012 m. Pasiūlymas taip pat atitinka strategijos „Europa 2020“ tikslus, visų pirma susijusius su geresniu teisėtų migrantų integravimu. Šiuo pasiūlymu skatinamos greitesnės ir patikimesnės prieglobsčio suteikimo procedūros, todėl pabėgėliams ir asmenims, kuriems reikalinga papildoma apsauga, suteikiama daugiau galimybių įsidarbinti, nes jų gebėjimai nukentėtų mažiau, nei tuo atveju, jei jie ilgą laiką negalėtų patekti į darbo rinką. Juo taip pat siekiama sumažinti valstybių narių priėmimo išlaidas ir taip skatinamas viešųjų finansų tvarumas. 2. Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis Rengdama pirmesnį pasiūlymą, Komisija pateikė žaliąją knygą, surengė kelis ekspertų susitikimus, kuriuose, be kita ko, dalyvavo Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro biuro ir pilietinės visuomenės atstovai, užsakė išorės tyrimą ir surinko informaciją, pateiktą atsakant į keletą išsamių klausimynų. 2010 m. rugsėjo 8 d. Komisija priėmė galiojančios direktyvos įgyvendinimo vertinimo ataskaitą. Jos išvadomis dar kartą patvirtinti parengiamojo darbo rezultatai. Po to, kai 2009 m. spalio mėn. buvo pateiktas pirmesnis pasiūlymas, Taryboje, daugiausia pirmininkaujant Ispanijai, surengtos techninės diskusijos. Per diskusijas keletas valstybių narių prieštaravo konkrečioms pasiūlymo nuostatoms, atsižvelgdamos į savo prieglobsčio ir (arba) teisės sistemos ypatumus. Tačiau Tarybai nepavyko surasti tinkamo sprendimo. Paaiškėjo, kad Komisija gali persvarstyti pasiūlymą ir pateikti išsamesnį iškeltų klausimų sprendimą, kartu išsaugodama teksto pridėtinę vertę, kad nereikėtų įtraukinėti daugybės konkrečioms valstybėms narėms taikomų išimčių, kuriomis gali būti sutrikdyta visuotinė siūlomos sistemos darna. Paaiškinus ir supaprastinus siūlomas nuostatas, kad valstybėms narėms jas būtų lengviau įgyvendinti, diskusijos turėtų vėl suaktyvėti. Todėl Komisija Teisingumo ir vidaus reikalų taryboje pranešė, kad pateiks pakeistą šios direktyvos pasiūlymą prieš 2011 m. Lenkijos pirmininkavimo Taryboje pradžią. Rengdama šį pakeistą pasiūlymą, 2010 m. sausio–balandžio mėn. Komisija surengė keletą techninių konsultacinių posėdžių. Pakeistu pasiūlymu taip pat atsižvelgiama į ministrų konferencijos apie prieglobsčio suteikimo proceso kokybę ir veiksmingumą, kurią 2010 m. rugsėjo 13–14 d. surengė pirmininkaujančioji Belgija, diskusijas. Konferencijoje, be kita ko, daugiausia nagrinėti pokalbių, mokymo, informacijos apie kilmės šalį, prioritetinės tvarkos ir pakartotinių prašymų klausimai. 2011 m. balandžio 6 d. Europos Parlamentas priėmė poziciją per pirmąjį svarstymą. Rezoliucijoje iš esmės pritarta Komisijos pasiūlymui. Dauguma siūlomų pakeitimų siekta sustiprinti prašytojų garantijas. Kai kuriais pakeitimais siekta valstybėms narėms suteikti daugiau lankstumo arba apskritai padaryti tekstą nuoseklesnį. Rengiant pakeistą pasiūlymą į rezoliucijos turinį atsižvelgta, taigi į pakeistą pasiūlymą įtraukta dauguma teksto ar turinio pakeitimų. Parlamento pozicijoje taip pat pateikta keletas svarbių pakeitimų, į kuriuos atsižvelgus būtų labai pakeistos įvairios saugios trečiosios šalies sąvokos. Komisija nuodugniai išnagrinėjo šiuos pakeitimus ir padarė išvadą, kad klausimą dėl nacionalinių saugių šalių sąrašų panaikinimo ir bendrųjų ES sąrašų priėmimo būtų galima svarstyti ateityje. Tačiau tai būtų realu, tik kai Europos prieglobsčio paramos biuras galės nuosekliai padėti pakeisti nacionalinius sąrašus, rengdamas ataskaitas apie kilmės šalis, pagrįstas svarbia, patikima, tikslia ir nepasenusia informacija apie kilmės šalį, kuri renkama skaidriai ir nešališkai, ir sukurdamas bendrą informacijos apie kilmės šalį teikimo, tikrinimo ir naudojimo būdą ir metodiką, taip pat nagrinėdamas tokią informaciją. Nors Europos Parlamento pakeitimai dėl įvairių saugios trečiosios šalies sąvokų į pakeistą pasiūlymą neįtraukti, Komisija pripažįsta, kad šias taisykles būtina toliau derinti. Todėl Komisija įsipareigoja tinkamai organizuoti reguliarią šių sąvokų naudojimo peržiūrą su valstybėmis narėmis ir į ją įtraukti Europos Parlamentą. Šis reguliarios peržiūros procesas turėtų padėti pasirengti tolesniam derinimui ateityje. Pakeistu pasiūlymu siekiama pateikti proporcingą sprendimą, kad abiem teisės aktų leidėjams būtų lengviau derėtis tarpusavyje. 3. Teisiniai pasiūlymo aspektai 3.1. Siūlomų veiksmų santrauka Šiuo pakeistu pasiūlymu daugiausia siekiama supaprastinti ir paaiškinti taisykles, kad jos būtų labiau suderinamos su įvairiomis nacionalinėmis teisės sistemomis, ir padėti valstybėms narėms jas konkrečiais atvejais taikyti ekonomiškiau. Bendras tikslas tebėra toks pats kaip pirmesnio pasiūlymo – sukurti veiksmingas ir teisingas procedūras. Pasiūlymu visapusiškai užtikrinamos pagrindinės teisės, kaip nustatyta plėtojant Europos Sąjungos Teisingumo Teismo ir Europos Žmogaus Teisių Teismo praktiką, visų pirma teisė į veiksmingą teisinę gynybą. Palyginti su galiojančia direktyva, patikslintos procedūrinės garantijos, kuriomis užtikrinamos teisingos ir veiksmingos procedūros, kad procedūriniai principai būtų taikomi nuosekliau. Pasiūlyme taip pat pateikiamos nuoseklesnės ir paprastesnės procedūrinės sąvokos ir priemonės, todėl prieglobsčio institucijoms suteikiamos reikiamos procedūrinės priemonės, kad jos galėtų užkirsti kelią piktnaudžiavimui ir greitai tvarkyti akivaizdžiai nepagrįstus prašymus. Kad būtų nuosekliai taikomas prieglobsčio acquis ir supaprastinti taikomi susitarimai, šiuo pasiūlymu numatyta bendra procedūra, taigi aiškiai nurodoma, kad prašymai turėtų būti vertinami atsižvelgiant į abi Priskyrimo direktyvoje numatytas tarptautinės apsaugos formas. Pasiūlymu gerinamas suderinamumas su pakeistu Priėmimo sąlygų direktyvos pasiūlymu ir Europos prieglobsčio paramos biuro reglamentu. 3.1.1. Lengvesnis įgyvendinimas valstybėms narėms Keletas pakeitimų atlikta, siekiant užtikrinti, kad pasiūlymas būtų labiau suderinamas su įvairiomis teisės sistemomis ir kitais skirtingų valstybių narių susitarimais. Iš dalies pakeistos, pavyzdžiui, taisyklės, taikomos priimant sprendimus dėl teisės atvykti į teritoriją, nuostatos dėl galimybės atidėti sprendimo priėmimą, jei padėtis kilmės šalyje yra laikinai neaiški, ir sąlygų, kuriomis prašymai nagrinėjami pasienyje. Siekiant užtikrinti lengvesnį įgyvendinimą, kelias nuostatas leista taikyti lanksčiau. Kad valstybės narės galėtų tinkamai vienu metu nagrinėti daugybę prieglobsčio prašymų, patikslintos taisyklės, susijusios su galimybe naudotis procedūra, asmeninių pokalbių rengimu ir standartine ilgiausia leidžiama prieglobsčio suteikimo procedūrų trukme. Galiausiai, visos teksto nuostatos nuodugniai persvarstytos, siekiant paaiškinti ir supaprastinti taisykles, kad būtų skatinamos diskusijos ir užtikrintas veiksmingas įgyvendinimas. 3.1.2. Veiksmingesnis galimo piktnaudžiavimo klausimų sprendimas Pakeistu pasiūlymu padidinamos valstybių narių galimybės užkirsti kelią galimam piktnaudžiavimui prieglobsčio sistema. Naujosiomis taisyklėmis nustatyta, kad valstybės narės gali pagreitinti procedūras ir prašymus išnagrinėti pasienyje, jei prašytojas pateikė akivaizdžiai klaidingus ar neįtikimus nusiskundimus, kurie prieštarauja tinkamai patikrintai informacijai apie kilmės šalį ir dėl kurių jo prašymas yra akivaizdžiai neįtikinamas. Tokia pati tvarka taikoma prašytojams, kurie kelia grėsmę nacionaliniam saugumui ar viešajai tvarkai. Siekiant veiksmingiau tvarkyti reikalus su prašytojais, kurie vengia vykdyti savo įsipareigojimus arba jų neįvykdo, iš dalies pakeistos taisyklės dėl netiesioginio prašymo atsiėmimo. Pagal šias taisykles valstybės narės gali atmesti prašymą, remdamosi netiesioginiu atsiėmimu, jei valdžios institucijos jau turi pakankamai informacijos, kad galėtų tinkamai išnagrinėti prašymą. Kad prašytojai būtų geriau informuoti apie atsiėmimo padarinius, valstybės narės turi pranešti prašytojams apie šias taisykles procedūros pradžioje. 3.1.3. Pastangų telkimas pradiniame etape, siekiant sukurti greitas, teisingas ir veiksmingas procedūras Telkti pastangas pradiniame etape – tai skirti pakankamai išteklių, visų pirma sprendimų priėmimo kokybei, kad procedūros būtų teisingesnės ir veiksmingesnės. Ne ilgesnė kaip šešių mėnesių standartinė prieglobsčio suteikimo procedūra tebėra svarbus šio pasiūlymo tikslas. Pakeistu pasiūlymu taip pat paaiškinamos įvairios nuostatos, kad būtų lengviau įgyvendinti šią sąvoką, atsižvelgiant į skirtingų valstybių narių ypatumus. Telkiant pastangas pradiniame etape labai svarbu sudaryti sąlygas prašytojui gauti paramą, kad jam būtų lengviau suprasti procedūrą. Pakeistu pasiūlymu paaiškinama tokios bazinės paramos esmė ir ji atskiriama nuo nemokamos teisinės pagalbos, teikiamos vykstant apeliacijos procedūrai. Valstybės narės gali nustatyti tinkamiausius tokios paramos teikimo būdus, pavyzdžiui, tam pasitelkti nevyriausybines organizacijas, vyriausybės pareigūnus arba specialiąsias valstybės tarnybas. Priėmus pakeitimus, ši esminė nuostata turėtų būti įgyvendinama ekonomiškiau ir turėtų būti išvengta nesusipratimų, dėl kurių šios taisyklės galiausiai gali neatitikti keleto valstybių narių bendrosios administracinės teisės. Pasiūlymu taip pat supaprastintos taisyklės dėl mokymo, kurį valstybės narės turi teikti prašymus nagrinėjantiems ir sprendimus priimantiems darbuotojams. Nors tebesiekiama užtikrinti aukštą tokių darbuotojų kompetencijos lygį, nes tik taip galima užtikrinti, kad prieglobsčio klausimus tvarkančios valdžios institucijos priimtų patikimus ir pagrįstus sprendimus, priemonės supaprastintos ir labiau suderintos su kitomis prieglobsčio acquis dalimis. Galiausiai, supaprastintos nuostatos dėl prašytojų, kuriems reikia specialių procedūrinių garantijų. Naujosios taisyklės yra ne tokios griežtos, kad valstybės narės turėtų daugiau laisvės ir galėtų lanksčiau tinkamai atsižvelgti į skirtingą galimą konkrečią prašytojo padėtį. Be to, jomis tokiems asmenims tebeužtikrinamos aukšto lygio garantijos. 3.1.4. Apsaugos suteikimo užtikrinimas Siekiant užtikrinti, kad asmuo, pageidaujantis prašyti tarptautinės apsaugos, turėtų veiksmingų galimybių pateikti prašymą, pakeistu pasiūlymu patobulintos taisyklės, susijusios su pirminiais prieglobsčio procedūros etapais. Visų pirma, juo užkertamas kelias galimiems neaiškumams, susijusiems su viso prieglobsčio prašymo gavimu ir tiesiog fakto, kad asmuo yra prašytojas, registravimu. Todėl valstybėms narėms lengviau laikytis siūlomo 72 valandų termino, per kurį jos turi užregistruoti prašytoją, išreiškusį pageidavimą teikti prašymą, ir kuris gali būti pratęstas, jei jo laikytis praktiškais neįmanoma. Be to, jame pateiktos paprastos mokymo ir nurodymų, kurie turi būti teikiami pasieniečiams ir kitoms valdžios institucijoms, galinčioms turėti ryšių su galimais prašytojais, taisyklės. Naujosios taisyklės turėtų padėti valstybėms narėms jas įgyvendinti, atsižvelgiant į įvairias nacionalines aplinkybes. 3.1.5. Aiškios pakartotinių prašymų taisyklės Net jei tarptautinės apsaugos prašymas atmetamas, asmuo turi turėti galimybę teikti naują prašymą, jei jo aplinkybės yra pasikeitusios, kad būtų atsižvelgiama į sur place prašymų galimybę, kaip nustatyta Priskyrimo direktyvoje. Pakeistu pasiūlymu paaiškinamos su tokiais prašymais susijusios taisyklės, kad būtų užkirstas kelias galimam piktnaudžiavimui jais. Remiantis šiomis taisyklėmis atliekamas greitas ir veiksmingas išankstinis paskesnių prašymų nagrinėjimas, siekiant nustatyti, ar yra kokios nors naujos informacijos, kuria būtų galima pagrįsti tolesnį nagrinėjimą. Jei yra naujos informacijos, paskesnis prašymas turi būti nagrinėjamas pagal bendrąsias taisykles. Jei naujos informacijos nėra, prašymas skelbiamas nepriimtinu. Tokiu atveju, siekdamos užkirsti kelią piktnaudžiavimui, valstybės narės gali taikyti teisės pasilikti teritorijoje išimtį, net jei asmuo toliau teikia tarptautinės apsaugos prašymus. 3.1.6. Didesnis suderinamumas su kitomis ES prieglobsčio acquis priemonėmis Pakeistu pasiūlymu patikslinamos kelios priemonės, kad jos būtų labiau suderinamos su kitais ES prieglobsčio dokumentais, visų pirma su pakeistu Priėmimo sąlygų direktyvos pasiūlymu. Pirmiausia patikslintos nuostatos dėl specialiųjų poreikių ir pažeidžiamų asmenų, taip pat pasienio procedūrų. Pakeistu pasiūlymu taip pat suderinamos nuostatos dėl mokymo, susijusio su atitinkamomis Europos prieglobsčio paramos biuro reglamento nuostatomis. Jo mokymo ir galimybės naudotis procedūra nuostatomis taip pat numatytos konkretesnės Europos prieglobsčio paramos biuro užduotys. Siekiama valstybėms narėms ne tik suteikti lankstumo, bet ir jas remti. Be to, veikiant Europos prieglobsčio paramos biurui, visoje Sąjungoje nuostatos turėtų būti įgyvendinamos darniau. Kad būtų nuosekliai taikomas prieglobsčio acquis ir supaprastinti taikomi susitarimai, šiuo pasiūlymu numatyta bendra procedūra, taigi aiškiai nurodoma, kad prašymai turėtų būti vertinami atsižvelgiant į abi Priskyrimo direktyvoje numatytas tarptautinės apsaugos formas. 3.2. Teisinis pagrindas Pakeistu pasiūlymu iš dalies keičiama Direktyva 2005/85/EB; jo teisinis pagrindas – Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 78 straipsnio 2 dalies d punktas, kuriame numatyta priimti priemones, kuriomis nustatomos bendra vienodo prieglobsčio statuso ar papildomos apsaugos statuso suteikimo ir panaikinimo procedūros. 3.3. Teritorinis taikymas Siūloma direktyva bus skirta valstybėms narėms. Ar direktyva taikoma Jungtinei Karalystei ir Airijai, nustatoma pagal prie SESV pridėto 21-ojo protokolo nuostatas. Pagal prie SESV pridėto 22-ojo protokolo dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danijai ši direktyva nėra privaloma ar taikoma. 3.4. Subsidiarumo principas SESV V antraštine dalimi dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės kai kurie įgaliojimai šiais klausimais suteikiami Europos Sąjungai. Šiais įgaliojimais turi būti naudojamasi pagal Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnį, t. y. jeigu valstybės narės negali deramai pasiekti siūlomų veiksmų tikslų ir jų dėl veiksmų masto ir poveikio būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu. Sąjungos veiksmų teisinis pagrindas nustatytas SESV 78 straipsnyje. Šioje nuostatoje teigiama, kad Sąjunga „kuria bendrą prieglobsčio, papildomos apsaugos ir laikinos apsaugos politiką trečiosios šalies piliečiams, kuriems reikia tarptautinės apsaugos, siekdama siūlyti atitinkamą statusą ir užtikrinti, kad nebūtų pažeistas negrąžinimo principas. Ši politika privalo neprieštarauti 1951 m. liepos 28 d. Ženevos konvencijai ir 1967 m. sausio 31 d. Protokolui dėl pabėgėlių statuso bei kitoms atitinkamoms sutartims.“ Su prieglobsčiu ir pabėgėlių apsauga susijusios problemos yra tarpvalstybinio pobūdžio, todėl ES yra puikiai pasirengusi teikti pasiūlymus pagal BESP, visų pirma susijusius su tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarka, kad būtų išvengta vėlesnio prašytojų judėjimo. Nors 2005 m. priėmus dabar galiojančią direktyvą pasiektas aukštas suderinimo lygis, būtina imtis papildomų ES lygmens veiksmų, kad būtų užtikrinti griežtesni ir labiau suderinti apsaugos reikalavimai, ir toliau dirbti siekiant sukurti bendras prieglobsčio suteikimo procedūras. Šie reikalavimai taip pat laikomi būtinais, siekiant užtikrinti, kad tarptautinės apsaugos prašytojų, kuriems taikomos Dublino procedūros, prašymai skirtingose valstybėse narėse būtų nagrinėjami lygiavertėmis sąlygomis. 3.5. Proporcingumo principas Prieglobsčio procedūrų direktyvos poveikio vertinime[5], kuris atliktas vykdant parengiamąjį pirmesnio pasiūlymo darbą, įvertintos visos nustatytų problemų sprendimo galimybės, kad praktinė vertė ir būtinos pastangos būtų visiškai proporcingos, ir prieita prie išvados, kad ES veiksmais nesiekiama daugiau negu būtina toms problemoms išspręsti. Šiame pakeistame pasiūlyme išlaikomi pagrindiniai pirmesnio pasiūlymo principai, tačiau suteikiama daugiau lankstumo valstybėms narėms, taigi geriau užtikrinamas proporcingumo principas. 3.6. Poveikis pagrindinėms teisėms Šis pasiūlymas nuodugniai išnagrinėtas, siekiant užtikrinti, kad jo nuostatos visiškai atitiktų: – ES pagrindinių teisių chartijoje įtvirtintas pagrindines teises ir – tarptautine teise grindžiamus įsipareigojimus, visų pirma susijusius su Ženevos konvencija, Europos žmogaus teisių konvencija ir JT vaiko teisių konvencija. Užtikrintais griežtesniais ir nuosekliai visoje Sąjungoje taikomais prieglobsčio suteikimo procedūrų reikalavimais bus daromas teigiamas poveikis prieglobsčio prašytojams, o Chartijos 18 straipsnyje nustatyta pagrindinė prieglobsčio teisė bus užtikrinama veiksmingiau. Visų pirma pasiūlymu bus sumažinta administracinių klaidų taikant prieglobsčio suteikimo procedūras galimybė, taigi bus užtikrinta, kad būtų geriau laikomasi negrąžinimo principo, įtvirtinto Chartijos 19 straipsnyje, ir padidintos galimybės naudotis apsauga ir kreiptis į teismą, užtikrinant, kad kiekvienas prašytojas neigiamo sprendimo atveju turėtų teisę į veiksmingą teisinę gynybą, kuria galėtų naudotis teisme, kaip nustatyta Chartijos 47 straipsnyje. Pasiūlymu taip pat didinama lyčių lygybė, skatinama taikant prieglobsčio suteikimo procedūras užtikrinti vaiko interesus ir stiprinamas nediskriminavimo principas, kaip nustatyta atitinkamai Chartijos 23, 24 ir 21 straipsniuose. 2011/xxxx (COD) 2009/0165 (COD) Pakeistas pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA dėl tarptautinės apsaugos statuso suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos (Nauja redakcija) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 78 straipsnio 2 dalies d punktą, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[6], atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[7], laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: ònaujas (1) 2005 m. gruodžio 1 d. Tarybos direktyvoje 2005/85/EB, nustatančioje būtiniausius reikalavimus dėl pabėgėlio statuso suteikimo ir panaikinimo tvarkos, reikia padaryti svarbių pakeitimų[8]. Siekiant aiškumo minėta direktyva turėtų būti išdėstyta nauja redakcija. ê2005/85/EB 1 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas (2) Bendra prieglobsčio politika, įskaitant bendrą Europos prieglobsčio sistemą, yra Europos Sąjungos tikslo laipsniškai sukurti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, kuri būtų atvira tiems, kurie dėl susiklosčiusių aplinkybių teisėtai ieško apsaugos Ö Sąjungoje Õ Bendrijoje, neatskiriama dalis. ð Ji turėtų būti vykdoma valstybėms narėms laikantis solidarumo principo ir teisingai dalijantis atsakomybę, be kitų dalykų, ir su ja susijusią finansinę naštą. ï ê2005/85/EB 2 konstatuojamoji dalis (3) 1999 m. spalio 15 ir 16 d. Tamperėje įvykusiame specialiame Europos Vadovų Tarybos susitikime susitarta imtis kurti bendrą Europos prieglobsčio sistemą, pagrįstą visapusišku ir nuodugniu 1951 m. liepos 28 d. Ženevos konvencijos dėl pabėgėlių statuso su pakeitimais, padarytais 1967 m. sausio 31 d. Niujorko protokolu (toliau – Ženevos konvencija), taikymu, patvirtinant negrąžinimo principą ir užtikrinant, kad nė vienas asmuo nebūtų grąžinamas persekioti. ê2005/85/EB 3 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) (4) Tamperės išvadose numatyta, kad į bendrą Europos prieglobsčio sistemą artimiausiu metu turėtų būti įtraukti bendri reikalavimai dėl sąžiningos ir veiksmingos prieglobsčio suteikimo tvarkos valstybėse narėse, o ilgainiui ir Ö Sąjungos Õ Bendrijos taisyklės, pagal kurias būtų sukurta bendra prieglobsčio suteikimo tvarka Europos Ö Sąjungoje Õ bendrijoje. ê2005/85/EB 4 konstatuojamoji dalis ðnaujas (5) ð Pirmasis bendros Europos prieglobsčio sistemos etapas įgyvendintas priėmus atitinkamus Sutartyse numatytus teisinius dokumentus, įskaitant Direktyvą 2005/85/EB, kuri buvo ï Todėl šioje direktyvoje nustatyti būtiniausi reikalavimai dėl pabėgėlio statuso suteikimo arba panaikinimo valstybėse narėse tvarkos yra pirmoji su prieglobsčio suteikimo tvarka susijusi priemonė. ònaujas (6) 2004 m. lapkričio 4 d. Europos Vadovų Tarybos susitikime priimta Hagos programa, kurioje nustatyti 2005–2010 m. įgyvendintini laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės tikslai. Hagos programoje Europos Komisija raginama užbaigti pirmojo etapo teisinių dokumentų vertinimą ir pateikti antrojo etapo dokumentus bei priemones Tarybai ir Europos Parlamentui. Pagal Hagos programą tikslas, kurio reikia siekti kuriant bendrą Europos prieglobsčio sistemą, yra bendra prieglobsčio suteikimo tvarka ir vienodas visoje Sąjungoje pripažįstamas statusas. (7) 2008 m. spalio 16 d. priimtame Europos imigracijos ir prieglobsčio pakte Europos Vadovų Taryba pažymėjo, kad tarp valstybių narių tebėra didelių skirtumų, susijusių su apsaugos suteikimu, ir paragino imtis naujų iniciatyvų, įskaitant vienos prieglobsčio tvarkos, kuri aprėptų bendras garantijas, sukūrimą, kad būtų baigta kurti Hagos programoje numatyta bendra Europos prieglobsčio sistema. (8) 2009 m. gruodžio 10–11 d. Europos Vadovų Tarybos susitikime priimta Stokholmo programa, kurioje sustiprintas įsipareigojimas iki 2012 m. sukurti bendrą apsaugos ir solidarumo erdvę, grindžiamą bendra prieglobsčio suteikimo tvarka ir vienodu asmenų, kuriems suteikta tarptautinė apsauga, statusu, taip pat aukštais apsaugos standartais ir sąžiningomis bei veiksmingomis procedūromis. Stokholmo programoje patvirtinta, kad žmonėms, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, privalo būti užtikrinta galimybė naudotis teisiškai saugiomis ir veiksmingomis prieglobsčio procedūromis. Pagal Stokholmo programą asmenims, neatsižvelgiant į valstybę narę, kurioje jie pateikė prašymą suteikti prieglobstį, turėtų būti taikomos vienodos procedūrinės priemonės ir vienodos statuso nustatymo sąlygos. Turėtų būti siekiama vienodai nagrinėti panašius atvejus, kad rezultatai būtų vienodi. (9) Siekiant tinkamai paremti su bendros Europos prieglobsčio sistemos kūrimo antruoju etapu nustatytų reikalavimų įgyvendinimu susijusias valstybių narių – pirmiausia tų, kurių prieglobsčio sistemas slegia konkreti neproporcinga našta dėl jų geografinės ir demografinės padėties, – pastangas, reikia sutelkti Europos pabėgėlių fondo ir Europos prieglobsčio paramos biuro, įsteigto Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 439/2010[9], išteklius. (10) Siekiant užtikrinti, kad būtų visapusiškai ir veiksmingai įvertinami prašytojų tarptautinės apsaugos poreikiai, kaip nurodyta Direktyvoje [.../.../ES] [dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų bei jų statuso ir suteikiamos apsaugos pobūdžio būtiniausių reikalavimų (Priskyrimo direktyvoje)], Sąjungos tarptautinės apsaugos suteikimo tvarkos sistema turėtų būti pagrįsta vienos prieglobsčio tvarkos principu. ê2005/85/EB 5 konstatuojamoji dalis ð naujas (11) Pagrindinis šios direktyvos tikslas – ð nustatyti papildomus tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarkos valstybėse narėse reikalavimus, siekiant Sąjungoje sukurti bendrą prieglobsčio suteikimo tvarką ï Bendrijoje sukurti būtiniausią pabėgėlio statuso suteikimo arba panaikinimo tvarkos sistemą. ê2005/85/EB 6 konstatuojamoji dalis ð naujas (12) Pabėgėlio statuso ð Tarptautinės apsaugos ï suteikimo arba panaikinimo tvarką reglamentuojančių taisyklių suderinimas turėtų padėti apriboti ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašytojų pakartotinį papildomą judėjimą tarp valstybių narių tais atvejais, kai tokį judėjimą lemia galėtų nulemti teisinių sistemų skirtumai ð, ir sukurti lygiavertes Direktyvos […/…/ES] [Priskyrimo direktyvos] taikymo sąlygas valstybėse narėse ï. ê2005/85/EB 7 konstatuojamoji dalis ð naujas (13) Dėl paties būtiniausių reikalavimų pobūdžio vValstybėms narėms turėtų būti suteikta teisė nustatyti ar toliau taikyti palankesnes nuostatas trečiosios šalies piliečiams arba asmenims be pilietybės, kurie valstybės narės prašo tarptautinės apsaugos, jei susitariama, kad toks prašymas yra grindžiamas tuo, kad atitinkamamas asmeniuiuo ð reikalinga tarptautinė apsauga ï yra pabėgėlis, kaip apibrėžta ð Direktyvoje […/…/ES] [Priskyrimo direktyvoje] ï Ženevos konvencijos 1 straipsnio A dalyje. ê2005/85/EB 9 konstatuojamoji dalis ð naujas (14) Dėl asmenų, kuriems taikoma ši direktyva, valstybėms narėms nustatomi įpareigojimai pagal tarptautinės teisės dokumentus, kurių šalys jos yra ir kurie draudžia diskriminaciją. ê2005/85/EB 10 konstatuojamoji dalis ð naujas (15) Būtina, kad sprendimai dėl visų prieglobsčio ð tarptautinės apsaugos ï prašymų būtų priimami remiantis faktais ir, visų pirma, kad juos priimtų institucijos, kurių darbuotojaipersonalas turi atitinkamų žinių ar yra tinkamai parengtimokomas prieglobsčio ir ð tarptautinės apsaugos ï pabėgėlių klausimais. ê2005/85/EB 11 konstatuojamoji dalis ð naujas (16) Tiek valstybės narės, tiek prieglobsčio ð tarptautinės apsaugos ï prašytojai yra suinteresuoti, kad sprendimai dėl prieglobsčio ð tarptautinės apsaugos ï prašymų būtų priimami kuo skubiau ð , nepažeidžiant tinkamo ir išsamaus nagrinėjimo principo ï. Prieglobsčio prašymų nagrinėjimo organizavimas turėtų būti paliktas valstybių narių nuožiūrai, kad pagal savo nacionalinius poreikius jos galėtų tam tikrų prašymų nagrinėjimui skirti pirmenybę ar jį paspartinti atsižvelgiant į šioje direktyvoje išdėstytus reikalavimus. (17) Be to, atsižvelgiant į valstybių narių ir prašytojų interesus, svarbu užtikrinti, kad tarptautinės apsaugos poreikiai būtų tinkamai pripažįstami jau pirmojoje instancijoje. Todėl per pirmosios instancijos procedūras prašytojams, atsižvelgiant į jų konkrečias aplinkybes, turėtų būti suteikta nemokama teisinė ir procedūrinė informacija. Suteikus tokią informaciją prašytojai, inter alia, geriau suprastų taikomą tvarką ir tai jiems padėtų geriau įvykdyti atitinkamas pareigas. Reikalavimas valstybėms narėms tokią informaciją teikti tik naudojantis kvalifikuotų teisininkų paslaugomis būtų neproporcingas. Todėl valstybės narės turėtų turėti galimybę nustatyti tinkamiausius tokios informacijos teikimo būdus, pavyzdžiui, kad ją teiktų nevyriausybinės organizacijos, vyriausybės pareigūnai arba specialios valstybės tarnybos. (18) Per apeliacines procedūras prašytojams tam tikromis sąlygomis turėtų būti teikiama nemokama teisinė pagalba ir atstovaujama, ir tai turėtų daryti asmenys, kurie pagal nacionalinės teisės aktus turi teisę užsiimti tokia veikla. Be to, visais procedūros etapais prašytojai turėtų turėti teisę savo sąskaita konsultuotis su patarėjais teisės klausimais arba kitais patarėjais, kuriems pagal nacionalinės teisės aktus leidžiama užsiimti konsultavimo veikla. ê2005/85/EB 12 konstatuojamoji dalis ð naujas (19) Viešosios tvarkos sąvoka ð , inter alia, ï gali apimti ir teistumą už sunkų nusikaltimą. ê2005/85/EB 13 konstatuojamoji dalis ð naujas (20) Siekiant teisingai pripažinti asmenis, kuriems reikalinga apsauga, teisingai pripažinti pabėgėliais, kaip apibrėžta Ženevos konvencijos 1 straipsnyje, ð arba papildomą apsaugą galinčiais gauti asmenimis, ï kiekvienam prašytojui, taikant tam tikras išimtis, turėtų būti leista veiksmingai naudotispasinaudoti procedūromis, suteikta galimybė bendradarbiauti ir tinkamai bendrautisusisiekti su kompetentingomis institucijomis, siekiant pateikti susijusius savo bylos faktus, irbei suteiktos pakankamos procedūrinės garantijos išdėstyti savo argumentus visaisbet kuriame procedūros etapaise. Be to, pagal ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymo nagrinėjimo procedūrąoje paprastai turėtų būti numatyta bent jau prašytojo teisė pasilikti, kol bus priimtas sprendžiančiosios institucijos sprendimas, naudotispasinaudoti vertėjo žodžiu paslaugomis savo argumentams pateikti, jei jį apklausia valdžios institucijos, galimybė susisiekti su Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro (JTVPRK) atstovu ð ir patarimus bei konsultacijas tarptautinės apsaugos prašytojams teikiančiomis organizacijomis ï ar su kita jo vardu dirbančia organizacija, teisė gauti atitinkamą pranešimą apie sprendimą, to sprendimo faktinį ir teisinį pagrindimą, galimybė konsultuotis su patarėju teisės klausimais ar kitu patarėju, teisė būti informuotam apie savo teisinę padėtį sprendžiamaisiais procedūros etapais kalba, kurią ð jis supranta arba ï, kaip pagrįstai manoma, jis turėtų suprasti ð , ir – jeigu sprendimas neigiamas – teisė į veiksmingą teisės gynimo priemonę, kuria galėtų naudotis teisme ï. ê2005/85/EB 14 konstatuojamoji dalis Be to, turėtų būti nustatytos konkrečios procedūrinės garantijos nelydimiems nepilnamečiams dėl jų pažeidžiamumo. Todėl valstybės narės pirmiausia turėtų atsižvelgti į geriausius vaiko interesus. ò naujas (21) Siekiant užtikrinti galimybę veiksmingai naudotis nagrinėjimo procedūra, pareigūnai, kurie pirmieji susiduria su tarptautinės apsaugos siekiančiais asmenimis, pirmiausia stebintieji sausumos ar jūrų sienas arba vykdantieji patikrinimus kertant sieną, turėtų gauti nurodymus ir dalyvauti būtinuose mokymuose apie tai, kaip atpažinti ir tvarkyti tarptautinės apsaugos prašymus. Pareigūnai valstybių narių teritorijoje, įskaitant pasienį, teritorinius vandenis ir tranzito zonas, esantiems trečiųjų šalių piliečiams arba asmenims be pilietybės, pageidaujantiems prašyti tarptautinės apsaugos, turėtų sugebėti suteikti visą svarbią informaciją apie tai, kur ir kaip galima pateikti tarptautinės apsaugos prašymą. Jeigu tie asmenys yra valstybės narės teritoriniuose vandenyse, jie turėtų būti išlaipinami sausumoje ir jų prašymai turėtų būti nagrinėjami pagal šią direktyvą. (22) Siekiant sudaryti sąlygas naudotis nagrinėjimo procedūra sienos perėjimo punktuose ir sulaikymo patalpose turėtų būti galima gauti informaciją apie galimybę prašyti tarptautinės apsaugos. Pagrindinis bendravimas, kad kompetentingos institucijos galėtų suprasti, ar asmenys pareiškia pageidavimą prašyti tarptautinės apsaugos, turėtų būti užtikrintas naudojat vertimą žodžiu. (23) Be to, prašytojams, kuriems reikia specialių procedūrinių garantijų, kaip antai nepilnamečiams, nelydimiems nepilnamečiams, kankinimą, žaginimą ar kitokį sunkų smurtą patyrusiems asmenims arba neįgaliesiems, turėtų būti suteikta tinkama parama, kad jiems būtų sudarytos sąlygos veiksmingai naudotis procedūromis ir pateikti reikiamą informaciją tarptautinės apsaugos prašymui pagrįsti. (24) Nacionalinės priemonės, susijusios su kankinimo arba kito sunkaus fizinio ar psichologinio smurto, įskaitant seksualinį, požymių ir ženklų nustatymu ir patvirtinimu dokumentais per procedūras, kurias aprėpia ši direktyva, turėtų, inter alia, būti pagrįstos Kankinimo ir kitokio žiauraus, nežmoniško ar žeminamo elgesio ir baudimo veiksmingo tyrimo ir patvirtinimo dokumentais vadovu (Stambulo protokolu). (25) Siekiant užtikrinti tikrą moterų ir vyrų prašytojų lygybę, nagrinėjimo procedūros turėtų būti vykdomos atsižvelgiant į lyties aspektą. Pirmiausia asmeniniai pokalbiai turėtų būti rengiami taip, kad su persekiojimu dėl lyties susijusiose bylose ir prašytojos, ir prašytojai galėtų pasakoti apie savo patirtį. Per procedūras, pagrįstas saugios trečiosios šalies, saugios kilmės šalies ir paskesnio prašymo sąvokomis, turėtų būti tinkamai atsižvelgiama į prašymų, susijusių su lytimi, sudėtingumą. (26) Įgyvendindamos šią direktyvą pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją ir 1989 m. Jungtinių Tautų vaiko teisių konvenciją valstybės narės pirmiausia turėtų atsižvelgti į vaiko interesus. (27) Tarptautinės apsaugos poreikių nagrinėjimo procedūros turėtų būti vykdomos taip, kad kompetentingos institucijos galėtų atidžiai nagrinėti tarptautinės apsaugos prašymus. ê2005/85/EB 15 konstatuojamoji dalis ð naujas (28) Kai prašytojas vėliau pateikia paskesnįvėl paduoda prašymą nepateikdamas naujų įrodymų ar argumentų, būtų neproporcinga įpareigoti valstybes nares pradėti naują visapusiško nagrinėjimo procedūrą. Tokiais atvejais valstybėms narėms turėtų ð turėti galimybę atmesti prašymą kaip nepriimtiną pagal res judicata principą ï būti leidžiama pasirinkti procedūrą, numatančią garantijų, kurios paprastai suteikiamos prašytojams, išimtis. ê2005/85/EB 16 konstatuojamoji dalis ð naujas (29) Daugelis prieglobsčio ð tarptautinės apsaugos ï prašymų pateikiami valstybės narės pasienyje arba tranzito zonoje prieš priimant sprendimą dėl prašytojo atvykimo. Valstybės narės turėtų sugebėti ð užtikrinti priimtinumo ir (arba) esminio nagrinėjimo procedūras, kurios suteiktų galimybę priimti sprendimus dėl tose vietovėse pasienyje arba tranzito zonose pateiktų prašymų griežtai apibrėžtomis sąlygomis ï esamas procedūras priderinti prie konkrečios šių prašytojų padėties pasienyje. Bendrose taisyklėse, reglamentuojančiose paprastai prašytojams taikomas garantijas, turi būti numatytos išimtys, esant tokioms aplinkybėms. Pasienio procedūros iš esmės turėtų būti taikomos tiems prašytojams, kurie netenkina atvykimo į valstybių narių teritoriją sąlygų. ê2005/85/EB 17 konstatuojamoji dalis ð naujas (30) Svarbiausia ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymo pagrįstumo aplinkybė – prašytojo saugumas jo kilmės šalyje. Kai trečiąją šalį galima laikyti saugia kilmės šalimi, valstybės narės turėtų sugebėti ją prisikirti prie saugiųoms šaliųms ir daryti prielaidą, kad konkrečiam prašytojui joje yra saugu, nebent jis pateiktų rimtų kontrargumentų. ê2005/85/EB 18 konstatuojamoji dalis (31) Atsižvelgiant į pasiektą reikalavimų, pagal kuriuos trečiosios šalies piliečiai ir asmenys be pilietybės priskiriami prielaikomi pabėgėliųais, suderinimo lygį, reikėtų nustatyti bendrus trečiųjų šalių priskyrimo prie saugių kilmės šaliųsaugioms kilmės šalims kriterijus. ê2005/85/EB 19 konstatuojamoji dalis Tarybai įsitikinus, kad laikomasi minėtų konkrečiai kilmės šaliai nustatytų kriterijų, ir dėl tos priežasties tą šalį įtraukus į minimalų bendrą saugių kilmės šalių sąrašą, patvirtintiną pagal šią direktyvą, valstybės narės turėtų būti įpareigotos svarstyti tos šalies pilietybę turinčių asmenų ar anksčiau toje šalyje nuolat gyvenusių asmenų be pilietybės prašymus remdamosi ginčijama tos šalies saugumo prezumpcija. Atsižvelgdama į priskyrimo saugioms kilmės šalims politinę reikšmę, ypač į žmogaus teisių padėties kilmės šalyje įvertinimo poveikį bei jos reikšmę Europos Sąjungos išorės santykių politikos kryptims, Taryba tyrėtų priimti sprendimus dėl sąrašo nustatymo ar keitimo pasikonsultavusi su Europos Parlamentu. ê2005/85/EB 20 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) (32) Dėl Bulgarijos ir Rumunijos, kaip šalių kandidačių stoti į Europos Sąjungą statuso ir šių šalių pažangos, padarytos siekiant narystės, statuso šioje direktyvoje jos turėtų būti laikomos saugiomis kilmės šalimis iki jų įstojimo į Europos Sąjungą dienos. ê2005/85/EB 21 konstatuojamoji dalis ð naujas (33) Šioje direktyvoje trečiosios šalies priskyrimas prie saugių kilmės šaliųsaugioms kilmės šalims tos šalies piliečiams nesuteikia absoliučios saugumo garantijos. Dėl paties priskyrimui būtino įvertinimo pobūdžio galima atsižvelgti tik į bendras tos šalies civilines, teisines ir politines aplinkybes bei į tai, ar persekiojimo, kankinimo, nežmoniško ar žeminamončio elgesio ar baudimo vykdytojams, juos pripažinus atsakingais už šiuos veiksmus konkrečioje šalyje, praktiškaikoje yra taikomos sankcijos. Dėl šios priežasties svarbu, kad prašytojui įrodžius, kad yra ð pagrįstų ï rimtų priežasčių manyti, kad jo konkrečiomis aplinkybėmis šalis nėra saugi, su juo tos šalies priskyrimas prie saugių šaliųsaugioms šalims nebebūtų siejamas. ê2005/85/EB 22 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas (34) Valstybės narės turėtų iš esmės išnagrinėti visus prašymus, t. y., įvertinti, ar konkretus prašytojas priskirtinas prietenkina reikalavimus, pagal kuriuos jis laikomas Ö tarptautinės apsaugos Õ pabėgėliu gavėjų pagal Direktyvą […/.../ES] [Priskyrimo direktyvą], 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvą 2004/83/EB dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo pabėgėliams ar asmenims, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, jų statuso ir suteikiamos apsaugos pobūdžio būtiniausių standartų, išskyrus atvejus, kai šioje direktyvoje numatyta kitaip, pirmiausia, kai galima pagrįstai manyti, kad kita šalis prašymus išnagrinėtų ar suteiktų pakankamą apsaugą suteiktų kita šalis. Pirmiausia, valstybės narės neturėtų būti įpareigotos įvertinti ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymo esmėsturinio, kai pirmoji prieglobsčio šalis suteikia prašytojui pabėgėlio statusą ar kitą pakankamą apsaugą ir prašytojas bus pakartotinai priimtasgrąžintas į tą šalį. ê2005/85/EB 23 konstatuojamoji dalis ð naujas (35) Valstybės narės taip pat neturėtų būti įpareigotos įvertinti ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymo esmėsturinio, kai galima pagrįstai manyti, kad dėl ð pakankamo ï ryšio su trečiąja šalimi, kaip apibrėžta nacionalinėje teisėje, prašytojas prašys apsaugos toje trečiojoje šalyje ð , ir kai yra priežasčių manyti, kad prašytojas bus priimtas arba pakartotinai priimtas į tą šalį ï. Valstybės narės turėtų veikti remdamosi šiuo pagrindu tik tada, kai šis konkretus prašytojas būtų saugus atitinkamoje trečiojoje šalyje. Siekiant išvengti pakartotiniopapildomo prašytojų judėjimo, reikėtų nustatyti bendrus principus, pagal kuriuos valstybės narės svarstytų trečiųjų šalių saugumą ar priskirtų jas prie saugiųoms šaliųms. ê2005/85/EB 24 konstatuojamoji dalis ð naujas (36) Be to, tam tikrų Europos trečiųjų šalių, kurios laikosi ypač aukštų žmogaus teisių ir pabėgėlių apsaugos reikalavimų, atžvilgiu valstybėms narėms turėtų būti leista nenagrinėti arba tik iš dalies nagrinėti ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymus, pateiktuspaduotus prašytojų, atvykusių į jų teritoriją iš tokių Europos trečiųjų šalių. Atsižvelgiant į galimus riboto ar neatlikto nagrinėjimo padarinius prašytojams, tokia saugios trečiosios šalies sąvoka turėtų būti taikoma tik tais atvejais, kurie yra susiję su trečiosiomis šalimis, kuriose, Tarybos įsitikinimu, tenkinami aukšti atitinkamos trečiosios šalies saugumo reikalavimai, kaip išdėstyta šioje direktyvoje. Taryba turėtų priimti sprendimus šiuo klausimu pasikonsultavusi su Europos Parlamentu. ê2005/85/EB 25 konstatuojamoji dalis Dėl bendrų reikalavimų, susijusių su abiem šioje direktyvoje išdėstytomis saugios trečiosios šalies sąvokomis, pobūdžio, praktinis sąvokų poveikis priklauso nuo to, ar konkreti trečioji šalis įleidžia konkretų prašytoją į savo teritoriją. ò naujas (37) Siekiant palengvinti reguliarų keitimąsi informacija apie saugios kilmės šalies, saugios trečiosios šalies ir Europos saugios trečiosios šalies sąvokų taikymą nacionaliniu mastu ir pasirengti galimam tolesniam suderinimui ateityje, valstybės narės turėtų pranešti Komisijai arba ją periodiškai informuoti, kurioms trečiosioms šalims taikomos šios sąvokos. ê2005/85/EB 26 konstatuojamoji dalis ð naujas (38) Pabėgėlio ð arba papildomos apsaugos ï statuso panaikinimo atveju valstybės narės turėtų užtikrinti, kad asmenys, kurie naudojasi ð tarptautine apsauga ï pabėgėlio statusu, būtų tinkamai informuoti apie galimą jų statuso persvarstymą ir jiems būtų suteikta galimybė pateikti savo nuomonę prieš institucijoms priimant pagrįstą sprendimą panaikinti jų statusą. Vis dėlto, šių garantijų turėtų būti leista netaikyti, jei pabėgėlio statuso panaikinimo priežastys nėra susijusios su sąlygų, kuriomis buvo grindžiamas pripažinimas, pasikeitimu. ê2005/85/EB 27 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) ð naujas (39) Pagal pPagrindinį Ö Sąjungos Õ Bendrijos teisės principą atspindi tai, kad sprendimus, priimtus dėl ð tarptautinės apsaugos prašymo, sprendimus dėl atsisakymo atnaujinti prašymo nagrinėjimą po jo nutraukimo ï prieglobsčio prašymų ir Ö sprendimus Õ dėl pabėgėlio ð arba papildomos apsaugos ï statuso panaikinimo, galima veiksmingai apskųsti teisme, kaip apibrėžta Sutarties 234 straipsnyje. Šios teisės gynimo priemonės veiksmingumas bei susijusių faktų nagrinėjimas priklauso nuo visos kiekvienos valstybės narės administracinės ir teisinės sistemos. ê2005/85/EB 28 konstatuojamoji dalis (40) Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 72 64 straipsnį šia direktyva valstybės narės neatleidžiamosši direktyva neatleidžia valstybių narių nuo pareigos užtikrinti teisėtvarkąpalaikyti viešąją tvarką ir užtikrinti vidaus saugumą. ê2005/85/EB 29 konstatuojamoji dalis ð naujas (41) Šia direktyva nenagrinėjama ð valstybių narių taikoma ï tvarkaos, kurią reglamentuojama 2003 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 343/2003 Reglamentu (ES) Nr. [.../...] [, kuriuo nustatantisišdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio ð arba asmens be pilietybės ï vienoje iš valstybių narių pateikto ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijusai ir mechanizmusai] (Dublino reglamentu). ò naujas (42) Prašytojai, kuriems taikomas Reglamentas (ES) Nr. […/…] [Dublino reglamentas], turėtų turėti galimybę naudotis šioje direktyvoje išdėstytais pagrindiniais principais ir garantijomis, taip pat Reglamente (ES) Nr. […/…] [Dublino reglamente] nurodytomis specialiomis garantijomis. ê2005/85/EB 30 konstatuojamoji dalis (43) Šios direktyvos įgyvendinimas turėtų būti vertinamas reguliariai ne rečiau nei kas dvejus metus. ê2005/85/EB 31 konstatuojamoji dalis (pritaikytas) (44) Kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. nustatyti būtiniausius reikalavimus dėl pabėgėlio statuso suteikimo ir panaikinimo valstybėse narėse tvarkos, valstybės narės negali deramai pasiekti ir, dėl veiksmųo masto ir poveikio, to tikslo būtų geriau siekti Ö Sąjungos Õ Bendrijos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos sSutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Ö Sąjunga Õ Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti. ê2005/85/EB 32 konstatuojamoji dalis) Pagal Protokolo dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos, pridedamo prie Europos Sąjungos sutarties ir Europos Bendrijos steigimo sutarties, 3 straipsnį Jungtinė Karalystė 2001 m. sausio 24 d. laišku pranešė apie savo norą dalyvauti priimant ir taikant šią direktyvą. ê2005/85/EB 33 konstatuojamoji dalis Pagal Protokolo dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos, pridedamo prie Europos Sąjungos sutarties ir Europos Bendrijos steigimo sutarties, 3 straipsnį Airija 2001 m. vasario 14 d. laišku pranešė apie savo norą dalyvauti priimant ir taikant šią direktyvą. ò naujas (45) Pagal Protokolo Nr. 21 dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės, pridėto prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo, 4a straipsnio 1 dalį, nepažeidžiant to straipsnio 2 dalies, kol Jungtinė Karalystė ir Airija pagal to protokolo 4 straipsnį nepranešė apie savo pageidavimą pripažinti šią priemonę, ji joms nėra privaloma ir toliau privaloma Direktyva 2005/85/EB. ê2005/85/EB 34 konstatuojamoji dalis (46) Pagal Protokolo dėl Danijos pozicijos, pridedamo prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimoEuropos Bendrijos steigimo sutarties, 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šią direktyvą, ir dėl to ji nėra jai privaloma ar taikoma., ê 2005/85/EB 8 konstatuojamoji dalis ð naujas (47) Šioje direktyvoje gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, kurie pirmiausia yra pripažinti Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje. ð Šia direktyva visų pirma siekiama užtikrinti visišką pagarbą žmogaus orumui ir skatinti minėtos Chartijos 1, 18, 19, 21, 23, 24 ir 47 straipsnių taikymą ir ji turėtų būti atitinkamai įgyvendinta. ï ò naujas (48) Įpareigojama į nacionalinę teisę perkelti tik tas šios direktyvos nuostatas, kurios iš esmės skiriasi nuo ankstesnės direktyvos nuostatų. Pareiga perkelti nepakeistas nuostatas kyla iš ankstesnės direktyvos. (49) Šia direktyva neturėtų būti pažeidžiami valstybių narių įpareigojimai, susiję su direktyvos II priedo B dalyje nustatytais perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, ê2005/85/EB ð naujas PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: I SKYRIUS Bendrosios nuostatos 1 straipsnis Tikslas Šios direktyvos tikslas – ð pagal Direktyvą […/…/ES] [Priskyrimo direktyvą] ï nustatyti ð bendrą tarptautinės apsaugos ï būtiniausius reikalavimus dėl pabėgėlio statuso suteikimo ir panaikinimo tvarkąos valstybėse narėse. 2 straipsnis ApibrėžtysSąvokų apibrėžimai Šioje direktyvoje: a) „Ženevos konvencija“ – 1951 m. liepos 28 d. Konvencija dėl pabėgėlių statuso su pakeitimais, padarytais 1967 m. sausio 31 d. Niujorko protokolu; b) „prašymas“ arba „prieglobsčio prašymas“ – trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės pateiktas prašymas, kuris gali būti laikomas tarptautinės apsaugos valstybėje narėje prašymu pagal Ženevos konvenciją. Dėl kiekvieno tarptautinės apsaugos prašymo daroma prielaida, kad tai yra prieglobsčio prašymas, jeigu atitinkamas asmuo aiškiai neprašo kitokios apsaugos, dėl kurios gali būti kreipiamasi atskirai; ò naujas b) prašymas arba tarptautinės apsaugos prašymas – valstybės narės apsaugos prašymas, pateiktas trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės, kuris, kaip galima suprasti, siekia pabėgėlio statuso arba papildomos apsaugos statuso ir kuris aiškiai neprašo kitokios rūšies apsaugos, kuri nepatenka į Direktyvos […/…/ES] [Priskyrimo direktyvos] taikymo sritį ir dėl kurios galima teikti atskirą prašymą; ê2005/85/EB ð naujas c) „prašytojas“ arba „prieglobsčio ð tarptautinės apsaugos ï prašytojas“ – trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės, pateikęs prieglobsčio ð tarptautinės apsaugos ï prašymą, dėl kurio dar nėra priimtas galutinis sprendimas; ò naujas d) prašytojas, kuriam reikia specialių procedūrinių garantijų – prašytojas, kuriam dėl amžiaus, lyties, lytinės orientacijos, lytinės tapatybės, negalios, sunkios fizinės ar psichikos ligos, potrauminio sutrikimo ar patirto kankinimo, žaginimo ar kitų sunkių formų psichologinio, fizinio ar seksualinio smurto reikalingos specialios garantijos, kad galėtų naudotis teisėmis ir vykdyti pareigas, nustatytas šioje direktyvoje; ê 2005/85/EB ð naujas e d) „galutinis sprendimas“ – sprendimas, ar pagal Direktyvą […/…/ES] [Priskyrimo direktyvą] Direktyvą 2004/83/EB prieglobsčio ð arba papildomos apsaugos ï statusas bus suteiktas trečiosios šalies piliečiui ar asmeniui be pilietybės, kuriam daugiau netaikomos teisės gynimo priemonės pagal šios direktyvos V skyrių, nepriklausomai nuo to, ar dėl tokios teisės gynimo priemonės poveikio prašytojams leidžiama likti atitinkamose valstybėse narėse, laukiant rezultatosprendimo, laikantis šios direktyvos III priedo; f e) „sprendžiančioji institucija“ – bet kokia pusiau teisminė arba administracinė institucija valstybėje narėje, atsakinga už prieglobsčio ð tarptautinės apsaugos ï prašymų nagrinėjimą ir kompetentinga priimti pirmosios instancijos sprendimus tokiais atvejais, laikantis I priede nurodytos tvarkos; g f) „pabėgėlis“ – trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės, kuris atitinka Ženevos konvencijos 1 Direktyvos […/.../ES] [Priskyrimo direktyvos] 2 straipsnio d punkto reikalavimus, kaip nustatyta Direktyvoje 2004/83/EB; ò naujas h) papildomą apsaugą galintis gauti asmuo – trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės, kuris atitinka Direktyvos […/…/ES] [Priskyrimo direktyvos] 2 straipsnio f punkto reikalavimus; i) tarptautinės apsaugos statusas – valstybės narės pripažinimas, kad trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės yra pabėgėlis arba papildomą apsaugą galintis gauti asmuo; ê 2005/85/EB j g) „pabėgėlio statusas“ – valstybės narės pripažinimas, kad trečiosios šalies pilietisčio arba asmuoens be pilietybės yra pabėgėlisu; ò naujas k) papildomos apsaugos statusas – valstybės narės pripažinimas, kad trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės yra papildomą apsaugą galintis gauti asmuo; l) nepilnametis – jaunesnis nei 18 metų trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės; ê 2005/85/EB ð naujas m h) „nelydimas nepilnametis“ – aštuoniolikos metų nesulaukęs asmuo, į valstybių narių teritoriją atvykęs nelydimas pagal įstatymus arba papročius už jį atsakingo suaugusio asmens ir ten esantis tol, kol toks asmuo ima jį prižiūrėti ð nepilnametis, kaip apibrėžta Direktyvos […/…/ES] [Priskyrimo direktyvos] 2 straipsnio l punkte ï; n i) „atstovas“ – ð asmuo arba organizacija, kompetentingų institucijų paskirtas (-a) teisėtu (-a) globėju (-a), kad padėtų ir atstovautų nelydimam nepilnamečiui per šioje direktyvoje numatytas procedūras, kad užtikrintų vaiko interesus ir, kai būtina, naudotųsi veiksnumu nepilnamečio labui. Kai atstovas yra organizacija, ji paskiria asmenį, kuris vykdo nepilnamečio teisėto globėjo pareigas pagal šią direktyvą ï asmuo, veikiantis organizacijos, atstovaujančios nelydimo nepilnamečio teisėtą globėją, vardu, asmuo, veikiantis nacionalinės organizacijos, atsakingos už rūpinimąsi nepilnamečiais ir jų gerove, vardu, arba bet koks kitas tinkamas atstovas, paskirtas užtikrinti jo geriausius interesus; o j) „ð tarptautinės apsaugos ï pabėgėlio statuso panaikinimas“ – kompetentingos institucijos sprendimas atšaukti, nutraukti arba atsisakyti atnaujinti asmens pabėgėlio arba ð papildomos apsaugos ï statusą asmeniui pagal Direktyvą 2004/83/EB […/…/ES] [Priskyrimo direktyvą]; p k) „pasiliktiimas valstybėje narėje“ – pasiliktiimas valstybės narės teritorijoje, įskaitant pasienį ar tranzitoines zonas, kur buvo pateiktas arba yra nagrinėjamas ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymas;. ò naujas q) paskesnis prašymas – kitas prašymas, pateiktas priėmus galutinį sprendimą dėl ankstesnio prašymo, įskaitant atvejus, kai prašytojas tiesiogiai atsiėmė savo prašymą, ir atvejus, kai sprendžiančioji institucija atmetė prašymą po to, kai jis buvo netiesiogiai atsiimtas pagal 28 straipsnio 1 dalį. ê 2005/85/EB (pritaikytas) ð naujas 3 straipsnis Taikymo sritis 1. Ši direktyva taikoma visiems ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymams, pateiktiems valstybių narių teritorijoje, įskaitant pasienį ð , teritorinius vandenis ï arba tranzitoines zonas, irbei ð tarptautinės apsaugos ï pabėgėlio statuso panaikinimui. 2. Ši direktyva netaikoma tais atvejais, kai diplomatinio arba teritorinio prieglobsčio prašymai pateikiami valstybių narių atstovybėms. 3. Kai valstybės narės taiko arba įveda procedūrą, pagal kurią prieglobsčio prašymai nagrinėjami kaip Ženevos konvencija grindžiami prašymai ir kaip kitokios tarptautinės apsaugos, suteikiamos Direktyvos 2004/83/EB 15 straipsnyje apibrėžtais atvejais, prašymai, procedūros metu jos taiko šią direktyvą. 3. 4. Be to, Vvalstybės narės gali nuspręsti taikyti šią direktyvą procedūroms, taikomoms sprendžiant dėl kitokios tarptautinės apsaugos prašymų ð , kurie nepatenka į Direktyvos […/…/ES] [Priskyrimo direktyvos] taikymo sritį ï. 4 straipsnis Atsakingos institucijos 1. Visoms procedūroms valstybės narės paskiria sprendžiančiąją instituciją, kuri bus atsakinga už tinkamą prašymų nagrinėjimą pagal šią direktyvą, ypač 8 straipsnio 2 dalį ir 9 straipsnį. ð Valstybės narės užtikrina, kad minėta institucija turėtų tinkamus išteklius, įskaitant pakankamą skaičių kompetentingų darbuotojų, kad savo užduotis galėtų atlikti pagal šią direktyvą. ï Pagal Reglamento (EB) Nr. 343/2003 4 straipsnio 4 dalį, vienoje valstybėje narėje pateiktus prieglobsčio prašymus kitos valstybės narės valdžios institucijoms, kurios joje vykdo imigracijos kontrolę, nagrinėja ta valstybė narė, kurios teritorijoje prašymai pateikti. 2. Tačiau Vvalstybės narės gali numatyti, kad atsakinga yra kita institucija Ö , nei nurodytoji šio straipsnio 1 dalyje, Õ yra atsakinga toliau nurodytais atvejais: a) ð tvarko bylas pagal Reglamentą (ES) Nr. […/…] [Dublino reglamentą] ir ï svarsto bylas, kai svarstomas prašytojo perdavimas į kitą valstybę pagal taisykles, nustatančias sprendimo, nustatančio, kuri valstybė yra atsakinga už prieglobsčio prašymo svarstymą iki tol, kol bus įvykdytas perdavimas, kriterijus ir mechanizmus arba kai valstybė, į kurią kreipiamasi, atsisako imtis atsakomybės dėl prašytojo arba jį priimti; b) priima sprendimą dėl prašymo, atsižvelgdama į nacionalinio saugumo nuostatas, jeigu prieš priimant tokį sprendimą buvo pasitarta su sprendžiančiąja institucija, ar prašytojas pripažįstamas pabėgėliu pagal Direktyvą 2004/83/EB; c) atlieka preliminarų nagrinėjimą pagal 32 straipsnį, jeigu ši institucija turi galimybę gauti informaciją apie prašytojo bylą dėl ankstesnio prašymo; d) nagrinėja bylas pagal procedūras, numatytas 35 straipsnio 1 dalyje; b e) ð suteikia arba ï atsisako išduoti leidimą atvykti į šalį pagal ð 43 straipsnyje ï 35 straipsnio 2–5 dalyse nustmatytą tvarką, taikant tameose dalyse straipsnyje nustatytas sąlygas ð ir remiantis sprendžiančiosios institucijos nuomone. ï ; f) nustato, kad prašytojas siekia atvykti arba atvyko į valstybę narę iš saugios trečiosios šalies pagal 36 straipsnį, taikant tame straipsnyje nustatytas sąlygas. ò naujas 3. Valstybės narės užtikrina, kad spendžiančiosios institucijos darbuotojai būtų tinkamai parengti. Todėl valstybės narės vykdo pradinį ir, jei reikia, tolesnį mokymą, kuris apima Reglamento (ES) Nr. 439/2010 6 straipsnio 4 dalies a–e punktuose nurodytus klausimus. Valstybės narės taip pat atsižvelgia į Europos prieglobsčio paramos biuro rengiamus ir plėtojamus mokymus. ê 2005/85/EB (pritaikytas) 4. 3. Valstybės narės užtikrina, kad pagal 2 šio straipsnio 2 dalį paskyrus valdžios Ö instituciją Õinstitucijas, Ö jos Õšių institucijų personalas darbuotojai turėtų atitinkamų žinių arba dalyvautų būtinuose mokymuose būtų apmokytas, kad galėtų vykdyti savo pareigas įgyvendindamiant šią direktyvą. ò naujas 5. Tarptautinės apsaugos prašymus, vienoje valstybėje pateiktus kitos valstybės narės institucijoms, kurios joje vykdo pasienio arba imigracijos kontrolę, nagrinėja ta valstybė narė, kurios teritorijoje prašymai pateikti. ê 2005/85/EB ð naujas 5 straipsnis Palankesnės nuostatossąlygos Valstybės narės gali nustatyti arba ir toliau taikyti palankesnius reikalavimus ð tarptautinės apsaugos ï pabėgėlio statuso suteikimo ir panaikinimo tvarkos reikalavimusai, jeigu jie reikalavimai neprieštarauja šiai direktyvai. II SKYRIUS Pagrindiniai principai ir garantijos 6 straipsnis Galimybė naudotis procedūra 1. Valstybės narės gali reikalauti, kad ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymai būtų pateikti asmeniškai ir (arba) tam skirtoje vietoje ð , nepažeidžiant šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalių ï. ò naujas 2. Valstybės narės užtikrina, kad tarptautinės apsaugos prašymą pateikti pageidaujantis asmuo turėtų veiksmingą galimybę jį pateikti kuo greičiau. 3. Kai asmuo pareiškia pageidavimą pateikti tarptautinės apsaugos prašymą, valstybės narės užtikrina, kad faktas, kad šis asmuo yra prašytojas, būtų užregistruotas kuo greičiau ir ne vėliau kaip per 72 valandas nuo tokio pareiškimo. Todėl valstybės narės užtikrina, kad institucijų, kurios gali gauti tokių pareiškimų, darbuotojai gautų atitinkamus nurodymus ir dalyvautų būtinuose mokymuose. Įgyvendindamos šią dalį, valstybės narės atsižvelgia į Europos prieglobsčio paramos biuro parengtas atitinkamas gaires. 4. Jeigu tarptautinės apsaugos vienu metu prašo daug trečiosios šalies piliečių arba asmenų be pilietybės, todėl praktiškai neįmanoma laikytis šio straipsnio 3 dalyje nustatyto 72 valandų termino, valstybės narės gali numatyti šį terminą pratęsti iki 7 darbo dienų. ê 2005/85/EB (pritaikytas) 2. Valstybės narės užtikrina, kad kiekvienas veiksnus suaugęs asmuo turėtų teisę pateikti prieglobsčio prašymą savo vardu. 3. Valstybės narės gali numatyti, kad prašymą galėtų pateikti prašytojas nuo jo priklausomų asmenų vardu. Tokiais atvejais valstybės narės užtikrina, kad suaugę priklausomi asmenys duotų sutikimą pateikti prašymą jų vardu, o nedavę sutikimo, jie turėtų galimybę pateikti prašymą savo pačių vardu. Reikalaujama, kad sutikimas būtų duotas prašymo pateikimo metu arba vėliausiai asmeninio pokalbio su suaugusiu priklausomu asmeniu metu. 4. Valstybės narės nacionalinės teisės aktuose gali nustatyti: a) atvejus, kai nepilnametis asmuo gali pateikti prašymą savo vardu; b) atvejus, kai nelydimo nepilnamečio prašymą turi pateikti atstovas, kaip numatyta 17 straipsnio 1 dalies a punkte; c) atvejus, kai laikoma, kad prieglobsčio prašymo pateikimas taip pat apima prieglobsčio prašymo nevedusiam nepilnamečiui pateikimą. 5. Valstybės narės užtikrina, kad valdžios institucijos, į kurias gali būti kreipiamasi norint pateikti prieglobsčio prašymą, galėtų suteikti informaciją, kaip ir kur asmuo gali pateikti tokį prašymą, ir (arba) gali reikalauti, kad šios institucijos persiųstų prašymus kompetentingai institucijai. ê 2005/85/EB 6 straipsnis ð naujas 7 straipsnis Priklausomų asmenų arba nepilnamečių vardu pateikti prašymai 1. 2. Valstybės narės užtikrina, kad kiekvienas veiksnus suaugęs asmuo turėtų teisę pateikti ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymą savo vardu. 2. 3. Valstybės narės gali numatyti, kad prašymą galėtų pateikti prašytojas nuo jo priklausomų asmenų vardu. Tokiais atvejais valstybės narės užtikrina, kad suaugę priklausomi asmenys duotų sutikimą pateikti prašymą jų vardu, o nedavę sutikimo, jie turėtų galimybę pateikti prašymą savo pačių vardu. Reikalaujama, kad sutikimas būtų duotas prašymo pateikimo metu arba vėliausiai asmeninio pokalbio su suaugusiu priklausomu asmeniu metu. ð Prieš paprašomas duoti sutikimą, kiekvienas iš minėtųjų suaugusiųjų asmeniškai informuojamas apie atitinkamas procedūrines pasekmes ir apie jo teisę pateikti atskirą tarptautinės apsaugos prašymą. ï ò naujas 3. Valstybės narės užtikrina, kad nepilnametis turėtų teisę pateikti tarptautinės apsaugos prašymą savo vardu, jeigu pagal atitinkamos valstybės narės nacionalinę teisę jis turi procesinį veiksnumą, arba per savo tėvus ar kitus suaugusius šeimos narius, arba pagal atitinkamos valstybės narės teisę arba nacionalinę praktiką už jį atsakingą suaugusįjį, arba atstovą. 4. Valstybės narės užtikrina, kad Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/115/EB[10] 10 straipsnyje nurodytos atitinkamos įstaigos turėtų teisę teikti tarptautinės apsaugos prašymus nelydimų nepilnamečių vardu, jeigu, atsižvelgdamos į jų asmeninės padėties individualų vertinimą, šios įstaigos mano, kad nepilnamečiams reikalinga apsauga pagal Direktyvą […/…/ES] [Priskyrimo direktyvą]. ê 2005/85/EB 6 straipsnis ð naujas 5. 4. Valstybės narės nacionalinės teisės aktuose gali nustatyti: a) atvejus, kai nepilnametis asmuo gali pateikti prašymą savo vardu; b) atvejus, kai nelydimo nepilnamečio prašymą turi pateikti atstovas, kaip nustatytamatyta 25 17 straipsnio 1 dalies a punkte; c) atvejus, kai laikoma, kad ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymo pateikimas taip pat apima ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymo santuokos nesudariusiamnevedusiam nepilnamečiui pateikimą. ò naujas 8 straipsnis Informavimas ir konsultavimas sienos perėjimo punktuose ir sulaikymo patalpose 1. Valstybės narės užtikrina, kad sulaikymo patalpose ir sienos perėjimo punktuose, įskaitant tranzito zonas, prie išorės sienų būtų galima gauti informaciją apie galimybę prašyti tarptautinės apsaugos. Valstybės narės užtikrina vertimą žodžiu, jeigu jo reikia siekiant sudaryti sąlygas naudotis procedūra šiose vietose. 2. Valstybės narės užtikrina, kad tarptautinės apsaugos prašytojams patariančios ir juos konsultuojančios organizacijos turėtų galimybę patekti į sienos perėjimo punktus, įskaitant tranzito zonas, prie išorės sienų. Valstybės narės gali nustatyti taisykles, reglamentuojančias tokių organizacijų buvimą šiose vietose, ir nustatyti, kad galimybė į jas patekti suteikiama gavus valstybės narės kompetentingų institucijų sutikimą. ê 2005/85/EB ð naujas 9 7 straipsnis Teisė pasilikti valstybėje narėje prašymo nagrinėjimo metu 1. Tik taikant šią tvarką prašytojams leidžiama pasilikti valstybėje narėje iki tol, kol sprendžiančioji institucija priima sprendimą pagal pirmosios instancijos procedūras, nustatytas III skyriuje. Ši teisė pasilikti nesuteikia teisės į leidimą gyventi šalyjevalstybėje narėje. 2. Valstybės narės gali daryti išimtį tik tais atvejais, kai pagal 32 ir 34 straipsnius vėlesnis prašymas nebus toliau nagrinėjamas ð asmuo pateikia ï paskesnį prašymą ð , nurodytą 41 straipsnyje, ï arba kai jos atitinkamai perduoda arba išduoda asmenį kitai valstybei narei, remdamosi įsipareigojimais pagal Europos arešto orderį[11] arba kitais įsipareigojimais, arba trečiajai šaliai ð , išskyrus atitinkamo prašytojo kilmės šalį, ï arba tarptautiniams baudžiamiesiems teismams. ò naujas 3. Valstybė narė pagal šio straipsnio 2 dalį gali išduoti prašytoją trečiajai šaliai, tik jeigu kompetentingos institucijos įsitikinusios, kad priėmus sprendimą dėl išdavimo asmuo nebus tiesiogiai arba netiesiogiai grąžintas pažeidžiant valstybės narės tarptautinius įsipareigojimus. ê 2005/85/EB ð naujas 10 8 straipsnis Prašymų nagrinėjimo reikalavimai 1. Nepažeidžiant 23 straipsnio 4 dalies i punkto, Vvalstybės narės užtikrina, kad ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymai nebūtų nei atmetami, nei nenagrinėjami vien tik dėl to, kad jie nebuvo pateikti nedelsiant. ò naujas 2. Nagrinėdama tarptautinės apsaugos prašymus sprendžiančioji institucija visų pirma nustato, ar prašytojai priskirtini prie pabėgėlių, ir, jeigu ne, nustato, ar jie gali gauti papildomą apsaugą. ê 2005/85/EB ð naujas 3. 2. Valstybės narės užtikrina, kad sprendžiančiosios institucijos sprendimai dėl ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymų būtų priimami po tinkamo nagrinėjimo. Tuo tikslu Todėl valstybės narės užtikrina, kad: a) prašymai būtų nagrinėjami ir sprendimai priimami individualiai, objektyviai ir nešališkai; b) būtų gaunama tiksli naujausia informacija iš įvairių šaltinių, pavyzdžiui, iš ð Europos prieglobsčio paramos biuro ir ï Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro (JTVPRK), apie bendrą padėtį prieglobsčio prašytojų kilmės šalyse ir, jei būtina, šalyse, kurias jie kirto tranzitu, ir kad tokia informacija būtų prieinama už prašymų nagrinėjimą ir sprendimų priėmimą atsakingiemsam darbuotojamspersonalui; c) prašymus nagrinėjantysis ir sprendimus priimantysis darbuotojaipersonalas turėtų žinių apie atitinkamus reikalavimus teisės normas, taikytinusas prieglobsčio ir pabėgėlių teisės srityje;. ò naujas d) prašymus nagrinėjantiems ir sprendimus priimantiems darbuotojams nurodoma ir suteikiama galimybė, jei reikia, konkrečių sričių, kaip antai medicinos, kultūros, religijos, su vaikais susijusiais ar lyčių, klausimais tartis su ekspertais. ê 2005/85/EB (pritaikytas) ð naujas 4. 3. V skyriuje nurodytos valdžios institucijos per sprendžiančiąją instituciją, prašytoją arba kitu būdu turi gauti bendrą šio straipsnio 3 2 dalies b punkte nurodytą informaciją, reikalingą jų darbui atlikti. 5. 4. Valstybės narės gali numatyti ð numato ï taisykles dėl dokumentų, susijusių su prašymų nagrinėjimu, vertimo taisykles. 11 9 straipsnis Sprendžiančiosios institucijos sprendimo reikalavimai 1. Valstybės narės užtikrina, kad sprendimai dėl prieglobsčio ð tarptautinės apsaugos ï prašymų būtų pateikti raštu. 2. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad tais atvejais, kai ð pabėgėlio statuso ir (arba) papildomos apsaugos statuso ï prašymas atmetamas, sprendime nurodomos to faktinės bei teisinės priežastys ir raštu pateikiama informacija apie tai, kaip galima apskųsti neigiamą sprendimą. Valstybės narės neturi nurodyti pabėgėlio statuso nesuteikimo priežasčių sprendime tais atvejais, kai prašytojui suteikiamas tas pačias teises ir privilegijas pagal nacionalinę ir Bendrijos teisę suteikiantis statusas, prilyginamas pabėgėlio statusui pagal Direktyvą 2004/83/EB. Tokiais atvejais valstybės narės užtikrina, kad pabėgėlio statuso nesuteikimo priežastys būtų nurodytos prašytojo byloje, ir kad prašytojui paprašius, jis turėtų galimybę susipažinti su byla. Be to, Vvalstybėms narėms nereikia kartu su sprendimu raštu pateikti informacijos, kaip apskųsti neigiamą sprendimą, siejant su sprendimu, tais atvejais, kai prašytojui ši informacija buvo pateikta anksčiau raštu arba jam prieinamomis elektroninėmis priemonėmis. 3. Pagal 7 6 straipsnio 2 3 dalį ir kai prašymas yra grindžiamas tokiais pačiais pagrindais, valstybės narės gali priimti vieną sprendimą, taikomą visiems priklausomiems asmenims ð , išskyrus atvejus, kai dėl to būtų atskleistos konkrečios prašytojo aplinkybės, dėl kurių galėtų kilti grėsmė jo interesams, visų pirma tai susiję su persekiojimo dėl lyties, lytinės orientacijos, lytinės tapatybės ir (arba) amžiaus atvejais ï. 12 10 straipsnis Prieglobsčio ð Tarptautinės apsaugos ï prašytojams numatytos garantijos 1. Atsižvelgdamosiant į III skyriuje numatytas procedūras valstybės narės užtikrina, kad visiems ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašytojams būtų užtikrintosnumatytos šiostoliau išvardytos garantijos: a) ta kalba, kurią ð supranta arba ï, kaip pagrįstai manoma, jie turėtų suprasti, jie privalo gaunati informaciją apie taikytiną procedūrą ir apie savo teises ir pareigas tos procedūros metu bei galimas savojų pareigų nesilaikymo ir nebendradarbiavimo su valdžios institucijomis pasekmes. Jiems turi būti pranešta apie laikąo tarpą ir, jiems prieinamas priemones, siekiant įvykdyti pareigą supateikti Direktyvos […/.../ES] [Priskyrimo direktyvos] 2004/83/EB 4 straipsnyje nurodytą informaciją ð , taip pat informaciją apie pasekmes tiesiogiai ar netiesiogiai atsiėmus prašymą ï. Ši informacija turi būti suteikiamata laiku, kad jie galėtų pasinaudoti šia direktyva užtikrinamomis teisėmis ir įvykdytų 13 11 straipsnyje nurodytas pareigas; b) jei reikiabūtina, jiems suteikiamosturi būti suteiktos vertimo žodžiu paslaugos pateikiant jų argumentus kompetentingoms institucijoms. Valstybės narės mano, kad būtina suteikti tokias paslaugas bent jau tuomet, kai sprendžianti institucija kviečia prašytojasą Ö turi dalyvauti Õ pokalbyjeio, kaip nurodyta 12 ir 13 14, 15, ð 16, 17 ir 34 ï straipsniuose, ir tinkamas bendravimas negali būti užtikrintas nesuteikus šių paslaugų. Šiuo atveju ir kitais atvejais, kai kompetentingos institucijos kviečia prašytoją, už paslaugas sumokama iš valstybės lėšųpaslaugos apmokamos valstybės lėšomis; c) jiems neturi būti atimta neatimama galimybė jiems bendrauti su JTVPRK arba bet kokia kita organizacija, ð teikiančia teisinius patarimus ar konsultacijas tarptautinės apsaugos prašytojams pagal tos valstybės narės nacionalinę teisę ï dirbančia JTVPK vardu, valstybės narės teritorijoje, vadovaujantis susitarimu su ta valstybe nare; ò naujas d) neatsisakoma suteikti galimybės jiems, ir, jei reikia, jų patarėjams teisės klausimais naudotis informacija, nurodyta 10 straipsnio 3 dalies b punkte, jeigu sprendžiančioji institucija atsižvelgia į tą informaciją priimdama sprendimą dėl jų prašymo. ê 2005/85/EB ð naujas e d) jiems turi būti pranešta apie sprendžiančiosios institucijos sprendimą dėl jų ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymo jiems pranešama per pagrįstą laikąo tarpą. Jeigu prašytojui teisiškai atstovauja patarėjas teisės klausimais arba kitoks patarėjas, valstybė narė gali pasirinkti pranešti apie sprendimą pastarajam, o ne ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašytojui; f e) jiems turi būti pranešta apie sprendžiančiosios institucijos sprendimo rezultatą jiems pranešama ta kalba, kurią ð jie supranta arba ï, kaip pagrįstai manoma, jie turėtų suprasti, kai jiems nepadeda arba neatstovauja patarėjas teisės klausimais arba kitoks patarėjas ir kai neteikiama nemokama teisinė pagalba. Pateiktoje informacijoje turi būti nurodyta, kaip apskųsti neigiamą sprendimą pagal 11 9 straipsnio 2 dalies nuostatas. 2. Atsižvelgdamosiant į V skyriuje numatytas procedūras valstybės narės užtikrina, kad visiems prieglobsčio prašytojams būtų užtikrintos garantijos, lygiavertės nurodytosioms šio straipsnio 1 dalies b, c ð , d ï ir e d punktuose. 13 11 straipsnis ð Tarptautinės apsaugos ï Prieglobsčio prašytojų pareigos 1. ð Valstybės narės tarptautinės apsaugos prašytojams nustato pareigą bendradarbiauti su kompetentingomis institucijomis, siekiančiomis nustatyti jų tapatybę ir kitą Direktyvos […/…/ES] [Priskyrimo direktyvos] 4 straipsnio 2 dalyje nurodytą informaciją. ï Valstybės narės gali nustatyti ð kitokią ï pareigąįpareigoti prieglobsčio prašytojamsus bendradarbiauti su kompetentingomis institucijomis, kiek tokia pareiga yra būtina prašymui nagrinėti. 2. Visų pirma valstybės narės gali numatyti, kad: a) prieglobsčio prašytojai turėtų pranešti apie save kompetentingoms institucijoms arba atvykti asmeniškai nedelsdamiiant arba nurodytu laiku; b) prieglobsčio prašytojai turėtų pateikti turimus dokumentus, svarbius jų prašymo nagrinėjimui, pavyzdžiui, pasą; c) prieglobsčio prašytojai turėtų pranešti kompetentingoms institucijoms apie savo dabartinęesamą gyvenamąją vietą arba adresą ir neatidėliodami informuoti jas apie tokios gyvenamosios vietos arba adreso pasikeitimą. Valstybės narės gali numatyti, kad su prašytoju turi būti susisiekiama naujausiojepaskutinėje jo gyvenamojoje vietoje arba tuo adresu, kurį jis atitinkamai nurodė; d) kompetentingos institucijos gali atlikti prašytojo asmens ir daiktų, kuriuos jis turi su savimi, kratą ð , jeigu ją atlieka tos pačios lyties asmuo ï ; e) kompetentingos institucijos gali prašytoją nufotografuoti ir f) kompetentingos institucijos gali įrašyti prašytojo žodinius pareiškimus, jeigu prieš tai jis buvo apie tai informuotas. 14 12 straipsnis Asmeninis pokalbis 1. Prieš sprendžiančiajai institucijai priimant sprendimą, prieglobsčio prašytojui suteikiama galimybė atvykti asmeninio pokalbio dėl ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymo su asmeniu, pagal nacionalinę teisę kompetentingu vadovautivesti tokiemus pokalbiamus. ð Pokalbiams dėl tarptautinės apsaugos prašymo esmės visada vadovauja sprendžiančiosios institucijos darbuotojai. ï Valstybės narės taip pat gali sudaryti galimybes asmeniniam pokalbiui su kiekvienu suaugusiu priklausomu asmeniu, nurodytu 6 straipsnio 3 dalyje. ò naujas Jeigu tarptautinės apsaugos vienu metu prašo daug trečiosios šalies piliečių arba asmenų be pilietybės ir dėl to sprendžiančioji institucija praktiškai negali laiku surengti pokalbių dėl prašymo esmės, valstybės narės gali numatyti, kad rengiant tokius pokalbius laikinai dalyvautų kitos institucijos darbuotojai. Tokiais atvejais tos institucijos darbuotojams iš anksto surengiami reikalingi mokymai, kurie apima Reglamento (ES) Nr. 439/2010 6 straipsnio 4 dalies a–e punktuose ir šios direktyvos 18 straipsnio 5 dalyje nurodytus klausimus. Jeigu asmuo tarptautinės apsaugos prašymą pateikė nuo jo priklausomų asmenų vardu, kiekvienam susijusiam suaugusiajam turi būti suteikta asmeninio pokalbio galimybė. ê 2005/85/EB (pritaikytas) ð naujas Valstybės narės gali nustatyti nacionalinės teisės aktuose gali nustatyti atvejus, kai asmeninio pokalbio galimybė suteikiama nepilnamečiui. 2. Asmeninio pokalbio dėl prašymo esmės gali nebūti, kai: a) sprendžiančioji institucija gali priimti teigiamą sprendimą ð dėl pabėgėlio statuso ï remdamasi turimais įrodymais; b) kompetentinga institucija jau buvo susitikusi su prašytoju tam, kad padėtų jam užpildyti prašymą ir pateikti esminę informaciją dėl prašymo, remiantis Direktyvos 2004/83/EB 4 straipsnio 2 dalimi; arba c) remdamasi išsamiai išnagrinėta prašytojo pateikta informacija, sprendžiančioji institucija laiko prašymą nepagrįstu tais atvejais, kai taikomos 23 straipsnio 4 dalies a, c, g, h ir j punktuose minimos aplinkybės. 3. Asmeninio pokalbio gali nebūti ir tuomet, b) jis nėra pagrįstai naudingas, ypač kai ð sprendžiančioji ï kompetentinga institucija mano, kad prašytojas nėra tinkamas pokalbiui arba su juo negalima kalbėtis dėl ilgalaikių nuo jo nepriklausančių aplinkybių. Jeigu kyla abejonių, ð sprendžiančioji institucija konsultuojasi su medicinos ekspertu, kad nustatytų, ar prašytojo būklė, dėl kurios jis nėra tinkamas pokalbiui arba su juo negalima kalbėtis, laikina, ar nuolatinė ï valstybės narės gali reikalauti medicininės arba psichologo pažymos. Kai Ö asmeninis pokalbis nevykdomas Õ valstybė narė prašytojui nesuteikia asmeninio pokalbio galimybės pagal b punktą arba, jei taikytina, su priklausomu asmeniu šią straipsnio dalį, turi būti dedamos pagrįstos pastangos leisti prašytojui arba priklausomam asmeniui pateikti papildomą informaciją. 3. 4. Tai, kad asmeninis pokalbis nevykdomas pagal šį straipsnį, netrukdo sprendžiančiajai institucijai priimti sprendimą dėl ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymo. 4. 5.. Tai, kad asmeninis pokalbis nevykdomas pagal šio straipsnio 2 dalies b ir c punktąus bei 3 dalį, neturi neigiamai nepaveikiati sprendžiančiosios institucijos sprendimo. 5. 6. Nepriklausomai nuo 28 20 straipsnio 1 dalies, valstybės narės, spręsdamos dėl ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymo, gali atsižvelgti į tą faktą, kad prašytojas neatvyko asmeninio pokalbio, nebent jis turėjo pateisinamų neatvykimo priežasčių neatvykti. 15 13 straipsnis Asmeninio pokalbio reikalavimai 1. Asmeninis pokalbis paprastai vyksta nedalyvaujant šeimos nariams, išskyrus atvejus, kai sprendžiančioji institucija mano, kad tinkamam nagrinėjimui reikia, kad dalyvautų kiti šeimos nariai. 2. Asmeninis pokalbis vyksta tokiomis sąlygomis, kuriomis užtikrinamastų tinkamasą konfidencialumasą. 3. Valstybės narės imasi atitinkamų veiksmų, kad užtikrintųančių, kad asmeniniai pokalbiai vyktų tokiomis sąlygomis, kuriomis leistų prašytojaims galėtų išsamiai išdėstyti savo prašymoų priežastis. Todėl Šiuo tikslu valstybės narės: a) užtikrina, kad pokalbiuiį vadovaujantisvedantis asmuo būtų pakankamai kompetentingas, kad kiek įmanoma atsižvelgtių į prašymo asmenines ð ir ï ar bendrąsias aplinkybes, įskaitant prašytojo kultūrinę kilmę ð , lytį, lytinę orientaciją, lytinę tapatybę ï ar pažeidžiamumą ð , kaip nustatyta Direktyvos […/…/ES] [Priėmimo sąlygų direktyvos] 22 straipsnyje ï ; ir ò naujas b) kai įmanoma, užtikrina, kad pokalbiui su prašytoju vadovautų tos pačios lyties asmuo, jeigu atitinkamas prašytojas to pageidauja; ê 2005/85/EB (pritaikytas) ð naujas c b) parenka ð kompetentingą ï vertėją žodžiu, kuris galiėtų užtikrinti tinkamą prašytojo ir pokalbiuiį vadovaujančiovedančio asmens bendravimą. Bendraujama nebūtinai prieglobsčio prašytojo pasirinkta kalba, Ö nebent Õ jeigu pagrįstai laikoma, kad jis gali jis suprantasti kitą kalbą ir ja gali ð aiškiai ï bendrauti. ð Kai įmanoma, valstybės narės užtikrina tos pačios lyties vertėjo žodžiu paslaugas, jeigu prašytojas to pageidauja ï; ò naujas d) užtikrina, kad pokalbiui dėl tarptautinės apsaugos prašymo esmės vadovaujantis asmuo nevilkėtų kariškio arba teisėsaugos pareigūno uniformos; e) užtikrina, kad pokalbiai su nepilnamečiais būtų tinkami vaikams. ê 2005/85/EB 4. Valstybės narės gali numatyti taisykles dėl trečiųjų asmenųšalių dalyvavimo asmeniniame pokalbyje. 5. Šis straipsnis taip pat taikomas 12 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytam susitikimui. ò naujas 16 straipsnis Asmeninio pokalbio turinys Vykdydama asmeninį pokalbį dėl tarptautinės apsaugos prašymo esmės sprendžiančioji institucija užtikrina, kad prašytojas turėtų tinkamą galimybę pateikti kuo išsamesnę informaciją, reikalingą jo prašymui pagrįsti pagal Direktyvos […/…/ES] [Priskyrimo direktyvos] 4 straipsnį. Tai apima galimybę pasiaiškinti dėl trūkstamos informacijos ir (arba) dėl nenuoseklių ar prieštaringų savo pareiškimų. ê 2005/85/EB 14 straipsnis Asmeninio pokalbio ataskaitos statusas procedūroje 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų parengta raštiška kiekvieno asmeninio pokalbio ataskaita, kurioje yra prašytojo pateikta bent jau esminė informacija dėl prašymo, remiantis Direktyvos 2004/83/EB 4 straipsnio 2 dalimi. 2. Valstybės narės užtikrina, kad prašytojai turėtų galimybę laiku gauti informaciją apie asmeninio pokalbio ataskaitą. Kai informacija suteikiama tik sprendžiančiajai institucijai priėmus sprendimą, valstybės narės užtikrina, kad informacija būtų kuo greičiau prieinama, kad būtų galima laiku parengti ir pateikti apeliaciją. 3. Valstybės narės gali prašyti, kad prašytojas patvirtintų asmeninio pokalbio ataskaitos turinį. Kai prašytojas atsisako patvirtinti ataskaitos turinį, tokio atsisakymo priežastys turi būti įtrauktos į prašytojo bylą. Prašytojo atsisakymas patvirtinti ataskaitos turinį neturi trukdyti sprendžiančiajai institucijai priimti sprendimo dėl prašymo. 4. Šis straipsnis taip pat taikomas 12 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytam susitikimui. ò naujas 17 straipsnis Asmeninių pokalbių ataskaitos ir įrašai 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų parengta išsami kiekvieno asmeninio pokalbio ataskaita, kurioje būtų visa esminė informacija. 2. Valstybės narės gali numatyti asmeninio pokalbio garso arba garso ir vaizdo įrašą. Tokiais atvejais valstybės narės užtikrina, kad prie ataskaitos būtų pridėtas asmeninio pokalbio įrašas. 3. Valstybės narės užtikrina, kad prašytojas turėtų galimybę pateikti pastabų ir (arba) paaiškinimų dėl ataskaitoje esančių vertimo klaidų ar klaidingo supratimo, pasibaigus asmeniniam pokalbiui arba per nustatytą laikotarpį, prieš sprendžiančiajai institucijai priimant sprendimą. Todėl valstybės narės užtikrina, kad prašytojas būtų išsamiai informuotas apie ataskaitos turinį, jei reikia, padedant vertėjui žodžiu. Valstybės narės tada prašo, kad prašytojas patvirtintų ataskaitos turinį. Valstybėms narėms nereikia prašyti, kad prašytojas patvirtintų ataskaitos turinį, jeigu pokalbis yra įrašomas pagal šio straipsnio 2 dalį ir jeigu įrašas yra priimtinas kaip įrodymas per procedūras, nurodytas V skyriuje. 4. Kai prašytojas atsisako patvirtinti ataskaitos turinį, tokio atsisakymo priežastys įtraukiamos į prašytojo bylą. Prašytojo atsisakymas patvirtinti ataskaitos turinį netrukdo sprendžiančiajai institucijai priimti sprendimo dėl prašymo. 5. Neatsisakoma suteikti galimybės prašytojams susipažinti su ataskaita ir, jei taikoma, su įrašu, prieš sprendžiančiajai institucijai priimant sprendimą. 18 straipsnis Medicininės ataskaitos 1. Valstybės narės leidžia, kad būtų atliktas prašytojo medicininis patikrinimas, kad sprendžiančiajai institucijai būtų pateikta medicininė pažyma jo pareiškimams, susijusiems su patirtu persekiojimu arba didele žala, pagrįsti. Valstybės narės gali reikalauti, kad prašytojas, informuotas apie savo teises pagal šį straipsnį, per pagrįstą laikotarpį sprendžiančiajai institucijai pateiktų medicininio patikrinimo rezultatus. Jeigu prašytojas per tą laikotarpį be pateisinamų priežasčių nepateikia medicininio patikrinimo rezultatų, tai netrukdo sprendžiančiajai institucijai priimti sprendimo dėl tarptautinės apsaugos prašymo. 2. Nepažeidžiant šio straipsnio 1 dalies, jeigu sprendžiančioji institucija mano, kad yra pagrindo manyti, kad prašytojas nesugebės dalyvauti pokalbyje ir (arba) duoti tikslių ir rišlių pareiškimų arba kad toks jo gebėjimas yra sumažėjęs dėl potrauminio streso sutrikimo, patirto persekiojimo arba didelės žalos, ji užtikrina, kad prašytojui sutinkant būtų atliktas jo medicininis patikrinimas. Tai, kad prašytojas atsisakė atlikti medicininį patikrinimą, netrukdo sprendžiančiajai institucijai priimti sprendimo dėl tarptautinės apsaugos prašymo. 3. Valstybės narės numato atitinkamą tvarką, siekdamos užtikrinti, kad šio straipsnio 2 dalyje nurodytus medicininius patikrinimus atliktų nešališki ir kompetentingi medicinos ekspertai. 4. Siekdamos taikyti šį straipsnį valstybės narės numato papildomas kankinimo ir kitų formų fizinio, seksualinio ar psichologinio smurto požymių nustatymo ir patvirtinimo dokumentais taisykles ir tvarką. 5. Valstybės narės užtikrina, kad pokalbiams su prašytojais pagal šią direktyvą vadovaujantys asmenys dalyvautų mokymuose, kuriuose būtų mokomi atpažinti kankinimo požymius ir medicinines problemas, kurios galėtų neigiamai paveikti prašytojo gebėjimą dalyvauti pokalbyje. 6. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyto medicininio patikrinimo rezultatus sprendžiančioji institucija vertina kartu su kita su prašymu susijusia informacija. 19 straipsnis Nemokamos teisinės ir procedūrinės informacijos teikimas per pirmosios instancijos procedūras 1. Valstybės narės užtikrina, kad, jei prašoma, per III skyriuje numatytas pirmosios instancijos procedūras prašytojams būtų teikiama nemokama teisinė ir procedūrinė informacija. Suteikiama bent jau informacija apie procedūrą, atsižvelgiant į prašytojo konkrečias aplinkybes, ir paaiškinamos faktinės bei teisinės priežastys, jeigu sprendimas neigiamas. 2. Nemokama teisinė ir procedūrinė informacija teikiama laikantis 21 straipsnyje nustatytų sąlygų. 20 straipsnis Nemokama teisinė pagalba ir atstovavimas per apeliacines procedūras ê 2005/85/EB 15 straipsnio 2 dalis ð naujas 1. Jeigu sprendžiančioji institucija priima neigiamą sprendimą, Vvalstybės narės užtikrina, kad, jei prašoma, ð per V skyriuje numatytas apeliacines procedūras ï būtų suteikta nemokamaą teisinėę pagalbaą ir (arba) atstovaujamavimą, esant tokiam prašymui, laikantis 3 dalies nuostatų. ð Parengiami bent jau reikiami procedūriniai dokumentai ir prašytojo vardu dalyvaujama nagrinėjime pirmosios instancijos teisme. ï ò naujas 2. Valstybės narės taip pat gali teikti nemokamą teisinę pagalbą ir (arba) užtikrinti atstovavimą per pirmosios instancijos procedūras, numatytas III skyriuje. Tokiais atvejais 19 straipsnis netaikomas. 3. Valstybės narės gali numatyti, kad nemokama teisinė pagalba neteikiama ir neatstovaujama, jeigu, teismo vertinimu, tikimybė, kad prašytojo apeliacija bus sėkminga, nereali. Tokiu atveju valstybės narės užtikrina, kad teisinė pagalba ir atstovavimas nebūtų savavališkai ribojami ir nebūtų trukdoma prašytojui veiksmingai kreiptis į teismą. 4. Nemokama teisinė pagalba teikiama ir atstovaujama laikantis 21 straipsnyje nustatytų sąlygų. 21 straipsnis Nemokamos teisinės ir procedūrinės informacijos teikimo ir nemokamos teisinės pagalbos ir atstovavimo sąlygos 1. Valstybės narės gali numatyti, kad 19 straipsnyje nurodytą teisinę ir procedūrinę informaciją ir 20 straipsnyje nurodytą teisinę pagalbą teiktų ir atstovautų nevyriausybinės organizacijos, vyriausybės pareigūnai arba specialios valstybės tarnybos. ê 2005/85/EB 15 straipsnis (pritaikytas) ð naujas 1. Valstybės narės leidžia prieglobsčio prašytojams turėti galimybę savo pačių sąskaita tinkamai tartis su patarėjais teisės klausimais arba kitais patarėjais, kurie pagal nacionalinės teisės aktus tokiais pripažįstami ar turi leidimą užsiimti tokia veikla, dėl reikalų, susijusių su jų prieglobsčio prašymais. 2. 3. Valstybės narės gali numatyti savo nacionalinės teisės aktuose ð teikti 19 straipsnyje nurodytą nemokamą teisinę ir procedūrinę informaciją ï ir Ö 20 straipsnyje nurodytą Õ nemokamą teisinę pagalbą ir (arba) užtikrinti atstovavimą: a) pagal V skyrių tik byloms, kurias nagrinėja teismai, bet ne tolimesnėms nacionalinės teisės aktų numatytoms apeliacijoms arba peržiūroms, įskaitant apeliacijos persvarstymą po tolimesnės apeliacijos arba peržiūros; ir (arba) a) b) tik tiems, kurie neturi pakankamai lėšų; ir (arba) b c) tik Ö kai paslaugas teikia Õ patarėjaims teisės klausimais arba kitiems patarėjaims, pagal nacionalinės teisės aktus specialiai paskirtiems padėti ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašytojams ir (arba) jiems atstovauti.; ir (arba) d) tik jeigu apeliacija arba peržiūra galimai bus sėkminga. Valstybės narės užtikrina, kad teisinė pagalba ir (arba) atstovavimas, suteiktas remiantis d punktu, nebūtų savavališkai ribojamas. 3. 4. Taisykles dėl ð teisinės ir procedūrinės informacijos pagal 19 straipsnį ir ï teisinės pagalbos ir (arba) atstovavimo Ö pagal 20 straipsnį Õ prašymų pateikimo ir nagrinėjimo būdųdetalių gali numatyti valstybės narės. 4. 5. Valstybės narės taip pat gali: a) nustatyti piniginius ir (arba) laiko apribojimus ð 19 straipsnyje nurodytos nemokamos teisinės ir procedūrinės informacijos ir ï Ö 20 straipsnyje nurodytos Õ nemokamos teisinės pagalbos teikimo ir (arba) atstovavimo teikimui piniginius ir (arba) laiko apribojimus, jeigu jaistokie apribojimai savavališkai neapribojamos galimybės gauti ð teisinę ir procedūrinę informaciją ir ï teisinę pagalbą ir (arba) atstovavimą; b) numatyti, kad atsižvelgiant į honorarus ir kitas išlaidas, nustatyta tvarka prašytojams neturi būti palankesnė už jų piliečiams bendrai nustatytą tvarką su teisine pagalba susijusiais klausimais. 5. 6. Valstybės narės gali pareikalauti, kad joms būtų visiškai arba iš dalies atlygintos turėtos išlaidos, jeigu ir kai prašytojo finansinė būklė labai pagerėja arba jeigu sprendimas suteikti tokias lengvatas buvo priimtas, remiantis prašytojo pateikta klaidinga informacija. ê 2005/85/EB 15 straipsnio 1 dalis (pritaikytas) ð naujas 22 straipsnis Teisė gauti teisinę pagalbą ir atstovavimą visais procedūros etapais 1. Valstybės narės leidžia prieglobsčio prašytojams Prašytojams Ö suteikiama Õ turėti galimybėę savo pačių sąskaita tinkamai tartis su patarėjais teisės klausimais arba kitais patarėjais, kurie pagal nacionalinės teisės aktus tokiais pripažįstami ar turi leidimą užsiimti tokia veikla, dėl reikalų, susijusių su jų prieglobsčio ð tarptautinės apsaugos ï prašymuais ð , visais procedūros etapais, be kita ko, ir priėmus neigiamą sprendimą ï . ò naujas 2. Kai vykdomos III skyriuje ir V skyriuje numatytos procedūros, valstybės narės gali leisti nevyriausybinėms organizacijoms teikti teisinę pagalbą ir (arba) atstovauti tarptautinės apsaugos prašytojams. ê 2005/85/EB (pritaikytas) ð naujas 23 16 straipsnis Teisinės pagalbos ir atstovavimo taikymo sritis 1. Valstybės narės užtikrina, kad patarėjas teisės klausimais arba kitas patarėjas, kuris pagal nacionalinės teisės aktus tokiu pripažįstamas ar turi leidimą užsiimti tokia veikla, ir padedantis arba atstovaujantis prieglobsčio ð tarptautinės apsaugos ï prašytojui pagal nacionalinės teisės aktus, turėtųi turėti galimybę naudotis prašytojo bylos informacija, ð į kurią atsižvelgiant priimtas arba bus priimtas sprendimas ï kurią privalo išnagrinėti V skyriuje nurodytos valdžios institucijos, jeigu informacija yra svarbi prašymo nagrinėjimui. Valstybės narės gali padaryti išimtį, jeigu atskleidus informaciją arba šaltinius galėtų kilti grėsmė nacionaliniam saugumui, organizacijų arba asmens (-ų), teikiančių informaciją, arba asmens (-asmenų), su kuriuo (-kuriais) yra susijusi informacija, saugumui, arba jeigu būtų pakenkta tyrimui, susijusiam su valstybės narės kompetentingų institucijų atliekamu prieglobsčio ð tarptautinės apsaugos ï prašymų nagrinėjimu, arba pašlytų valstybių narių tarptautiniai santykiai. Tokiais atvejais Ö valstybės narės: Õ ò naujas a) suteikia galimybę naudotis tokia informacija arba šaltiniais patarėjui teisės klausimais arba kitam patarėjui, patikrintam saugumo tikslais, arba bent specialioms valstybės tarnyboms, kurioms pagal nacionalinės teisės aktus leidžiama atstovauti prašytojui šiuo konkrečiu tikslu, jeigu informacija svarbi nagrinėjant prašymą arba priimant sprendimą panaikinti tarptautinę apsaugą; ê 2005/85/EB (pritaikytas) ð naujas b) Ö suteikia Õ V skyriuje nurodytoms valdžios institucijoms turi turėti galimybę naudotis tokia informacija arba šaltiniais, išskyrus atvejus, kai naudotis tokia informacija neleidžiama su nacionaliniu saugumu susijusiais atvejais. 2. Valstybės narės užtikrina, kad patarėjas teisės klausimais arba kitas patarėjas, padedantis arba atstovaujantis prieglobsčio prašytojui, galėtų įeiti į uždaras zonas, tokias kaippavyzdžiui, sulaikymoįkalinimo patalpas ir tranzito zonas tam, kad galėtų patarti prašytojui ð pagal Direktyvos […/…/ES] [Priėmimo sąlygų direktyvos] 10 straipsnio 4 dalį ir 18 straipsnio 2 dalies b ir c punktus ï. Valstybės narės gali apriboti galimybę lankyti prašytojus uždarose zonose tik, kai toks apribojamas, remiantis nacionalinės teisės aktais, yra objektyviai būtinas dėl saugumo, viešosios tvarkos arba administracinio zonos valdymo, arba kad būtų užtikrintas veiksmingas prašymo nagrinėjimas, jeigu tokiu būdu patarėjo teisės klausimais arba kito patarėjo galimybė įeiti nėra griežtai ribojama arba neįmanoma. ò naujas 3. Valstybės narės leidžia prašytojui į asmeninį pokalbį atsivesti savo patarėją teisės klausimais arba kitą patarėją, kuris pagal nacionalinės teisės aktus tokiu pripažįstamas ar turi leidimą užsiimti tokia veikla. ê 2005/85/EB ð naujas 4. 3. Valstybės narės gali numatyti taisykles, taikomas patarėjų teisės klausimais arba kitų patarėjų dalyvavimui visuose procedūros pokalbiuose, nepažeisdamos šio straipsnio ir 25 17 straipsnio 1 dalies b punkto. 4. Valstybės narės gali numatyti, kad prašytojui būtų leidžiama atsivesti į asmeninį pokalbį savo patarėją teisės klausimais arba kitą patarėją, kuris pagal nacionalinės teisės aktus tokiu pripažįstamas ar turi leidimą užsiimti tokia veikla. Valstybės narės gali reikalauti, kad prašytojas dalyvautų asmeniniame pokalbyje, net jeigu jam pagal nacionalinės teisės aktus atstovauja patarėjas teisės klausimais arba kitas patarėjas, taip pat gali reikalauti, kad prašytojas pats atsakytų į užduodamus klausimus. Tai, kad nėra patarėjo teisės klausimais arba kito patarėjo, netrukdo kompetentingai institucijai surengti asmeninį pokalbį su prašytoju ð , nepažeidžiant 25 straipsnio 1 dalies b punkto ï. ò naujas 24 straipsnis Prašytojai, kuriems reikia specialių procedūrinių garantijų 1. Valstybės narės užtikrina, kad prašytojai, kuriems reikia specialių procedūrinių garantijų, būtų nustatyti laiku. Todėl valstybės narės gali taikyti Direktyvos […/…/ES] [Priėmimo sąlygų direktyvos] 22 straipsnyje numatytą mechanizmą. Valstybės narės užtikrina, kad šis straipsnis taip pat būtų taikomas, kai vėlesniame procedūros etape tampa akivaizdu, kad prašytojui reikia specialių procedūrinių garantijų. 2. Valstybės narės imasi tinkamų priemonių užtikrinti, kad prašytojai, kuriems reikia specialių procedūrinių garantijų, turėtų pakankamai laiko ir tinkamą paramą, kad galėtų pateikti kuo išsamesnę su jų prašymu susijusią informaciją ir visus turimus įrodymus. Jeigu sprendžiančioji institucija mano, kad prašytojas patyrė kankinimą, žaginimą ar kitų sunkių formų psichologinį, fizinį ar seksualinį smurtą, 31 straipsnio 6 dalis ir 32 straipsnio 2 dalis netaikomos. ê 2005/85/EB (pritaikytas) ð naujas 25 17 straipsnis Nelydimiems nepilnamečiams suteiktos garantijos 1. Atsižvelgdamos į visas šioje direktyvoje numatytas procedūras ir nepažeisdamos 14 ð , 15, 16 ï ir 17 12 ir 14 straipsnių nuostatų, valstybės narės: a) nedelsdamos imasi priemonių užtikrinti, kad nelydimam nepilnamečiui, nagrinėjant jo prašymą, atstovautų ir (arba) padėtų atstovas ð , kad nepilnametis galėtų naudotis teisėmis ir vykdyti pareigas, nustatytas šioje direktyvoje ï. ðAtstovas turi reikiamų specialiųjų vaikų rūpybos žinių ir atlieka savo pareigas atsižvelgdamas į vaiko interesus. ï Ö Atstovu Õ Tokiu atstovu taip pat gali būti atstovas, nurodytas Direktyvoje […/…/ES] [Priėmimo sąlygų direktyvoje] 2003 m. sausio 27 d. Tarybos direktyvos 2003/9/EB, nustatančios minimalias normas dėl prieglobsčio prašytojų priėmimo, 19 straipsnyje[12]; b) užtikrina, kad atstovui būtų suteikta galimybė pranešti nelydimam nepilnamečiui apie asmeninio pokalbio reikšmę ir galimas pasekmes ir tam tikrais atvejais paaiškinti, kaip pasirengti tokiam asmeniniam pokalbiui. Valstybės narės ð užtikrina, kad ï leidžia atstovasui ð ir (arba) patarėjas teisės klausimais arba kitas patarėjas, kuris pagal nacionalinės teisės aktus tokiu pripažįstamas, ï dalyvautųi pokalbyje ir ð turėtų galimybę ï užduoti klausimus ir teikti pastabasbei išsakyti komentarus, neperžengdamasiant pokalbiuiį vadovaujančiovedančio asmens nustatytų ribų. Valstybės narės gali reikalauti, kad nelydimas nepilnametis dalyvautų asmeniniame pokalbyje, net jeigu jame dalyvauja atstovas. 2. Valstybės narės gali neskirti atstovo, jeigu nelydimas nepilnametis: a) greičiausiai sulauks ð 18 metų ï pilnametystės iki to laiko, kol bus priimtas pirmosios instancijos sprendimas; arba b) gali nemokamai pasinaudoti patarėjo teisės klausimais arba kito patarėjo, kurį nacionalinės teisės aktai tokiu pripažįsta ir kuris gali atlikti pirmiau nurodytą atstovo darbą, paslaugomis; arba c) yra arba buvo vedęs. 3. Pagal įstatymus ir kitus teisės aktus, galiojančius nuo 2005 m. gruodžio 1 d., valstybės narės taip pat gali neskirti atstovo, kai nelydimam nepilnamečiui yra sukakę 16 arba daugiau metų, nebent jis negali dalyvauti nagrinėjant prašymą be atstovo. 3. 4. Valstybės narės užtikrina, kad: a) jeigu nelydimam nepilnamečiui skiriamas asmeninis pokalbis dėl ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymo, kaip nurodyta 14, 15, ð 16, ï 17 ir ð 34 ï 12, 13 ir 14 straipsniuose, tokiamį pokalbiuiį vadovautųturi vesti asmuo, turintis reikalingų žinių apie ypatingus nepilnamečių poreikius; b) pareigūnas, turintis reikalingųbūtinų žinių apie ypatingus nepilnamečių poreikius, parengia sprendžiančiosios institucijos sprendimą dėl nelydimo nepilnamečio prašymo. ò naujas 4. Nelydimiems nepilnamečiams ir jų atstovams suteikiama nemokama teisinė ir procedūrinė informacija, kaip nurodyta 19 straipsnyje, tai pat dėl IV skyriuje numatytos tarptautinės apsaugos statuso panaikinimo tvarkos. ê 2005/85/EB ð naujas 5. Valstybės narės, nagrinėdamos gali skirti medicininį patikrinimą nelydimų nepilnamečių amžiui nustatyti pagal prieglobsčio ð tarptautinės apsaugos ï prašymąo, nagrinėjimą gali skirti medicininį patikrinimą nelydimų nepilnamečių amžiui nustatyti ð , jeigu po bendrų pareiškimų ar kitų svarbių įrodymų valstybės narės tebeturi abejonių dėl prašytojo amžiaus. Jei po medicininio patikrinimo vis dar lieka abejonių, valstybės narės daro prielaidą, kad prašytojas yra nepilnametis ï. ò naujas Medicininis patikrinimas atliekamas visapusiškai gerbiant asmens orumą, pasirenkant kuo mažiau invazinius tyrimus. ê 2005/85/EB (pritaikytas) ð naujas Tais atvejais, kai skiriamas medicininis patikrinimas, valstybės narės užtikrina, kad: a) nelydimiems nepilnamečiams būtų pranešta prieš nagrinėjant jų ð tarptautinės apsaugos ï prieglobsčio prašymą ta kalba, kurią, kaip pagrįstai manoma, jie supranta, apie galimybę nustatyti jų amžių medicininio patikrinimo metu. Turi būti pateikta informacija apie patikrinimo būdus ir galimas medicininio patikrinimo rezul