Be pirmiau išvardytų su pinigų politika susijusių aplinkybių, pagal pasiūlytą reglamentą su turtu susieti žetonai ir elektroninių pinigų žetonai turėtų skirtingus požymius, įskaitant rezervo turto ir turėtojo teisių sandarą tiek, kiek ji susijusi su pagrindine minėtų žetonų funkcija. Šiuo atžvilgiu kyla rizika, kad dėl su turtu susietų žetonų ir elektroninių pinigų žetonų naudojimo pagal konkrečią paskirtį kartu su jų potencialia sistemine svarba šie žetonai de facto galėtų tapti lygiaverčiai mokėjimo priemonėms, nepaisant jų pagrindinės numatytos funkcijos arba naudojimo pagal pasiūlytą reglamentą. Jei taip būtų iš tiesų, su turtu susietiems žetonams ir elektroninių pinigų žetonams turėtų būti taikomi panašūs reikalavimai, siekiant užkirsti kelią reglamentavimo arbitražo tarp atitinkamų režimų rizikai. Visų pirma, atsižvelgiant į tai, kad dėl su turtu susietų žetonų požymių ir naudojimo jie yra tinkami būti naudojami kaip mokėjimo priemonės, būtų tinkama bent jau reikalauti, jog emitentai suteiktų su turtu susietų žetonų turėtojams išpirkimo teises emitento arba rezervinio turto atžvilgiu. Be to, būtų galima apsvarstyti galimybę sukurti ad hoc mokėjimo žetonų kategoriją ir jai priskirti su turtu susietus žetonus, kuriems būtų taikomas identiškas reikalavimų rinkinys, kuris galioja elektroninių pinigų žetonų emitentams. Antra vertus, tuo atveju, kai reikšmingi su turtu susieti žetonai pradedami plačiai naudoti mokėjimams atlikti Sąjungoje, tokių žetonų emitentams būtų tinkama taikyti tokius pat veiklos leidimo reikalavimus, kurie galioja elektroninių pinigų žetonų emitentams, jeigu Europos bankininkystės institucija (toliau – EBI) mano, kad tai yra tinkama atsižvelgiant į kriterijų, kurie bus papildomai išdėstyti reguliavimo techniniuose standartuose, klasifikaciją.

Be to, pasiūlytame reglamente nustatyta, kad kompetentinga institucija gali atsisakyti išduoti veiklos leidimą su turtu susietų žetonų emitentui, inter alia, jei būsimas emitento verslo modelis gali kelti didelę grėsmę finansiniam stabilumui, pinigų politikos perdavimui ar monetariniam suverenumui (14). Turint tai omenyje, jeigu su turtu susietų žetonų naudojimo tvarka prilygsta mokėjimo sistemai arba schemai, ECB (arba atitinkamą Sąjungos valiutą išleidęs nacionalinis centrinis bankas) turėtų turėti išimtinę kompetenciją įvertinti potencialią grėsmę pinigų politikos vykdymui ir sklandžiam mokėjimo sistemų veikimui. Euro atveju taip yra todėl, kad potenciali grėsmė gali daryti neigiamą poveikį pagrindinėms užduotims, kurios pagal Sutartį turi būti vykdomos per Eurosistemą, visų pirma tai pasakytina apie Sąjungos pinigų politikos vykdymą ir sklandaus mokėjimo sistemų veikimo skatinimą. Šie rizikos veiksniai galiausiai galėtų daryti poveikį Eurosistemos pagrindiniam tikslui pagal Sutartį išlaikyti kainų stabilumą. Atsižvelgiant į svarbiausius aspektus, dėl kurių siekiama gauti ECB vertinimą per veiklos leidimo išdavimo su turtu susietų žetonų emitentams procesą, ECB intervencija neturėtų apsiriboti tik priimta neprivaloma nuomone šiose ECB išimtinės kompetencijos srityse. Vadovaujantis ta pačia logika, jeigu su turtu susieti žetonai gali turėti poveikį pinigų politikos vykdymui arba sklandžiam mokėjimo sistemų veikimui valstybėse narėse, kurių valiuta nėra euro, šiems valstybių narių centriniams bankams, kurie pagal Sutartį išlaiko savo įgaliojimus pinigų politikos srityje pagal nacionalinę teisę, taip pat turėtų būti suteikta galimybė priimti privalomą nuomonę. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, ECB siūlo atitinkamai iš dalies pakeisti pasiūlytą reglamentą. Be to, ECB mano, kad reikėtų papildomai išnagrinėti dabartinės teisės aktų sistemos tinkamumą pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/110/EB (toliau – Elektroninių pinigų direktyva) (15). Visų pirma, atsižvelgiant į reikšmingų elektroninių pinigų žetonų atsiradimą, ECB (arba atitinkamo valstybės narės, kurios valiuta nėra euro, centrinio banko) dalyvavimas panašiu būdu, kuriam buvo pritarta kalbant apie veiklos leidimo išdavimą su turtu susietų žetonų emitentams. Elektroninių pinigų žetonų emisija, ypač tais atvejais, kai žetonai klasifikuojami kaip reikšmingi, turi būti atidžiai įvertinta atsižvelgiant į pinigų politikos pasekmes ir sklandų mokėjimo sistemų veikimą.

Be to, kompetentingos institucijos įgaliojimai atsisakyti išduoti veiklos leidimą tais atvejais, kai su turtu susietų žetonų emitento verslo modelis kelia didelę grėsmę finansiniam stabilumui, pinigų politikos perdavimui arba monetariniam suverenumui, reiškia, kad kompetentinga institucija gali tiksliai numatyti tokius rizikos veiksnius leidimo išdavimo etape, kurių nebūtų galima numatyti atsižvelgiant į tai, kad rizikos mastas priklauso nuo žetono naudojimo masto. Taigi pasiūlytame reglamente, atrodo, kompetentingai institucijai nesuteikiama lygiavertė priemonė, kurią naudodama ji galėtų reaguoti tuo atveju, jeigu su turtu susietas žetonas per savo gyvavimo ciklą keltų grėsmę finansiniam stabilumui, pinigų politikos perdavimui arba monetariniam suverenumui. Todėl ECB siūlo kompetentingoms institucijoms taip pat suteikti įgaliojimus imtis bet kokių tinkamų priemonių, siekiant užtikrinti tinkamą pinigų politikos vykdymą ir sklandaus mokėjimo sistemų veikimo skatinimą, be to, šios institucijos privalėtų veikti laikydamosi ECB ir atitinkamų centrinių bankų nuomonių dėl šių konkrečių aspektų. Pasiūlytame reglamente reikėtų numatyti papildomus mechanizmus, kuriais emitentai būtų skatinami riboti emisijos mastą, įskaitant testavimo nepalankiausiomis sąlygomis reikalavimus ir papildomo kapitalo numatymo galimybę (žr. 3.2.3 dalį toliau).