Šis pasiūlymas papildo kitas teisėtos migracijos ir prieglobsčio srityje priimtas ES priemones, visų pirma direktyvas, kuriomis reglamentuojamas gyventojo statusas, kuris gali lemti ilgalaikio gyventojo statusą: ES mėlynosios kortelės direktyvą (Direktyvą 2009/50/EB dėl aukštos kvalifikacijos darbuotojų), Vieno leidimo direktyvą (Direktyvą 2011/98/ES), Direktyvą (ES) 2016/801 dėl studentų ir mokslo darbuotojų , Direktyvą 2003/86/EB dėl šeimos susijungimo (toliau – Teisėtos migracijos direktyvas), Grąžinimo direktyvą (Direktyvą 2008/115/EB) ir Direktyvą 2011/95/ES dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų reikalavimų.

Be to, pasiūlymu sukuriamas mechanizmas, kuriuo siekiama užtikrinti, kad ES ilgalaikiam leidimui gyventi ir nacionaliniams leidimams nuolat gyventi būtų taikomos vienodos sąlygos, susijusios su procedūromis, teisėmis į vienodą požiūrį ir galimybe susipažinti su informacija, kad trečiųjų šalių piliečiai iš tikrųjų turėtų galimybę rinktis iš šių dviejų leidimų. Juo taip pat sudaromos palankesnės sąlygos apykaitinei migracijai, palengvinant ilgalaikių gyventojų grįžimą į kilmės šalį neprarandant savo teisų, nes tai naudinga tiek kilmės, tiek gyvenamosios vietos šalims.

Pasiūlymu taip pat siekiama sustiprinti ilgalaikių gyventojų ir jų šeimos narių teises. Jos apima, be kita ko, teisę judėti ir dirbti kitose valstybėse narėse, kuri turėtų būti glaudžiai suderinta su ES piliečių turima teise. Leidimas trečiųjų šalių piliečiams, kurie jau yra ES ilgalaikiai gyventojai vienoje valstybėje narėje, pakeisti darbo vietą ir persikelti dirbti į kitą valstybę narę gali padėti padidinti darbo rinkos veiksmingumą visoje ES, panaikinant įgūdžių trūkumus ir subalansuojant regioninius netolygumus. Jis taip pat gali padėti padidinti bendrą ES patrauklumą užsienio talentams.

Atlikus direktyvos ir jos taikymo ataskaitų vertinimą per ES teisėtos migracijos teisės aktų tinkamumo patikrą, kuri buvo užbaigta 2019 m., nustatyta keletas su tikslų pasiekimu susijusių trūkumų, taip pat dėl direktyvos taikymo valstybėse narėse kylantys praktiniai probleminiai klausimai.

2019 m. teisėtos migracijos teisės aktų tinkamumo patikrinimo ataskaitoje pateiktas išsamus visos ES teisėtos migracijos sistemos vertinimas, atliktas siekiant nustatyti, ar ji vis dar atitinka savo paskirtį. Visų pirma kalbant apie Ilgalaikių gyventojų direktyvą, atlikus tinkamumo patikrinimą nustatyta, kad esama tam tikrų neatitikimų su kitomis vėliau priimtomis ES teisėtos migracijos direktyvomis, ypač susijusių su ilgalaikiams gyventojams ir jų šeimos nariams suteikiamomis teisėmis, įskaitant judumo ES viduje teisę. Be to, nustatyta, kad ES ilgalaikio gyventojo statusas ir lygiagrečios nacionalinės leidimo nuolat gyventi schemos nepakankamai koordinuojamos ir derinamos, taip pat dažniau naudojamasi nacionalinėmis sistemomis, palyginti su ES sistema.

• Galiojančių teisės aktų ex post vertinimas / tinkamumo patikrinimas

3. EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

Šiuo pasiūlymu padaryti Ilgalaikių gyventojų direktyvos pakeitimai yra riboti ir tiksliniai, jais siekiama veiksmingai pašalinti pagrindinius trūkumus, nustatytus taikant ir vertinant direktyvą. Remiantis poveikio vertinimu, siūlomi pakeitimai apsiriboja tais aspektais, kurių valstybės narės pačios negali patenkinamai pasiekti, o suinteresuotosioms šalims tenkanti administracinė našta nebūtų neproporcinga tikslams, kuriuos reikia pasiekti, be kita ko, dėl to, kad tomis priemonėmis tik būtų atnaujintos arba papildytos jau galiojančios procedūros. Visų pirma, atsižvelgiant į numatomą trečiųjų šalių piliečių padėties pagerėjimą, didesnes galimybes darbdaviams ir supaprastinimus nacionalinėms administracijoms, valstybės narės mano, kad būtini administracinių procedūrų pritaikymai yra proporcingi.

Nauja redakcija išdėstyta Ilgalaikių gyventojų direktyva siekiama tolesnio suderinimo ir supaprastinimo. Visų pirma trečiųjų šalių piliečiai naudotųsi didesnėmis teisėmis, o sudarius palankesnes sąlygas gauti ES ilgalaikio gyventojo statusą būtų užtikrintas saugus ir stabilus gyventojo statusas trečiųjų šalių piliečiams, kurie priešingu atveju neatitiktų pilietybės statuso įgijimo sąlygų. Veiksmingos judumo ES viduje taisyklės taip pat gali būti nustatytos tik ES lygmeniu, nes jokia nacionalinė migracijos politika niekada nepadėjo sudaryti palankesnių sąlygų kitoje valstybėje narėje gyvenantiems trečiųjų šalių piliečiams teikti prašymus. Be to, valstybių narių prerogatyva nustatyti į jų teritoriją ieškoti darbo iš trečiųjų šalių atvykstančių trečiųjų šalių piliečių apimtį yra susijusi tik su trečiųjų šalių piliečiais, atvykstančiais iš ES nepriklausančių šalių, ir netaikoma jų judumui ES viduje. Todėl ES taisyklės daro didelę įtaką veiksmingam trečiųjų šalių piliečių judumui valstybėse narėse.

Padedant 2021–2027 m. Integracijos ir įtraukties veiksmų planu ES lygmeniu sukurtai sistemai, ES ir jos valstybės narės įgyvendina daugybę priemonių, kuriomis siekiama palengvinti ir paspartinti trečiųjų šalių piliečių integraciją ir įtrauktį, o Komisija vykdo šioje srityje daromos pažangos stebėseną. Remdamasi šia stebėsena ir nuodugniu vertinimu, kokį poveikį su leidimais gyventi susietos teisės turi trečiųjų šalių piliečių integracijai valstybėse narėse, Komisija peržiūrės ES ilgalaikio gyventojo statusui įgyti reikalingo gyvenimo laikotarpio klausimą, kad turėtų daugiau informacijos galimybės sutrumpinti penkerių metų ribą svarstymui. Šis vertinimas bus pateiktas pirmoje ataskaitoje dėl naujos redakcijos direktyvos taikymo, kuri turės būti priimta per dvejus metus pasibaigus perkėlimo į nacionalinę teisę laikotarpiui.

Visų pirma akivaizdu, kad trečiųjų šalių piliečiai integruodamiesi vis dar patiria sunkumų visose valstybėse narėse, priklausomai ne tik nuo to, kaip jie atvyko, kokio lygio yra jų įgūdžiai, kalbos žinios ir koks jų išsilavinimas, bet ir nuo valstybių narių taikomų paramos priemonių lygio. Dėl šios priežasties ES valstybėse narėse šiuo metu nėra vienodų su trečiųjų šalių piliečių integracija susijusių sąlygų, tad joms užtikrinti reikėtų suderinto požiūrio į ES ilgalaikio gyventojo statusui gauti reikalingo laikotarpio sutrumpinimą. Nors poveikio vertinime apsvarstyta galimybė leisti valstybėms narėms sutrumpinti gyvenimo laikotarpį iki trejų metų remiantis neprivalomu požiūriu, Komisija šią galimybę atmetė, kad būtų išvengta netolygumo direktyvos taikymo srityje, kuris galėtų atsirasti ją pasirinkus.

Be to, tinkamiausia politikos galimybė visiškai atitiktų Komisijos naujame Migracijos ir prieglobsčio pakte nustatytus politikos tikslus. Taip pat būtų užtikrintas papildomas suderinamumas su Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktika.

Tikimasi, kad tinkamiausia galimybė turės labai teigiamą socialinį ir ekonominį poveikį. Ekonominis poveikis grindžiamas lūkesčiu, kad daugiau trečiųjų šalių piliečių galės naudotis ES ilgalaikio gyventojo statusu ir su juo susijusiomis teisėmis ir didesnė trečiųjų šalių piliečių dalis persikels į antrąją valstybę narę. Dėl to iš esmės padidėtų mokestinės pajamos, našumas ir vartojimas, taip pat ekonomikos augimas. Taip pat tikimasi, kad dėl didesnio darbo užmokesčio didės ir perlaidos kaip ilgalaikių gyventojų pajamų dalis.

3 galimybė – platesnio masto direktyvos peržiūra taikant teisėkūros procedūrą. Ši politikos galimybė apėmė tikslinius 2 galimybės pakeitimus, kartu sudarant palankesnes sąlygas įgyti ES ilgalaikio gyventojo statusą. Pasirinkus šią galimybę, visų pirma valstybėms narėms būtų leidžiama sutrumpinti ES ilgalaikio gyventojo statusui įgyti reikalingą gyvenimo šalyje laikotarpį nuo penkerių iki trejų metų (užtikrinant, kad Sąjungos piliečiai ir jų šeimos nariai, kurie pagal ES teisę naudojasi laisvo judėjimo teisėmis, neatsidurtų mažiau palankioje padėtyje nei trečiųjų šalių piliečiai) ir sumuoti gyvenimo laikotarpius skirtingose valstybėse narėse. Be to, būtų paaiškintos su ekonominiais ištekliais ir integracija susijusios sąlygos.

Direktyvos peržiūros poveikio vertinimas buvo paremtas išorės rangovo atliktu tyrimu. Be to, dėl direktyvos peržiūros konsultuotasi su keliomis ekspertų grupėmis: 2021 m. kovo 2 d. – migrantų nuomonės migracijos, prieglobsčio ir integracijos srityje ekspertų grupe, 2021 m. kovo 10 d. – Europos valstybinių užimtumo tarnybų tinklu, 2021 m. balandžio 14 d. – neformalia Komisijos ekonominės migracijos ekspertų grupe ir 2021 m. balandžio 29 d. – ES teisėtos migracijos specialistų tinklu. Taip pat konsultuotasi su Europos migracijos tinklu, pateikiant ad hoc užklausą.

Pasiūlyme atsižvelgta į visas pagrindines per konsultacijas nustatytas problemas ir juo šios problemos sprendžiamos.

Atliekant teisėtos migracijos teisės aktų tinkamumo patikrinimą buvo surengtos plataus masto konsultacijos, įskaitant viešas konsultacijas. 2020 m. rugsėjo 23 d. – gruodžio 30 d. Komisijos portale „Išsakykite savo nuomonę“ buvo surengtos dar vienos viešos konsultacijos internetu dėl teisėtos migracijos ateities. 2021 m. pirmąjį pusmetį vyko tikslinės konsultacijos, per kurias buvo užduota daugiau techninių klausimų dėl direktyvos peržiūros. Kai kurias konsultacijas Komisija surengė savarankiškai, o kitos vyko atliekant išorės rangovui užsakytą tyrimą. Atliekant šį poveikio vertinimą taip pat buvo teikiamos ad hoc užklausos Europos migracijos tinklo nariams.

Direktyvos taikymas bus stebimas atsižvelgiant į svarbiausius veiklos tikslus, naudojant įvairius aktualius ir išmatuojamus rodiklius, grindžiamus lengvai prieinamais, pripažintais ir patikimais duomenų šaltiniais. Pagal persvarstytą direktyvą privaloma teikti daugiau įvairios informacijos, siekiant geriau užtikrinti, kad informacija būtų pateikiama laiku ir patikima. Eurostato ir kompetentingų nacionalinių statistikos institucijų paskelbti oficialūs Europos ir nacionaliniai statistiniai duomenys turėtų būti kuo labiau naudojami išduotų ES ilgalaikių leidimų gyventi (taip pat nacionalinių ilgalaikių leidimų gyventi atžvilgiu) skaičiui stebėti ir, kai įmanoma, trečiųjų šalių piliečių, besinaudojančių judumu ES viduje ir apykaitine migracija, skaičiui stebėti. Be to, Komisija toliau prašys esamų ES agentūrų ir tinklų, pavyzdžiui, Pagrindinių teisių agentūros ir Europos migracijos tinklo, paramos. Taip pat Komisija toliau pasitelks esamas ekspertų grupes, kurios prisidėjo prie poveikio vertinimo.

2021 m. rugsėjo 22 d. poveikio vertinimas buvo pateiktas Reglamentavimo patikros valdybai, o 2021 m. spalio 20 d. buvo surengtas posėdis. 2021 m. spalio 25 d. Valdyba vertinimui pritarė su išlygomis. Valdyba atkreipė dėmesį į tam tikrus poveikio vertinimo aspektus, į kuriuos reikėtų atsižvelgti. Konkrečiai, Valdyba paprašė išsamiau paaiškinti šios iniciatyvos taikymo sritį ir jos ryšį su Vieno leidimo direktyvos peržiūra. Be to, Valdyba paprašė geriau atskleisti pagrindinius politikos pasirinkimo galimybių skirtumus ir geriau išanalizuoti, ar galimi alternatyvūs požiūriai į siūlomas priemones. Valdyba taip pat paprašė paaiškinti, kaip valstybėms narėms taikomos neprivalomos priemonės paveiks direktyvos veiksmingumą. Galiausiai Valdyba paprašė papildomos analizės ir įrodymų dėl padėties darbo rinkoje patikrinimo, atliekamo persikeliant į antrąją valstybę narę, galimo panaikinimo poveikio.

Šiame straipsnyje nustatomos taisyklės dėl ES ilgalaikio gyventojo statusui įgyti reikalingo gyvenimo laikotarpio apskaičiavimo. Pasiūlymu dėl naujos redakcijos direktyvos nustatomas papildomas pakeitimas, kuriuo siekiama leisti trečiųjų šalių piliečiams sumuoti gyvenimo skirtingose valstybėse narėse laikotarpius, jeigu jie dvejus metus teisėtai ir nepertraukiamai gyveno valstybės narės, kurioje pateiktas prašymas, teritorijoje. Šia nauja nuostata bus skatinamas trečiųjų šalių piliečių judumas ES viduje, nes jie galės remtis savo gyvenimu skirtingose valstybėse narėse ir per trumpesnį laikotarpį įgyti ES ilgalaikio gyventojo statusą.

Šiame straipsnyje nustatomos taisyklės, kuriomis užtikrinama sustiprinta apsauga nuo sprendimų, kuriais nutraukiamas ES ilgalaikių gyventojų teisėtas buvimas. Atsižvelgiant į tai, kad priėmus Direktyvą 2008/115 valstybėse narėse galioja bendros taisyklės dėl neteisėtai valstybės narės teritorijoje esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos, šio straipsnio formuluotė turi būti iš dalies pakeista. Sustiprinta apsauga: galimybės nutraukti teisėtą ES ilgalaikių gyventojų buvimą apribojimas – jis nutrauktinas tik tuo atveju, jei jie kelia realią ir pakankamai didelę grėsmę viešajai tvarkai ar visuomenės saugumui. Be to, numatyta, kad sprendimai, kuriais nutraukiamas ES ilgalaikių gyventojų teisėtas buvimas, neturėtų būti grindžiami ekonominiais sumetimais.

Be to, šiame straipsnyje nustatomos konkrečios ES ilgalaikio gyventojo statuso įgijimo taisyklės, taikomos ES ilgalaikių gyventojų vaikams, gimusiems arba įvaikintiems ES ilgalaikį leidimą gyventi išdavusios valstybės narės teritorijoje, nes šiuo metu tokio statuso suteikimas vaikams nėra reglamentuojamas jokiais ES teisės aktais. Kadangi turėtų būti gerbiamas šeimos gyvenimas, o jo apsauga yra vienas esminių ES ilgalaikių gyventojų integracijos aspektų, jų vaikai, gimę arba įvaikinti ES ilgalaikį leidimą gyventi išdavusios valstybės narės teritorijoje, turėtų savaime įgyti ES ilgalaikio gyventojo statusą toje valstybėje narėje, netaikant reikalavimo dėl ankstesnio gyvenimo joje.

III SKYRIUS. GYVENIMAS KITOSE VALSTYBĖSE NARĖSE

16–18 straipsniai

Šiuose straipsniuose nustatomos pagrindinės ES ilgalaikių gyventojų ir jų šeimos narių judumo ES viduje taisyklės ir sąlygos. Šiuo pasiūlymu dėl naujos redakcijos direktyvos siekiama sudaryti palankesnes sąlygas judumui ES viduje, pašalinant tam tikras kliūtis, kurios jam iki šiol trukdė. Visų pirma antrajai valstybei narei nebeturėtų būti suteikta teisė tikrinti padėtį darbo rinkoje nagrinėjant ES ilgalaikių gyventojų pateiktus prašymus dėl ekonominės veiklos vykdymo pagal darbo sutartį arba savarankiškai, ir turėtų būti panaikintos visos anksčiau kitose valstybėse narėse gyvenantiems ES ilgalaikiams gyventojams taikytos kvotos. Be to, ES ilgalaikiams gyventojams turėtų būti suteikta teisė pateikti prašymą dar gyvenant pirmojoje valstybėje narėje ir pradėti dirbti arba studijuoti ne vėliau kaip per 30 dienų nuo prašymo pateikimo dienos. Galiausiai, kai ES ilgalaikiai gyventojai prašo išduoti leidimą gyventi antrojoje valstybėje narėje, kad galėtų užsiimti reglamentuojamąja profesija, pagal Direktyvą 2005/36/EB ir kitus taikytinus Sąjungos ir nacionalinės teisės aktus jų profesinė kvalifikacija turėtų būti pripažįstama taip pat, kaip ir laisvo judėjimo teise besinaudojančių Sąjungos piliečių profesinė kvalifikacija.

19–20 straipsniai

Šiuose straipsniuose numatyta, kad antroji valstybė narė gali atmesti prašymus leisti gyventi šalyje viešosios tvarkos, visuomenės saugumo ar visuomenės sveikatos sumetimais, kaip jau numatyta Direktyvoje 2003/109/EB. 20 straipsnyje grėsmės visuomenės sveikatai apibrėžtis suderinama su naujausių teisėtos migracijos direktyvų nuostatomis, pateikiant kryžminę nuorodą į Šengeno sienų kodeksą.

21 straipsnis

Šiame straipsnyje nustatomos administracinės teisės gyventi antrojoje valstybėje narėje įgijimo procedūros, panašios į tas, kurios jau numatytos Direktyvoje 2003/109/EB. Pasiūlyme dėl naujos redakcijos direktyvos nustatomas trumpesnis terminas (90 dienų + 30 dienų išimtinėmis aplinkybėmis), atsižvelgiant į naujausias teisėtos migracijos direktyvas, ir leidžiama šeimos nariams susumuoti gyvenimo skirtingose valstybėse narėse laikotarpius, kad gautų atskirą leidimą gyventi, nukrypstant nuo Direktyvos 2003/86/EB.





22–23 straipsniai

Šiuose straipsniuose nustatytos taisyklės dėl ES ilgalaikio leidimo gyventi tarptautinės apsaugos gavėjams pakeitimų ir dėl su judumu susijusių procedūrinių garantijų, kaip jau numatyta Direktyvoje 2003/109/EB su pakeitimais, padarytais Direktyva 2011/51/ES.

24 straipsnis

Šiame straipsnyje nustatyta, kad ES ilgalaikiams gyventojams ir jų šeimos nariams įgijus teisę gyventi antrojoje valstybėje narėje, jiems turėtų būti taikomos tokios pačios sąlygos, kaip ir antrosios valstybės narės piliečiams, tose pačiose srityse ir tokiomis pačiomis sąlygomis, kaip nurodyta pasiūlymo 12 straipsnyje. Juo pagerinamos antrojoje valstybėje narėje gyvenančių ES ilgalaikių gyventojų ir jų šeimos narių galimybės patekti į antrosios valstybės narės darbo rinką, nes panaikinama galimybė valstybėms narėms apriboti tokias galimybes per pirmuosius 12 mėnesių. Vis dėlto, siekiant užtikrinti, kad ir toliau būtų tenkinami gyvenimo antrojoje valstybėje narėje kriterijai, antrajai valstybei narei turėtų būti leidžiama reikalauti, kad ES ilgalaikiai gyventojai ir jų šeimos nariai praneštų kompetentingoms institucijoms apie bet kokį darbdavio ar ekonominės veiklos pasikeitimą.

25 straipsnis

Šiame straipsnyje nustatomos taisyklės dėl gyventojo statuso panaikinimo antrosiose valstybėse narėse ir pareigos priimti asmenį pirmojoje valstybėje narėje, kaip jau numatyta Direktyvoje 2003/109/EB, su keliais pakeitimais, kuriais siekiama užtikrinti suderinamumą su Grąžinimo direktyva (Direktyva 2008/115/EB), kurioje nustatyti bendri standartai ir procedūros, taikytini valstybėse narėse grąžinant neteisėtai esančius trečiųjų šalių piliečius.

26 straipsnis

Šiame straipsnyje nustatoma, kad antrojoje valstybėje narėje gyvenantiems ES ilgalaikiams gyventojams turėtų būti suteikta galimybė įgyti ES ilgalaikio gyventojo statusą antrojoje valstybėje narėje tokiomis pačiomis sąlygomis, kokios yra būtinos norint įgyti šį statusą pirmojoje valstybėje narėje. Siekiant paspartinti asmenų, kurie jau integravosi kitoje ES valstybėje narėje, integraciją antrojoje valstybėje narėje, pasiūlyme dėl naujos redakcijos direktyvos nustatoma, kad reikalingas gyvenimo antrojoje valstybėje narėje laikotarpis turėtų būti treji metai. ES ilgalaikio gyventojo statuso įgijimo antrojoje valstybėje narėje tikslais neturėtų būti galima sumuoti gyvenimo skirtingose valstybėse narėse laikotarpių.

Vis dėlto antroji valstybė narė turėtų galėti laisvai nuspręsti, ar suteikti socialinę paramą arba paramą studijoms, įskaitant profesinį mokymą, kurią sudaro studentų stipendijos arba studentų paskolos, ES ilgalaikiams gyventojams, išskyrus tuos, kurie yra darbuotojai arba savarankiškai dirbantys asmenys, arba jų šeimos nariams, prieš pasibaigiant penkerių metų teisėto ir nepertraukiamo gyvenimo antrojoje valstybėje narėje laikotarpiui, atsižvelgiant į tai, kad Sąjungos piliečiams, kurie naudojosi laisvo judėjimo teisėmis kitu nei darbuotojų ar savarankiškai dirbančių asmenų statuso pagrindu pagal Direktyvą 2004/38/EB arba SESV 21 straipsnį, arba jų šeimos nariams taip pat gali būti atsisakyta suteikti tokias išmokas prieš įgyjant teisę nuolat gyventi šalyje po penkerių teisėto ir nepertraukiamo gyvenimo šalyje metų.

Antroji valstybė narė gali nuspręsti suteikti tokią pagalbą ES ilgalaikiams gyventojams prieš pasibaigiant penkerių metų teisėto ir nepertraukiamo gyvenimo šalyje laikotarpiui, jeigu ji užtikrina, kad Sąjungos piliečiams, kurie naudojasi laisvo judėjimo teisėmis pagal Direktyvą 2004/38/EB arba SESV 21 straipsnį (išskyrus darbuotojus, savarankiškai dirbančius asmenis arba tokį statusą išlaikančius asmenis), jų šeimos nariams, taip pat trečiųjų šalių piliečiams, kurie pagal Sąjungos bei jos valstybių narių ir trečiųjų šalių susitarimą naudojasi laisvo judėjimo teise, lygiaverte Sąjungos piliečių laisvo judėjimo teisei, ir jų šeimos nariams būtų taikomos tokios pačios sąlygos.

Galiausiai prieš pasibaigiant penkerių metų teisėto ir nepertraukiamo gyvenimo toje valstybėje narėje laikotarpiui, kai ES ilgalaikis gyventojas yra baigęs samdomo arba savarankiško darbo veiklą ir neturi pakankamai išteklių sau ir savo šeimos nariams ir sveikatos draudimo, kad netaptų nepriimtina našta antrosios valstybės narės socialinės paramos sistemai, jo teisėtas buvimas šalyje gali būti nutrauktas tuo pagrindu, atsižvelgiant į tai, kad Sąjungos piliečiai, kurie naudojosi laisvo judėjimo teisėmis, ir jų šeimos nariai tokiu atveju gali būti išsiunčiami prieš įgyjant teisę nuolat gyventi šalyje po penkerių teisėto ir nepertraukiamo gyvenimo šalyje metų.