/* KOM/2011/0292 galutinis */ KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Migracijos, judumo ir saugumo dialogas su pietinėmis Viduržemio jūros regiono valstybėmis KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Migracijos, judumo ir saugumo dialogas su pietinėmis Viduržemio jūros regiono valstybėmis





KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI Migracijos, judumo ir saugumo dialogas su pietinėmis Viduržemio jūros regiono valstybėmis ĮŽANGA Nuo 2010 m. pabaigos pietiniame Viduržemio jūros regione įvykę istoriniai įvykiai suteikė tų šalių gyventojams unikalių galimybių laisviau reikšti norą, kad būtų siekiama tikros demokratijos, gerbiamos žmogaus teisės ir pagrindinės laisvės, kad valstybės institucijos būtų labiau nešališkos ir veiktų geriau, o valstybės ištekliai būtų naudojami sąžiningiau. Jie taip pat įkvėpė kitų arabų šalių ir kitų pasaulio valstybių piliečius ir sustiprino jų ryžtą siekti demokratijos tikslų. ES yra pasirengusi ir toliau remti visas pietines kaimynines šalis, kurios norėtų eiti demokratijos keliu, gerbti žmogaus teises, diegti gerą valdymą ir teisinę valstybę, ir užmegzti partnerystę su šiomis šalimis, kad būtų padaryta konkreti pažanga žmonių labui. Dėl šių istorinių įvykių taip pat prasidėjo didelis žmonių judėjimas . Dėl vasario viduryje prasidėjusio konflikto Libijoje apytiksliai 800 000 skirtingų pilietybių asmenų teko persikelti į kaimynines šalis, pirmiausia į Tunisą ir Egiptą. Dalis jų išplaukė atsitiktiniais pabėgėlius plukdančiais laivais Viduržemio jūra Italijos ir Maltos kryptimis; dalis jų kelionėje žuvo. Nuo sausio vidurio apytiksliai 35 000 migrantų iš Tuniso ir Libijos atvyko prie Italijos salos Lampedūzos ir Maltos krantų. Kai kurie pagrindiniai veiksniai, skatinantys migraciją pietiniame Viduržemio jūros regione, pvz., didelis jaunimo nedarbas, nėra nauji. Tai ilgalaikis struktūrinis uždavinys tiek ES, tiek šiam regionui. ES turi aiškiai paremti pietinių Viduržemio jūros regiono valstybių žmones, dalis kurių, neturėdami geresnio gyvenimo perspektyvų gimtojoje šalyje, gali pasiryžti ieškoti galimybių už savo šalių ribų. Aktyvus migracijos srautų valdymas, teisėtos migracijos galimybių stiprinimas kartu su priemonėmis spręsti neteisėtos migracijos klausimą daro teigiamą poveikį tiek ES, tiek šalims partnerėms . Glaudesnės Europos kaimynystės politikos su ES pietinėmis kaimynėmis aplinkybėmis ir atsižvelgiant į šių šalių naujus demokratijos tikslus šiuo komunikatu siūloma spręsti dabartinius migracijos ir judumo uždavinius užmezgant ES ir pietinių Viduržemio jūros regiono šalių migracijos, judumo ir saugumo dialogą , kad būtų siekiama ES visuotinio požiūrio į migraciją tikslų – tai platesnio ES įsipareigojimo ir pasiūlymo „Partnerystė siekiant demokratijos ir bendros gerovės“ dalis. Komisija remiasi ES ir pietinių Viduržemio jūros regiono šalių partnerystės pasiūlymais migracijos, judumo ir saugumo srityse, kuriuos Komisija išdėstė 2011 m. gegužės 4 d. priimtame Komunikate dėl migracijos. Jis priimtas kartu su Komunikatu dėl ES kaimynystės politikos peržiūros. SKUBIOS PRIEMONĖS, KURIŲ ĖMĖSI EUROPOS SĄJUNGA Europos Sąjunga greitai ir veiksmingai sureagavo į šiuos uždavinius – ji, be kita ko, ėmėsi šių konkrečių veiksmų: - Siekdama valdyti ekstremaliąją humanitarinę padėtį , susiklosčiusią dėl netikėtų migrantų ir pabėgėlių srautų į Libijos kaimynines šalis, Komisija skyrė 40 mln. EUR iš 102 mln. EUR bendro ES įnašo (bendro Komisijos ir valstybių narių įnašo), kad būtų evakuoti ir repatrijuoti trečiųjų šalių piliečiai ir būtų suteikta pagalba asmenims, kuriems jos reikia, Libijoje ir kaimyninėse šalyse. Tai buvo įmanoma dėl Tarptautinės migracijos organizacijos (TMO), Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro biuro (UNHCR), Tarptautinio Raudonojo Kryžiaus komiteto (TRKK) ir kitų tarptautinių organizacijų pagirtino darbo. ES įsikišimas buvo nepaprastai svarbus mažinant Tunisui ir Egiptui tekusią naštą priimti didžiulius į jų teritorijas atvykusių perkeltųjų asmenų srautus. - Siekdama greitai reaguoti į nenuolatinius mišrius migracijos srautus centriniame Viduržemio jūros regione, FRONTEX, kuriai padeda keletas valstybių narių, pradėjo bendrą operaciją „EKP programos „Hermes“ tęsinys 2011 m.“, siekdama padėti Italijai kontroliuoti migrantus ir pabėgėlius plukdančius laivus. EUROPOLAS taip pat išsiuntė į Italiją ekspertų grupę, kurios tikslas – padėti šalies teisėsaugos institucijoms nustatyti, ar tarp sulaikytų asmenų nėra galimų nusikaltėlių. - Kad trumpuoju laikotarpiu labiausiai su didėjančiais migrantų ir pabėgėlių srautais susiduriančios valstybės narės galėtų pakelti šių srautų keliamą finansinę naštą , Komisija 2011 m. skyrė papildomus 25 mln. EUR, kurie buvo mobilizuoti iš Išorės sienų fondo ir Europos pabėgėlių fondo ir kurie gali būti panaudoti pagal konkrečius valstybių narių prašymus. - Siekdama atsakyti į naują keleto pietinių Viduržemio jūros šalių gyventojų raginimą ir siekį diegti demokratiją, Europos Komisija ir vyriausiasis įgaliotinis 2011 m. kovo 8 d. kartu pateikė komunikatą „ES ir pietinių Viduržemio jūros regiono šalių partnerystė siekiant demokratijos ir bendros gerovės“. 2011 m. kovo 11 ir 25 d. posėdžiuose Europos Vadovų Taryba patvirtino šio komunikato pagrindines rekomendacijas; komunikatu teikiama siūlyti pietinėms Viduržemio jūros regiono šalims migracijos, judumo ir saugumo dialogo užmezgimo perspektyvą; dialogo tikslas būtų stiprinti ir lengvinti teisėtą piliečių migraciją ir judumą tarp šių šalių ir ES. MIGRACIJOS IR PABĖGĖLIŲ SRAUTŲ VALDYMO PAJĖGUMŲ TVARUS VYSTYMAS ES greitai, visapusiškai ir veiksmingai sureagavo į ekstremalią padėtį. Kita vertus, taip pat paaiškėjo, kad krizė nepasibaigs greitai ir reikia sudaryti sąlygas, kad būtų įgyvendintas labiau struktūruotas tvarus planas , kuris apimtų įvairius šio reiškinio aspektus, remiantis valstybių narių solidarumu ir partneryste su atitinkamomis trečiosiomis šalimis ir visiškai laikantis ES tarptautinių įsipareigojimų. Neteisėta migracija, prasidėjusi iš Tuniso, gali pasikartoti ir kitose pietinėse Viduržemio jūros regiono šalyse, ypač tose, kurios yra politiškai nestabilios ir išgyvena socialinę krizę. Organizuoti su nusikalstamumu susiję kontrabandininkų tinklai gali suaktyvinti veiklą ir išplėsti savo veiklos geografinę sritį už Tuniso ribų į kitas Afrikos šalis. Kadangi konfliktas Libijoje tęsiasi, manoma, kad ateityje iš šalies bėgs daug daugiau žmonių, įskaitant vis daugiau kitų trečiųjų šalių, pirmiausia Užsachario Afrikos šalių, piliečių, kurie Libijoje gyveno kaip migrantai arba pabėgėliai. Taip pat gali būti, kad Libija vėl gali tapti pagrindine neteisėtų migrantų vežimo iš Afrikos į Europą tranzito šalimi. Nors krizės pradžioje dauguma asmenų, bėgusių nuo Libijos konflikto, buvo laiku repatrijuoti į savo kilmės šalis, vėliau asmenys, kurių buvo neįmanoma saugiai repatrijuoti į jokią šalį, vis dažniau keliavo iš Libijos į kaimynines šalis. Šie asmenys paprastai yra Libijos arba trečiųjų šalių piliečiai, kurie gyveno Libijoje ir išvyko iš savo kilmės šalies, ieškodami tarptautinės apsaugos. Jeigu šie asmenys nebus apgyvendinti kitur, jiems gali tekti ilgesnį laiką pasilikti juos priėmusiose šalyse. Dėl tokios susiklosčiusios padėties papildoma našta tenka tokioms šalims kaip Tunisas ir Egiptas, kurių priėmimo galimybės ir taip sumažėjusios, taip pat didėja migrantų ir pabėgėlių srautai į ES valstybes nares. Dėl tokios padėties ir remdamasi Europos Komisijos ir vyriausiojo įgaliotinio bendra iniciatyva Europos Vadovų Taryba paprašė Tarybos Komisijos paskatinimu imtis tolesnių neatidėliotinų veiksmų ir iš anksto birželio mėn. posėdžiausiančiai Europos Vadovų Tarybai pateikti ilgalaikes priemones, skirtas plėtoti migracijos ir pabėgėlių srautų Viduržemio jūros regione valdymo galimybes . TRUMPOJO IR VIDUTINIO LAIKOTARPIŲ PRIEMONIŲ PLANAS Nedelsdama atsakyti į šį prašymą Komisija balandžio 11–12 d. susirinkusiai Teisingumo ir vidaus reikalų tarybai pateikė pirmą priemonių planą, skirtą spręsti migracijos ir pabėgėlių srautų iš pietinių Viduržemio jūros šalių klausimą siekiant 1) užtikrinti, kad ES ir Libijos kaimyninės šalys įgytų pajėgumą valdyti galbūt pastovius ir vis didėsiančius pabėgėlių iš šios šalies srautus ir 2) padėti valstybėms narėms ir Šiaurės Afrikos šalims, kurios yra arčiausiai konflikto zonos, ir taip prisiimti pagrindinę atsakomybę už migracijos ir pabėgėlių srautų valdymą. Į planą įtraukti šie veiksmai: 1. toliau teikti lėšas humanitarinei pagalbai , skirtai tiems, kam ji reikalinga Libijoje ir jos kaimyninėse šalyse , ir asmenų, bėgančių nuo Libijos konflikto repatriacijai pagal nustatytus poreikius; 2. teikti papildomus techninius išteklius , skirtus valstybių narių bendrai operacijai „EKP programos „Hermes“ tęsinys 2011 m.“, ir kartu, kol reikia, tęsti „Hermes“ ir „Poseidon“ bendras operacijas, remiantis FRONTEX skirto biudžeto padidinimu, skirtu stebėjimo ir patruliavimo tinklui; 3. sparčiai stiprinti FRONTEX pajėgumus ir teikti jai veiksmingesnes priemones. Taryba ir Europos Parlamentas turėtų kuo greičiau priimti iš dalies pakeistą reglamentą, kuriuos įsteigiama FRONTEX agentūra; 4. paraginti FRONTEX paspartinti derybas, kad būtų sudaryti darbo susitarimai su Egipto, Maroko ir Turkijos kompetentingomis institucijomis; tam ji jau turi įgaliojimus, bet taip pat jai turi būti skubiai suteikti įgaliojimai pradėti derybas dėl panašių darbo susitarimų su Tunisu; 5. pradėti specialų bendrą ES ir Tuniso veiklos projektą , kuris būtų platesnio priemonių rinkinio, skirto spręsti bendrą neteisėtos migracijos Viduržemio jūros regione klausimą, dalis. Šio projekto tikslas – stiprinti Tuniso valdžios institucijų pajėgumus kontroliuoti sienas, kovoti su neteisėtu migrantų gabenimu ir prekyba žmonėmis, palengvinti grįžtančių asmenų sugrįžimą, socialinę ir profesinę integraciją, paremti galimybes naudotis teisėtais migracijos būdais ir paraginti elgtis su į jų teritoriją atvykstančiais migrantais pagal tarptautinius standartus, įskaitant prieglobsčio siūlymą asmenims, kuriems reikia tarptautinės apsaugos. Kartu su šiuo projektu taip pat siekiama padėti ES valstybių narių, kurioms daugiausiai tenka susidurti su šiais klausimais, vietos institucijoms spręsti tiesioginių migracijos srautų iš Tuniso pasekmių vietos ekonomikai ir infrastruktūrai klausimą; 6. užtikrinti, kad valstybės narės visiškai panaudotų lėšas, kurios joms skiriamos iš Išorės sienų, Grąžinimo ir Europos pabėgėlių fondų, įskaitant prireikus į programavimą įtrauktų lėšų gavėjų keitimą, ir prireikus dėmesio skyrimą skubiausiems prioritetams (2010–2011 m. programų atveju, 425 mln. EUR iš šių trijų fondų skirta šešioms labiausiai paveiktoms valstybėms narėms, t. y. Kiprui, Prancūzijai, Graikijai, Italijai, Maltai ir Ispanijai); 7. skirti papildomų šių trijų fondų lėšų remti valstybes nares, atsidūrusias nepaprastojoje padėtyje , kaip apibrėžta Finansinio reglamento nuostatose; 8. įgyvendinti Regioninės apsaugos programą (RAP), apimančią Egiptą, Libiją ir Tunisą, kurios tikslas – didinti galimybes padėti pabėgėliams, likusiems šiose šalyse, ir vietos lygiu rengti teisės aktus ir plėtoti administracines galimybes, kad su pabėgėliais būtų elgiamasi laikantis tarptautinių standartų. Apgyvendinimas kitur taip pat yra svarbus RAP komponentas; 9. kuo daugiau asmenų, kuriems reikia tarptautinės apsaugos, apgyvendinti kitur , šiuos asmenis perkeliant iš Libijos kaimyninių šalių teritorijos į ES valstybes nares ir kitas šalis, kurios nori šiuos asmenis priimti; 10. greitai susitarti dėl pasiūlymo, kuriuo būtų sukurta ES bendra apgyvendinimo kitur programa , siekiant palengvinti apgyvendinimo kitur operacijas. Kaip jau minėta, didelį susirūpinimą šiuo metu kelia tai, kad gali padidėti asmenų, kuriems gali reikėti tarptautinės apsaugos , srautai iš Libijos teritorijos, o ateityje – galbūt ir iš kitų šalių. Komisija vertina didžiules pastangas, kurias deda Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro biuras (UNHCR), Tarptautinis Raudonojo Kryžiaus komitetas (TRKK), Tarptautinė migracijos organizacija (TMO) ir kitos tarptautinės organizacijos, ir paramą, kurią skiria ES ir jos valstybės narės, teikdamos humanitarinę pagalbą ir kitą paramą iš Libijos perkeltiems asmenims. Šiomis aplinkybėmis svarbu užtikrinti, kad, atsižvelgiant į nustatytus poreikius, humanitarinės pagalbos teikimo rėmimui būtų skiriamos adekvačios lėšos . Finansinė parama turėtų padėti spręsti migrantų ir pabėgėlių srautų tiesioginių pasekmių tam tikrų periferinių ES valstybių narių regionų vietos ekonominei ir socialinei padėčiai bei vietos infrastruktūrai klausimą, pvz., pastaraisiais metais su tuo susidūrė kai kurios Kanarų salos, Sicilijos salos, Malta, Kipras ir kai kurios Graikijos Egėjo jūros salos. Komisija ketina išnagrinėti, kaip tokie klausimai galėtų būti sprendžiami skiriant asignavimų iš ES struktūrinių fondų. Parama labiausiai paveiktoms valstybėms narėms neturėtų būti vien finansinė, bet ir turėtų apimti galimybę dalytis atsakomybę už migrantų ir pabėgėlių srautų valdymą. Komisija jau pasiūlė keletą priemonių, įskaitant priemones, pateiktas Briuselyje 2011 m. gegužės 12 d. vykusiai ministrų konferencijai dėl perkėlimo ir apgyvendinimo kitur, kurias reikia įdėmiai ir skubiai apsvarstyti, kad šie tikslai būtų pasiekti. Svarbu paminėti vieną iš šių priemonių – galimybę naudoti Europos prieglobsčio paramos biuro (EASO) paramos grupes labiausiai paveiktose valstybėse narėse (jų prašymu), siekiant padėti valdžios institucijoms tikrinti prieglobsčio prašytojus ir teikti pradinę pagalbą. Iš dabartinio EASO biudžeto jau dabar būtų galima finansuoti tokių grupių naudojimą. Valstybės narės turėtų parodyti solidarumą ir pasiūlyti prieglobsčio ekspertus, kurie galėtų prisijungti prie EASO grupių, ir priimti į savo teritoriją kai kuriuos asmenis, kuriems skiriama tarptautinė apsauga. Komisija pasirengusi paremti šiuos veiksmus Europos pabėgėlių fondo lėšomis, plėsdama 2009 m. prasidėjusį Maltos bandomąjį projektą. Siūlomą priemonių planą bus įmanoma įgyvendinti tik jei bus mobilizuoti adekvatūs ES finansiniai ištekliai . Komisija, remdamasi turimais finansiniais ištekliais, išnagrinės, kaip užtikrinti tinkamą finansavimą, kad būtų sprendžiami visi uždaviniai, su kuriais ES susidūrė susidarius šiai nepaprastajai padėčiai. Be to, Komisija skatins tinkamą įvairių vidaus ir išorės finansinių priemonių koordinavimą, kad visų pirma užtikrintų paramą valstybių narių ir trečiųjų šalių bendradarbiavimui vykdant konkrečius projektus, susijusius su sienų valdymu, migracija ir prieglobsčiu. ILGESNIO LAIKOTARPIO PRIEMONIŲ PLANAS. GLAUDESNIS BENDRADARBIAVIMAS SU PIETINĖMIS VIDURŽEMIO JŪROS REGIONO ŠALIMIS Balandžio 11–12 d. Teisingumo ir vidaus reikalų taryba patvirtino didžiąją dalį Komisijos pasiūlyto veiksmų plano (apibūdinto pirmiau). Šiuo metu daugiausiai įgyvendinamos trumpojo laikotarpio priemonės. Tačiau, Komisijos manymu, ilgesniu laikotarpiu reikia papildomų priemonių. Visų pirma šiomis priemonėmis turėtų būti struktūriniu lygmeniu sprendžiamas migracijos priežasčių klausimas. Turėtų būti stiprinamas bendradarbiavimas su pietinėmis Viduržemio jūros regiono šalimis, kad būtų veiksmingai sprendžiami darbo vietų kūrimo ir gyvenimo sąlygų gerinimo visame regione uždavinys. Bendradarbiavimas visų pirma turėtų būti susijęs su tais specifiniais regionais ir asmenų grupėmis, kuriems darbo vietų trūkumas daro didžiausią įtaką (pvz., prioritetinė grupė yra jaunimas). Kad spręstų šiuos uždavinius Europos Komisija ir vyriausiasis įgaliotinis 2011 m. kovo 8 d. Bendrame komunikate pasiūlė su pietinėmis Viduržemio jūros regiono šalimis plėtoti ilgalaikę partnerystę siekiant demokratijos ir bendros gerovės remiantis trijų krypčių metodu; viena iš šių krypčių būtų – tvarus, įtraukus augimas ir ekonominė plėtra akcentuojant įdarbinimo ir socialinius klausimus. Taip pat reikia ilgesnio laikotarpio priemonių, kad migracija ir judumas tarp ES ir pietinių Viduržemio jūros regiono šalių vyktų teisėtai , tvarkingai ir veiksmingai . Tai reikštų, kad darbo ieškantiems asmenims iš šių šalių būtų padedama surasti darbo galimybių užsienyje ir tai atitiktų tiek susijusių šalių ir asmenų, tiek ES ir jos valstybių narių bendrus interesus. Į pastarąjį uždavinį turėtų būti žvelgiama plačiau, atsižvelgiant į ES demografinę padėtį ir į darbo jėgos trūkumus, su kuriais ji susiduria. ES tikslinės darbo jėgos migracijos poreikiai turės būti tinkamai stebimi ir peržiūrimi, kad remiantis realiais darbo jėgos poreikiais būtų rengiami tikslūs įrodymais pagrįsti pasiūlymai. Šiomis aplinkybėmis reikia pripažinti didelį imigrantų iš įvairiausių kilmės šalių indėlį į ES ekonomiką. Jie padeda patenkinti tiek aukštos kvalifikacijos darbuotojų poreikį augančiuose ES ekonomikos sektoriuose, tiek darbuotojų, pasirengusių dirbti darbus, kuriems reikia įvairių paprastesnių įgūdžių, poreikį. 2011 m. kovo 8 d. bendrame komunikate Europos Komisija ir vyriausiasis įgaliotinis taip pat pasiūlė plėtoti migracijos, judumo ir saugumo partnerystę su pietinėmis Viduržemio jūros regiono šalimis. Komisijos nuomone, judumo partnerysčių su pietinėmis Viduržemio jūros regiono šalimis sudarymas yra labai svarbus ir naudingas abiem šalims, kad būtų geriau ir veiksmingiau valdoma ne tik šalių partnerių, bet ir kitų šalių piliečių, ypač kilusių iš Užsachario Afrikos ir Artimųjų Rytų, kurie vis dažniau gyvena pietinių Viduržemio jūros regiono šalių teritorijoje arba keliauja per ją tranzitu, migracija ir judumas. Tokios partnerystės padėtų puoselėti žmonių tarpusavio ryšius ir dar labiau skatinti tarpusavio supratimą, verslą ir užimtumą. Tai būtų naudinga viso Viduržemio jūros regiono ekonominei ir socialinei raidai ir migrantų integravimui ES ir kitose paskirties šalyse. Siūlomų partnerysčių turėtų būti siekiama pagal atskirai konkrečioms šalims pritaikytą metodą , remiantis kiekvienos šalies įsipareigojimu laikytis tam tikrų sąlygų ir atsižvelgiant į bendrus santykius su atitinkama šalimi partnere. Laikantis Europos Vadovų Tarybos nustatytų gairių taip pat svarbu, kad partnerystės kartu apimtų įvairius tokio bendradarbiavimo aspektus ir bendradarbiavimu būtų užtikrinta, kad laipsniškas asmenų judėjimo palengvinimas vyktų kartu su priemonių, užtikrinančių tokio judėjimo saugumą, įgyvendinimu. MIGRACIJOS, JUDUMO IR SAUGUMO DIALOGAS SU PIETININĖMIS VIDURŽEMIO JŪROS REGIONO ŠALIMIS Bendras migracijos, judumo ir saugumo dialogo tikslas bus remti ir skatinti saugumo didinimo reformas , kurias šalys partnerės gali pradėti vykdyti siekdamos savo piliečiams suteikti didesnes judumo į ES valstybes nares galimybę ir kartu spręsti migracijos srautų pagrindines problemas. Šis dialogas bus daug platesnio bendradarbiavimo su Šiaurės Afrikos šalimis ir pagalbos teikimo joms dalis vykdant atnaujintą Europos kaimynystės politiką. Šis teminis, specifinis dialogas bus platesnės dvišalių santykių ir dialogo programos dalis, regioniniu lygmeniu atsižvelgiant į bendrą Afrikos ir ES strategiją bei Afrikos ir ES judumo, migracijos ir užimtumo partnerystę. Siekdama šio svarbaus tikslo Europos Vadovų Tarybos prašymu Komisija ketina visiškai panaudoti galiojančią priemonę – Judumo partnerystę (kuri yra ES visuotinio požiūrio į migraciją dalis ), kuri, kaip parodė praktika, yra veiksminga priemonė tęsti dialogą ir operatyvinį bendradarbiavimą su trečiosiomis šalimis. Judumo partnerystės bus tinkamai pritaikytos prie atitinkamų pietinių Viduržemio jūros regiono šalių aplinkybių ir poreikių. Bus taikomi šie principai: 11. Diferenciacija . Dialogą bus siūloma pradėti ir plėtoti remiantis atitinkamų šalių partnerių individualiais nuopelnais (atskiroms šalims taikomas metodas) ir atsižvelgti į daromą pažangą ir tai, kaip ji įtraukiama į nacionalinę praktiką ir politikos įgyvendinimą. 12. Dvišališkumas . Bus atskirai tariamasi dėl ES bei jos valstybių narių ir kiekvienos šalies partnerės dialogo. 13. Sąlygos . Numatomi dialogo rezultatai priklausys nuo veiksmų ir pažangos visose srityse (migracija, judumas ir saugumas), taip pat bus atsižvelgiama į su valdymu susijusiose srityse daromą pažangą. 14. Stebėjimas . Partneriai turėtų susitarti dėl veiksmingo partnerystės įgyvendinimo stebėsenos mechanizmo sukūrimo. ES ir valstybių narių ekspertai būtų šio mechanizmo dalyviai. Šis metodas, sudarytas iš įvairių sluoksnių, leis ES partnerystėje siūlomo judumo galimybes teikti šalims, kurios įrodo norą ir gebėjimą daryti pažangą ES svarbiose srityse. ES bei jos valstybės narės politiniu lygmeniu tarsis su atitinkama šalimi partnere dėl judumo partnerysčių , kurios apims (abiejų šalių prašymu ir susitarimu) visas priemones (teisines ir praktines), kuriomis būtų užtikrinta, kad asmenų judėjimas taip ES ir atitinkamos šalies partnerės būtų tinkamai valdomas ir vyktų saugiai. Taip sistemiškai ir nuosekliai būtų sujungtos visos susijusios priemonės. Šios priemonės padėtų sustiprinti asmenų migracijos ir judumo pietinėse Viduržemio jūros regiono šalyse valdymo pajėgumus, ir, kiek tai susiję su ES, valdymo pajėgumus visose srityse, nurodytose ES visuotinio požiūrio į migraciją dokumente, kuriuo siekiama 1) geriau organizuoti teisėtą migraciją , 2) kuo daugiau padidinti teigiamą migracijos poveikį vystymuisi ir 3) veiksmingai kovoti su neteisėta migracija . Be to, į partnerystę taip pat būtų įtrauktos priemonės, kuriomis būtų siekiama užtikrinti 4) migrantų (tiek šalių partnerių piliečių, tiek trečiųjų šalių piliečių, tranzitu keliaujančių per jų teritoriją) teisių skatinimą ir pagarbą joms. Prieglobsčio srityje Judumo partnerystės tikslas būtų didinti tarptautinės apsaugos šalyje partnerėje galimybes. Judumo partnerystės turėtų apimti integracijos iniciatyvų, kurios taip pat naudingos kilmės šalims, skatinimą ES valstybėse narėse. Sėkmingai integruojant migrantus paskirties šalyse sudaromos geresnės sąlygos prisidėti prie kilmės šalių vystymosi ir asmenų, grįžtančių į savo kilmės šalis, sėkmingos reintegracijos. Į Judumo partnerystę taip pat turėtų būti įtrauktas šalyse partnerėse įgyvendintinas pajėgumų stiprinimo priemonių komplektas, kuris būtų sudarytas remiantis atskira konkrečių pietinių Viduržemio jūros regiono šalių analize, taip pat šių šalių ir ES bei jos valstybių narių, kurios aktyviai dalyvauja ją įgyvendinant, pateiktais pasiūlymais ir prašymais. Galima įvardyti šias migracijos, mobilumo ir integracijos srities pajėgumų stiprinimo priemones, kurios padeda siekti šių tikslų (sąrašas neišsamus): - didinti ir paprastinti potencialių migrantų galimybes naudotis teisėtais migracijos būdais, remiantis aiškiai apibrėžtais ES ir kitų paskirties šalių darbo jėgos poreikiais; - reguliariai keistis valstybės įdarbinimo tarnybų patirtimi ir geriausia praktika, padedant migrantus siunčiančioms šalims parengti sėkmingas aktyvios darbo rinkos politikos programas ir taip didinti trečiųjų šalių piliečių įsidarbinimo lygį ir galimybes; - stiprinti šalies partnerės pajėgumus padėti veiksmingai organizuoti teisėtą migraciją, įskaitant įdarbinimą, įgūdžių pripažinimą, migrantų grąžinimą ir reintegraciją; - remti politikos, skatinančios įtraukų augimą kartu su užimtumu, galimybėmis įsidarbinti ir visus deramo darbo aspektus, plėtojimą ir įgyvendinimą šalyje partnerėje. Tuo taip pat turėtų būti siekiama mažinti protų nutekėjimą; - siekti kuo didesnio migracijos poveikio vystymuisi, įskaitant palankesnes pigių perlaidų sąlygas ir šių perlaidų nukreipimą tvarioms investicijoms, aktyvesnį darbą su diasporų organizacijomis, kovos su protų nutekėjimu priemones, kartu atsižvelgiant į socialinius migracijos aspektus; - gerinti šalių partnerių civilinės būklės registrų, taip pat jos išduodamų tapatybės ir kelionės dokumentų kokybę; - gerbti visų migrantų, įskaitant trečiųjų šalių piliečių, pagrindines teises; - remti teisėtų migrantų veiksmingą integraciją priimančiosiose bendruomenėse ir nediskriminacinį požiūrį į juos; - siūlyti specifinę paramą migrantams, kurie priklauso pažeidžiamų asmenų kategorijoms, pvz., nelydimi nepilnamečiai, prekybos žmonėmis aukos ir kiti; - teikti konsultacijas, susijusias su gebėjimų tenkinti migrantų specifinius socialinės, psichologinės arba medicinos pagalbos poreikius ugdymu, taip pat siekiant bendradarbiauti užkrečiamų ligų platinimo prevencijos srityje; - asmenims, kuriems reikia tarptautinės apsaugos, užtikrinti negrąžinimo principo taikymą ir siūlyti ilgalaikę apsaugą; - laikantis tarptautinių standartų (įskaitant bendradarbiavimą su UNHCR) šalyje partnerėje plėtoti ir įgyvendinti prieglobsčio teisės aktus; - sudaryti palankias sąlygas šalies partnerės piliečiams, grįžtantiems į savo šalį, socialinei ir profesinei reintegracijai; - teikti paramą šalies partnerės teritorijoje sulaikytų nelegalių migrantų trečiųjų šalių piliečių savanoriškam grįžimui. Pirmiau įvardytos pajėgumų stiprinimo priemonės palengvintų asmenų judėjimą iš pietinių Viduržemio jūros šalių ES link. Tokį didesnį judėjimą dar labiau paskatintų šios pagrindinės priemonės: - ES pasiūlys šalims partnerėms sudaryti vizų režimo supaprastinimo susitarimus . Tačiau šių susitarimų su skirtingais partneriais turinys turėtų skirtis. Dėl jų kiekvienu konkrečiu atveju bus sutarta atskirai, bet jais turėtų būti remiamas bent studentų, mokslininkų ir verslininkų judumas. - Priklausomai nuo ES valstybių narių, suinteresuotų dalyvauti judumo partnerysčių programose, ir jų atitinkamų darbo rinkų konkrečių galimybių ir poreikių, ir atsižvelgiant į jų teisę nustatyti priimtinų ekonominių migrantų skaičių, judumo partnerystės taip pat galėtų apimti darbo jėgos migracijos tarp suinteresuotųjų valstybių narių ir pietinių Viduržemio jūros regiono šalių palengvinimo specifines schemas. Pagal tokias schemas būtų 1) rengiamos apykaitinės migracijos (įskaitant sezoninio darbo sektorių) specifinės programos ir (arba) palankesnės teisinės sistemos, 2) stiprinami perlaidų valdymo gebėjimai, siekiant padidinti šių perlaidų poveikį vystymuisi, 3) stiprinami veiksmingo darbo jėgos pasiūlos ir paklausos derinimo ir grįžimo bei reintegracijos valdymo gebėjimai; 4) pripažįstami profesiniai ir akademiniai įgūdžiai ir kvalifikacija, 5) plėtojamos ir įgyvendinamos geresnio socialinių teisių perkeliamumo teisinės sistemos, 6) daugiau galimybių susipažinti su informacija apie ES valstybių narių darbo rinkoje esančias laisvas darbo vietas, 7) nustatytos priemonės, skirtos pagerinti pietinių Viduržemio jūros valstybių ir ES valstybių narių bendradarbiavimą ir veiklos koordinavimą klausimais, susijusiais su įgūdžiais ir geresniu darbo jėgos pasiūlos ir paklausos derinimu, remiantis Europos mokymo fondo jau nuveiktu darbu.Pagal Judumo partnerystės nuostatas suinteresuotosios valstybės narės, laikydamosi savo teisės aktų, gali nuspręsti imtis kitų specifinių iniciatyvų, kuriomis būtų sudarytos palankesnės sąlygos patekti į jų darbo rinką migrantams iš šalies partnerės. - Pirmiau apibūdintas didesnis judumas priklausys nuo to, ar bus iš anksto įvykdytos tam tikros sąlygos, kurių tikslas – sukurti saugią aplinką, kurioje asmenys judėtų teisėtais būdais ir laikydamiesi suderintų sąlygų. Specifinės sąlygos, kurias turėtų atitikti kiekviena šalis, skirtųsi priklausomai nuo to, ar pasiekti per dialogą su kiekviena konkrečia šalimi partnere suderinti tikslai, taip pat nuo konkrečios šalies partnerės bendradarbiavimo su ES lygio. Galima įvardyti šias įgyvendintinas priemones (sąrašas neišsamus): - nustatyti savanoriško grįžimo tvarką; - sudaryti readmisijos susitarimus su ES, apimančius nuostatas, susijusias su jų pačių ir trečiųjų šalių piliečių readmisija, ir kartu visiškai įgyvendinti jų galiojančius readmisijos įsipareigojimus; - sudaryti darbo susitarimą su FRONTEX ; - stiprinti integruoto sienų valdymo , dokumentų saugumo ir kovos su organizuotu nusikalstamumu srities, įskaitant kovą su prekyba žmonėmis ir neteisėtu migrantų įvežimu, pajėgumus; - bendradarbiauti vykdant bendrą stebėjimo veiklą Viduržemio jūroje, įskaitant galimą bendradarbiavimą vykdant EUROSUR projektą, kai jis bus parengtas; - įrodyti norą bendradarbiauti su ES identifikuojant jų piliečius ir gyventojus, ypač policijos ir teisminio bendradarbiavimo atvejais ir readmisijos ir ekstradicijos tikslais; - ratifikuoti ir įgyvendinti JT konvenciją prieš tarptautinį organizuotą nusikalstamumą ir jos protokolus dėl prekybos žmonėmis ir neteisėto migrantų įvežimo. Judumo partnerystė sumanyta kaip ilgalaikė sistema , pagrįsta politiniu dialogu ir operatyviniu bendradarbiavimu , kurie bus toliau vystomi plėtojant ES ir atitinkamos šalies partnerės santykius, ir kuri ilgainiui kis. Rengiantis pradėti ES ir atitinkamos šalies partnerės judumo partnerystę vyks ES ir atitinkamų šalių vyresniųjų pareigūnų lygmens dialogas , kuriame dalyvaus valstybės narės ir per kurį abi šalys galės pasikeisti nuomonėmis, išsiaiškinti lūkesčius bei poreikius ir nustatyti bendradarbiavimo sritis. Tai leis parengti politinius sprendimus, kurie turės būti kartu priimti politiniu lygmeniu. Toks dialogas leistų pasirengti Judumo partnerystei ir stebėti jos įgyvendinimą. Parengiamuoju etapu pietinės Viduržemio jūros regiono šalys turėtų padaryti pažangą stiprindamos veiksmingo migracijos valdymo pajėgumus ir prisidėti kuriant saugią judumo aplinką – tai teisingo ir tvaraus Judumo partnerystės įgyvendinimo sąlygos. ES techniškai ir finansiškai parems šalių partnerių veiksmus, be kita ko, pasitelkdama ES agentūras (FRONTEX, EASO ir EUROPOLĄ). ES taip pat reikės daugiau finansinių išteklių, skirtų remti pietinių Viduržemio jūros šalių, norinčių stiprinti savo migracijos, judumo ir saugumo valdymo pajėgumus ir siekiančių ilgalaikio bendradarbiavimo šioje srityje, pažangą. Todėl vykstant šiam dialogui ES ir šalys partnerės turės apsvarstyti geriausius pasiūlymus, kad iš turimų asignavimų būtų užtikrintas adekvatus pajėgumų stiprinimo paramos veiksmų ir bendradarbiavimo šiose srityse finansavimas. Naujos finansavimo priemonės, skirtos remti bendradarbiavimą su pietinėmis Viduržemio jūros regiono šalimis pagal būsimą ES finansinę programą, aplinkybės būtų panašios. Be Judumo partnerystės plėtojimo ES valstybės narės turėtų kiekvienu atskiru atveju apsvarstyti konsulinių paslaugų teikimo mastą regione, įskaitant ES remiamą bendrų prašymų išduoti vizą centrų steigimą. Be to, turi būti suaktyvintas bendradarbiavimas Šengeno klausimais vietos lygiu ir dažniau naudojami ES vizų kodekso teikiami praktiniai patobulinimai ir lankstumas, įskaitant mokesčių už vizos išdavimą mažinimas arba jų atsisakymas, daugkartinių vizų išdavimą sąžiningiems keliautojams ir specifinėms asmenų kategorijoms (pvz., studentams, mokslininkams, verslininkams). Ilgainiui, jeigu bus veiksmingai įgyvendinami vizų režimo supaprastinimo ir readmisijos susitarimai, kiekvienu konkrečiu atveju galės būti svarstomi atskiroms šalims taikytini laipsniški vizų režimo liberalizavimo veiksmai, atsižvelgiant į bendrus santykius su šalimi partnere ir su sąlyga, kad įgyvendintos gerai valdomo ir saugaus judumo sąlygos. Migracijos, judumo ir saugumo dialogas su pietinėmis Viduržemio jūros regiono šalimis, įskaitant Judumo partnerysčių plėtojimą, bus pradėtas palaipsniui, atsižvelgiant į 1) bendrus ES santykius su kiekviena šalimi partnere, 2) dabartinį šalies partnerės pajėgumą valdyti migracijos srautus ir 3) pastarosios norą palaikyti konstruktyvų ir veiksmingą dialogą, kurio tikslas – užmegzti partnerystę. Tuo remdamasi Komisija siūlo pradėti dialogą su Tunisu, Maroku ir Egiptu . IŠVADOS Šiame komunikate pateiktos priemonės yra Komisijos atsakymas į 2011 m. kovo 24 d. Europos Vadovų Tarybos raginimą pateikti „migrantų ir pabėgėlių srautų valdymo pajėgumų plėtojimo Viduržemio jūros regione planą iki birželio mėn. Europos Vadovų Tarybos susitikimo“. Šio komunikato pasiūlymais papildomos gegužės 4 d. Komisijos pasiūlytos iniciatyvos dėl sistemiškesnio, visapusiško ir sparčiu reagavimu pagrįsto ES požiūrio į migracijos uždavinius ir galimybes, įskaitant sienų kontrolės stiprinimą ir Šengeno erdvės valdymą, bendros Europos prieglobsčio sistemos užbaigimą ir tikslingesnę teisėtą migraciją. Komisija pasirengusi toliau padėti plėtoti ir įgyvendinti šį planą remdamasi nurodymais, kuriuos per ateinantį 2011 m. birželio 24 d. susitikimą duos Europos Vadovų Taryba. Komisija įsitikinusi, kad siūlomų priemonių komplektas leis ES pasirengti prisiimti atsakomybę. Komisija taip pat įsitikinusi, kad ES turi imtis spręsti šiuos uždavinius visos Europos mastu. Tokie sprendimai bus veiksmingi tik jeigu bus pagrįsti tikru valstybių narių solidarumu ir bendradarbiavimu su kitame Viduržemio jūros krante esančiomis šalimis, ir jeigu bus pasitelktos visos turimos priemonės.