[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 17.6.2005 SEK(2005) 805 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA 2004 metų konkurencijos politikos ataskaita TURINYS Įžanga 6 Konkurencijos generalinio direktoriaus įžanginis žodis 6 I – Kova su monopolijomis – EB sutarties 81, 82 ir 86 straipsniai 13 A – Teisės aktų leidybos ir aiškinamosios taisyklės 13 1. Kovos su monopolijomis modernizavimas: Įgyvendinimo reglamentas 773/2004, gairės ir pranešimai 13 2. Reglamentas ir gairės dėl bendrosios išimties suteikimo technologijų perdavimui 16 3. Reglamentai dėl bendrosios išimties suteikimo transportui 18 3.1. Jūrų transportas 18 3.2. Oro transportas 20 4. Procedūrinių taisyklių persvarstymas: Naujas pranešimas apie galimybę susipažinti su dokumentų rinkiniu 21 B – 81, 82 ir 86 straipsnių taikymas 23 1. Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi (EB sutarties 82 straipsnis) 23 1.1. Sprendimai 23 1.2. Kitos bylos ir atmesti skundai 28 2. Karteliai 31 3. Kiti susitarimai ir suderinti veiksmai 37 3.1. Komisijos sprendimai 37 3.2. Kitos bylos 41 3.3. Sektorių tyrimai 42 4. Valstybės priemonės (valstybinės įmonės ir įmonės su išimtinėmis ir ypatingomis teisėmis) 45 4.1. Sprendimai 45 4.2. Atmesti skundai 46 C – EKT: Bendradarbiavimo apžvalga 48 1. Bendroji apžvalga 48 2. ES konkurencijos taisyklių taikymas ES nacionaliniuose teismuose: Reglamento 1/20003 15 straipsnio įgyvendinimo ataskaita 50 3. Energetika 51 4. Transportas 52 5. Finansinės paslaugos 52 D – Rinktinės teismo bylos 54 E – Statistiniai duomenys 59 II – Susijungimų kontrolė 62 A – Teisės aktų leidybos ir aiškinamosios taisyklės 63 1. Nauja Susijungimų reglamento redakcija, nauji pranešimai ir iš dalies pakeistas Įgyvendinimo reglamentas 63 1.1. Naujas Susijungimų reglamentas: Reglamentas 139/2004 63 1.2. Pataisytas Įgyvendinimo reglamentas 63 1.3. Pataisytas pranešimas dėl supaprastintos procedūros 68 1.4. Naujas pranešimas dėl pagalbinių apribojimų 70 1.5. Pranešimas dėl horizontalių susijungimų vertinimo 71 B – Komisijos bylos 73 1. Pagal 8 straipsnį priimti sprendimai 73 2. Pagal 6 straipsnio 1 dalies b punktą ir 2 dalį priimti sprendimai 82 3. Perduoti klausimai 93 4. Atsiimti pranešimai 95 C – Rinktinės teismo bylos 97 D – Statistiniai duomenys 99 III – Sektorių pokyčiai 103 A – Liberalizuoti sektoriai 103 1. Energetika 103 2. Elektroniniai ryšiai 105 3. Transportas 107 3.1. Oro transportas 107 3.2. Geležinkeliai 107 4. Finansinės paslaugos 108 B – Kiti sektoriai 110 1. Laisvosios profesijos 110 IV – Valstybės pagalbos kontrolė 114 A – Teisės aktų leidybos ir aiškinamosios taisyklės 114 1. Reglamentai, gairės ir komunikatai 114 1.1. Procedūrinės taisyklės 114 1.2. Moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra 117 1.3. Pagalba mokymui 118 1.4. Sanavimas ir restruktūrizavimas 118 2. Laivų statyba 121 3. Žemės ūkis: Politikos pokyčiai ir teisės aktų leidybos iniciatyvos 2004 metais 122 4. Žuvininkystė 125 5. Anglys ir transportas 126 6. Viešosios paslaugos ir bendro (ekonominio) intereso paslaugos 127 7. Skaidrumas 129 B – Bylos 131 1. Liberalizuotos rinkos 131 2. Sanavimo ir restruktūrizavimo pagalba 134 3. Regioninė pagalba 144 4. Sprendimas dėl valstybės pagalbos nebuvimo 149 5. Fiskalinė pagalba 150 6. Pagalba moksliniams tyrimams ir technologijų plėtrai 153 7. Pagalba aplinkos apsaugai 156 8. Plėtra 160 9. Laivų statyba 162 10. Žemės ūkis 164 11. Žuvininkystė 171 12. Anglys ir transportas 171 13. Visuomeninis transliavimas, plačiajuostis ryšys, kinematografijos pramonė 177 C – Valstybės pagalbos sprendimų vykdymo užtikrinimas 181 1. Įžanga 181 2. Atskiros bylos 183 D – Rinktinės teismo bylos 185 E – Statistiniai duomenys 188 V –Tarptautinė veikla 191 A – Plėtra ir Vakarų Balkanai 191 B – Kaimynystės politika 193 C – Dvišalis bendradarbiavimas 194 1. Įžanga 194 2. Susitarimai su JAV, Kanada ir Japonija 194 3. Bendradarbiavimas su kitomis šalimis ir regionais 198 D – Daugiašalis bendradarbiavimas 201 1. Tarptautinis konkurencijos tinklas 201 2. OECD 204 VI – 2005 metų perspektyvos 207 1. Kova su monopolijomis 207 2. Susijungimai 207 3. Valstybės pagalba 207 4. Tarptautinė veikla 208 Priedas – Ataskaitoje aptartos bylos 209 1. 81, 82 ir 86 straipsniai 209 2. Susijungimų kontrolė 209 3. Valstybės pagalba 210 Įžanga KONKURENCIJOS GENERALINIO DIREKTORIAUS įžANGINIS žODIS Konkurencijos generalinio direktoriaus įžanginis žodis 2004 m. Konkurencijos generalinio direktorato (Konkurencijos GD) darbui įtakos turėjo svarbūs pokyčiai: ES išsiplėtimas iki 25 narių, konkurencijos taisyklių modernizavimas, naujos Komisijos atėjimas lapkričio mėn. ir su modernizacija susijęs vidinis generalinio direktorato reorganizavimas. Šie įvykiai atsispindi Komisijos 2005 ir vėlesnių metų konkurencijos politikos bendruosiuose tiksluose, kurie yra pagrįsti Komisijos sprendimu dėl metinės politinės strategijos (MPS) 2005 metams ir naujosios Komisijos nustatytais politiniais prioritetais. Todėl 2004 metų konkurencijos ataskaita – tai gera galimybė informuoti platesnę visuomenę apie Komisijos veiklos konkurencijos politikos srityje orientyrus vidutinės trukmės laikotarpiu. Konkurencijos politikos ir kitų Komisijos politikos krypčių sąveika Savo sprendime dėl 2005 m. MPS, kurį palankiai įvertino Europos Parlamentas ir Taryba, Komisija ypatingą dėmesį skyrė augimo didinimui – svarbiausiam politiniam tikslui, kurį įgyvendinus pagerėtų Europos modelio konkurencingumas ir kartu būtų užtikrintas klestėjimas, užimtumas, sanglauda ir aplinkos apsauga. Dešimties naujų valstybių narių prisijungimas geografiškai išplėtė siekį pagerinti ekonomikos augimą vidaus rinkoje. Pagrindinis naujosios Komisijos politinės darbotvarkės tikslas – suteikti naują impulsą 2000 m. Europos Vadovų Tarybos inicijuotam Lisabonos procesui, kurio bendrasis tikslas yra pasiekti, kad ES taptų dinamiškiausia ir konkurencingiausia pasaulyje žiniomis pagrįsta ekonomika. Komisija atsižvelgs į Wimo Koko vadovaujamos aukšto lygio grupės rekomendacijas dėl Lisabonos strategijos tikslų įgyvendinimo. Siekdama įdiegti 2005 m. MPS nustatytus konkurencingumo pagrindus, Komisija tęs savo plataus masto teisės aktų persvarstymo procesą konkurencijos politikos srityje, ypač valstybės pagalbos srityje, modernizuos antimonopolines taisykles ir vykdys radikalias įmonių susijungimų kontrolės reformas, kurios buvo pradėtos 2004 m. Šiomis sąlygomis Komisija ketina skatinti aktyviai taikyti konkurencijos taisykles visoje ES. Tikslus konkurencijos politikos taikymas, taip pat Europos teisės aktų, susijusių su įvairiais ekonomikos sektoriais, pavyzdžiui, liberalizuotomis tinklo pramonės šakomis ir finansinių paslaugų sektoriumi, persvarstymas siekiant įvertinti jų įtaką konkurencijai, gali padaryti labai teigiamą įtaką Europos ekonomikos konkurencingumui bei augimui ir vidaus rinkos funkcionavimui, kartu sutvirtinti vartotojų interesus ir sustiprinti pasitikėjimą. Konkurencijos politika – viena iš prioritetinių politikos sričių, kurios W. Koko ataskaitoje yra laikomos svarbiausiomis Lisabonos strategijos tikslams įgyvendinti – gali atnešti daug naudos trimis atžvilgiais: Paskatinti kurti žinių visuomenę . Didelis konkurencinis spaudimas sukuria stiprias paskatas bendrovėms nuolatos diegti naujoves, vykdyti mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą (MTTP). Stiprindama naujovių diegimo paskatas ir kartu ypatingą dėmesį skirdama apribojimams, galintiems smarkiai kliudyti konkurencijai, konkurencijos politika gali prisidėti prie dinamiškesnės ES valstybių ekonomikos užtikrinimo ir taip padėti įgyvendinti Lisabonos strategijos tikslus. Kurti žinių visuomenę ypač gali padėti valstybės pagalbos politika: joje gali būti numatytos palankesnės valstybės pagalbos sąlygos tokioms sritims kaip moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra, naujovės ir mokymas. Sustiprinti vidaus rinką . Vidaus rinkos sukūrimas įtvirtintas dokumentuose jau dvylika metų, tačiau ji dar neišnaudojo viso savo potencialo. Viena iš priežasčių yra ta, kad tarptautinės prekybos kliūčių panaikinimo ir veiksmingos konkurencijos nesieja savaiminis ryšys. Reguliavimo sistema ir jos įgyvendinimas turi sukurti tokias sąlygas, kurios iš tikrųjų skatintų konkurenciją, naujų rinkos dalyvių atėjimą bei naujoves ir būtų tam palankios. Konkurencijos įgyvendinimas ir jos apsauga gali padėti užtikrinti geresnį vidaus rinkos funkcionavimą. Atviros ir konkurencingos Europos rinkos padarys Europos bendroves konkurencingesnes tarptautiniu mastu – tai bus naudinga Europos vartotojams ir užimtumui Europoje. Būtent laikantis konkurencijos taisyklių, skirtų pagrindinėms konkurencijos rinkoje kliūtims šalinti, yra padedama kurti augimui tinkamas sąlygas. Paskatinti kurti verslui palankias sąlygas . Konkurencijos politika gali būti labai naudinga kuriant verslui palankias sąlygas. Gerinant rizikos kapitalo prieinamumą naujoms įmonėms ir mažoms bei vidutinėms įmonėms, svarbus yra valstybės pagalbos skyrimo taisyklių vaidmuo. Be to, tarptautinė konkurencijos politika padeda užtikrinti pasaulinę darną ir nuspėjamumą, kuris yra būtinas verslui. Galiausiai konkurencijos principai gali sudaryti sąlygas persvarstyti naujas ir jau veikiančias reguliavimo sistemas kitose svarbiose politikos srityse, siekiant užtikrinti, kad reguliavimas be reikalo nevaržytų konkurencijos. Taigi konkurencijos apsauga gali padėti sukurti tokias ES ir nacionalines reguliavimo sistemas, kurios skatintų taikyti konkurencijai ir konkurencingumui palankų režimą. Bendrieji konkurencijos politikos tikslai Teisės aktų vykdymo užtikrinimo prioritetai: orientuoti teisės aktų vykdymo užtikrinimą į Europos ekonomikai žalingiausią antikonkurencinę praktiką. Naujieji antimonopoliniai ir susijungimų reglamentai leis Konkurencijos GD geriau nustatyti savo teisės aktų vykdymo užtikrinimo veiklos prioritetus, kad daugiau dėmesio būtų skiriama tai praktikai ir susijungimams, kurie daro žalingiausią poveikį vartotojų gerovei. Kovos su monopolija srityje Reglamentu Nr. 1/2003 buvo sukurta nauja teisės aktų įgyvendinimo sistema, pagal kurią ir Komisija, ir valstybės narės gali plačiai taikyti ES konkurencijos taisykles. Šiam tikslui Komisija ir 25 valstybės narės sukūrė Europos konkurencijos tinklą (EKT), kuriame Konkurencijos generaliniam direktoratui yra skirtas svarbiausias vaidmuo. Šis tinklas sudaro labai geras galimybes veiksmingiau ir aktyviau įgyvendinti ES konkurencijos taisykles. Tačiau reikės vykdyti geresnę rinkų priežiūrą, kad būtų nustatyta, kokia praktika gali labiausiai pakenkti konkurencijai ir vartotojams. Naujojo reglamento priėmimas taip pat buvo pirmasis žingsnis stiprinant privatų teisės aktų įgyvendinimą nacionaliniuose teismuose, suteikiant jiems įgaliojimus taip pat taikyti 81 straipsnio 3 dalį. Užtikrinant teisės aktų vykdymą ir toliau daugiausia dėmesio turi būti skiriama karteliams, piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi atvejams, nesuderinamai su bendrąja rinka valstybės pagalbai ir konkurencijos taisyklių laikymosi užtikrinimui neseniai liberalizuotuose ir kituose reguliuojamuose ekonomikos sektoriuose. Susijungimų kontrolės srityje naujasis reglamentas pagerino galimybes valstybėms narėms perduoti bylas Komisijai ir atvirkščiai – tai turėtų padėti Komisijai įgyvendinant teisės aktus daugiausia dėmesio skirti byloms, turinčioms aiškų tarpvalstybinį poveikį. Be to, pritaikius naują pagrindinį „didelio veiksmingos konkurencijos apribojimo“ kriterijų paaiškėjo, kad naujajame reglamente yra numatyti visi antikonkurencinio susijungimo atvejai. Valstybės pagalbos srityje Konkurencijos GD ypatingą dėmesį skirs neigiamų sprendimų vykdymo užtikrinimui ir su bendrąja rinka nesuderinamos valstybės pagalbos kompensavimui. Be to, geresnis tarptautinis bendradarbiavimas – tiek dvišalis, tiek daugiašalis – ir toliau išliks svarbus užtikrinant Europos konkurencijos politikos, orientuotos į tarptautinio masto antikonkurencinę praktiką, veiksmingumą. Pagerinti konkurencingumą Europos Sąjungoje padedant kurti reguliavimo sistemą. Reguliavimas Bendrijos ir nacionaliniu lygiu gali be reikalo ir neplanuotai apriboti konkurenciją, sumažinti vidaus rinkos potencialą. Tam tikruose sektoriuose, pavyzdžiui, liberalizuotose tinklo pramonės šakose ir ypač energetikos sektoriuje, būtina skatinti taikyti tokią reguliavimo sistemą, kuri sudarytų sąlygas į rinką ateiti naujiems dalyviams ir būtų palanki konkurencijai. Todėl siekiant užtikrinti, kad pakankamai dėmesio bus skirta konkurencingų rinkų apsaugai, reikėtų pasinaudoti tokiomis poveikio nacionaliniams ir ES teisės aktams priemonėmis kaip konkurencijos apsauga ir politikos persvarstymas. Valstybės pagalbos kontrolės srityje taikomos konkurencijos taisyklės turėtų būti persvarstytos siekiant jas labiau pritaikyti konkretiems rinkos nepakankamumo atvejams, darantiems įtaką ES investicijų į MTTP apimčiai, rizikos kapitalo prieinamumui ir nusistovėjusiems regionų plėtros skirtumams. Reguliavimo režimo valstybės pagalbos kontrolės srityje įvedimas tiesiogiai prisidės prie Komisijos pastangų sudaryti palankias sąlygas diegti naujoves. Orientuoti veiksmus į sektorius, kurie yra itin svarbūs vidaus rinkai ir Lisabonos darbotvarkei. Daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama konkurencijos kliūčių šalinimui neseniai liberalizuotuose sektoriuose, taip pat tam tikruose kituose reguliuojamuose sektoriuose, ypač telekomunikacijų, pašto paslaugų, energetikos ir transporto. Šių sektorių vaidmuo yra svarbus daugelyje kitų ekonomikos sektorių, be to, jie yra itin svarbūs Europos konkurencingumui. Konkurencijos galimybes atvėrus didesniam paslaugų teikėjų ratui turėtų būti užtikrinta didesnis pasirinkimas, geresnė kokybė ir mažesnės kainos vartotojams. Telekomunikacijų sektoriaus raida per pastaruosius 10 metų yra geras liberalizavimo naudos pavyzdys. Tačiau neseniai liberalizuotuose sektoriuose pasitaiko įvairių konkurencijos iškraipymo atvejų – ir žalingos atitinkamų įmonių komercinės veiklos, ir netinkamo reguliavimo ar net valstybės pagalbos. Reikėtų įvertinti tai, kad šiuos sektorius galima apibūdinti kaip susijusius su įsipareigojimais teikti viešąsias paslaugas (teikti bendro ekonominio intereso paslaugas (BEIP)), kurių turi būti laikomasi. Tačiau Komisija turi užtikrinti, kad šių viešųjų paslaugų teikimui skiriamos subsidijos neviršytų reikiamos sumos. Be to, būtina tiksliau nurodyti problemas, kurios yra tinkamiausiai sprendžiamos taikant konkurenciją reglamentuojančius teisės aktus. Šiuo atžvilgiu svarbu siekti, kad sektoriams būtų taikoma kompleksinė reguliavimo ir teisės aktų vykdymo užtikrinimo politika. Keliuose kituose sektoriuose, svarbiuose Europos ekonomikos konkurencingumui pasaulyje, yra iš esmės taikoma savireguliacija arba savireguliacijos ir valstybės reguliavimo derinys. Ypač tai pasakytina apie finansinių paslaugų sritį. Sukurti veiksmingą ir likvidžią kapitalo rinką – tai vienas iš svarbiausių tikslų, nustatytų finansinių paslaugų veiksmų plane. Siekiant panaikinti tarptautinės prekybos vertybiniais popieriais kliūtis ir sudaryti palankias sąlygas investicinių įmonių tarpusavio konkurencijai, per paskutinę Komisijos kadenciją buvo pradėtos įgyvendinti kelios vidaus rinkos politikos iniciatyvos, kurias vainikavo naujoji investicinių paslaugų direktyva. Konkurencijos politika svariai papildo šį liberalizavimo procesą. Be to, mažmeninės finansinės paslaugos atlieka svarbų vaidmenį kasdieniame Europos Sąjungos piliečių gyvenime. Šios paslaugos turi būti teikiamos konkurencijos sąlygomis; tai reiškia, kad vartotojas turi turėti didesnį aukštesnės kokybės produktų ir paslaugų už pačią geriausią įmanomą kainą pasirinkimą. 1 langelis: Vyriausiasis konkurencijos ekonomistas Konkurencijos generaliniame direktorate 2004 m. Vyriausiojo ekonomisto grupė (VEG) yra atskiras padalinys, tiesiogiai atskaitingas generaliniam direktoriui. Ją sudaro 10 narių. Visi nariai turi pramonės ekonomikos daktaro laipsnį. VEG uždaviniai ir vaidmuo gali būti apibūdinti taip: teikti konsultacijas metodologiniais ekonomikos ir ekonometrikos klausimais, kurie iškyla taikant ES konkurencijos taisykles, teikti bendro pobūdžio konsultacijas atskirose konkurencijos bylose nuo pat jų nagrinėjimo pradžios, teikti išsamias konsultacijas svarbiausiose konkurencijos bylose, kuriose sprendžiami sudėtingi ekonomikos klausimai, ypač bylose, kuriose reikia atlikti sudėtingą kiekybinę analizę. Tokiais atvejais ji gali nusiųsti savo darbuotoją dirbti bylos nagrinėjimo grupėje, padėti rengti ekonominio turinio bendros politikos priemones. Pagalba sprendžiant bylas ir rengiant gaires 2004 m. VEG iš viso dalyvavo 33 bylose (11 bylų dėl susijungimų, 15 antimonopolinių bylų ir 7 bylose dėl valstybės pagalbos). Be to, VEG daug prisidėjo prie gairių rengimo ir bendrų politikos klausimų sprendimo. Bylos yra atrenkamos atsižvelgiant į generalinio direktoriaus nuomonę ir į tai, ar būtina atlikti sudėtingesnę ekonominę analizę, ypač kiekybinę. VEG narys yra įtraukiamas į šių bylų nagrinėjimo grupes. Jis gali naudotis visa informacija ir dalyvauti visuose susitikimuose su kviestiniais ekspertais bei šalimis. Nariai, atsiųsti iš Vyriausiojo konkurencijos ekonomisto grupės į bylos nagrinėjimo grupę, turi ypatingą nepriklausomą statusą ir jų kompetencijai priklausančiais klausimais tiesiogiai atsiskaito Vyriausiajam konkurencijos ekonomistui. Įvertinusi bylos ekonominės analizės parengimo svarbą, VEG stengiasi įsijungti į bylą kuo anksčiau. VEG taip pat dalyvauja žodiniame bylos nagrinėjime ir vidaus svarstymo grupės diskusijose. Vyriausiasis konkurencijos ekonomistas kas savaitę susitinka su Komisijos nariu. Be to, jis raštu informuoja apie visas bylas, kuriose dalyvavo. Pagalba generaliniame direktorate didinant ekonominės srities kompetenciją Vyriausiasis konkurencijos ekonomistas prisideda prie ekonomikos klausimų svarstymo visame Konkurencijos GD: organizuoja mokymą, seminarus ir diskusijas. Be to, jis palaiko ir stiprina ryšius su akademiniu pasauliu. Vyriausiasis konkurencijos ekonomistas pertvarkė už konkurencijos politiką atsakingą ekonominę konsultacinę grupę (angl. EAGCP). EAGCP – tai garsiausių akademikų, dirbančių pramonės ekonomikos srityje, grupė. Svarbi EAGCP funkcija yra teikti nepriklausomą nuomonę bendraisiais politikos klausimais. EAGCP yra padalyta į tris mažesnes grupes, atsakingas už susijungimus, kovą su monopolijomis ir valstybės pagalbą. | - Bylas tiriančio pareigūno pranešimas Komisija nusprendė patikėti administracinio proceso antimonopolinėse bylose ir bylose dėl susijungimų tvarkymą nepriklausomam asmeniui, kuris išmanytų konkurencijos klausimus ir būtų sąžiningas (ši savybė yra būtina siekiant užtikrinti didesnį bylos nagrinėjimo objektyvumą, skaidrumą ir veiksmingumą). Todėl ji įsteigė bylas nagrinėjančio pareigūno pareigybę. Bylas nagrinėjančių pareigūnų įgaliojimuose yra numatyta keletas priemonių minėtai funkcijai vykdyti. Į šias priemones įeina, inter alia , įpareigojimas rengti galutinę ataskaitą dėl kiekvieno Komisijos narių kolegijai pateikto sprendimo projekto, kurioje turi būti nurodyta, ar buvo įgyvendinta teisė būti išklausytam. Todėl du bylas nagrinėjantys pareigūnai oficialiai dalyvauja visose bylose, kuriose yra tokiu būdu inicijuojama ir užbaigiama oficiali procedūra. Nuo 2004 m. gegužės mėn. į jų įpareigojimus įeina Reglamento 1/2003 9 straipsnyje numatyti vadinamieji sprendimai dėl įsipareigojimų, kurių pirmasis buvo priimtas byloje dėl DFB, išspręstoje 2005 m. sausio mėn. Išimtiniais atvejais į bylas nagrinėjančius pareigūnus taip pat gali būti kreipiamasi dar neprasidėjus oficialiam procesui, pavyzdžiui, jeigu atsiranda klausimų dėl konfidencialumo, susijusių su į pareiškimą dėl prieštaravimų įtrauktina informacija arba su paskelbta sprendimo versija. Visi bylas nagrinėjantys pareigūnai 2004 m. oficialiai dalyvavo apie 40 bylų. Kai kurie svarbiausi šio dalyvavimo aspektai yra apibūdinti toliau. Teisės būti išklausytam užtikrinimas sudarant tinkamą galimybę susipažinti su dokumentų rinkiniu Atsižvelgdami į informacijos teikėjų teisėtą suinteresuotumą apsaugoti konfidencialią informaciją, visuomenės suinteresuotumą, kad būtų laikomasi konkurencijos taisyklių, ir į pareiškimo dėl prieštaravimų adresatų teises į gynybą, bylas nagrinėjantys pareigūnai priėmė keletą sprendimų, kuriais leido arba uždraudė šalims susipažinti su bylos dokumentais. Priimant šiuos sprendimus 2004 m. buvo atsižvelgta į šalių, gavusių vadinamąjį faktų pranešimą, kuriame pateikta papildoma informacija, svarbi priimant galutinį sprendimą, teisę susipažinti su informacija. Bylų, kuriose tokiomis aplinkybėmis šalims buvo leista susipažinti su papildoma informacija, pavyzdys yra sprendimai dėl „Microsoft“ ir „Clearstream“. Įmonių verslo paslapčių ir teisėtų konfidencialumo interesų apsaugos užtikrinimas Atitinkamos Komisijos tarnybos ir suinteresuotų šalių nesutarimo atveju sprendimus dėl bendrovių verslo paslapčių ir teisėtų konfidencialumo interesų apsaugos priima bylas nagrinėjantys pareigūnai. Šie interesai turi būti suderinti su šalių interesais atskleisti informaciją arba, jei klausimas yra susijęs su sprendimo skelbimu, su viešaisiais interesais informuoti teisinę ir verslo bendruomenę apie bylos baigtį. Byloje dėl Belgijos architektų asociacijos, kilus pavojui, kad bus imtasi atsakomųjų priemonių, bylą tiriantys pareigūnai turėjo uždrausti susipažinti su bylos dokumentu, kuris būtų leidęs šalims nustatyti informantą. 2004 m. dauguma bylas tiriančių pareigūnų sprendimų dėl, galimas daiktas, konfidencialios informacijos atskleidimo buvo susiję su Komisijos galutinių sprendimų paskelbimo teisėtumu. Šie sprendimai padėjo nustatyti keletą principų, kurie bus taikomi nagrinėjant bylas ateityje. Visų pirma pagal teismų praktiką prašyme dėl konfidencialumo turi būti pateikti argumentai, kodėl atskleidus, galimas daiktas, konfidencialią informaciją bendrovei galėtų būti padaryta didelė žala[1]. Antra, su informacijos paskelbimu susijęs privataus bylinėjimosi pavojus pats savaime nėra pagrįstas argumentas. Nuostolių, susijusių su konkurencijos teisės pažeidimu, atlyginimas būtų teisingas ir pageidautinas tokio antikonkurencinio elgesio padarinys[2]. Trečia, bylas nagrinėjantys pareigūnai neturi kompetencijos spręsti, ar būtina skelbti galutinių sprendimų dalis, siekiant užtikrinti tinkamą jų supratimą. Tam tikros informacijos būtinumas visapusiškam sprendimo supratimui bus svarstomas tik tuo atveju, jei aptariamoje ištraukoje yra pateikta konfidenciali informacija. Be to, siekiant išvengti bet kokių galimų teisinių ginčų, 2004 m. buvo įdiegta procedūra, kuri bus taikoma prieš priimant teisiškai privalomus sprendimus dėl konfidencialios informacijos atskleidimo. Bylas nagrinėjantys pareigūnai gali pirmiausia pasiūlyti išankstinę nuomonę. Tik jei per nustatytą laikotarpį šis pasiūlymas bus užginčytas, bylas nagrinėjantys pareigūnai priims įpareigojantį sprendimą, kuris galės būti užprotestuotas Pirmosios instancijos teisme. Daugeliu atvejų ši nauja praktika padėjo išvengti vadinamųjų AKZO procedūrų. Šių procedūrų metu bylas nagrinėjantys pareigūnai Komisijos vardu priima oficialų privalomą sprendimą atskleisti, galimas daiktas, konfidencialią informaciją, kurio pagrįstumą vertina Pirmosios instancijos teismas. Žodinių nagrinėjimų organizavimas ir vadovavimas jiems Žodiniai nagrinėjimai sudaro šalims galimybę papildyti savo rašytinį atsakymą į Komisijai rūpimus konkurencijos klausimus: jos žodžiu pristato pagrindinius klausimus plačiai auditorijai ir turi galimybę atsakyti į klausimus bei tiesiogiai juos aptarti su atitinkamomis Komisijos tarnybomis, valstybių narių atstovais. Tokie žodiniai nagrinėjimai taip pat suteikia pareiškėjams arba kitoms procese dalyvaujančioms trečiosioms šalims išskirtinę galimybę išklausyti argumentus ir tiesiogiai pateikti savo nuomonę svarstomais klausimais. Būtent taip nutiko byloje dėl „Microsoft“: po penkerius metus trukusio nagrinėjimo ir dokumentinio proceso, įskaitant tris pareiškimus dėl prieštaravimų, rašytinius atsakymus ir rašytines įvairių trečiųjų šalių pastabas, visų suinteresuotų šalių atstovai pirmą kartą susitiko ir tris dienas dėstė savo bei komentavo kitų nuomones – tai buvo naudinga visoms suinteresuotoms šalims. Bylas nagrinėjančių pareigūnų patirtis rodo, kad pasisakymai vykstant žodiniams nagrinėjimams, taip pat juose iškelti klausimai neabejotinai leidžia geriau suprasti sprendžiamas problemas. Todėl, atsižvelgiant į žodinių nagrinėjimų svarbą viso proceso kontekste, bylas nagrinėjantiems pareigūnams tenkanti užduotis organizuoti žodinius nagrinėjimus ir vadovauti jiems antimonopolinėse bylose bei bylose dėl susijungimų yra labai svarbi. Žodiniai nagrinėjimai organizuojami palaikant glaudžius ryšius su suinteresuotomis šalimis. Į žodinius nagrinėjimus yra kviečiamos valstybių narių konkurencijos institucijos ir visos susijusios Komisijos tarnybos. Bylas nagrinėjantys pareigūnai nustatė reikalavimą, kad žodiniame nagrinėjime dalyvautų už bylos nagrinėjimą atsakingas direktorius. Jį patvirtino Komisijos narys. Nagrinėjimo metu bylas nagrinėjantys pareigūnai gali atitinkamos Komisijos tarnybos, bylos šalių arba trečiųjų suinteresuotų šalių prašymu priimti naujus dokumentus. 2004 m. priimtuose naujuose teisės aktuose dėl susijungimų ir kovos su monopolijomis yra aiškiai nustatyta, kad visos suinteresuotos šalys, prižiūrimos bylas tiriančių pareigūnų, gali užduoti klausimus. Nors ši nauja praktika vis dar yra eksperimentinė, ji užtikrino papildomą sąveiką. Kai kuriose bylose, pavyzdžiui, byloje dėl cholino chlorido, bylas nagrinėjantys pareigūnai pritarė tam, kad nauji įrodymai į procesą būtų įtraukti žodinio nagrinėjimo metu. 2004 m. paskelbtos galutinės ataskaitos rodo, kad po kelių žodinių nagrinėjimų, pavyzdžiui, Sony prieš BMG byloje dėl susijungimo, įvyko bylos nagrinėjimo posūkis. Be to, bylas nagrinėjantys pareigūnai žodinių nagrinėjimų metu daugiau sužino apie itin svarbius bylos aspektus, taip pat šie nagrinėjimai leidžia jiems aktyviau dalyvauti likusioje proceso dalyje: pagal savo įgaliojimus jie gali teikti pastabas dėl tolesnės proceso eigos. Komisijos nario konkurencijos politikos konsultanto vaidmuo Svarbiausia bylas nagrinėjančių pareigūnų pareiga – užtikrinti, kad būtų gerbiamos šalių teisės į gynybą ir kad visoms suinteresuotoms šalims būtų garantuotas tinkamas procesas. Tačiau, rengdami savo tarpinę ataskaitą arba apskritai atsiskaitydami Komisijos nariui, ypač dėl bylos nagrinėjimo turinio, bylas nagrinėjantys pareigūnai gali pasinaudoti jiems suteikta galimybe įspėti jį dėl kokios nors svarbios, su byla susijusios problemos, jei, jų manymu, tai užtikrins geresnę galutinio sprendimo kokybę. 2004 m. bylas nagrinėjantys pareigūnai stengėsi užtikrinti didesnį galutinių spendimų rengimo aiškumą. Daugelyje bylų, ypač bylose dėl kartelių, jie pateikė pastabas, kurios padėjo pagerinti sprendimų priėmimo procesą, o galiausiai ir galutinių sprendimų kokybę. Bylas nagrinėjantys pareigūnai su Konkurencijos generaliniu direktoratu taip pat aptarė daugelį politinių klausimų. Inter alia , buvo aptartas Komisijos pranešimo apie teisę susipažinti su dokumentų rinkiniu persvarstymas, pareiškimų pagal Komisijos atleidimo nuo baudų programą taisyklių pritaikymas užsienio jurisdikcijose taikomoms supažindinimo su bylos medžiaga taisyklėms, užtikrinant teisę susipažinti su dokumentų rinkiniu, ir bylas nagrinėjančių pareigūnų, kaip galimų tarpininkų, vaidmuo sprendžiant Konkurencijos GD ir bendrovių ginčus dėl teisinio imuniteto taikymo dokumentui. I – Kova su monopolijomis – EB sutarties 81, 82 ir 86 straipsniai A – Teisės aktų leidybos ir aiškinamosios taisyklės 1. KOVOS SU MONOPOLIJOMIS MODERNIZAVIMAS: ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS 772/2004, GAIRėS IR PRANEšIMAI 1. Gegužės 1 d. įsigaliojo nauja Sutarties 81 ir 82 straipsnių įgyvendinimo sistema, o Reglamentas 17/62 buvo panaikintas. Siekdama papildyti Reglamentą 1/2003[3] ir baigusi išsamias konsultacijas, Komisija priėmė „modernizavimo paketą“, į kurį įeina naujasis Komisijos reglamentas su išsamiai apibrėžtomis jos antimonopolinėmis procedūromis, taip pat šeši nauji Komisijos pranešimai, kuriuose pateikiama informacija įvairiausiais klausimais, ypač svarbiais naujajai teisės aktų įgyvendinimo sistemai. Šį paketą sudaro šios sudedamosios dalys: Įgyvendinimo reglamentas[4] 2. Įgyvendinimo reglamente yra nustatytos išsamios procedūros inicijavimo, žodinių pareiškimų, skundų, šalių išklausymo, galimybės susipažinti su dokumentų rinkiniu ir konfidencialios informacijos tvarkymo Komisijos vykdomame antimonopoliniame procese taisyklės. Pranešimas apie tinklą[5] 3. Šiame pranešime yra nustatyti svarbiausi Komisijos ir valstybių narių konkurencijos institucijų bendradarbiavimo Europos konkurencijos tinkle (EKT) principai. Jame taip pat yra nustatyti bylų nagrinėjimo pasidalijimo tarp tinklo narių principai. Šiuo atžvilgiu pranešimas sutampa su Bendru Tarybos ir Komisijos pareiškimu[6], kuris buvo paskelbtas Reglamento 1/2003 priėmimo dieną. Buvo nustatytos tam tikros priemonės, susiejančios keitimąsi informacija tarp institucijų pagal Reglamento 1/2003 11 straipsnio 2 bei 3 dalis ir 12 straipsnį ir atleidimo nuo baudų programų įgyvendinimą. Nacionalinės valstybių narių institucijos[7] pasirašė pareiškimą, kuriame pasižadėjo laikytis Komisijos pranešime nustatytų principų. Pranešimas apie bendradarbiavimą su nacionaliniais teismais[8] 4. Šis pranešimas – tai praktinė priemonė, skirta nacionaliniams teisėjams, Reglamentą 1/2003 taikantiems pagal 81 ir 82 straipsnius. Jame atsispindi atitinkama Teisingumo Teismo praktika, todėl tampa aiškesnės procedūrinės nacionalinių teisėjų darbo sąlygos. Ypatingas dėmesys yra skiriamas atvejams, kai nacionalinis teismas nagrinėja bylą tuo pačiu metu kaip ir Komisija arba Komisijai ją išnagrinėjus. Be to, Reglamente 1/2003 yra nustatytas tvirtas teisinis pagrindas, kuriuo remdamiesi nacionaliniai teisėjai gali prašyti, kad Komisija pateiktų savo nuomonę arba turimą informaciją. Be to, siekiant užtikrinti darnų reglamento taikymą, jame buvo numatyta, kad Komisija galės teikti nacionaliniams teismams rašytines ir žodines pastabas. Pranešime yra apibūdinti tokių bendradarbiavimo mechanizmų ypatumai. Pranešimas apie skundus[9] 5. Pirmiausia šiame pranešime pateikiama bendro pobūdžio informacija apie įvairių teisės aktų įgyvendinimo institucijų kompetenciją, o galimi pareiškėjai raginami motyvuotai rinktis instituciją, kuriai pateikti skundą (Komisijai, nacionaliniam teismui arba nacionalinei konkurencijos institucijai), atsižvelgiant į pateiktas gaires. Didžiausia pranešimo dalis yra skirta Komisijos atliktam skundų dėl kovos su monopolija ir taikytinų procedūrų įvertinimui. Šiame pranešime taip pat yra nustatytas preliminarus keturių mėnesių terminas, per kurį Komisija stengsis informuoti pareiškėjus apie savo ketinimą atlikti išsamų tyrimą arba neatlikti jo. Pranešimas apie konsultacinius raštus[10] 6. Reglamentu 1/2003 yra siekiama, kad Komisija savo teisės aktų įgyvendinimo veiklą perorientuotų į sunkių pažeidimų nustatymą. Šiuo atžvilgiu vienas iš svarbiausių elementų yra pranešimų sistemos panaikinimas. Tačiau taip pat atrodo tikslinga, kad kai kuriose bylose, kurias nagrinėjant susiduriama su tikrai niekad dar nenagrinėtu 81 ar 82 straipsnio taikymo klausimu, Komisija, atsižvelgusi į savo kitus teisės aktų įgyvendinimo prioritetus, konsultuotų įmones raštu (atsiųstų konsultacinį raštą). Pranešime pateikiama išsami informacija apie šią priemonę. Pranešimas apie poveikį prekybai[11] 7. Poveikio prekybai koncepcija yra jurisdikcinis kriterijus, kuris lemia 81 ir 82 straipsnių taikymo sritį. Jis taip pat lemia Reglamento 1/2003 3 straipsnio taikymo sritį. Todėl valstybės narės primygtinai pageidavo, kad būtų paskelbtas šią sąvoką išaiškinantis pranešimas. Pranešime yra aprašoma dabartinė teismo praktika. Juo jokiu būdu nesiekiama apriboti 81 ir 82 straipsnių jurisdikcinės taikymo srities. Pranešime pateikiama ginčijama prielaida, kad valstybių narių tarpusavio prekybai negali būti padarytas didelis poveikis, jei atitinkamų įmonių bendra metinė Bendrijos apyvarta prekiaujant produktais, kuriems taikomas susitarimas, neviršija 40 mln. EUR, o (bendra) šalių rinkos dalis bet kurioje atitinkamoje Bendrijos rinkoje, kuriai padarė poveikį susitarimas, neviršija 5 %. 81 straipsnio 3 dalies taikymo gairės[12] 8. Įgaliojimų taikyti 81 straipsnio 3 dalį suteikimas valstybių narių teismams ir konkurencijos institucijoms yra vienas svarbiausių modernizavimo reformos principų. Pranešime yra nustatytas 81 straipsnio 3 dalies taikymo pagrindas ir nurodoma, kaip turėtų būti taikoma kiekviena iš keturių suvestinių sąlygų, nustatytų šioje Sutarties nuostatoje. Pranešime yra išvardijamos įvairios naudos rūšys, kurios gali būti priskirtos objektyviai ekonominei naudai, kaip ji suprantama pirmojoje sąlygoje. Jame taip pat yra išaiškinama vartotojų sąvoka ir nustatomas reikalavimas, kad jie gautų deramą naudos, atsirandančios taikant susitarimą, dalį. Antikonkurenciniai susitarimo aspektai yra nagrinėjami pagal 81 straipsnio 1 dalį, o konkurencijai palankūs elementai yra nagrinėjami ir gretinami su antikonkurenciniais elementais pagal 81 straipsnio 3 dalį. 2. REGLAMENTAS IR GAIRėS DėL BENDROSIOS IšIMTIES SUTEIKIMO TECHNOLOGIJų PERDAVIMUI 9. Vykdydama radikalią ES antimonopolinių taisyklių reformą, Komisija balandžio 7 d. patvirtino naujas taisykles: priėmė naują Komisijos reglamentą dėl bendrosios išimties suteikimo – Reglamentą (EB) Nr. 772/2004[13] ir keletą gairių[14] dėl patentų licencijavimo, gamybos, prekybos bei mokslinės patirties ir programinės įrangos autorių teisių. Nuo 2004 m. gegužės 1 d. licencijavimo susitarimams yra taikomos palankesnės „saugios zonos“ sąlygos, todėl daugelio susitarimų nereikia nagrinėti atskirai. Naujosios taisyklės palengvina licencijavimą ir sumažina bendrovėms reguliavimo naštą, kartu užtikrindamos veiksmingą licencijavimo tarp bendrovių, turinčių didelę įtaką rinkoje, kontrolę. Naujosios taisyklės turėtų padėti platinti technologijas ES valstybėse ir taip prisidėti prie Lisabonos strategijos tikslų įgyvendinimo. 10. Rengiant naujas taisykles vyko plataus masto konsultacijos[15] , kuriose aktyviai ir labai naudingai dalyvavo suinteresuotosios šalys. Jos pakeičia Reglamentą Nr. 240/96[16], kuris buvo kritikuojamas dėl siauros taikymo srities ir formalizmo. Naujosios taisyklės yra visiškai suderintos su Komisijos naujosios kartos reglamentais dėl bendrosios išimties suteikimo ir turi tokius bendruosius požymius: 11. reglamente dėl bendrosios išimties suteikimo technologijų perdavimui yra pateiktas tik „juodasis“ sąrašas[17]: tam, kas nėra aiškiai pašalinta iš bendrosios išimties taikymo srities, nuo šiol ji yra taikoma. Tai suteikia bendrovėms daugiau laisvės rengiant savo licencijavimo susitarimus atsižvelgti į savo komercinius poreikius; 12. į naujų taisyklių taikymo sritį įeina visų rūšių technologijų perdavimo susitarimai, susiję su prekių gamyba arba paslaugomis: ne tik patento ir gamybos, prekybos ar mokslinės patirties ( know-how ) licencijavimas, bet ir dizainų bei programinės įrangos autorinis licencijavimas. Dėl susitarimų, kuriems Komisija neturi įgaliojimų priimti reglamentą dėl bendrosios išimties suteikimo[18], pavyzdžiui, susitarimams dėl patentų sujungimo arba apskritai susitarimams dėl autorinio licencijavimo, gairėse yra pateikti aiškūs nurodymai, kokia ateityje turėtų būti teisės aktų vykdymo užtikrinimo politika; 13. naujosiose taisyklėse yra aiškiai atskiriamas licencijų išdavimas tarp konkurentų, kuris labiau gali pakenkti konkurencijai, nuo licencijų išdavimo tarp ne konkurentų. Ypač skiriasi taikytini griežtų apribojimų sąrašai; 14. reglamente dėl bendrosios išimties suteikimo technologijų perdavimui yra numatyta, kad bendroji išimtis suteikiama tik tuo atveju, jei yra neviršijamos tam tikros rinkos dalies ribos: licencinių susitarimų tarp konkurentų atveju bendra susitarimo šalių rinkos dalis neturi viršyti 20 %, o susitarimų tarp ne konkurentų atveju kiekvienos susitarimo šalies rinkos dalis neturi viršyti 30 %. Turi būti paskaičiuota ir susijusio produkto rinkos (-ų) dalis, ir technologijų rinkos dalis[19]; 15. licenciniam susitarimui negali būti suteikta bendroji išimtis, jei jame yra nustatytas griežtas konkurencijos apribojimas; 16. kai kuriems apribojimams bendroji išimtis nėra suteikiama, o likusiai susitarimo daliai bendroji išimtis gali būti toliau taikoma[20]. 17. Reglamento dėl bendrosios išimties suteikimo technologijų perdavimui 4 straipsnyje yra išvardyti griežti apribojimai, dėl kurių visam susitarimui negali būti suteikta bendroji išimtis ir kurio atžvilgiu taip pat negalima 81 straipsnio 3 dalies taikyti individualiai[21]. 18. Licencijavimo tarp konkurentų atveju griežti apribojimai yra: a) kainų nustatymas, b) produkcijos kiekio apribojimas, c) pasidalijimas rinka arba pirkėjais, d) licencijos gavėjo galimybės naudoti nuosavą technologiją apribojimas ir e) galimybės vykdyti mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą apribojimas (nebent toks apribojimas būtinas licencijuotos gamybos, prekybos ar mokslinės patirties ( know-how ) atskleidimui išvengti), o licencijavimo tarp ne konkurentų atveju griežti apribojimai yra: a) vertikalus kainų nustatymas, b) licencijos gavėjo pasyvių pardavimų apribojimas, c) licencijos gavėjo aktyvių ir pasyvių pardavimų selektyvioje platinimo sistemoje apribojimas. 4 straipsnyje yra išvardytos tam tikros griežtos licencijavimo ir tarp konkurentų, ir tarp ne konkurentų apribojimų išimtys. 19. Gairėse yra nurodyta, kad jei susitarimas nepatenka į bendrosios išimties sukurtą „saugią zoną“, tai nereiškia, jog jis yra neteisėtas, tačiau tame susitarime neturi būti griežtų apribojimų. Svarbiausia, tai nereiškia, kad jam 81 straipsnio 1 dalis turi būti taikoma tik dėl to, kad yra viršytos rinkos dalies ribos. Būtina atlikti individualų gairėse nustatytais principais pagrįstą įvertinimą. 20. Siekdama užtikrinti didesnį nuspėjamumą tais atvejais, kai yra netaikomas reglamentas dėl bendrosios išimties suteikimo technologijų perdavimui, ir taikyti išsamią analizę tik tais atvejais, kurie gali iš tikrųjų kelti grėsmę konkurencijai, Komisija nustatė gairėse dar vieną „saugią zoną“. Jos įsitikinimu, jei susitarimuose nėra numatyta griežtų apribojimų, 81 straipsnio pažeidimo tikimybė yra mažai tikėtina, kai yra keturios ar daugiau nepriklausomai kontroliuojamų technologijų (be susitarimo šalių kontroliuojamų technologijų), galinčių pakeisti licencijuotą technologiją naudotojui palyginama kaina. 21. Gairėse yra ne tik nustatyta bendroji licencinių susitarimų analizės sistema, bet ir pateikta keletas skirsnių apie 81 straipsnio taikymą įvairių rūšių licenciniams apribojimams, ypač autorinio atlyginimo mokėjimo prievolėms, išimtiniam licencijavimui ir pardavimo apribojimams, produkcijos apribojimams, naudojimo srities apribojimams, įpareigojimams dėl riboto naudojimo, susiejimui ir komplektavimui bei prievolėms nekonkuruoti. Gairėse taip pat yra skirsnis apie technologijų sujungimų įvertinimą[22]. 3. REGLAMENTAI DėL BENDROSIOS IšIMTIES SUTEIKIMO TRANSPORTUI 3.1. Jūrų transportas Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4056/86 persvarstymas 22. Komisija padarė didelę pažangą persvarstydama Reglamentą 4056/86 – tai buvo pradėta 2003 m. kovo mėn. Reglamentu 4056/96 jūrų transportui yra taikomos EB konkurencijos taisyklės, ir vienas pagrindinių persvarstymo klausimų yra tas, ar vis dar būtina taikyti Sutarties 81 straipsnio 3 dalyje nustatytą išimtį linijinės laivybos konferencijų vykdomam kainų nustatymui ir pajėgumo reguliavimui. 23. Po nuodugnių konsultacijų (paskelbus konsultacinį dokumentą buvo gauti 36 pareiškimai ir buvo surengtas viešas svarstymas), gegužės 28 d. neoficialiame susitikime su valstybių narių konkurencijos ir transporto institucijomis Komisija aptarė ligšiolinius persvarstymo rezultatus. Po šio aptarimo spalio 13 d. buvo priimta Baltoji knyga[23], kurioje Komisija pateikė išvadą, kad nėra įtikinamų ekonominių įrodymų, kad prielaidos, kuriomis buvo grindžiamas bendrosios išimties taikymas 1986 m., kai buvo priimtas reglamentas, dabartinėmis rinkos sąlygomis ir remiantis visomis keturiomis Sutarties 81 straipsnio 3 dalyje nustatytomis sąlygomis vis dar yra pagrįstos. Tuo pagrindu Komisija nusprendė pasiūlyti panaikinti dabar linijinės laivybos konferencijoms taikomą bendrąją išimtį. Tačiau Baltojoje knygoje Komisija paliko erdvės kitiems galimiems variantams, kurie galėtų pakeisti dabartinę lainerių konferencijų, kurių laivai plaukioja į ES ir iš jos, sistemą. Linijinės laivybos paslaugų teikėjai, kuriems atstovauja Europos lainerių reikalų asociacija (ELRA), jau pateikė konkrečių pasiūlymų dėl tokios sistemos. Tačiau prieš apsispręsdama dėl jų, Komisija paragino suinteresuotas trečiąsias šalis pateikti savo pastabas, taip pat pasiūlyti kitas galimybes. Komisijos reglamento (EB) Nr. 823/2000 (konsorciumai) modernizavimas 24. Komisijos reglamente (EB) Nr. 823/2000 dėl Sutarties 81 straipsnio 3 dalies taikymo tam tikroms linijinės laivybos bendrovių (konsorciumų) susitarimų, sprendimų ir suderintų veiksmų grupėms yra nustatyta, kad bendroji išimtis taikoma su jūrų transportu susijusioms konsorciumo sutartims. Konsorciumo sutarties tarp dviejų ar daugiau laivybos bendrovių, teikiančių tarptautines linijinės laivybos paslaugas, tikslas – paskatinti bendradarbiavimą bendro jūrų transporto paslaugų valdymo srityje, kuris pagerintų linijinės laivybos paslaugų veiksmingumą bei kokybę ir paskatintų naudoti daugiau konteinerių ir tinkamiau išnaudoti laivo pajėgumą. 25. Atsižvelgusi į tai, kad šio reglamento galiojimo laikas baigiasi 2005 m. balandžio 25 d., birželio mėn. Komisija pradėjo viešas konsultacijas[24], kuriomis buvo siekiama aptarti įvairius šios srities teisės aktų taikymo ateityje politikos variantus ir ypač sulaukti pramonės, valstybių narių ir kitų suinteresuotų trečiųjų šalių atsiliepimų. Šios konsultacijos vyko tuo pačiu metu kaip ir Reglamente 4056/86 numatyto bendrosios išimties suteikimo susitarimams tarp lainerių konferencijų persvarstymas. Gruodžio 23 d. Komisija paskelbė išankstinį reglamento, iš dalies keičiančio Komisijos reglamentą (EB) 823/2000, projektą ir paragino suinteresuotas šalis pateikti pastabas[25]. 3.2. Oro transportas Konkurencijos taisyklių vykdymo užtikrinimo įgaliojimų išplėtimas tarptautinio oro transporto srityje – Reglamentų 3975/87 ir 3976/87 pakeitimai 26. Vasario 26 d. Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 411/2004[26], iš dalies keičiantį du oro transporto sektoriuje taikomus reglamentus[27] ir Reglamentą (EB) Nr. 1/2003. Iš esmės Reglamentas 1/2003 bus taip pat taikomas oro susisiekimui tarp Europos bendrijos ir trečiųjų šalių. Be to, yra išplečiama Tarybos reglamento, įgaliojančio Komisiją leisti reglamentus dėl bendrosios išimties suteikimo tam tikroms nurodytoms oro susisiekimo veiklos rūšims (taip pat tolimiems maršrutams), taikymo sritis. Iki šio reglamento priėmimo Komisija neturėjo veiksmingų teisės aktų vykdymo užtikrinimo įgaliojimų oro susisiekimo tarp ES ir trečiųjų šalių sektoriuje, nors nebuvo jokios abejonės, kad konkurencijos taisyklės yra taikytinos ir šiems maršrutams[28]. Tai, kad Reglamentas 1/2003 bus taikomas visam oro susisiekimui nepriklausomai nuo susijusių maršrutų, galiausiai įtraukia oro susisiekimą į bendrąją antimonopolinių taisyklių vykdymo užtikrinimo sistemą. Reglamentas 411/2004 įsigaliojo 2004 m. gegužės 1 d. kartu su modernizavimo paketu. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1617/93 persvarstymas 27. Svarbiausias Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1617/93, kurio galiojimas baigiasi 2004 m. birželio 30 d., aspektas yra išimtis, kuri dabar taikoma IATA tarifų konferencijoms ES viduje vykdomų maršrutų atžvilgiu. Šiais metais Komisija pradėjo Reglamento 1617/93 persvarstymą ir birželio 30 d. paskelbė konsultacinį dokumentą, ragindama vyriausybes, įmones ir vartotojus teikti pastabas ir įrodymus esminiais klausimais, susijusiais su šių tarifų konferencijų įvertinimu pagal EB sutarties 81 straipsnio 3 dalį. 28. Komisija iš viso gavo ir išnagrinėjo 52 atsiliepimus. Ši analizė parodė, kad būtina atlikti tolesnę nuodugnią tam tikrų klausimų analizę. Tam buvo parengtas diskusijų dokumentas, siekiant užtikrinti skaidrų sprendimų priėmimo procesą ir įpareigoti valstybės institucijas bei pramonę pateikti galutines pastabas. 4. PROCEDūRINIų TAISYKLIų PERSVARSTYMAS: NAUJAS PRANEšIMAS APIE GALIMYBę SUSIPAžINTI SU DOKUMENTų RINKINIU 29. Galimybė susipažinti su dokumentų rinkiniu yra svarbus procedūrinis žingsnis ir teisės į gynybą apsaugos priemonė visose ginčytinose antimonopolinėse bylose bei bylose dėl susijungimų; tai suteikia galimybę pareiškimo dėl prieštaravimų adresatams susipažinti su Komisijos dokumentų rinkinyje pateiktais įrodymais, kad jie galėtų tinkamai pareikšti savo nuomonę dėl pareiškime dėl prieštaravimų[29] pateiktų Komisijos išvadų. Komisija, siekdama užtikrinti skaidresnę ir aiškesnę procedūrą, kurią ji taiko nagrinėdama prašymus dėl galimybės susipažinti su dokumentų rinkiniu[30], pradėjo 1997 m. pranešimo apie prieigą prie bylos persvarstymą[31]. Remiantis sukaupta 1997 m. pranešimo taikymo patirtimi, persvarstant yra atsižvelgiama į Komisijos praktikos pokyčius[32] ir į naujai išnagrinėtas bylas[33]. Persvarstymu taip pat siekiama užtikrinti, kad galimybę susipažinti su dokumentų rinkiniu reglamentuojančios taisyklės neprieštarautų modernizuotoms taisyklėms, reglamentuojančioms kovą su monopolijomis bei susijungimus, ir dabartiniams bylas nagrinėjančių pareigūnų įgaliojimams[34]. 30. Pasitarusi su valstybėmis narėmis, spalio 21 d. Komisija paskelbė pranešimo apie galimybės susipažinti su Komisijos dokumentų rinkiniu antimonopolinėse bylose ir bylose dėl susijungimų projektą[35] ir inicijavo dėl jo viešas konsultacijas. Buvo gauta apie 20 atsiliepimų, daugiausia iš praktikuojančių teisininkų, taip pat iš vartotojų ir profesinių sąjungų asociacijų. 31. Svarbiausi projekto aspektai yra šie: 32. yra atskiriama teisė susipažinti su dokumentų rinkiniu (pareiškimo dėl prieštaravimų adresatams) ir teisė susipažinti su konkrečiais dokumentais (pareiškėjams antimonopolinėse bylose ir kitoms suinteresuotoms šalims bylose dėl susijungimų); 33. pateikiamas Komisijos dokumentų rinkinio apibrėžimas ir aiškiai atskiriami prieinami ir neprieinami dokumentai; 34. pagal leidimo susipažinti su bylos medžiaga suteikimo laiką yra atskiriamos antimonopolinės bylos ir bylos dėl susijungimų; 35. yra aprašomos konfidencialios informacijos apdorojimo procedūros ir galimybės susipažinti su dokumentų rinkiniu įgyvendinimo procedūros, taip pat nesutarimų, susijusių su skundais dėl konfidencialumo, sprendimo procedūra, taip pat bylas nagrinėjančių pareigūnų vaidmuo. B – 81, 82 IR 86 STRAIPSNIų TAIKYMAS 1. PIKTNAUDžIAVIMAS DOMINUOJANčIA PADėTIMI (EB SUTARTIES 82 STRAIPSNIS) 1.1 Sprendimai CEWAL 36. Balandžio 30 d. Komisija priėmė sprendimą, kuriuo Belgijos laivybos bendrovei „Compagnie Maritime Belge“ (CMB) skyrė 3,4 mln. eurų baudą. Bauda buvo skirta dėl CMB vaidmens piktnaudžiavimo veiksmuose, kuriuos 9-ojo dešimtmečio pabaigoje atliko lainerių konferencija „Associated Central West Africa Lines“ (toliau – „Cewal“), kuriai priklausė CMB[36]. 37. Ankstesnį sprendimą[37], kuriuo Komisija jau buvo skyrusi baudas keturiems „Cewal“ nariams, įskaitant CMB, baudų atžvilgiu iš dalies panaikino Teisingumo Teismas (ETT)[38]. ETT nusprendė, kad Komisija padarė procedūrinę klaidą – pareiškime dėl prieštaravimų, kuris buvo paskelbtas iki sprendimo priėmimo, ji nenurodė, kad ketina skirti baudas kiekvienam „Cewal“ nariui atskirai. 38. Siekdama užtikrinti, kad už pažeidimus būtų pritaikytos sankcijos (apeliacinį skundą dėl nustatytų pažeidimų atmetė ir PIT, ir ETT), Komisija, atsižvelgusi į ETT išvadas[39], atliko naują procedūrą ir priėmė naują sprendimą, kuriuo paskyrė baudą CMB. Šis sprendimas yra iš esmės pagrįstas pirmajame sprendime pateiktomis pagrindinėmis išvadomis. 39. Bauda buvo apskaičiuota įvertinus, kokį poveikį padarė neteisėti CMB veiksmai, palyginti su kitų „Cewal“ narių veiksmais. Buvo nustatyta mažesnė bauda nei pirmajame sprendime, nes nebuvo atsižvelgta į tam tikras sunkinančias aplinkybes, kurios buvo to sprendimo priėmimo metu. „Clearstream“[40] 40. Birželio 2 d. Komisija priėmė sprendimą, kuriame nustatė, kad „Clearstream Banking AG“ ir jos patronuojanti bendrovė „Clearstream International SA“ (toliau – „Clearstream“) pažeidė EB Sutarties 82 straipsnį, nes atsisakė suteikti „Euroclear Bank SA“ (toliau – „Euroclear Bank“) tarptautinių vertybinių popierių kliringo bei atsiskaitymo paslaugas[41] ir taikė diskriminuojančias kainas, kurios šiam klientui buvo nenaudingos. 41. „Clearstream Banking AG“ yra vienintelis Vokietijos Wertpapiersammelbank (Centrinis vertybinių popierių depozitoriumas[42]). Komisija nusprendė, kad per ataskaitinį 1997–2001 m. laikotarpį „Clearstream“ užėmė dominuojančią padėtį tarptautinio kliringo ir atsiskaitymo paslaugų teikimo kitose valstybėse narėse veikiantiems tarpininkams srityje. 42. Išduoti atitinkamas vardines akcijas[43] atsisakyta pagal Vokietijos įstatymus. Nors konkurenciją reglamentuojančiuose teisės aktuose yra įtvirtinta bendrovių teisė laisvai rinktis savo prekybos partnerius, dominuojančią padėtį užimančių bendrovių atsakomybė yra ypatinga. Šioje byloje „Clearstream“ veiksmai buvo kvalifikuoti kaip atsisakymas suteikti paslaugas, nes: 43. „Clearstream Banking AG“ – tai vienintelė galutinė įstaiga, teikianti kolektyvinio Vokietijos vertybinių popierių saugojimo, kuris šiandien yra vienintelis svarbiausias prekybinių vertybinių popierių saugojimo būdas, paslaugas. Mažai tikėtina, kad artimiausiu metu atsiras kiti tokių paslaugų teikėjai. Todėl „Clearstream Banking AG“ gali būti laikomas neišvengiamu prekybos partneriu; 44. „Euroclear Bank“ negalėjo gauti paslaugų, kurios būtų analogiškos prašomoms; ir 45. „Clearstream“ veiksmai sumenkino „Euroclear Bank“ galimybes bendrojoje rinkoje veikiantiems klientams teikti tinkamas tarptautinio kliringo ir atsiskaitymo paslaugas. 46. „Euroclear Bank“ prašomos paslaugos buvo suteiktos 2001 m. lapkričio mėn., t. y. praėjus daugiau kaip dvejiems metams po to, kai jis jų paprašė. Visą šį laikotarpį „Clearstream Banking AG“ atsisakydavo suteikti „Euroclear Bank“ kliringo ir atsiskaitymo paslaugas operacijoms su vardinėmis akcijomis atlikti. „Clearstream“ delsimas aptarnauti „Euroclear Bank“ yra neįprastas, įvertinus tai, kad kitiems analogiškiems klientams kliringo ir atsiskaitymo paslaugos paprastai būdavo suteikiamos ne vėliau kaip per keturis mėnesius. 47. Dėl diskriminacijos kainų srityje Komisija nustatė, kad nuo 1997 m. sausio mėn. iki 2002 m. sausio mėn. „Clearstream“ už analogiškas paslaugas taikė „Euroclear Bank“ aukštesnes sandorių kainas nei kitiems ne Vokietijos vertybinių popierių depozitoriumams. Siekdama nustatyti kainų skirtumo pagrįstumą, Komisija atliko nuodugnią paslaugų turinio ir jų teikimo išlaidų analizę ir priėjo prie išvados, kad skirtingų kainų taikymas buvo nepagrįstas. 48. Komisija nusprendė neskirti baudų. Be kitų veiksnių, Komisija atsižvelgė į faktą, kad Bendrijos Teismo teisėje ar jurisprudencijoje ligi tol kliringas ir atsiskaitymas nebuvo analizuojami konkurencijos atžvilgiu. Be to, įvairiose institucijose ir forumuose vyksta plataus masto debatai kliringo ir atsiskaitymo klausimais, kuriais siekiama geriau apibrėžti įvairių šio sektoriaus veikėjų vaidmenį. „Microsoft“ 49. Kovo 24 d. Komisija, taikydama EB sutarties 82 straipsnį, priėmė draudžiamąjį sprendimą ir paskyrė „Microsoft Corporation“ (toliau – „Microsoft“) baudas[44]. Šiame sprendime nustatyta, kad „Microsoft“ dviem būdais piktnaudžiavo savo dominuojančia padėtimi asmeninių kompiuterių (AK) operacinių sistemų rinkoje[45]. 1) Atsisakymas suteikti informacijos apie funkcinį suderinamumą 50. „Microsoft“ nuo konkurentų, veikiančių tarnybinių stočių operacinių sistemų rinkoje, nuslėpė informaciją, kuri leistų jiems užtikrinti visišką savo produktų funkcinį suderinamumą su populiariausia „Microsoft“ AK operacine sistema „Windows“. Nors „Microsoft“, įžengusi į tarnybinių stočių operacinių sistemų rinką, paskelbė tokią informaciją apie funkcinį suderinamumą, vėliau ji nusprendė neteikti jos savo konkurentams ir taip gerokai sumažino ankstesnę pasiūlos apimtį. 1998 m. „Microsoft“ atmetė oficialų „Sun“ prašymą suteikti tokią informaciją apie funkcinį suderinamumą. Atlikusi išsamų rinkos tyrimą, Komisija nusprendė, kad ši informacija buvo būtina norint konkuruoti tarnybinių stočių operacinių sistemų rinkoje ir kad atsisakiusi ją suteikti „Microsoft“ galėjo užimti dominuojančią padėtį ir panaikinti visą likusią konkurenciją toje rinkoje. Kita Komisijos išvada buvo tokia, kad „Microsoft“ atsisakymas suteikti informaciją apribojo technikos pažangą ir dėl to buvo pažeisti vartotojų interesai: jeigu konkurentai galėtų susipažinti su ta informacija, kurią atsisakoma suteikti, jie galėtų aprūpinti vartotojus naujais, patobulintais produktais, nekopijuodami „Microsoft“ produktų. 2) „Windows Media Player“ susiejimas su „Windows“ 51. Susiejusi savo populiariausią AK operacinę sistemą „Windows“ su atskiru produktu – savo srautine laikmenų leistuve „Windows Media Player“, „Microsoft“ pakenkė konkurencijai srautinių laikmenų leistuvių rinkoje. Dėl šio susiejimo „Windows Media Player“ išplito taip pat plačiai, kaip ir „Windows“ – tai dirbtinai paskatino turinio teikėjus bei programinės įrangos kūrėjus naudoti „Window Media“ technologiją ir sutrukdė konkuruoti jų srautinėms laikmenų leistuvėms. Sprendimas rodo, kad „Microsoft“, savo susiejimo strategiją pradėjusi įgyvendinti 1999 m. viduryje, gerokai pralenkė savo konkurentus. 52. Komisija priėjo prie išvados, kad „Microsoft“ piktnaudžiavimo veikla yra labai rimtas ES konkurencijos taisyklių pažeidimas, ir skyrė jai 497,196 mln. eurų baudą[46]. 53. Siekdama nutraukti pažeidimą, Komisija įpareigojo „Microsoft“ imtis šių pagrindinių korekcinių veiksmų: 54. paskelbti atitinkamą informaciją apie funkcinį suderinamumą ir leisti ją naudoti suderinamų tarnybinių stočių operacinių sistemų produktų kūrimui (toliau – funkcinio suderinamumo korekcinė priemonė); 55. sukurti tokią AK operacinės sistemos „Windows“ versiją, kurioje nebūtų „Windows Media Player“ programos (toliau – atsiejimo korekcinė priemonė). Tai leis AK gamintojams ir naudotojams naudoti „Windows“ operacinę sistemą su savo nuožiūra pasirinkta laikmenų leistuve. 56. Be to, „Microsoft“ turėjo pateikti pasiūlymą dėl priežiūros mechanizmo sukūrimo, t. y. už priežiūrą atsakingo asmens paskyrimo. „Microsoft“ tokį pasiūlymą pateikė. 57. „Microsoft“ Pirmosios instancijos teismui (PIT) pateikė prašymą panaikinti sprendimą[47], taip pat, siekdama laikinai sustabdyti funkcinio suderinamumo ir atsiejimo korekcinių priemonių taikymą, prašymą, kol bus išnagrinėtas jos prašymas panaikinti sprendimą, taikyti laikinąsias priemones[48]. Komisija nusprendė nereikalauti šių korekcinių priemonių įgyvendinti, kol PIT pirmininkas priims nutartį dėl „Microsoft“ prašymo taikyti laikinąsias priemones[49]. Gruodžio 22 d. pirmininkas atmetė „Microsoft“ prašymą taikyti laikinąsias priemones[50], nepatenkinęs nė vieno reikalavimo. 2 langelis: ES konkurencijos taisyklių taikymas mobiliojo ryšio ir plačiajuosčio interneto paslaugoms 2004 m. konkurencija elektroninių ryšių sektoriuje stiprėjo, o kai kuriuose rinkos segmentuose buvo pastebimas didelis augimas[51]. Išsiplėtusioje 25 valstybių narių Europos Sąjungoje pagrindinės dvi augimo šiame sektoriuje varomosios jėgos buvo fiksuoto plačiajuosčio ryšio paslaugos ir mobiliojo ryšio paslaugos. Augimas plačiajuosčio ryšio sektoriuje pralenkė augimą mobiliojo ryšio sektoriuje. Vykdydama antimonopolinę veiklą, Komisija daugiausia dėmesio skyrė šiems dviem svarbiausiems segmentams. Atsižvelgiant į naują elektroninių ryšių reguliavimo sistemą, kuri taikoma nuo 2003 m. liepos 25 d., konkurencijos politika ir toliau išlieka labai svarbi sektoriaus reguliavimą derinant su konkurencijos teisės principais. Kalbant apie prieigą prie plačiajuosčio interneto paslaugų, reikia pažymėti, kad dėl numanomo kainų skirtumo mažinimo įsikišus Komisijai tradicinis Vokietijos fiksuoto ryšio operatorius „Deutsche Telekom“ buvo priverstas gerokai sumažinti savo bendro linijų naudojimo tarifus[52]. Kadangi tarifai buvo sumažinti, Komisija galėjo užbaigti savo tyrimą dėl tariamo „Deutsche Telekom“ piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi plačiajuosčio ryšio paslaugų teikimo savo fiksuoto ryšio telekomunikacijų tinklui rinkoje. Komisija priėmė „Deutsche Telekom“ įsipareigojimus nuo 2004 m. balandžio 1 d. visiškai nutraukti kainų skirtumo mažinimą[53]. Kalbant apie mobilųjį ryšį reikia pažymėti, kad Komisija liepos 26 d. paskelbė du prieštaravimų pareiškimus dėl tarptautinio tarptinklinio ryšio Jungtinėje Karalystėje. Prieštaravimai yra susiję su tarifais, kuriuos „O2“ ir „Vodafone“ didmeniniu lygiu taikė kitiems mobiliojo ryšio tinklo operatoriams už tarptautinį tarptinklinį ryšį. Šio tyrimo pagrindu Komisija nusprendė, kad abu operatoriai taikė nesąžiningas ir per dideles kainas: „Vodafone“ – nuo 1997 m. iki bent 2003 m. rugsėjo mėn., o „O2“ – nuo 1998 m. iki bent 2003 m. rugsėjo mėn.[54]. Galiausiai, kalbant apie tarptautinio mobiliojo tarptinklinio ryšio paslaugas, reikia pažymėti, kad Komisija taip pat vertina poveikį konkurencijai, kurį padarė neseniai susikūrusios strateginės mobiliojo ryšio bendrovių sąjungos (pavyzdžiui, „Freemove“ arba „Starmap“). | 1.2 Kitos bylos ir atmesti skundai „Interbrew“ (piktnaudžiavimas) [55] 58. Balandžio 30 d. Komisija užbaigė tyrimą dėl 82 straipsnio, kurį savo iniciatyva pradėjo 1999 m. siekdama ištirti „Interbrew N.V.“ (dabar – „Inbev N.V.“) veiksmus Belgijos alaus didmeninės prekybos įmonių atžvilgiu. Tyrimas buvo baigtas po to, kai „Interbrew“ prisiėmė keletą įsipareigojimų. Visų pirma „Interbrew“ įsipareigojo savo nuolaidų sistemas ir savo partnerystės bei komercinius susitarimus su didmeniniais pardavėjais pakeisti taip, kad konkuruojantiems tiekėjams nebeliktų kliūčių Belgijoje veiksmingai konkuruoti su „Interbrew“. 59. Visų pirma „Interbrew“ sutiko visoms didmeninės prekybos įmonėms užtikrinti visišką savo standartizuotos, kiekiu pagrįstos nuolaidų sistemos skaidrumą, o ne tik informuoti jas apie nuolaidas, taikomas ribiniams jų perkamo įvairių rūšių alaus kiekiams, ir apie nuolaidas, taikomas kiekiui, kuris yra šiek tiek didesnis už jų ribinį didžiausią kiekį ir šiek tiek mažesnis už jų ribinį mažiausią kiekį. Kita nuolaidų sistema, specialiai sukurta didmeninės prekybos įmonėms, kurios yra pasirengusios savo firminiuose mažmeninės prekybos punktuose parduoti įvairių rūšių „Interbrew“ alų, taip pat bus pakeista taip, kad nuolaidos, daugėjant didmeninės prekybos įmonės firminių prekybos punktų, nedidės, bet tam tikros rūšies alaus hektolitrui bus nustatytas fiksuotas nuolaidos dydis ir jis nepriklausys nuo firminių prekybos punktų skaičiaus. 60. Pagal „Interbrew“ partnerystės susitarimus „Interbrew“ nebegalės susipažinti su didmeninės prekybos įmonių konfidencialia verslo informacija ir nebeturės teisės blokuoti konkurento pasiūlymo pirkti didmeninės prekybos įmonės verslą bei pateikti vietoj jo savo pasiūlymą („pirmojo atsisakymo teisės“ panaikinimas). Galiausiai dėl komercinių susitarimų, pagal kuriuos „Interbrew“ didmeninės prekybos įmonėms taiko įvairias skatinimo priemones (daugiausia už reklaminę veiklą), pavyzdžiui, skiria finansinę paramą arba įrangos, „Interbrew“ sutiko: a) panaikinti produkto išskirtinumo reikalavimus, b) užtikrinti visišką kriterijų dėl teisės į tokias skatinimo priemones skaidrumą ir c) aiškiai informuoti, kad tos pačios skatinimo priemonės yra taikomos visoms be išimties didmeninės prekybos įmonėms. „Scandlines“ prieš Helsingborgo uostą[56] ir „Sundbusserne“ prieš Helsingborgo uostą[57] 61. Liepos 23 d. Komisija priėmė du sprendimus[58], kuriais atmetė du keltų operatorių – „Scandlines Sverige AB“ ir „Sundbusserne AS“ – skundus prieš Švedijos Helsingborgo uostą. Šie du tuo pačiu metu pateikti skundai buvo susiję su tariamais EB sutarties 82 straipsnio pažeidimais, susijusiais su per dideliais uosto mokesčiais, Helsingborgo uosto nustatytais už paslaugas keltų operatoriams, kurių keltai plaukioja iš Švedijos į Daniją maršrutu Helsingborgas–Elsinoras. 62. Atlikusi išsamų tyrimą, Komisija nusprendė, jog turimų įrodymų nepakanka, kad deramu teisiniu lygiu būtų įrodyta, kad svarstomos kainos yra per didelės. Šie sprendimai rodo bendresnio pobūdžio sunkumus, su kuriais susiduriama EB sutarties 82 straipsnį taikant tiems atvejams, kai kainos yra per didelės, ypač atvejams, kai kainų negalima palyginti su tinkamais baziniais dydžiais. Atsižvelgiant į tai, kad šiuo klausimu yra spręsta mažai bylų[59], sprendimuose, inter alia , yra pateikta aspektų, į kuriuos reikia atsižvelgti nustatant paslaugos ekonominę vertę ir tai, ar kaina yra per didelė arba nesąžininga ir todėl prilygsta piktnaudžiavimui dominuojančia padėtimi taip, kaip nustatyta EB sutarties 82 straipsnyje. „KPN Mobile“ skambučių užbaigimo tarifai[60] 63. Komisija atsakovams pranešė, kad MCI spalio 21 d. atsiėmė skundą ir kad Komisija šioje byloje neketina imtis tolesnių veiksmų. Pareiškimas dėl prieštaravimų šioje byloje buvo paskelbtas 2002 m. kovo 22 d. Jame buvo teigiama, kad „KPN Mobile“ atsisakė suteikti nepriklausomiems operatoriams tiesioginio sujungimo paslaugą ir nustatė labai mažą skirtumą tarp skambučių užbaigimo mobiliojo ryšio tinkle didmeninių tarifų ir mažmeninių mobiliojo virtualaus privataus tinklo (MVPT) paslaugų kainų. Nuspręsdama toliau nenagrinėti bylos ex officio , Komisija atsižvelgė į faktą, kad tuo metu įsikišus Nyderlandų reguliavimo tarnybai OPTA „KPN Mobile“ turėjo pasiūlyti tiesioginio sujungimo paslaugas. Didmeniniai mobiliojo ryšio sujungimo tarifai Nyderlanduose taip pat sumažėjo, o OPTA, atsižvelgdama į naują elektroninių ryšių reguliavimo sistemą, kuri buvo įdiegta 2004 m. pavasarį, analizavo skambučių užbaigimo rinkas atskiruose Nyderlandų mobiliojo ryšio tinkluose. Galiausiai Komisija savo tyrime priėjo prie išvados, kad, įvertinus MVPT paslaugas, negalima tinkamai nustatyti išpūsto kainų skirtumo taikymo pagal EB sutarties 82 straipsnį. B2/„Telia“ [61] 64. 2004 m. lapkričio mėn. „B2 Bredband AB“ (B2) atsiėmė savo skundą prieš Švedijos tradicinį telekomunikacijų operatorių „TeliaSonera“. Tuomet Komisija nutraukė pradėtą bylą. 2003 m. gruodžio mėn. Komisija paskelbė su „TeliaSonera“ susijusį pranešimą dėl prieštaravimų, kuriame buvo teigiama, kad ši bendrovė pasinaudojo dominuojančia padėtimi: dalyvaudama konkurse dėl svarbios sutarties tiesti ir eksploatuoti plačiajuostį optinį tinklą sparčiai interneto prieigai teikti Malmėje, ji pasiūlė grobikiškas kainas. Komisijos nuomone, konkurse dėl tos sutarties „TeliaSonera“ sąmoningai pasiūlė kainas, žemesnes už sąnaudas, ir taip neleido operatoriui susigrąžinti investicijų ir išlaidų, susijusių su sutartyje numatytos infrastruktūros ir paslaugų teikimu, be to, jos nuomone, nustačiusi tokią mažą kainą „TeliaSonera“ užkirto kelią alternatyvios infrastruktūros kūrimui ir konkuruojančių paslaugų teikėjų atėjimui į rinką. Tačiau po papildomo tyrimo, atlikto paskelbus pranešimą dėl prieštaravimų, Komisija priėjo prie išvados, kad negalima pakankamai tvirtai nustatyti, kad pasiūlymo pateikimo metu „TeliaSonera“ atitinkamose rinkose užėmė dominuojančią padėtį. 2. KARTELIAI 3 langelis: Kovos su karteliniais susitarimais apžvalga 2004 m. Komisija ir toliau daug dėmesio skyrė antikarteliniams veiksmams, taikytiems per pastaruosius trejus metus: ji priėmė dar 6 sprendimus prieš neteisėtus horizontalius susitarimus, kuriuose dalyvavo apie 30 bendrovių. Šie sprendimai buvo susiję su variniais vandentiekio vamzdžiais, natrio gliukonatu, prancūzišku alumi, žaliaviniu ispanišku tabaku, kietosiomis galanterinėmis adatomis ir cholino chloridu[62]. Iš viso šiais sprendimais buvo skirta per 390 mln. EUR baudų. Šiais metais kovos su karteliais srityje įvyko daug pokyčių. Ypač būtina paminėti tris aspektus: pokyčiai atleidimo nuo baudų srityje, Reglamento 1/2003 taikymo pasekmės kovai su karteliais ir teisinį imunitetą reglamentuojančių taisyklių išaiškinimas. Atleidimas nuo baudų 2002 m. pranešimas apie atleidimą nuo baudų[63] ir toliau buvo svarbi teisės aktų vykdymo užtikrinimo priemonė. Tai, kad 2002 m. paskelbus pranešimą apie atleidimą nuo baudų buvo inicijuota daug bylų, rodo, jog jis yra itin veiksmingas – net veiksmingesnis už 1996 m. pranešimą apie atleidimą nuo baudų. Dauguma bylų, kurių nagrinėjimas šiuo metu yra pasiekęs sprendimo priėmimo etapą, yra nagrinėjamos pagal 2002 m. pranešimą[64]. Reglamentas (EB) Nr. 1/2003 Gegužės mėn. įsigaliojęs Reglamentas 1/2003[65] gerokai sutvirtino Komisijos įgaliojimus atlikti tyrimą. Reikėtų paminėti tris pagrindinius aspektus. Pirma, reglamentas išplečia Komisijos įgaliojimus atlikti kratą: krata gali būti atliekama ne tik pačioje įmonėje, bet ir kitose patalpose, įskaitant įmonės personalo gyvenamąją vietą, jeigu kyla pagrįstas įtarimas, kad tokiose patalpose yra laikomi įmonės veiklos dokumentai[66]. Tokių veiksmų galima imtis tik gavus išankstinį atitinkamos valstybės narės nacionalinės teismo institucijos leidimą. Antra, Komisijos įgaliojimus atlikti kratą sutvirtina tai, kad ji gali užplombuoti įmonės patalpas tokiam laikui, koks yra būtinas patikrinimui atlikti[67]. Trečia, Komisijai buvo suteikti aiškūs įgaliojimai tyrimo tikslais apklausti bet kurį fizinį ar juridinį asmenį, kuris sutinka būti apklausiamas[68]. Profesinė paslaptis Komisijai pateikus apeliacinį skundą, Teisingumo Teismo pirmininkas rugsėjo 27 d. nutartimi[69] panaikino sprendimą (laikinai) sustabdyti Komisijos sprendimo, kuriuo buvo atmestas reikalavimas taikyti profesinės paslapties apsaugą, taikymą (prieš tai tokį reikalavimą byloje buvo iškėlęs Pirmosios instancijos teismo pirmininkas[70]). Komisijai buvo grąžintas vokas su kai kuriais per patikrinimą paimtais dokumentais, kuriems bylos šalys reikalavo taikyti profesinės paslapties apsaugą[71] ir kurie buvo laikomi Pirmosios instancijos teismo kanceliarijoje. ETT atsižvelgė į Komisijos įsipareigojimą neskelbti aptariamų dokumentų trečiosioms šalims, kol bus baigtas pagrindinis procesas. Kadangi teismai nepritarė šalių pasiūlytam naujam požiūriui į profesinės paslapties apsaugos taikymo sritį, Komisija ir toliau atlieka patikrinimus remdamasi nusistovėjusia teismo praktika[72], kuri, Komisijos nuomone, išlieka teisiškai pagrįsta ir tinkama. | Variniai vandentiekio vamzdžiai[73] 65. Rugsėjo 3 d. Komisija priėmė sprendimą, kuriuo nustatė, kad pagrindiniai Europos varinių vandentiekio vamzdžių gamintojai – „Boliden AB“ (kartu su savo buvusiomis dukterinėmis bendrovėmis „Boliden Fabrication AB“ ir „Boliden Cuivre & Zinc S.A.“), „Halcor S.A.“, „HME Nederland BV“, „IMI plc“ (kartu su savo (buvusiomis) dukterinėmis bendrovėmis „IMI Kynoch Ltd.“ ir „IMI Yorkshire Copper Tube Ltd.“), „KM Europa Metal AG“ (kartu su savo visiškai valdomomis dukterinėmis bendrovėmis „Europa Metalli SpA and Tréfimétaux SA“), „Mueller Industries, Inc.“ (kartu su savo dukterinėmis bendrovėmis „WTC Holding Company, Inc.“, „Mueller Europe Ltd.“, „DENO Holding Company, Inc“. ir „DENO Acquisition EURL“), „Outokumpu Oyj“ (kartu su savo visiškai valdoma dukterine bendrove „Outokumpu Copper Products Oy“) ir „Wieland Werke AG“ (kartu su savo dukterinėmis bendrovėmis „Austria Buntmetall AG“ ir „Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H.“) – pažeidė Europos bendrijos konkurencijos taisykles, nes susitarė nustatyti kainas ir pasidalyti rinkas EEE varinių vandentiekio vamzdžių rinkoje. Atlikusi tyrimą, pradėtą 2001 m., Komisija nustatė, kad pažeidimas buvo daromas nuo 1988 m. vidurio iki 2001 m. pradžios. 66. Aptariamas produktas yra pirmiausia naudojamas statybos pramonėje montuojant vandens, naftos, dujų ir šildymo įrangą. Pagrindiniai klientai, perkantys vandentiekio vamzdžius, yra platintojai, didmeninės ir mažmeninės prekybos įmonės, parduodančios vandentiekio vamzdžius įrangą montuojančioms firmoms ir kitiems galutiniams vartotojams. Bendra nedengtų (970,1 milijonų EUR) ir plastmase padengtų varinių vandentiekio vamzdžių (180,9 mln. EUR) rinkos vertė yra 1,151 mln. EUR (2000 m. Europos ekonominėje erdvėje). 67. Bendra baudų, šioje byloje skirtų toms įmonėms, suma buvo apie 222,3 mln. EUR. Išskyrus „HME Nederland BV“, visi sprendimo adresatai tyrimo metu bendradarbiavo su Komisija pagal 1996 m. pranešimą apie atleidimą nuo baudų. Komisija už bendradarbiavimą nuo baudų atleido „Mueller-group“, 50 % sumažino baudą „Outokumpu“, 35 % – „KME-group“ ir „Wieland group“, 15 % – „Halcor“ ir 10 % – „IMI-group“ bei „Boliden-group“. Didžiausia bauda buvo skirta „KME-group“ priklausančioms bendrovėms – 67,08 mln. EUR. „Wieland group“ buvo skirta 27,8411 mln. EUR bauda, „IMI-group“ – 44,98 mln. EUR, „Outokumpu“ – 36,14 mln. EUR, „Boliden“ – 32,6 mln. EUR, „Halcor“ – 9,16 mln. EUR ir „HME“ – 4,49 mln. EUR. „Outokumpu“ ir „KME“ baudos buvo sumažintos dėl švelninančios aplinkybės – jų bendradarbiavimo ne pagal 1996 m. pranešimą apie atleidimą nuo baudų. „Outokumpu“ buvo pirmoji įmonė, atskleidusi daugiau kaip 12 metų egzistavusį kartelį, o „KME“ buvo pirmoji įmonė, pateikusi neginčytinų bendradarbiavimo, susijusio su plastmase padengtais variniais vandentiekio vamzdžiais, įrodymų. Kita vertus, „Outokumpu“ buvo nubausta dėl sunkinančios aplinkybės – pakartotinio pažeidimo, nes 1990 m. Komisija dėl jos buvo priėmusi kitą sprendimą, susijusį su karteliu nerūdijančio plieno sektoriuje, ir bauda jai buvo padidinta turint prevencinių paskatų. Natrio gliukonatas[74] 68. Rugsėjo 29 d. Komisija nubaudė keturias „Jungbunzlauer Group“ bendroves 19,04 mln. EUR bauda už tai, kad jos nustatydavo kainas ir dalijosi natrio gliukonato – metalui ir stiklui valyti naudojamos cheminės medžiagos – rinką. 69. Šis sprendimas papildo pirmąjį 2001 m. priimtą sprendimą[75], kuriuo buvo nustatyta, kad šešios įmonės, įskaitant vieną „Jungbunzlauer Group“ bendrovę, nuo 1987 iki 1995 m. buvo sudariusios slaptą kartelį. Kalbant apie tą „Jungbunzlauer Group“ bendrovę reikia pažymėti, kad 2001 m. priimtas sprendimas 2002 m. buvo atšauktas dėl nurodant sprendimo pagrindą padarytos faktinės klaidos, kuri buvo susijusi su jos atsakomybe už pažeidimą. 70. Natrio gliukonato kartelį sudariusioms šalims teko beveik visa šio produkto pasaulinė gamyba. Pažeidimas buvo labai sunkus: „Jungbunzlauer“ septynerius metus pažeisdavo Bendrijos konkurencijos taisykles. Nustatydama baudos dydį Komisija atsižvelgė į tai, kad natrio gliukonato rinka yra nedidelė. Be to, „Jungbunzlauer“ bendrovei bauda buvo sumažinta 20 %, nes ji bendradarbiavo su Komisija pagal 1996 m. pranešimą apie atleidimą nuo baudų. Prancūziškas alus[76] 71. Rugsėjo 29 d. Komisija priėmė draudžiamąjį sprendimą, kuriuo pagal EB sutarties 81 straipsnio 1 dalį dviem alaus daryklų grupėms – viena vertus, „Brasseries Kronenboug“ ir jos tuomet patronuojančiai bendrovei „Groupe Danone“ ir, kita vertus, „Heineken France“ (anksčiau vadintai „Sogebra“) ir jos patronuojančiai bendrovei „Heineken N.V.“ – paskyrė baudas už „paliaubų“ susitarimą, kuriuo jos siekė tarpusavyje Prancūzijos suderinti vadinamąjį VKR sektorių[77] bei baigti tarpusavio karą dėl įmonių, užsiimančių didmenine gėrimų prekyba, įsigijimo. Tačiau susitarimas buvo neįgyvendintas. 72. Apskritai pažeidimas buvo laikomas rimtu. Komisija „Heineken France“ ir „Heineken N.V.“ paskyrė 1 mln. eurų baudą. „Groupe Danone“ ir „Brasseries Kronenbourg“ buvo skirta 1,5 mln. eurų bauda. Skiriant šią baudą sunkinanti aplinkybė buvo ta, kad pažeidimas buvo padarytas pakartotinai. Ispaniškas žaliavinis tabakas[78] 73. Spalio 20 d. Komisija keturioms Ispanijos įmonėms, užsiimančioms žaliavinio tabako perdirbimu („Cetarsa“, „Agroexpansión“, „World Wide Tobacco España“ ir „Taes“), taip pat Italijos perdirbimo įmonei („Deltafina“) skyrė baudas, kurių bendra suma buvo 20 mln. eurų. Jos buvo skirtos už tai, kad šios įmonės sudarė antikonkurencinį susitarimą, kurio tikslas buvo nustatyti maksimalią vidutinę kainą, kurią jos mokėtų Ispanijos žaliavinio tabako gamintojams, taip pat nustatyti žaliavinio tabako kiekius, kuriuos jos pirktų. Kartelis gyvavo nuo 1996 m. iki 2001 m. Nuo 1998 m. perdirbimo įmonės įdiegė sudėtingą kartelio įgyvendinimo ir priežiūros sistemą. 1999 m. jos tarpusavyje taip pat susitarė dėl ribinių žaliavinio tabako kainų. Dėl šių kainų paskui jos tarėsi su gamintojų atstovais, siekdamos įtraukti jas į tipines tabako auginimo sutartis, kurių pagrindu pristatymo metu yra nustatoma galutinė žaliavinio tabako kaina. Buvo nuspręsta, kad patronuojančios bendrovės „Agroexpansión“ ir „WWTE“ yra solidariai atsakingos už savo dukterinių bendrovių veiksmus. 74. Tuo pačiu sprendimu Komisija taip pat uždraudė kartelį, kuriame dalyvavo asociacijos, atstovaujančios žaliavinio tabako gamintojams (ASAJA, UPA, COAG ir CCAE). Komisija taip pat nustatė, kad tuo pačiu laikotarpiu jos susitarė dėl ribinių kainų ir minimalių žaliavinio tabako kainų, dėl kurių turėjo kolektyviai derėtis su perdirbimo įmonėmis, tardamosi dėl tipinių tabako auginimo sutarčių. Komisija, atsižvelgusi į nacionalinės reguliavimo sistemos įtaką jų veiksmams, kiekvienai jų paskyrė simbolinę 1000 eurų baudą. Nacionalinės reguliavimo sistemos įtaka taip pat buvo švelninanti aplinkybė nustatant baudas perdirbimo įmonėms. Kietoji galanterija – adatos[79] 75. Komisija savo spalio 26 d. sprendime nustatė, kad trys įmonės ir atitinkamos jų dukterinės įmonės – „William Prym GmbH & Co. KG“ ir „Prym Consumer GmbH & Co. KG“, „Coats Holdings Ltd“ ir „J & P Coats Ltd“, „Entaco Ltd“ ir „Entaco Group Ltd“ – nuo 1994 m. rugsėjo 10 d. iki 1999 m. gruodžio 31 d. sudarė keletą rašytinių susitarimų, kurie oficialiai buvo dvišaliai, tačiau iš tikrųjų buvo trišaliai. Pagal tuos susitarimus šios įmonės pasidalijo produkto rinkas (kietosios galanterijos produktų rinkas) ir geografines rinkas (adatų rinkas) arba padėjo jas padalyti. Be to, nuo 1993 m. gegužės 10 d. iki 2001 m. lapkričio 8 d. tos įmonės dalyvavo dvišaliuose arba trišaliuose susitikimuose. 76. Savo sprendimą Komisija pirmiausia grindė tuo, kad į minėtus susitarimus buvo įtraukti straipsniai dėl susitarimų tarpusavio priklausomybės. Šie straipsniai per tam tikrą laiką buvo atnaujinti. 77. Komisija nustatė tris atitinkamas produkto rinkas: i) Europos siuvimui rankomis ir rankdarbiams skirtų adatų (įskaitant specialios paskirties adatas) rinka, kurioje buvo pasidalyta produkto ir geografine rinka, ii) Europos rinka, kurioje parduodami „kiti siuvimo ir mezgimo produktai, įskaitant segtukus, mezgimo segtukus arba mezgimo adatas“, ir iii) Europos rinka, kurioje parduodami kiti kietosios galanterijos produktai, įskaitant užtrauktukus ir kitus segtukus, kuriose abiejose produkto rinka buvo dalijamasi nuo 1994 m. rugsėjo 10 d. iki 1997 m. kovo 13 d. 78. Pažeidimas pagal savo pobūdį buvo labai rimtas, nes buvo susijęs su produkto ir geografinės rinkos pasidalijimu tarp įvairių rinkų. Susitarimai dėl produkto rinkos pasidalijimo padarė įtakos įvairiais rinkos lygiais, t. y. gamybos ir platinimo (ir didmeniniu, ir mažmeniniu lygiu), nes „Coats“ daugiausia platino adatas, tačiau mažmeniniu lygiu savo mažmeniniu adatų prekių ženklu „Milward“ konkuravo su „Prym“ ir „Entaco“. 79. Pagal 1996 m. pranešimą apie atleidimą nuo baudų Komisija 100 % sumažino baudą, kurią turėjo skirti „Entaco“, nes ši jai pranešė apie taikomus susitarimus dėl rinkos pasidalijimo ir suteikė neginčytinų įrodymų, be kurių būtų buvę neįmanoma nustatyti jų taikymo. „Coats“ ir „Prym“ bendrovėms, kurios yra solidariai atsakingos už savo dukterines bendroves, skirta 30 mln. EUR baudos kiekvienai. Cholino chloridas[80] 80. Gruodžio 9 d. Komisija priėmė sprendimą, kuris buvo nepalankus solidariai „Akzo Nobel N.V.“, „Akzo Nobel Nederland B.V.“, „Akzo Nobel Chemical Internationals B.V.“, „Akzo Nobel Chemicals B.V.“ ir „Akzo Nobel Functional Chemicals B.V.“; „BASF A.G.“; „Bioproducts Incorporated“; solidariai „Chinook Group Limited Partnership“ ir „Chinook Group Limited“; „DuCoa L.P.“ ir „UCB S.A.“. 81. Šios įmonės pažeidė Europos konkurencijos taisykles, nes sudarė kartelinį susitarimą cholino chlorido pramonėje. Kalbant apie EEE, reikia pažymėti, kad cholino chlorido kartelis veikė dviem skirtingais, bet glaudžiai susijusiais lygiais – pasaulio ir Europos. Pasaulio lygiu visi šiame procese dalyvaujantys gamintojai nuo 1992 m. birželio mėn. iki 1994 m. balandžio mėn. dalyvavo su EEE susijusioje antikonkurencinėje veikloje. Jos pasaulio mastu nustatydavo ir didindavo kainas, dalijosi pasaulines rinkas, kontroliavo platintojus bei perdirbimo įmones ir keitėsi komerciškai svarbia informacija. 82. Šiaurės Amerikos gamintojai nedalyvavo vėliau įvykusiuose antikonkurenciniuose susitikimuose, kurie buvo surengti tik tarp Europos gamintojų ir buvo skirti jų veiksmams Europos rinkoje koordinuoti. Šie susitikimai buvo rengiami nuo 1994 m. kovo mėn. iki 1998 m. spalio mėn. Įmonių veikla apėmė kainų nustatymą ir didinimą (tiek visai EEE, tiek konkrečioms nacionalinėms rinkoms ir atskiriems klientams), atskirų klientų pasiskirstymą tarp kartelyje dalyvaujančių įmonių, EEE rinkos dalių paskirstymą kiekvienai įmonei, platintojų ir perdirbimo įmonių kontrolę bei keitimąsi komerciškai svarbia informacija. 83. Paskaičiuota, kad pasaulinės cholino chlorido, kuris daugiausia naudojamas gyvulių pašarams, rinkos dydis 1997 m. (paskutiniais metais, kuriais buvo padarytas pažeidimas) sudarė 183,7 mln. EUR, o EEE rinkos dydis – 52,6 mln. EUR. Tyrimo laikotarpiu taisykles pažeidę gamintojai kontroliavo daugiau kaip 80 % pasaulinės rinkos. Taisykles pažeidę Europos gamintojai kontroliavo beveik 80 % EEE zonos. 84. Šiaurės Amerikos gamintojai pasitraukė iš pažeidimo pasaulinio susitikimo, įvykusio 1994 m. balandžio 14–20 d., pabaigoje. Pirmųjų pažeidimo tyrimo veiksmų Komisija ėmėsi 1999 m. gegužės 26 d. Kadangi tai įvyko praėjus daugiau kaip penkeriems metams po Šiaurės Amerikos gamintojų pasitraukimo iš pažeidimo, Šiaurės Amerikos gamintojams „Bioproducts“, „Chinook“ ir „DuCoa“ baudos nebuvo skirtos. 85. Komisija Europos gamintojams skyrė tokias baudas: 20,99 mln. EUR – solidariai bendrovėms „Akzo Nobel N.V“, „Akzo Nobel Nederland B.V.“, „Akzo Nobel Chemicals International B.V.“, „Akzo Nobel Chemicals B.V.“ ir „Akzo Nobel Functional Chemicals B.V.“, 34,97 mln. EUR – bendrovei „BASF A.G.“ ir 10,38 mln. EUR – bendrovei „UCB S.A.“. 3. KITI SUSITARIMAI IR SUDERINTI VEIKSMAI 3.1. Komisijos sprendimai „Air France“/„Alitalia“[81] 86. Balandžio 7 d. Komisija pritarė „Air France“ ir „Alitalia“ sąjungai, jeigu šios šalys įvykdys svarbius įsipareigojimus. Sprendime nustatytomis sąlygomis siekiama sumažinti atėjimo į rinką kliūtis ir suteikti naujiems rinkos dalyviams realią galimybę tapti patikimais konkurentais. Komisija nustatė septynis sutampančius maršrutus, kuriais kartu vykdydamos skrydžius „Air France“ ir „Alitalia“ panaikintų arba gerokai sumažintų konkurenciją: Paryžius–Milanas, Paryžius–Roma, Paryžius–Venecija, Paryžius–Florencija, Paryžius–Bolonija, Paryžius–Neapolis ir Milanas–Lionas. Prieš sudarydamos sąjungą, „Air France“ ir „Alitalia“ buvo dvi pagrindinės skrydžių vykdymo šiais maršrutais konkurentės. Bendrovėms sutikus atsisakyti tokio skaičiaus pakilimo ir nutūpimo laiko tarpsnių oro uostuose, koks yra būtinas veiksmingai konkurencijai šiais maršrutais atkurti, Komisija pritarė šiam sandoriui[82]. „Topps“[83] 87. Gegužės 26 d. Komisija priėmė sprendimą[84], kuriuo „Topps Company Inc“ ir jos dukterinėms bendrovėms Europoje „Topps Europe Ltd“, „Topps International Ltd“, „Topps UK Ltd“ ir „Topps Italia SRL“ („Topps“) skyrė 1,59 mln. EUR baudą už Sutarties 81 straipsnio 1 dalies pažeidimą. „Topps“ grupė gamina kolekcionuojamus produktus, kaip antai lipdukai ar kolekcinės kortelės, kuriose yra pavaizduoti futbolo žaidėjai ar animacinių filmų veikėjai. 88. Komisija nustatė, kad „Topps“ kartu su keliomis tarpininkėmis Jungtinėje Karalystėje, Italijoje, Suomijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje ir Ispanijoje sudarė keliolika susitarimų ir taikė suderintus veiksmus, kuriais siekė apriboti lygiagretų „Pokémon“ kolekcionuojamų daiktų importą. „Pokémon“ vardu yra vadinami įvairūs veikėjai, kurie iš pradžių buvo sukurti „Nintendo“ vaizdo žaidimui „Game Boy“, tačiau „Topps“ juos taip pat pagal licenciją naudoja kolekcionuojamiems produktams, kaip antai lipdukai ar kortelės, iliustruoti. 2000 m. buvo didžiulė tokių „Pokémon“ kolekcionuojamų daiktų paklausa, o jų kainos įvairiose valstybėse narėse labai skyrėsi. Šeimos, gyvenančios aukštų kainų valstybėse, pvz., Suomijoje, turėjo už tuos pačius „Pokémon“ lipdukus mokėti dvigubai daugiau nei šeimos Portugalijoje. 89. Komisija ir Bendrijos teismai anksčiau jau daug kartų buvo nedviprasmiškai pasmerkę tokius lygiagrečios prekybos apribojimus. Šie apribojimai yra labai sunkūs EB sutarties 81 straipsnio 1 dalies pažeidimai, keliantys grėsmę pagrindiniam vidaus rinkos principui. Pirmiau nurodytomis priemonėmis „Topps“ sutrukdė platintojams, o galiausiai ir vartotojams, pasinaudoti dideliais valstybių narių kainų skirtumais. 90. Sprendimas buvo skirtas visoms keturioms Europoje veikiančioms „Topps“ dukterinėms bendrovėms, dalyvavusioms antikonkurenciniuose susitarimuose ir suderintuose veiksmuose, taip pat JAV patronuojančiai bendrovei, kuri galėjo padaryti lemiamą įtaką savo visiškai valdomų dukterinių bendrovių veiksmams. Sprendimas nebuvo skirtas „Topps“ tarpininkams, nes jų atsakomybė už pažeidimą buvo mažesnė. Nustatydama baudos dydį, Komisija, nepaisydama itin sunkaus jo pobūdžio, priskyrė „Topps“ padarytą pažeidimą prie sunkių – daugiausia dėl to, kad Komisijos bylos medžiagoje pateikti įrodymai nerodė, kad lygiagretaus importo apribojimai buvo sistemingai taikomi visiems tarpininkams. 4 langelis: Teisių valdymo rinkos Europos Sąjungoje Bendrajame Lisabonos strategijos tikslų kontekste itin svarbu užtikrinti, kad naujose Europos interneto rinkose plačiai vyrautų įvairi Europos muzika ir kultūra. Tai reiškia, kad reikia suteikti naują impulsą Europos muzikos teisių pardavimui teisių naudotojams, kurie gali užtikrinti platesnio masto Europos dalyvavimą šioje terpėje, kartu išsaugant tinkamas vietos turinio plėtojimo sąlygas. Kalbant apie konkurencijos taisyklių taikymą teisių valdymo paslaugoms reikia pažymėti, kad ypatingą dėmesį būtina skirti šiame sektoriuje taikomiems antikonkurenciniams apribojimams ir konkurenciją skatinančioms priemonėms, kurios užtikrintų veiksmingą tokių paslaugų teikimą. Savo sprendime dėl IFPI[85] Komisija nustatė pagrindinius konkurenciją skatinančios kolektyvinio teisių valdymo bendrovių veiklos naujoje Europos interneto rinkoje principus. Tuo tarpu naujieji principai praktikoje pasiteisino ir dabar yra taikomi apskritai tuomet, kai IFPI nariai išduoda ES licencijas platinti internete muziką, susijusias su jų turimoms teisėms. Kalbant apie vadinamąjį Santjago susitarimą[86] dėl autorių teisių į internete transliuojamą muziką valdymo reikia pažymėti, kad Komisija su šiuo susitarimu susijusį oficialų pareiškimą dėl prieštaravimų[87] paskelbė siekdama priversti susitarime dalyvaujančias kolektyvinio teisių valdymo bendroves pakeisti antikonkurencines šio susitarimo nuostatas ir panaikinti apribojimą dėl ekonominės buveinės, kuris skaldo EEE rinką. 2004 m. balandžio mėn. komunikate yra išdėstyti Komisijos pasiūlymai dėl šio sektoriaus valdymo ateityje[88]. Konkurencijos požiūriu reikės atsižvelgti į keletą pagrindinių aspektų: teritoriniai apribojimai neturi kliudyti rengti naujus ES mastu taikomus „vieno langelio“ mechanizmus, kurie atneštų naudos ES ir pasaulinių teisių licencijavimui teisėms naujose Europos Sąjungos muzikos rinkose; pagal konkurencijos teisę Komisija palankiai vertins „vieno langelio“ susitarimus ir su jais susijusius abipusius susitarimus tarp kolektyvinio teisių valdymo sistemų; tačiau Komisija negali leisti taikyti anksčiau nustatytų apribojimų, jei jie nebėra būtini; teisių savininkai turi turėti galimybę patys apsispręsti dėl jiems priimtino santykio tarp individualaus teisių valdymo ir kolektyvinio jų muzikos teisių valdymo; jei nėra būtina, šiuose mechanizmuose neturi būti sujungiami teisių valdymo pasiūlymai. Turi būti sudarytos sąlygos plėtotis individualiam teisių administravimui. Atsižvelgiant į kolektyvinio valdymo sistemų perspektyvumą, teisių savininkai turėtų turėti galimybę naudoti naujas skaitmenines teisių valdymo sistemas, kad galėtų patys valdyti teises. | - Belgijos architektų asociacija[89] 91. Birželio 24 d. Komisija išreiškė nepritarimą Belgijos architektų organizacijos taikomai rekomenduojamų minimalių tarifų lentelei. 92. Belgijos architektų organizacijos Nacionalinė taryba patvirtino minimalių tarifų lentelę 1967 m., ir nuo to laiko ji keletą kartų buvo keista. Naujausias jos pakeitimas buvo padarytas 2002 m. birželio mėn., o tarifai pavadinti „orientaciniais“. Lentelėje buvo nustatyti minimalūs tarifai, taikomi savarankišką veiklą vykdančio architekto paslaugoms, teikiamoms Belgijoje. 93. Komisija nusprendė, kad sprendimas, kuriuo buvo patvirtinta tarifų lentelė, buvo savarankiškas norminio pobūdžio teisės aktas, už kurį organizacija kaip įmonių asociacija yra visiškai atsakinga. Be to, Komisija padarė išvadą, kad organizacija norėjo koordinuoti savo narių veiksmus rinkoje per savo sprendimus, kuriais buvo nustatoma ir keičiama tarifų lentelė. Komisija taip pat nustatė, kad tarifų lentelė buvo taikoma – bent jau tam tikru mastu. 94. Kad tarifų lentele buvo siekiama apriboti konkurenciją, rodo normatyvinė pavadinimo ir tarifų lentelės preambulėje išdėstytų motyvų konotacija, tai, kad organizacija 18 metų rengė ir platino tipinę sutartį, kurioje kaip vienintelis pasirinkimas nustatant autorinius atlyginimus buvo tarifų lentelė, taip pat tai, kad organizacija neapsiribojo tik informacijos platinimu savo nariams, klientams ir teismams. 95. Nors sprendimas, nustatantis arba rekomenduojantis minimalius tarifus, pagal pobūdį yra labai sunkus pažeidimas, Komisija, įvertinusi tai, kad greičiausiai tarifų lentelė nebuvo visuotinai taikoma tarp visų architektų, ir tai, kad geografinė sprendimo taikymo sritis apsiribojo tik viena valstybe nare, priskyrė šį pažeidimą sunkių pažeidimų kategorijai. 96. Skirdama 100 000 eurų baudą Komisija kaip į švelninančią aplinkybę atsižvelgė į tai, kad organizacija galėjo turėti pagrįstų abejonių dėl to, ar jos taikoma tarifų lentelė iš tikrųjų pažeidžia taisykles, kol Komisija 1993 m. priėmė sprendimą dėl CNSD[90]. Be to, vadovaujantis Komisijos politika, nustatyta jos 2004 m. vasario 9 d. ataskaitoje, nacionalinės reguliavimo institucijos ir profesinės organizacijos turi būti skatinamos persvarstyti ir keisti savo apribojimus nustatančias taisykles, taip pat joms turi būti sudaryta galimybė tai daryti. Baudos dydis taip pat atspindi nuoseklią strategiją[91], kurios Komisija laikosi skirdama baudas už antikonkurencinius veiksmus profesijų srityje. „Gaz de France“[92] 97. Spalio 26 d. Komisija priėmė du sprendimus dėl dviejų sutarčių, kurias „Gaz de France“ (GDF) sudarė 1997 m.: vieną su Italijos dujų bendrove ENI, o kitą – su Italijos elektros energijos bendrove ENEL. Pagal GDF ir ENI sutartį GDF turėjo per Prancūzijos teritoriją iki Šveicarijos sienos transportuoti gamtines dujas, kurias ENI įsigijo Šiaurės Europoje. Į sutartį buvo įtrauktas straipsnis, įpareigojantis ENI pardavinėti dujas tik „toliau pakartotinio perdavimo punkto“, t. y. po to, kai dujos paliks Prancūzijos teritoriją. GDF ir ENEL sutartis buvo sudaryta dėl pasikeitimo gamtinėmis suskystintomis dujomis, kurias ENEL įsigijo Nigerijoje, ir į ją buvo įtrauktas straipsnis, įpareigojantis ENEL naudoti dujas Italijoje. 98. Komisija nusprendė, kad šie du straipsniai apribojo teritoriją, kurioje šalys galėtų naudoti dujas, ir kad jais buvo siekiama padalyti nacionalines rinkas ir taip sutrukdyti Prancūzijos gamtinių dujų vartotojams įsigyti dujų iš ENEL ir ENI. Tai buvo konkurencijos apribojimas, kaip apibrėžta EB sutarties 81 straipsnyje, ir sudarė didelių kliūčių kuriant iš tikrųjų konkurencingą Europos dujų rinką. 99. Šie du sprendimai yra juo labiau svarbūs dėl liberalizacijos proceso, kuris pastaraisiais metais prasidėjo Europos dujų rinkoje ir kurio nauda yra juntama labai lėtai. Teritoriniai apribojimai yra vieni svarbiausių veiklos, dėl kurios Europos rinka išlieka pasidalijusi ir dėl kurios šiam sektoriui trūksta lankstumo, sudedamųjų dalių. Tačiau, atsižvelgusi į Europos dujų sektoriaus ypatumus ir į bylos aplinkybes, Komisija nusprendė neskirti baudų. 3.2. Kitos bylos Mokamas turinys žiniasklaidos priemonių rinkoms 100. Siekdama prisidėti prie žiniomis pagrįstos visuomenės kūrimo, Komisija ir toliau pirmenybę daugiausia teikia konkurencijai, susijusiai su mokamu turiniu, kaip varomajai naujovių diegimo žiniasklaidos priemonių rinkose jėgai. Viena svarbi bylų kategorija yra susijusi su sporto varžybų transliavimo teisių sritimi, kurioje Komisija laikosi darnios strategijos: viena vertus, ji kovoja su pardavimo politikos, grindžiamos plačiais išimtiniais vienintelio pardavėjo susitarimais, koncentraciją ir apribojimus skatinančiu poveikiu ir, kita vertus, atsižvelgia į galimą turinio koncentracijos naudą. 101. Bundesliga byloje, susijusioje su centralizuotu žiniasklaidos naudojimo teisių į pirmojo ir antrojo nacionalinių vyrų futbolo divizionų varžybų transliavimą pardavimu, Komisija nusprendė, kad lygos asociacija, išimties tvarka pardavusi komercinės transliacijos teises, galėtų apriboti konkurenciją tarp klubų ir bendrovių, priklausančių pirmajam ir antrajam divizionams. 102. Šiais metais anksčiau gavusi pranešimą apie išankstinį įvertinimą, lygos asociacija pasiūlė įsipareigojimus, dėl kurių buvo konsultuojamasi su rinkos dalyviais[93] rugsėjo mėn.[94]. 103. Komisija taip pat atliko savo procedūrą English Premier League (FAPL)[95] atžvilgiu ir vėliau paskelbė komunikatą dėl FAPL pasiūlytų įsipareigojimų[96]. Tebenagrinėjant bylą dėl Eurovizijos sistemos atlikus faktų nustatymo tyrimą buvo aiškinamasi keletas aspektų, susijusių su tuo, kaip valstybiniai transliuotojai – ETS (Europos transliuotojų sąjungos) nariai – bendrai perka sporto programas ir dalijasi jomis, įskaitant teises transliuoti 2010–2012 m. olimpines žaidynes. ETS pasiūlymai dėl to, kaip užtikrinti Eurovizijos sistemos suderinamumą su ES konkurencijos taisyklėmis, turės būti pagrįsti Teismų instrukcijomis byloje[97]. 104. Spalio 26 d. Komisija paskelbė baigianti savo tyrimą[98] dėl vadinamųjų didžiausio palankumo[99] straipsnių, įtrauktų į Holivudo kino studijų sutartis su mokamos televizijos bendrovėmis, tačiau toliau bus tęsiamas tyrimas dėl dviejų studijų. 105. Didžiausio palankumo straipsniai buvo įtraukti į daugumą Holivudo kino studijų ir Europos mokamos televizijos transliuotojų susitarimų dėl produkcijos. Sudaryti susitarimus dėl produkcijos yra įprasta praktika Holivudo kino pramonėje, kur studijos paprastai sutinka tam tikram skaičiui metų parduoti transliuotojams visą savo kino produkciją. Didžiausio palankumo straipsniai suteikė studijoms teisę naudotis pačiomis palankiausiomis sąlygomis, sutartomis tarp mokamos televizijos bendrovės ir kurios nors iš šių studijų. 106. Remiantis išankstiniu Komisijos įvertinimu, bendras didžiausio palankumo straipsnių poveikis buvo studijoms mokamų kainų suvienodinimas, nes sutarus su viena studija pakelti kainas, kitos studijos turėdavo teisę taip pat pakelti kainas. Komisijos manymu, toks kainų nustatymo būdas prieštarauja pagrindiniam kainų konkurencijos principui. 107. Nepripažinusios, kad padarė konkurencijos teisės pažeidimą, studijos, kurių atžvilgiu buvo baigtas tyrimas, nusprendė pašalinti iš galiojančių susitarimų didžiausio palankumo straipsnius. Jeigu jos laikysis šios naujos praktikos, jų atžvilgiu nebus imamasi tolesnių veiksmų. Kadangi „NPB Universal“ ir „Paramount Pictures Corp. Inc“ nepasekė šių studijų pavyzdžiu, jų atžvilgiu tyrimas yra tęsiamas. 3.3. Sektorių tyrimai Sektoriaus tyrimas dėl sporto teisių pardavimo naudoti 3G tinkluose[100] 108. Šiuo metu visame pasaulyje sparčiai plinta trečiosios kartos mobiliojo ryšio technologijos (3G), o jų vartotojų daugėja greičiau, nei tame pačiame plėtros etape daugėjo GSM vartotojų. 109. Siekdama užkirsti kelią antikonkurenciniams veiksmams, kurie galėtų sutrukdyti šios svarbios naujos rinkos plėtrai, Komisija ėmėsi aktyvesnių veiksmų. 110. Komisija nustatė rinkoje veikiančių dalyvių kelių rūšių veiksmus, kurie galėtų apriboti naujos žiniasklaidos priemonės operatorių prieigą prie svarbaus sporto turinio: atsisakymas suteikti paslaugas, grupinis televizijos teisių ir naujos žiniasklaidos priemonės/UMTS teisių pardavimas, draudimai, televizijos transliacijoms palankesni nei naujų rūšių transliacijoms, arba rinkoje veikiančių dalyvių išimtinėmis sąlygomis vykdomas naujos žiniasklaidos priemonės/UMTS teisių pirkimas. 111. Siekdama išsamiai įvertinti rinkos ypatumus ir išspręsti atsiradusias ir galimas problemas, susijusias su 3G operatorių prieiga prie turinio, 2004 m. sausio 30 d. Komisija kartu su ELPA Priežiūros institucija sektoriuje pradėjo sporto teisių pardavimo naudoti 3G tinkluose tyrimą. 112. Pirmasis tyrimo etapas buvo baigtas rugpjūčio mėn. Jame buvo surinkta informacija apie padėtį 3G naudojimo srityje, įskaitant 3G teisių pardavimą mobiliojo ryšio operatoriams, ir buvo įvertintos apribojimų, taikomų 3G sporto teisėms, rūšys. Daugeliui televizijos kanalų (daugiausia stambiausių), mobilaus ryšio operatorių ir turinio savininkų buvo išsiųsti prašymai suteikti informacijos. 113. Antrajame etape, kuris prasidėjo rugsėjo mėn., tiriama daugiau rinkos dalyvių, tačiau taip pat yra išsiųsti papildomi klausimynai rinkos dalyviams, su kuriais buvo bendraujama pirmajame etape. Šis etapas turėtų suteikti išsamios informacijos apie sutartis, darančias poveikį aprūpinimui 3G sporto teisėmis. 5 langelis: Motorinių transporto priemonių platinimas ir remontas 2004 m. Komisija ir toliau kontroliavo, kaip yra įgyvendinamas Reglamentas 1400/2002, ir teikė suinteresuotoms šalims su jo aiškinimu susijusią pagalbą. Šiuo laikotarpiu buvo galima pastebėti keletą naujų tendencijų. Visų pirma automobilių kainos augo vidutiniškai lėčiau nei kitų prekių kainos ir kartu buvo aiškių didesnės jų konvergencijos visose ES valstybėse ženklų. Toliau vyko prekybos agentų tinklų konsolidavimas, tačiau daugelis prekybos agentų, kurių sutartys buvo nutrauktos dėl tinklų pertvarkymo, galėjo pasinaudoti bendrąja išimtimi ir tęsti veiklą rinkoje kaip įgaliotieji remontininkai. Taip pat buvo investuojama į geresnę platinimo infrastruktūrą ir remonto įrangą. Tačiau akivaizdu, kad šie pokyčiai tik preliminariai rodo naujos bendrosios išimties, kurios poveikis rinkai gali būti išsamiai įvertintas tik po ilgesnio laikotarpio, taikymo poveikį. Vykdydama savo pareigą reguliariai kontroliuoti Reglamento 1400/2002 taikymą, Komisija nuodugniai patikrino, kaip veikia sistemos, kurias automobilių ir sunkvežimių gamintojai įdiegė, kad nepriklausomi operatoriai galėtų naudotis su remontu susijusia technine informacija. Be to, ji ir toliau kontroliavo automobilių kainų pokyčius visoje ES, išleidusi dvi ataskaitas – 2004 m. vasario ir liepos mėn. Antroji ataskaita apėmė pirmus šešis mėnesius po naujo reglamento įsigaliojimo ir joje pirmą kartą buvo pateikti duomenys apie visas 25 valstybes nares (dėl išsamesnės informacijos žr. toliau). Be to, per ataskaitinį laikotarpį Komisija perorientavo teisės aktų vykdymo užtikrinimo veiklą į tam tikrus atvejus, kurie kelia rimtų konkurencijos problemų. Prie jų priskiriamos problemos, susijusios su įgaliotųjų ir nepriklausomų remontininkų galimybe gauti OĮG ir konkuruojančių tiekėjų atsargines dalis, galimu dirbtinių kliūčių sudarymu patekimui į įgaliotųjų remontininkų tinklus, taip pat su tariamais apribojimais, taikomais prekybos agentų galimybėms pardavinėti konkuruojančių gamintojų motorines transporto priemones. Kol šie klausimai vis dar nagrinėjami tebevykstant tyrimams, Komisija priėmė poziciją byloje dėl „Porsche“ platinimo ir aptarnavimo sutarčių, kurioje išaiškino de minimis taisyklės taikymą Reglamento 1400/2002 įgyvendinimo srityje (žr. toliau). Reglamento 1/2003 įsigaliojimas ir su juo susijęs įgaliojimų valstybių narių teismams ir konkurencijos institucijoms suteikimas taip pat suteikė konkurencijos institucijoms galimybę pasinaudoti atitinkamomis žiniomis motorinių transporto priemonių sektoriuje ir bendradarbiavimo priemonėmis, sukurtomis Europos konkurencijos tinkle. Spalio 19 d. Komisija surengė seminarą, kuriame nacionalinių konkurencijos institucijų atstovai galėjo pasidalyti patirtimi ir aptarti Reglamento 1400/2002 įgyvendinimą. Galimybė susipažinti su technine informacija Spalio mėn. Komisija paskelbė nepriklausomų operatorių galimybės susipažinti su technine informacija automobilių sektoriuje studiją. Studijoje, kurią Komisijos prašymu atliko IKA (Acheno universitetas), įvertinta, kaip gamintojai įvykdė reglamento sąlygas, susijusias su techninės informacijos teikimu garažams, įrankių gamintojams ir leidėjams. Visų šių rūšių operatoriai atlieka svarbų vaidmenį, užtikrindami sveiką konkurenciją automobilių remonto sektoriuje, ypač įvertinus tai, kad dėl technologijos pažangos net paprasčiausias remontas tampa vis sudėtingesnis. Studija rodo, kad techninė informacija apie beveik visus modelius, kurie buvo pradėti gaminti per pastaruosius dešimt metų, yra pateikta internete, CD/DVD laikmenoje ir (arba) išspausdinta. Tačiau informacijos teikimo kokybė dažnai yra nepatenkinama, nes informaciją sunku rasti arba ji prieinama tik didelėse brangiose pakuotėse. Turinys taip pat dažnai nepakankamas, nes kai kurie gamintojai nuslepia daugybę informacijos, kuri, pavyzdžiui, gali būti svarbi diagnostinės įrangos gamintojams. Galiausiai techninės informacijos leidėjai, kurių leidinius labai vertina nepriklausomi remontininkai, susiduria su sunkumais, kai jiems reikia gauti informacijos. Teigiami pokyčiai, susiję su automobilių kainų skirtumais Kovo ir liepos mėn. Komisija paskelbė automobilių kainų skirtumų Europos Sąjungoje ataskaitas. Konkurencijos atžvilgiu paskutiniai du leidimai, pagrįsti lapkričio ir atitinkamai gegužės mėn. duomenimis, atskleidė gana patenkinamą kainų konvergencijos euro zonoje tendenciją. Nors ataskaitos 2003 m. liepos mėn. leidimas rodė, kad trečdalio modelių kainų skirtumai visoje euro zonoje viršija 20 %, iš naujausio leidimo matyti, kad tokie skirtumai yra būdingi beveik ketvirtadaliui modelių. Be to, reikia pažymėti, kad tokia konvergencija vyksta esant santykiniam kainų stabilumui Europos Sąjungoje. Palyginti su 2003 m. liepos mėn., 2004 m. liepos mėn. automobilių kainų indeksas Europos Sąjungoje padidėjo tik 0,6 %, palyginti su 2,3 % bendros infliacijos. Pirmą kartą automobilių kainų ataskaitos praėjusios liepos mėn. leidime yra pateiktos kainos naujosiose valstybėse narėse, kurios nelabai skiriasi nuo 15 valstybių ES kainų: kai kuriose naujosiose valstybėse narėse kai kurie modeliai yra pigesni, tačiau kiti ne. Palyginti su 2003 m. liepos mėn., automobilių kainų indeksas 2004 m. liepos mėn. gerokai išaugo Lenkijoje (+8,4 %) ir Latvijoje (+4,1 %), tačiau sumažėjo Estijoje (-6,8 %), Lietuvoje (-4,9 %) ir Čekijoje (-3,3 %). „Porsche“ platinimo ir garantinio aptarnavimo sutartys Balandžio 30 d. Komisija nutraukė nagrinėjimą dėl sutarčių, susijusių su nauju tipiniu importuotoju, prekybos agentu ir įgaliotuoju remontininku, apie kurias „Porsche“ buvo pranešusi. Šis automobilių gamintojas sutiko šias visoje ES ir EEE naudojamas sutartis pataisyti taip, kad jose nebeliktų jokių „griežtų apribojimų“, nustatytų Reglamento 1400/2002 4 straipsnyje. Pakeistose platinimo sutartyse nebeliko apribojimų „Porsche“ prekybos agentams sudaryti su įgaliotaisiais „Porsche“ autoservisais subrangos sutartis dėl garantinio aptarnavimo paslaugų teikimo, o „Porsche“ autoservisai nebeprivalo pardavinėti naujų automobilių. Komisija nusprendė nebetęsti kitų „Porsche“ platinimo sutarčių nuostatų tyrimo, nes paaiškėjo, kad „Porsche“ užima mažiau kaip 5 % visų ES nacionalinių rinkų, kuriose parduodami aukščiausios klasės sportiniai automobiliai ir padidinto pravažumo automobiliai. Reikia pri