Be to, pagrindiniai valstybių narių įsipareigojimai (pvz., priežiūros sistemos sukūrimas ir valdymo priemonių nustatymas plačiai paplitusioms Sąjungai susirūpinimą keliančioms invazinėms svetimoms rūšims) pradėti taikyti tik 2018 m. sausio mėn. (t. y. praėjus 18 mėnesių po pirmojo Sąjungos sąrašo priėmimo). Valstybių narių pareiga parengti ir įgyvendinti veiksmų planus, kuriuos įgyvendinant siekiama spręsti Sąjungai susirūpinimą keliančių invazinių svetimų rūšių netyčinės introdukcijos ir plitimo prioritetinių patekimo kelių klausimą, taip pat pradėta taikyti tik nuo 2019 m. liepos mėn. (t. y. praėjus 36 mėnesiams po pirmojo Sąjungos sąrašo priėmimo).

Šioje ataskaitoje peržiūrimas Reglamento dėl invazinių svetimų rūšių taikymas, kaip reikalaujama pagal jo 24 straipsnio 3 dalį. Ataskaita visų pirma remiasi valstybių narių pateiktomis ataskaitomis, kurios apima laikotarpį nuo 2015 m. sausio 1 d. iki 2018 m. gruodžio 31 d. Šioje ataskaitoje apžvelgiamas ne tik šis laikotarpis, bet ir visos sritys, apie kurias turima naujesnės informacijos. Be to, informacija šioje ataskaitoje grindžiama 2021 m. rengtomis atviromis viešomis konsultacijomis.

12 valstybių narių pranešė, kad nuo pirmojo Sąjungos sąrašo įsigaliojimo 2016 m. rugpjūčio mėn. iki 2018 m. gruodžio mėn. iš viso išdavė 100 leidimų. Šie leidimai buvo susiję su 32 Sąjungai susirūpinimą keliančiomis invazinėmis svetimomis rūšimis. Iš visų leidimų 87 buvo išduoti moksliniams tyrimams, o 13 – išsaugojimui ex situ. Ex situ leidimai buvo išduoti įstaigoms, kuriose nepageidaujamos rūšys laikomos vykdant valdymo priemones, t. y. veiklą, kuriai iš tikrųjų leidimo nereikia.

Jūrinių invazinių svetimų rūšių įtraukimas į sąrašą yra itin sudėtingas. Kaip matyti iš to, kas išdėstyta pirmiau, tik viena iš 66 į Sąjungos sąrašą įtrauktų invazinių svetimų rūšių – dygusis unguriapelekis šamas Plotosus lineatus – yra jūrinė rūšis. Tačiau buvo svarstoma į sąrašą įtraukti keletą jūrinių rūšių. Pagrindinė kliūtis įtraukti jūrines rūšis buvo susirūpinimas, kad dėl didelių rūšių ekologinių ryšių ir sklaidos jūrų aplinkoje galimybių, sudėtingiau ir brangiau tirti ir kontroliuoti biologines invazijas. Tai itin aktualu rūšių, kurios į Viduržiemio jūrą patenka per Sueco kanalą, atžvilgiu. Visgi, nepaisant minėtų sunkumų, pasitelkus priežiūrą, ankstyvą aptikimą ir greitą jūrinių rūšių tikslinėse teritorijose likvidavimą, galima jų neigiamą poveikį sušvelninti. Kalbant apie introdukcijos ir plitimo kelius, invazinių svetimų rūšių plitimą ir poveikį jūrų aplinkai būtų galima gerokai sumažinti: i) visapusiškai įgyvendinant Tarptautinės jūrų organizacijos (IMO) Balastinių tvarkymo vandenų konvenciją ir ii) pagerinus IMO rekomendacijų dėl biologinės kilmės nešvarumų įgyvendinimą. Todėl buvo parengta keletas jūrų invazinių svetimų rūšių rizikos vertinimų, kurie bus svarstomi kito Sąjungos sąrašo atnaujinimo laikotarpiu.

Invazinių svetimų rūšių, kurios yra Sąjungos vietinės rūšys, atžvilgiu Mokslo forumas ir kiti ekspertai, su kuriais konsultuotasi, patvirtino, kad glaudesnis regioninis bendradarbiavimas turėtų pridėtinės vertės sprendžiant kelių tokių rūšių problemas. Tačiau Mokslo forumas nustatė vieną kliūtį: neapibrėžtumas dėl tikslių tokių rūšių vietinio ir svetimo arealo paplitimo ribų. Šios ribos dažnai yra atitinkamų valstybių narių teritorijoje: rūšis gali būti vietinė tam tikroje valstybės narės teritorijos dalyje, bet svetima ir invazinė kitose tos pačios valstybės teritorijos dalyse. Be to, žinios apie šias ribas dažnai keičiasi, atsižvelgiant į naujausius mokslinius tyrimus. Dėl tokių situacijų gali būti itin sunku plačiajai visuomenei išaiškinti, kodėl reikia imtis priemonių tokioms rūšims valdyti.

Kai kurie suinteresuotieji subjektai pasiūlė siekiant regioniniu lygmeniu reguliuoti rūšis, dėl kurių labai mažai tikėtina, kad jos įsitvirtins didelėje Sąjungos dalyje, pasinaudoti 11 straipsniu, o ne įtraukti tokias rūšis į Sąjungos sąrašą. Šis požiūris būtų ypač naudingas komerciniu požiūriu svarbioms rūšims. Pavyzdžiui, dekoratyviniai augalai, kurie gali daryti didelį poveikį Viduržemio jūros biogeografiniam regionui, būtų reguliuojami tik jame, o prekyba jais ir toliau vyktų Šiaurės Europoje, kur mažai tikėtina, kad jie darys didelį poveikį. Atitinkamos diskusijos Invazinių svetimų rūšių komitete rodo, kad valstybės narės tokio sprendimo nepasirinko dėl šių trijų priežasčių:

·Reglamentu dėl invazinių svetimų rūšių aiškiai leidžiama įtraukti tokias rūšis į Sąjungos sąrašą;

·įtraukimas į Sąjungos sąrašą laikomas veiksmingesne priemone, visų pirma atsižvelgiant į tai, kad dėl to bus uždrausta prekyba visoje Sąjungoje;

·sunku įgyvendinti prekybos apribojimus tik kai kuriose ES dalyse.

2.4.12 straipsnis. Valstybei narei susirūpinimą keliančios invazinės svetimos rūšys

12 straipsnyje valstybėms narėms leidžiama sudaryti nacionalinį valstybei narei susirūpinimą keliančių invazinių svetimų rūšių sąrašą. Iki 2021 m. kovo 31 d. 10 valstybių narių patvirtino tokius sąrašus. Taksonų skaičius kiekviename iš minėtų sąrašų svyruoja nuo 13 iki daugiau kaip 200. Kai kuriuose iš jų pateiktos visos taksonominės grupės (gentys ir šeimos). Nurodytoms rūšims ir taksonominėms grupėms nacionaliniu lygmeniu taikomi panašūs apribojimai kaip ir Sąjungai susirūpinimą keliančiomis invazinėmis svetimomis rūšimis Sąjungos lygmeniu. Kai kurias rūšis į sąrašą įtraukė kelios valstybės. Šios rūšys rodo toms šalims bendrus prioritetus. Bet, nepaisant kelių išimčių, dėl to nebuvo imtasi suderintų veiksmų.

2.5.13 straipsnis. Veiksmų planai dėl invazinių svetimų rūšių patekimo kelių

13 straipsnyje reikalaujama, kad per 18 mėnesių nuo Sąjungos sąrašo priėmimo dienos valstybės narės nustatytų susirūpinimą keliančių invazinių svetimų rūšių netyčinės introdukcijos ir plitimo kelius (t. y. kelius ir mechanizmus) ir nurodytų, kurių iš jų atžvilgiu veiksmų reikia imtis pirmiausia. Be to, 13 straipsnyje reikalaujama, kad per trejus metus nuo Sąjungos sąrašo priėmimo ar atnaujinimo dienos valstybės narės įgyvendintų veiksmų planus, kuriuose aptariami prioritetiniai patekimo keliai.

Daugelis valstybių narių nustatė joms svarbius prioritetinius patekimo kelius. Kaip reikalaujama Reglamente dėl invazinių svetimų rūšių, prioritetai nustatyti remiantis patenkančių rūšių kiekio ir galimos tų rūšių daromos žalos apskaičiavimais. Tačiau valstybės narės naudojo skirtingas metodikas – nuo gana paprastų iki sudėtingų formulių.

Nustatyti prioritetiniai patekimo keliai valstybėse narėse labai skiriasi – nustatyti 36 skirtingi prioritetiniai patekimo keliai. Vis dėlto dauguma valstybių narių nustatė du prioritetinius patekimo kelius: „Ištrūkimas į laisvę iš uždaros zonos: gyvūnų augintinių, akvariumų ir terariumų rūšių ištrūkimas“ ir „Ištrūkimas į laisvę iš uždaros zonos: sodininkystė“ (žr. 1 lentelę).

Kai kurios valstybės narės, siekdamos parengti išsamesnius veiksmų planus, į savo analizę įtraukė papildomas invazines svetimas rūšis, kurios nėra įtrauktos į Sąjungos sąrašą. Tai rodo, kad dabartinis Sąjungos sąrašas laikomas pernelyg ribotu, kad pagal jį būtų galima nustatyti prioritetinius patekimo kelius. Dėl kai kurių kelių negalima imtis priemonių pagal 13 straipsnį, jei atitinkamos rūšys nėra įtrauktos į Sąjungos sąrašą. Pavyzdžiui, jei į Sąjungos sąrašą nebus įtrauktos balastiniu vandeniu introdukuotos ir plintančios rūšys, pagal Reglamentą dėl invazinių svetimų rūšių nebus galima inicijuoti veiksmų, susijusių su šiuo patekimo keliu.

Nepaisant pažangos nustatant prioritetinius patekimo kelius, 13 straipsnis daugumoje valstybių narių įgyvendinamas vangiai. Iki 2021 m. kovo 31 d. tik 10 valstybių narių parengė ir pateikė Komisijai savo patekimo kelių veiksmų planą (-us). 2021 m. birželio mėn. Komisija pradėjo procedūras prieš 18 valstybių narių dėl to, kad jos neparengė veiksmų plano (-ų).

Patekimo kelio kategorija / subkategorija pagal 2019 m. ataskaitose naudojamą klasifikaciją Valstybių narių, kurios nustatė, kad šis patekimo kelias yra prioritetinis, skaičius Sąjungai susirūpinimą keliančių invazinių svetimų rūšių, susijusių su šiuo patekimo keliu, skaičius 1. PALEIDIMAS Į GAMTĄ 1.1. Biologinė kontrolė - - 1.2. Erozijos kontrolė / kopų stabilizavimas (apsauginės juostos nuo vėjo, gyvatvorės ir t. t.) 2 3 1.3. Žvejyba laukinėje gamtoje (įskaitant mėgėjų žvejybą) 6 7 1.4. Medžioklė 1 1 1.5. Kraštovaizdžio / augalijos / gyvūnijos „gerinimas“ laukinėje gamtoje 4 6 1.6. Introdukcija išsaugojimo tikslais arba siekiant valdyti laukinę gyvūniją ir augaliją - - 1.7. Paleidimas į gamtą naudojimo tikslais (kitais, nei pirmiau minėtieji, pvz., dėl kailių, transporto, medicininio naudojimo) 2 12 1.8. Kitokio pobūdžio tyčinis paleidimas 4 11 2. IŠTRŪKIMAS Į LAISVĘ IŠ UŽDAROS ZONOS 2.1. Žemės ūkis (įskaitant biodegalų žaliavas) 2 2 2.2. Akvakultūra / marikultūra 6 18 2.3. Botanikos sodai / zoologijos sodai / akvariumai (išskyrus namų akvariumus) 5 39 2.4. Gyvūnai augintiniai / akvariumų / terariumų rūšys (įskaitant tokioms rūšims skirtą gyvą maistą) 13 33 2.5. Ūkiniai gyvūnai (įskaitant ribotos kontrolės sąlygomis laikomus gyvūnus) 1 2 2.6. Miškininkystė (įskaitant miško įveisimą arba miško atkūrimą) 2 4 2.7. Kailinių gyvūnų ūkiai 1 3 2.8. Sodininkystė 11 23 2.9. Dekoratyvinė paskirtis, kuri nėra sodininkystė 9 26 2.10. Moksliniai tyrimai ir veisimas ex situ (objektuose) - - 2.11. Gyvas maistas ir gyvas jaukas 8 9 2.12. Kitokio pobūdžio ištrūkimas į laisvę iš uždaros zonos 2 11 3. TERŠALŲ PERVEŽIMAS 3.1. Dauginamosios medžiagos teršalai 2 16 3.2. Užterštas jaukas - - 3.3. Maisto (įskaitant gyvą maistą) teršalai 1 2 3.4. Ant gyvūnų esantys teršalai (išskyrus šeimininko / vektoriaus pernešamus parazitus ir rūšis) 3 15 3.5. Ant gyvūnų esantys parazitai (įskaitant šeimininko ir vektoriaus pernešamas rūšis) - - 3.6. Ant augalų esantys teršalai (išskyrus šeimininko / vektoriaus pernešamus parazitus ir rūšis) 3 14 3.7. Ant augalų esantys parazitai (įskaitant šeimininko ir vektoriaus pernešamas rūšis) - - 3.8. Sėklų teršalai 1 3 3.9. Prekyba mediena - - 3.10. Buveinę sudarančios medžiagos (dirvožemio, augalijos ir t. t.) transportavimas 8 23 4. NEPASTEBIMŲ INVAZINIŲ ORGANIZMŲ PERVEŽIMAS 4.1. Žūklės / žvejybos įranga 6 20 4.2. Konteineriai / birūs kroviniai 2 3 4.3. Pervežti (patekę) lėktuvais ar ant lėktuvų 1 1 4.4. Pervežti (patekę) laivais / valtimis (išskyrus balastinį vandenį ir korpuso apžalą) 3 14 4.5. Mechanizmai / įranga 3 17 4.6. Žmonės ir jų bagažas / įranga (visų pirma turizmo) 1 7 4.7. Organinės pakavimo medžiagos, visų pirma medienos pakuotės 1 1 4.8. Laivų / valčių balastinis vanduo 5 7 4.9. Laivų / valčių korpuso apžala 4 8 4.10. Transporto priemonės (automobiliai, traukiniai ir t. t.) 4 12 4.11. Kitos transporto priemonės 1 1 5. KORIDORIUS 5.1. Tarpusavyje sujungti vandens keliai / baseinai / jūros 6 35 5.2. Tuneliai ir žemyninės jungtys - - 6. SAVARANKIŠKAI 5.3. Invazinių svetimų rūšių, kurios buvo introdukuotos 1–5 patekimo keliais, sklidimas per sienas natūraliu būdu 8 45

1 lentelė. Ataskaitose naudojamas patekimo kelių suskirstymas į kategorijas, valstybių narių, kurios kiekvieną patekimo kelią nurodė kaip prioritetinį, skaičius ir su kiekvienu iš patekimo kelių susijusių nustatytų Sąjungai susirūpinimą keliančių invazinių svetimų rūšių skaičius.

2.6.14 straipsnis. Priežiūros sistema

14 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės įdiegtų priežiūros sistemą, kurioje būtų kaupiami ir registruojami Sąjungai susirūpinimą keliančių invazinių svetimų rūšių atsiradimo aplinkoje duomenys.

Iki 2021 m. kovo 31 d. 24 valstybės narės tokią sistemą įdiegė, dažnai jau esamų sistemų pagrindu, įskaitant sistemas, nustatytas kitais ES teisės aktais. Tik keliais atvejais buvo įdiegta nauja priežiūros sistema. Kelių valstybių narių sistemos yra susietos su piliečių mokslinėmis iniciatyvomis, o kelios sistemos grindžiamos beveik vien piliečių mokslinėmis iniciatyvomis. Kai kurios valstybės narės taip pat įtraukia iš suinteresuotųjų subjektų (ūkininkų, miškininkų, medžiotojų, žvejų, gamtos apsaugos NVO ir kt.) gautą informaciją. 2021 m. birželio mėn. Komisija pradėjo procedūras prieš tris valstybes nares dėl to, kad jos neįdiegė stebėjimo sistemos.