Komisijos pranešimas Tarybai - 2003 m. Stojimo sutartyje nustatytų nekilnojamojo žemės ūkio turto įsigijimo pereinamojo laikotarpio priemonių peržiūra /* KOM/2008/0461 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 16.7.2008 KOM(2008) 461 galutinis KOMISIJOS PRANEŠIMAS TARYBAI 2003 m. Stojimo sutartyje nustatytų nekilnojamojo žemės ūkio turto įsigijimo pereinamojo laikotarpio priemonių peržiūra KOMISIJOS PRANEŠIMAS TARYBAI 2003 m. Stojimo sutartyje nustatytų nekilnojamojo žemės ūkio turto įsigijimo pereinamojo laikotarpio priemonių peržiūra Komisija, vadovaudamasi Aktu dėl Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimo sąlygų ir sutarčių, kurių pagrindu buvo įkurta Europos Sąjunga (2003 m. Stojimo aktas), pakeitimais, pateikia Tarybai šį pranešimą. Septynioms iš dešimties naujųjų valstybių narių minėtu Aktu buvo nustatyti pereinamieji laikotarpiai, taikomi užsieniečių galimybei įsigyti žemės ūkio paskirties žemės; taip pat numatyta, kad „ bendra šių pereinamojo laikotarpio priemonių peržiūra atliekama trečiaisiais metais nuo įstojimo dienos. Šiuo tikslu Komisija pateikia pranešimą Tarybai“. Prieš Komisijai pateikiant šį pranešimą apie pereinamojo laikotarpio priemones ir jų poveikį, konsultantas Komisijos užsakymu atliko padėties minėtų šalių žemės ūkio sektoriuje tyrimą[1]. 1. Komisijos pranešimo teisinis pagrindas Remiantis 2003 m. Stojimo aktu, Čekijai, Estijai, Latvijai, Lietuvai, Vengrijai, Lenkijai ir Slovakijai (septynios naujosios valstybės narės, toliau – NVN-7) buvo nustatyti atskiri pereinamieji laikotarpiai siekiant išlaikyti galiojančius teisės aktus, ribojančius žemės ūkio paskirties žemės ir miškų įsigijimą [2], nukrypstant nuo laisvo kapitalo judėjimo principo, kuris nustatytas EB Sutarties 56 straipsnyje. Taikant Stojimo akto 24 straipsnį, šios pereinamojo laikotarpio priemonės atitinkamai išdėstytos V, VI, VIII, IX, X, XII ir XIV prieduose. Tų priedų skyriuose apie laisvą kapitalo judėjimą nustatyta, kad „ bendra šių pereinamojo laikotarpio priemonių peržiūra atliekama trečiaisiais metais nuo įstojimo dienos. Šiuo tikslu Komisija pateikia pranešimą Tarybai. Komisijos pasiūlymu Taryba gali vieningai nuspręsti sutrumpinti arba nutraukti pereinamąjį laikotarpį […].“ 2. Pereinamojo laikotarpio priemonės Laisvas kapitalo judėjimas yra viena iš svarbiausių laisvių, kurias garantuoja Bendrijos teisė. Jis apima investicijas į nekilnojamąjį turtą[3], nepaisant pereinamųjų laikotarpių, taikomų užsieniečių galimybei įsigyti žemės ūkio paskirties žemės septyniose naujosiose valstybėse narėse. Kaip paaiškėjo, pagrindinė priežastis, dėl kurios prašyta ir vėliau leista taikyti tas priemones, buvo būtinybė, NVN-7 įdiegus bendrąją rinką ir perėjus prie bendrosios žemės ūkio politikos, užtikrinti socialines ekonomines žemės ūkio veiklos sąlygas . Šios priemonės visų pirma turėjo išsklaidyti abejones dėl galimo pereinamojo laikotarpio poveikio žemės ūkio sektoriui dėl pradžioje didelių žemės kainų ir pajamų skirtumų, palyginti su kitomis ES valstybėmis. Laikinos leidžiančios nukrypti nuostatos buvo skirtos ir privatizacijos procesui bei žemės ūkio paskirties žemės grąžinimui ūkininkams kai kuriose šalyse palengvinti. Šių apribojimų galiojimo laikas buvo nustatytas siekiant sumažinti neigiamą poveikį NVN-7 žemės ūkio sektoriaus plėtrai, kylantį dėl pratęstų užsienio investicijoms į šį sektorių taikomų apribojimų, kurie, kaip buvo manoma, būsimais metais gali riboti našumą ir konkurencingumą. Lenkijai taikomas 12 metų pereinamasis laikotarpis, o Čekijai, Estijai, Vengrijai, Latvijai, Lietuvai ir Slovakijai – septynerių metų. 3. Pranešimo tikslai Komisijos tikslas buvo persvarstyti pereinamojo laikotarpio priemones ir jų poveikį, kad galėtų pranešti apie galimą pereinamojo laikotarpio priemonių galutinės datos nukėlimą . Atsižvelgdama į priežastis, susijusias su pereinamojo laikotarpio leidžiančiomis nukrypti nuostatomis, Komisija ėmėsi tirti, ar vėlesnė NVN-7 pažanga sumažino pradinį susirūpinimą tiek, kad leidžiančią nukrypti nuostatą būtų galima panaikinti anksčiau nustatyto termino . Šis tyrimas apėmė pažangos, pasiektos nuo derybų dėl stojimo, apžvalgą ir analizę bei palyginimą su „senųjų“ valstybių narių padėtimi bei pasiekimais. 4. Metodika Kad būtų galima suprasti dabartinį ir būsimą nuosavybės į žemę apribojimų poveikį, daugiausia dėmesio tyrime skirta dviem klausimams: užsitęsęs NVN-7 susirūpinimo, kad užsieniečiai masiškai perims žemes, aktualumas ir tai, kiek užsieniečių nuosavybės apribojimai paveikė žemės mainų ir žemės paskyrimo veiksmingumą bei našumo augimą NVN-7. Atliekant apžvalgą susikoncentruota ties šiais klausimais: lyginamoji NVN-7 pereinamojo laikotarpio apribojimų analizė; kiti žemės ūkio paskirties žemės rinkas ir su žeme susijusius sandorius lemiantys veiksniai; pastarųjų metų žemės ūkio paskirties žemės rinkos pokyčiai, visų pirma, žemės kainų, nuomos mokesčių ir jų konvergencijos su ES-15 laipsnio pokyčiai; ir pagrindinių NVN-7 žemės ūkio veiklos rezultatų rodiklių analizė, palyginti su atitinkamais ES-15 rodikliais. 5. Padėties po trejų metų narystės ES apžvalga NVN-7 teisiniai apribojimai, taikomi užsieniečių galimybei įsigyti nekilnojamojo žemės ūkio turto NVN-7 nevienodai formuluoja apribojimus , taikomus užsieniečių galimybei įsigyti nekilnojamojo žemės ūkio turto. Daugiausia skiriasi sąvokos „užsienietis“ apibrėžtis ir sąlygos, kurias užsieniečiai turi įvykdyti, kad (išimties tvarka) įgytų nekilnojamojo žemės ūkio turto (I priedas). Dėl užsieniečių sąvokos apibrėžties Vengrija yra vienintelė šalis, nepripažįstanti, kad įmonės gali būti žemės ūkio paskirties žemės savininkės (tai yra nediskriminuojantis apribojimas). Dėl (išimtinio) įsigijimo teisių sąlygų visos NVN-7 leidžia įsigyti žemės ūkio paskirties žemės užsieniečiams, kurie šioje žemėje ūkininkavo ne mažiau kaip trejus metus kaip nuolatiniai gyventojai. Čekija ir Lietuva žengė dar toliau – jos apskritai leidžia įsigyti žemės ūkio paskirties žemės tokiems asmenims. Estija, Lietuva ir Slovakija leidžia įsigyti žemės nuolatinėms įmonėms, kurių didesnę akcijų dalį turi užsieniečiai. Be to, Estija taiko bendrą apribojimų išimtį mažesniems nei 10 hektarų sklypams, o Lenkija – mažesniems nei 1 hektaro (išskyrus pasienio rajonuose). Ir, galiausiai, Vengrija leidžia įsigyti labai mažas ūkio sodybas (6000 m2 arba mažesnes) ir nekilnojamojo turtą ūkio pastatams, kurie yra reikalingi intensyviam gyvulių veisimui. Svarbiausia, kad nė vienoje NVN-7 netaikomi apribojimai užsieniečiams nuomoti žemės ūkio paskirties žemę . Minėti skirtumai rodo, kad nėra galiojančių visiškų ir griežtų draudimų užsieniečiams įsigyti nuosavybę, ir todėl apribojimai negali būti laikomi svarbiausiu trukdžiu pereinamojo laikotarpio tikslams pasiekti. Atsižvelgiant į minėtus skirtumus NVN-7, įdomu pastebėti, kiek žemės ūkio paskirties žemės užsieniečiai iš tikrųjų galėjo nusipirkti. Oficialioji statistika rodo, kad užsieniečiams priklausanti žemės ūkio paskirties žemė sudaro gana nedidelę šios nuosavybės dalį. Pavyzdžiui, Vengrijoje su žemės ūkio paskirties žeme susiję sandoriai, kuriuose dalyvauja užsieniečiai, sudaro mažiau kaip 0,2 proc. visos 2005 ir 2006 metų apyvartos. Latvijoje šis procentas yra didžiausias, palyginti su kitomis NVN-7, bet vis tiek tuo pačiu lyginamuoju laikotarpiu neviršija 2 proc. Tačiau apžvalgoje dalyvaujantys nacionaliniai žemės ekspertai pabrėžė, kad oficialiojoje statistikoje tikroji užsieniečių žemės ūkio paskirties žemės nuosavybė dažnai neatsispindi, nes neatsižvelgiama į vietinių tarpininkų sandorius arba į neoficialias sutartis, kurios neįregistruojamos valdžios įstaigose. Nuosavybės apribojimas ir žemės rinkos Užsieniečių nuosavybės apribojimų poveikį svarbu susieti su platesne perspektyva – žemės rinkų veikimo būdais. NVN-7 aplinkybėmis turime prisiminti, kad apribojimai neturi poveikio žemės ūkio paskirties žemės nuomojimui . Kiti – instituciniai veiksniai, turintys poveikio su žeme susijusiems sandoriams, apima kapitalo rinkų suvaržymus ir trūkumus. Sandorių kainos žemės rinkose ir netiksliai apibrėžtos nuosavybės teisės išlieka svarbios ir vis dar turi didelio poveikio žemės skyrimui. Sunkumai, susiję su neaiškiomis nuosavybės teisėmis, ypač nebaigta privatizacija , daro poveikį tiek žemės pardavimo, tiek žemės nuomos rinkoms, nors skirtingais būdais ir skirtingu laipsniu, ir yra pagrindinis veiksnys, neigiamai veikiantis žemės pardavimo ir nuomos kainų pokyčius. Užsienio investicijos Užsienio investicijos į žemės ūkį turėtų svarbų ilgalaikį poveikį užtikrinant būtiną kapitalą ir praktinę patirtį, žemės rinkų veiklą ir žemės ūkio našumą. Iš apie 170 mlrd. EUR tiesioginių užsienio investicijų į NVN-7 (2004 m.) į žemės ūkį iki šiol investuota mažiau kaip vienas milijardas. Net ir tokios kapitalo įplaukos yra pastebimos, atsižvelgiant į galiojančius laikinuosius apribojimus. Jos rodo, kad „neoficiali“ užsieniečių žemės ūkio paskirties žemės nuosavybė jau yra didesnė nei nurodyta oficialioje statistikoje, taip pat ir tai, kad investuojama į įmonėms priklausančius ūkius bei ūkių nuomą. Prie šio tiesioginio (horizontalaus) minėtų (vis dar ribotų) investicijų poveikio žemės ūkio sektoriui, dar gali prisidėti (galbūt) daug didesnis netiesioginis (vertikalus) perteklinis investicijų į maisto pramonę, kurios šiuo metu siekia 9 mlrd. EUR, poveikis. Visa tai padeda palengvinti pereinamąjį laikotarpį žemės ūkyje. Įstojimo į ES poveikis NVN-7 žemės rinkoms Įstojimas į ES turėjo ir netiesioginio poveikio NVN-7 kaimo rinkoms. Jis paskatino ankstesniųjų 15 valstybių narių tiesiogines investicijas ir taip padidino pirmiau minėtą poveikį. Paskatinus finansų sektoriaus reformas ir didesnį ES-15 finansinių institucijų dalyvavimą, pagerėjo kreditavimo ir draudimo galimybės, sumažindamos svarbiausias kliūtis didesniam žemės rinkų veiksmingumui. Be to, po įstojimo labai išaugo subsidijos NVN-7 ūkininkams pagal bendrąją žemės ūkio politiką (BŽŪP). Nors NVN-7 ūkiai turi teisę gauti ne visas subsidijas, kurios suteikiamos ES-15 ūkiams, vis dėlto šios subsidijos sudaro svarbią NVN-7 ūkio pajamų dalį. Jos padeda gerinti socialines NVN-7 ūkininkų sąlygas ir kartu su išaugusiomis kreditavimo galimybėmis laiku sužadina vietos investuotojų pastangas bei suteikia jiems galimybę įsigyti žemės ūkio paskirties žemės ir jau padėjo nemažai padidinti ūkių pajamas, su žeme susijusių sandorių skaičių ir žemės kainas. Kintančios NVN-7 žemės rinkos Žemės daug daugiau[4] išnuomojama nei parduodama. Visose NVN-7, išskyrus Latviją ir Lenkiją, daugiau kaip pusė žemės ūkio paskirties žemės išnuomojama, ir ši dalis yra daug didesnė už ES-15 vidurkį. Latvijoje ir Lenkijoje yra priešingai – išnuomojama mažiau nei šis vidurkis. Pastaraisiais metais didelį poveikį žemės pardavimo rinkai pastebimai turėjo viešieji pardavimai pagal tebevykdomas žemės privatizavimo programas. Tai ypač būdinga Čekijai, taip pat Lenkijai bei Lietuvai. Privatizacija iš esmės baigta Estijoje ir Latvijoje, ir nors ateityje Vengrijoje bei Slovakijoje visuomeninė žemė dar gali būti privatizuojama, šiuo metu tai neturi didelės įtakos žemės pardavimo rinkai. Atliekant tyrimą, statistiniams duomenims apie žemės pardavimo ir nuomos kainas gauti buvo naudojamasi nacionaliniais šaltiniais. Komisija prireikus naudojosi ir EUROSTAT skaičiais. Tiek statistinių duomenų aprėptis, tiek kokybė vis dar gerinamos, o rezultatų tenka ilgai laukti. Kiek buvo įmanoma įvertinti, 2000-2006 m. labai išaugo žemės pardavimo kainos (II priedas), įvertintos nacionaline valiuta ir pakoreguotos atsižvelgiant į infliaciją, visose šalyse, išskyrus Čekiją ir Slovakiją. Vidutiniškai jos didėjo nuo 10 proc. per metus Lenkijoje iki beveik 60 proc. per metus Latvijoje. Svarbu tai, kad didysis kainų kilimas beveik sutapo su stojimo metais. Po 2001 m. Čekijoje ir Slovakijoje kainos faktiškai smuko. Tuo metu Čekijoje labai padaugėjo viešųjų pardavimų, nes buvo privatizuota likusioji valstybės žemė. Nuomos kainos iš esmės nekilo taip smarkiai kaip žemės kainos, nors atskirose šalyse pastebėtos ir kitokios tendencijos (II priedas). Lenkijoje kainos kilo ne 2000–2006 m. laikotarpio pradžioje, o pabaigoje. Nepaisant to, nuomos kainos minėtu laikotarpiu per metus vidutiniškai pakildavo 4 proc. Kitose šalyse kainų kilimas buvo stabilesnis ir svyravo nuo 6 proc. Vengrijoje iki daugiau kaip 20 proc. Lietuvoje. Vis dėlto, atsižvelgiant į tai, kad nuomos rinka užsieniečiams buvo atvira, o tuo tarpu žemės pardavimo rinka daugiausia uždara, pažymėtina, kad nuomos kainos visur kilo palyginti nuosaikiai. Minėto laikotarpio pabaigoje kainų lygiai NVN-7 vis dėlto žymiai skyrėsi (III priedas). Žemės pardavimo kainos, vertinamos bendrąja valiuta, 2005–2006 m. Estijoje ir Lietuvoje buvo žemiausios ir neviršijo 800 EUR už hektarą. Minėtas šalis smarkiai lenkė Lenkija (1 927 EUR už hektarą[5]) ir Čekija bei Slovakija (atitinkamai 1 625 EUR/ha ir 1 017 EUR/ha). Latvijoje kainos buvo didžiausios – 3 591 EUR/ha. Tačiau iš dalies kainų lygis galėjo būti skirtingas dėl statistinių nuokrypių, nes kainų apskaičiavimo pagrindas šalyse dar ir dabar gali skirtis. Nuomos kainų pokyčiai yra kitokie. Iš skaičius pateikusių šalių žemiausios kainos buvo Slovakijoje – 18 EUR/ha (2005 m.), o aukščiausios – Vengrijoje (67 EUR/ha[6]). Čekija, Lietuva ir Lenkija buvo viduryje – kainos šiose šalyse buvo atitinkamai 32 EUR, 33 EUR ir 41 EUR už hektarą[7]. Kainų kilimo tendencijos ir kainų lygiai rodo, kad instituciniai veiksniai, išskyrus atvirumą užsieniečių dalyvavimui, vis dar daro labai svarbią įtaką žemės ūkio rinkų vystymuisi, pavyzdžiui, kapitalo rinkų suvaržymai ir trūkumai, sandorių kainos žemės rinkose, netiksliai apibrėžtos nuosavybės teisės ar nebaigta privatizacija. Be to, palyginti nuosaikus nuomos kainos didėjimas rodo, kad kainų šuolių rizika dėl užsieniečių dalyvavimo vis dėlto gali būti valdoma. Padidėjus kainoms, atotrūkis tarp naujųjų ir senųjų valstybių narių žemės pardavimo kainų laikui bėgant laipsniškai mažėja (III priedas), nors šis procesas dar toli gražu nesibaigė. Būtų naudinga atlikti palyginimą su Rytų Vokietija, kadangi šiam regionui, panašiai kaip ir NVN-7, buvo taikytas pereinamasis etapas, bet, skirtingai nuo NVN-7, nuo dešimtojo dešimtmečio pradžios jo sienos su ES buvo atviros. Lenkijoje, palyginti su minėtuoju regionu, pasiektas kainų lygis yra perpus mažesnis, o Čekijoje, Vengrijoje ir Slovakijoje dar šiek tiek mažesnis. Tik Latvijoje kainos panašios į Rytų Vokietijos kainas, kurios yra artimos kaimyninės Švedijos kainoms (tačiau žr. ankstesnę pastabą apie skaičiavimo skirtumus). Be to, atsižvelgiant į tai, kad nuomos rinkos yra atviros užsieniečiams, stebina tai, kad nuomos kainų konvergencija iš esmės nėra ryškesnė nei žemės pardavimo kainų. Socialinė ekonominė žemės ūkio sektoriaus struktūra Tebevykstanti NVN-7 žemės ūkio sektoriaus pertvarka, lemianti vis veiksmingesnį žemės naudojimą ir našesnę gamybą, jau dabar duoda puikių rezultatų, pasiektų per kelerius metus, visų pirma vertinant pagal pelningumą ir vis labiau pagal darbo našumą. Pavyzdžiui, Vidurio Europos NVN-7 grūdų (kviečių) gamyba sudaro nuo 60 proc. (Lenkija) iki 90 proc. (Čekija) ES-15 grūdų gamybos. Baltijos šalys vis dar atsilieka. Pieno gamybos srityje visos NVN-7 beveik siekia ES-15 pelningumo vidurkį. Kalbant apie našumą, padėtis nėra tokia gera. Pavyzdžiui, nors atotrūkis darbo našumo srityje (vieno darbuotojo sukuriama bendroji pridėtinė vertė) metams bėgant mažėja, vis dar išlieka dideli skirtumai tarp NVN-7 ir palyginti su ES-15. 6. Išvados a) Susirūpinimas, išreikštas per derybas dėl NVN-7 stojimo, visų pirma susirūpinimas dėl galimo didelių žemės kainų ir pajamų skirtumų poveikio žemės ūkio sektoriui, palyginti su kitomis ES valstybėmis narėmis, yra svarbus, tačiau neturėtų nustelbti esminių dalykų, vis dar stabdančių struktūrinę žemės ūkio reformą, kuri būtina siekiant padidinti našumą ir pajamas NVN-7. NVN-7 žemės ūkio paskirties žemės rinkoms įtakos turi instituciniai veiksniai, pavyzdžiui, nebaigta privatizacija, neaiškiai apibrėžtos nuosavybės ir bendros nuosavybės sąlygos ir sudėtingos bei brangios žemės perdavimo procedūros. b) Didelis užsienio subjektų dalyvavimas žemės ūkio paskirties žemės nuomos srityje neturėjo akivaizdžios įtakos NVN-7 sistemai. Netgi buvo galima pastebėti, kad tai padėjo spręsti pirmiau minėtus institucinius suvaržymus. Tai gali teigiamai paveikti žemės ūkio reformą, įvedant naujas technologijas ir užtikrinant gamybai taip reikalingą kapitalą. Be to, tai gali padėti kai kuriose NVN-7 susilpninti vyraujančių didelių ūkių savininkų įtaką mažiems, išsisklaidžiusiems žemės sklypų savininkams, kurių teisė į nuosavybę neaiškiai apibrėžta, o tai paprastai pažaboja žemės kainas ir užkerta kelią žemės nuosavybės perskirstymui siekiant sukurti didesnius, vientisus ūkius. c) Komisijos tyrimas parodė, kad atotrūkis tarp NVN-7 ir ES-15 pajamų bei žemės kainų pastaraisiais metais sumažėjo. Vis dėlto iki visiško kainų suartėjimo dar toloka, nors tai ir nėra numatyta kaip būtina leidžiančių nukrypti nuostatų panaikinimo sąlyga. ES-15 kainų skirtumai taip pat pastebimi, bet mažesni, nors vidutinis kainų lygis ir aukštesnis. Sandorių sąnaudos, daugiausia susijusios su užsieniečių įsigyjamu turtu, taip gali būti svarbios ES-15, bet mažesniu laipsniu. Ligšiolinis nuomos kainų kitimas NVN-7 rodytų, kad, nekalbant apie didelius kainų šuolius, laipsniškas žemės pardavimo kainų artėjimas prie ES-15 konvergencijos lygio galėtų tęstis, jei NVN-7 žemės pardavimo rinkos būtų atvertos iki to paties lygio, koks yra ES-15. d) Socialinės ekonominės žemės ūkio gamybos sąlygos pagerėjo, ir tikimasi, kad ši teigiama tendencija tęsis. Tačiau didelis atotrūkis tarp NVN-7 ir ES-15 našumo išlieka. Tai rodo, kad NVN-7 valdžios institucijoms būtina ir toliau atsižvelgti į užsitęsusius institucinius veiksnius, dėl kurių stringa racionalaus žemės naudojimo ir žemės ūkio gamybos procesas. Užsieniečių dalyvavimas žemės ūkio sektoriuje – šiuo metu per nuomą, o ilgainiui ir per žemės nuosavybę – yra ir tikimasi, kad bus palankus šiam procesui. e) Atsižvelgiant į 2003 m. Stojimo akte nustatytus šio pranešimo parengimo terminus, tiriamasis laikotarpis yra neišvengiamai per trumpas[8], kad būtų galima gauti daugiau empirinių įstojimo į ES poveikio užsieniečių teisei įsigyti žemės ūkio paskirties žemės įrodymų. Komisijos tyrimas vis dėlto parodė, kad reikėtų rekomenduoti NVN-7 gerai išnaudoti likusį leidžiančių nukrypti nuostatų taikymo laikotarpį ir taip paskatinti sektoriaus vystymąsi, kad būtų pasirengta neišvengiamai minėtų išlygų taikymo laikotarpio pabaigai. Tokiomis aplinkybėmis NVN-7 valdžios institucijos galėtų apsvarstyti mažesnius apribojimus arba tarpinius švelnesnius užsieniečių nuosavybės apribojimus ir taikyti juos taip, kad tai būtų naudinga žemės ūkio reformoms. Pavyzdžiui, būtų galima apsvarstyti galimybę įgyvendinti tokias nedideles reformas (iš dalies jau taikomas kai kuriose NVN-7): - padidinti mažiausią žemės plotą, kurį užsieniečiai galėtų nevaržomi nusipirkti. Pavyzdžiui, būtų galima galvoti apie 10 hektarų ribą, kaip nustatyta Estijoje; ir - leisti žemės ūkio nuosavybę jau nuomojantiems užsieniečiams įsigyti ūkio pastatus ir žemę, ant kurių jie stovi, netaikant suvaržymų. Komisijos atsakymas: Remdamasi NVN-7 padėtimi atliekant pereinamojo laikotarpio priemonių žemės ūkio paskirties žemei įsigyti tarpinę peržiūrą, Komisija nemano, kad šių priemonių galiojimo laikas turėtų būti sutrumpintas. I PRIEDAS. Teisiniai žemės ūkio paskirties žemės įsigijimo NVN-7 apribojimai Čekija | Estija | Vengrija | Latvija | Lietuva | Lenkija | Slovakija | Ar ES piliečiai gali nusipirkti žemės ūkio paskirties žemės nepaisydami apribojimų? | Taip, jei yra susituokęs (-usi) su čeku (-e) jei jis (ji) ne mažiau kaip 3 metus gyvena ir ūkininkauja šalyje, tai gali joje nusipirkti bet kurį sklypą. | Sklypai < 10 ha: Taip. Nereikia įvykdyti papildomų sąlygų. Sklypai>10 ha: Taip jei susituokęs (-usi) su estu (-e). jei jis (ji) ne mažiau kaip 3 metus gyvena ir ūkininkauja šalyje, tai gali nusipirkti tą sklypą, kurį nuomojosi. | Taip, jei susituokęs (-usi) su vengru (-e) jei jis (ji) ne mažiau kaip 3 metus gyvena ir ūkininkauja šalyje, tai gali nusipirkti tą sklypą, kurį nuomojosi. | Taip, jei jis (ji) ne mažiau kaip 3 metus gyvena ir ūkininkauja šalyje, tai gali nusipirkti tą sklypą, kurį nuomojosi; jei susituokęs (-usi) su latviu (-e), bet gali būti tik bendrasavininkis. | Taip, jei susituokęs (-usi) su lietuviu (-e) jei jis (ji) ne mažiau kaip 3 metus gyvena ir ūkininkauja šalyje, tai gali joje nusipirkti bet kurį sklypą. | Sklypas <1 ha, nesantis pasienio zonoje: Taip, jei ne mažiau kaip penkerius metus gyvena Lenkijoje. jei susituokęs ( usi) su Lenkijos piliečiu (-iete) Kiti sklypai: jei susituokęs (-usi) su Lenkijos piliečiu (-iete) jei jis (ji) ne mažiau kaip 3 metus gyvena ir ūkininkauja šalyje, tai gali nusipirkti tą sklypą, kurį nuomojosi. | Taip jei susituokęs (-usi) su slovaku (-e). jei jis (ji) ne mažiau kaip 3 metus gyvena ir ūkininkauja šalyje, tai gali nusipirkti tą sklypą, kurį nuomojosi. | Ar juridinis asmuo gali nupirkti žemės ūkio paskirties žemės? | Taip | Taip | Ne | Taip | Taip | Taip | Taip | Ar juridinis asmuo, įregistruotas šalyje, tačiau priklausantis užsieniečiams, gali nusipirkti žemės ūkio paskirties žemės? | Taip, jei užsieniečiams priklauso mažesnė akcijų dalis. | Taip | Ne | Taip, jei užsieniečiams priklauso mažesnė akcijų dalis. | Taip | Taip, jei užsieniečiams priklauso mažesnė akcijų dalis. | Taip | II PRIEDAS. Žemės ūkio paskirties žemės kainos NVN-7, 2000–2006 m. Apskaičiuota nacionaline valiuta už hektarą 2005 m. kainomis PARDAVIMAS | |2000 |2001 |2002 |2003 |2004 |2005 |2006 | | |Čekija (CZK) |61 134 | |48 976 |50 501 |50 601 |48 279 |45 118 | | |Estija (EEK) *) | |3 850 | |4 985 | |7 255 | | | |Latvija (LVL) | | |370 |383 |733 |1 602 |2 346 | | |Lietuva (LTL) |1 139 |1 185 |1 663 |1 398 |1 439 |1 851 |2 441 | | |Vengrija ( 1000 HUF) *) | | | | |174 |196 |[373] **) | | |Lenkija (PLN) ***) |5 476 |5 649 |5 375 |6 088 |6 776 |8 244 |9 171 | | |Slovakija (SKK) |50 672 |47 113 |45 438 |41 781 |38 908 |37 850 |36 303 | | | | | | | | | | | | Nuoma | |2000 |2001 |2002 |2003 |2004 |2005 |2006 | | |Čekija (CZK) *) |599 |716 |762 |788 |867 |960 |940 | | |Estija (EEK) | | | | | | | | | |Latvija (LVL) | | | | | | | | | |Lietuva (LTL) |35 |44 |47 |49 |60 |77 |110 | | |Vengrija (HUF) | |12 837 |12 780 |14 851 |14 871 |15 720 |17 101 | | |Lenkija (PLN)*) |132 |104 |101 |122 |200 |141 |164 | | | Slovakija (SKK) *) | |368 |462 |479 |562 |684 | | |Šaltiniai: Europos Bendrijų statistikos tarnyba (Eurostatas), jei nenurodyta kitaip. Eurostato duomenys, apskaičiuoti 2005 m. kainomis, remiantis dabartinėmis Eurostato kainomis. *) Surinkta iš nacionalinių šaltinių, kurie panaudoti „Nekilnojamojo žemės ūkio turto įsigijimo apribojimų, kurių naujosios valstybės narės laikosi pereinamuoju laikotarpiu, peržiūroje“. **) 2006 m. duomenys apie ariamą žemę , paimti iš ūkių apskaitos duomenų tinklo (FADN). ***) Duomenys apie ariamą žemę , paimti iš Eurostato. III PRIEDAS. Žemės ūkio paskirties žemės kainos NVN-7 ir parinktose ES-15, 2000-2006 m. Apskaičiuota eurais už hektarą PARDAVIMAS | |2000 |2001 |2002 |2003 |2004 |2005 |2006 | | |Čekija |1 556 |1 403 |1 528 |1 522 |1 561 |1 621 |1 625 | | |Estija*) | |218 | |297 | |464 | | | |Latvija | | |546 |526 |1 031 |2 301 |3 591 | | |Lietuva |294 |321 |468 |390 |406 |536 | 734 | | |Vengrija*) | | | | |676 |742 |[1 550] **) | | |Lenkija***) |1 194 |1 415 |1 307 |1 308 |1 465 |2 049 |2 385 | | |Slovakija |895 |878 |888 |912 |946 |981 |1 017 | | | | | | | | | | | | |Danija |10 330 |12 211 |12 920 |14 669 |15 995 |18 787 |22 791 | | |Vokietija |9 081 |9 427 |9 465 |9 184 |9 233 |8 692 |8 909 | | |Vakarų Vokietija*) |16 830 |17 246 |16 966 |16 489 |16 035 | | | | |Rytų Vokietija*) |3 631 |3 811 |4 014 |3 831 |3 944 | | | | |Prancūzija*) |4 913 |5 384 |5 778 |6 079 |6 567 | | | | |Nyderlandai |35 713 |37 150 |40 150 |34 160 |31 432 |30 235 |31 290 | | |Švedija |1 989 |1 988 |2 019 |2 126 |2 455 |3 351 |3 706 | | | | | | | | | | | | Nuoma | |2000 |2001 |2002 |2003 |2004 |2005 |2006 | | |Čekija*) |15 |20 |24 |24 |27 |32 |32 | | |Estija | | | | | | | | | |Latvija | | | | | | | | | |Lietuva |9 |12 |13 |14 |17 |22 |33 | | |Vengrija | |41 |45 |53 |57 |63 |67 | | |Lenkija*) |29 |26 |25 |26 |43 |35 |41 | | |Slovakija*) | |7 |9 |10 |14 |18 | | | | | | | | | | | | | |Danija |328 |346 |368 |391 |399 |397 |456 | | |Vokietija | |164 | |174 | |176 | | | |Vakarų Vokietija*) | |225 | |261 | | | | | |Rytų Vokietija*) | |104 | |116 | | | | | |Prancūzija*) |124 |123 |124 |123 |122 | | | | |Nyderlandai |405 |443 |445 |445 |447 |462 |466 | | |Švedija |107 |104 |108 |110 |110 |108 |110 | |Šaltiniai: Eurostatas, jei nenurodyta kitaip. *) Surinkta iš nacionalinių šaltinių, kurie panaudoti „Nekilnojamojo žemės ūkio turto įsigijimo apribojimų, kurių naujosios valstybės narės laikosi pereinamuoju laikotarpiu, peržiūroje“. **) 2006 m. duomenys apie ariamą žemę , paimti iš FADN. ***) Duomenys apie ariamą žemę , paimti iš Eurostato. [1] Europos politikos studijų centras, „Nekilnojamojo žemės ūkio turto įsigijimo apribojimų, kurių naujosios valstybės narės laikosi pereinamuoju laikotarpiu, peržiūra“ (angl. Review of the Transitional Restrictions Maintained by New Member States on the Acquisition of Agricultural Real estate ) (http://ec.europa.eu/internal_market/capital/reports). [2] Tyrimo objektas – tik žemės ūkio paskirties žemės ir miško įsigijimas. Kiprui, Čekijai, Vengrijai ir Lenkijai suteiktas penkerių metų pereinamasis laikotarpis nepagrindiniam gyvenamajam būstui pirkti nepersvarstomas. [3] Žr. kapitalo judėjimų nomenklatūrą, pateiktą 1988 m. birželio 24 d. Tarybos direktyvos 88/361/EEB dėl Sutarties 67 straipsnio įgyvendinimo I priede (OL 1988 m., L 178, p. 5). Nors Mastrichto sutartimi ši direktyva buvo panaikinta, minėtą nomenklatūrą Europos Teisingumo Teismas pripažįsta turinčia orientacinės vertės. [4] Žemės nuoma ypač svarbi Slovakijoje, Vengrijoje, Čekijoje, Estijoje ir Lietuvoje, kur ūkiai iš viso nuomoja daugiau kaip 50 proc. žemės ūkio paskirties žemės. Latvijoje nuomojama 24 proc., o Lenkijoje 22 proc. tokios žemės. 2003–2005 m. nuomojamos žemės dalis, palyginti su visa naudojama žeme, žymiai sumažėjo (1–4 proc.) visose šalyse, išskyrus Vengriją, kurioje ji padidėjo 3 proc. [5] 2005 m. duomenys apie žemės ūkio paskirties žemės kainas iš „Nekilnojamojo žemės ūkio turto įsigijimo apribojimų, kurių naujosios valstybės narės laikosi pereinamuoju laikotarpiu, peržiūros“. 2005 m. Eurostato turimi duomenys susiję tik su ariama žeme – 2 049 EUR/ha. [6] 2006 m. duomenys. 2005 m. – 63 EUR/ha. [7] 2006 m. duomenys. 2005 m. – atitinkamai 32, 22 ir 35 EUR. [8] Priimant šį pranešimą kai kurios valstybės narės buvo pateikusios tik 2006 m. statistinius duomenis. Išsamiausi žemės kainų duomenys siekiant palyginti „naująsias“ ir „senąsias“ valstybes nares yra tik 2004 ir 2005 metų.