1.

pateikia Tarybai šias rekomendacijas: Visapusiška ir saugi prieiga prie interneto visiems a) dalyvauti veiksmuose, kuriais siekiama, kad internetas jo vartotojams teiktų daugiau galimybių ir aplinką, kurioje principu „nuo atskiro prie bendro“ galėtų būti plėtojami informacijos mainai ir vystoma e. demokratija kartu užtikrinant, kad būtų sukurta pakankamai apsaugos priemonių, nes šioje aplinkoje gali atsirasti naujų kontrolės ir cenzūros formų; vartotojų turima laisvė ir privataus gyvenimo apsauga internete turėtų būti tikra, o ne iliuzinė; b) pripažinti, kad internetas gali būti išskirtinė galimybė stiprinti aktyvų pilietiškumą ir kad šioje srityje vienas iš svarbiausių aspektų – prieiga prie tinklų ir informacijos; rekomenduoti toliau plėtoti šį klausimą remiantis prielaida, kad kiekvienas asmuo turi teisę dalyvauti informacinės visuomenės veikloje ir kad visų lygmenų institucijos bei suinteresuotieji asmenys turi bendrą pareigą paremti šią plėtotę – taip bus sprendžiamos dvi tarpusavyje susijusios elektroninio amžiaus problemos – e. neraštingumas ir demokratinė atskirtis (12); c) ragina valstybes nares reaguoti į augančią informuotą visuomenę ir rasti būdus sudaryti sąlygas didesniam skaidrumui sprendimų priėmimo srityje suteikiant savo piliečiams didesnę prieigą prie valstybės sektoriaus sukauptos informacijos, kad piliečiai galėtų šia informacija pasinaudoti; tą patį principą taikyti savo informacijai; d) kartu su kitais svarbiais subjektais užtikrinti, kad interneto saugumas, žodžio laisvė ir privatumo apsauga bei atvirumas nebūtų laikomi tarpusavyje konkuruojančiais tikslais – jų turi būti siekiama kartu, įgyvendinant visapusę viziją, kurioje į juos visus tinkamai atsižvelgiama; e) užtikrinti, kad į teisėtas nepilnamečių teises į apsaugą nuo žalos, kurios nustatytos Jungtinių Tautų vaiko teisių konvencijoje ir į kurias atsižvelgiama ES teisėje, bus visiškai atsižvelgta visuose atitinkamuose veiksmuose, priemonėse arba sprendimuose, susijusiuose su saugumo ir laisvės internete stiprinimu; Tvirtas įsipareigojimas kovoti su elektroniniais nusikaltimais f) raginti Tarybai pirmininkaujančią valstybę ir Komisiją apsvarstyti ir parengti išsamią kovos su elektroniniais nusikaltimais strategiją, inter alia, vadovaujantis Europos Tarybos konvencija dėl elektroninių nusikaltimų, įskaitant būdus, kaip ES lygmeniu bendradarbiaujant su interneto paslaugų teikėjais ir vartotojų organizacijomis, taip pat su policijos įstaigomis, dirbančiomis su informacinėmis technologijomis susijusių nusikaltimų srityje, spręsti tapatybės vagystės ir sukčiavimo pasinaudojant tapatybe klausimą ir pateikti pasiūlymą, kaip organizuoti informavimo kampanijas ir užkirsti kelią tokiems nusikaltimams tuo pačiu užtikrinant, kad internetu naudotis visiems bus saugu, o galimybė – nevaržoma; paraginti įkurti Europos Sąjungos pagalbos skyrių, kuris padėtų nukentėjusiems dėl tapatybės vagystės ir sukčiavimo pasinaudojant tapatybe; g) raginti apsvarstyti, kaip šioje srityje turėtų bendradarbiauti privataus ir viešojo sektoriaus subjektai ir kaip reikėtų stiprinti teisėsaugos institucijų bendradarbiavimą bei apsvarstyti atitinkamą teisėsaugos ir teismo institucijų personalo mokymą, įskaitant mokymus pagrindinių teisių apsaugos klausimų srityje; pripažinti būtinybę dalintis atsakomybe ir bendro reguliavimo ir savireguliavimo, kaip veiksmingos alternatyvos arba tradicinius teisės aktus papildančių priemonių, pranašumus; h) užtikrinti, kad pradėtas darbas pagal projektą „Patikrink žiniatinklį“ ir naujausios iniciatyvos, kuriomis siekiama gerinti informacijos apie elektroninius nusikaltimus sklaidą, įskaitant iniciatyvas sukurti nacionalines perspėjimo sistemas ir Europos perspėjimo sistemą, skirtas pranešti apie internete padarytus nusikaltimus (Europolo kuriama elektroniniams nusikaltimams skirta Europos sistema ) būtų reikalingi, proporcingi, tinkami ir būtų imamasi visų būtinų apsaugos priemonių; i) paraginti valstybes nares atnaujinti teisės aktus, kuriais siekiama apsaugoti vaikus, naudojančius internetą, ypač tam, kad vaikų viliojimas (vaikų kalbinimas internete seksualinio išnaudojimo tikslais) būtų įtrauktas į nusikaltimų sąrašą, kaip apibrėžta 2007 m. spalio 25 d. Europos Tarybos konvencijoje dėl vaikų apsaugos nuo seksualinio išnaudojimo ir seksualinės prievartos; j) skatinti vykdyti programas vaikams apsaugoti ir tėvams šviesti apie naujus e. pavojus, kaip išdėstyta ES teisėje, ir pateikti esamų programų veiksmingumo poveikio vertinimą; tai darant ypatingą dėmesį skirti interneto žaidimams, kurie visų pirma yra skirti vaikams ir jaunimui; k) ragina visus ES kompiuterių gamintojus iš anksto įdiegti vaikų apsaugą užtikrinančią programinę įrangą, kuri gali veikti paprastai; l) toliau siekti priimti direktyvą dėl baudžiamųjų priemonių, skirtų intelektinės nuosavybės teisėms įgyvendinti, įvertinus, atsižvelgiant į šiuolaikinių naujovių mokslinio tyrimo rezultatus, jos būtinybę ir proporcingumą ir kartu uždraudžiant šiuo tikslu sistemingai kontroliuoti ir stebėti visų vartotojų veiklą internete ir užtikrinant, kad nuobaudos būtų proporcingos padarytiems pažeidimams; šioje srityje laikytis žodžio ir informacijos laisvės ir individualių vartotojų teisės bendrauti; šalinti paskatas (tarp jų tam tikrus per didelius pačių intelektinės nuosavybės teisių turėtojų nustatytus apribojimus) elektroninėje erdvėje pažeisti intelektinės nuosavybės teises; m) užtikrinti, kad baudžiamąja tvarka nebūtų persekiojama už prieštaringų politinių įsitikinimų raišką internetu; n) užtikrinti, kad nė vienas teisės aktas ar galiojanti praktika neriboja žurnalistų ir žiniasklaidos teisės rinkti ir skleisti informaciją rengiant reportažus arba nelaiko jos nusikalstama; Nuolatinis dėmesys visiškai pagrindinių laisvių apsaugai ir didesniam jų skatinimui internete o) atsižvelgti į tai, kad „skaitmeninė tapatybė“ vis labiau tampa sudedamąja mūsų „asmenybės“ dalimi ir todėl ją būtina deramai ir veiksmingai apsaugoti nuo privačių ir viešųjų subjektų brovimosi – tad konkretų su asmens „skaitmenine tapatybe“ natūraliai susijusių duomenų rinkinį reikėtų apibrėžti ir saugoti, o visus jo elementus reikėtų laikyti neatimamomis asmeninėmis, neekonominėmis ir neperkamomis bei neparduodamomis teisėmis; deramai atsižvelgti į anonimiškumo, slapyvardžių apsaugos ir privačios informacijos srautų valdymo svarbą ir į tai, kad vartotojams turėtų būti suteiktos priemonės šią informaciją veiksmingai apsaugoti, pvz., pasinaudojant įvairiomis privatumo didinimo technologijomis, ir jie turėtų būti mokomi jomis pasinaudoti; p) užtikrinti, kad valstybės narės, kurios seka ir kontroliuoja duomenų srautą, nepaisant to, ar tai taikoma jų pačių piliečiams, ar iš užsienio šalių jų teritorijose gaunamam duomenų srautui, tai darytų laikydamosi griežtų sąlygų ir taikydamos teisės aktuose numatytas apsaugos priemones; raginti valstybes nares užtikrinti, kad nuotolinė paieška, jei tokią atlikti leidžia nacionalinė teisė, būtų atliekama remiantis kompetentingų teismo institucijų išduotu galiojančiu paieškos įgaliojimu; atkreipti dėmesį į tai, kad nuotolinei paieškai taikoma supaprastinta tvarka palyginti su tiesioginei paieškai taikoma tvarka yra nepageidautina, nes ji pažeidžia teisinės valstybės principą ir teisę į privatumą; q) pripažinti pavojų, kurį kelia tam tikros interneto stebėjimo ir kontrolės formos, kuriomis siekiama sekti kiekvieną „skaitmeninį“ asmens žingsnį ir tada sudaryti vartotojo profilį bei jam priskirti vertinimą; aiškiai nustatyti, kad visada turi būti įvertinta, ar šie metodai reikalingi ir proporcingi tikslams, kurių jais siekiama; taip pat pabrėžti, jog reikia, kad vartotojai daugiau žinotų apie savo e. veiklos, kuri apima ir dalijimąsi asmens duomenimis, aspektus ir dėl jų galėtų pateikti motyvuotą sutikimą (pvz., socialinių tinklų atveju); r) paraginti valstybes nares nustatyti visus internetą stebinčius subjektus ir parengti viešai prieinamą metinę interneto stebėjimo ataskaitą taip užtikrinant teisėtumą, proporcingumą ir skaidrumą; s) išnagrinėti ir apibrėžti, kokio „sutikimo“ valdžios institucijos ar privačios bendrovės gali reikalauti iš vartotojų ir jį gauti vartotojui atsisakant dalies privatumo, nes akivaizdus individualių vartotojų ir šių institucijų derybinės galios ir žinių disbalansas; t) griežtai apriboti, apibrėžti ir reguliuoti atvejus, kuriais iš privačios interneto bendrovės gali būti reikalaujama atskleisti duomenis valdžios institucijoms, ir užtikrinti, kad šiuos duomenis naudojančioms valdžios institucijoms taikomi griežčiausi duomenų apsaugos standartai; nustatyti veiksmingą šio proceso kontrolę ir vertinimą; u) pabrėžti, kaip svarbu, jog interneto vartotojai galėtų įgyvendinti savo teisę reikalauti visam laikui panaikinti jų interneto tinklalapiuose pateiktus arba bet kokioje kitoje trečiosios šalies laikmenoje saugomus asmens duomenis; užtikrinti, kad vartotojų sprendimą gerbtų interneto paslaugų teikėjai, e. prekybos paslaugų teikėjai ir informacinės visuomenės paslaugų teikėjai; užtikrinti, kad valstybės narės veiksmingai įgyvendintų piliečių teisę į prieigą prie savo asmens duomenų, įskaitant, prireikus, šių duomenų sunaikinimą arba pašalinimą iš interneto tinklalapių; v) pasmerkti valdžios institucijų nustatytą cenzūrą, taikomą informacijai, kurios galima ieškoti interneto tinklalapiuose, ypač tada, kai šie apribojimai gali turėti neigiamą poveikį politiniams pareiškimams; w) raginti valstybes nares užtikrinti, kad žodžio ir informacijos laisvė nebūtų savavališkai ribojama viešųjų ir (arba) privačiųjų subjektų, ir vengti bet kokių teisėkūros ar administracinių priemonių, galinčių turėti neigiamą poveikį visiems žodžio laisvės aspektams; x) priminti, kad asmens duomenų perdavimas trečiosioms šalims turi būti atliekamas laikantis nuostatų, inter alia, numatytų Direktyvoje 95/46/EB ir Pagrindų sprendime 2008/977/TVR; y) atkreipti dėmesį į tai, kad kuriant „daiktų internetą“ ir naudojant radijo dažnio atpažinimo (angl. RFID) sistemas neturėtų būti sumenkinta duomenų ir piliečių teisių apsauga; z) raginti valstybes nares sprendžiant su internetu susijusius klausimus teisingai taikyti Direktyvą 95/46/EB dėl asmens duomenų; priminti valstybėms narėms, kad ši direktyva, ypač jos 8 straipsnis, taikoma nepaisant asmens duomenų tvarkymui taikomos technologijos ir kad jos nuostatos ragina valstybes nares užtikrinti teisę į teisminę gynybą ir kompensaciją už nuostolius dėl pažeidimo (22, 23 ir 24 straipsniai); aa) raginti vadovautis pagrindiniais „Interneto teisių akto“ principais atliekant mokslinius tyrimus ir plėtojant su internetu susijusias priemones ir programas ir skatinti „projektuojant užtikrinamo privatumo“ principą, kuriuo remiantis privatumo ir duomenų apsaugos reikalavimai turėtų būti nustatyti kuo anksčiau naujų technologinių tendencijų gyvavimo cikle užtikrinant piliečiams aplinką, kuri būtų palanki vartotojui; ab) remti ir reikalauti, kad Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnas ir pagal 29 straipsnį sudaryta darbo grupė aktyviai dalyvautų rengiant veiklai internete skirtus Europos teisės aktus, galinčius daryti poveikį duomenų apsaugai; Tarptautiniai įsipareigojimai ac) raginti visus interneto subjektus dalyvauti nuolatiniame „Interneto teisių akto“ procese, kuris grindžiamas pagrindinėmis teisėmis ir kuriuo skatinamas jų įgyvendinimas ir besiformuojančių principų pripažinimas; šioje srityje vadovaujamą vaidmenį turi atlikti dinamiška Interneto teisių akto koalicija; ad) užtikrinti, kad šioje srityje būtų svarstoma daugelio subjektų, daugiapakopė į procesą orientuota iniciatyva ir įvairios kartu taikytinos pasaulinės ir vietinės iniciatyvos, siekiant nustatyti ir saugoti interneto vartotojų teises ir taip užtikrinti šio proceso teisėtumą, atskaitomybę ir priimtinumą; ae) pripažinti, kad pasauliniam ir atviram internetui būtina nustatyti visuotinai taikomus duomenų apsaugos, saugumo ir žodžio laisvės standartus; atsižvelgiant į tai paraginti valstybes nares ir Komisiją imtis šių standartų nustatymo iniciatyvos; pritarti rezoliucijai dėl ypatingos būtinybės apsaugoti privatumą pasaulyje be sienų ir bendro pasiūlymo dėl tarptautinių privatumo ir asmens duomenų apsaugos standartų nustatymo, parengto 2008 m. spalio 15–17 d. Strasbūre vykusioje 30-ojoje tarptautinėje duomenų apsaugos ir privatumo įgaliotinių konferencijoje, priėmimui; paraginti visas Europos Sąjungos suinteresuotąsias šalis (viešojo ir privataus sektoriaus) dalyvauti šiuose svarstymuose; af) pabrėžti tikros e. agoros internete plėtros svarbą, kai Europos Sąjungos piliečiai gali dalyvauti dialogu paremtoje diskusijoje su politikos formuotojais ir kitomis institucijomis, kurios yra suinteresuotosios šalys; ag) skatinti ES aktyviai dalyvauti įvairiuose tarptautiniuose forumuose, kuriuose aptariami pasauliniai ir vietos interneto aspektai, pvz., Interneto valdymo forume (angl. IGF); ah) kartu su visais atitinkamais ES subjektais dalyvauti kuriant Europos interneto valdymo forumą, kuriame būtų apibendrinta nacionalinių interneto valdymo forumų patirtis, kuris veiktų kaip regioninis ramstis ir kuris veiksmingiau pabrėžtų Europos masto klausimus, pozicijas ir rūpesčius būsimuose tarptautiniuose interneto valdymo forumuose;