[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |

Briuselis, 10.11.2005

KOM(2005) 549 galutinis

KOMISIJOS KOMUNIKATAS

Švietimo ir profesinio rengimo modernizavimas – gyvybiškai svarbus gerovės ir socialinės sanglaudos Europoje veiksnys Tarybos ir Komisijos darbo programos „Švietimas ir mokymas 2010“ bendros ataskaitos apie 2006 m. įgyvendinimo pažangą projektas {SEK(2005) 1415}

Turinys

1. Įvadas 3

2. Programos „Švietimas ir mokymas 2010“ įgyvendinimo pažanga 4

2.1. Nacionalinis lygmuo: reformos vykdomos tinkama linkme 4

2.2. Europos lygmuo: darbo programos „Švietimas ir mokymas 2010“ valdymo pagerinimas 9

3. Išvada: siekiant labiau ir veiksmingiau prisidėti prie Lisabonos strategijos įgyvendinimo bei Europos socialinio modelio stiprinimo, būtina padidinti reformų tempą 10

3.1. Vykdant reformas, būtina skirti ypatingą dėmesį teisingumo ir valdymo klausimams 10

3.2. Programos „Švietimas ir mokymas 2010“ įgyvendinimo stiprinimas 11

Statistikos priedas…………………………………………………………………………....13

ĮVADAS

2004 m. bendroje tarpinėje ataskaitoje[1] (Švietimo) Taryba ir Europos Komisija kvietė skubiai reformuoti Europos švietimo ir profesinio rengimo sistemas – tik taip bus galima pasiekti socialinius ir ekonominius Sąjungos tikslus. Jos įsipareigojo kas dvejus metus apžvelgti darbo programos „Švietimas ir mokymas 2010“, į kurią taip pat įeina su profesiniu rengimu ir švietimu (PRŠ) susijęs Kopenhagos procesas bei su aukštuoju mokslu susijusi veikla, įgyvendinimo pažangą. Ši ataskaita yra pirmoji šio ciklo ataskaita. Programa „Švietimas ir mokymas 2010“ taip pat prisideda įgyvendinant naująsias integruotas augimo ir darbo vietų kūrimo gaires[2], įskaitant Europos jaunimo paktą.

Neseniai Lisabonos strategijos vidurio laikotarpio peržiūros metu buvo dar kartą patvirtintas svarbus švietimo ir profesinio rengimo vaidmuo kuriant darbo vietas ir užtikrinant ekonominį augimą Europos Sąjungoje. Integruotose gairėse valstybės narės kviečiamos plėsti ir gerinti investicijas į žmogiškąjį kapitalą bei pritaikyti švietimo ir profesinio rengimo sistemas prie naujų kompetencijai keliamų reikalavimų. Esant tokioms aplinkybėms, Europos Taryba reikalavo tęsti darbo programos „Švietimas ir mokymas 2010“ įgyvendinimą iki galo.

Taryba nuolat pabrėždavo dvejopą – socialinį ir ekonominį – švietimo ir profesinio rengimo sistemų vaidmenį . Švietimas ir profesinis rengimas yra lemiantys veiksniai, vystant šalies meistriškumo, novatoriškumo ir konkurencingumo potencialą. Tuo pat metu švietimas ir profesinis rengimas yra neatskiriama Europos socialinės dimensijos dalis , kadangi būtent tokiu būdu yra perteikiama solidarumo, lygių galimybių ir socialinio dalyvavimo reikšmė, atsiranda teigiami pokyčiai sveikatos, nusikalstamumo, aplinkos, demokratizacijos srityse, gerėja bendra gyvenimo kokybė. Visi piliečiai turi įgyti ir, mokydamiesi visą gyvenimą, nuolat atnaujinti žinias, įgūdžius ir kompetenciją, be to, reikia atsižvelgti į asmenų, kuriems gresia socialinė atskirtis, specialiuosius poreikius. Tai padėtų sustiprinti darbo jėgos dalyvavimą ir ekonominį augimą ir tuo pat metu užtikrintų socialinę sanglaudą.

Investicijos į švietimą ir profesinį rengimą kainuoja, tačiau vidutinės trukmės ir ilgalaikiu laikotarpiu didelė privati, ekonominė ir socialinė grąža viršija išlaidas. Dėl to reformomis reikėtų toliau siekti ekonominės ir socialinės politikos tikslų (kurie iš esmės yra neatsiejamai susiję) sinergijos .

Šie argumentai yra labai svarbūs šiuo metu svarstant būsimojo Europos socialinio modelio kūrimo klausimą. Europa susiduria su didžiuliais socialiniais, ekonominiais ir demografiniais uždaviniais, susijusiais su senėjančia visuomene, dideliu žemos kvalifikacijos suaugusiųjų skaičiumi, dideliu jaunimo nedarbo mastu ir t. t. Tuo pat metu nuolat didėja poreikis gerinti gebėjimus ir kelti kvalifikaciją darbo jėgos rinkoje. Siekiant sustiprinti ilgalaikį Europos socialinių sistemų tvarumą, būtina spręsti anksčiau minėtus uždavinius. Švietimas ir profesinis rengimas gali iš dalies padėti išspręsti šias problemas.

Programos „Švietimas ir mokymas 2010“ įgyvendinimo pažanga

Tolesniuose skirsniuose pirmą kartą pateikiama Lisabonoje inicijuoto Europos švietimo ir profesinio rengimo sistemų modernizavimo pažangos apžvalga. Analizė visų pirma yra paremta valstybių narių, ELPA ir EEE šalių, stojančiųjų šalių bei šalių kandidačių 2005 m. ataskaitomis[3]. Jose parodoma, kaip reformos buvo vykdomos 2004 m. bendroje tarpinėje ataskaitoje nustatytose prioritetinėse veiklos srityse[4].

Nacionalinis lygmuo: reformos vykdomos tinkama linkme

Iš nacionalinių ataskaitų matyti, kad darbo programa „Švietimas ir mokymas 2010“ tapo aiškesne nacionalinės politikos dalimi. Visos valstybės narės, nors ir nevienodu mastu, pripažįsta, kad Lisabonos strategija yra nacionalinės švietimo ir profesinio rengimo politikos vykdymo veiksnys . Siekdamos įgyvendinti darbo programą „Švietimas ir mokymas 2010“ bei konsultuodamosi su suinteresuotosiomis šalimis – pavyzdžiui, socialiniais partneriais, vis daugiau šalių susitaria vykdyti tam tikrą koordinavimą tarp ministerijų (ypač švietimo ir užimtumo). Daugelis šalių, nors ir skirtingu mastu, yra nustačiusios arba šiuo metu siekia nustatyti planinius rodiklius, susijusius su veiklos švietimo ir profesinio rengimo srityje vidutiniu orientaciniu lygiu, t. y. tam tikrais lyginamaisiais standartais. Tai ypač svarbu įgyvendinant Europos užimtumo strategiją[5].

2.1.1 Prioritetais ir investicijomis siekiama didesnio veiksmingumo ir kokybės

Nuo 2000 m. bendrų investicijų į pagrindinius žinių ekonomikos sektorius skirtumas tarp Europos šalių ir jų konkurenčių (pavyzdžiui, JAV) nesumažėjo. Kai kurios Azijos šalys – Kinija ir Indija – sparčiai vejasi lyderes.

Nepaisant to, švietimui skirtas valstybės finansavimas, išreikštas BVP procentine dalimi, didėja kone visose ES šalyse (ES vidurkis: 2000 m. – 4,9 %, 2002 m. – 5,2 %).

Teigiamas pokytis 2000–2002 m. yra ženklas, rodantis, kad vyriausybės teikia prioritetą švietimo finansavimui valstybės lėšomis. Vis dėlto skirtumai tarp šalių išlieka ženklūs – švietimui skiriama nuo 4 iki 8 % BVP. Atrodo, kad dauguma vyriausybių pripažįsta, kad esant dabartiniam investicijų lygiui ir modeliui, būtinų reformų įvykdyti neįmanoma .

Daugelis šalių skatina privačias asmenų ir namų ūkių investicijas, ypač srityse, kuriose privačių investicijų grąža yra didelė, pavyzdžiui, įgyvendinant tokias iniciatyvas kaip individualios tikslinės išmokos mokymuisi (AT, BE, NL, UK[6]), mokesčių lengvatos (FI, HU, LT, PT, SI) bei mokesčiai už mokslą (AT, BE, FR, PL, RO, UK). Pastangos skatinant darbdavius daugiau investuoti buvo mažiau intensyvios, o veiksmingumas nebe toks akivaizdus. Požymių, rodančių bendrų darbdavių investicijų į tęstinį mokymą padidėjimą, yra nedaug.

Veiksmingumo didinimas gerinant kokybę – svarbiausias reformų objektas daugeliui šalių, taip pat pabrėžiama decentralizavimo ir institucinio valdymo tobulinimo reikšmė. Nors dauguma šalių, vertindamos savo sistemos veikimą, naudoja palyginamuosius įvairių šalių duomenis, vis dar yra šalių, neturinčių atitinkamų veiklos nacionaliniu mastu rodiklių ar būdo būtiniems duomenims surinkti. Taigi, įvertinti įgyvendintų veiksmų poveikį yra sunku.

Visos šalys pabrėžia, kad būtina formuoti įgūdžius, reikalingus žiniomis pagrįstoje ekonomikoje ir visuomenėje, užtikrinančius ekonominį konkurencingumą. Daugelio šalių svarbiausi prioritetai – didesnė aprūpinimo kokybė ir standartų gerinimas, taip pat mokytojų rengimas, dalyvavimo aukštajame moksle skatinimas, Bolonijos proceso reformų[7] įgyvendinimas, PRŠ patrauklumo didinimas ir galimybės naudotis IRT užtikrinimas.

Siekdamos socialinės integracijos, visos šalys nurodo, kad esminiai jų vykdomos politikos elementai yra tikslinių grupių prieinamumas ir užimtumo gebėjimai. Daugelis šalių (pavyzdžiui, CY, CZ, EL, ES, LV, MT, PT, RO), ypač tos, kuriose švietimo ir profesinio rengimo finansavimas yra palyginti nedidelis, pabrėžia, kad finansiniai suvaržymai riboja jų galimybes įgyvendinti visas būtinas veiklos kryptis.

Kai kurios šalys pabrėžia, kad jų švietimo ir profesinio rengimo politika vykdoma abipusiai derinant ekonominius ir socialinius tikslus . Yra tvirtinančių, kad sėkmingai vykdant ekonomikos ir užimtumo uždavinius, būtų galima lengviau atliepti socialinius tikslus (teisingumą ir socialinę integraciją). Šie klausimai yra labai svarbūs aptariant Europos socialinį modelį.

2.1.2. Nustatant visą gyvenimą trunkančio mokymosi strategijas daroma pažanga, tačiau jų įgyvendinimas išlieka iššūkiu

Nuo 2003 m. buvo padaryta tam tikra pažanga siekiant Europos Tarybos nustatyto tikslo – valstybės narės turėtų įgyvendinti visą gyvenimą trunkančio mokymosi[8] strategijas iki 2006 m[9]. Tai yra svarbiausias naujųjų Lisabonos integruotųjų gairių aspektas. Daugelis šalių (tačiau dar ne visos) yra parengusios visą gyvenimą trunkančio mokymosi politikos metmenis , pavyzdžiui strateginius dokumentus ar nacionalinius veiksmų planus. Kai kurios šalys priėmė pagrindinius teisės aktus (pvz., EL, ES, FR, RO).

Vis dėlto reikia pažymėti, kad, kaip parodė 2003 m. rezultatai, strategijos tebelieka nesuderintos . Vyrauja tendencija visą dėmesį skirti užimtumo arba iš ugdymo proceso „iškritusių“ asmenų integracijos į sistemą problemai spręsti. Kai kurios šalys – Švedija, Danija, Suomija ir Norvegija – jau yra gerokai pažengusios rengdamos nuoseklius ir išsamius nacionalinius planus ir daro didelę pažangą juos įgyvendindamos.

Vis dėlto vilčių teikia tai, kad Europoje vis svarbesnėmis tampa kertinės visą gyvenimą trunkančio mokymosi veiklos kryptys. Pavyzdžiui, kai kurios šalys (FI, FR, PT) turi gerai veikiančias neformalaus ir savaiminio mokymosi įteisinimo sistemas, kai kurios kitos šalys neseniai įvedė atitinkamas priemones arba rengiasi tai padaryti (pvz., BE, NL, DK, ES, NL, NO, SE, SI). Vis daugiau šalių imasi spręsti orientavimo mokantis visą gyvenimą klausimą (pvz., BE, DK, FR, IE, IS, LI) bei rengia vieningas nacionalines kvalifikacijų sistemas (pvz., IE). Pastarąjį klausimą prioritetiniu laiko kai kurios naujosios valstybės narės ir šalys kandidatės (pvz., CY, EE, HR, LV, PL, RO, SI, TK).

Nors šalių pateikiami duomenys skirtingi, visą gyvenimą trunkančiame mokymesi dalyvavo maždaug 10 % 25–64 m. amžiaus suaugusiųjų – tai rodo, kad nuo 2000 m. buvo padaryta tam tikra pažanga.

Poreikis padidinti dalyvavimą tolesniame mokymesi išlieka svarbiausiu uždaviniu Europoje, ypač pietinėse Europos šalyse ir naujosiose valstybėse narėse. Nedidelis dalyvavimo mastas trukdo padidinti darbo jėgos dalyvavimą, todėl brangiai kainuoja ekonomikai ir visuomenei apskritai. Tai kenkia Europos socialinio modelio tvarumui .

Visoje Europoje skiriama nepakankamai dėmesio ir finansavimo, susijusių su suaugusiųjų, ypač vyresnio amžiaus darbuotojų, kurių skaičius iki 2030 m. gali išaugti 14 mln., mokymosi galimybių didėjimu. Dauguma šalių, pasižyminčių aukštu dalyvavimo lygiu, suaugusiųjų mokymosi strategijas laiko prioritetinėmis integruotos ir išsamios visą gyvenimą trunkančio mokymosi strategijos dalimis.

Beveik 16 % ES jaunuolių anksti meta mokyklą – padaryta gana nedidelė pažanga siekiant nustatyto 10 % orientyro ES mastu 2010 m.

Kone 20 % penkiolikmečių ir toliau turi sunkumų skaitydami – šioje srityje nuo 2000 m. nebuvo padaryta jokios pažangos, nors buvo nutarta siekti sumažinti šį ES rodiklį penktadaliu.

Aukštesnįjį vidurinį išsilavinimą įgyja 77 % 18–24 m. amžiaus asmenų – nors kai kuriose šalyse daroma sparti pažanga, iki ES siekinio – 85 % – dar toli.

Jaunų žmonių, paliekančių mokyklą be pagrindinių įgūdžių ir kompetencijos, skaičius išlieka didelis, ir tai yra rimtas signalas, kad pradinio švietimo sistemos ne visada sukuria deramą pagrindą visą gyvenimą trunkančiam mokymuisi. Šis klausimas sprendžiamas ir naujosiose integruotose Lisabonos gairėse bei Europos jaunimo pakte. Kai kurios šalys šią problemą spręsti imasi pertvarkydamos mokymo ir studijų programas, siekdamos užtikrinti, kad visi įgytų pagrindinius, transversalius gebėjimus (pvz., AT, DE, FR, IT, NO, UK) ir kad jauni žmonės (ypač socialiai nuskriausti) būtų įtraukti į šią grupę (taip pat žr. 2.1.4. skirsnį).

2.1.3. Aukštojo mokslo reformos vis labiau remia Lisabonos darbotvarkę

Bolonijos procesas ir toliau yra aukštojo mokslo struktūrų reformų varomoji jėga –tai ypač susiję su tripakopės laipsnių suteikimo sistemos įvedimu bei geresniu kokybės užtikrinimu. Atrodo, kad Bolonijos procesas, labiau nei Lisabonos strategija, sudaro šio sektoriaus nacionalinės politikos formavimo pagrindą. Nepaisant to, yra aiškių ženklų, kad šalys imasi spręsti valdymo, finansavimo ir patrauklumo didinimo uždavinius, o tai turėtų padėti užtikrinti universitetų indėlį siekiant konkurencingumo, užimtumo ir ekonomikos augimo[10].

Siekdamos pagerinti valdymą, daugelis šalių įvedė įvairias sutartinių įsipareigojimų sudarymo formas, reglamentuojančias aukštojo mokslo institucijų ir valstybės santykius bei sudarančias pagrindą vidaus išteklių paskirstymui (pvz., AT, CZ, DE, DK, FR, IS, LI, SK). Kai kurios Vidurio ir Rytų Europos šalys bando išspręsti aukštojo mokslo sistemos suskaidymo problemą įvesdamos naują institucijų valdymo režimą, neretai į šį procesą įtraukdamos nepriklausomas suinteresuotąsias šalis.

Bendrasis (valstybės ir privatus) aukštojo mokslo finansavimas ES 2001 m. sudarė 1,28 % BVP, tuo tarpu Kanadoje ir JAV atitinkamai – 2,5 ir 3,25 %. Trys didžiausią finansavimą skiriančios ES šalys yra Danija (2,8 %), Švedija (2,3 %) bei Suomija (2,1 %). Norint sumažinti finansavimo skirtumą tarp JAV ir ES, Sąjunga turėtų įsipareigoti papildomai skirti 150 mlrd. EUR per metus, ypač užtikrindama didėjančias reikšmingas privataus sektoriaus investicijas[11].

Daugeliui šalių finansavimas išlieka pagrindiniu uždaviniu ir kliūtimi įgyvendinant modernizavimo darbotvarkę.

Atrodo, kad atvykstančiųjų mobilumo skatinimas yra bene labiausiai paplitusi priemonė Europos aukštojo mokslo patrauklumui didinti. Vos keletas šalių papildomai imasi aktyvios rinkodaros ar planingai vykdomos verbavimo veiklos tarptautiniu mastu (pvz., DE, FI, FR, IE, NL, UK). Kai kurios naujosios valstybės narės siekia šį klausimą išspręsti sudarydamos partnerystes su užsienio universitetais dėl jungtinių mokslo laipsnių teikimo.

Daugelis šalių pripažįsta, kad aukštojo mokslo ir pramonės bendradarbiavimo stiprinimas yra pagrindinis reikalavimas siekiant novatoriškumo ir didesnio konkurencingumo, tačiau kryptingai ir visapusiškai šį klausimą sprendžia vos keletas. Iš dalies problemą sudaro tai, kad aukštojo mokslo reformos dažnai nėra įtraukiamos į nacionalines inovacijų strategijas.

Daugelis šalių ragina universitetus imtis iniciatyvos ir praktiškai įgyvendinti visą gyvenimą trunkantį mokymąsi, plečiant galimybes netradiciniams besimokantiesiems, ypač esantiems nepalankioje socialinėje ir ekonominėje situacijoje, taip pat kuriant neformalaus ir savaiminio mokymosi įteisinimo sistemas. Taip visoje Europoje siekiama padidinti aukštojo mokslo dalyvių skaičių. Labai daug universitetų siūlo tęstinį profesinį tobulinimąsi, be to, vis labiau populiarėja atvirieji universitetai, kuriuose naudojami nuotolinio ir mišriojo mokymosi bei IRT paremto mokymosi metodai.

2.1.4. Padėtis profesinio rengimo ir švietimo srityje laipsniškai gerėja, tačiau dar reikia daug ką nuveikti

Atrodo, kad su profesinio rengimo ir švietimo (PRŠ) reforma susiję nacionaliniai prioritetai puikiai atspindi Kopenhagos proceso prioritetus. Jau pradėti įgyvendinti Europos lygiu nustatyti bendrieji principai ir orientacinis lygis (pvz., dėl neformalaus mokymosi įteisinimo, kokybės užtikrinimo, profesinio orientavimo), tačiau šalys pabrėžia, kad kol kas dar per anksti tikėtis konkrečių rezultatų.

Kai kuriose šalyse (pvz., AT, CZ, DE, FI) dėl tokių veiksnių kaip „dvinarė sistema“ (t. y. pakaitinis mokymasis), dviguba kvalifikacija (apimanti tiek bendrąjį, tiek profesinį švietimą) bei naujausios priemonės, kurių imtasi siekiant padidinti aukštojo mokslo prieinamumą, susidarė teigiamas PRŠ įvaizdis. Vis dėlto tenka pripažinti, kad dažnai profesinis išsilavinimas vertinamas kaip mažiau patrauklus nei akademinis. Pagrindiniu uždaviniu ateityje išliks PRŠ kokybės gerinimas ir patrauklumo didinimas.

Siekdamos padidinti PRŠ patrauklumą daugelis šalių sutelkia pastangas į aukštesnįjį vidurinį ugdymą, įskaitant mokymo planų rengimą, lanksčius pažangos ir perėjimo būdus, ryšius su darbo rinka bei profesinį orientavimą. Kai kurios šalys (pvz., AT, CZ, DE, ES, SK), atsižvelgdamos į visą gyvenimą trunkančio mokymosi strategijų keliamus reikalavimus, didina bendrojo ir aukštojo išsilavinimo plėtrą.

PRŠ aktualumo darbo rinkoje didinimas, santykių su darbdaviais ir socialiniais partneriais gerinimas yra svarbūs veiksniai daugeliui šalių, siekiančių padidinti švietimo kokybę ir patrauklumą. PRŠ struktūros tobulinimas, galimybė atlikti gamybinę praktiką ir PRŠ standartų pertvarkymas šioje situacijoje yra lemiami. Svarbiausiu uždaviniu išlieka įgūdžių ir kvalifikacijos poreikių numatymas, o tam reikia didesnio suinteresuotųjų šalių dalyvavimo bei duomenų surinkimo tobulinimo.

Didžioji dauguma šalių išreiškė rūpestį dėl žemos kvalifikacijos žmonių poreikių (šiuo metu Sąjungoje yra kone 80 mln. tokių žmonių), pabrėždamos darbo jėgos dalyvavimo švietime svarbą ir PRŠ sistemos vaidmenį, kaip pagrindines priemones, padedančias užtikrinti socialinę integraciją .

Esant tokioms aplinkybėms, dauguma šalių sutelkia dėmesį į tikslines gyventojų grupes, ypač į jaunimą, nes šiuo atveju PRŠ programos mažina anksti paliekančiųjų mokyklą skaičių. Kita vertus, suaugusiems ir vyresnio amžiaus darbuotojams ir toliau neskiriama pakankamai dėmesio.

Profesinio rengimo mokytojų ir instruktorių profesinis tobulėjimas daugelyje šalių išlieka sunkiu uždaviniu.

2.1.5. Europos dimensija nacionalinėse sistemose – vis svarbesnė, tačiau nepakankamai

Visos šalys pritaria, kad yra svarbu padidinti mobilumą švietime ir profesiniame rengime nuo pradinio iki aukščiausio lygio, įskaitant mokytojų ir instruktorių mobilumą kaip jų profesinio tobulinimosi dalį. Vis dėlto, nepaisant kai kurių perspektyvių iniciatyvų, pavyzdžiui, susijusių su mobilumo kokybe, nacionalinių strategijų parengta nepakankamai (pvz., AT, BG, CZ, EL, IE, LV). Pagrindinė parama ir toliau gaunama iš ES programų. Paprastai šalys yra linkusios atvykstančiųjų studentų mobilumą skatinti labiau nei išvykstančiųjų. Visoje Europoje diegiamas Europass [12] – pagrindinė mobilumą palaikanti priemonė.

Vis aktualesniu laikomas Europos ar tarptautinės dimensijos įvedimas į nacionalines švietimo ir profesinio rengimo sistemas – tokiu būdu skatinamos didesnės jaunų žmonių žinios apie Europos Sąjungą. Kai kurios šalys (pvz., DE, EE, FI, LU, NL) yra įtraukusios Europos dimensiją į mokymo programas , kai kurios kitos šalys rengia atitinkamas teisines reformas. Daugelis šalių pabrėžia užsienio kalbų mokymosi svarbą. Vis dėlto, veiklos kryptys ir veiksmai yra gana nenuoseklūs – iki šiol yra mažai ženklų, rodančių, kad visi vidurinį išsilavinimą gavę mokiniai turės pakankamai Europos piliečiui būtinų žinių ir gebėjimų – nors būtent toks tikslas buvo pabrėžtas 2004 m. bendroje tarpinėje ataskaitoje.

Europos lygmuo: darbo programos „Švietimas ir mokymas 2010“ valdymo pagerinimas

2004–2005 m. (Švietimo) Taryba priėmė daug bendrų priemonių, principų ir sistemų, susijusių, pavyzdžiui, su mobilumu, kokybės užtikrinimu, neformaliu mokymusi ir orientavimu. Kaip pažymėta 2004 m. bendroje tarpinėje ataskaitoje, tokie susitarimai gali palankiai veikti nacionalinės veiklos kryptis ir reformas bei prisidėti didinant abipusį pasitikėjimą. Mastrichto komunikate (2004 m. gruodis)[13] buvo numatyti nauji PRŠ srities prioritetai nacionaliniu ir ES lygiu. Be to, Komisija priėmė keletą komunikatų, pavyzdžiui, dėl aukštojo mokslo, įgyvendinant Lisabonos strategiją bei dėl europinio kalbų mokėjimo rodiklio[14], taip pat keletą Tarybos ir Europos Parlamento rekomendacijų projektų, pavyzdžiui, dėl pagrindinių gebėjimų visą gyvenime trunkančiame mokymesi.

Siekiant racionalizuoti procesą, padidinti nuoseklumą bei sustiprinti valdymą, buvo suburta programos „Švietimas ir mokymas 2010“ koordinavimo grupė , kuriai priklauso ministerijų atstovai švietimo ir profesinio rengimo reikalams bei Europos socialiniai partneriai. Reguliari rodiklių ir lyginamųjų standartų ataskaita taip pat padeda stebėti daromą pažangą.

Siekiant palengvinti įdiegimą nacionaliniu lygiu, atnaujinti ir darbo metodai. Darbo grupes[15], vykdžiusias pirmąjį darbo programos etapą, šiuo metu keičia šalių, siekiančių išspręsti pagrindines su nacionaliniais prioritetais ir interesais susijusias problemas, grupės. Šios šalių grupės 2005–2006 m. organizuoja konkrečią mokymosi bendradarbiaujant (angl. – peer learning ) veiklą , kurios metu šalys nustato sėkmės veiksnius ir dalinasi gera praktika, tokiu būdu remdamos viena kitą įgyvendinant reformas.

Europos švietimo ir profesinio rengimo erdvė yra ir toliau stiprinama, ypač kuriant Europos kvalifikacijų sistemą (EKS). Pradėtas pirmasis konsultacijų dėl EKS proceso etapas, o Komisija 2006 m. pateiks pasiūlymą dėl Tarybos ir Europos Parlamento rekomendacijos projekto. 2006 m. pradžioje Komisija pateiks Tarybos ir Europos Parlamento rekomendacijos dėl mokytojų rengimo kokybės projektą, o 2006 m. pabaigoje – komunikatą dėl suaugusiųjų mokymosi.

Išvada: siekiant labiau ir veiksmingiau prisidėti prie Lisabonos strategijos įgyvendinimo bei Europos socialinio modelio stiprinimo, būtina padidinti reformų tempą

Nacionalinės reformos vykdomos tinkama linkme . Jau atsiranda ženklų, rodančių, kad visoje Sąjungoje dedamos ilgalaikės viešojo sektoriaus pastangos kai kuriose srityse jau ima duoti vaisių. Toks vystymasis teikia vilčių, ypač atsižvelgiant į tai, kad švietimo reformos yra įgyvendinamos lėtai, bei į didžiulius išsiplėtusios Sąjungos valstybių narių situacijos ir atspirties taško skirtumus.

Ilgalaikis Europos socialinio modelio tvarumas didele dalimi priklausys nuo šių nuodugnių ir įvairiapusiškų reformų veiksmingumo, užtikrinant aktyvų visų – įvairaus išsilavinimo lygio ir skirtingos socialinės padėties – piliečių dalyvavimą ekonominiame ir socialiniame gyvenime.

Būtent dėl to ypatingą nerimą kelia tai, kad nors ir gana anksti buvo pasiektas ES siekinys, susijęs su didėjančiu matematikos, mokslo ir technologijų absolventų skaičiumi, palyginus nedidelė pažanga buvo padaryta siekinių, susijusių su socialine integracija srityje. Jei nebus dedama daugiau pastangų sprendžiant problemas, susijusias su anksti paliekančiaisiais mokyklą, aukštesniojo vidurinio išsilavinimo įgijimu bei pagrindiniais gebėjimais, dar didesnė ateinančios kartos dalis susidurs su socialine atskirtimi, brangiai atsieisiančia jiems patiems, ekonomikai ir visuomenei. 2005 m. kovą, priimdama Europos jaunimo paktą, Europos Taryba pabrėžė ypatingą šių programos „Švietimas ir mokymas 2010“ sričių svarbą jauniems žmonėms.

2004 m. bendroje tarpinėje ataskaitoje numatytos prioritetinės veiklos sritys bei perduota žinia – būtina didinti reformų tempą , ir toliau išlieka svarbiais tikslais. Pažanga bus ir toliau atidžiai sekama ir vertinama būsimojoje 2008 m. bendroje ataskaitoje.

Vykdant reformas, būtina skirti ypatingą dėmesį teisingumo ir valdymo klausimams

Iš šalių pateiktų ataskaitų matyti, kad vyriausybės supranta su švietimo ir profesinio rengimo modernizavimu susijusius iššūkius. Ypač pabrėžiami sunkumai, užtikrinant būtinas valstybės ir privačias investicijas bei reformuojant sistemų struktūrą ir administravimą. Esant tokiai situacijai ir norint, kad vykdomos reformos būtų sėkmingos, ypatingą dėmesį reikia skirti pagrindinėms sritims – teisingumui ir valdymui , įskaitant atitinkamų paskatų rengimą. Komisija parems šalių pastangas, suteikdama prioritetą šiose srityse būsimai mokymosi bendradarbiaujant (angl. – peer learning ) veiklai ES mastu.

3.1.1. Vykdyti reformas, užtikrinančias sistemų veiksmingumą ir teisingumą

Pozityvia tendencija galima laikyti tai, kad vis labiau pabrėžiamas valstybės investicijų į švietimą ir mokslą veiksmingumas. Vis dėlto reikia skirti deramą dėmesį bendrai visą gyvenimą trunkančio mokymosi aplinkai, o sistemų veiksmingumo, kokybės ir teisingumo tikslus laikyti vienodai svarbiais. Tai yra sine qua non siekiant Lisabonos tikslų ir tuo pat metu stiprinant Europos socialinį modelį .

Teisingų sistemų užtikrinimas reiškia, kad švietimo ir profesinio rengimo rezultatai bei teikiama nauda yra nepriklausomi nuo socialinių ir ekonominių aplinkybių bei kitų veiksnių, galinčių sudaryti nepalankias sąlygas švietimo atžvilgiu. Galimybė mokytis turi būti suteikta visiems, o veiksmai turi būti diferencijuojami atsižvelgiant į konkrečių asmenų mokymosi poreikius.

Tyrimai rodo, kad negalima siekti veiksmingumo teisingumo sąskaita (ar atvirkščiai) , kadangi šie veiksniai yra tarpusavyje susiję ir vienas kitą sustiprinantys. Nuolat didėjančios švietimo ir profesinio rengimo galimybės visiems, įskaitant socialiai nuskriaustų asmenų grupes ir vyresnio amžiaus darbuotojus, prisidės prie aktyvių gyventojų skaičiaus augimo, kuris tuo pat metu skatina augimą ir mažina nelygybę. Komisija aptars teisingumo ir veiksmingumo klausimą komunikate, kurį planuojama priimti 2006 m., o 2008 m. bendroje ataskaitoje šiai sričiai bus skiriamas ypatingas dėmesys.

Investicijos turi būti nukreipiamos į sritis, kuriose gaunama didžiausia socialinė ir ekonominė nauda, tokiu būdu veiksmingai derinant veiksmingumą ir teisingumą. Šiuo atžvilgiu ateinančiais metais reikia sustiprinti valstybių narių pastangas pasiekti ES numatytas gaires sprendžiant problemas, susijusias su anksti paliekančiaisiais mokyklą, aukštesniojo vidurinio išsilavinimo įgijimu bei pagrindiniais gebėjimais. Ypatingai svarbios yra investicijos į ikimokyklinį ugdymą , nes taip galima užkirsti kelią nesugebėjimui mokytis mokykloje ir socialinei atskirčiai bei sukurti pagrindą tolesniam mokymuisi.

3.1.2. Įvairios su mokymusi susijusios partnerystės – būdas mobilizuoti dalyvius ir išteklius

Reformų vykdymą palengvina palanki ekonominė ir socialinė aplinka, kurioje valstybės ir privačios investicijos į žinias, įgūdžius ir kompetenciją yra didelės ir kurioje sistemų valdymo būdai yra nuoseklūs ir suderinti . Efektyvus ministerijų bendradarbiavimas siekiant „žinių politikos“ sričių (švietimo, profesinio rengimo, užimtumo ir socialinių reikalų, tyrimų ir t. t.), ryžtingo socialinio dialogo ir kitų pagrindinių veikėjų (tėvų, mokytojų, instruktorių, savanoriškai pagalbą teikiančių ir vietos veikėjų) supratimo ir aktyvaus dalyvavimo sinergijos, didina sutarimą dėl politikos tikslų ir būtinų reformų. Vis dėlto tokia valdymo forma nėra plačiai paplitusi.

Prioritetine valdymo gerinimo sritimi turėtų būti laikomos su mokymusi susijusios partnerystės, ypač regiono ir vietos lygmeniu, nes tokiu būdu svarbiausios suinteresuotosios šalys (įstaigos, valdžios institucijos, socialiniai partneriai, įmonės, bendrijos organizacijos ir t. t.) gali pasidalinti atsakomybę ir išlaidas . Tokiose partnerystėse turėtų dalyvauti mokytojai ir instruktoriai – svarbiausia jėga, galinti pakeisti sistemą. Jie taip pat turėtų skatinti aktyvesnį darbdavių dalyvavimą užtikrinant visą gyvenimą trunkančio mokymosi svarbą.

Programos „Švietimas ir mokymas 2010“ įgyvendinimo stiprinimas

3.2.1. Nacionaliniu lygiu

Nors padaryta tam tikra pažanga, formuojant nacionalinę politiką reikia labiau atsižvelgti į darbo programos „Švietimas ir mokymas 2010“ prioritetus. Valstybės narės turėtų ypač užtikrinti, kad:

- nacionalinėse Lisabonos reformos programose, nacionaliniuose struktūrinių fondų strateginiuose orientaciniuose metmenyse bei nacionalinėse socialinės apsaugos ir socialinės integracijos strategijose švietimui ir profesiniam rengimui būtų skiriamas pagrindinis dėmesys;

- iki 2008 m. visos šalys būtų parengusios darbo programos įgyvendinimo nacionaliniu lygiu koordinavimo sistemas, kuriose dalyvautų atitinkamos ministerijos ir pagrindiniai suinteresuotieji asmenys, ypač socialiniai partneriai;

- nacionalinė politika būtų aktyvi priemonė siekiant programoje „Švietimas ir mokymas 2010“ numatytų siekinių ir tikslų. Vyriausybės, remdamosi Europos siekiniais, turėtų ir toliau numatyti nacionalinius tikslus ir rodiklius;

- siekiant geriau stebėti daromą pažangą bei sukurti vertinimo kultūrą ir taip geriausiu įmanomu būdu panaudoti tyrimo duomenis, nacionalinių politikų vertinimas pagerėjo. Todėl būtina kurti kokybiškas statistikos rengimo priemones ir infrastruktūrą;

- įvairūs Europos masto susitarimai (pvz., Tarybos rezoliucijos ar išvados dėl bendro orientacinio lygio ir principų), kurie buvo sudaryti įgyvendinant darbo programą, iki 2008 m. turėtų tapti orientyrais rengiant nacionalines reformas.

3.2.2. Europos lygiu

Komisija užtikrins, kad darbo programos „Švietimas ir mokymas 2010“ rezultatai padės įgyvendinanti integruotas Lisabonos gaires ir ES sanglaudos politikos gaires bei vykdyti debatus ir tolesnius veiksmus, susijusius su Europos socialinio modelio ateitimi. Esant tokioms aplinkybėms, struktūrinių fondų prioritetu turėtų būti investicijos į žmogiškuosius išteklius.

Siekiant stiprinti darbo programos įgyvendinimą, ypatingas dėmesys bus skiriamas:

- koncentruotos ir aktualios mokymosi bendradarbiaujant (angl. – peer learning ) veiklos programos kūrimui, remiantis naująja visą gyvenimą trunkančiam mokymuisi skirta integruota programa bei 2005 m. įgyta patirtimi. Mokymosi bendradarbiaujant veikla bus vykdoma tose srityse, kurias reformuoti reikia labiausiai (ES siekiniai, visą gyvenimą trunkančio mokymosi strategijos, veiksmingumas ir teisingumas; valdymas ir su mokymu susijusios partnerystės; aukštasis mokslas, PRŠ);

- sistemingesniam visą gyvenimą trunkančio mokymosi strategijų įgyvendinimo valstybėse narėse stebėjimui. Šis tikslas bus svarbiausias 2008 m. bendros ataskaitos prioritetas, ypač pabrėžiant visą gyvenimą trunkančio mokymosi vaidmenį stiprinant Europos socialinį modelį;

- susitarimo dėl Europos kvalifikacijų sistemos (EKS), taip pat Tarybos ir Europos Parlamento rekomendacijų dėl pagrindinių gebėjimų visą gyvenime trunkančiame mokymesi ir dėl mokytojų rengimo kokybės, siekimui;

- geresniam informavimui ir keitimuisi patirtimi, susijusiais su struktūrinių fondų naudojimu ir Europos investicijų banku ir remiančiais švietimo ir profesinio rengimo raidą, siekiant geresnio šių išteklių panaudojimo ateityje.

STATISTICAL ANNEX

PROGRESS AGAINST THE FIVE REFERENCE LEVELS OF AVERAGE EUROPEAN PERFORMANCE ( BENCHMARKS ) IN EDUCATION AND TRAINING

Country Codes

EU European Union BE Belgium CZ Czech Republic DK Denmark DE Germany EE Estonia EL Greece ES Spain FR France IE Ireland IT Italy CY Cyprus LV Latvia LT Lithuania LU Luxembourg HU Hungary MT Malta NL Netherlands AT Austria PL Poland PT Portugal SI Slovenia | SK Slovakia FI Finland SE Sweden UK United Kingdom EEA European Economic Area IS Iceland LI Liechtenstein NO Norway Acceding Countries BG Bulgaria RO Romania Candidate Countries HR Croatia TR Turkey Others JP Japan US/USA United States of America |

OVERVIEW ON PROGRESS IN THE FIVE BENCHMARK AREAS

[pic]

Methodological remarks : The starting point in the year 2000 is set in the graph as zero and the 2010 benchmark as 100. The results achieved in each year are thus measured against the 2010 benchmark. A diagonal line shows the progress required, i.e. each year an additional 10% of progress would have to be achieved to reach the benchmark. If a line stays below this diagonal line, progress is not sufficient.

As regards lifelong learning participation, there have been many breaks in time series: some countries have revised their data collection methods between 2002 and 2003. The application of the new methods led to higher results from 2003, and thus progress is overstated between 2002 and 2003. The line 2002-2003 on lifelong learning participation is therefore dotted. For low achievers in reading (data from PISA survey) there are only results for 16 EU countries and for two years.

Key results:

* As regards the number of maths, science and technology (MST) graduates the benchmark will be over-achieved; the progress required has already been made in 2000-2003.

* There is some progress in lifelong learning participation. However, much of it is a result of changes in surveys in several Member States, which led to higher nominal participation rates and thus overstate overall progress.

* There is constant improvement as regards early school leavers, but faster progress is needed in order to achieve the benchmark.

* As regards upper secondary completion there has been almost no progress.

* Results for low achievers in reading have also not improved (but this is based only on two reference years).

KEY COMPETENCES

Percentage of pupils with reading literacy proficiency level one and lower (on the PISA reading literacy scale), 2000-2003

[pic] |

European Union * |

Japan |

USA |

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 |

Source: DG Education and Culture. Data source: OECD, PISA 2003 database.

* In 2000, in the 16 EU countries for which comparable data is now available both for 2000 and 2003, the percentage of 15-year olds at level one or below was 19.4. The benchmark of reducing the share by 20% thus implies a target figure of 15.5%.

[pic]

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 |

European Union (EU25) |

Japan |

USA |

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 | [pic] | 2004 |

Source: DG Education and Culture. Data source: Eurostat (Labour Force Survey)

* 2003: change in series

[pic]

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 | [pic] | 2004 |

European Union (EU25) |

Japan |

USA |

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 | [pic] | 2004 |

Source: DG Education and Culture; Data Source: Eurostat (Labour Force Survey).

[pic]

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 | [pic] | 2004 |

European Union (EU25) |

Japan |

USA |

[pic] | 2000 | [pic] | 2001 | [pic] | 2002 | [pic] | 2003 |

Source: DG Education and Culture. Data source: Eurostat (UOE)

Additional notes :

- EU total does not include Greece. EU total 2000 includes national UK data.

Tertiary MST graduates per 1000 population (20-29) females / males, 2003

[pic]

[pic] | females | [pic] | males |

Number of MST graduates (1000)

European Union (EU25) |

Japan |

USA |

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 | [pic] | 2004 |

Source: DG Education and Culture. Data source: Eurostat (Labour Force Survey)

* 2003: change in series

[pic]

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 | [pic] | 2004 |

| EU25 | |BE |CZ |DK |DE |EE |EL |ES |FR |IE |IT |CY |LV |LT |LU |HU |MT | | 2000 | 4.94 | |: |4.04 |8.39 |4.53 |5.59 |3.79 |4.42 |5.83 |4.36 |4.57 |5.60 |5.43 |5.67 |: |4.54 |4.55 | | 2001 | 5.10 | |6.11 |4.16 |8.50 |4.57 |5.48 |3.90 |4.41 |5.76 |4.35 |4.98 |6.28 |5.70 |5.92 |3.84 |5.15 |4.47 | | 2002 | 5.22 | |6.26 |4.41 |8.51 |4.78 |5.69 |3.96 |4.44 |5.81 |4.32 |4.75 |6.83 |5.82 |5.89 |3.99 |5.51 |4.54 | | | NL |AT |PL |PT |SI |SK |FI |SE |UK |IS |LI |NO |BG |RO |HR |TR |JP |US | | 2000 | 4.87 |5.66 |5.01 |5.74 |: |4.15 |6.12 |7.39 |4.58 |6.00 |: |6.82 |4.41 |2.89 |: |3.49 |3.59 |4.93 | | 2001 | 4.99 |5.70 |5.56 |5.91 |6.13 |4.03 |6.24 |7.31 |4.69 |6.47 |: |7.00 |3.53 |3.28 |: |3.65 |3.57 |5.08 | | 2002 | 5.08 |5.67 |5.60 |5.83 |6.02 |4.35 |6.39 |7.66 |5.25 |7.12 |2.95 |7.63 |3.57 |3.53 |4.32 |3.56 |3.60 |5.35 | | Source: DG Education and Culture. Data source: Eurostat (UOE data collection)

Additional notes

- DK: Expenditure at post secondary non-tertiary levels of education is not available.

- FR: Without French Overseas Departments, GR, LU, PT: Imputed retirement expenditure is not available.

- CY: Including financial aid to students studying abroad.- LU: expenditure at tertiary level of education not included. PT: expenditure at local level of government not included.- UK, JP, US: adjustment of GDP to the financial year, which differs from the calendar year.- TR, IS: expenditure at pre-primary level not included, TR: expenditure at regional and local levels of government not included.

- HR, US: Expenditure on educational institutions from public sources.

Between 1995 and 2000 public expenditure on education as a percentage of GDP fell slightly in the EU[17]. Since 2000, however, there has been an upward trend at EU level and in most Member States. The available data show, however, strong differences in spending levels between countries. Denmark and Sweden spend over 7.5% of GDP on education, while some Member States spend less than 4% of GDP (however spending is increasing in these countries).

[1] Švietimas ir mokymas 2010: Lisabonos strategijos sėkmė priklauso nuo skubių reformų, 2004 m. kovo 3 d. (Tarybos dok. 6905/04 EDUC 43).

[2] Šias gaires sudaro Bendrosios ekonominės politikos gairės (BEPG) ir Užimtumo gairės (2005 m. liepos 12 d. Tarybos sprendimas dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (2005/600/EB), OL L 205, 2005 8 6 ir 2005 m. liepos 12 d. Tarybos rekomendacija dėl valstybių narių ir Bendrijos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2005–2008) (2005/601/EB)).

[3] 2005 m. pažangos, siekiant lyginamųjų standartų, ataskaita (Komisijos tarnybų darbo dokumentas: „Pažanga siekiant su švietimu ir mokymusi susijusių Lisabonos tikslų“ (SEK (2005) 419)) taip pat buvo pagrindas analizei. Nacionalinės ataskaitos bus pateiktos „Švietimo ir mokymo 2010“ tinklavietėje nuo 2005 m. lapkričio (http://www.europa.eu.int/comm/education/policies/2010/et_2010_en.html).

[4] Daugiau informacijos pateikiama priede, kuriame nurodomi statistiniai duomenys. Išsami nacionalinių ataskaitų ir ES lygmens veiklos analizė pateikiama prie šio Komunikato pridedamame tarnybų darbo dokumente.

[5] Trys iš penkių lyginamųjų standartų taip pat yra ES užimtumo gairių siekiniai.

[6] Šalių pavadinimai pagal santrumpas nurodomi priede, kuriame pateikiami statistiniai duomenys.

[7] Bolonijos procesas yra tarpvyriausybinis procesas, kuriuo siekiama sukurti Europos aukštojo mokslo erdvę ir tokiu būdu sustiprinti piliečių užimtumą ir mobilumą bei padidinti Europos aukštojo mokslo konkurencingumą tarptautiniu mastu. Daugiau informacijos rasite adresu http://europa.eu.int/comm/education/policies/educ/bologna/bologna_en.html.

[8] Visą gyvenimą trunkantis mokymasis yra „visa mokymosi veikla, vykdoma visą gyvenimą, siekiant gerinti žinias, įgūdžius ir kompetenciją asmeniniu, pilietiniu, socialiniu ir (arba) su darbu susijusiu aspektu.“ (Komisijos komunikatas „Paverskime realybe visą gyvenimą trunkantį mokymąsi Europoje“, KOM(2001) 678 galutinis).

[9] 2004 Bendroji tarpinė ataskaita, op cit.; Europos Tarybos išvados, 2004, 2005.

[10] Žr. Komisijos komunikatą „Intelektualinio potencialo mobilizavimas Europoje: sudaryti universitetams sąlygas visapusiškai prisidėti prie Lisabonos strategijos įgyvendinimo“. KOM(2005) 152 galutinis.

[11] Žr. „Pagrindiniai 2005 m. mokslo, technologijų ir inovacijų duomenys: Europos žinių erdvės link“, Europos Komisija.

[12] http://www.europa.eu.int/comm/education/programmes/europass/index_en.html

[13] http://www.europa.eu.int/comm/education/policies/2010/vocational_en.html

[14] KOM(2005) 356 galutinis

[15] Darbo grupių 2004 m. gegužės mėn. išvados pateiktos „Švietimo ir mokymo 2010“ tinklavietėje: http://www.europa.eu.int/comm/education/policies/2010/objectives_en.html

[16] Data used for assessing the benchmark refer to a 4-week period of participation (LFS 2004). If a longer period were used, rates would be higher. Eurostat data from the LFS ad hoc module on lifelong learning carried out in 2003 (referring to a 12-month period) show a participation rate of 42% (4.4% in formal education; 16.5% in non-formal learning and nearly one European out of three declared having taken some form of informal learning).

[17] However, in real terms, public expenditure on education and training increased on average by 1.9% per year from 1995 to 2000 and even by 3.8% since 2000.