Kalbant apie procedūrų taikymą, svarbu atkreipti dėmesį į tai, kad tos procedūros, apie kurias buvo informuota iš anksto ir dėl kurių buvo paskelbtas kvietimas dalyvauti konkurse, sudarė 60 proc. skelbimų apie sutarties skyrimą ir 76 proc. jų vertės. Derybos be skelbimo apie pirkimą atitinkamai sudarė 38 proc. skelbimų apie sutarties skyrimą ir 23 proc. jų vertės.

Tačiau įvairiose valstybėse narėse Direktyvos taikymas išlieka nevienodas. Jungtinės Karalystės valdžios institucijų sudarytos sutartys sudarė daugiau kaip pusę per penkerių peržiūros metų laikotarpį pagal Direktyvą sudarytų sutarčių vertės (beveik 17 mlrd. EUR). Toliau – Prancūzija, Lenkija, Vokietija ir Italija, esančios tarp valstybių narių, kurių viešųjų pirkimų gynybos srityje išlaidos yra didžiausios. 2011–2015 m. nė vieno skelbimo apie sutarties skyrimą pagal Direktyvą nepaskelbė šešių valstybių narių – Kipro, Graikijos, Airijos, Maltos, Liuksemburgo ir Ispanijos – perkančiosios organizacijos. Valstybėse narėse taip pat pastebima didelių skirtumų pagal Direktyvą sudarytų sutarčių vertę palyginus su turimu biudžetu (viešųjų pirkimų gynybos srityje išlaidomis). Remiantis šiuo rodikliu, išaiškėja, kad šie skirtumai svyruoja, pvz., nuo 38,4 proc. (Lietuva), 36,4 proc. (Slovakija), 17,7 proc. (Jungtinė Karalystė), 10,3 proc. (Prancūzija) iki 1,3 proc. (Nyderlandai) ir 1 proc. (Švedija ir Austrija).

2011–2015 m. bendros 28 ES valstybių narių ir EEE šalių viešųjų pirkimų gynybos srityje išlaidos siekė 81–82 mlrd. EUR per metus. Pagrindinis Direktyvos tikslas – užtikrinti, kad viešieji pirkimai gynybos srityje ir slapto pobūdžio viešieji pirkimai saugumo srityje būtų vykdomi pagal ES taisykles, laikantis konkurencijos, skaidrumo ir vienodo sąlygų taikymo principų. Direktyva siekiama šį tikslą įgyvendinti, pateikiant tokiems viešiesiems pirkimams specialiai pritaikytas taisykles, ir taip užtikrinti, kad išimtys, ypač nustatytosios SESV 346 straipsnyje, būtų taikomos tik išimtiniais atvejais. Tokiu būdu Direktyva siekiama remti atviros ir konkurencingos Europos gynybos įrangos rinkos kūrimą ir atitinkamai didinti Europos gynybos technologinės ir pramoninės bazės (EGTPB) konkurencingumą.

4.1.Veiksmingumas

Esminis vertinimo aspektas – įvertinti, ar ir kokiu mastu pasiekti Direktyvos tikslai.

4.1.1.Konkurencija, skaidrumas ir nediskriminavimas Europos gynybos įrangos rinkoje

Pagrindinis Direktyvos tikslas – padėti sukurti atvirą ir konkurencingą Europos gynybos įrangos rinką, užtikrinant, kad viešojo pirkimo sutartys gynybos srityje ir slapto pobūdžio viešojo pirkimo sutartys saugumo srityje būtų sudaromos taikant konkurencingas ir sąžiningas viešųjų pirkimų procedūras.

2008–2010 m. (baziniu) laikotarpiu vidutinė metinė visoje ES skelbiamų viešųjų pirkimų gynybos ir saugumo srityse vertė siekė 2,9 mlrd. EUR ir sudarė apie 3,3 proc. visų viešųjų pirkimų gynybos srityje išlaidų. Pradėjus taikyti Direktyvą, vidutinė metinė visoje ES skelbiamų viešųjų pirkimų gynybos ir saugumo srityse vertė siekė apie 6,2 mlrd. EUR arba, prie šios sumos pridėjus pagal civilinių viešųjų pirkimų tvarką gynybos ir saugumo srityse sudarytų sutarčių vertę, – 7,8 mlrd. EUR. Tai atitinkamai sudaro nuo 7,6 iki 9,5 proc. bendros viešųjų pirkimų gynybos srityje išlaidų vertės ataskaitiniu laikotarpiu.

Iš pirmiau pateiktos informacijos matyti, kad taikant Direktyvą sutarčių gynybos ir saugumo srityse, skelbiamų visoje ES ir konkurso tvarka sudaromų pagal skaidrumo ir vienodų sąlygų taikymo principais grindžiamas taisykles, vertė padidėjo daugiau kaip du kartus. Tačiau, kaip nurodyta pirmiau, Direktyvos taikymo, taigi ir konkurencijos, skaidrumo ir nediskriminavimo didėjimo mastas valstybėse narėse išlieka nevienodas.

Nepaisant teigiamos tendencijos, t. y. didėjančio pagal ES taisykles vykdomų viešųjų pirkimų skaičiaus, atlikus vertinimą nustatyta, kad labai didelę viešųjų pirkimų gynybos srityje išlaidų dalį vis dar sudaro ne pagal Direktyvą vykdomų viešųjų pirkimų išlaidos. Visų pirma Direktyva labai retai buvo taikoma vykdant didelės vertės, strateginių, sudėtingų gynybos sistemų viešuosius pirkimus. Tačiau yra nesenų pavyzdžių, kai sudėtingų gynybos sistemų viešųjų pirkimų konkursai buvo surengti pagal Direktyvos reikalavimus.

Kalbant apie tarpvalstybinį viešųjų pirkimų mastą, atlikus vertinimą nustatyta, kad su užsienio įmonėmis tiesiogiai buvo sudaryta sutarčių, kurių vertė siekia apie 10 proc. visų pagal Direktyvą sudarytų sutarčių vertės. Nustatytus faktus lyginant su baziniu laikotarpiu (nepaisant kai kurių metodologinių neatitikimų), paaiškėjo, kad nuo Direktyvos taikymo pradžios, palyginti su bendromis viešųjų pirkimų gynybos srityje išlaidomis, tiesioginių tarpvalstybinių viešųjų pirkimų mastas ES išliko panašus.

Tiesioginiai tarpvalstybiniai viešieji pirkimai įvyksta tada, kai įmonės, veikdamos savo šalies rinkoje, teikia pasiūlymus ir laimi kitoje valstybėje narėje paskelbtus konkursus. Tarpvalstybiniai viešieji pirkimai taip pat vyksta netiesiogiai per patronuojamąsias įmones (pvz., patronuojamoji įmonė pasiūlymus dėl konkurso būdu sudaromų sutarčių teikia kitoje šalyje nei ta, kurioje yra jos buveinė ar patronuojančioji įmonė). Remiantis konkursus laimėjusių įmonių ir SIPRI 100 sėkmingiausių gynybos sektoriaus bendrovių sąrašo palyginimu, bendra 2011–2015 m. netiesiogiai sudarytų tarpvalstybinių sutarčių vertė siekė apie 40 proc. bendros pagal Direktyvą sudarytų sutarčių (12,44 mlrd. EUR) vertės. Iš tiesų netiesiogiai skirtų tarpvalstybinių sutarčių skaičius ir vertė gali būti didesni, nes į šiuos skaičiavimus nebuvo įtrauktos mažesnių (į SIPRI sąrašą neįtrauktų) įmonių netiesiogiai laimėti tarpvalstybiniai viešieji pirkimai.

Galiausiai dar vienas veiksnys, pagal kurį vertinamas rinkos veikimas, yra kompensacijų ir (arba) pramonės grąžos praktika. Remiantis pramonės įmonių pateikta grįžtamąja informacija ir JAV komercijos departamento paskelbtais duomenimis, galima daryti tokias išvadas: atrodo, kad valstybės narės tam tikru mastu tebetaiko kompensacijų ir (arba) pramonės grąžos reikalavimus (greičiausiai, remdamosi SESV 346 straipsniu); atrodo, kad tokie reikalavimai dabar taikomi šiek tiek rečiau; atrodo, kad atsiranda tendencija nebereikalauti netiesioginių nekarinės paskirties kompensacijų. Reikėtų pridurti, kad kai kurie pramonės suinteresuotieji subjektai išreiškė susirūpinimą dėl neaiškumų, susijusių su praktiniu kompensacijų reikalavimų taikymu tam tikrose valstybėse narėse.

Todėl galima padaryti išvadą, kad Direktyvos tikslai pasiekti tik iš dalies: ją taikant, Europos gynybos srities viešųjų pirkimų rinkoje iš pradžių padidėjo konkurencija, skaidrumas ir nediskriminavimas, tačiau, kad šie tikslai būtų visiškai įgyvendinti, valstybės narės turi padaryti daug didesnę nuoseklaus Direktyvos taikymo pažangą.

Manoma, kad prie nevienodo ir dalinio Direktyvos taikymo prisidėjo keli veiksniai, o tai savo ruožtu paveikė Direktyvos tikslų įgyvendinimą. Nuo tada, kai valstybės narės faktiškai perkėlė Direktyvą į savo nacionalinę teisę, iki paskutinių ataskaitoje nagrinėjamų metų (2015 m.) praėjo palyginti nedaug laiko (2–3 metai). Jeigu Direktyva ir toliau bus vis aktyviau taikoma, per kelerius ateinančius metus jos poveikis taps labiau matomas. Valstybių narių valdžios institucijoms taip pat vis dar gali trūkti žinių apie Direktyvos taisykles. Dar vienas susijęs veiksnys turbūt yra tai, kad galimos išimtys, įskaitant SESV 346 straipsnyje numatytas išimtis, aiškinamos pernelyg plačiai. Be to, didelė viešųjų pirkimų gynybos srityje išlaidų dalis galėjo būti išleista sutartims, sudarytoms pagal bendradarbiavimo programas, pradėtas įgyvendinti dar prieš priimant Direktyvą. Pagaliau dėl finansų krizės galėjo būti nutraukti arba atidėti nauji didelės apimties viešųjų pirkimų projektai, kurie turėjo būti įgyvendinti pagal Direktyvą.

4.1.2.Viešiesiems pirkimams gynybos srityje pritaikytos taisyklės

Direktyva siekiama užtikrinti, kad būtų laikomasi konkurencijos, skaidrumo ir vienodų sąlygų taikymo principų, taip pat joje įtvirtintos specialiems viešųjų pirkimų gynybos srityje poreikiams pritaikytos nuostatos, kuriomis apsaugomi valstybių narių saugumo interesai. Šiuo atveju svarbiausios yra nuostatos dėl išimčių (t. y. nuostatos, pagal kurias konkrečiomis viešiesiems pirkimams gynybos srityje būdingomis aplinkybėmis Direktyva tam tikroms sutartims netaikoma) ir nuostatos dėl informacijos apsaugos ir tiekimo saugumo.

Dėl išimčių, atsižvelgiant į konsultacijas su valstybėmis narėmis ir suinteresuotaisiais subjektais, galima padaryti išvadą, kad jų formuluočių keisti nereikia. Tačiau gali būti naudinga pateikti rekomendacijų dėl kai kurių iš šių nuostatų taikymo. Kelios valstybės narės konkrečiai nurodė, kad būtų naudinga paaiškinti 12 straipsnio c punktą dėl tarptautinių organizacijų. Kai kurie pramonės suinteresuotieji subjektai išreiškė susirūpinimą dėl tam tikrų išimčių, ypač 13 straipsnio f punkte nustatytos išimties dėl vyriausybių tarpusavio pirkimų, taikymo ir paragino šiuo klausimu parengti rekomendacijas ir užtikrinti, kad jų būtų laikomasi.

Taip pat galima patvirtinti, kad nuostatos dėl informacijos apsaugos yra tinkamos. Nenustatyta jokių su nuostatų dėl tiekimo saugumo taikymu susijusių problemų. Tačiau akivaizdu, kad pastarosiomis nuostatomis atsižvelgiama tik į dalį daug sudėtingesnės problemos ir kad vien šių nuostatų negali pakakti valstybių narių tarpusavio tiekimo saugumui visiškai užtikrinti.

4.1.3.Poveikis Europos gynybos technologinei ir pramoninei bazei (EGTPB)

Iš Europos gynybos pramonės būklės analizės, atliktos remiantis turimais duomenimis, matyti, jog sunku daryti išvadą, kad apskritai 2011–2015 m. laikotarpiu EGTPB iš esmės pasikeitė priėmus Direktyvą. Iš tiesų yra keli veiksniai, galėję paveikti EGTPB, pvz., valstybių narių biudžeto pokyčiai, naujų konkurentų atsiradimas ne ES šalių rinkose ir technologiniai pokyčiai, iš kurių vienas yra našesnė Europos rinka. Atsižvelgiant į ilgą gynybos produktų gyvavimo ciklą, tikėtina, kad teks palaukti kelerius metus, kol visi šie veiksniai nulems EGTPB pokyčius. Todėl, praėjus tik penkeriems metams nuo Direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę termino, dar neįmanoma nustatyti jokio Direktyvos poveikio ir EGTPB pokyčių priežastinio ryšio. Taip pat reikia atsižvelgti į tai, kad Direktyvą buvo gerokai vėluojama perkelti į nacionalinę teisę, ir į tai, kad valstybės narės ją vis dar taiko tik iš dalies.

4.1.4.MVĮ padėtis

Mažesnės įmonės į viešųjų pirkimų rinką gali patekti teikdamos pasiūlymus ir laimėdamos viešųjų pirkimų konkursus arba sudarydamos subrangos sutartis su konkurso laimėtoju (subrangos sutarčių sudarymas).