Tarybos pozicijos per pirmąjį svarstymą priėmimo data: 2021 m. birželio 14 d.

Europos Parlamento pozicijos per pirmąjį svarstymą priėmimo data: 2019 m. balandžio 4 d.

Per pirmąjį svarstymą priimta Tarybos pozicija visiškai atitinka 2020 m. gruodžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos pasiektą politinį susitarimą.

(2)siekiant užtikrinti, kad kompensacija galėtų būti suteikta greitai (iš tikrųjų deleguotajam aktui arba įgyvendinimo aktui priimti taikant komiteto procedūrą prireiktų kelių savaičių, o gal net mėnesių);

(3)siekiant užtikrinti vienodas sąlygas visose valstybėse narėse.

·Išlaikomas principas, kad investicijos į laivą atitinka reikalavimus tik tuo atveju, jei joms taikomi reikalavimai yra griežtesni už ES teisės aktų reikalavimus. Tačiau investicijos, kuriomis siekiama laikytis nacionalinės teisės aktų reikalavimų, laikomos atitinkančiomis reikalavimus, įskaitant investicijas į laivą, kurios būtinos siekiant laikytis valstybės narės nustatytų reikalavimų, kad būtų įgyvendintos Direktyvos (ES) 2017/159 dėl darbo sąlygų laive neprivalomos nuostatos.

Komisija mano, kad teikiant valstybės paramą turi būti skatinamas ne tik teisės aktų laikymasis, todėl investicijos į laivus (pvz., į žvejybos ar saugos įrangą) turi duoti pridėtinės vertės. Tačiau investicijos, kurios atitinka nacionalinius reikalavimus, gali būti tinkamos finansuoti, siekiant paskatinti valstybes nares siekti platesnio užmojo tikslų, nei nustatyta ES teisės aktuose. Komisija taip pat palankiai vertina konkrečią nuo šios taisyklės nukrypti leidžiančią nuostatą, taikomą su kontrole ir stebėsena susijusioms investicijoms į laivą (žr. kitą punktą).

·Visų žvejybos laivų tinkamumas gauti paramą, susijusią su privalomomis elektroninio duomenų perdavimo sistemomis (Komisijos pasiūlyme nurodyti tik maži laivai).

Komisija mano, kad esamų kontrolės priemonių modernizavimas ir naujų stebėsenos technologijų naudojimas yra labai svarbūs skatinant reikalavimų laikymosi kultūrą šiame sektoriuje. Todėl Komisija palankiai vertina šių investicijų atitiktį reikalavimams, nepaisant to, kad jomis neviršijama tai, ko reikalaujama teisės aktais.

·Naujų iškrovimo vietų (bet ne naujų uostų) statybos atitiktis reikalavimams.

Komisija mano, kad nėra jokio ekonominio pagrindo naujų uostų statybą laikyti atitinkančia paramos teikimo reikalavimus, be to, tai yra per brangu finansuoti iš tokio mažo fondo. Komisija primena, kad esamų uostų modernizavimas atitinka reikalavimus, net jei valstybės pagalba investicijoms, susijusioms su įpareigojimo iškrauti laimikį įgyvendinimu, yra didesnė. Tačiau Komisija mano, kad iškrovimo vietos nėra tas pats, kas uostai, nes jos visų pirma naudojamos mažos apimties priekrantės žvejybos laivams iškrauti. Todėl Komisija pripažįsta, kad parama naujoms iškrovimo vietoms gali būti pagrįsta.

·Bendros didžiausios 70 proc. bendro finansavimo normos nustatymas vietoj kiekvienam konkrečiam tikslui nustatytos konkrečios normos. Vienintelė išimtis yra 100 proc. papildomų išlaidų kompensavimas atokiausiuose regionuose, kaip numatyta pradiniame pasiūlyme.

Komisija palankiai vertina šią bendrą didžiausią finansavimo normą ir pažymi, kad, išskyrus žvejybos veiklos nutraukimą visam laikui ir laikiną nutraukimą (pasiūlyme – 50 proc.), ji, palyginti su pradiniu pasiūlymu, sumažėjo (t. y. 75–100 proc. visų kitų konkrečių tikslų atveju). Todėl Komisija palankiai vertina šį bendrą ES dalies sumažinimą, dėl kurio ES ir valstybių narių bendras finansavimas tampa labiau subalansuotas.

·Didžiausio valstybės pagalbos tam tikroms laivyno priemonėms (t. y. bendrosios talpos padidinimo, variklio keitimo, jauno žvejo pirmojo naudoto laivo įsigijimo) intensyvumo padidinimas nuo 30 iki 40 proc. Kitos pagalbos intensyvumo normos padidinimas iki 100 proc. kitais atvejais, pvz., susijusiais su inovacijomis, kolektyvine nauda ir kolektyviniais pagalbos gavėjais.

Komisija mano, kad valstybės pagalbos dydis turėtų priklausyti nuo veiklos rūšies arba pagalbos gavėjo. Didesnės 50 proc. standartinę normą viršijančios normos turėtų būti pagrįstos rinkos nepakankamumu, didele pridėtine verte arba kolektyvine nauda. Komisija mano, kad politiniame susitarime nustatytomis sąlygomis atsižvelgiama į šį klausimą, visų pirma nustatant, kad mažos apimties priekrantės žvejybos laivams taikoma 100 proc. norma, kuri yra pagrindinė mažiems laivams taikomo lengvatinio režimo dalis, ir numatoma galimybė taikyti 100 proc. normą, jei veikla susijusi su kolektyviniu interesu, kolektyviniu paramos gavėju ir novatoriškais aspektais. Komisija taip pat palankiai vertina mažesnę normą (40 proc.), taikomą tam tikroms atskiroms laivyno priemonėms, nes tai yra atskiros investicijos, turinčios nedidelę pridėtinę vertę. Šiuo atžvilgiu valstybės parama turėtų skatinti privačias investicijas, o ne jas užgožti.

·Panaikinti mažos apimties priekrantės žvejybos veiksmų planą kaip atskirą dokumentą, tačiau jo tikslus įtraukti į visus programavimo reikalavimus.

Komisija mano, kad šis sprendimas turės tokį patį poveikį kaip ir siūlomas veiksmų planas. Iš tiesų valstybės narės, analizuodamos savo stiprybes, silpnybes, galimybes ir grėsmes (SSGG) ir aprašydamos kiekvienam konkrečiam tikslui įgyvendinti numatytų veiksmų rūšis, turės atsižvelgti į konkrečius mažų laivų poreikius. Taip bus užtikrinta, kad nedideliems laivams, prireikus, būtų taikomos skirtingos sąlygos.

·Reikalavimas, kad valstybės narės savo nacionalinėse programose atsižvelgtų į regioninius uždavinius.

Komisija mano, kad šis naujas teisėkūros institucijų nustatytas reikalavimas yra protingas kompromisas, pagal kurį rengiant nacionalines programas būtų atsižvelgiama į konkrečias geografinių vietovių problemas, nesukuriant administracinės naštos. Komisija pabrėžia, kad valstybės narės turėtų remtis jūros baseino analizėmis, kuriose pabrėžiamos pagrindinės problemos jūrų baseinų lygmeniu ir siūlomi galimi sprendimai.

·Įgyvendinimo aktai (vietoj pasiūlyme nurodytų deleguotųjų aktų), kuriais apibrėžiami bendros žuvininkystės politikos taisyklių nesilaikymo atvejai.

Komisija mano, kad šis procedūros pakeitimas neturi įtakos tų aktų turiniui.

·Teisėkūros institucijos nesutiko, kad 30 proc. klimato tikslas ir konkretus biologinei įvairovei skirtų išlaidų tikslas būtų nustatyti straipsnyje, kaip to prašė Komisija, remdamasi susitarimu dėl daugiametės finansinės programos.

Net jei nėra nustatytų privalomų su klimatu ir biologine įvairove susijusių išlaidų tikslų, Komisija pažymi, kad EJRŽAF turi padėti siekti ES klimato srities tikslų, atsižvelgiant į bendrą 30 proc. klimatui skirtų išlaidų tikslą, ir biologinės įvairovės srities tikslų, atsižvelgiant į DFP nustatytą 7,5–10 proc. tikslą. Siekdama abiejų šių tikslų, Komisija bendradarbiaus su valstybėmis narėmis vykdant 2021–2027 m. EJRŽAF veiklos programavimą.