Pastaraisiais metais dėl ekonomikos augimo ir bankų, priežiūros institucijų ir politikos formuotojų ryžtingų veiksmų daugumoje valstybių narių padaryta džiuginanti pažanga. Tai padėjo sumažinti neveiksnių paskolų kiekį ir neveiksnių paskolų ir viso paskolų portfelio santykį. Be to, Komisija toliau konstruktyviai bendradarbiavo su valstybėmis narėmis, kad bankams būtų galima pasiūlyti su kiekvienu konkrečiu atveju susijusių sprendimų, atitinkančių Sąjungos valstybės pagalbos ir bankų sąjungos krizių valdymo taisykles.

Sprendžiant neveiksnių paskolų problemą svarbu užtikrinti, kad vartotojai, ypač pažeidžiami skolininkai, būtų tinkamai apsaugoti. Kalbant apie jau pateiktas priemones, visų pirma susijusias su kredito administratorių ir kredito pirkėjų rinka, Komisija pasiūlė, kad perduodant paskolą kitam investuotojui būtų išlaikyta apsauga, dėl kurios atitinkami skolininkai susitarė su pirminiu paskolą suteikusiu banku . Komisija taip pat palankiai įvertino geriausią praktikos pavyzdžius, dėl kurių susitarė finansų sektoriaus subjektai ir vartotojų bei verslo organizacijos ir kuriuose išdėstyta, kaip įvairūs rinkos dalyviai per krizę gali padėti piliečiams ir įmonėms . Atsižvelgdama į šį susitarimą, Komisija ketina surengti naują apskritojo stalo susitikimą, kad įvertintų paramos priemones, pasiūlytas per pirmąją pandemijos bangą valstybėse narėse, taip pat aptartų, kokiu mastu geriausia praktika buvo realiai taikoma ir ar ji pasiteisino siekiant vartotojams ir įmonėms padėti pasinaudoti nacionalinėmis paramos priemonėmis. Ateityje imdamasi papildomų veiksmų, Komisija toliau taikys sąžiningą, tvirtą ir nuosekliai vykdomą vartotojų apsaugos sistemą.

Antrinės rinkos ir nemokumo sistemos taip pat jau buvo svarbi 2017 m. Tarybos neveiksnių paskolų problemos sprendimo veiksmų plano dalis . Nepaisant didelės įgyvendinimo pažangos, Europos Parlamentas ir Taryba dar nepriėmė pagrindinių priemonių, visų pirma Komisijos pasiūlymo dėl Direktyvos dėl kredito administratorių, kredito pirkėjų ir užstato realizavimo . Be to, Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė (EGADP) gali labai padėti vykdyti neveiksnių paskolų mažinimo reformas, visų pirma pagerinti nemokumo, teismines ir administracines sistemas, kuriomis grindžiamas veiksmingas neveiksnių paskolų pertvarkymas. Galiausiai bankai turėtų būti kuo labiau skatinami iniciatyviai, anksti bei konstruktyviai bendradarbiauti su savo skolininkais. Komisija, pasitelkdama techninės paramos priemonę , toliau teiks paramą valstybėms narėms joms rengiant savo nacionalines sistemas ir stiprinant priežiūros institucijų gebėjimus spręsti augančio neveiksnių paskolų kiekio problemą.

Be informacijos apie pačius sandorius, remiantis neveiksnių paskolų pirkėjų po sandorio sudarymo pateikta informacija apie turto, kurį jie nusipirko, pertvarkymo pinigų srautus būtų galima įgyti esminių žinių apie neveiksnių paskolų rinką . Pertvarkymo rezultatų duomenys yra pagrindinė vieša informacija, kurios rinkoje investuotojams šiuo metu trūksta. Visų pirma informacija apie susigrąžinimo ir išlaidų pinigų srautus padėtų priimti sprendimus investuotojams, besidomintiems panašiu turtu, taip pat padėtų jiems nustatyti kainas, kurias jie nori mokėti, ir sumažinti neapibrėžtumą. Paskata neveiksnių paskolų pirkėjams pateikti šią informaciją ex post iš esmės būtų galimybė jiems gauti prieigą prie kitos informacijos, suteikiant jiems galimybę susipažinti su panašaus turto pertvarkymo rezultatais. Taip būtų nustatytas tam tikras orientyras ir pagerėtų sąžiningų kainų ir (arba) pasiūlymų apskaičiavimas būsimuose sandoriuose.

Kad rinkos dalyviai plačiau naudotųsi šablonu ir taip pagerėtų duomenų palyginamumas ir kokybė, šablonas galėtų tapti privalomas iš pradžių tik dėl naujų neveiksnių paskolų, t. y. paskolų, kurios tampa neveiksnios pasibaigus tam tikram terminui. Duomenų standartas būtų privalomas, tačiau galėtų būti šiek tiek lankstumo dėl duomenų laukelių, kuriuos reikia užpildyti. Šiuo atžvilgiu EBI, pasikonsultavusi su suinteresuotaisiais subjektais, turėtų pateikti gaires dėl to, kokia informacija laikoma svarbia. Be to, bankams neturėtų būti taikomos sankcijos, jei jie neturi neesminių duomenų. Taigi, antrinė neveiksnių paskolų rinka būtų geriausiai remiama nustatant privalomą šablono naudojimą, tačiau duomenų teikėjams būtų suteikta galimybė prireikus konkrečiuose neesminių duomenų laukeliuose duomenų neteikti.

Vis dėlto svarbu pripažinti, kad pastaraisiais metais gana tvirta ekonominė aplinka padėjo spręsti neveiksnių paskolų problemą keliose valstybėse narėse. Pastaraisiais mėnesiais dėl pandemijos ir susijusių izoliavimo priemonių neveiksnių paskolų kiekio mažėjimas sulėtėjo arba sustojo. Turimoje analizėje pabrėžiamos tam tikros susirūpinimą keliančios sritys, susijusios su paskolų grąžinimo pajėgumais, visų pirma MVĮ ir kai kuriuose konkrečiuose sektoriuose, kurie ypač nukentėjo dėl pandemijos. Kol kas reaguojant į krizę nacionaliniu lygmeniu priimtos priemonės padėjo išvengti platesnio masto įsipareigojimų nevykdymo, susijusio su paskolų grąžinimu. Tai padėjo suvaldyti neveiksnių paskolų kiekio augimą. Tačiau neaišku, kokį poveikį skolininkams ir bankams turės priemonių, kurių imtasi krizei suvaldyti, panaikinimas. Be to, nors dėl įmonių rėmimo programų plataus taikymo masto keliose valstybėse narėse bankai buvo apsaugoti nuo nuostolių dėl COVID-19, bankai tapo pirmąja apsaugos priemone tose šalyse, kurios tokių programų neįgyvendino (arba įgyvendino tik mažesnio masto programas).

Rinkos dalyviai gali būti aktyvesni ir dirbti veiksmingiau, jei jiems suteikta daugiau ir geresnių duomenų. Nuasmeninti duomenys, jei jie pakankamai išsamūs, gali būti naudojami naudingiems suvestiniams rodikliams gauti, papildant apibendrintą informaciją, kurią bankai, laikydamiesi EBI parengtų standartų, jau pateikė atskleisdami informaciją pagal 3 ramstį. Siekiant optimizuoti išteklius, informacijos teikimas galėtų būti naudingai integruotas į esamą EBI duomenų vienetų modelį, o jo tvarka – nustatyta glaudžiai bendradarbiaujant su kompetentingomis institucijomis.

Iš tikrųjų jau yra keli duomenų šaltiniai, kurie galėtų būti pagrindas rengti reguliarias ataskaitas dėl apibendrintos informacijos, kuri būtų prieinama antrinės rinkos dalyviams. Informaciją renkantys ir saugojantys subjektai pasirūpintų ataskaitų teikimu, todėl būtų išvengta papildomos atskaitomybės naštos, tenkančios, pvz., bankams. 2021 m. pradžioje Komisija kartu su atitinkamais suinteresuotaisiais subjektais išnagrinės, kaip šiuos esamus duomenų rinkinius būtų galima sutelkti ir pateikti rinkos dalyviams tinkamai apibendrintomis formomis, kad būtų užtikrintas bankų ir skolininkų konfidencialumas. Taip būtų pasiektas greitas rezultatas mažomis sąnaudomis. Jei duomenys būtų pakankamai išsamūs, naujiems investuotojų prieinama informacija galėtų būti tinkamesnė ir pagerėtų investuotojų galimybės vykdyti veiklą šalyse, kurios nepriskirtinos jų pagrindinei kompetencijai . Be to, Komisija išnagrinės, kaip būtų galima plėtoti Europos lygmens duomenų centro ir šių duomenų šaltinių bendradarbiavimą ir ryšius.

Pagrindiniai esamų duomenų šaltinių pavyzdžiai:

-ECB analitinis kredito duomenų rinkinys („Analytical Credit Dataset“, „AnaCredit“), kuriame renkami ir platinami neapibendrinti kredito rizikos duomenys ES bankų sektoriuje.

-Pakeitimo vertybiniais popieriais duomenų saugyklos, kuriose centralizuotai renkami ir saugomi įrašai apie pakeitimo vertybiniais popieriais priemones ir pagrindinį turtą. Todėl jie turi gerus paskolų lygmens duomenis, iš kurių neveiksnių paskolų antrinės rinkos dalyviai taip pat gali gauti vertingų žinių.

-Bankų teikiami duomenys apie susigrąžinimo laiką ir normas (bendrosios ir grynosios susigrąžinimo išlaidos): atsižvelgdama į 2020 m. rugsėjo 24 d. Kapitalo rinkų sąjungos (KRS) veiksmų planą, Komisija pirmiausia įvertins galimybę periodiškai teikti informaciją, kiek įmanoma naudojantis esamais duomenų vienetais.

Galiausiai 2021 m. pirmąjį pusmetį Komisija konsultuosis su suinteresuotaisiais subjektais dėl galimos 3 ramsčio informacijos atskleidimo reikalavimų pagal KRR peržiūros. Papildomos atskleistinos informacijos, kuri naudinga rinkoms, pavyzdžiai gali būti pradelstų įsipareigojimų įvykdymo rodiklis, susigrąžinimo laikas, susigrąžinimo norma ir kt. Tokios papildomos informacijos atskleidimas neturėtų sudaryti bankams nepalankių sąlygų, nes ją atskleidžiant galėtų dar labiau padidėti skaidrumas neveiksnių paskolų srityje, o tai naudinga antrinėms rinkoms. Atsižvelgiant į galimą sutapimą su neveiksnių paskolų duomenų šablonais, EBI būtų prašoma išsamiai išnagrinėti šį klausimą, kad būtų užtikrintas veiksmingas ir proporcingas informacijos atskleidimo reikalavimų rengimas.

2.4.Pardavimo procesas laikantis optimalaus įvykdymo principo

Komisija, bendradarbiaudama su EBI ir konsultuodamasi su kitais atitinkamais suinteresuotaisiais subjektais, iki 2021 m. trečio ketvirčio siektų parengti neveiksnių paskolų pardavėjams skirtas gaires. Be kita ko, būtų parengtos rekomendacijos dėl to, kas yra su sandoriais antrinėse rinkose susijęs pardavimo procesas laikantis optimalaus įvykdymo principo. Tai paskatintų gerus pardavimo procesus apskritai ir galėtų padėti visų pirma mažesniems bankams ar pardavėjams, kurie gali turėti mažiau patirties antrinės rinkos sandorių srityje. Gairėse galėtų būti nurodytos tam tikros sąlygos, kaip padėti užtikrinti sėkmingą rezultatą, kurios, be kita ko, galėtų būti tokios: užtikrinti nediskriminacinį / neutralų pardavimo procesą; būtina plataus masto reklama; sudarytas bendras išsamaus patikrinimo medžiagos rinkinys; pasiūlymai priimami elektroniniu būdu; naudojami EBI duomenų šablonai ir kt. Rinkos dalyviai nebūtų įpareigoti laikytis šiame dokumente nurodytų rekomendacijų, kurios būtų naudojamos kaip gerų pardavimo procesų gairės.

Gairėse taip pat galėtų būti pateikta informacija apie galimą neveiksnių paskolų sandorių platformų pridėtinę vertę pardavimo procese. Tai galėtų padėti bankams, ypač mažesniems, nuspręsti, ar naudoti sandorių platformas ir ar jas naudoti savo tikslams siekti. Todėl šis pardavimo procesas laikantis optimalaus įvykdymo principo galėtų netiesiogiai paskatinti naudotis tokiomis platformomis.

2.5.Reguliavimo kliūčių bankams perkant neveiksnias paskolas šalinimas

Viena iš likusių kliūčių neveiksnias paskolas antrinėje rinkoje perkantiems bankams yra susijusi su įsigyto turto, kurio atžvilgiu yra neįvykdytų įsipareigojimų, reguliavimo tvarka ir rizikos koeficientais, kuriuos bankai turi taikyti apskaičiuodami kapitalo reikalavimus pagal standartizuotą kredito rizikos vertinimo metodą. KRR 127 straipsnyje nustatyta, kad jeigu dėl daugiau kaip 20 proc. neužtikrintos pozicijos, dėl kurios įsipareigojimai neįvykdyti, yra suformuoti atidėjiniai ir (arba) tas dydis nurašytas, rizikos koeficientas turėtų būti 100 proc., kitais atvejais – 150 proc. Tačiau į apskaitą galima įtraukti tik pačios įstaigos atliktus atidėjinius ir (arba) nurašymus (vadinamuosius kredito rizikos koregavimus), o ne vertės sumažinimus, į kuriuos atsižvelgiama nustatant pozicijos sandorio kainą. Praktikoje dėl to gali susidaryti padėtis, kai neveiksnių paskolų pirkėjai toms pačioms neužtikrintoms neveiksnioms paskoloms turi taikyti didesnį rizikos koeficientą, nei taikė pardavėjas. Išsprendus šį klausimą daugiausia naudos gautų mažesni bankai, perkantys neveiksnias paskolas, įskaitant kai kuriuos specializuotus neveiksnių paskolų pirkėjus, turinčius banko licenciją, nes jie paprastai taiko standartizuotą kredito rizikos vertinimo metodą. Ši priemonė padėtų didinti pirkėjų konkurenciją.

2021 m. pradžioje Komisija ketina kartu su EBI parengti tinkamą metodą, pagal kurį įsigyto turto, kurio atžvilgiu yra neįvykdytų įsipareigojimų, rizikos koeficientas būtų sumažintas iki tinkamo lygio. Toks metodas turėtų derėti su bendra reguliavimo sistema ir prireikus turėtų būti nustatytos tinkamos apsaugos priemonės, kad būtų išvengta nepakankamo rizikos įvertinimo.

3.Turto valdymo bendrovės

Turto valdymo bendrovės yra naudingos tam tikrais aspektais sprendžiant neveiksnių paskolų problemą. Jos yra labai veiksminga priemonė konkrečiomis aplinkybėmis, t. y. kai sumažėjusios vertės turtas daro poveikį didelei vidaus bankų sistemos daliai ir daugiausia apima paskolas, užtikrintas komercinės paskirties nekilnojamuoju turtu, ir dideles įmonių pozicijas. Pagrindinis jų tikslas – pašalinti neveiksnias paskolas iš bankų balansų ir iš jų gauti didžiausią vertę vykdant aktyvų pertvarkymą ir atkuriant turto kainas laikui bėgant.

Svarbu pažymėti, kad turto valdymo bendrovės gali būti privačios arba (iš dalies) valstybės finansuojamos. Net jei jų veikla (iš dalies) finansuojama valstybės lėšomis, tai nebūtų valstybės pagalba, jei būtų galima manyti, kad valstybė veikia panašiai kaip rinkos ekonomikos sąlygomis veikiantis ūkio subjektas. Galimybė sukurti turto valdymo bendrovę pasinaudojant valstybės pagalba neturėtų būti laikoma įprastu sprendimu, nes turto valdymo bendrovės gali būti įvairių formų ir gali būti struktūrizuotos ir finansuojamos keliais būdais. Turto valdymo bendrovės gali būti decentralizuotos, taikančios tikslingus, konkretiems bankams skirtus metodus. Turto valdymo bendrovės taip pat gali būti steigiamos nacionaliniu lygmeniu. Tokios nacionalinės turto valdymo įmonės gali įgyti ir sutelkti patirtį, pasinaudoti masto ekonomijos ir kreditorių koordinavimo aukštesniu lygmeniu privalumais ir padėti nukentėjusiems bankams, kurie susiduria su sunkumais valdydami savo neveiksnias paskolas. Tai padėtų bankams perorientuoti dėmesį į skolinimą gyvybingoms įmonėms ir namų ūkiams. Pastaraisiais metais įvairios valstybės narės ne tik steigė turto valdymo bendroves, bet ir sėkmingai įgyvendino keletą kitų su sumažėjusios vertės turtu susijusių priemonių. Kitos galimos su sumažėjusios vertės turtu susijusios priemonės, be kita ko, yra pačių bankų iniciatyvos, pakeitimu vertybiniais popieriais grindžiamos priemonės, garantijos arba turto apsaugos sistemos (TAS), taip pat vienam ar keliems bankams bendros ad hoc turto valdymo bendrovės. Turto valdymo bendrovių ir TAS tikslai yra panašūs ir gali vieni kitus papildyti, taip suteikiant galimybę taikyti specialiai pritaikytus metodus konkrečiu sumažėjusios vertės turto atveju valstybėje narėje. Šiuo atžvilgiu kai kurios valstybės narės jau taiko sisteminio pakeitimo vertybiniais popieriais sprendimus, pavyzdžiui, Garanzia sulla Cartolarizzazione delle Sofferenze (GACS) programą Italijoje ir „Hercules“ programą Graikijoje, pagal kurias valstybės pagalba neteikiama, kurios buvo sėkmingos ir kurias vykdant planuojami nauji sandoriai.

Turto valdymo bendrovės turėtų turėti pakankamai finansinių pajėgumų nuostolių padengimo ir (arba) nuosavo kapitalo požiūriu, kad galėtų reikšmingai prisidėti sprendžiant su COVID susijusių neveiksnių paskolų problemą. Todėl, kai svarstoma galimybė nacionaliniu lygmeniu steigti turto valdymo bendroves, pažymėtina, kad joms nuo pat pradžių reikėtų skirti didelį finansinį paketą. Valstybės finansuojamų turto valdymo bendrovių atveju toks finansavimas greičiausiai būtų užtikrinamas nuosavo kapitalo injekcija, kartu teikiant garantijas dėl turto valdymo bendrovės finansavimo. Rengiant projektą reikėtų apsvarstyti rinkos finansavimą neteikiant garantijų ir, jei įmanoma, pirmenybė turėtų būti teikiama tokiam, o ne valstybės garantuojamam finansavimui. Vis dėlto, net jei būtų galima pritraukti privatų kapitalą ir finansavimą, daugeliu atvejų greičiausiai būtų reikalingas didelis valstybės finansavimas, o tam reikėtų atlikti vertinimą dėl valstybės pagalbos.

Nacionalinės turto valdymo bendrovės gali būti steigiamos atsižvelgiant į šalies bankų sektoriaus poreikius. Turto perimetras galėtų būti apibrėžtas taip, kad būtų kuo labiau padidintas potencialas ir susigrąžinama kuo didesnė vertė. Šis lankstumas dėl turto perimetro turėtų būti nustatytas Komisijos turto valdymo bendrovių projekto gairėse, nes kai kurias turto klases sunkiau valdyti ir gali būti sudėtinga iš jų susigrąžinti vertę. Turto, kuris turi būti perduotas turto valdymo bendrovei, aprėptis visada turėtų būti plėtojama taip, kad nebūtų pakenkta bendram turto valdymo bendrovės veiksmingumui.

Siekiant paskatinti nacionalinių turto valdymo bendrovių bendradarbiavimą ir sukurti vertingą sinergiją, ES lygmeniu būtų galima sukurti tarpvalstybinį tinklą. Nacionalinės turto valdymo bendrovės galėtų keistis geriausia praktika ir patirtimi, įgyvendinti duomenų ir skaidrumo standartus ir prireikus koordinuoti kreditorių veiksmus. Todėl dėl šio tinklo galėtų padidėti bendras nacionalinių turto valdymo bendrovių veiksmingumas visoje ES.

Daugiausia tokio bendradarbiavimo nauda būtų gaunama pasinaudojus masto ekonomijos privalumais tvarkant informaciją. Galima manyti, kad pirmiau minėtas Europos lygmens duomenų centras galėtų būti naudojamas kaip speciali nacionalinių turto valdymo bendrovių koordinavimo ir bendradarbiavimo platforma. Be to, susiejus turto valdymo bendroves su duomenų centru būtų galima užpildyti kai kurias dideles duomenų spragas ir padidinti rinkos skaidrumą. Tai svarbu, nes turto valdymo bendrovės turi daug duomenų, kurie galėtų būti naudingi platesnei rinkai. Todėl nacionalinės turto valdymo bendrovės galėtų rinkti ir skelbti su neveiksniomis paskolomis susijusius (iki sandorio sudarymo teikiamus) duomenis standartine forma, kad būtų užtikrintas didesnis rinkos skaidrumas, kartu laikantis BDAR reikalavimų. Per Europos lygmens duomenų centrą atskleidus turto valdymo bendrovių valdomas neveiksnias paskolas ir jų pertvarkymo rezultatus būtų suteikta galimybių investuotojams ir sandorių platformoms veiksmingiau konkuruoti dėl turto valdymo bendrovių turto ir tiksliau nustatyti neveiksnių paskolų kainą. Be to, turto valdymo bendrovės prireikus gali bendrai siekti sukurti bendrą sandorių platformą Europos lygmeniu. Atsižvelgiant į tai, kad daugelis pavienių turto valdymo bendrovių pačios kuria tokias platformas, kad sudarytų geresnes pardavimo sąlygas ir pasiektų daugiau investuotojų, šias pastangas būtų galima sujungti, kad būtų sukurta viena sandorių platforma, skirta prie jos prisijungusių turto valdymo bendrovių vykdomai pardavimo veiklai. Taip galėtų būti užtikrintas dar geresnis bendradarbiavimas su atitinkamomis paslaugas teikiančiomis trečiosiomis šalimis.