Didžiulis plastiko kiekis patenka į aplinką iš šaltinių sausumoje ir jūroje, tuo sukeldamas nemažą ekonominę žalą ir žalą aplinkai. Visame pasaulyje į vandenynus kasmet patenka 5–13 mln. t plastikų, t. y. 1,5–4 proc. metinės plastikų produkcijos. Apskaičiuota, kad plastikas sudaro daugiau kaip 80 proc. į jūrą išmestų šiukšlių. Po to plastiko šiukšles išnešioja jūrinės srovės, kartais net labai toli. Tos šiukšlės gali būti išplautos į krantą, suirti į mikroplastikus ar suformuoti tirštas į jūrą išmestų šiukšlių sankaupas, nuolat nešiojamas vandenynų srovėmis. UNEP apskaičiavo, kad žala jūros aplinkai visame pasaulyje siekia ne mažiau kaip 8 mlrd. USD per metus.

Per pastaruosius 50 metų plastikų vaidmuo ir reikšmė mūsų ekonomikoje visą laiką augo. Nuo praėjusio amžiaus septintojo dešimtmečio pasaulinė plastikų gamybos apimtis padvigubėjo ir 2015 m. pasiekė 322 mln. tonų. Numatoma, kad per ateinančius 20 metų ji dar padvigubės.

Norint permąstyti ir patobulinti tokią sudėtingą vertės grandinę reikia visų pagrindinių jos dalyvių – nuo plastiko gamintojų iki perdirbėjų, mažmenininkų ir vartotojų – pastangų ir didesnio bendradarbiavimo. Be to, taip pat reikalingos inovacijos ir bendra vizija, kuri pakreiptų investicijas reikiama kryptimi. Plastikų pramonė labai svarbi Europos ekonomikai, ir padidinus jos tvarumą gali atsirasti naujų inovacijos, konkurencingumo ir darbo vietų kūrimo galimybių, kurių siekiama atnaujinta ES pramonės politikos strategija.

Be to, auganti biologiškai skaidžių savybių turinčių plastikų rinkos dalys ne tik teikia naujų galimybių, bet ir kelia riziką. Kadangi nėra aiškaus ženklinimo ar žymų vartotojams ir atliekos nepakankamai surenkamos ir tvarkomos, plastiko šiukšlių gali gausėti dar labiau ir kilti keblumų jas perdirbti mechaniniu būdu. Viena vertus, biologiškai skaidūs plastikai tikrai gali būti naudojami kai kuriems gaminiams ir šioje srityje sveikintinos novatorių pastangos.

Siekiant sumažinti nereikalingą plastiko atliekų, ypač vienkartinio naudojimo daiktų ar perteklinių pakuočių atliekų, susidarymą ir skatinti pakartotinį pakuočių naudojimą, galima sukurti papildomų ES ir nacionalinio lygmens priemonių. Jau pradėtas analitinis darbas (be kita ko, inicijuotos viešos konsultacijos) siekiant nustatyti, kokio masto turėtų būti ES lygmens teisėkūros iniciatyva dėl vienkartinio naudojimo plastikų, kurią ketina pateikti šios sudėties Komisija, laikydamasi lengviesiems plastikiniams maišeliams taikyto metodo ir svarstydama aktualius elgsenos mokslo argumentus. Be to, Komisija nagrinės, ar įmanoma priimti ES lygmens fiskalinio pobūdžio priemones. Galiausiai, ateityje ėmusis pagrindinių pakavimo reikalavimų peržiūros, Komisija taip pat svarstys perteklinio pakavimo klausimą.

ES jau ėmėsi priemonių – nustatė reikalavimus valstybėms narėms, kad jos imtųsi priemonių mažinti plastikinių maišelių naudojimą, stebėtų ir mažintų į jūrą išmestų šiukšlių kiekį. Siekiant suvokti, kodėl į jūrą išmetama daugiau šiukšlių, ir su tuo kovoti, skiriamas ir ES finansavimas. Jis papildo tarptautinius, nacionalinius ir regioninius veiksmus. Išvengti atliekų patekimo į aplinką padeda ir ES taisyklės, kurios skatina didinti antrinį perdirbimą ir tobulinti atliekų surinkimo sistemas. Be to, rengiamu pasiūlymu dėl Geriamojo vandens direktyvos peržiūros teisės akto Komisija skatins ES piliečiams suteikti galimybę gauti vandentiekio vandens, taip sumažinant išpilstomo vandens pakuočių poreikį. Ekologinio ženklo ir žaliųjų viešųjų pirkimų kriterijai taip pat skatina rinktis pakartotinai naudojamus daiktus ir pakuotes.

Reaguojant į didelius į aplinką patenkančio plastiko kiekius ir žalingus jų padarinius ieškota sprendimų, kaip projektuoti biologiškai skaidžius ir kompostuojamus plastikus. Tikslinių gaminių, tokių kaip surūšiuotoms organinėms atliekoms surinkti skirti kompostuojami plastikiniai maišeliai, naudojimas davė gerų rezultatų; sukurta konkretiems gaminiams skirtų standartų arba jie rengiami.

Tačiau šiuo metu dauguma plastikų, ženklinamų kaip biologiškai skaidūs, paprastai skaidosi specifinėmis sąlygomis, o jos ne visuomet susidaro natūralioje aplinkoje, todėl jie vis dėlto gali toliau kenkti ekosistemoms. Ypač problemiškas biologinis skaidymasis jūros aplinkoje. Be to, plastikai, kurie ženklinami kaip „kompostuojami“ nebūtinai tinkami kompostuoti namų sąlygomis. Jei antrinio perdirbimo procese kompostuojami ir įprastiniai plastikai sumaišomi, gali nukentėti gaunamų reciklatų kokybė. Būtina sukurti vartotojams skirtą sklandžiai veikiančią organinių atliekų rūšiuojamojo surinkimo sistemą.

Svarbu užtikrinti, kad vartotojai gautų aiškią ir teisingą informaciją ir kad biologiškai skaidūs plastikai nebūtų siūlomi kaip šiukšlinimo problemos sprendimas. Tai galima pasiekti paaiškinant, kuriuos plastikus galima ženklinti kaip kompostuojamus ar biologiškai skaidžius ir kaip juos tvarkyti panaudotus. Reikėtų nustatyti gaminius, kurių nauda aplinkai akivaizdi, ir tokiems atvejams Komisija svarstys priemones, kaip skatinti inovacijas ir tinkamai kreipti rinkos raidą. Siekdama sudaryti sąlygas tinkamam rūšiavimui ir išvengti klaidingų ekologiškumo teiginių, Komisija pasiūlys suderintas taisykles, kaip apibrėžti ir ženklinti kompostuojamus ir biologiškai skaidžius plastikus. Ji taip pat parengs gyvavimo ciklo vertinimą, kad būtų nustatytos sąlygos, kuriomis tikslinga naudotis biologiškai skaidžiais ar kompostuojamais plastikais, ir tokių gaminių kriterijai.

Galiausiai nustatyta, kad kai kurios alternatyvios medžiagos, kurios neva užtikrina biologinio skaidumo savybes, tokios kaip aerobiškai skaidūs plastikai, neturi jokio įrodyto ekologinio pranašumo prieš įprastinius plastikus, o jų greitas suirimas į mikroplastikus kelia susirūpinimą. Todėl Komisija pradėjo dirbti, kad aerobiškai skaidžių plastikų naudojimas Europos Sąjungoje būtų apribotas.

Auganti mikroplastikų problema

Mikroplastikų sąmoningai pridedama į tam tikrų kategorijų produktus, tokius kaip kosmetika, plovikliai ir dažai, ir jie pasklinda gaminant, vežant ar naudojant plastiko granules arba susidaro dėvintis tokiems produktams kaip padangos, dažai ar sintetiniai drabužiai.

Sąmoningai į produktus įdėti mikroplastikai sudaro palyginti mažą jūroje atsidūrusių mikroplastikų dalį. Tačiau jų prevencija palyginta lengva ir, reaguodamos į visuomenės susirūpinimą, keletas šalių jau ėmėsi priemonių apriboti jų naudojimą, o kosmetikos pramonė taip pat ėmėsi savanoriškų veiksmų. Keliose valstybėse yra svarstomi ar planuojami draudimai: dėl jų bendroji rinka gali būti suskaidyta. Todėl, laikydamasi REACH procedūrų dėl medžiagų, kurios kelia pavojų aplinkai ar sveikatai, apribojimo, Komisija pradėjo procesą, kad būtų apribotas sąmoningai dedamų mikroplastikų naudojimas, ir paprašė Europos cheminių medžiagų agentūros peržiūrėti mokslinį pagrindą, kad būtų galima imtis reglamentavimo veiksmų ES lygmeniu.

Reikia daugiau mokslinių tyrimų, kad pagerėtų mūsų supratimas apie mikroplastikų šaltinius ir poveikį, įskaitant jų poveikį aplinkai ir sveikatai, ir kad būtų sukurti jų pasklidimo prevencijai skirti novatoriški sprendimai (žr. 4.3 skirsnį). Tai, be kita ko, gali būti priemonės, kurios pagerintų mikroplastikų gaudymą nuotekų valymo įrenginiuose, ir tikslinės priemonės kiekvienam taršos šaltiniui. Tikimasi, kad 2018 m. pagal tarpsektorinį susitarimą dėl mikroplastiko išleidimo į vandenį prevencijos plaunant sintetinius audinius bus parengti pirmieji bandymų metodų pasiūlymai. Savo ruožtu Komisija svarstys priemones, tokias kaip ženklinimo ir specialieji reikalavimai padangoms, geresnis informavimas apie atkimbančias mikropluošto daleles ir atitinkami mažiausi reikalavimai, taip pat taršos plastiko granulėmis mažinimo priemonės. Galima numatyti, kad taisomųjų veiksmų išlaidos turėtų būti padengiamos didesnės gamintojo atsakomybės schemų lėšomis (kai tinka). Be to, reikia stebėti geriamajame vandenyje atsidūrusius mikroplastikus, kurių poveikis žmonių sveikatai dar nežinomas.

4.3 Inovacijų ir investicijų orientavimas į žiedinio pobūdžio sprendimus

Siekiant šioje strategijoje nurodytų tikslų reikės didelių investicijų į infrastruktūrą ir inovacijas. Apskaičiuota, kad norint pasiekti su plastikų antriniu perdirbimu susijusius plataus užmojo tikslus reikės papildomai investuoti nuo 8,4 iki 16,6 mlrd. EUR. Todėl tam, kad būtų įgyvendinta ši strategija, nepaprastai svarbu sukurti sistemą, sudarančią sąlygas investicijoms ir inovacijoms.

Prie plastikų vertės grandinės transformacijos labiausiai prisideda inovacijos: jos gali sumažinti dabartinių sprendimų kainas, atverti naujų sprendimų ir išplėsti galimos naudos poveikį už Europos ribų. Nors ES gali sudaryti palankias sąlygas, Europos įmonės turi investuoti į ateitį ir aktyviausiai siekti plastikų vertės grandinės modernizavimo.

Novatoriški pažangaus rūšiavimo, cheminio antrinio perdirbimo ir geresnio polimerų projektavimo sprendimai gali turėti didžiulį poveikį. Pavyzdžiui, plačiau taikant technologinius sprendimus, tokius kaip skaitmeninės žymos, taptų įmanoma žymiai geriau išrūšiuoti ir atsekti medžiagas, o pritaikymo išlaidos būtų nedidelės. Moksliniai tyrimai ir inovacijos taip pat gali labai padėti išvengti plastiko atliekų ir mikroplastikų taršos. Komisija ypač domisi medžiagų, kurios yra biologiškai visiškai irios jūros ir gėlame vandenyje ir nekenkia aplinkai ir ekosistemoms, inovacijomis. Nauji principai, kaip antai, novatoriški verslo plėtros modeliai, atgalinė logistika ar tvaresnių produktų projektavimas, gali labai prisidėti prie plastiko atliekų atsiradimo priežasčių šalinimo ir sykiu padėti gauti kitos ekonominės, aplinkosauginės ir socialinės naudos. Galiausiai, tolesnių mokslinių tyrimų reikia tam, kad būtų pamatuotas galimas mikroplastikų poveikis sveikatai ir sukurtos geresnės stebėjimo priemonės.

Be to, būtų galima kurti alternatyvias žaliavas, įskaitant biožaliavas ir dujines išlakas, pavyzdžiui, anglies dioksidą ir metaną, ir taip išvengti iškastinių išteklių naudojimo. Šiuo metu tokios žaliavos sudaro mažą, bet augančią rinkos dalį. Plačiau jomis naudotis gali trukdyti kaina. Be to, svarbu užtikrinti, kad bioplastikai tikrai būtų naudingesni aplinkai negu alternatyvios žaliavos iš neatsinaujinančių išteklių. Todėl Komisija pradėjo nagrinėti plastikų gamybai naudojamos alternatyvios žaliavos, įskaitant biomasę, gyvavimo ciklo poveikį. Remdamasi turima moksline informacija, Komisija svarstys galimybes remti alternatyvių plastiko gamybos žaliavų plėtrą.

Prie visų šių pastangų bus prisidėta ES finansavimu moksliniams tyrimams. Iki šiol pagal programą „Horizontas 2020“ daugiau nei 250 mln. EUR skirta su strategija tiesiogiai susijusiems moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai finansuoti. Maždaug pusė pinigų panaudota padedant kurti alternatyvias žaliavas. Juos papildė ES sanglaudos politikos parama, teikiama pažangiosios specializacijos strategijų reikmėms. Į daugelį tų strategijų įrašyti su plastikais susijusių inovacijų prioritetai.