Kad įvykdytų savo prievolę užtikrinti grąžinimą, valstybės narės turėtų naudoti sulaikymą kaip kraštutinę teisėtą priemonę, kai be jos negalima išvengti neteisėtų migrantų pabėgimo ir užkirsti jiems kelio persikelti į kitas valstybes nares (vėlesnis asmenų judėjimas). Kol išlieka pagrįsta išsiuntimo galimybė, jos tikimybė neturi būti susilpninama per anksti nutraukus sulaikymą. Pagal nacionalinę teisę numatytas ilgiausias sulaikymo laikotarpis turėtų sudaryti galimybę valstybių narių valdžios institucijoms imtis visų būtinų priemonių siekiant nustatyti neteisėto migranto tapatybę ir iš kilmės šalies gauti kelionės dokumentus. Valstybės narės turėtų išnagrinėti naujas sulaikymo alternatyvas ir, kai tinkama, taikyti švelnesnes priverstines priemones. Jos galėtų apimti neteisėtų migrantų elektroninę stebėseną arba pusiau uždarų patalpų naudojimą.

Tačiau savanoriško grįžimo programų sėkmė priklauso ir nuo to, kokios patikimos yra priverstinio grąžinimo perspektyvos. Gali būti, kad migrantai, kurie dažnai atiduoda viso gyvenimo santaupas kontrabandininkams, kad juos atgabentų į Europą, bus nepasirengę sutikti su remiamu savanorišku grįžimu, jeigu nesupras, kad jie bus grąžinti bet kuriuo atveju. Jei migrantai negrįžta savo noru, jie turi būti grąžinti priverstinai.

Siekdama toliau skatinti savanorišką grįžimą, Komisija iš PMIF skiria lėšų remiamo savanoriško grįžimo programoms, bendradarbiaudama su vyriausybiniais ir nevyriausybiniais partneriais, pvz., Tarptautine migracijos organizacija (TMO). Ji remia Europos reintegracijos priemonės tinklą (ERIN), kuriuo teikiama parama reintegracijai bei socialinė ir užimtumo srities parama grąžinamiems asmenims. Be PMIF finansinių galimybių, aiškus ES finansinių programų vystomojo bendradarbiavimo ir kaimynystės politikos srityse prioritetas bus užtikrinti – tvarų grįžimo ir reintegracijos finansavimą. Visų pirma, 2015 m. lapkričio 11–12 d. vyksiančiame ES ir Afrikos aukščiausiojo lygio susitikime dėl migracijos Valetoje pradės veikti patikos fondas, kuris turėtų skirti daug lėšų migrantų grąžinimui ir reintegracijai jų kilmės šalyse.

ES neteisėtų migrantų grąžinimo sistema turi būti veiksmingesnė. Tai ypač svarbu siekiant išlaikyti visuomenės pasitikėjimą ES prieglobsčio sistema ir teikti paramą asmenims, kuriems reikia tarptautinės apsaugos. Neteisėtų migrantų grąžinimo spartinimas turi būti derinamas su naujomis ES pastangomis apsaugoti tuos, kuriems to reikia, įskaitant jų perkėlimą į ES ir perkėlimą ES viduje.

Grąžinimo direktyva valstybėms narėms taip pat suteikiama įvairesnių galimybių imtis veiksmų ypatingo migracijos spaudimo atvejais. Pagal nepaprastosios padėties sąlygą, kai valstybės narės staiga susiduria su išskirtinai dideliu ir netikėtu migrantų skaičiumi, jos gali naudoti įvairesnes migrantų sulaikymo sąlygas. Valstybės narės pagal nacionalinę teisę, atsižvelgdamos į tam tikras pagrindines apsaugos garantijas, gali neteisėto sienos kirtimo atveju taip pat taikyti supaprastintas ir greito migrantų grąžinimo procedūras.

Šiuo metu Komisija vertina, kaip direktyva taikoma, ir pasinaudos visomis priemonėmis, kad užtikrintų jos tinkamą įgyvendinimą, tiek dėl neteisėtų migrantų teisių apsaugos, tiek dėl visapusiško ir veiksmingo grąžinimo proceso vykdymo. Ji teiks pagalbą valstybėms narėms, kad jos galėtų įvykdyti savo įsipareigojimus. Be to, ji pradės pažeidimo nagrinėjimo procedūras prieš valstybes nares, kurios nesilaiko visų direktyvos nuostatų, įskaitant įsipareigojimą priimti ir vykdyti sprendimus grąžinti. Komisija taip pat ne vėliau kaip 2017 m. pateiks antrą ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai, kurioje bus, be kita ko, svarstoma, ar būtina peržiūrėti Grąžinimo direktyvą.

Valstybių narių teisinės ir administracinės sistemos taip pat atlieka svarbų vaidmenį sudarant palankias veiksmingos grąžinimo politikos sąlygas. Jos turėtų užtikrinti aktyvius veiksmus, visų pirma nustatant neteisėtai esančių trečiųjų šalių piliečių tapatybę ir vykdant sprendimus grąžinti, ir greitas teisines procedūras. Todėl valstybės narės turi parodyti pakankamą ryžtą ir skirti pakankamai išteklių, įskaitant finansinius išteklius, darbuotojus ir sulaikymo pajėgumus, kad neteisėtas migrantas būtų fiziškai pasiekiamas grąžinimui, jei būtina, taikant sulaikymą.

Skirtinga valstybių narių Grąžinimo direktyvos įgyvendinimo praktika trukdo ES grąžinimo sistemai efektyviai veikti, kadangi neteisėti migrantai gali išvengti grąžinimo, persikėlę į kitą Šengeno erdvės šalį. Statistiniai duomenys rodo, kad tam tikrose valstybėse narėse nėra sistemingai priimami sprendimai grąžinti jų teritorijoje sulaikytus neteisėtus migrantus arba asmenis, kurių prašymai suteikti prieglobstį buvo atmesti.

Komisija reguliariai nustatys grąžinimo pagal nacionalinės teisės aktus ir administracinę praktiką geriausios patirties pavyzdžius ir juos platins. „Grąžinimo vadove“, priimtame kartu su šiuo ES veiksmų grąžinimo srityje planu, pateikiamos gairės, geriausios patirties pavyzdžiai ir rekomendacijos, kaip vykdyti grąžinimą veiksmingai ir humaniškai, visapusiškai laikantis ES teisės aktais užtikrinamų pagrindinių teisių ir garantijų. Greta to, sistemingai įvertinant, kaip kiekviena valstybė narė įgyvendina ES taisykles dėl grąžinimo pagal Šengeno vertinimo mechanizmą, sudaromos palankesnės sąlygos nustatyti ir ištaisyti trūkumus. Šios ataskaitos bus naudojamos geriausios grąžinimui kylančių kliūčių šalinimo patirties pavyzdžiams skleisti. Be to, EMT toliau fiksuos nacionalinių teisės aktų ir administracinių sistemų geriausios praktikos pavyzdžius ir kliūtis grąžinimui, siekdamas padėti valstybėms narėms gerinti jų grąžinimo sistemų veiksmingumą.

Kad grąžinimo politika būtų veiksminga, reikia sukurti veikiančią prieglobsčio sistemą ir užtikrinti, kad nepagrįstus prašymus suteikti prieglobstį pateikę asmenys būtų nedelsiant pašalinti iš Europos teritorijos. Prieglobsčio procedūrų direktyvoje jau numatytas spartus tam tikrų prašymų tvarkymas. Pagal vadinamąją pasienio procedūrą prašytoją galima sulaikyti pasienyje ir nagrinėjant jo prašymą taikomi labai trumpi terminai. Prieglobsčio prašytojai turėtų būti iš anksto ir visais prieglobsčio procedūros etapais informuojami apie remiamo savanoriško grįžimo galimybę, suteikiant patikimą alternatyvą prieglobsčio negavusiems prašytojams ir asmenims, norintiems atsiimti prašymus ir oriai sugrįžti į savo šalis. Jeigu savanoriškas grįžimas neįmanomas, būtina imtis reikiamų priemonių siekiant užkirsti kelią prieglobsčio negavusių prašytojų pabėgimui.

Neatidėliotini veiksmai Įvertinti Grąžinimo direktyvos įgyvendinimą Įvertinti Šengeno acquis taikymą grąžinimo srityje (tebevykdoma) Vidutiniojo laikotarpio veiksmai Apsvarstyti, ar nereikėtų persvarstyti Grąžinimo direktyvos pagal antrąją įgyvendinimo ataskaitą (ne vėliau kaip 2017 m.) Naudojant EMT, nustatyti nacionalinės teisės ir administracinės praktikos geriausios patirties pavyzdžius ir kliūtis grąžinimui Įtraukti informaciją apie remiamą savanorišką grįžimą į prieglobsčio suteikimo procesą

3.Aktyvesnis keitimasis informacija siekiant užtikrinti grąžinimą

Siekiant padaryti ES grąžinimo sistemą veiksmingesnę, turi būti geriau panaudojamos esamos Europos informacinės sistemos, visų pirma Šengeno informacinė sistema (SIS), Vizų informacinė sistema (VIS) ir EURODAC.

Šiuo metu valstybės narės sistemingai nesikeičia informacija apie sprendimus grąžinti ar migrantams išduodamus draudimus atvykti. Todėl įmanoma, kad neteisėtas migrantas, kuris yra teisiškai įpareigotas išvykti, išvengs būti grąžintas, paprasčiausiai persikeldamas iš vienos valstybės narės į kitą Šengeno erdvėje. Jei jis bus sulaikytas, turės būti pradėta nauja procedūra ir taip šio asmens grąžinimas bus dar labiau vilkinamas. Būtent todėl neįmanoma praktiškai užtikrinti valstybių narių priimtų sprendimų grąžinti abipusio pripažinimo ir jų taikymo visoje ES.

Komisija siūlys priimti SIS pakeitimus, kad ją būtų galima veiksmingiau naudoti neteisėtų migrantų grąžinimui. Komisija visų pirma siūlys įpareigoti valstybes nares privaloma tvarka įvesti į SIS visus duomenis apie draudimus atvykti, kad būtų užkirstas kelias į Šengeno erdvę per kitą valstybę atvykti migrantams, kuriems vienoje valstybėje narėje jau išduoti draudimai atvykti. Ji taip pat siūlys visoms valstybėms narėms įvesti į SIS informaciją apie visus priimtus sprendimus grąžinti. Tokiu būdu turėtų būti galima stebėti atskirus asmenis, mėginančius išvengti nurodymo grįžti ir persikeliančius į kitą valstybę narę. Be to, ji pasiūlys SIS sukurti centrinę automatinę pirštų atspaudų identifikavimo sistemą, siekiant padėti nustatyti asmenų, kurių tapatybė nepatvirtinta, tapatybę, įskaitant neteisėtus migrantus.

Grąžinimui taip pat trukdo netinkama valstybių narių komunikacija ir bendradarbiavimas dėl asmenų, kurie turi leidimą gyventi vienoje valstybėje narėje, nors kitoje valstybėje narėje tuo pačiu metu yra priimtas sprendimas juos grąžinti. Valstybės narės turėtų sukurti nacionalinių ryšių centrų tinklą, kad būtų keičiamasi informacija apie leidimų gyventi panaikinimą, ypač kalbant apie teistumo įrašą turinčius migrantus. Valstybės narės taip pat privalo SIS pateikti konfiskuotinus visus negaliojančiais pripažintus dokumentus, tokius kaip leidimai gyventi. Komisija ragina valstybes nares užtikrinti, kad ši prievolė būtų vykdoma sistemingai.

Be to, peržiūrėtu pasiūlymu dėl pažangaus sienų valdymo, kurį Komisija pristatys 2016 m. pradžioje, bus prisidedama prie grįžimo atvejų gausinimo, fiksuojant visų trečiųjų šalių piliečių sienų kirtimo atvejus. Tai leis sekti asmenis, kurie pasilieka per ilgai, taip pat sudarys palankesnes sąlygas nustatyti tapatybę asmenų, sunaikinusių savo asmens tapatybės dokumentus.

Komisija taip pat nagrinės galimybę išplėsti EURODAC reglamento taikymo apimtį ir tikslą, kad duomenis būtų galima naudoti grąžinimo tikslais. Būtų tikslinga, kad už grąžinimą atsakingos valstybių narių institucijos gautų informaciją apie tai, ar sulaikytas neteisėtas migrantas jau buvo anksčiau sulaikytas kitoje valstybėje narėje ir (arba) paimti jo pirštų atspaudai. Tokia informacija gali padėti nustatyti neteisėtų migrantų tapatybę ir taip palengvinti jų grąžinimą.

VIS reglamentu, kuriame numatyta, kad prašymą išduoti vizą pateikusių trečiųjų šalių piliečių biometriniai duomenys būtų saugomi VIS, supaprastinamas vizų turėtojų tapatybės nustatymas. Jame taip pat leidžiama, taikant griežtas sąlygas, perduoti tam tikrus duomenis trečiųjų šalių institucijomis ir jais keistis, siekiant patvirtinti šių šalių piliečių tapatybę. Taip gali būti lengviau išduoti grįžimui reikalingus kelionės dokumentus. Šiuo metu Komisija vertina VIS įgyvendinimą, be kita ko, ir šios nuostatos taikymą, ir praneš apie rezultatus.