Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo iš dalies keičiamas 2009 m. liepos 13 d. Reglamentas (EB) Nr. 810/2009, nustatantis Bendrijos vizų kodeksą (Vizų kodeksas) /* KOM/2011/0516 galutinis - 2011/0223 (COD) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS 2010 m. balandžio 5 d. pradėtas taikyti 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 810/2009, nustatantis Bendrijos vizų kodeksą[1]. Pagal Vizų kodekso 51 straipsnį šio reglamento nuostatų praktinio taikymo instrukcijos parengtos 2010 m. kovo 19 d. priimtu Komisijos sprendimu, kuriuo teikiamas Prašymų išduoti vizą tvarkymo ir išduotų vizų keitimo vadovas[2]. Rengiant vadovą pastebėta, kad 3 straipsnio 5 dalies b ir c punktai suformuluoti neaiškiai: 1. 3 straipsnio 5 dalies b punkte, kuriuo nustatoma, kad tam tikrų šalių išduotų leidimų gyventi turėtojams netaikomas reikalavimas turėti oro uosto tranzitinę vizą, nenurodytos Europos Sąjungos valstybės narės, nedalyvaujančios priimant šį reglamentą, ir Europos Sąjungos valstybės narės, kol kas taikančios ne visas Šengeno acquis nuostatas (šiuo metu tai – Bulgarija, Airija, Kipras, Rumunija ir Jungtinė Karalystė); 2. 3 straipsnio 5 dalies c punkte, kuriuo nustatoma, kad tam tikrų šalių išduotų vizų turėtojams netaikomas reikalavimas turėti oro uosto tranzitinę vizą, nenurodytos Europos Sąjungos valstybės narės, nedalyvaujančios priimant šį reglamentą, ir Europos Sąjungos valstybės narės, kol kas taikančios ne visas Šengeno acquis nuostatas (šiuo metu tai – Bulgarija, Airija, Kipras, Rumunija ir Jungtinė Karalystė); 3. be to, rengiant vadovą pastebėta, kad dabartinę 3 straipsnio 5 dalies c punkto formuluotę galima aiškinti dvejopai ir kad reikėtų patikslinti, kad Europos Sąjungos valstybių narių, nedalyvaujančių priimant šį reglamentą, ir Europos Sąjungos valstybių narių, kol kas taikančių ne visas Šengeno acquis nuostatas, taip pat tam tikrų trečiųjų šalių išduotų vizų turėtojams reikalavimas turėti oro uosto tranzitinę vizą netaikomas, kai jie keliauja į vizą išdavusią šalį arba į bet kurią kitą trečiąją šalį ir pasinaudoję viza grįžta iš ją išdavusios šalies (tačiau ne tada, kai jie grįžta iš bet kurios kitos trečiosios šalies); 4. nuoroda į valstybes, prisijungusias prie Europos ekonominės erdvės susitarimo, nereikalinga, nes jos yra arba valstybės narės, kurios patenka į 3 straipsnio 5 dalies a punkto taikymo sritį, arba asocijuotosios šalys, kurioms 3 straipsnio 5 dalis taikoma pagal atitinkamą asociacijos susitarimą arba protokolą. Iki 2010 m. balandžio mėn. nuostatos dėl trečiųjų šalių, kurių piliečiams taikomas reikalavimas turėti oro uosto tranzitinę vizą, buvo įtvirtintos Bendrosiose konsulinėse instrukcijose (BKI) ir Bendruosiuose veiksmuose 96/197/TVR[3]. Tos nuostatos taikytos visiems tam tikros valstybės pilietybę turintiems asmenims, išskyrus Airijos, Jungtinės Karalystės arba tam tikrų trečiųjų šalių (Kanados, JAV, Japonijos ir kt.) išduotų leidimų gyventi turėtojus, nes manyta, kad jie Šengeno valstybėms nekelia neteisėtos imigracijos pavojaus. 2008 m. tam tikros valstybės narės ėmėsi iniciatyvos iš dalies pakeisti BKI 3 priedą, siekdamos nustatyti, kad dėl tos pačios priežasties tam tikrų kitų trečiųjų šalių išduotų vizų turėtojams, reikalavimas turėti oro uosto tranzitinę vizą taip pat nebūtų taikomas, kai jie vyksta į vizą išdavusią tračiąją šalį (Airiją arba Jungtinę Karalystę) arba į bet kurią kitą trečiąją šalį. Reikalavimas turėti oro uosto tranzitinę vizą atitinkamam asmeniui taip pat nebūtų taikomas, kai pasinaudojęs viza jis grįžta iš vizą išdavusios trečiosios šalies. Toks reikalavimas asmeniui būtų taikomas, kai jis grįžta iš bet kurios kitos trečiosios šalies nei vizą išdavusi šalis, nes, atsižvelgiant į tai, kad asmuo daugiau neturi galiojančios vienos iš 3 straipsnio 5 dalies c punkte nurodytos šalies vizos, daugiau negalima manyti, kad jis Šengeno valstybėms nekelia neteisėtos imigracijos pavojaus. Šios nuostatos turėjo būti priimtos Vizų kodekse, tačiau 3 straipsnio 5 dalies b ir c punktuose buvo praleisti svarbūs žodžiai ir dėl to teisinė padėtis tapo neaiški. Rengiant vadovo projektą svarstyta šią problemą ištaisyti gairėmis, kuriose šis ketinimas būtų išreikštas. Kadangi vadovu negalima nustatyti valstybėms narėms teisiškai privalomų įpareigojimų, būtina iš dalies pakeisti Vizų kodeksą, siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir suderinti taikymo taisykles. Toks paaiškinimas dėl praktinių priežasčių svarbus atskiriems keliautojams ir oro transporto bendrovėms. Pasiūlymas susijęs tik su techniniais pakeitimais, kuriais paaiškinamas dabartinis tekstas. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMŲ REZULTATAI Du pasiūlyme nurodyti aspektai buvo aptarti Vizų komitete bei Vizų darbo grupėje ir valstybės narės remia Komisiją, kuri ėmėsi iniciatyvos dėl nedidelio Vizų kodekso pakeitimo. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI Vizų kodekso 3 straipsnio 5 dalies b ir c punktai turėtų būti iš dalies pakeisti, siekiant aiškiau išdėstyti, kad: - trečiosios šalies piliečiams, turintiems valstybės narės, taikančios ne visas bendros vizų politikos nuostatas, išduotą galiojančią vizą arba galiojantį leidimą gyventi, turi būti taikoma reikalavimo turėti oro uosto tranzitinę vizą išimtis; - reikalavimo turėti oro uosto tranzitinę vizą išimtis taikoma galiojančią vizą turintiems asmenims, kai jie vyksta į vizą išdavusią trečiąją šalį arba į bet kurią kitą trečiąją šalį ir pasinaudoję viza grįžta iš ją išdavusios trečiosios šalies. 2011/0223 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo iš dalies keičiamas 2009 m. liepos 13 d. Reglamentas (EB) Nr. 810/2009, nustatantis Bendrijos vizų kodeksą (Vizų kodeksas) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies a punktą, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, perdavus įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams, laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: 5. kad būtų užtikrintas teisinis tikrumas ir skaidrumas, būtina aiškiau išdėstyti vykimo tranzitu per oro uostų tarptautines zonas taisykles; 6. trečiųjų šalių piliečiams, kuriems pagal Reglamento (EB) Nr. 810/2009 3 straipsnio 1 ir 2 dalis taikomas reikalavimas turėti oro uosto tranzitinę vizą, bet kurie turi valstybės narės, Kanados, Japonijos arba Jungtinių Amerikos Valstijų išduotą galiojančią vizą arba valstybės narės, Andoros, Kanados, Japonijos, San Marino arba Jungtinių Amerikos Valstijų išduotą galiojantį leidimą gyventi, taikoma reikalavimo turėti oro uosto tranzitinę vizą išimtis. Turėtų būti paaiškinta, kad ši išimtis taip pat taikoma Europos Sąjungos valstybių narių, nedalyvaujančių priimant šį reglamentą, ir Europos Sąjungos valstybių narių, kol kas taikančių ne visas Šengeno acquis nuostatas, išduotų galiojančių vizų ir leidimų gyventi turėtojams; 7. galiojančios vizos turėtojams išimtis turėtų būti taikoma, kai jie vyksta į vizą išdavusią šalį arba į bet kurią kitą trečiąją šalį ir pasinaudoję viza grįžta iš vizą išdavusios šalies; 8. kalbant apie Islandiją ir Norvegiją, šiuo reglamentu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos Tarybos ir Islandijos Respublikos bei Norvegijos Karalystės susitarime dėl pastarųjų asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis [4], patenkančios į 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos sprendimo 1999/437/EB dėl tam tikrų priemonių taikant tą susitarimą[5] 1 straipsnio B punkte nurodytą sritį; 9. kalbant apie Šveicariją, šiuo reglamentu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos sudarytame susitarime dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis [6], patenkančios į Tarybos sprendimo 1999/437/EB 1 straipsnio B punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą siejant su Tarybos sprendimo 2008/146/EB[7] 3 straipsniu. 10. kalbant apie Lichtenšteiną, šiuo reglamentu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės pasirašytame protokole dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis , patenkančios į Tarybos sprendimo 1999/437/EB 1 straipsnio B punkte nurodytą sritį, minėtą sprendimą siejant su Tarybos sprendimo 2011/350/ES[8] 3 straipsniu; 11. pagal Protokolo (Nr. 22) dėl Danijos pozicijos, pridedamo prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo, 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį reglamentą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas. Atsižvelgiant į tai, kad šis reglamentas grindžiamas Šengeno acquis , Danija pagal to protokolo 4 straipsnį per šešis mėnesius nuo Tarybos sprendimo dėl šio reglamento priėmimo turi nuspręsti, ar jį įgyvendins savo nacionalinėje teisėje; 12. šiuo reglamentu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Jungtinė Karalystė nedalyvauja pagal 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimą 2000/365/EB dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas[9]; todėl Jungtinė Karalystė nedalyvauja jį priimant, jis nėra jai privalomas ar taikomas; 13. šiuo reglamentu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja pagal 2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimą 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas[10]; todėl Airija nedalyvauja jį priimant, jis nėra jai privalomas ar taikomas; 14. kalbant apie Kiprą, šis reglamentas yra aktas, grindžiamas Šengeno acquis arba kitaip su juo susijęs, kaip apibrėžta 2003 m. Stojimo akto 3 straipsnio 2 dalyje; 15. šis reglamentas yra aktas, grindžiamas Šengeno acquis arba kitaip su juo susijęs, kaip apibrėžta 2005 m. Stojimo akto 4 straipsnio 2 dalyje, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: 1 straipsnis Reglamento (EB) Nr. 810/2009 3 straipsnio 5 dalies b ir c punktai pakeičiami taip: „b) trečiųjų šalių piliečiams, turintiems Europos Sąjungos valstybės narės, nedalyvaujančios priimant šį reglamentą, ir Europos Sąjungos valstybės narės, kol kas taikančios ne visas Šengeno acquis nuostatas, išduotą galiojantį leidimą gyventi, arba vieną iš V priede nurodytų Andoros, Kanados, Japonijos, San Marino arba Jungtinių Amerikos Valstijų išduotų galiojančių leidimų gyventi, kuriuo jo turėtojui užtikrinama besąlyginė readmisija; c) trečiųjų šalių piliečiams, turintiems Europos Sąjungos valstybės narės, nedalyvaujančios priimant šį reglamentą, ir Europos Sąjungos valstybės narės, kol kas taikančios ne visas Šengeno acquis nuostatas, Kanados, Japonijos arba Jungtinių Amerikos Valstijų išduotą galiojančią vizą, kai jie vyksta į vizą išdavusią šalį ar į bet kurią kitą trečiąją šalį arba pasinaudoję viza grįžta iš ją išdavusios šalies;“ 2 straipsnis Šis reglamentas įsigalioja [ dvidešimtą ] dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . Šis reglamentas pagal Sutartis privalomas visas ir tiesiogiai taikomas valstybėse narėse. Priimta Briuselyje Europos Parlamento vardu Tarybos vardu Pirmininkas Pirmininkas [1] OL L 243, 2009 9 15. [2] C(2010) 1620 galutinis. [3] OL L 63, 1996 3 13, p. 8. [4] OL L 176, 1999 7 10, p. 36. [5] OL L 176, 1999 7 10, p. 31. [6] OL L 53, 2008 2 27, p. 52. [7] OL L 53, 2008 2 27, p. 1. [8] OL L 160, 2011 6 18, p. 19. [9] OL L 131, 2000 6 1, p. 43. [10] OL L 64, 2002 3 7, p. 20.