[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.5.12 KOM(2010) 239 galutinis 2010/0135 (NLE) Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl euro įvedimo Estijoje 2011 m. sausio 1 d. AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS PASIŪLYMO APLINKYBĖS 1998 m. gegužės 3 d. Taryba nusprendė, kad Belgija, Vokietija, Ispanija, Prancūzija, Airija, Italija, Liuksemburgas, Nyderlandai, Portugalija, Austrija ir Suomija atitiko būtinas sąlygas įvesti euro 1999 m. sausio 1 d. Danija ir Jungtinė Karalystė pasinaudojo atsisakymo išlyga, todėl Taryba jų nevertino. Graikija ir Švedija Tarybos buvo laikomos valstybėmis narėmis, kurioms taikoma išimtis. 2000 m. birželio 19 d. Taryba nusprendė, kad Graikija atitiko būtinas sąlygas įvesti eurą 2001 m. sausio 1 d. Šalys, kurios įstojo į Europos Sąjungą 2004 m. gegužės 1 d. (Čekija, Estija, Kipras, Latvija, Lietuva, Vengrija, Malta, Lenkija, Slovėnija ir Slovakija), pagal atitinkamo stojimo akto 4 straipsnį laikomos valstybėmis narėmis, kurioms taikoma išimtis. 2006 m. liepos 11 d. Taryba nusprendė, kad Slovėnija atitiko būtinas sąlygas įvesti eurą 2007 m. sausio 1 d. Bulgarija ir Rumunija, kurios įstojo į Europos Sąjungą 2007 m. sausio 1 d., pagal atitinkamo stojimo akto 5 straipsnį laikomos valstybėmis narėmis, kurioms taikoma išimtis. 2007 m. liepos 10 d. Taryba nusprendė, kad Kipras ir Malta atitiko būtinas sąlygas įvesti eurą 2008 m. sausio 1 d. 2008 m. liepos 8 d. Taryba nusprendė, kad Slovakija atitiko būtinas sąlygas įvesti eurą 2009 m. sausio 1 d. Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – Sutartis) 140 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad ne rečiau kaip kartą per dvejus metus arba valstybės narės, kuriai taikoma išimtis, prašymu Komisija ir Europos centrinis bankas turi pranešti Tarybai apie valstybių narių, kurioms taikoma išimtis, pažangą, padarytą vykdant savo įsipareigojimus siekiant dalyvauti ekonominėje ir pinigų sąjungoje. Remdamasi savo pačios ir ECB pranešimais Komisija gali teikti Tarybai pasiūlymą dėl Tarybos sprendimo panaikinti išimtį būtinas sąlygas atitinkančiai valstybei narei, laikantis Sutarties 140 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos. Ankstesnės Komisijos ir ECB reguliarios konvergencijos ataskaitos priimtos 2008 m. gegužės mėn. Danija ir Jungtinė Karalystė nepareiškė noro įsivesti eurą. Todėl 2010 m. konvergencijos ataskaitoje apžvelgiamos šios devynios valstybės narės, kurioms taikoma išimtis: Bulgarija, Čekija, Estija, Latvija, Lietuva, Vengrija, Lenkija, Rumunija ir Švedija. 2010 m. gegužės 12 d. Kolegija priėmė Komisijos 2010 m. konvergencijos ataskaitą. ECB savo ataskaitą priėmė gegužės 12 d. Ataskaitose vertinamas nacionalinės teisės aktų, visų pirma kiekvieno nacionalinio centrinio banko statuto, suderinamumas su Sutarties 130 ir 131 straipsniais ir su ECBS ir ECB statutu. Ataskaitose taip pat vertinama, ar pasiektas aukštas tvarios konvergencijos lygis – vertinama, kaip atitinkami konvergencijos kriterijai, ir atsižvelgiama į keletą kitų veiksnių, nurodytų Sutarties 140 straipsnio 1 dalies paskutinėje pastraipoje. Savo konvergencijos ataskaitoje Komisija daro išvadą, kad iš visų įvertintų valstybių narių tik Estija atitinka sąlygas įvesti eurą. Remdamasi savo ir ECB ataskaitomis, Komisija priėmė pridedamą pasiūlymą dėl Tarybos sprendimo nuo 2011 m. sausio 1 d. panaikinti Estijai taikomą išimtį. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI Diskusijos su valstybėmis narėmis dėl ekonominės politikos uždavinių valstybėse narėse įvairiomis formomis reguliariai vyksta Ekonomikos ir finansų komitete ir ECOFIN taryboje ir (arba) Eurogrupėje. Jos apima neoficialias diskusijas konkrečiai su pasirengimu stojimui į euro zoną susijusiais klausimais (įskaitant valiutų kursų politiką). Dialogas su mokslininkais ir kitomis suinteresuotosiomis grupėmis vyksta konferencijų ar (arba) seminarų metu, taip pat ad-hoc pagrindu. Ekonominiai pokyčiai euro zonoje ir valstybėse narėse vertinami laikantis įvairių ekonominės politikos koordinavimo ir priežiūros procedūrų (ypač pagal Sutarties 121 straipsnį), taip pat atsižvelgiant į Komisijos reguliariai vykdomą konkrečios šalies arba visos zonos įvykių stebėseną ir analizę (įskaitant prognozes, reguliarias leidinių serijas, Ekonomikos ir finansų komitetui ir ECOFIN tarybai ir (arba) Eurogrupei pateikiamus duomenis). Laikydamasi proporcingumo principo bei ankstesnės praktikos Komisija siūlo nerengti oficialaus poveikio vertinimo. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI Teisinis pagrindas Šio pasiūlymo teisinis pagrindas – Sutarties 140 straipsnio 2 dalis, kurioje nustatyta Tarybos sprendimo dėl euro įvedimo ir susijusiai valstybei narei taikomos išimties panaikinimo priėmimo tvarka. Taryba veikia remdamasi Komisijos pasiūlymu, pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, pasibaigus svarstymui Europos Vadovų Taryboje ir gavusi valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro, atstovaujančių savo narių kvalifikuotos daugumos rekomendaciją. Subsidiarumas ir proporcingumas Pasiūlymas priklauso išimtinei Sąjungos kompetencijai. Todėl subsidiarumo principas netaikomas. Ši iniciatyva apima tik tas priemones, kurios būtinos jos tikslui pasiekti, todėl ji atitinka proporcingumo principą. Pasirinkta teisinė priemonė Pagal Sutarties 140 straipsnio 2 dalį sprendimas yra vienintelė tinkama teisinė priemonė. POVEIKIS BIUDŽETUI Pasiūlymas neturi poveikio Sąjungos biudžetui. 2010/0135 (NLE) Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl euro įvedimo Estijoje 2011 m. sausio 1 d. EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 140 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą, atsižvelgdama į Europos Komisijos ataskaitą[1], atsižvelgdama į Europos centrinio banko ataskaitą[2], atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę, atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos svarstymą, atsižvelgdama į Tarybos narių, atstovaujančių valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro, rekomendaciją, kadangi: (1) Trečiasis ekonominės ir pinigų sąjungos (toliau – EPS) etapas prasidėjo 1999 m. sausio 1 dieną. 1998 m. gegužės 3 d. Briuselyje vykusiame valstybių arba vyriausybių vadovų susitikime Taryba nusprendė, kad Belgija, Vokietija, Ispanija, Prancūzija, Airija, Italija, Liuksemburgas, Nyderlandai, Austrija, Portugalija ir Suomija atitiko būtinas sąlygas įvesti eurą 1999 m. sausio 1 d.[3]. (2) Sprendimu 2000/427/EB[4] Taryba nutarė, kad Graikija atitiko būtinas sąlygas įvesti eurą 2001 m. sausio 1 d. Sprendimu 2006/495/EB[5] Taryba nutarė, kad Slovėnija atitiko būtinas sąlygas įvesti eurą 2007 m. sausio 1 d. Sprendimais 2007/503/EB[6] ir 2007/504/EB[7] Taryba nutarė, kad Kipras ir Malta atitiko būtinas sąlygas įvesti eurą 2008 m. sausio 1 d. Sprendimu 2008/608/EB[8] Taryba nutarė, kad Slovakija atitiko būtinas sąlygas įvesti eurą. (3) Vadovaujantis prie Europos bendrijos steigimo sutarties (toliau – EB sutartis) pridėto Protokolo dėl tam tikrų su Jungtine Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalyste susijusių nuostatų 1 dalimi, Jungtinė Karalystė pranešė Tarybai, kad neketina pereiti prie trečiojo EPS etapo 1999 m. sausio 1 d. Šis pranešimas nepakeistas. Vadovaudamasi prie EB sutarties pridėto Protokolo dėl tam tikrų su Danija susijusių nuostatų 1 dalimi ir 1992 m. gruodžio mėn. Edinburge priimtu valstybių ar vyriausybių vadovų sprendimu, Danija Tarybai pranešė, kad nedalyvaus trečiajame EPS etape. Danija nereikalavo inicijuoti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – Sutartis) 140 straipsnio 2 dalyje nurodytos procedūros. (4) Pagal Sprendimą 98/317/EB Švedijai taikoma išimtis, kaip apibrėžta Sutarties 139 straipsnio 1 dalyje. Pagal 2003 m. Stojimo akto[9] 4 straipsnį Čekijai, Estijai, Latvijai, Lietuvai, Vengrijai, Lenkijai ir Slovakijai taikoma išimtis, kaip apibrėžta Sutarties 139 straipsnio 1 dalyje. Pagal 2005 m. Stojimo akto[10] 5 straipsnį Bulgarijai ir Rumunijai taikoma išimtis, kaip apibrėžta Sutarties 139 straipsnio 1 dalyje. (5) Europos centrinis bankas (toliau – ECB) įkurtas1998 m. liepos 1 d. Europos pinigų sistema pakeista valiutų kurso mechanizmu, dėl kurio įvedimo susitarta 1997 m. birželio 16 d. Europos Vadovų Tarybos rezoliucija dėl valiutų kursų mechanizmo įdiegimo trečiajame ekonominės ir pinigų sąjungos etape[11]. Valiutų kurso mechanizmo (VKM II) procedūros trečiajame ekonominės ir pinigų sąjungos etape nustatytos 2006 m. kovo 16 d. Europos centrinio banko ir euro zonai nepriklausančių valstybių narių nacionalinių centrinių bankų sutartyje, nustatančioje valiutos kurso mechanizmo veikimo būdus ekonominės ir pinigų sąjungos trečiajame etape[12]. (6) Sutarties 140 straipsnio 2 dalyje nustatytos atitinkamoms valstybėms narėms taikomos išimties panaikinimo procedūros. Ne rečiau kaip kartą per dvejus metus arba valstybės narės, kuriai taikoma išimtis, prašymu Komisija ir ECB Sutarties 140 straipsnio 1 dalyje nustatyta tvarka pateikia Tarybai pranešimą. Paskutinės Komisijos ir ECB reguliarios konvergencijos ataskaitos priimtos 2010 m. gegužės mėn. (7) Valstybių narių nacionalinės teisės aktai, įskaitant nacionalinių centrinių bankų statutus, atitinkamai pritaikomi siekiant užtikrinti jų suderinamumą su Sutarties 130 ir 131 straipsniais ir su Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutu (toliau – ECBS ir ECB statutas). Komisijos ir ECB ataskaitose pateikiamas išsamus Estijos teisės aktų suderinamumo su Sutarties 130 ir 131 straipsniais ir su ECBS ir ECB statutu vertinimas. (8) Pagal Protokolo Nr. 13 dėl konvergencijos kriterijų, nurodytų Sutarties 140 straipsnyje, 1 straipsnį Sutarties 140 straipsnio 1 dalies pirmoje įtraukoje nurodytas kainų stabilumo kriterijus reiškia, kad valstybės narės kainų stabilumas yra tvarus, o vidutinis infliacijos lygis per vienerius metus iki tyrimo neviršija daugiausia trijų valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios, vidutinio infliacijos lygio daugiau kaip 1,5 procentinio punkto. Pagal kainų stabilumo kriterijų infliacija apskaičiuojama remiantis 1995 m. spalio 23 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2494/95 dėl suderintų vartotojų kainų indeksų[13] nurodytais suderintais vartotojų kainų indeksais (SVKI). Siekiant įvertinti kainų stabilumo kriterijų, valstybės narės infliacija buvo apskaičiuota pagal tai, kiek procentais pasikeitė 12 mėnesių indeksų aritmetinis vidurkis, palyginti su ankstesnio laikotarpio 12 mėnesių indeksų aritmetiniu vidurkiu. Komisijos ir ECB ataskaitose atsižvelgta į pamatinę vertę, lygią paprastam trijų valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios, infliacijos lygių aritmetiniam vidurkiui, prie jo pridėjus 1,5 procentinio punkto. Apskaičiuota, kad vienerių metų laikotarpio, kuris baigėsi 2010 m. kovo mėn., pamatinė infliacijos vertė yra 1 procentas, o Portugalija, Estija ir Belgija yra trys valstybės narės, kuriose kainos yra stabiliausios; jų infliacija sudarė atitinkamai -0,8 procento, -0,7 procento ir -0,1 procento. Dabartinėje ekonominėje situacijoje, kuriai būdingas stiprus bendras neigiamas sukrėtimas, kai daugelyje šalių susidarė neigiamas infliacijos lygis, yra pagrindo geriausių rezultatų pasiekusiomis šalimis nelaikyti tų šalių, kurių vidutinis infliacijos lygis labai skiriasi nuo vidutinio euro zonos infliacijos lygio (2010 m. kovo mėn. – 0,3 %) – tai atitinka 2004 m. konvergencijos ataskaitos precedentą –, nes šios šalys negali būti pagrįstai laikomos pasiekusiomis geriausių rezultatų kainų stabilumo požiūriu ir jų įtraukimas turėtų neigiamo poveikio pamatinei vertei ir tuo pačiu kriterijų teisingumui. Todėl 2010 m. kovo mėn. iš geriausių rezultatų pasiekusių šalių buvo išskirta Airija – vienintelė šalis, kurios 12 mėnesių vidutinis infliacijos lygis (2010 m. kovo mėn. – -2,3 %) labai skyrėsi nuo euro zonos ir kitų valstybių narių infliacijos lygio, o tai rodo didelį ekonomikos nuosmukį[14]. (9) Pagal prie Sutarties pridėto Protokolo Nr. 13 dėl konvergencijos kriterijų 2 straipsnį Sutarties 140 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje nurodytas valstybės biudžeto būklės kriterijus reiškia, kad tyrimo metu valstybei narei nėra taikomas Tarybos sprendimas dėl perviršinio deficito pagal Sutarties 126 straipsnio 6 dalį. (10) Pagal prie Sutarties pridėto Protokolo Nr. 13 dėl konvergencijos kriterijų 3 straipsnį Sutarties 140 straipsnio 1 dalies trečioje įtraukoje nurodytas dalyvavimo Europos pinigų sistemos valiutų kurso mechanizme kriterijus reiškia, kad valstybė narė laikėsi normalių svyravimo ribų, numatytų Europos pinigų sistemos valiutų kurso mechanizme (VKM), be didelių nukrypimų bent paskutinius dvejus metus iki tyrimo. Pirmiausia, valstybė narė negali būti nuvertinusi savo valiutos dvišalio pagrindinio kurso euro atžvilgiu savo pačios iniciatyva per tą patį laikotarpį. Nuo 1999 m. sausio 1 d. VKM II tapo pagrindu, kuriuo vertinama, ar tenkinamas valiutų keitimo kurso kriterijus. Savo ataskaitose vertindami, kaip atitinkamas šis kriterijus, Komisija ir ECB ištyrė dvejų metų laikotarpį, kuris baigėsi 2010 m. balandžio 23 d. (11) Pagal prie Sutarties pridėto Protokolo Nr. 13 dėl konvergencijos kriterijų 4 straipsnį Sutarties 140 straipsnio 1 dalies ketvirtoje įtraukoje nurodytas palūkanų normų konvergencijos kriterijus reiškia, kad per vienerių metų laikotarpį iki tyrimo valstybės narės vidutinė nominali ilgalaikė palūkanų norma neviršijo daugiau kaip 2 procentiniais punktais daugiausia trijų valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios, palūkanų normos. Vertinant palūkanų normų konvergencijos kriterijus, buvo remiamasi lyginamosiomis 10 metų vyriausybės obligacijų palūkanų normomis. Estija, kuri 2010 m. kovo mėn. buvo viena iš valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios, neturi suderintų palyginamųjų ilgalaikių vyriausybės obligacijų arba palyginamųjų vertybinių popierių, kurie galėtų būti naudojami pamatinei vertei apskaičiuoti. Todėl pagal Protokolo tekstą (kuriame nurodyta „daugiausia trijų valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios“) siekiant įvertinti palūkanų normos kriterijaus atitikimą, Komisijos ir ECB ataskaitose buvo atsižvelgta į pamatinę vertę, apskaičiuotą kaip paprastas dviejų kitų valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios, nominalių ilgalaikių palūkanų normų aritmetinis vidurkis, prie jo pridėjus 2 procentinius punktus. Todėl vienerių metų laikotarpio, kuris baigėsi 2010 m. kovo mėn., pamatinė vertė buvo 6 procentai, Portugalijos (4,2 %) ir Belgijos (3,8 %) palūkanų normos vidurkis. (12) Pagal prie Sutarties pridėto Protokolo Nr. 13 dėl konvergencijos kriterijų 5 straipsnį Komisija turi pateikti duomenis, kuriais naudojamasi vertinant, kaip atitinkamas dabartinis konvergencijos kriterijus. Šis pasiūlymas buvo rengiamas remiantis Komisijos pateiktais duomenimis. Komisija biudžeto duomenis pateikė po to, kai juos iki 2010 m. balandžio 1 d. jai perdavė valstybės narės, remdamosi 2009 m. gegužės 25 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 479/2009 dėl Europos bendrijos steigimo sutarties priede pateikto Protokolo dėl perviršinio deficito procedūros taikymo. (13) Remdamasi savo ir ECB pateiktomis ataskaitomis apie Estijos pažangą, padarytą vykdant įsipareigojimus siekiant dalyvauti ekonominėje ir pinigų sąjungoje, Komisija nusprendė, kad: a) Estijos nacionalinės teisės aktai, įskaitant nacionalinio centrinio banko statutą, yra suderinami su Sutarties 130 ir 131 straipsniais bei ECBS ir ECB statutu. b) Dėl Estijos konvergencijos kriterijų, nurodytų keturiose Sutarties 140 straipsnio 1 dalies įtraukose, tenkinimo: - metų, kurie baigėsi 2010 m. kovo mėn., vidutinis infliacijos lygis Estijoje buvo -0,7 procento, t. y. gerokai mažesnis už pamatinę vertę, ir numatoma, kad mažesnis už pamatinę vertęs jis išliks ir ateinančiais mėnesiais; - Estijai nėra taikomas Tarybos sprendimas dėl perviršinio biudžeto deficito, nes jos biudžeto deficitas 2009 m. sudarė 1,7 % BVP; - Estija yra VKM II narė nuo 2004 m. birželio 28 d; dviejų metų laikotarpiu, kuris baigėsi 2010 m. balandžio 23 d., Estijos kronai nebuvo kilęs didelis spaudimas ir per visą kronos įtraukimo į šį mechanizmą laiką nebuvo nukrypta nuo VKM II pagrindinio kurso; - Kadangi Estijos bendroji valstybės skola yra labai maža, nėra kontrolinių ilgalaikių vyriausybės obligacijų ar kitų tinkamų vertybinių popierių, pagal kuriuos būtų galima įvertinti konvergencijos tvarumą, kurį rodo ilgalaikės palūkanų normos.Nors Estijos finansų rinkos rizikos veiksniai krizės piko metu sustiprėjo, jų raida ataskaitiniu laikotarpiu, o taip pat platesnis konvergencijos tvarumo, įskaitant Estijos nuolatinę nuosaikią politiką, vertinimas leistų teigti, kad Estija atitinka ilgalaikių palūkanų normų kriterijų. c) Atsižvelgdama į teisinio suderinamumo ir atitikties konvergencijos kriterijams įvertinimą bei į papildomus veiksnius, Komisija mano, kad Estija atitinka euro įvedimo sąlygas. PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis Estija atitinka būtinas euro įvedimo sąlygas. Estijai taikoma išimtis, nurodyta 2003 m. Stojimo akto 4 straipsnyje, nuo 2011 m. sausio 1 d. panaikinama. 2 straipsnis Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms. 3 straipsnis Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas [1] [2] [3] Sprendimas 1998/317/EB (OL L 139, 1998 5 11, p. 30). [4] OL L 167, 2000 7 7, p. 19. [5] OL L 195, 2006 7 15, p. 25. [6] OL L 186, 2007 7 18, p. 29. [7] OL L 186, 2007 7 18, p. 32. [8] OL L 195, 2008 7 24, p. 24. [9] OL L 236, 2003 9 23, p. 33. [10] OL L 157, 2005 6 21, p. 203. [11] OL C 236, 1997 8 2, p. 5. [12] OL C 73, 2006 3 25, p. 21. Sutartis su pakeitimais, padarytais 2007 m. gruod˛io 14 d. sutartimi (OL C 319, 2007 12 29, p. 7). [13] OL L 257, 1995 10 27, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1) ir Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 596/2009. [14] Pagal savo rezultatą šis požiūris taip pat nuosekliai atitinka tai, kad buvo padaryta 2004 m., kai Lietuvos vidutinė 12 mėnesių infliacija buvo 2,3 procentinio punkto mažesnė už vidutinę 12 mėnesių euro zonos infliaciją, ir ji buvo išbraukta iš geriausių rezultatų pasiekusių šalių tarpo.