2009 m. atlikus FĮD peržiūrą, valstybės narės negali reikalauti, kad su kredito reikalavimais susijusių susitarimų dėl finansinio įkaito sudarymas arba galiojimas būtų priklausomas nuo kurio nors oficialaus veiksmo, pvz., užregistravimo arba pranešimo skolininkui. Taip siekiama užtikrinti, kad su kredito reikalavimu susijęs susitarimas dėl finansinio įkaito (2 santykis 1 pav.) nebūtų pripažintas negaliojančiu dėl to, kad valdžios institucija neužregistravo susitarimo, arba dėl to, kad skolininkui nebuvo pranešta apie susitarimą dėl įkaito. Valstybėms narėms taip pat suteikiama galimybė reikalauti oficialaus veiksmo, pavyzdžiui, užregistravimo arba pranešimo, susijusio su kredito reikalavimais, kurie buvo panaudoti kaip įkaitas, šiais tikslais: įvykdymo tinkamumo, pirmenybės teikimo, įvykdomumo arba leistinumo kaip įrodymo skolininko (3 santykis 1 pav.) arba trečiųjų šalių (4 santykis 1 pav.) atžvilgiu.

FĮD kredito reikalavimas yra apibrėžtas kaip piniginis reikalavimas, kylantis iš susitarimo, pagal kurį kredito įstaiga suteikia kreditą kaip paskolą. 1 pav. pavaizduotas kredito reikalavimo kaip įkaito panaudojimas tuo atveju, kai įkaito davėjas (B) perleidžia savo kredito reikalavimą skolininko atžvilgiu (A) įkaito gavėjui (C). Sudėtingesni atvejai, kai dalyvauja trečioji šalis (D), atsiranda, kai tas pats kredito reikalavimas panaudojamas keletą kartų (pvz., jei C reikalavimą perleidžia dar kam nors) arba kai bankroto administratoriui kyla klausimas, ar reikalavimas buvo teisėtai perleistas iš B turto.

Antra, būtų galima panaikinti 3 straipsnio 1 dalyje numatytą galimybę. Tada valstybės narės būtų įpareigotos pašalinti visas nacionalines nuostatas dėl kredito reikalavimų, naudojamų kaip įkaitas, dėl kurių reikia atlikti oficialius veiksmus, pvz., užregistruoti arba pranešti skolininkui. Tai remia keturios valstybės narės argumentuodamos, kad panaikinus šią galimybę ES būtų sudarytos vienodos sąlygos ir padidėtų teisinis tikrumas taip skatinant tarpvalstybiniu mastu naudoti kredito reikalavimus. Priešingai manantys teigia, kad panaikinus šią galimybę skolininkams ir įkaito gavėjams kiltų rizika, kurios šiuo metu nėra dėl taikomų nacionalinių reikalavimų.

Trečia, būtų galima apsvarstyti FĮD peržiūrą. Būtų galima apsvarstyti materialinės teisės aktų nuostatų suderinimą, pvz., oficialius veiksmus, reikalingus įvykdymo tinkamumo, pirmenybės teikimo, įvykdomumo arba leistinumo kaip įrodymo skolininko arba trečiųjų šalių atžvilgiu tikslais, kai kredito reikalavimai yra naudojami kaip įkaitas, taip pat ar tikslinga užtikrinti, kad įskaitymo teisės nebūtų taikomos kredito reikalavimų, panaudotų kaip įkaitas centriniams bankams, atžvilgiu. Atliekant peržiūrą taip pat būtų galima išnagrinėti su kitų rūšių įkaitais susijusius FĮD trūkumus, kuriuos nurodė viešų konsultacijų dėl kapitalo rinkų sąjungos dalyviai.

5.Išvada

Imantis ES lygmens veiksmų privaloma laikytis proporcingumo principo. Oficialūs reikalavimai gali būti naudingi, todėl jų visiškas pašalinimas nebūtų tikslingas. Palikus valstybėms narėms galimybę pasirinkti tokius reikalavimus kyla sunkumų tarpvalstybiniais atvejais, tačiau jų suderinimas gali kirstis su kitomis susijusiomis nacionalinių teisės aktų nuostatomis. Bet kokio derinimo sąnaudas ir naudą reikėtų labai atidžiai išnagrinėti ir tai reikėtų svarstyti tik kaip platesnės reformos dalį atlikus išsamų FĮD vertinimą. Atsižvelgiant į visa tai atrodo, kad tebėra tikslinga taikyti FĮD 3 straipsnio 1 dalį.

Kaip paskelbta Kapitalo rinkų sąjungos kūrimo veiksmų plane, Komisija pradėjo pažangos šalinant tarpvalstybinės tarpuskaitos ir atsiskaitymo kliūtis plataus masto peržiūrą siekdama, be kita ko, padidinti teisinį tikrumą, kai vykdomas tarpvalstybinis apsikeitimas įkaitu. Tam Komisija subūrė ekspertų grupę – Europos forumą po sandorio sudarymo aktualiais klausimais, kad būtų nustatytos likusios kliūtys. Be to, iki 2017 m. Komisija toliau kryptingai spręs netikrumo, susijusio su vertybinių popierių nuosavybe, problemą ir pasiūlys vienodas taisykles, kaip pasiekti teisinį tikrumą dėl to, kurios valstybės narės teisė turi būti taikoma reikalavimų priskyrimui trečiosioms šalims. Tai padės užtikrinti didesnį teisinį tikrumą taip pat ir tais atvejais, kai kredito reikalavimai panaudojami kaip įkaitas tarpvalstybiniu mastu, ir ištaisyti esamos padėties trūkumus.