KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI KIOTO PROTOKOLE IR STRATEGIJOJE „EUROPA 2020“ NUSTATYTŲ TIKSLŲ ĮGYVENDINIMO PAŽANGA (reikalaujama pagal 2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 525/2013 dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo stebėsenos bei ataskaitų ir kitos su klimato kaita susijusios nacionalinio bei Sąjungos lygmens informacijos teikimo mechanizmo ir kuriuo panaikinamas Sprendimas Nr. 280/2004/EB 21 straipsnį) /* COM/2013/0698 final */





KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI KIOTO PROTOKOLE IR STRATEGIJOJE „EUROPA 2020“ NUSTATYTŲ TIKSLŲ ĮGYVENDINIMO PAŽANGA (reikalaujama pagal 2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 525/2013 dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo stebėsenos bei ataskaitų ir kitos su klimato kaita susijusios nacionalinio bei Sąjungos lygmens informacijos teikimo mechanizmo ir kuriuo panaikinamas Sprendimas Nr. 280/2004/EB 21 straipsnį) TURINYS KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI KIOTO PROTOKOLE IR STRATEGIJOJE „EUROPA 2020“ NUSTATYTŲ TIKSLŲ ĮGYVENDINIMO PAŽANGA................................ 1 1........... Santrauka....................................................................................................................... 3 2........... Faktinė pažanga 1990–2011 m....................................................................................... 7 2.1........ Išmetamo ŠESD kiekio pokyčiai valstybėse narėse.......................................................... 7 2.2........ ŠESD išmetimo intensyvumas ir kiekis vienam gyventojui 2011 m.................................... 8 2.3........ 2011 m. išmestas ŠESD kiekis, palyginti su 2010 m........................................................ 9 2.4........ Išmetamųjų teršalų kiekio pokyčiai pagrindiniuose sektoriuose......................................... 9 3........... Kioto protokole nustatyto tikslo įgyvendinimo pažanga.................................................. 11 3.1........ Pirmasis įsipareigojimų laikotarpis (2008–2012 m.)....................................................... 11 3.1.1..... 28 ES valstybės narės................................................................................................... 11 3.1.2..... 15 ES valstybių narių.................................................................................................... 11 3.1.3..... 11 ES valstybių narių.................................................................................................... 12 3.2........ Veiklos vykdytojų ir Sąjungos vyriausybių planai taikyti Kioto protokole numatytus mechanizmus 13 3.3........ Numatomas anglies dioksido absorbentų naudojimas..................................................... 14 4........... 2020 m. tikslo įgyvendinimo pažanga............................................................................. 15 4.1........ Tikslas iki 2020 m. sumažinti Sąjungoje išmetamą ŠESD kiekį....................................... 15 4.2........ Numatomas atotrūkis nuo nustatytų tikslų...................................................................... 15 5........... Sąjungos klimato kaitos politikos įgyvendinimo padėtis.................................................. 18 5.1........ Išmetamųjų teršalų mažinimas........................................................................................ 18 5.2........ Prisitaikymas prie klimato kaitos.................................................................................... 21 5.3........ Klimato kaitos poveikio mažinimo ir prisitaikymo prie jos finansavimas........................... 22 5.4........ Klimato kaitos moksliniai tyrimai ir inovacijos................................................................ 22 6........... Padėtis Sąjungos šalyse kandidatėse ir potencialiose šalyse kandidatėse......................... 23 1. Santrauka Kioto protokole nustatyto tikslo viršijimas 2008–2012 m. 2011 m. bendras 28 ES valstybių narių išmetamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) kiekis, neskaičiuojant ŠESD, išmetamų ir pašalinamų dirbant žemę, keičiant žemės naudojimo paskirtį ir vykdant miškininkystės veiklą (angl. LULUCF), ir be tarptautinės aviacijos sektoriuje išmetamų ŠESD, buvo 18,3 % mažesnis nei 1990 m. Toliau stebimos nuo 2004 m. vyraujančios bendros išmetamo ŠESD kiekio mažėjimo tendencijos. 2011 m. išmetamųjų teršalų kiekis buvo mažiausias nuo 1990 m. Naujausiais inventorių duomenimis, nuo 2010 m. 15 ir 28 valstybių narių išmetamų ŠESD kiekis 2011 m. sumažėjo atitinkamai 4,2 ir 3,3 %. 2011 m. išmetamųjų teršalų sumažėjo daugiausia dėl ne tokios šaltos, kaip 2010 m., 2011 m. žiemos, kurią šildymo poreikis buvo mažesnis. Šis išmetamųjų teršalų kiekio sumažėjimas užfiksuotas po nedidelio jo padidėjimo 2010 m., kurį iš dalies lėmė ekonomikos atsigavimas; prieš tai, 2009 m., daugiausia dėl 2008 m. ekonomikos krizės poveikio, išmetamųjų teršalų kiekis buvo smarkiai sumažėjęs. Iš preliminarių skaičiavimų matyti, kad 2012 m. 15 ir 28 ES valstybėse narėse išmetamas teršalų kiekis dar sumažėjo atitinkamai 0,5 % ir 1,3 %. Pagal Kioto protokolą 15 ES valstybių narių sutarė iki 2008−2012 m. išmetamą ŠESD kiekį sumažinti 8 %, palyginti su bazinių metų lygiu. Remiantis naujausiais turimais 2011 m. inventorių duomenimis, bendras 15 ES valstybių narių išmetamas ŠESD kiekis, kaip nurodyta 1 diagramoje, buvo 14,9 % mažesnis už bazinių metų lygį (neįskaitant ŠESD, išmetamų dirbant žemę, keičiant žemės naudojimo paskirtį ir vykdant miškininkystės veiklą). Taigi 15 ES valstybių narių ne tik sėkmingai siekia Kioto protokole nustatyto savo pirmojo 2008–2012 m. įsipareigojimų laikotarpio tikslo, bet ir viršys jį. Pasiekusios ir viršijusios Kioto protokole nustatytą tikslą, 15 ES valstybių narių per pirmąjį įsipareigojimų laikotarpį bus neišmetusios iš viso 0,9 Gt CO2 ekv. Nepaisant to, kad išmetamųjų teršalų buvo mažiau už 15 ES valstybių narių nustatytąją normą, šios valstybės narės ir jose įsikūrusios bendrovės dalį savo išmetamųjų teršalų kompensuoja išmetamųjų teršalų mažinimo kreditais, todėl pirminis Kioto protokole nustatytas tikslas sumažinti išmetamųjų teršalų kiekį viršijamas beveik dvigubai – iš viso 1,6 Gt CO2 ekv. 1990–2011 m. 15 ES valstybių narių BVP padidėjo 44 %, o 28 ES valstybių narių – 45 %. Nepaisant didelio ekonomikos augimo, išmetamųjų teršalų mažėjo, o tai patvirtina, kad išmetamas ŠESD kiekis vis mažiau priklauso nuo ekonomikos augimo. Todėl 2010–2011 m. 28 ES valstybių narių BVP padidėjo 1,4 %, o išmetamas ŠESD kiekis sumažėjo 3,3 %. 1 diagrama. Faktinis išmetamųjų teršalų kiekis (Mt CO2 ekv.) 15 ES valstybių narių Pastaba. Rodyklėmis pažymėtos vertės grindžiamos inventoriuose pateiktų 2008−2012 m. išmetamųjų teršalų kiekio duomenų vidurkiu (2012 m. išmetamųjų teršalų kiekis apskaičiuotas remiantis analogiškais ankstesniais duomenimis). Šaltinis. Europos Komisija, Europos aplinkos agentūra (EAA) Kaip matyti iš 6 paveikslo, ŠESD inventoriuje pateiktais 2011 m. duomenimis, aštuonios iš 15 ES valstybių narių (Suomija, Prancūzija, Vokietija, Graikija, Airija, Portugalija, Švedija ir Jungtinė Karalystė), vien šalies viduje sumažinusios išmetamųjų teršalų kiekį, turėtų įgyvendinti individualius išmetamo ŠESD kiekio mažinimo tikslus. Tikimasi, kad Airija ir Portugalija savo tikslus įgyvendins naudodamos anglies dioksido absorbentus, o Austrijai, Belgijai, Danijai, Nyderlandams ir Ispanijai gali pavykti pasiekti savo tikslą pasinaudojus Kioto protokolo lanksčiaisiais mechanizmais. Atsižvelgiant į tai, kaip šiuo metu numatoma panaudoti Kioto protokole numatytus kreditus, Liuksemburgui vis dar nepavyksta sėkmingai įgyvendinti savo tikslo (atotrūkis – 1,7 %), o Italijai iki savo tikslo – jau netoli (0,7 %) (žr. 6 paveikslą). Abi valstybės savo neįvykdytus įsipareigojimus gali įvykdyti per sureguliavimo laikotarpį[1]. Remiantis pateikta informacija, 2009–2012 m. daugumoje iš trylikos valstybių narių, kurios prisijungė prie Sąjungos 2004 m. ir vėliau, išmetamųjų teršalų šiek tiek padaugėjo. Tačiau, šiuo metu turimais duomenimis, visos šios vienuolika valstybių narių, kurioms pagal Kioto protokolą nustatyti išmetamųjų teršalų mažinimo tikslai, vien įgyvendindamos esamas vidaus politikos strategijas ir priemones turėtų įvykdyti arba viršyti savo įsipareigojimus. Apskaičiuota, kad per pirmąjį įsipareigojimų laikotarpį šios valstybės narės pagal Kioto protokolą joms nustatytus tikslus viršijo iš viso 2,4 Gt CO2 ekv., neskaitant ŠESD, išmetamų dirbant žemę, keičiant žemės naudojimo paskirtį ir vykdant miškininkystės veiklą ir išmetamųjų teršalų mažinimo kreditų. Kitos dvi valstybės narės, Kipras ir Malta, neturi jokių įsipareigojimų, kuriuos turėtų įgyvendinti Kioto protokole nustatytu pirmuoju įsipareigojimų laikotarpiu. Siekiant strategijoje „Europa 2020“ ir Kioto protokole nustatytų 2013–2020 m. tikslų Nuo 2013 m. sausio 1 d. visos ES valstybės narės įgyvendina tolesnius įsipareigojimus, kuriuos privalo įvykdyti per Kioto protokole nustatytą antrąjį įsipareigojimų laikotarpį; jis tęsis nuo 2013 iki 2020 m. Šis sprendimas priimtas 2012 m. gruodžio mėn. Dohoje įvykusioje klimato kaitos konferencijoje. 2009 m. priimtas klimato kaitos ir energetikos dokumentų rinkinys[2] – tai bendras politikos strategijų ir priemonių, kuriomis numatoma įgyvendinti naujuosius Kioto protokole nustatyto antrojo įsipareigojimų laikotarpio įsipareigojimus bei spręsti klimato kaitos problemas iki 2020 m. ir vėliau, rinkinys. Taip pat tai yra vienas iš penkių svarbiausių Europos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos „Europa 2020“ tikslų, iš kurio matyti, kad veiksmai klimato kaitos srityje yra neatsiejama ES visa apimančios politikos dalis. Bendros Sąjungos pastangos iki 2020 m. 20 % sumažinti išmetamųjų teršalų kiekį, palyginti su 1990 m., paskirstytos sektoriams, kuriems taikoma Bendrijos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema (ES ŠESD ATLPS), ir sektoriams, kuriems ši sistema netaikoma. Kalbant apie ES ŠESD ATLPS, pasirengimas trečiajam etapui (2013–2020 m.), įskaitant aukciono platformų paskyrimą, bendro Sąjungos registro sukūrimą ir suderintų stebėsenos, ataskaitų teikimo, akreditavimo ir tikrinimo taisyklių priėmimą, buvo sėkmingai užbaigtas iki 2013 m. sausio 1 d. Kalbant apie sektorius, kuriems ES ŠESD ATLPS netaikoma, vadovaujantis sprendimu dėl pastangų pasidalijimo[3] (SPP), kiekvienai valstybei 2013‒2020 m. laikotarpiui nustatytos privalomos metinės išmetamo dujų kiekio kvotos. Nors ES sėkmingai siekia sektoriams, kuriems ES ŠESD ATLPS netaikoma, nustatyto 2020 m. bendro tikslo, trylikai valstybių narių reikia įgyvendinti papildomas politikos strategijas, kad pasiektų individualius savo 2020 m. tikslus. Su ES ŠESD ATLPS nesusijusių įsipareigojimų įgyvendinimo padėties stebėjimą visų pirma užtikrina Europos semestras[4]. 2011 m. 28 ES valstybėse narėse (įskaitant tarptautinės aviacijos sektorių) išmetamųjų teršalų buvo 16,9 % mažiau nei 1990 m. Remiantis apytikriais 2012 m. duomenimis, 2012 m. išmetamųjų teršalų kiekis sumažėjo dar 1 % ir buvo 18 % mažesnis nei 1990 m. 2 diagramoje pateikiami ES išmetamųjų teršalų duomenys iš inventoriaus iki 2011 m., apytiksliai 2012 m. išmetamųjų teršalų duomenys[5] ir prognozės iki 2020 m. duomenys (išskyrus tarptautinės aviacijos sektoriaus duomenis). Joje matyti, kokios pastangos yra būtinos siekiant iki 2020 m. sumažinti išmetamuosius teršalus, išskyrus tarptautinės aviacijos sektoriuje išmetamas ŠESD, pagal klimato kaitos ir energetikos dokumentų rinkinį (rinkinyje nustatytų tikslų trajektorija). Pirmojo įsipareigojimų laikotarpio (2008–2012 m.) tikslas – tai 15 ES valstybių narių bendras tikslas ir kitų valstybių narių individualūs tikslai kartu sudėjus[6]. 28 ES valstybių narių antrojo įsipareigojimų laikotarpio (2013–2020 m.) tikslas – tai 20 % už visą bazinių metų išmetamųjų teršalų kiekį mažesnis išmetamųjų teršalų kiekis[7]. Atsižvelgiant į turimas naujausias išmetamo ŠESD kiekio prognozes, kurios taip pat apima klimato kaitos ir energetikos dokumentų rinkinio įgyvendinimą, ES bendromis pastangomis pasiektų 2020 m. tikslą (žr. 7 paveikslą). 2 diagrama. Faktinis išmetamųjų teršalų kiekis (Mt CO2 ekv.) 28 ES valstybėse narėse (neįskaitant ŠESD, išmetamų tarptautinės aviacijos sektoriuje bei dirbant žemę, keičiant žemės naudojimo paskirtį ir vykdant miškininkystės veiklą). Pastaba. (*) Tai – 15 ES valstybių narių bendras tikslas ir 13 ES valstybių narių individualūs nacionaliniai tikslai kartu sudėjus (Maltos ir Kipro 2008‑2012 m. išmetamųjų teršalų kiekio vidurkiai (netiesioginiai duomenys). (**) Tai – pagal SPP valstybėms narėms numatytų metinių išmetamų dujų kiekio kvotų ir didžiausio apyvartinių taršos leidimų (ATL) skaičiaus suma, neskaičiuojant kvotų ir ATL tarptautinės aviacijos sektoriuje. Šaltinis. Europos Komisija, EAA 2. Faktinė pažanga 1990–2011 m. 2.1. Išmetamo ŠESD kiekio pokyčiai valstybėse narėse Bendri ES išmetamo ŠESD kiekio pokyčiai vis dar labai priklauso nuo pokyčių dviejose daugiausia ŠESD išmetančiose ES valstybėse narėse – Vokietijoje ir Jungtinėje Karalystėje, kurioms tenka maždaug trečdalis visų ES išmetamųjų teršalų. Šioms dviem valstybėms narėms pavyko bendrą išmetamą ŠESD kiekį sumažinti 539 Mt CO2 ekv., palyginti su Kioto protokolo baziniais metais. Teigiamus pokyčius Vokietijoje daugiausia lėmė didėjantis elektros ir šilumos jėgainių našumas, didėjantis atsinaujinančių išteklių energijos naudojimas ir penkių naujų Vokietijos žemių ekonominė modernizacija po Vokietijos susijungimo. Jungtinėje Karalystėje išmetamas ŠESD kiekis sumažėjo pirmiausia todėl, kad elektros energijos gamybai naudotos nafta ir anglys buvo pakeistos gamtinėmis dujomis, o adipo rūgšties gamyboje įdiegtos N2O išmetimo mažinimo priemonės. 2011 m. trečia vieta pagal išmetamųjų teršalų kiekį ES atiteko Italijai (joje išmesta 10,7 % visų 28 ES valstybių narių išmetamųjų teršalų); nuo jos šiek tiek atsilieka Prancūzija (10,6 % visų išmetamųjų teršalų). 2011 m. Italijoje ŠESD išmesta 5,4 % mažiau nei 1990 m. 1990–2004 m. Italijoje išmetamųjų teršalų kiekis daugiausia didėjo kelių transporto, elektros energijos ir šilumos gamybos bei naftos perdirbimo sektoriuose, tačiau bendras šalyje išmetamas ŠESD kiekis nuo tada sumažėjo daugiau kaip 15 %. 2011 m. Prancūzijoje išmetamųjų teršalų buvo 12,7 % mažiau nei 1990 m. 1990–2011 m. Prancūzijoje labai sumažėjo gaminant adipo rūgštį išmetamas N2O kiekis, bet padidėjo kelių transporto sektoriuje išmetamas CO2 kiekis. Pagal išmetamųjų teršalų kiekį 28 valstybių narių Sąjungoje penkta ir šešta vietos, kaip ir anksčiau, tenka Lenkijai ir Ispanijai: 2011 m. jose išmestas ŠESD kiekis sudarė atitinkamai 8,7 ir 7,7 % visų 28 ES valstybėse narėse išmestų ŠESD. Lenkijoje 1990–2011 m. išmetamųjų teršalų sumažėjo 12,6 %, o palyginti su baziniais metais (1988 m.) – 29,1 %. Kaip ir kitose naujosiose valstybėse narėse, pagrindiniai veiksniai, lėmę išmetamųjų teršalų sumažėjimą Lenkijoje, buvo energijos vartojimo efektyvumo padidėjimas sunkiosios pramonės sektoriuose ir bendra ekonomikos modernizacija XX a. 9-ojo dešimtmečio pabaigoje ir 10-ojo dešimtmečio pradžioje. Svarbi išimtis – transporto (ypač kelių transporto) sektorius, kuriame išmetamųjų teršalų smarkiai padaugėjo. Ispanijoje 1990–2011 m. išmetamųjų teršalų padaugėjo 23,9 %, o palyginti su baziniais metais – 21 %. Tai daugiausia lėmė išmetamųjų teršalų kiekio padidėjimas kelių transporto, elektros energijos ir šilumos gamybos bei apdirbamosios pramonės sektoriuose. 2011 m. dvidešimt vienoje valstybėje narėje išmetamųjų teršalų kiekis buvo mažesnis už bazinių metų lygį. Ispanijoje, Portugalijoje, Graikijoje, Austrijoje ir Airijoje išmetamas ŠESD kiekis viršijo bazinių metų (daugiausia 1990 m.) lygį. Per Kioto protokole nustatytą pirmąjį įsipareigojimų laikotarpį Kiprui ir Maltai nebuvo nustatyta jokių išmetamųjų teršalų mažinimo įpareigojimų. Šiose dviejose valstybėse narėse išmetamieji teršalai 2011 m. maždaug 50 % viršijo 1990 m. lygį. Procentinis išmetamo ŠESD kiekio pokytis nuo bazinių metų iki 2011 m. svyruoja nuo –56 % (Lietuvoje) iki +21 % (Ispanijoje). 2.2. ŠESD išmetimo intensyvumas ir kiekis vienam gyventojui 2011 m. Nors 28 ES valstybių narių ir 15 ES valstybių narių ekonomika labai išaugo, išmetamųjų teršalų šiose valstybėse narėse mažėja. Iš 3 diagramos matyti, kad nuo 1990 m. išmetamas ŠESD kiekis nuosekliai vis mažiau priklauso nuo ekonomikos augimo. 3 diagrama. BVP (realiąja verte), išmetamo ŠESD kiekio ir taršos ŠESD intensyvumo (t. y. išmesto ŠESD kiekio ir BVP santykio) pokyčiai. Indeksas – 1990 m. = 100 Šaltinis. EAA, DG ECFIN (AMECO duomenų bazė), Eurostatas 1990–2011 m. 28 ES valstybių narių BVP padidėjo 45 %, o išmetamųjų teršalų sumažėjo 18,3 %. 15 ES valstybių narių BVP padidėjo 44 %, o išmetamas ŠESD kiekis sumažėjo 14,9 %. 2010–2011 m. 28 ES valstybių narių BVP padidėjo 1,4 %, o išmetamas ŠESD kiekis sumažėjo 3,3 %. Nuo 1990 m. bendras ŠESD išmetimo intensyvumas (t. y. išmetamųjų teršalų kiekis vienam ekonomikos produkto vienetui) 28 ES valstybėse narėse nuosekliai mažėjo ir 2011 m. siekė tik kone pusę 1990 m. lygio (žr. 3 diagramą). 1990–2011 m. ŠESD išmetimo intensyvumas sumažėjo visose valstybėse narėse. Didžiausias intensyvumo sumažėjimas užregistruotas Slovakijoje ir Estijoje (–66 % abiejose šalyse), Rumunijoje, Lietuvoje ir Airijoje (–62 %), taip pat Lenkijoje (–60 %). Mažiausi pokyčiai įvyko Kroatijoje (–18 %), Portugalijoje (–20 %), Italijoje, Graikijoje ir Maltoje (–23 % kiekvienoje valstybėje) ir Ispanijoje (–24 %). 2011 m. 28 ES valstybių narių išmetamųjų teršalų kiekis vienam gyventojui buvo 9 tonos CO2 ekv. Palyginti su 1990 m., šis rodiklis sumažėjo 23 %. Tačiau 2011 m. išmetamo ŠESD kiekis vienam gyventojui įvairiose valstybėse narėse, kaip ir anksčiau, labai skyrėsi ir svyravo nuo 5,5 (Latvijoje) iki 23,6 t CO2 ekv. (Liuksemburge). Šie rodikliai labai priklauso nuo energijos vartojimo intensyvumo kiekvienoje valstybėje ir nuo jose vartojamos energijos rūšių derinio. Pagal vienam gyventojui tenkančio išmetamųjų teršalų kiekio pokytį nuo 1990 m. valstybės narės taip pat labai skiriasi viena nuo kitos. Nuo 1990 m. šis rodiklis labiausiai (daugiau kaip 20 %) sumažėjo Vidurio ir Rytų Europos valstybėse narėse, Liuksemburge, Jungtinėje Karalystėje, Vokietijoje, Danijoje, Švedijoje, Prancūzijoje, Airijoje ir Belgijoje. Nuo 1990 m. vienam gyventojui tenkantis išmetamųjų teršalų kiekis Kipre, Maltoje, Portugalijoje, Slovėnijoje ir Ispanijoje padidėjo. Tačiau šiose valstybėse narėse (išskyrus Kiprą) šis rodiklis yra mažesnis už Sąjungos vidurkį (taip pat žr. 2 paveikslą Komisijos tarnybų darbiniame dokumente (KTDD). 2.3. 2011 m. išmestas ŠESD kiekis, palyginti su 2010 m. 2011 m., daugiausia dėl šiltesnės žiemos Europoje ir mažesnio šildymo poreikio, Europoje (28 ES valstybėse narėse) išmetamas ŠESD kiekis sumažėjo 3,3 % (tai atitinka 155,3 Mt CO2-ekv.). 2011 m. išmetamųjų teršalų kiekis buvo mažiausias nuo 1990 m. Šis sumažėjimas užregistruotas po išmetamųjų teršalų kiekio padidėjimo 2010 m. (+2,4 %). Po to, kai 2009 m. išmetamųjų teršalų smarkiai sumažėjo (–7,1 %), 2010 m. jų padaugėjo ir tai įvyko daugiausia dėl ekonomikos atsigavimo ir šaltesnės nei įprastai žiemos (taip pat žr. 1 diagramą). 2011 m. gyvenamųjų namų ir prekybos sektoriuje užregistruotas didžiausias sumažėjimas (per 106 Mt CO2 ekv.), ir jis turėjo didžiausią įtaką bendram išmetamųjų teršalų sumažėjimui 28 valstybėse narėse, palyginti su ankstesniais metais. Pagrindinės šių pokyčių priežastys – šiltesnė žiema ir mažesnis šildymo poreikis. Viešajame elektros energijos ir šilumos gamybos sektoriuje užregistruotas antras pagal dydį išmetamųjų teršalų kiekio sumažėjimas (beveik 20 Mt CO2 ekv.), po jų eina apdirbamosios pramonės ir statybų sektorius (maždaug 12 Mt CO2 ekv.). Išmetamųjų teršalų kiekio sumažėjimas šiuose trijuose sektoriuose kartu sudėjus sudarė 89 % viso išmetamųjų teršalų kiekio sumažėjimo ES 2010–2011 m. Vertinant procentais, palyginti su 2010 m., išmetamų ŠESD kiekis padidėjo septyniose valstybėse narėse: Bulgarijoje (9,6 %), Rumunijoje (5,8 %), Estijoje (4,8 %), Lietuvoje (2,3 %), Maltoje (0,8 %), Ispanijoje (0,5 %) ir Slovėnijoje (0,1 %). Kitose dvidešimt vienoje valstybėje narėje išmetamų ŠESD kiekis sumažėjo, tarp jų didžiausias santykinis sumažėjimas užregistruotas Suomijoje (–10,1 %), Belgijoje (–8,8 %), Danijoje (–8,1 %), Nyderlanduose (–7,1 %) ir Jungtinėje Karalystėje (–7 %). 2.4. Išmetamųjų teršalų kiekio pokyčiai pagrindiniuose sektoriuose Energijos tiekimas ir vartojimas, įskaitant transportą, yra svarbiausi sektoriai – 2011 m. iš šių sektorių į aplinką patekę išmetamieji teršalai sudarė 79 % visų Sąjungos išmetamųjų teršalų. Žemės ūkio sektoriui tenka 10 % viso išmetamo ŠESD kiekio, pramoniniams procesams – 7 %, o atliekoms – 3 %. Iš 4 paveikslo matyti, kad tirpiklių ir kitiems sektoriams tenka mažiau nei 0,3 % visų išmetamųjų teršalų: 4 paveikslas. 28 ES valstybių narių išmetamųjų teršalų dalis pagal sektorių Šaltinis. 2012 m. nacionaliniai inventoriai, EAA Nuo 1990 m. energetikos, žemės ūkio, pramoninių procesų ir atliekų sektoriuose mažėjusį išmetamųjų teršalų kiekį iš dalies atsvėrė gerokai didėjęs išmetamųjų teršalų kiekis transporto sektoriuje (daugiau informacijos taip pat galima rasti priede pateikiamame tarnybų darbiniame dokumente). Tačiau nuo 2007 m. bendras išmetamųjų teršalų kiekis transporto sektoriuje taip pat mažėja. 5 paveikslas. 28 ES valstybėse narėse išmetamo ŠESD kiekio pokytis pagal sektorių ir kiekvienam sektoriui tenkanti viso išmetamo ŠESD kiekio dalis Šaltinis. 2012 m. nacionaliniai inventoriai, EAA Pagal prognozes, parengtas atsižvelgiant į esamas priemones, 2011–2020 m. išmetamųjų teršalų energijos tiekimo sektoriuje toliau mažės, daugiausia dėl atsinaujinančiosios energijos politikos ir ŠESD ATLPS. Numatoma, kad išmetamųjų teršalų taip pat mažės energijos vartojimo ir – šiek tiek mažiau – transporto sektoriuose. Tikimasi, kad augančią paklausą transporto sektoriuje kompensuos didėjantis transporto priemonių energijos vartojimo efektyvumas ir dar šiek tiek – geležinkelių transporto populiarinimas. Išmetamųjų teršalų kiekis žemės ūkio sektoriuje iki 2020 m. beveik nesikeis. Remiantis nacionalinėmis prognozėmis, pramonės sektoriuje išmetamųjų teršalų vėl ims daugėti. Išmetamųjų teršalų iš atliekų ir toliau mažės, o iš tirpiklių ir kitų sektorių – daugės. 3. Kioto protokole nustatyto tikslo įgyvendinimo pažanga 3.1. Pirmasis įsipareigojimų laikotarpis (2008–2012 m.) 3.1.1. 28 ES valstybės narės 2011 m. bendras 28 ES valstybių narių išmetamas ŠESD kiekis buvo 18,3 % mažesnis už 1990 m. lygį. Šis įvertis pagrįstas valstybių narių inventorių duomenimis, kurie buvo pateikti Komisijai, (ES-27) ir JTBKKK Kroatijos pateikto inventoriaus duomenimis. Šis sumažėjimas būtų dar didesnis, jeigu būtų atsižvelgta į kreditų, kuriuos vyriausybės įgijo taikydamos Kioto protokole numatytus mechanizmus, ir anglies dioksido absorbentų poveikį. 3.1.2. 15 ES valstybių narių Naujausiais inventorių duomenimis, 2011 m. vidutinis metinis visų 15 ES valstybių narių išmetamas ŠESD kiekis buvo vidutiniškai 14,9 % mažesnis už bazinių metų lygį, o pirmuoju įsipareigojimų laikotarpiu (2008–2012 m.) jis buvo 12,2 % mažesnis už bazinių metų lygį[8]. Be to, atsižvelgiant į (1) tai, kad vyriausybės naudojasi Kioto protokole numatytais mechanizmais, kuriuos taikant išmetamųjų teršalų kiekis turėtų sumažėti dar 1,9 % (plg. su 3.2 dalimi), ir (2) į bendrą anglies dioksido absorbentais pašalinamą išmetamųjų teršalų kiekį 15 ES valstybių narių vykdant veiklą, nurodytą Kioto protokolo 3 straipsnio 3 ir 4 dalyse, dėl kurios išmetamųjų teršalų sumažėja 1,5 % (žr. 3.3 dalį), tikimasi, kad 15 ES valstybių narių pirmuoju įsipareigojimų laikotarpiu savo išmetamųjų teršalų kiekį sumažino 15,5 %. Todėl 15 ES valstybių narių turėtų beveik dvigubai viršyti pagal Kioto protokolą sudarytame bendrame įsipareigojimų įgyvendinimo susitarime nustatytą pirmojo įsipareigojimų laikotarpio išmetamųjų teršalų mažinimo tikslą. 3.1.3. 11 ES valstybių narių Iki 2011 m. kitose vienuolikoje šalių, kurioms Kioto protokole nustatytu pirmuoju įsipareigojimų laikotarpiu buvo numatyti išmetamo ŠESD kiekio mažinimo tikslai (t. y. išskyrus Kiprą ir Maltą), išmetamųjų teršalų kiekis sumažintas 38,7 %, palyginti su Kioto protokolo baziniais metais. Tikimasi, kad 2012 m. išmetamų teršalų dar sumažės. 2011 m. inventorių duomenimis, šios vienuolika valstybių narių turėtų pasiekti Kioto protokole joms nustatytą pirmojo įsipareigojimų laikotarpio tikslą. Slovėnija yra vienintelė iš šių 11 ES valstybių narių, dar visai neseniai svarsčiusi galimybę pasinaudoti įgyvendinant pagal Kioto mechanizmą vykdomus projektus gaunamais kreditais, kad galėtų jais papildyti vidaus priemones išmetamo ŠESD kiekiui mažinti. Naujausiais duomenimis, net ir nepasinaudojusi šiais mechanizmais Slovėnija galėtų įvykdyti pagal Kioto protokolą jai nustatytą tikslą. Kitos iš šių 11 ES valstybių narių pardavė arba ketina parduoti dalį savo nepanaudotų nustatytos normos vienetų (NNV) (žr. 3.2 dalį). 6 paveikslas. Santykinis atotrūkis tarp išmetamo ŠESD kiekio sektoriuose, kuriems netaikoma ŠESD ATLPS, pirmuoju įsipareigojimų laikotarpiu ir atitinkamų 2008–2012 m. Kioto protokole numatytų tikslų (įskaitant naudojant žemę, keičiant žemės naudojimo paskirtį ir vykdant miškininkystės veiklą išmetamus teršalus) taikant Kioto protokole numatytus mechanizmus ir jų netaikant. Atotrūkis išreikštas bazinių metų išmetamųjų teršalų kiekio procentine dalimi (įskaitant sektorius, kuriems ATLPS taikoma, ir sektorius, kuriems ji netaikoma). Neigiamos ir teigiamos reikšmės atitinkamai žymi, kokia išmetamųjų teršalų kiekio baziniais metais procentine dalimi nustatytas tikslas yra viršytas arba nuo jo atsiliekama. Šaltinis. EAA 3.2. Veiklos vykdytojų ir Sąjungos vyriausybių planai taikyti Kioto protokole numatytus mechanizmus Pagal ES ŠESD ATLPS, antrojo prekybos laikotarpio nacionaliniuose šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo leidimų paskirstymo planuose kiekvienai valstybei narei nustatytas didžiausias įgyvendinant projektus pagal bendro įgyvendinimo (BĮ) ir švarios plėtros (ŠP) mechanizmus skiriamų kreditų, kuriuos gali panaudoti veiklos vykdytojai, skaičių. 2008–2012 m. visų valstybių narių įrenginiams, kuriems taikoma ŠESD ATLPS, per metus gali būti panaudota iš viso vidutiniškai ne daugiau kaip 278 mln. patvirtintų išmetamųjų teršalų mažinimo vienetų (PTMV) arba išmetamųjų teršalų mažinimo vienetų (TMV), t. y. 13,4 % bendro didžiausio šiam laikotarpiui ES skirto apyvartinių taršos leidimų skaičiaus. Veiklos vykdytojai faktiškai panaudojo 1 058,7 mln. PTMV arba TMV, o tai sudarė 10,8 % visų atsisakytų vienetų. Dėl mažėjančių tarptautinių kompensacinių mechanizmų kainų atsisakytų kreditų kiekis padidėjo nuo 4 % viso patikrinto išmetamųjų teršalų kiekio 2008 m. iki 26 % 2012 m. Nuo 2013 m. peržiūrimos ES ŠESD ATLPS direktyvoje nustatytos BĮ ir ŠP kreditų naudojimo taisyklės. Devynios iš 15 ES valstybių narių ir Slovėnija nurodė ketinančios pagal Kioto protokole numatytus mechanizmus įsigyti ir naudoti tarptautinius kreditus, kad įvykdytų šiame protokole joms nustatytus tikslus. Kiekvienais Kioto protokolo pirmojo įsipareigojimų laikotarpio metais, vykdydamos savo įsipareigojimus, šios valstybės narės drauge įsigytų iki 82 Mt CO2 ekv. Tai sudarytų atitinkamai 1,9 ir 4,9 procentinio punkto 15 ES valstybių narių ir Slovėnijai Kioto protokole nustatytų tikslų (žr. 12 lentelę KTDD). Šios 10 valstybių narių drauge numatė investuoti iki 2,4 mlrd. EUR, kad, pasinaudojusios BĮ ir ŠP mechanizmais arba nustatytosios normos vienetų prekybos sistema, įsigytų teršalų mažinimo vienetų. Austrija, Nyderlandai, Ispanija, Airija ir Belgija šiam penkerių metų įsipareigojimų laikotarpiui skyrė daugiausia lėšų. Apskaičiuota, kad Slovėnija skyrė 80 mln. EUR. Tačiau, atsižvelgiant į besitęsiančio ekonomikos nuosmukio poveikį išmetamam ŠESD kiekiui, valstybėms narėms gali nebereikėti tiek daug tarptautinių kreditų, kiek buvo numatyta iš pradžių. Kalbant apie valstybių narių parduodamus nustatytosios normos vienetus, naujausiais turimais duomenimis, lig šiol pervesta apie 68,2 Mt CO2 ekv., o tam tikras suderėtas tarptautinių kreditų kiekis gali būti dar nepervestas. Bulgarija, Čekija, Estija, Vengrija, Latvija, Lietuva ir Slovakija pranešė ketinančios ir toliau pardavinėti nustatytosios normos vienetus. Viena valstybė narė (Jungtinė Karalystė) priėmė teisės aktą, pagal kurį ji panaikins perteklinius nustatytosios normos vienetus, jeigu pasibaigus pirmajam įsipareigojimų laikotarpiui toks perteklius būtų nustatytas lyginant Kioto protokole nustatytą tikslą ir Jungtinės Karalystės vienašališkai nustatytą vadinamąjį anglies dioksido biudžetą. 3.3. Numatomas anglies dioksido absorbentų naudojimas Be įvairiems išmetamųjų ŠESD šaltiniams taikomų politikos strategijų ir priemonių, valstybės narės gali pasinaudoti anglies dioksido absorbentais. Iš iki šiol pateiktos informacijos matyti, kad kiekvienais įsipareigojimų laikotarpio metais 15 ES valstybių narių bendras grynasis anglies dioksido kiekis, sekvestruotas vykdant Kioto protokolo 3 straipsnio 3 dalyje numatytą miškų įveisimo ir atkūrimo veiklą, bus 17,1 Mt. Be to, numatoma, kad vykdant 3 straipsnio 4 dalyje nurodytą veiklą kiekvienais įsipareigojimų laikotarpio metais 15 ES valstybių narių bus sekvestruota 46,7 Mt CO2. Taip pat atsižvelgiant į 13 ES valstybių narių indėlį vykdant minėtą veiklą bus sekvestruota 23,3 ir 60,6 Mt CO2 per metus (išsamesnė informacija pateikiama 13 lentelėje lydimajame KTDD). 15 ES valstybių narių vykdant Kioto protokolo 3 straipsnio 3 ir 4 dalyse nurodytą visų rūšių veiklą, kiekvienais įsipareigojimų laikotarpio metais išmetamųjų teršalų turėtų sumažėti po 63,9 Mt CO2. Tai atitinka maždaug 1,5 procentinio punkto 15 ES valstybių narių pirmojo įsipareigojimų laikotarpio įsipareigojimo sumažinti išmetamuosius teršalus, palyginti su išmetamųjų teršalų kiekiu baziniais metais. 4. 2020 m. tikslo įgyvendinimo pažanga 4.1. Tikslas iki 2020 m. sumažinti Sąjungoje išmetamą ŠESD kiekį Klimato kaitos ir energetikos dokumentų rinkinyje nustatytas 28 ES valstybių narių tikslas iki 2020 m. išmetamą ŠESD kiekį sumažinti 20 %, palyginti su 1990 m., t. y. –14 %, palyginti su 2005 m. Taip pat tai yra ES tarptautinio įsipareigojimo, kuris turi būti įgyvendintas per Kioto protokole nustatytą antrąjį įsipareigojimų laikotarpį (2013–2020 m.), pagrindas. Šios pastangos sektoriams, kuriems taikoma ES ŠESD ATLPS ir kuriems ši sistema netaikoma, bus paskirstytos taip: (a) sektoriuose, kuriems taikoma ES ŠESD ATLPS, išmetamuosius teršalus iki 2020 m. sumažinti 21 %, palyginti su 2005 m.; (b) vadovaujantis sprendimu dėl pastangų pasidalijimo (SPP), sektoriuose, kuriems ES ŠESD ATLPS netaikoma, išmetamuosius teršalus iki 2020 m. sumažinti apie 10 %, palyginti su 2005 m. SPP iš esmės apima išmetamuosius teršalus iš vežimo veiklos, pastatų, nedidelių įmonių ir paslaugų teikimo, žemės ūkio ir atliekų. Pagal ŠESD ATLPS ES nustatytas didžiausias apyvartinių taršos leidimų skaičius, o pagal SPP valstybės narės turi pačios parengti ir įgyvendinti papildomas nacionalines politikos strategijas ir priemones išmetamiesiems teršalams SPP nurodytuose sektoriuose apriboti. SPP nustatytos metinės išmetamo ŠESD kiekio kvotos 2013–2020 m. 4.2. Numatomas atotrūkis nuo nustatytų tikslų Remiantis 2013 m. valstybių narių pateiktomis prognozėmis, įtraukus tarptautinės aviacijos sektoriaus išmetamuosius teršalus, 2020 m. ES išmetamųjų teršalų kiekis turėtų būti 21 % mažesnis negu 1990 m., o tarptautinės aviacijos neįskaičiuojant – 22 % mažesnis. 28 ES valstybės narės šiuo metu sėkmingai įgyvendina strategijoje „Europa 2020“ nustatytą 2020 m. tikslą, tačiau 13 valstybių narių reikės įdėti papildomų pastangų, kad pasiektų sektoriams, kuriems netaikoma ŠESD ATLPS, nustatytus 2020 m. tikslus. Pagal prognozes likusios 15 valstybių narių įvykdys šiuos įsipareigojimus įgyvendindamos esamas politikos strategijas ir priemones. 7 paveiksle pavaizduotas atotrūkis tarp kiekvienos valstybės narės sektoriuose, kuriems netaikoma ŠESD ATLPS, išmetamo ŠESD kiekio 2020 m. prognozių įgyvendinant esamas priemones ir 2020 m. tikslų (išreikštų 2005 m. išmetamųjų teršalų kiekio procentine dalimi). Vis dėlto atliekant šią analizę neatsižvelgta į tokias SPP numatytas išlygas kaip tarptautinių projektų kreditų naudojimas ar perteklinių išmetamųjų teršalų kvotų perdavimas tarp valstybių narių. Diagramoje taip pat pavaizduotas atotrūkis tarp 2012 m. išmetamųjų teršalų ir SPP nustatytų 2013 m. nacionalinių tikslų. Per Europos semestrą Komisija atlieka specialią kiekvienos valstybės narės pažangos siekiant 2020 m. tikslų analizę atsižvelgdama į numatomą išmetamųjų teršalų kiekį ir esamas priemones. Atlikus naujausią analizę, kuri aptarta 2013 m. birželio mėn. pradžioje paskelbtuose Komisijos tarnybų darbiniuose dokumentuose (kurie yra Europos semestro dalis) (KTDD)[9], prieita prie toliau pateikiamų pagrindinių išvadų, kurias patvirtino naujausios valstybių narių parengtos prognozės, Europos aplinkos agentūrai prieš tai patikrinus jų kokybę ir įrašius trūkstamus duomenis[10]: · Prognozuojama, kad Liuksemburge išmetamas ŠESD kiekis bus daug didesnis negu nacionalinis tikslas (23 procentinių punktų atotrūkis). Išmetamųjų teršalų kiekis 2012 m. taip pat didesnis nei SPP nustatyti 2013 m. tikslai. Šiai konkrečiai šaliai skirtoje rekomendacijoje (KŠSR) pabrėžiama, kad išmetamą ŠESD kiekį būtų galima gerokai sumažinti padidinus transportui skirtų energijos produktų apmokestinimą. · Manoma, kad Airijoje, smarkiai padaugėjus išmetamųjų teršalų iš transporto ir žemės ūkio, išmetamas ŠESD kiekis taip pat bus daug didesnis negu nustatytasis tikslas (18 procentinių punktų atotrūkis). Tačiau Airija 2013 m. pateikė pasiūlymą dėl įstatymo dėl mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos vystymo projekto, kuriame numatytos įvairios iniciatyvos išmetamiesiems teršalams mažinti. · Prognozuojama, kad Belgijai taip pat nepavyks pakankamai sumažinti išmetamųjų teršalų ir iki nacionalinio tikslo pritrūks 11 procentinių punktų. Šiuo klausimu Belgijai skirtoje KŠSR pabrėžiama, kad, siekiant užtikrinti pažangą įgyvendinant nustatytus tikslus, būtina aiškiai paskirstyti užduotis valdžios institucijoms, ypač transporto ir pastatų srityje. Taip pat reikėtų imtis priemonių, kad darbo jėgos apmokestinimas būtų pakeistas mažiau augimą iškraipančiomis mokesčių bazėmis, visų pirma aplinkos mokesčiais. · Be to, iš prognozių matyti, kad dar penkios valstybės narės (Lietuva, Ispanija, Austrija, Suomija ir Italija) taip pat atsiliks nuo savo tikslo daugiau kaip 3 %. Manoma, kad šioms valstybėms narėms nepakaks dabartinių priemonių nacionaliniams tikslams pasiekti. · Pagal nacionalines prognozes Lenkija ir Estija turėjo pasiekti savo tikslą ir jį viršyti dideliu skirtumu. Tačiau Lenkijos prognozės darytos 2010 ir 2011 m. Neseniai atlikus ES bazinio lygio prognozes pagal PRIMES ir GAINS modelius, matyti, kad Lenkijai gali būti sunkoka pasiekti savo įsipareigojimą. Estijos išmetamųjų teršalų kiekis taip pat didesnis negu tikėtasi. Remiantis apytikriais duomenimis, 2012 m. Estijos išmetamųjų teršalų kiekis bus didesnis negu 2013 m. tikslas, nustatytas pagal SPP, todėl Estijai taip pat gali būti sunkoka įgyvendinti savo įsipareigojimą. Per 2013 m. Europos semestrą, Taryba priėmė keletą konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, susijusių su išmetamo ŠESD kiekio mažinimu. Taryba rekomendavo Belgijai, Čekijai, Prancūzijai, Vengrijai, Italijai, Latvijai, Lietuvai, Rumunijai ir Ispanijai sumažinti darbo jėgai tenkančią mokesčių naštą ir juos pakeisti mokesčiais, kurie neturi tokio didelio poveikio augimui, įskaitant aplinkos mokesčius. Ji rekomendavo Estijai, Lietuvai ir Liuksemburgui nustatyti atitinkamas fiskalines priemones transporto sektoriaus energijos vartojimo efektyvumui didinti. Taip pat Taryba rekomendavo Bulgarijai, Čekijai, Estijai, Latvijai, Lietuvai, Maltai, Lenkijai, Rumunijai ir Slovakijai stengtis padidinti energijos vartojimo efektyvumą. Jungtinei Karalystei rekomenduota skatinti investicijas į naujus energijos gamybos pajėgumus, įskaitant atsinaujinančiąją energiją. 7 paveikslas. Numatomas atotrūkis nuo sektoriams, kuriems netaikoma ŠESD ATLPS, nustatytų 2020 m. tikslų ir atotrūkis tarp išmetamųjų teršalų kiekio 2012 m. ir sektoriams, kuriems netaikoma ŠESD ATLPS, nustatyto 2013 m. tikslo. Iš neigiamų ir teigiamų reikšmių atitinkamai matyti, kokia išmetamųjų teršalų kiekio 2005 m. procentine dalimi nustatytas tikslas yra viršytas arba nuo jo atsiliekama. Šaltinis. EAA, Europos Komisija, remiantis valstybių narių parengtomis prognozėmis 5. Sąjungos klimato kaitos politikos įgyvendinimo padėtis 5.1. Išmetamųjų teršalų mažinimas Rengiant 2009 m. klimato kaitos ir energetikos dokumentų paketo įgyvendinimo priemones, sėkmingai pradėtas trečiasis ES ŠESD ATLPS etapas (2013–2020 m.) ir užbaigtas SPP numatytų įgyvendinimo priemonių rengimas. 5.1.1. ES ŠESD ATLPS ES ŠESD ATLPS taikoma daugiau kaip 12 000 elektrinių ir gamybos įrenginių 28 ES valstybėse narėse, Islandijoje, Norvegijoje ir Lichtenšteine, o nuo 2012 m. – ir tarp oro uostų šiose šalyse bei į labai susijusias teritorijas skraidančių lėktuvų išmetamiesiems teršalams. 2008–2012 m. ES vidutinis metinis didžiausias apyvartinių taršos leidimų skaičius siekė 2 081 mln. Patikrintas stacionarių įrenginių išmetamas ŠESD kiekis toliau mažėjo ir 2012 m. nukrito iki 1 867 mln. tonų CO2 ekv., t. y. maždaug 2 % žemiau 2011 m. lygio ir 10 % žemiau už didžiausią įrenginiams leidžiamą išmesti ŠESD kiekį. Patikrintas oro vežėjų nurodytas išmetamųjų teršalų kiekis siekia beveik 84 mln. tonų. Eksploatuojant įrenginius vis dar užtikrinamas itin geras reikalavimų laikymasis. Iki nustatyto termino (2013 m. balandžio 30 d.) apyvartinių taršos leidimų už visus 2012 m. į aplinką išleistus išmetamuosius teršalus negrąžino tik mažiau nei 1 % įrenginių, kuriems taikoma ES ŠESD ATLPS. Nuo 2012 m. aviacijos sektoriuje taikoma pagal ES ŠESD ATLPS nustatyta teršalų išmetimo riba. Orlaivių naudotojai, atsakingi už daugiau kaip 98 % 2012 m. aviacijos sektoriaus išmetamųjų teršalų, kuriems taikoma ES ŠESD ATLPS, iki 2013 m. balandžio 30 d. sėkmingai ėmėsi būtinų priemonių, kad įvykdytų ES ŠESD ATLPS reglamentuojančiuose teisės aktuose nustatytus reikalavimus. Vadovaujantis 2012 m. balandžio mėn. priimto sprendimo, kuriuo laikinai atidėtas orlaivių naudotojų įpareigojimų vykdymas (angl. „stop the clock“ Decision), nuostatomis, orlaivių naudotojai gali apriboti savo atsakomybę už 2012 m. tik Europoje vykdytais skrydžiais; tokiu atveju jie taip pat gali žengti kitą žingsnį ir iki gegužės 27 d. grąžinti nemokamai skirtus laikinus apyvartinius taršos leidimus už skrydžius už Europos ribų. Peržiūrėtoje ES ŠESD ATLPS direktyvoje numatyta, kad visos ES ŠESD ATLPS operacijos centralizuotai vykdomos Komisijos valdomame bendrame registre. 2013 m. gegužės mėn. buvo peržiūrėta registro reglamentavimo sistema siekiant galutinai nustatyti trečiajam etapui būtinas funkcijas. Naujajame reglamente taip pat numatyta, kad registre bus atliekama sprendime dėl pastangų pasidalijimo nustatytų sandorių apskaita. Komisija šiuo metu baigia rengti nacionalinių įgyvendinimo priemonių, susijusių su Komisijos sprendimu 2011/278/ES, vertinimą. Komisija vertina, ar preliminarus nemokamas laikinų ATL skyrimas pramoniniams įrenginiams kiekvienoje valstybėje narėje neprieštaravo suderintoms ATL paskirstymo 3 ES ŠESD ATLPS etape taisyklėms. Šiuo metu peržiūrimos Aukcionų reglamento nuostatos dėl aukcionų vykdymo terminų. Atsižvelgiant į tai, pagal bendro sprendimo procedūrą šiuo metu svarstomas Komisijos pasiūlymas dėl sprendimo, kuriuo siekiama paaiškinti ES ŠESD ATLPS direktyvos nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgaliojimais išskirtinėmis aplinkybėmis pritaikyti ATL aukcionų vykdymo terminus. Be to, Komisija taip pat patvirtino ataskaitą dėl Europos anglies dioksido rinkos padėties, kurioje nurodytos įvairios galimos struktūrinės priemonės, kurių galima imtis siekiant išspręsti iškilusius sunkumus. Griežtai laikydamasi direktyvos nuostatų, Europos Komisija patenkino 8 valstybių narių prašymus po 2012 m. jų energetikos sektoriams nemokamai skirti laikinus ATL. Birželio mėn. Komisija parengė reglamento projektą, kuriame nurodytos didžiausios ribinės vertės, kurių neviršydami veiklos vykdytojai, kuriems taikoma ES ŠESD ATLPS, gali 2013–2020 m. naudoti kriterijus atitinkančius kreditus pagal Kioto protokole numatytus projektų mechanizmus (t. y. ŠP ir BĮ mechanizmus), kad neviršytų išmetamųjų teršalų ribinių verčių. Šiuo metu stengiamasi palengvinti dviejų naujų reglamentų dėl veiklos vykdytojų ir orlaivių naudotojų, kuriems taikoma ES ŠESD ATLPS, vykdomų išmetamo ŠESD kiekio stebėsenos ir jo ataskaitų teikimo, išmetamųjų teršalų ataskaitų tikrinimo bei tikrintojų akreditavimo ir priežiūros įgyvendinimą ir siekiama geriau suderinti taikomas taisykles. Siekiant padėti valstybėms narėms įgyvendinti trečiąjį ŠESD ATLPS etapą, šiuo metu rengiamas universalus rekomendacijų, formų ir dažnai užduodamų klausimų rinkinys. 2012 m. Komisija ir Australija žengė svarbų žingsnį siekdamos sukurti pirmą visapusišką tarpžemyninę apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemų sąsają ir sutarė dėl ES ŠESD ATLPS susiejimo su Australijos ATLPS veiksmų plano. Gegužės mėn. Taryba Komisijai suteikė įgaliojimus ES vardu derėtis ir iki 2015 m. vidurio susitarti dėl visiško šių sistemų susiejimo, kuris turėtų įvykti ne vėliau kaip 2018 m. liepos 1 d. Remdamasi Tarybos suteiktais įgaliojimais, Komisija taip pat derasi su Šveicarija dėl ES ŠESD ATLPS susiejimo su Šveicarijos ATLPS. 5.1.2. Kitos politikos strategijos ir priemonės Sprendime dėl pastangų pasidalijimo kiekvieniems 2013–2020 m. laikotarpio metams numatytos valstybių narių metinės išmetamo dujų kiekio kvotos CO2 ekvivalentais buvo nustatytos 2012 m. ir patvirtintos 2013 m. kovo mėn. Priimtas naujas reglamentas dėl ES stebėsenos mechanizmo, kurį rengiant buvo persvarstytas ankstesnis sprendimas dėl stebėsenos mechanizmo ir kuriuo šis sprendimas buvo pakeistas; taip pat priimtas naujas sprendimas dėl naudojant žemę, keičiant žemės naudojimo paskirtį ir vykdant miškininkystės veiklą išmetamų ŠESD įtraukimo į apskaitą. Komisija priėmė komunikatą, kuriame išdėstyta laipsniško jūrų transporto išmetamų ŠESD įtraukimo į ES bendro išmetamo ŠESD kiekio mažinimo politiką strategija. Pirmame šios strategijos įgyvendinimo etape Komisija pateikė pasiūlymą dėl reglamento, kuriuo būtų sukurta nuo 2018 m. veiksianti visą ES apimanti didelių laivų išmetamo anglies dioksido kiekio stebėsenos, ataskaitų teikimo ir tikrinimo sistema. Šiuo metu reglamento projektas svarstomas Parlamente ir Taryboje. 2012 m. spalio mėn. priimta Energijos vartojimo efektyvumo direktyva. Ši direktyva padės siekti Europos energijos vartojimo efektyvumo tikslo – iki 2020 m. jį padidinti 20 %. 2013 m. sausio 24 d. Europos Komisija priėmė Dokumentų dėl transportui skirtos švarios energijos rinkinį, kuriuo siekiama laipsniškai sumažinti priklausomybę nuo naftos transportui naudojant daugiau alternatyvių degalų. Vienas iš paketo dokumentų – direktyvos, kuria nustatomi privalomieji tikslai, susiję su alternatyvių degalų (kaip antai elektros, vandenilio ir kuro elementų) tiekimo infrastruktūra, pasiūlymas. NER 300 finansavimo programa – tai komercinio anglies dioksido surinkimo ir saugojimo (ADSS) ir atsinaujinančiųjų energijos išteklių (AEI) projektų demonstravimo finansavimo priemonė, apimanti 300 mln. apyvartinių taršos leidimų iš naujiems dalyviams skirto ES ŠESD ATLPS rezervo. Pagal šią programą Komisija 2012 m. gruodžio mėn. skyrė iš viso 1,2 mlrd. EUR vertės finansavimą 23 atsinaujinančiosios energijos projektams. Manoma, kad ši suma paskatino skirti dar daugiau kaip 2 mlrd. EUR finansavimą iš privačių šaltinių. Antrasis kvietimas teikti paraiškas dėl ADSS ir AEI projektų paskelbtas 2013 m. balandžio mėn. Projektai, dėl kurių sutartys bus pasirašytos 2014 m. viduryje, bus finansuojami iš lėšų, gautų pardavus likusius 100 mln. apyvartinių taršos leidimų, ir po pirmojo kvietimo teikti paraiškas nepanaudotų lėšų. Su lengvųjų automobilių išmetamu anglies dioksidu susijęs Reglamentas (EB) 443/2009 ir su mažos keliamosios galios krovininių transporto priemonių išmetamu anglies dioksidu susijęs Reglamentas (ES) 510/2011 beveik įgyvendinti. Komisija jau patvirtino dvi ekologines inovacijas, kurios turėtų padėti sumažinti lengvųjų automobilių išmetamo CO2 kiekį. Ji taip pat pateikė pasiūlymus, kokiais būdais pasiekti tikslą iki 2020 m. sumažinti naujų lengvųjų automobilių ir naujų mažos keliamosios galios krovininių transporto priemonių (autofurgonų) išmetamo CO2 kiekį, kurie šiuo metu svarstomi Taryboje ir Parlamente. 2012 m. lapkričio mėn. Komisija Tarybai ir Parlamentui pateikė pasiūlymą dėl naujo reglamento dėl fluorintų šiltnamio efektą sukeliančių dujų, siekdama šiame sektoriuje dar labiau sumažinti išmetamuosius teršalus. Siekdama sumažinti netiesioginį biodegalų gamybos poveikį ŠESD, išmetamoms keičiant žemės naudojimo paskirtį, Komisija taip pat pasiūlė keletą Atsinaujinančiosios energijos ir Degalų kokybės direktyvų pakeitimų. Dėl kovos su klimato kaita veiksmų įtraukimo į ES politiką buvo pasiektas politinis susitarimas dėl kito laikotarpio, 2014–2020 m., daugiametės finansinės programos. Visos institucijos sutiko, kad bent 20 % bendro biudžeto turėtų sietis su klimato kaita. Kovo mėn. Komisija priėmė konsultacinį komunikatą, kuriuo pradėta viešoji diskusija, kaip turėtų atrodyti naujas 2015 m. tarptautinis susitarimas, kuriame bus numatyta tarptautinė kovos su klimato politika po 2020 m. 2013 m. kovo mėn. Komisija žengė pirmąjį žingsnį rengiant 2030 m. ES kovos su klimato kaita ir energetikos politikos programą ir priėmė žaliąją knygą „2030 m. klimato ir energetikos politikos strategija“. Paskelbus šį dokumentą pradėta viešoji diskusija dėl 2030 m. ES energetikos ir kovos su klimato kaita strategijos. Neseniai priimtų teisės aktų sąrašas pateiktas KTDD 3 dalyje. 5.2. Prisitaikymas prie klimato kaitos 2013 m. balandžio 16 d. Komisija patvirtino ES prisitaikymo prie klimato kaitos strategiją, siekdama padėti Europai tapti atsparesnei klimato kaitos poveikiui. Įgyvendinant šią strategiją pagerės parengtis ir gebėjimas reaguoti į klimato kaitos poveikį vietos, regionų, nacionaliniu ir ES lygmenimis, taip pat bus išplėtotas nuoseklus požiūris ir veiksmingiau derinami veiksmai šioje srityje. Ja siekiama trijų tikslų: · skatinti valstybes nares imtis veiksmų. Komisija skatins visas valstybes nares patvirtinti visa apimančias prisitaikymo strategijas (šiuo metu strategijos patvirtintos 15 valstybių narių) ir skirs finansavimą, siekdama padėti joms įgyvendinti savo prisitaikymo politiką. Remdamasi merų pakto iniciatyvos pavyzdžiu, ji taip pat rems miestų prisitaikymą prie klimato kaitos, paskelbdama iniciatyvą, kuria ragins prisiimti savanorišką įsipareigojimą imtis veiksmų šioje srityje; · didinti ES lygmens veiklos atsparumą klimato kaitai toliau skatinant prisitaikymą pagrindiniuose pažeidžiamuose sektoriuose, pvz., žemės ūkio, žuvininkystės ir sanglaudos politikos, užtikrinant, kad Europos infrastruktūra būtų atsparesnė, ir skatinant apsidrausti nuo stichinių ir žmogaus veiklos sukeliamų nelaimių; · gilinti žinias, kuriomis grindžiami sprendimai, šalinant žinių apie prisitaikymą prie klimato kaitos spragas, be kita ko, vykdant programą „Horizontą 2020“, ir toliau plėtoti Europos prisitaikymo prie klimato kaitos platformą „Climate-ADAPT“ kaip pagrindinį informacijos apie prisitaikymą prie klimato kaitos Europoje šaltinį. 2013 m. sėkmingai užbaigtas ES iniciatyvos EU-Cities Adapt, kuri suteikė galimybę stiprinti gebėjimus bei padėti miestams plėtoti ir įgyvendinti prisitaikymo prie klimato kaitos strategijas, įgyvendinimas. 5.3. Klimato kaitos poveikio mažinimo ir prisitaikymo prie jos finansavimas 2010 ir 2011 m. ES buvo didžiausia su klimato kaitos poveikio mažinimu ir prisitaikymu prie klimato kaitos susijusios oficialios paramos vystymuisi teikėja; Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (EBPO) Paramos vystymui komiteto (DAC) pateiktais duomenimis, ES skirta paramos dalis sudarė maždaug 50 %. Prisidėdama prie išsivysčiusių šalių „skubios pradžios“ finansavimo iniciatyvos skirti 30 mlrd. USD, ES ir jos valstybės narės įsipareigojo 2010–2012 m. skirti 7,2 mlrd. EUR. Kaip nurodyta JTBKKK ES ir jos valstybių narių 2013 m. gegužės mėn. pateiktoje ataskaitoje, ES ir valstybės narės įvykdė savo įsipareigojimą, tuo laikotarpiu „skubios pradžios“ finansavimui paskirdamos 7,34 mlrd. EUR. 2012 m. paskirta 2,67 mlrd. EUR suma. Daugiau informacijos rasite Europos Sąjungos „skubios pradžios“ finansavimo besivystančioms šalims ataskaitoje[11]. Be to, vadovaudamosi Priežiūros ir peržiūros priemonės (angl. (MMR) Mechanism on Monitoring and Review) 16 straipsniu, nuo 2013 m. valstybės narės privalo kasmet iki rugsėjo 30 d. pateikti informaciją apie besivystančioms šalims suteiktą finansinę ir technologinę pagalbą. 5.4. Klimato kaitos moksliniai tyrimai ir inovacijos Klimato kaitos moksliniai tyrimai yra viena pagrindinių ES septintosios bendrosios programos (2007–2013 m.) mokslinių tyrimų temų ir bus itin svarbūs vykdant „Horizontą 2020“[12] – naują 2014–2020 m. mokslinių tyrimų ir inovacijų programą. Septintojoje bendrojoje programoje numatytais klimato kaitos moksliniais tyrimais siekiama paremti projektus, kuriuos vykdant analizuojamas aplinkai (vandenynams, atmosferai ir ekosistemoms) daromas poveikis, ir pagilinti mūsų žinias apie sudėtingą klimato sistemą, be kita ko, naudojantis ir Žemės sistemų modeliavimo programa. Dar viena svarbi mokslinių tyrimų sritis – tai poveikio, trūkumų ir sprendimų vertinimas siekiant prisitaikyti prie klimato kaitos, sukurti nelaimių rizikos mažinimo strategijas ir paskatinti kurti mažo anglies dioksido kiekio technologijų žiniomis grindžiamą visuomenę. Preliminariais vertinimais, 2007–2013 m. pagal septintąją bendrąją programą su klimato kaita susijusiems tyrimams paremti skirta apie 900 mln. EUR. Kalbant apie būsimą programą, vertėtų paminėti, kad 35 % „Horizonto 2020“ biudžeto, t. y. maždaug 70 mlrd. EUR, numatyta investuoti į su klimato kaita susijusių mokslinių tyrimų ir inovacijų veiklą. 6. Padėtis Sąjungos šalyse kandidatėse ir potencialiose šalyse kandidatėse 1990–2011 m. Islandijos išmetamas ŠESD kiekis padidėjo 26 %, o 2011 m. jis buvo 4,4% mažesnis nei 2010 m. Atsižvelgiant į Sprendimą 14/CP.7 ir remiantis 5-ajame nacionaliniame pranešime pateiktomis ŠESD prognozėmis, Islandija sėkmingai siekia Kioto protokole jai nustatyto tikslo. 1990–2010 m. Turkijos išmetamas ŠESD kiekis (išskyrus ŠESD, išmetamas dirbant žemę, keičiant žemės naudojimo paskirtį ir vykdant miškininkystės veiklą) padidėjo 124 %, o 2010–2011 m. – 5 %. Nors Turkija įtraukta į I priede pateiktą valstybių sąrašą, jai Kioto protokole nustatytu pirmuoju arba antruoju įsipareigojimų laikotarpiu nėra nustatyta išmetamo ŠESD kiekio mažinimo tikslo. Buvusioji Jugoslavijos Respublika Makedonija (BJRM) neturi atnaujinto išmetamo ŠESD kiekio inventoriaus. BJRM neįtraukta į I priede pateiktą valstybių sąrašą. 1990–2005 m. bendras išmetamas ŠESD kiekis šioje šalyje sumažėjo apie 19 %. Bendras Juodkalnijoje, kuri taip pat neįtraukta į Konvencijos I priede pateiktą valstybių sąrašą, išmetamo ŠESD kiekis (išskyrus ŠESD, išmetamas dirbant žemę, keičiant žemės naudojimo paskirtį ir vykdant miškininkystės veiklą) 1990–2003 m. padidėjo maždaug 4,9 %. Naujos informacijos apie Serbiją nėra. [1] 100 dienų laikotarpis po galutinės JTBKKK 2008‒2012 m. ŠESD inventorių apžvalgos ataskaitos paskelbimo. [2] Žr. technines pastabas priede. [3] 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 406/2009/EB dėl valstybių narių pastangų mažinti jų šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas, Bendrijai siekiant įvykdyti įsipareigojimus iki 2020 m. sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas. [4] http://ec.europa.eu/europe2020/making-it-happen/index_en.htm. [5] Daugiau informacijos apie metodiką pateikiama Europos aplinkos agentūros Tendencijų ir prognozių ataskaitoje (angl. Trend and Projection Report). [6] Kipro ir Maltos atveju naudojami faktinio 2008–2012 m. išmetamųjų teršalų kiekio vidurkiai (netiesioginiai duomenys), nes šios šalys pirmuoju įsipareigojimų laikotarpiu neturi įsipareigojimų. [7] Šie tikslai dažnai vadinami kiekiais nustatytais įsipareigojimais riboti arba mažinti išmetamuosius teršalus (angl. Quantified Emission Limitation and Reduction Commitment, QEKRC). Daugiau informacijos apie jiems apskaičiuoti taikytą metodiką galima rasti 2012 m. vasario 13 d. Komisijos tarnybų darbiniame dokumente „Preparing the EU's Quantified Emission Limitation or Reduction Objective (QELRO) based on the EU Climate and Energy Package“, http://ec.europa.eu/clima/policies/international/negotiations/docs/swd_13022012_en.pdf. [8] Remiantis apytikriais 2012 m. duomenimis. [9] http://ec.europa.eu/europe2020/making-it-happen/country-specific-recommendations/index_en.htm. [10] Buvo patikrinta valstybių narių pateiktos informacijos kokybė, įrašyti trūkstami duomenys ir prireikus ši informacija buvo patikslinta. Reikėjo apskaičiuoti kelių valstybių narių sektorių, kuriems netaikoma ŠESD ATLPS, išmetamųjų teršalų dalį. Įrašant trūkstamus duomenis ir skirstant pastangas sektoriams, kuriems ŠESD ATLPS taikoma ir kuriems ji netaikoma, buvo naudojami 2012–2013 m. ES pradiniai duomenys su tikslų įgyvendinimo taikant nustatytas priemones prognozėmis, remiantis PRIMES ir GAINS modeliais. Iš šių prognozių taip pat matyti, kad jas rengiant buvo atsižvelgta į skirtingas metodikas, prielaidas ir ypatingus parametrus, kurie lėmė pokyčius. [11] http://ec.europa.eu/clima/policies/finance/international/faststart/docs/fast_start_2012_en.pdf. [12] http://ec.europa.eu/research/horizon2020/index_en.cfm.