LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 68/28

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Komisijos komunikato Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Intelektinės nuosavybės teisių bendroji rinka. Kūrybingumo ir naujovių skatinimas ekonomikos augimui, kokybiškų darbo vietų kūrimui ir aukščiausios kokybės produktams ir paslaugoms Europoje teikti“

(COM(2011) 287 galutinis)

2012/C 68/05

Pranešėjas Denis MEYNENT

Europos Komisija, vadovaudamasi Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 304 straipsniu, 2011 m. gegužės 24 d. nusprendė pasikonsultuoti su Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu dėl

Komisijos komunikato Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Intelektinės nuosavybės teisių bendroji rinka. Kūrybingumo ir naujovių skatinimas ekonomikos augimui, kokybiškų darbo vietų kūrimui ir aukščiausios kokybės produktams ir paslaugoms Europoje teikti“

COM(2011) 287 galutinis.

Bendrosios rinkos, gamybos ir vartojimo skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto parengiamąjį darbą šiuo klausimu, 2011 m. gruodžio 19 d. priėmė savo nuomonę.

477-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2012 m. sausio 18–19 d. (sausio 18 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 160 narių balsavus už, 3 – prieš ir 7 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 Intelektinės nuosavybės teisės (INT) turi ir toliau atlikti įprastinį savo vaidmenį, t. y. skatinti inovacijas ir augimą. Apsaugos režime, kurį Komisija ketina plėtoti, būtina išsaugoti šį tradicinį aspektą visiškai nenukrypstant tik į turtiniais ir finansiniais aspektais grindžiamą požiūrį, tačiau reikia atsižvelgti į tai, kad didžiausių tarptautinių bendrovių rinkos kapitalizacija šiuo metu iš esmės grindžiama turimomis neturtinėmis teisėmis ir licencijomis, kurių vertė, remiantis tarptautiniais finansinės atskaitomybės standartais (TFAS), turi būti įtraukta į balansą.

1.2 Komisijos pristatyta INT strategija bendrojoje rinkoje yra labai svarbi ir papildo strategiją „Europos 2020“, Bendrosios rinkos aktą ir Europos skaitmeninę darbotvarkę. Šios srities strategija yra būtina, kadangi vis didėja ekonomikos nematerialioji dalis ir stiprėja jos financializacija, tačiau nereikėtų užmiršti, kad dabartiniai pokyčiai siejasi su vis didesniu žmonių išsilavinimu, jų kompetencijomis ir žiniomis augančioje naujoje ekonomikoje. Žmogiškasis aspektas ir viešasis interesas turi tapti neatsiejama strategijos dalimi. Komitetas mano, kad tai aiškiai neatspindėta pateiktuose pasiūlymuose ir analizėse.

1.3 Be to, kaip Komitetas yra pabrėžęs ankstesnėse savo nuomonėse, svarbiausia sudaryti galimybę MVĮ užtikrinti jų išradimų ir to, ką jos yra sukūrusios, apsaugą ir kartu leisti pasinaudoti žinių potencialu, susijusiu su patentų, prekybos ir reklamos strategijomis, kurios informacinėje ir žinių visuomenėje tampa vis įvairesnės.

1.4 Komitetas jau seniai laukia, kada bus sukurtas bendras Europos patentas ir sudaryta galimybė suderinti nacionalinę teismų praktiką bendrojoje rinkoje. Komitetas tikisi, kad visa tai nuo šiol bus įvykdyta siekiant užtikrinti Europos įmonių ir ekonomikos, kurie yra nepalankioje padėtyje palyginti su išorės konkurentais, interesus. Komitetas tikisi, kad Komisijos iniciatyvos padės gerokai sumažinti operacijų sąnaudas, visų pirma susijusias su išradimų patentais.

1.5 2012 m. Komisija pateiks teisėkūros pasiūlymą dėl autorių teisių mokesčio, susijusio su muzikos platinimu internetu, surinkimo. Komitetas primygtinai prašo iš anksto ir neformaliai konsultuotis su minėtas teises ir interesus ginančiomis atstovaujamosiomis organizacijomis, įskaitant naudotojų organizacijas, ir pabrėžia, kad surinkimo sistemoje, kuri bus pasiūlyta, didžiausias dėmesys turi būti skiriamas autorių teisių ir gretutinių teisių administravimo organizacijų skaidrumui ir kontrolei. Komitetas mano, kad neteisinga apmokestinti kopijavimą asmeniniam naudojimui, kadangi toks kopijavimas yra neatsiejama sąžiningo (angl. fair use) naudojimosi dalis. Bet kuriuo atveju toks mokestis neturėtų būti taikomas standiesiems diskams, kuriais naudojasi įmonės pramonės ir prekybos veikloje.

1.6 Be to, nepakanka numatyti INT laikyti perleidžiamaisiais vertybiniais popieriais, kuriuos galima parduoti specializuotoje Europos biržoje, kadangi Europos MVĮ ir didelėms tarptautinėms grupėms nebus užtikrintos vienodos galimybės juos įsigyti, o tai gali paspartinti Europos inovacijų „nutekėjimą“ į kitus žemynus. Komitetas su dideliu susidomėjimu laukia konkrečių Komisijos pasiūlymų šiuo klausimu.

1.7 Būsimoje suderintoje INT politikoje reikia atsižvelgti į bendrą interesą ir vartotojų teises, taip pat visų visuomenės grupių aktyvų dalyvavimą svarstant ir rengiant visa apimančią ir subalansuotą šios srities strategiją. Iš tiesų taip apsaugotos inovacijos ir kūryba turi įsilieti į bendrą visuomenės žinių fondą ir būti panaudotos valstybėse narėse skatinti kultūrai, informacijai, švietimui ir mokymui ir apskritai pagrindinėms kolektyvinėms teisėms.

1.8 Bendrojoje rinkoje privalu suderinti nacionalinius teisės aktus neturtinių teisių ir kovos su klastojimu srityje siekiant sudaryti sąlygas plėtoti administracinį ir muitinių, o prireikus, ir policijos bei teismų bendradarbiavimą vykdant tyrimus ir kovojant su sunkiausiais saugomų teisių pažeidimais, kai jie yra komercinio pobūdžio, ypač kai kelia pavojų vartotojų sveikatai ir saugumui.

1.9 Plataus masto klastojimas ir komerciniais tikslais padirbtos kopijos dažnai tiesiogiai susijusios su organizuotu nusikalstamumu, o tikimybė būti sučiuptiems ir bausmės už tokio pobūdžio nusikaltimus yra nepakankamai atgrasančios.

1.10 Todėl Komitetas remia Komisijos strategiją, kurios tikslas skatinti koordinuotą politiką ir veiksmus bei veiksmingą administracinį bendradarbiavimą, kurie yra tokios politikos pagrindas, siekiant užtikrinti tiek įmonių, tiek visuotinį interesą.

1.11 Šiandien nemokamas platinimas internetu, kurį vykdo, pavyzdžiui, Apple, Amazon, Google arba Deezer, rodo, kad autorių teisėmis gali būti naudojamasi nepaverčiant nusikaltėliais jaunimo: jei kainos bus teisingos ir prieinamos, nelegalios asmeninės kopijos praras savo patrauklumą.

1.12 Civiliniai teismai yra kompetentingi spręsti daugumą nustatytų neturtinių teisių pažeidimo atvejų, tačiau MVĮ slegia ne tik įprastinis procedūrų lėtumas, bet ir dažnai pernelyg sunki prievolė įrodyti, ypač pažeidimo atvejais kitoje valstybėje. Todėl bendrojoje rinkoje reikėtų numatyti specialias procedūras, susijusias su tyrimu, konfiskavimu, administracinių ir teisminių aktų abipusiu pripažinimu ir įrodinėjimo pareigos perkėlimu.

1.13 Žalos atlyginimas skundo pateikėjams tarpvalstybiniu lygmeniu taip pat gali būti sudėtingas, todėl šioje srityje susijusios šalys turi bendradarbiauti siekiant, kad atlyginta žala kuo geriau atitiktų atitinkamų teisių turėtojo patirtą žalą nepriklausomai nuo baudų ir kitų sankcijų, kurias gali skirti teismai.

1.14 Todėl reikia parengti aiškų teisinį pagrindą siekiant išvengti tokių individualių „sprendimų“ (kodeksų ir pan.) ir svarbiausia vietoj tokių iniciatyvų turi būti vykdoma teisminė kontrolė, užtikrintos procesinės garantijos ir asmens teisės: teisė į informaciją, privatumą, žodžio ir komunikacijos laisvę ir interneto tinklo neutralumą.

1.15 Be to, reikėtų veiksmingai taikyti svarbų bendrąjį nusikaltimo ir bausmės proporcingumo principą. Laikantis šio principo reikia peržiūrėti kai kuriuos nacionalinius teisės aktus, kadangi jie yra labai pažeidžiantys asmens privatumą ir griežti asmenims, kurie internetu daro nelegalias audiovizualinės produkcijos kopijas nedideliu mastu ir nesiekdami jų parduoti. Nereikėtų sudaryti įspūdžio, kad teisės aktai atitinka ne svarbiausią baudžiamosios teisės principą, o paklūsta lobistų spaudimui.

1.16 Komitetas taip pat nekantriai laukia Komisijos pasiūlymų dėl prekių ženklų teisės atnaujinimo, taip pat jos suderinimo ir atnaujinimo bendrojoje rinkoje. Komitetas mano, kad toks atnaujinimas ir geresnės apsaugos užtikrinimas yra būtini atsižvelgiant į jų svarbą vertinant įmonių vertę.

2. Komisijos pasiūlymai

2.1 Kai galvojame apie tai, kas nematerialu, dažnai visų pirma galvojame apie mokslinius tyrimus, patentus ir apskritai technologines inovacijas. Nors ir tiesa, kad tai yra konkurencingumą lemiantys veiksniai, yra ir kita nematerialiojo turto kategorija: ištisa su vaizduote susijusi nematerialaus turto sritis. Tai susiję su veikla, sąvokomis ir sektoriais, apimančiais kultūrinę ir meninę kūrybą plačiąja prasme, dizainą, reklamą, prekės ženklus ir pan. Visiems šiems elementams būdingas vienas bendras bruožas: jie remiasi kūryba ir kūrybiškumu.

2.2 2009 m. Komisijos pasiūlymuose nebuvo galimybės atsižvelgti į naujus faktus, t. y. Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos (PINO) su internetu susijusių sutarčių (Autorių teisių apsaugos sutartis (angl. WCT) ir Atlikimų ir fonogramų sutartis (angl. WPPT)) ratifikavimą. Šiandien komunikate atsižvelgiama į šį naują faktą, taip pat į Kovos su klastojimu prekyboje susitarimą (angl. ACTA).

2.3 Išskiriamos dvi neturtinės (arba intelektinės) nuosavybės formos: pramoninės ir literatūros bei meno kūrinių autorių nuosavybės teisės.

2.4 Tradiciškai yra dvi pagrindinės išradėjų ir kūrėjų apsaugos formos: patentai, kuriais apsaugomi išradimai, kurie gali būti pritaikyti pramonėje, ir autorių teisės (arba siauresnio pobūdžio autoriaus teisių versija bendrojoje teisėje) leidinių ir kitų literatūros, audiovizualinių arba meno kūrinių plačiąją prasme srityje.

2.5 Šiame komunikate siekiama pateikti Komisijos išsamią strategiją, kaip sukurti tikrą intelektinės nuosavybės bendrąją rinką - kurios šiuo metu Europoje nėra - europinę INT sistemą, kuri būtų pritaikyta ateities ekonomikai ir kurią taikant būtų atlyginama už pastangas diegti naujoves ir kūrybiškumą, kuri skatintų ES inovacijas ir kuri sudarytų sąlygas klestėti kultūrų įvairovei užtikrinant naujas turinio realizavimo galimybes atviroje ir konkurencingoje rinkoje.

2.6 Kai kurie pasiūlymai paremti jau seniai vykdoma politika, kuri turėtų būti suderinta ir taisoma, taip pat pateikiami nauji pasiūlymai, kuriais siekiama įtraukti ir integruoti INT į Europos bendrąją rinką.

2.7 Kai kurie pasiūlymai suformuluoti nekonkrečiai ir reikia tikėtis, kad per artimiausius mėnesius bus pateikti konkretūs pasiūlymai, kaip organizuoti bendrą INT rinką, ir kokių pakeitimų reikia siekiant suderinti prekės ženklų apsaugą. 2012 m. Komisija pateiks pasiūlymus dėl autorių teisių administravimo internetu teikiamų muzikos paslaugų srityje.

2.8 Kiti pasiūlymai jau pateikti seniai, pavyzdžiui, pasiūlymas dėl bendro patento, kuris po trijų dešimtmečių pastangų, atrodo, baigiamas rengti, arba pasiūlymai dėl teisės aktų ir konkrečių kovos su padirbinėjimu bei piratavimu arba parazitinėmis kopijomis priemonių suderinimo. Visi šie pasiūlymai dabar sujungti į vieną suderintą ir nuoseklią sistemą, kad siūloma strategija būtų veiksmingesnė.

3. Bendrosios pastabos

3.1 Komitetas mano, kad šiuolaikiška ir integruota europinė INT sistema labai padėtų siekti pagrindinių strategijos „Europa 2020“ tikslų: skatinti augimą, kurti tvarias darbo vietas ir didinti Europos ekonomikos konkurencingumą. Anksčiau Komitetas reguliariai reiškė savo nuomonę ir teikė pasiūlymus dėl pramoninės nuosavybės, literatūros ir meno kūrinių nuosavybės teisių bendrojoje rinkoje (1).

3.2 Intelektinės nuosavybės teisės apima tokias pramoninės ir komercinės nuosavybės teises kaip patentai ir naudingieji modeliai, prekių ženklai, augalų veislės, su duomenų bazėmis arba elektroninėmis schemomis susijusios teisės, dizainas ir geografinės nuorodos, autorių teisės ir gretutinės teisės, komercinės paslaptys.

3.3 Vien tik žiniomis grindžiamose pramonės srityse Europoje veikia 1,4 milijono MVĮ ir yra 8,5 milijono darbo vietų. Palyginti su kitais ekonomikos sektoriais minėtose srityse stebimas spartus ir nuolatinis augimas ir tokiu būdu prisideda prie ekonomikos atgaivinimo.

3.4 Komisija teigia, jog „INT yra nuosavybės teisės“. Jos yra laikomos nuosavybės teisėmis, tačiau iš esmės yra neturtinės teisės, apsaugančios jų turėtojus nuo kopijavimo ir konkurencijos. Joms taikomos laisvosios konkurencijos išimtys laikinųjų monopolių forma, kurios apsaugotos patentais arba sertifikatais, išduotais kompetentingos valstybės institucijos arba pripažįstami teisės aktais (autorių teisės ir gretutinės teisės).

3.5 Šių teisių turėtojai gali jas perduoti arba licencijos forma parduoti tik atgaminimo teisę; būtent tuo šios teisės panašios į nematerialiosios nuosavybės teises, tačiau iš esmės jų apsauga yra mažesnė nei materialaus turto nuosavybės teisių, kadangi šios teisės grindžiamos skirtingais dalykais. Laikinieji monopoliai pripažįstami ir saugomi tik dėl bendro intereso, siekiant padidinti žinių ir technologijų potencialą ir paskatinti pramonės arba kultūros vystymąsi.

3.6 Šis bendro intereso aspektas jau neegzistuoja programinės įrangos srityje, kurioje netaikomas reikalavimas nurodyti šaltinius išduodant ją apsaugantį patentą. Europos teisėje numatyta programinės įrangos apsauga ne patentų forma (Miuncheno konvencija), o autorių teisėmis, kurios apsaugo ne šaltinį, o nuosavybinės programinės įrangos rezultatą. Tai vis dėlto kelia problemą, kadangi skirtingomis programomis galima pasiekti tokių pačių rezultatų; be to, programinės įrangos autorių teisių apsauga susijusi su specialiais reikalavimais siekiant užtikrinti įvairių programų sąveiką, o tai suteiktų teisę dekompiliavimui. Įprastinis penkiasdešimties metų apsaugos terminas, regis, yra pernelyg ilgas turint omenyje sritį, kurioje vyksta be galo spartus atsinaujinimas ir diegiamos inovacijos ir tokioje rinkoje, kurioje technologijos ir programos nuolat tobulėja ir keičiasi ir kurioje „viskas atitenka laimėtojui“ (angl. winner takes all).

3.7 Kita vertus yra judėjimų, kurie priešinasi tradicinėms apsaugos formoms ir kuria nemokamas viešas licencijas, pavyzdžiui, Bendroji Vieša Licencija (angl. General Public Licence) programinei įrangai ir Creative Commons licencija literatūros arba meno srityje. Šie judėjimai priešinasi įprastinei apsaugai, kuri, jų nuomone, trukdo plėtoti žinių ir informacinę visuomenę. Nemokamos licencijos, kurios sudaro didelę globalios rinkos dalį, turėtų būti pripažįstamos ir apsaugotos kaip ir kitos nuosavybės teisės.

3.8 Dėl bendro intereso laikinai apsaugai gali būti taikomos išimtys (pavyzdžiui, priverstinės licencijos, kai teisių turėtojai kai kuriose šalyse atsisako suteikti licencijas, arba vaistų srityje epidemijos ar epizootijos atvejais). Anksčiau, kol TRIPS sutartimis (angl. Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights) ir neseniai Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos (WIPO) pasirašytomis sutartimis su prekyba susijusioms neturtinėms teisėms nebuvo suteiktas platesnis arba universalesnis aspektas, kai kurios šalys neužtikrino realios arba pakankamos apsaugos arba toleravo pramoninės nuosavybės teisių arba nuosavybės teisių į literatūros kūrinį pažeidimus, kad sustiprintų savo pramoninę bazę ir plėtotų žinias (Japonija, kai kurios Europos šalys ir kt.). Tokia praktika pasitaiko vis rečiau, tačiau iš esmės valstybės gali būti atlaidesnės padirbinėjimui arba griežtesnės (Kinija, Indija ir kt.).

3.9 Nematerialiojo turto (prekių ženklų) plėtojimas sudaro galimybę įmonėms išsiskirti iš konkurentų, pateikti rinkai naujus produktus, naujas idėjas ir apskritai užsitikrinti ne kaina grindžiamą konkurencingumą, kas galiausiai padeda pritraukti daugiau klientų ir gauti papildomą pelną bei sukurti naujų darbo vietų. Klastojimas ir parazitinė veikla plinta ir kelia pavojų tiek užimtumui, tiek ir investicijoms. Tokia veikla taip pat pavojinga vartotojų sveikatai ir saugumui ir gali sužlugdyti pasitikėjimą padirbinėjamais arba kopijuojamasi prekių ženklais ir taip sumažinti licencijavimo galimybes, laukiamas pajamas ir mokesčius.

3.10 Be to, vykstant nematerialiojo turto ekonomikos financializacijai, į tokio pobūdžio turto sukurtą vertę vis labiau atsižvelgiama nustatant stambių bendrovių biržinę vertę. Beveik 90 proc. tokių bendrovių kaip Microsoft, Apple, IBM (kurių portfelį sudaro 40 000 patentų), Google arbaFacebook, rinkos kapitalizacijos sudaro nematerialusis turtas. Įvairiuose ekonomikos sektoriuose šis procentas skiriasi, tačiau jis išlieka didelis: 90-40 proc. rinkoje veikiančių bendrovių rinkos kapitalizacijos. Pagal naujus apskaitos standartus reikalaujama į balansą įtraukti nematerialųjį turtą, tačiau iškyla didelių įvertinimo problemų.

3.11 Tokio masto pokytis turi tiesioginį poveikį intelektinės nuosavybės sampratai, kuri palyginti su įprastu patentų ir autorių teisių naudojimu iš esmės pasikeitė. Tai rodo ir naujausios Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos (WIPO) konvencijos. Komisija paprašė Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos (WIPO) kitoje konferencijoje apsvarstyti duomenų bazių apsaugos klausimą siekiant parengti tarptautinę sutartį.

3.12 Tai paaiškina ir ACTA priėmimą ir priėmimo aplinkybes (nors tai nėra pateisinimas). Šia sutartimi siekiama tarpvalstybiniu lygmeniu įgyvendinti TRIPS ir PPO sutartyse numatytas intelektinės nuosavybės (patentų) ir autorių teisių apsaugos priemones. Iš tiesų kai kurios šalys, pavyzdžiui, Kinija arba Indija, blokuoja TRIPS sutarties įgyvendinimo priemonių priėmimą Ženevoje ir taip trukdo užtikrinti bet kokią veiksmingą neturtinių teisių apsaugą tarptautinėje prekyboje.

3.13 Iš principo ACTA sutartis neturėtų keisti acquis communautaire; visgi tai, kad joje išskirtinis dėmesys skiriamas teisių turėtojų apsaugai stiprinti taikant muitinės, policijos ir administracinio bendradarbiavimo priemones rodo, kad ir toliau teikiama pirmenybė specifiniam požiūriui į teisių nuosavybę. Be abejo, joje nepakankamai atsižvelgta į kitas svarbesnes žmogaus teises, pavyzdžiui, teisę į informaciją, sveikatos priežiūrą, pakankamą maistą, ūkininkų teisę rinktis sėklas, teisę į kultūrą, ir tai turės poveikio būsimiems ES teisės aktams, kurie bus skirti suderinti valstybių narių teisės aktus. Taigi individualizuotas ir išskirtinis laikinų laisvosios konkurencijos išimčių nuosavybės pobūdis akivaizdžiai turės įtakos žinių ir informacinei visuomenei ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje numatytoms trečiosios kartos žmogaus teisėms.

3.14 Reikia pabrėžti, kad patentabilūs išradimai įvairiose šalyse labai skiriasi, ypač susiję su naujosiomis technologijomis; programinė įranga turi specifinių bruožų ir kai kuriose šalyse (JAV) yra apsaugota patentais, o kitose (Europoje) specialiomis autorių teisėmis, tačiau šios dvi prieštaraujančios sistemos trukdo inovacijoms ir, pavyzdžiui, Jungtinėse Amerikos Valstijose, dėl jų patiriamos neproporcingos teisinės gynybos sąnaudos. Nereikšmingų patentų išdavimas sukuria didelį teisinį netikrumą. JAV neseniai pertvarkė patentų ir prekės ženklų biurą (USPTO) ir peržiūrėjo savo naujųjų technologijų apsaugos sistemą, visų pirma programinės įrangos, kad galėtų išduoti geros kokybės patentus ir skatinti inovacijas bei teisinį tikrumą.

3.15 Paraiškų dėl bendrojo patento nagrinėjimo tvarka yra labai svarbi ir turi būti labai kokybiška ir pripažinta siekiant užtikrinti šio patento vertę ir kiek galima išvengti ginčų ir bylinėjimosi. Europos patentų biuro personalas (EPB) yra kompetentingas, tačiau reikėtų šiam biurui suteikti pakankamai laiko išnagrinėti kiekvieną atvejį norint užtikrinti kokybę, kuri turėtų tapti išskirtiniu Europos inovacijų ženklu. Be to, toks pats dėmesys turėtų būti skiriamas vertimo kokybei verčiant iš nacionalinių kalbų į Londono susitarime nurodytas oficialias kalbas. Vertimą turi atlikti techninio vertimo specialistai. Komitetas mano, kad dabartinės automatinio vertimo programinės įrangos lygis vis dar yra pernelyg žemas, kad užtikrintų reikiamą specializuotos patentų techninės ir juridinės kalbos kokybę (2).

4. Konkrečios Komiteto pastabos

4.1 Išradimų patentinė apsauga

4.1.1 Pagal Miuncheno konvenciją galima pateikti patentinę paraišką, jei išradimai yra nauji ir turi pramoninį pritaikomumą; patentai neišduodami už programinę įrangą, veiklos būdus, algoritmus, lygtis ir mokslinius išradimus. Abejonės dėl šių principų taikymo programinės įrangos (kuri remiasi algoritmais) ir genetinių atradimų (žmogaus genomas, genų vaidmuo) atvejais pasirodė labai prieštaringos. Jungtinės Amerikos Valstijos išduoda patentus tose srityse, kuriose Europa numačiusi išimtis (vadovaujantis Aukščiausiojo teismo praktika), dėl ko šiuo metu kyla didelių problemų ir ginčo atveju susidaro neproporcingai didelės apsaugos sąnaudos.

4.2 Programinės įrangos apsauga

4.2.1 Tarybos Direktyva 91/250/EEB kompiuterių programoms užtikrinama tokia autorių teisių apsauga kaip ir literatūros kūriniams, apibrėžtiems Berno konvencijoje dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos (Paryžius, 1971). Autorystės kokybės klausimas paliktas spręsti ES valstybėms narėms. Darbdaviams leidžiama naudotis su jų darbuotojų sukurtomis programomis susijusiomis turtinėmis teisėmis. Į direktyvos taikymo sritį nepatenka neturtinės teisės. (3) Šioje direktyvoje nesprendžiama nei su autorių teisėmis, nei su patentu susijusi samdomų kūrėjų teisių problema.

4.2.2 Komitetas siūlo Komisijai apsvarstyti galimybę numatyti specialią, labai ribotos trukmės programinės įrangos apsaugą. Būtų galima persvarstyti Direktyvą 91/250/EEB (4) siekiant gerokai sumažinti apsaugos trukmę, pavyzdžiui iki penkerių metų, ir po to, atsižvelgiant į pagrindinių, programas kuriančių bendrovių naujovių diegimo ir programų atnaujinimo spartą, įpareigoti skelbti šaltinius.

4.3 Duomenų bazių apsauga

4.3.1 Turima omenyje sui generis apsauga kaip ir literatūros ir meno kūrinių, tačiau penkiolikos metų laikotarpiui, nors kai kuriose duomenų basėse minimiems arba cituojamiems kūriniams vis dar taikomos autorių teisės. ES teisės aktai yra vieni iš nedaugelio, kuriuose numatyta apsauga duomenų bazių kūrėjams, kuriems niekur kitur tokia apsauga netaikoma.

4.4 Kompiuterinių schemų apsauga

4.4.1 Elektroninėms kortelėms ir kompiuterių procesoriams taikoma visuotinė ad hoc apsauga nuo kopijavimo, numatyta Marakešo susitarime(1994 m.), kuriuo įsteigta PPO.

4.5 Literatūros ir meno kūrinių nuosavybės teisių apsauga

4.5.1 Europoje taip pat užtikrinama autorių teisių (kurias sudaro autorių teisės ir asmeninės neturtinės autorių teisės) ir menininkų teisių į pajamas už perparduotą kūrinį visuotinė apsauga.

4.5.2 Kūrinių - ypač knygų, kino ir muzikos - apsaugai neigiamos įtakos turi moderni skaitmeninio atgaminimo įranga ir perdavimas internetu. Naudojant šias priemones nesunku padaryti tokios pačios kokybės kaip ir originalas kopijas ir jas parduoti. Tokia veikla Europoje yra neteisėta, tačiau nacionaliniai teisės aktai skiriasi; Komitetas pritaria visiškam teisės aktų suderinimui siekiant, kad būtų užtikrinama proporcinga ir vienoda kontrolė ir sankcijos.

4.5.3 Europos teisėje, kurioje labai saugomi autorių teisių ir gretutinių teisių turėtojai, šioje srityje pasiekta ypač didelės pažangos. Tokia padėtis ir Jungtinėse Amerikos Valstijose. Tuo iš dalies galima paaiškinti ACTA pasirašymą, „slaptą“ šio susitarimo rengimo procedūrą, kurioje dalyvavo tik keletas šalių, ypač jo įgyvendinimo užtikrinimo tikslus, kadangi neįmanoma susitarti dėl PPO patvirtintų praktinių procedūrų ir įsipareigojimų, nes būtinas vieningas balsavimas, o kai kurios šalys - Kinija arba Indija - blokavo sprendimą.

4.5.4 Vis dėlto Komitetas mano, kad ACTA susitarimu siekiama nuolat stiprinti teisių turėtojų poziciją „viešumo“ atžvilgiu, kadangi tam tikros pagrindinės teisės (privatumo, informacijos laisvės, susirašinėjimo slaptumo, nekaltumo prezumpcijos) vis mažiau apsaugotos teisės aktais, kurie labai palankūs turinio platintojams.

4.5.5 „Profesionalūs“ autorių teisių pažeidėjai moka puikiai išvengti bet kokios duomenų srautų kontrolės internete, ir pavienės paaugliams skiriamos „pavyzdinio pobūdžio“ bausmės rodo tik tai, kad vaizdo ir garso produkcijos gamintojai dešimtmečiu vėluoja sukurti naujas informacines ir ryšių technologijas atitinkantį „veiklos modelį“. Siekiant sumažinti procedūrų sąnaudas ir atsiskaitymo laiką, kai kur, kartais paskatinus vyriausybėms, buvo parengti elgesio kodeksai, kuriais remdamiesi interneto paslaugų teikėjai privalo nurodyti audiovizualinio ir muzikinio turinio teikėjams - tai yra didelės koncentracijos sektorius - „kopijuotojų“, įtariamų nelegaliai internete įsigijus turinį, pavardes ir adresus. Tačiau išlieka klaidų tikimybė. Dėl tokios kaltinimo formos tariamam pažeidėjui gali būti nutrauktas interneto ryšis. Nors tai gali palengvinti perkrautų darbu teismų padėtį ir leidžia teisės aktų leidėjams nesiimti veiksmų ir leisti oficialioms institucijoms kovoti su padirbinėjimu biudžeto suvaržymo sąlygomis, tokia individuali praktika gali turėti nepageidaujamų padarinių. tas pat pasakytina ir apie teisės aktus, priimtus spaudžiant su filmų ir muzikos platinimu susijusiems lobistams, kurie veikia įvairiose šalyse ir kurių pasiekti rezultatai paprastai yra labai abejotini ir pasiekti pažeidžiant vartotojų, kurie paprastai visiškai ignoruojami ir visi be išimties laikomi potencialiais piratais, teises.

4.5.6 Nors būtina užtikrinti teisės aktų, reglamentuojančių kovą su klastojimu, įgyvendinimą, kurie dauguma atvejų apsaugo vartotojus nuo su sveikata ir saugumu susijusios rizikos, taip pat gina aukštos kvalifikacijos darbą ir darbuotojų teises, reikėtų patikslinti bendrą literatūros ir meno kūrinių nuosavybės teisių sąvoką siekiant užtikrinti teisės aktų, kuriuos reikia suderinti, pusiausvyrą, kad būtų deramai atsižvelgta į vartotojų, naudotojų ir darbuotojų teises, ir kad į šių sričių teisės aktų rengimą būtų įtrauktos jiems atstovaujančios organizacijos.

4.5.7 Palydovinis transliavimas ir kabelinis retransliavimas reglamentuojamas direktyva (5). Yra ir kitų europinių teisės aktų:

— direktyva dėl nežinomų autorių kūrinių (ją šiuo metu svarsto teisės aktų leidėjai) (6),

— direktyva dėl nuomos ir panaudos teisių (7),

— ir su autorių teisėmis susijusių išimčių (8).

Dėl šių teisės aktų įgyvendinimo reguliariai rengiamos ataskaitos. „Išimtys ir „leistinieji nuokrypiai“ turėtų būti persvarstyti siekiant aiškiai įtvirtinti naudotojų teises teisės aktuose, kurie užtikrintų pagrindines jų teises, ir numatyti išimtis, pavyzdžiui, neįgaliųjų atvejais (9).

4.6 Komisijos pasiūlymas dėl intelektinės nuosavybės teisių bendrosios rinkos ir Komiteto pastabos

4.6.1 Pastebima nuolatinė ir vis stiprėjanti tendencija laikinas teises apsaugoti patentu, autorių teises ir kitas „sui generis“ sistemas (elektroninės schemos, dizainas ir modeliai, augalų veislės ir pan.) laikyti nuosavybės teisėmis, panašiomis į su kilnojamuoju ir nekilnojamuoju turtu susijusias nuosavybės teises. Tokia tendencija - kuri nežinia, ar taps ilgalaike - padarė didelę įtaką Komisijai ir atsispindi jos pasiūlytoje strategijoje.

4.6.2 Tokia painiava tarp laikinų išimčių ir romėnų teise grindžiamos nuosavybės turi neigiamą aspektą, bent jau patiems teisių turėtojams. Tačiau sustabdžius teisę į konkurenciją ir jai taikant teisių turėtojų leidimų sistemą licencijų forma nesukuriama tikra nuosavybės teisė, apimanti visa, kas su ja susiję. Apsauga ribojama dėl viešojo intereso (priverstinės licencijos), taip pat apsaugą riboja geografinis patentų pobūdis ir nacionalinių teisės aktų, įskaitant ir Europoje, skirtumai ir kt.

4.6.3 Vis dėlto šiuo metu vyrauja tendencija patentus ir licencijas vertinti kaip investicinius vertybinius popierius, investicijų garantijas, o finansinių spekuliacijų tikslais vyksta netgi jų akcionavimas. Tai lemia ekonomikos financializacija ir besiformuojanti nematerialaus turinio ekonomika, susijusi su naujosiomis informacinėmis ir ryšių technologijomis ir naujais tarptautiniais finansinės atskaitomybės standartais (TFAS). Netrukus Komisija turėtų sukonkretinti savo patentų rinkos strategiją parengdama „INT valorizacijos priemonę“ (Europos biržą?). Didžiausia besikuriančių inovacinių įmonių problema Europoje yra tai, kad trūksta ryšio tarp fundamentaliųjų, taikomųjų tyrimų ir universitetų bei įmonių; be to, naujoves diegiančioms įmonėms labai trūksta rizikos kapitalo. Komitetas dar kartą atkreipia dėmesį į aukštųjų technologijų sektoriuje veikiančių tarptautinių bendrovių praktiką, kai siekiama įsigyti MVĮ ir inžinierius su pažangių įmonių patentų portfeliu, o ne licencijas, kurios taip pat gali būti išduotos konkurentams; tokios praktikos tikslas - naudojantis patentais ir kitomis pramoninės nuosavybės teisėmis įgyvendinti monopolistines ir antikonkurencines strategijas.

4.6.4 Kitame strategijos ramstyje dar kartą pabrėžiama bendro Europos patento ir Europos aukštesnės instancijos teismo, kuris suderintų teismo praktiką siekiant išspręsti rimtas problemas, su kuriomis susiduria įmonės, ir visų pirma tas, kurios labai trukdo MVĮ užtikrinti jų pramoninės nuosavybės apsaugą, ir skatinti geriau susipažinti su technologine pažanga bendrojoje rinkoje, svarbą.

4.6.5 Komitetas visada aktyviai rėmė Komisijos pastangas įvesti bendrą Europos patentą, tačiau kartu išreiškė abejonių dėl tam tikros praktikos, kurią vykdo Europos patentų biuras (EPB), kuris nevisiškai laikosi Miuncheno konvencijos nuostatų dėl aiškiai nurodytos išimties programinei įrangai, atsižvelgiant į tai, kad visus su programine įranga arba veiklos būdais susijusius patentus panaikino nacionaliniai teismai, kuriems pateikti skundai. Tokia praktika mažina teisinį tikrumą, kuris turi būti siejamas su patento gavimu, o tai yra brangi procedūra patentinės paraiškos pateikėjams (su nagrinėjimu, vertimu susijusios išlaidos, metinis mokestis, patentų agento paslaugos). Tokie nukrypimai neturėtų daryti įtakos būsimam patentui.

4.6.6 Dėl Komisijos pasiūlymo parengti Europos autorių teisių kodeksą ir išnagrinėti galimybę kurti neprivalomą bendrą autorių teisę Komitetas mano, kad suderinimo ir bendrosios rinkos požiūriu tai yra labai plataus užmojo pasiūlymai, tačiau laikosi nuomonės, kad kol kas per anksti išreikšti nuomonę dėl hipotezių, ir ragina Komisiją tęsti tyrimus ir pateikti konkrečius pasiūlymus, kuriuose būtų atsižvelgta į pažangą sprendžiant šį klausimą įvairiose valstybėse narėse.

4.6.7 Komitetas mano, kad bet kokio pobūdžio elektroninėms ir magnetinėms laikmenoms taikomi mokesčiai, skirti padengti kopijavimo asmeniniam naudojimui sąnaudas, grindžiami kaltės prezumpcija. Priešingai - Komitetas mano, kad kopijavimas asmeniniam naudojimui yra teisėta praktika, kuri leidžia keisti laikmeną arba įrangą ir kuri turi būti pripažinta teisėta licencijos savininko teise „sąžiningai naudotis“ (10).

2012 m. sausio 18 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Staffan NILSSON

(1) OL C 18, 2011 1 19, p. 105.

OL C 116, 1999 4 28, p. 35.

OL C 32, 2004 2 5, p. 15.

OL C 77, 2009 3 31, p. 63.

(2) Europos patentų biuras (EPB) suteikia vertimo priemones, tačiau jos yra tik trimis oficialiomis kalbomis.

(3) Žr. COM(2000) 199 galutinis.

(4) OL L 122, 1991 5 17, p. 42.

(5) Direktyva 93/83/EEB, OL L 248, 1993 10 6, p. 15.

(6) EESRK nuomonė OL C 376, 2011 12 22, p. 66.

(7) Direktyva 2006/115/EB, OL L 376, 2006 12 27, p. 28.

(8) Direktyva 2001/29/EB, OL L 167, 2001 6 22, p. 10.

(9) EESRK nuomonė OL C 228, 2009 9 22, p. 52.

(10) Tokios nuostatos savo sprendime Padawan byloje laikosi ir ESTT.