Apskritai, valstybės narės apie patikras vietoje informavo prastai ir labai nevienodai. Kai kuriais atvejais buvo nurodomas tik bendras patikrų skaičius, o kitais atvejais šis skaičius buvo išskaidytas, pavyzdžiui, nurodant administracinių patikrų, fizinių patikrų skaičių arba patikras atlikusias valdžios institucijas. Šių neatitikimų priežastis – tai, kad valstybės narės skirtingai apibrėžia patikras vietoje. Pavyzdžiui, Belgijoje „patikra vietoje“ laikoma viena fizine patikra, o kitose šalyse (pvz., Liuksemburge) manoma, kad tai yra platesnės veiklos dalis, galinti apimti kelias fizines patikras. Be to, kai kurios šalys sugebėjo tiksliai nurodyti įvykdytų patikrų skaičių, o kitos tik nurodė, kad patikros buvo vykdomos, ir nepateikė jokios informacijos apie jų dažnumą. Remiantis IMPEL, administracinės ir fizinės patikros galėjo būti skaičiuojamos atskirai, o tada jų skaičius sudedamas, taip nustatant visą patikrinimų skaičių.

7.Bendrosios išvados

Ataskaitų teikimas ir duomenų kokybė

2010–2012 m. ataskaitiniu laikotarpiu valstybės narės pateikė daugiau atsakymų, nei ankstesniu ataskaitiniu laikotarpiu (2007–2009 m.).

Tarp „importuojančių“ ir „eksportuojančių“ šalių nurodytų atliekų, kurios buvo vežamos iš vienos šalies į kita, kiekių būta didelių neatitikimų. Mažiausiai tikslios buvo 2011 m. ataskaitos, kuriose „importuotas“ pavojingų atliekų kiekis buvo 17 % didesnis nei „eksportuotas“ kiekis. Visų atliekų, apie kurias buvo pranešta, atveju šis skirtumas buvo 5 %. Tikimasi, kad visų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms pradėjus taikyti ES masto elektroninius duomenų mainus netikslumai būsimose ataskaitose turėtų sumažėti.

Šiuo ataskaitiniu laikotarpiu pervežtų neklasifikuotų atliekų kiekis nuolat mažėjo. 2012 m. buvo pervežtas tik 1 % neklasifikuotų atliekų. Palyginimui: 2009 m. buvo pervežti 3 % neklasifikuotų atliekų. Šis sumažėjimas yra dar reikšmingesnis, jei lyginama su padėtimi dar ankstesniais (2005–2008 m.) metais: tada tokios atliekos sudarė 7–14 %.

2012 m. IMPEL ataskaitoje teigiama, kad faktinis neteisėtų vežimų skaičius 2010–2012 m. laikotarpiu buvo gerokai didesnis, nei oficialiai pranešė valstybės narės.

Pavojingų atliekų susidarymas

Pavojingų atliekų susidarymas per ataskaitinį laikotarpį buvo stabilus. 2012 m. 27 ES valstybėse narėse susidarė 76 mln. tonų pavojingų atliekų, 2011 m. – 75 mln. tonų, o 2010 m. – 76 mln. tonų. 2010–2012 m., palyginti su 2007–2009 m. bendras pavojingų atliekų kiekis sumažėjo 4 %. 2007–2009 m. susidarė vidutiniškai 79 mln. tonų atliekų per metus, o 2010–2012 m. laikotarpiu – 75 mln. tonų. Tačiau, žvelgiant į ilgesnio laikotarpio tendenciją, 2000–2012 m. laikotarpiu pavojingų atliekų kiekis didėjo 26 % per metus.

Atliekų vežimas

Šiuo ataskaitiniu laikotarpiu 27 ES valstybėse narėse padidėjo atliekų, apie kurias buvo pranešta, tarpvalstybinis vežimas. 2012 m. visas pervežtas atliekų, apie kurias buvo pranešta, kiekis buvo 14 mln. tonų, 2009 m. – 12 mln. tonų, o 2001 m. – 6 mln. tonų. 2012 m. visas į 27 ES valstybes nares įvežtų atliekų, apie kurias buvo pranešta, kiekis buvo 17 mln. tonų, 2009 m. – 14 mln. tonų, o 2001 m. – 7 mln. tonų. Tai gali reikšti, kad 27 ES valstybės narės yra grynosios atliekų, apie kurias buvo pranešta, importuotojos.

Nepaisant to, kad šiuo laikotarpiu padidėjo tarpvalstybinis atliekų, apie kurias buvo pranešta, vežimas, tarpvalstybinis pavojingų atliekų vežimas sumažėjo. 2012 m. iš 27 ES šalių buvo išvežta 5 mln. tonų pavojingų atliekų, o įvežta – 7 mln. tonų, ir tai reiškia, kad 27 ES šalys gali būti grynosios 2 mln. tonų pavojingų atliekų importuotojos. Be to, 2012 m. 90 % pavojingų atliekų tarpvalstybinių vežimų buvo tarp valstybių narių, o ne į trečiąsias šalis (šis rodiklis 2011 m. ir 2010 m. buvo 86 %). Tai rodo, kad daug pavojingų atliekų gali būti sutvarkyta pačioje ES.

Kilmės šalyse buvo tvarkoma daugiau pavojingų atliekų, nei ankstesniu ataskaitiniu laikotarpiu. 2012 m. 94 % 27 ES valstybių narių pavojingų atliekų buvo sutvarkyta jų kilmės šalyje. Šalys, kurių atliekų „eksporto“ lygis viršijo 40 %, buvo Airija, Liuksemburgas, Malta ir Slovėnija. Palyginimui: 2009 m. 90 % 27 ES valstybių narių pavojingų atliekų buvo sutvarkyta jų kilmės šalyje.

2012 m. daugiausia iš vienos valstybės narės į kitą pervežtų pavojingų atliekų buvo sutvarkyta jas panaudojant (69 % į valstybes nares įvežtų atliekų ir 70 % iš valstybių narių išvežtų atliekų). Nuo 2009 m. abu skaičiai mažėjo, o tai reiškia, kad didesnė dalis pavojingų atliekų buvo apdorojama atliekų šalinimo įrenginiuose.

Neteisėtas atliekų vežimas

2010–2012 m. laikotarpiu pranešta apie daugiau kaip 2 500 neteisėto atliekų vežimo 27 ES valstybėse narėse atvejų, iš kurių maždaug 1 000 buvo pranešta 2012 m. Palyginimui: 2009 m. buvo apie 400 atvejų. Tačiau bloga duomenų apie neteisėtą atliekų vežimą kokybė ir skirtingas atliktų patikrų vietoje skaičius neleidžia atlikti išsamios analizės, kaip veiksmingai 27 ES valstybės narės ir atskiros valstybės narės mažina šių atvejų skaičių.

8.Tolesni veiksmai

Dvyliktame Bazelio konvencijos šalių susitikime buvo patvirtinta peržiūrėta nacionalinių ataskaitų teikimo forma, kurią Bazelio konvencijos šalys turi taikyti teikdamos 2016 m. ir vėlesnes ataskaitas. Tikimasi, kad ši nauja forma padės pagerinti ataskaitų kokybę ir, visų pirma, atliekų klasifikavimą; naujoje formoje konkrečių Konvencijos VIII priede (A sąraše) pateiktų pavojingų atliekų kodų nurodymas yra privalomas.

Nuo 2016 m. sausio 1 d. bus taikomi paskutiniai pakeitimai, padaryti Reglamentu (ES) Nr. 660/2014. Šiuose pakeitimuose sąvoka „patikra vietoje“ buvo pakeista nauja bendresne sąvoka „patikrinimas“, kuri, kaip tikimasi, turėtų užtikrinti valstybių narių atsakymų nuoseklumą. Remiantis šiuo nauju pakeitimu, reikalaujama, kad valstybės narės iki 2017 m. sausio 1 d. parengtų patikrinimo planus (įskaitant būtiniausių sudėtinių dalių rinkinį), kurie būtų pagrįsti rizikos vertinimu, kurio tikslas, be kita ko, būtų nustatyti mažiausią reikalingų patikrinimų skaičių. Be to, šiuo pakeitimu siekiama suteikti daugiau įgaliojimų patikrinimuose dalyvaujančioms valdžios institucijoms, kad jos, remdamasi įrodymais, galėtų priimti sprendimą dėl to, ar vežama medžiaga arba daiktas yra atliekos, ir ar vežimas gali būti laikomas neteisėtu atliekų vežimu.

Kaip paskelbta gruodžio 2 d. priimtame Komisijos žiedinės ekonomikos veiksmų plane, Komisija imsis tolesnių priemonių, kad padėtų užtikrinti tinkamą reglamento įgyvendinimą, ir kad priemonės būtų konkrečiai nukreiptos į didelės vertės atliekų srautus, pavyzdžiui, eksploatuoti nebetinkamas transporto priemones, siekiant išvengti žaliavų praradimo.