[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.9.21 KOM(2010) 492 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS dėl keleivio duomenų įrašo (PNR) duomenų perdavimo trečiosioms šalims bendros koncepcijos KOMISIJOS KOMUNIKATAS dėl keleivio duomenų įrašo (PNR) duomenų perdavimo trečiosioms šalims bendros koncepcijos ĮVADAS 2001 m. Jungtinėse Valstijose, 2004 m. Madride ir 2005 m. Londone įvykdyti teroristiniai išpuoliai paskatino kurti naują vidaus saugumo politikos koncepciją. Pastarojo meto įvykiai, pavyzdžiui bandymas lėktuve įvykdyti teroristinį išpuolį pirmąją 2009 m. Kalėdų dieną arba 2010 m. Niujorke Taimso skvere, rodo, kad terorizmo grėsmė neišnyko. Kartu auga organizuotas nusikalstamumas, ypač prekyba narkotikais ir žmonėmis[1]. Reaguodamos į šias neišnykstančias grėsmes, ES ir kitos trečiosios šalys priėmė naujų priemonių, apimančių asmens duomenų rinkimą ir keitimąsi jais. Šių priemonių apžvalgą Komisija pateikė Informacijos valdymo laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje apžvalgoje[2]. Viena iš tokių priemonių – keleivio duomenų įrašo (PNR) duomenų naudojimas teisėsaugos tikslais. 2003 m. sausio 16 d. Komisija priėmė Komunikatą Tarybai ir Parlamentui „Oro keleivių duomenų įrašų (PNR) perdavimas: bendras ES požiūris“[3], kuriuo siekiama nustatyti pagrindinius Europos Sąjungos PNR bendros koncepcijos elementus. Komunikatu buvo raginama sukurti teisiniu požiūriu saugų PNR duomenų perdavimo Jungtinių Valstijų Vidaus saugumo departamentui pagrindą ir parengti PNR vidaus politiką. Komunikate oro vežėjai taip pat buvo raginami sukurti perduodamų duomenų eksportavimo sistemą[4], o Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija (ICAO) – parengti tarptautinę PNR duomenų perdavimo iniciatyvą. Komunikato išvados didžiąja dalimi buvo įgyvendintos, o kiti aspektai dar įgyvendinami. Pavyzdžiui, pasirašytas ES ir Jungtinių Valstijų Vidaus saugumo departamento susitarimas dėl PNR duomenų perdavimo siekiant kovoti su terorizmu ir sunkiais tarptautiniais nusikaltimais, kuriuo užtikrinamas PNR duomenų perdavimas, o kartu ir asmens duomenų apsauga[5]. Be to, Komisija priėmė Pamatinio sprendimo dėl keleivio duomenų įrašo naudojimo teisėsaugoje pasiūlymą[6]. Atsižvelgdama į poveikio vertinimą, Komisija šiuo metu nagrinėja galimybę jį pakeisti pasiūlymu priimti direktyvą dėl PNR duomenų įrašo naudojimo teisėsaugos tikslais. Dauguma vežėjų sukūrė tinkamas perduodamų duomenų eksportavimo sistemas, o ICAO – įvairias vyriausybėms skirtas PNR duomenų perdavimo gaires. Be susitarimo su Jungtinėmis Valstijomis, panašius susitarimus ES pasirašė su Kanada[7] ir Australija[8]. Naujoji Zelandija, Pietų Korėja ir Japonija taip pat naudoja PNR duomenis, tačiau iki šios ataskaitos paskelbimo dienos dar nėra sudariusios susitarimų su ES. Iš ES šalių PNR sistema veikia Jungtinėje Karalystėje, o kitos valstybės narės priėmė atitinkamus įstatymus arba bando PNR duomenų naudojimo sistemas. Iš šių tendencijų matyti, kad PNR duomenys naudojami plačiau ir vis dažniau laikomi įprastu ir būtinu teisėsaugos veiklos aspektu. Be to, naudojant PNR duomenis tvarkomi asmens duomenys, dėl to kyla opių klausimų, susijusių su pagrindinėmis teisėmis į privataus gyvenimo ir asmens duomenų apsaugą. Todėl ES patiria naujų sunkumų dėl tarptautinio PNR duomenų perdavimo. Tikėtina, kad ateinančiais metais pasaulyje daugės PNR sistemas kuriančių valstybių. Be to, per bendras susitarimų su JAV ir Kanada peržiūras ES įgijo svarbių žinių apie PNR sistemų struktūrą ir naudingumą. Todėl, Komisijos manymu, būtina persvarstyti PNR duomenų perdavimo trečiosioms šalims bendrą koncepciją. Peržiūrint šią koncepciją reikėtų užtikrinti dideles duomenų apsaugos garantijas ir visišką pagrindinių teisių paisymą, taip pat laikytis Informacijos valdymo laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje apžvalgoje apibrėžtų politikos plėtojimo principų[9]. Pagrindinių suinteresuotųjų subjektų, pvz., valstybių narių, Europos Parlamento, Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno ir 29 straipsnio duomenų apsaugos darbo grupės, požiūris į bendruosius PNR klausimus ypač svarbus peržiūrint PNR koncepciją. Pagrindinis šio komunikato tikslas – pirmą kartą nustatyti bendruosius kriterijus, kurių pagrindu ateityje su trečiosiomis šalimis būtų vedamos derybos dėl PNR susitarimų. Jie padės ES prisitaikyti prie dabartinių tendencijų ir kartu bus būdas informuoti trečiąsias šalis, valstybes nares ir piliečius, kaip Europos Komisija ketina apibrėžti savo išorės politiką PNR klausimais. Komisijos derybų dėl PNR susitarimų sudarymo su trečiosiomis šalimis rekomendacijose ateityje turėtų būti laikomasi bent jau bendrųjų komunikate įtvirtintų kriterijų, o kiekvienoje rekomendacijoje galėtų būti įtraukta papildomų kriterijų. TARPTAUTINėS PNR TENDENCIJOS PNR duomenys ir jų naudojimas PNR duomenys – nepatikrinta keleivių pateikiama ir vežėjų renkama informacija bilietams užsakyti ir keleiviams registruoti. Tai kiekvieno keleivio kelionės duomenų įrašas vežėjo bilietų užsakymo ir išvykimo kontrolės sistemose. Jis apima kelių skirtingų rūšių informaciją, kaip antai kelionės laikas, maršrutas, bilieto duomenys, kontaktiniai duomenys, pvz., adresas ir telefono numeriai, kelionių agentūra, mokėjimo duomenys, vietos numeris ir bagažo duomenys. PNR duomenys skiriasi nuo išankstinės informacijos apie keleivius (API). API duomenys – biografiniai duomenys iš mašininiu būdu nuskaitomų keleivių pasų dalies, kurie apima asmens vardą ir pavardę, gyvenamąją vietą, gimimo vietą ir pilietybę. Remiantis API direktyva[10], sienų kontrolės tarnybos gali gauti tik skrydžių į ES teritoriją API duomenis sienų kontrolės gerinimo ir kovos su nelegalia imigracija tikslais. Nors direktyva leidžiama juos naudoti kitais teisėsaugos tikslais, tokia galimybė numatyta ne kaip bendra taisyklė, o kaip išimtis. Valstybės narės duomenis saugoja 24 valandas. API duomenys daugiausia naudojami tapatybei patikrinti atliekant sienų kontrolę ir valdymą, nors tam tikrais atvejais teisėsaugos institucijos duomenis naudoja įtariamiems ir ieškomiems asmenims nustatyti. Taigi API duomenys visų pirma naudojami kaip tapatybės duomenų valdymo priemonė. Tokių duomenų naudojimas vis daugiau pasaulio šalių tampa įprasta praktika: daugiau nei 30 šalių jie naudojami sistemingai, o daugiau kaip 40 šalių kuria API sistemas. Kai kurios šalys reikalauja, kad vežėjai pateiktų ne tik API, bet ir PNR duomenis. Tokie duomenys naudojami kovojant su terorizmu ir sunkiais nusikaltimais, pvz., prekyba žmonėmis ir narkotikais. Beveik 60 metų PNR duomenis visame pasaulyje daugiausia naudojo muitinės tarnybos, tačiau ir teisėsaugos institucijos. Vis dėlto neseniai dar nebūta techninių galimybių gauti išankstinę elektroninę prieigą prie tokių duomenų, todėl naudotasi rankiniu būdu tvarkomais tik kai kurių skrydžių duomenimis. Dėl technologinės pažangos duomenis šiandien įmanoma elektroniniu būdu perduoti iš anksto. PNR sudaro įvairių rūšių duomenys, todėl jie naudojami visiškai kitiems tikslams nei API duomenys. PNR duomenys daugiausia naudojami ne kaip tapatybės tikrinimo, o kaip kriminalinės informacijos rinkimo priemonė. PNR duomenys iš esmės naudojami šiais tikslais: i) keleivių rizikos įvertinimui ir nežinomų asmenų, t. y. asmenų, kuriais galėtų susidomėti teisėsaugos institucijos ir kurie iki tol nebuvo įtariamieji, tapatybei nustatyti, ii) ankstesniam disponavimui nei API duomenimis ir pranašumui, suteikiančiam teisėsaugos institucijoms daugiau laiko duomenis tvarkyti, analizuoti ir bet kokius tolesnius veiksmus atlikti, užtikrinti, iii) nustatyti asmenims, kuriems būtų galima priskirti konkrečius adresus, kreditines korteles ir kt., susijusius su nusikalstamomis veikomis, ir iv) PNR duomenims su kitais PNR duomenimis palyginti, kad būtų galima nustatyti įtariamųjų bendrininkus, pvz., nustatant kartu keliaujančius asmenis. PNR duomenys unikalūs, kiek tai susiję su jų pobūdžiu ir naudojimu. Naudojimas gali būti: Retrospektyvusis (istoriniai duomenys): duomenys naudojami tyrimams ir baudžiamajam persekiojimui, siekiant atskleisti tinklus, kai nusikaltimas jau padarytas. Kad teisėsaugos institucijos galėtų pakankamai ilgai naudotis senais duomenimis, tokiais atvejais joms reikia užtikrinti tinkamą duomenų laikymo laikotarpį. Tikralaikis (aktualūs duomenys): duomenys naudojami nusikaltimų prevencijai, asmenims sekti arba sulaikyti, kai nusikaltimas dar nepadarytas arba todėl, kad nusikaltimas padarytas arba daromas. Tokiais atvejais PNR duomenys reikalingi apibrėžtiems faktais pagrįstiems rizikos veiksniams palyginti ir atmesti, siekiant nustatyti iki tol nežinomus asmenis, ir įvairioms ieškomų asmenų ir daiktų duomenų bazėms patikrinti. Perspektyvusis (modeliai): duomenys naudojami tendencijoms analizuoti ir faktais pagrįstiems kelionių ir bendro elgesio modeliams kurti, kurie vėliau gali būti naudojami tikruoju laiku. Kad būtų galima sukurti kelionių ir elgesio modelius, tendencijų analitikams turėtų būti leista duomenimis naudotis pakankamai ilgą laikotarpį. Tokiais atvejais teisėsaugos institucijoms reikia užtikrinti tinkamą duomenų laikymo laikotarpį. Dabartinės tendencijos Kai kurios trečiosios šalys, pvz., Jungtinės Valstijos, Kanada, Australija, Naujoji Zelandija ir Pietų Korėja, PNR duomenis jau naudoja teisėsaugos tikslais. Kitos trečiosios šalys, pvz., Japonija, Saudo Arabija, Pietų Afrika ir Singapūras, priėmė atitinkamus teisės aktus ir (arba) šiuo metu bando PNR duomenų naudojimo sistemas. Keletas kitų trečiųjų šalių pradėjo svarstyti PNR duomenų naudojimo klausimą, tačiau dar nepriėmė atitinkamų teisės aktų. Europos Sąjungoje PNR sistemą jau turi Jungtinė Karalystė. Prancūzija, Danija, Belgija, Švedija ir Nyderlandai priėmė atitinkamus teisės aktus ir (arba) šiuo metu bando PNR duomenų naudojimo sistemas. Kai kurios kitos valstybės narės svarsto galimybę įdiegti PNR sistemas. Europos Komisija, pripažindama būtinybę PNR duomenis naudoti terorizmo ir sunkių nusikaltimų prevencijai ir kovai su jais ir vadovaudamasi 2003 m. komunikatu, pateikė pasiūlymą priimti pamatinį sprendimą dėl keleivio duomenų įrašo (PNR) naudojimo teisėsaugos tikslais. Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, Komisija svarsto galimybę šį pasiūlymą pakeisti pasiūlymu priimti direktyvą dėl keleivio duomenų įrašo naudojimo teisėsaugos tikslais. Pasiūlymu bus siekiama įpareigoti oro vežėjus PNR duomenis perduoti valstybėms narėms, kurios juos naudotų kovodamos su teroristiniais ir kitais sunkiais nusikaltimais. Tarptautinėje arenoje vis labiau pripažįstama, kad PNR duomenys yra būtina kovos su terorizmu ir sunkiais nusikaltimais priemonė. Ši tendencija – trijų veiksnių rezultatas. Pirma, tarptautinis terorizmas ir nusikalstamumas kelia didelę grėsmę visuomenei, todėl reikia imtis priemonių šiai problemai spręsti. Prieiga prie PNR duomenų ir jų analizė – viena iš tokių teisėsaugos požiūriu reikalingų priemonių. Antra, dėl pastarųjų metų technologinės plėtros tokia prieiga prie duomenų ir jų analizė tapo įmanoma, nors prieš keletą metų tai buvo neįsivaizduojama. Tačiau pastarųjų metų technologine plėtra plačiai naudojasi ir nusikaltėliai planuodami, rengdami ir vykdydami nusikaltimus. Galiausiai, sparčiai daugėjant tarptautinių kelionių ir keleivių, elektroninis duomenų tvarkymas iki keleivių atvykimo labai padeda ir paspartina saugumo ir sienų kontrolę, nes rizikos įvertinimas atliekamas dar iki atvykimo. Taip teisėsaugos institucijoms suteikiama galimybė sutelkti dėmesį tik į tuos keleivius, dėl kurių jie turi konkrečių priežasčių manyti, kad jie gali kelti faktinę grėsmę saugumui, o ne vadovautis nuojauta, išankstiniais stereotipais arba profiliais. Dabartinių tendencijų poveikis Europos Sąjungai Remiantis ES duomenų apsaugos teisės aktais, iš ES skrydžius vykdantiems oro vežėjams draudžiama savo keleivių PNR duomenis perduoti trečiosioms šalims, kurios neturi tinkamų apsaugos priemonių ir todėl neužtikrina tinkamo asmens duomenų apsaugos lygio. Dėl šios priežasties vežėjai pateko į labai keblią padėtį, kai Jungtinės Valstijos, Kanada ir Australija iš vežėjų pareikalavo perduoti į jų šalis vykdomų skrydžių PNR duomenis. Todėl ES ėmėsi iniciatyvos ir su kiekviena iš šių trijų šalių pasirašė atskirai suderėtus susitarimus[11], kuriais buvo sudaryta galimybė PNR duomenis perduoti už ES ribų šių trijų šalių teisėsaugos institucijoms. Taip buvo siekiama išspręsti vežėjų problemą, užtikrinti tinkamą keleivių duomenų apsaugos lygį ir pripažinti, kad būtina ir svarbu PNR duomenis naudoti kovojant su terorizmu ir sunkiais nusikaltimais. Kadangi PNR sistemas įgyvendina daugiau šalių, tikėtina, kad šis klausimas ateityje ne kartą iškils. Be to, jei Komisija nuspręstų toliau svarstyti pasiūlymą priimti Europos Sąjungos PNR direktyvą, tokių prašymų galėtų daugėti, jei trečiosios šalys prašys ES taikyti abipusiškumo principą. Iki šiol tarptautiniai PNR susitarimai buvo sudaromi su konkrečiomis trečiosiomis šalimis, kai jų prireikdavo. Nors visuose tuose susitarimuose aptariami bendri klausimai ir reglamentuojami tie patys dalykai, jų nuostatos nėra identiškos. Todėl kartais vežėjams ir duomenų apsaugai buvo taikomos skirtingos taisyklės. Kadangi tikėtina, kad artimiausiu metu tokių susitarimų poreikis išaugs, strategija galėtų padėti ES šį poreikį patenkinti labiau struktūruotai ir taip sumažinti skirtumus tarp įvairių susitarimų. PERžIūRėTA ES BENDRA PNR KONEPCIJA PNR bendros koncepcijos peržiūros priežastys Šiuo metu, kai įgyvendinamos 2003 m. komunikato išvados ir ES susiduria su naujomis tendencijomis ir sunkumais, svarbu, kad ES į šias tendencijas ir sunkumus tinkamai atsižvelgtų toliau plėtodama PNR duomenų perdavimo trečiosioms šalims bendrą koncepciją dėl šių priežasčių: Kova su terorizmu ir sunkiais tarptautiniais nusikaltimais: ES savo ir trečiųjų šalių labui įsipareigojusi su jomis bendradarbiauti kovojant su šiomis grėsmėmis. Vienas iš tokio bendradarbiavimo būdų – keitimasis duomenimis su trečiosiomis šalimis. PNR duomenų suteikimas teisėsaugos tikslais – būtina kovos su terorizmu ir sunkiais tarptautiniais nusikaltimais priemonė. Tiek Teisingumo ir vidaus reikalų Išorės matmens strategijoje[12], tiek ES kovos su terorizmu strategijoje[13] ir Stokholmo programoje[14] nurodoma būtinybė glaudžiai bendradarbiauti su trečiosiomis šalimis. Asmens duomenų ir privatumo apsaugos užtikrinimas: ES įsipareigojusi užtikrinti aukštą asmens duomenų apsaugos lygį ir veiksmingumą; tuo tikslu PNR duomenys trečiosioms šalimis visada perduodami saugiai ir paisant galiojančių ES teisinių reikalavimų, o keleiviai gali įgyvendinti savo teises, susijusias su jų duomenų tvarkymu. Būtinybė oro vežėjams užtikrinti teisinį tikrumą ir supaprastinti pareigų vykdymą: Svarbu, kad ES parengtų nuoseklų teisinį pamatą, kurio pagrindu oro vežėjai PNR duomenis perduotų trečiosioms šalims. Tai reikalinga norint vežėjus apsaugoti nuo sankcijų ir užtikrinti, kad duomenų perdavimo sąlygos ir tvarka visame pasaulyje būtų kuo vienodesnė ir kuo labiau suderinta, kad būtų sumažintos šios ūkio šakos sąnaudos ir užtikrintos vienodos konkurencijos sąlygos. Bendrųjų sąlygų, kuriomis užtikrinamas tarptautinės koncepcijos vienodumas ir tolesnis plėtojimas, sukūrimas: ES ir trečiųjų šalių pasirašyti PNR susitarimai panašūs savo tikslais, tačiau jų turinys skiriasi, kiek tai susiję su duomenų perdavimo sąlygomis ir trečiųjų šalių įsipareigojimų pobūdžiu. Dėl skirtingų kiekvienos šalies reikalavimų ir teisės sistemų tokie įsipareigojimų skirtumai tam tikra apimtimi priimtini, tačiau visos šalys turėtų laikytis bendrųjų kriterijų (žr. 3.2 ir 3.3 dalis). Siekiant keleiviams užtikrinti kuo vienodesnes sąlygas ir sumažinti šios ūkio šakos sąnaudas, svarbu, kad būsimų susitarimų su trečiosiomis šalimis turinys ir standartai būtų kuo panašesni. Tai galėtų būti pagrindas tolesniam žingsniui – galimai labiau suderintai daugiašalei keitimosi PNR duomenimis koncepcijai. Priemonės keleivių patogumui: siekiant spręsti mūsų visuomenėje kylančių saugumo grėsmių klausimą, sienas kertančių keleivių patikra tampa išsamesnė ir ilgesnė. Dėl to ir dėl nuolat augančio tarptautinių kelionių masto prie sienų tenka laukti ilgiau. Prieš kertant sieną elektroniniu būdu perdavus PNR duomenis, bus galima iš anksto patikrinti keleivius, todėl jie galės greičiau ir paprasčiau kirsti sieną, o teisėsaugos institucijos galės sutelkti dėmesį tik į jas dominančius nustatytus asmenis. Bendrosios nuostatos Peržiūrėta bendra PNR koncepcija siekiama suteikti ES pagrindą, kuriuo ji galėtų remtis spręsdama, kaip ateityje geriausia elgtis su trečiųjų šalių prašymais perduoti PNR duomenis. Greta Informacijos valdymo laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje apžvalgoje apibrėžtų politikos kūrimo principų svarbūs šie konkretūs aspektai: Bendri saugumo interesai: terorizmas ir sunkūs nusikaltimai yra tarptautinio pobūdžio. Kai kurioms pasaulio šalims terorizmo ir sunkių nusikaltimų grėsmė didesnė nei kitoms šalims. ES įsipareigojusi su jomis bendradarbiauti ir joms padėti kovoti su šiomis saugumo grėsmėmis. Asmens duomenų apsauga: kadangi PNR duomenų perdavimas, naudojimas ir tvarkymas susijęs su pagrindine teise į asmens duomenų apsaugą, nepaprastai svarbu, kad ES bendradarbiautų tik su tomis trečiosiomis šalimis, kurios gali užtikrinti tinkamą iš ES perduodamų PNR duomenų apsaugos lygį. Išorės santykiai: taip pat reikėtų įvertinti ES ir trečiosios šalies išorės santykius apskritai. Policijos ir teisminių institucijų veikimas ir bendradarbiavimas su jomis, teisinės valstybės principo ir pagrindinių teisių paisymas apskritai – svarbūs veiksniai, kuriuos reikia įvertinti. Standartai, turinys ir kriterijai Bendroje PNR koncepcijoje turėtų būti apibrėžti bendri standartai, kuriuos turėtų atitikti tarptautiniai ES ir trečiųjų šalių susitarimai, kad būtų pasiektos kuo vienodesnės tose šalyse taikytinos duomenų apsaugos garantijos ir oro vežėjų duomenų perdavimo sąlygos. Be to, labai svarbu, kad ES būtų sukurtas tinkamo įgyvendinimo stebėjimo mechanizmas, pavyzdžiui, reguliariai atliekant bendrą susitarimų įgyvendinimo priežiūrą, ir veiksmingas ginčų sprendimo mechanizmas. Asmens duomenų apsauga PNR duomenų rinkimas ir perdavimas trečiosioms šalims susijęs su dideliu asmenų skaičiumi ir jų asmens duomenimis. Todėl ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas veiksmingai asmens duomenų apsaugai. Europoje pagrindinės teisės į privatų gyvenimą ir asmens duomenų apsaugą įtvirtintos Europos žmogaus teisių konvencijos (EŽTK) 8 straipsnyje ir ES pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsniuose[15]. Šios pagrindinės teisės taikomos visiems asmenims, nepaisant jų pilietybės ar gyvenamosios vietos. Kiti duomenų apsaugos standartai nustatyti 1981 m. Europos Tarybos 108-ojoje konvencijoje dėl duomenų apsaugos ryšium su asmens duomenų automatizuotu tvarkymu ir jos 2001 m. papildomame protokole Nr. 181. Bet koks Chartijos pripažintų teisių ir laisvių įgyvendinimo apribojimas turi būti numatytas įstatymu ir negali keisti šių teisių ir laisvių esmės. Remiantis proporcingumo principu, apribojimai galimi tik tuo atveju, kai jie būtini ir atitinka Sąjungos pripažintus bendrus interesus arba reikalingi kitų teisėms ir laisvėms apsaugoti. Kadangi trečiosiose šalyse gali galioti kita duomenų apsaugos tvarka nei ES, svarbu, kad, visus PNR duomenis perduodant iš ES valstybių narių trečiosioms šalims, trečioji šalis, remdamasi tvirtu teisiniu pagrindu, užtikrintų tinkamą duomenų apsaugos lygį. Toks tinkamas duomenų apsaugos lygis gali būti įvirtintas trečiosios šalies teisės aktuose arba teisiškai privalomų įsipareigojimų forma nustatytas tarptautiniuose asmens duomenų tvarkymo susitarimuose. Ar trečioji šalis užtikrina tinkamą apsaugą, reikia vertinti atsižvelgiant į visas su duomenų perdavimo operacija susijusias aplinkybes. Į tai atsižvelgdama ES taip pat svarstys, ar trečioji šalis laikosi tarptautinių standartų arba ar ji ratifikavo tarptautinius dokumentus, reglamentuojančius duomenų apsaugą ir žmogaus teises apskritai. Vertinant, kas yra tinkama, reikėtų vadovautis šiuo klausimu jau priimtais Europos Komisijos sprendimais dėl tinkamumo. Prašančioji trečioji šalis turėtų taikyti šiuos pagrindinius asmens duomenų apsaugos principus: - Tikslų ribojimas – duomenų naudojimas: susitarime turėtų būti aiškiai ir tiksliai nustatyta, kam trečiosios šalys gali naudoti duomenis, ši naudojimo sritis negali būti platesnė nei būtina tikslams pasiekti. Dabartinių PNR susitarimų patirtis rodo, kad PNR duomenys turėtų būti naudojami tik teisėsaugos ir saugumo tikslais kovojant su terorizmu ir sunkiais tarptautiniais nusikaltimais. Pagrindinės sąvokos, kaip pavyzdžiui, terorizmo ir sunkių tarptautinių nusikaltimų, turėtų būti apibrėžiamos remiantis atitinkamuose ES teisės aktuose nustatytų apibrėžčių koncepcijomis. - Tikslų ribojimas – duomenų apimtis: keitimasis duomenimis turėtų būti minimalus ir proporcingas. Visuose susitarimuose turėtų būti pateikiamas baigtinis perduotinų PNR duomenų kategorijų sąrašas. - Specialios asmens duomenų kategorijos (neskelbtini duomenys): PNR duomenys, atskleidžiantys rasinę ar etninę kilmę, politines pažiūras, religinius ar filosofinius įsitikinimus, narystę profesinėse sąjungose, sveikatos būklę ar seksualinį gyvenimą, neturėtų būti naudojami, išskyrus ypatingas aplinkybes, kai kyla tiesioginis pavojus gyvybei, ir su sąlyga, kad trečioji šalis suteikia tinkamas garantijas, pavyzdžiui, kad tokie duomenys gali būti naudojami tik konkrečiu atveju, gavus aukšto rango pareigūno leidimą ir tik pradinio perdavimo tikslais. - Duomenų saugumas: visomis tinkamomis techninėmis ir saugumo procedūromis bei priemonėmis PNR duomenys turi būti saugomi nuo piktnaudžiavimo jais ir neteisėtos prieigos prie jų, kad būtų užkirstas kelias duomenų saugumo, konfidencialumo arba vientisumo grėsmei. - Priežiūra ir atskaitomybė: turėtų būti sukurta priežiūros, kurią atliktų nepriklausoma viešoji duomenų apsaugos institucija, turinti veiksmingus intervencijos ir vykdomuosius įgaliojimus, sistema, kurios tikslas – prižiūrėti PNR duomenis naudojančias viešąsias institucijas. Pastarosios institucijos turėtų būti atsakingos už galiojančių asmens duomenų apsaugos taisyklių laikymąsi ir turėti įgaliojimus nagrinėti asmenų skundus dėl PNR duomenų tvarkymo. - Skaidrumas ir informavimas: kiekvienas asmuo turėtų būti informuojamas bent jau apie asmens duomenų tvarkymo tikslą, kas tvarkys duomenis, kokiomis taisyklėmis arba įstatymais bus vadovaujamasi, kokiems tretiesiems asmenims duomenys atskleidžiami, taip pat, kaip ir kur galima apginti savo teises. - Prieiga, taisymas ir ištrynimas: kiekvienam asmeniui turėtų būti suteikta prieiga prie jo PNR duomenų, o prireikus – teisė prašyti PNR duomenis ištaisyti ir ištrinti. - Teisių gynimo priemonės: kiekvienas asmuo turėtų turėti teisę į veiksmingas administracines ir teismines teisių gynimo priemones tais atvejais, kai pažeidžiamas jo privatumas arba duomenų apsaugos taisyklės, nediskriminuojant ir nepaisant jo pilietybės ar gyvenamosios vietos. Už bet kokį pažeidimą ar nusižengimą turėtų būti skiriamos tinkamos ir veiksmingos sankcijos ir (arba) atlyginama žala. - Automatizuoti individualūs sprendimai: sprendimai, kuriais asmeniui numatomos nenaudingos priemonės arba dėl kurių jis patiria neigiamų padarinių, negali būti grindžiami vien automatizuotu asmens duomenų tvarkymu, nedalyvaujant žmogui. - Duomenų laikymas: PNR duomenys turėtų būti laikomi ne ilgiau, nei būtina apibrėžtoms užduotims atlikti. Nustatant laikymo laikotarpį reikėtų atsižvelgti į įvairius PNR duomenų naudojimo būdus (žr. 1.2.1 dalį) ir prieigos teisių ribojimą duomenų laikymo laikotarpiu, pavyzdžiui, palaipsniui duomenis darant anonimiškais. - Draudimas duomenis perduoti kitoms institucijoms: PNR duomenys turėtų būti atskleidžiami tik tokioms vykdomosios valdžios institucijoms, kurios turi įgaliojimus kovoti su terorizmu ir sunkiais tarptautiniais nusikaltimais ir kurios pagal savo įsipareigojimus gaunančiajai institucijai užtikrina tokią pačią apsaugą, kaip ir įstaiga, susitarime nurodyta kaip gaunančioji institucija. Niekada neatskleidžiami visi PNR duomenys, jie atskleidžiami tik konkrečiu atveju. - Draudimas duomenis perduoti kitoms trečiosioms šalims: tai visų pirma draudimas naudoti ir toliau skleisti duomenis, kad nebūtų vengiama taikyti susitarimą, kai PNR duomenys suteikiami kitai trečiajai šaliai. Duomenys perduodami toliau, jei suteikiamos tinkamos garantijos. Pirmiausia, gaunančioji trečioji šalis šią informaciją turėtų perduoti kitos trečiosios šalies kompetentingai institucijai tik, jei pastaroji įsipareigoja tvarkant duomenis užtikrinti tokį patį apsaugos lygį, koks nustatytas susitarime, o duomenys perduodami išimtinai pirminio duomenų perdavimo tikslu. Niekada neatskleidžiami visi PNR duomenys, jie atskleidžiami tik konkrečiu atveju. Duomenų perdavimo sąlygos Siekiant užtikrinti oro vežėjų teisinį tikrumą ir sumažinti finansinę naštą, svarbu supaprastinti duomenų perdavimo, kurį atlieka oro vežėjai, trečiosioms šalims taisykles. Nustačius vienodas pareigas, būtų žymiai sumažinta vežėjų finansinė našta, nes sumažėtų jų investicijos, reikalingos pareigoms įvykdyti. Šiuo tikslu pageidautina standartizuoti bent jau šias duomenų perdavimo sąlygas: - Duomenų perdavimo būdas: norint apsaugoti vežėjų duomenų bazėse laikomus duomenis ir išlaikyti jų kontrolę, duomenys turėtų būti perduodami tik taikant duomenų eksportavimo sistemą. - Duomenų perdavimo dažnumas: turėtų būti nustatyta pagrįsta riba, kiek kartų trečioji šalis gali prašyti jai perduoti duomenis; ji užtikrintų tinkamą saugumo laipsnį ir sumažintų vežėjų sąnaudas. - Oro vežėjų neįpareigojimas rinkti papildomus duomenis: oro vežėjai neturėtų būti įpareigojami rinkti daugiau duomenų, nei šiuo metu jie renka, arba privaloma tvarka rinkti tam tikrų rūšių duomenis; jie turėtų perduoti tik tuos duomenis, kuriuos surinko užsiimdami savo verslu. Pamatiniai elementai - Trukmė ir peržiūra: bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis sąlygos turėtų galioti nustatytą laikotarpį, taip pat turėtų būti numatyta susitariančiosios šalies galimybė susitarimą denonsuoti. Turėtų būti galima iškilus būtinybei peržiūrėti bendradarbiavimo sąlygas. - Stebėjimas: labai svarbu, kad ES būtų sukurtas tinkamo įgyvendinimo stebėjimo mechanizmas, pavyzdžiui, reguliariai atliekant bendrą visų susitarimų aspektų, įskaitant tikslų ribojimą, keleivių teises ir tolesnį PNR duomenų perdavimą, įgyvendinimo priežiūrą, kuri apimtų laikomų duomenų proporcingumo įvertinimą atsižvelgiant į jų naudą tikslams, kuriems duomenys buvo perduoti, pasiekti. Bendrų peržiūrų išvados turėtų būti pateikiamos Tarybai ir Europos Parlamentui. - Ginčų sprendimas: reikėtų sukurti veiksmingą ginčų dėl susitarimų aiškinimo, taikymo ir įgyvendinimo sprendimo mechanizmą. - Abipusiškumas: turėtų būti užtikrinamas abipusiškumas, visų pirma gaunančiosios trečiosios šalies kompetentingoms institucijoms iš PNR duomenų gautą analitinę informaciją perduodant valstybės narės policijos ir teisminėms institucijoms, taip pat Europolui ir Eurojustui. ILGESNIO LAIKOTARPIO PERSPEKTYVA Vis daugiau pasaulio šalių naudoja PNR duomenis, todėl su tuo susijusios problemos aktualios tarptautinei bendruomenei. Nors ES pasirinkta dvišalė koncepcija tomis aplinkybėmis buvo tinkamiausia ir artimiausiu metu veikiausiai bus tinkamiausia, tačiau ji gali tapti nebetinkama, jei PNR duomenis pradės naudoti daug šalių. Todėl ES turėtų įvertinti galimybę nustatyti tarptautinius PNR duomenų perdavimo ir naudojimo standartus. 2004 m. ICAO parengtos Prieigos prie PNR duomenų gairės yra tvirtas PNR duomenų perdavimo sąlygų derinimo pagrindas. Šios gairės yra neprivalomos ir nepakankamai reglamentuoja duomenų apsaugos klausimus. Vien jų nepakanka, tačiau jomis būtų galima vadovautis sprendžiant su vežėjais susijusius klausimus. Atsižvelgdama į tai ES turėtų apsvarstyti galimybę pradėti diskusiją su PNR duomenis naudojančiais arba ketinančiais naudoti tarptautiniais partneriais, kad išsiaiškintų, ar daugiašaliu lygmeniu yra bendras suinteresuotumas spręsti PNR duomenų perdavimo klausimus. Jei šios diskusijos būtų vaisingos, ES ir suinteresuoti tarptautiniai partneriai turėtų pradėti oficialias derybas ir siekti daugiašalio sprendimo. IšVADOS Šiame komunikate apžvelgiamos dabartinės PNR duomenų naudojimo ES ir pasaulyje tendencijos. Komisija mano, kad į šias tendencijas ir tebeesančias grėsmes Europos Sąjungai bei kitoms pasaulio šalims būtina reaguoti, ES peržiūrint savo bendrą PNR duomenų koncepciją. Komisija atsižvelgė į svarbiausių suinteresuotųjų subjektų nuomonę bendrais PNR duomenų klausimais ir Informacijos valdymo laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje apžvalgoje nustatytus politikos plėtojimo principus. Šiame komunikate pirmą kartą išdėstomos bendrosios nuostatos, kuriomis ES turėtų vadovautis su trečiosiomis šalimis derėdamasi dėl PNR susitarimų. Laikantis tų principų būtų užtikrinta, kad skirtingi PNR susitarimai būtų vienodesni ir būtų paisoma pagrindinių teisių į privatų gyvenimą ir asmens duomenų apsaugą. Kartu komunikatas išlieka pakankamai lankstus ir gali būti pritaikytas kiekvienos trečiosios šalies konkretiems saugumo klausimams ir nacionalinės teisės sistemai. Galiausiai, žvelgiant į ilgesnio laikotarpio pasaulinės PNR politikos plėtojimo perspektyvą, komunikate daroma išvada, kad ES turėtų ištirti galimybę dvišalius susitarimus vidutiniu laikotarpiu pakeisti visų PNR duomenis naudojančių šalių daugiašaliu susitarimu. [1] Eurostatas, 36/2009. [2] COM(2010) 385. [3] COM(2003) 826. [4] Eksportavimo sistema grindžiama principu, kad vežėjas trečiajai šaliai perduoda duomenis, o ne suteikia jai prieigą prie savo duomenų bazių. [5] OL L 204, 2007 8 4, p. 16. [6] COM(2007) 654. [7] OL L 91, 2006 3 29, p. 53, OL L 91, 2006 3 29, p. 49 ir OL L 82, 2006 3 21, p. 15. [8] OL L 213, 2008 8 8, p. 49. [9] COM(2010) 385. [10] 2004 m. rugpjūčio 29 d. Direktyva 2004/82/EB dėl vežėjų įpareigojimo perduoti keleivių duomenis. [11] 2004 m. EB ir JAV PNR susitarimas (OL L 183, 2004 5 20, p. 84) ir 2004 m. gegužės 14 d. Komisijos sprendimas (OL 235, 2004 7 6, p. 11); 2006 m. ES ir JAV PNR susitarimas (OL L 298, 2006 10 27, p. 29) ir lydimieji laiškai (OL C 259, 2006 10 27, p. 1), 2007 m. ES ir JAV PNR susitarimas (OL L 204, 2007 8 4, p. 18), ES ir Kanados PNR susitarimas (OL L 82, 2006 3 21, p. 15 ir OL L 91, 2006 3 29, p. 49) ir ES ir Australijos PNR susitarimas (OL L 213, 2008 8 8, p. 47). [12] COM(2005) 491. [13] Tarybos dokumentas Nr. 14469/4/05, 2005 11 30. [14] Tarybos dokumentas Nr. 17024/09, 2009 12 2. [15] Svarbu pažymėti, kad panašūs duomenų apsaugos principai įtvirtinti tarptautiniuose susitarimuose, susijusiuose su privataus gyvenimo ir asmens duomenų apsauga, pavyzdžiui: 1966 m. gruodžio 16 d. Tarptautinio pilietinių ir politinių teisių pakto 17 straipsnyje, JT kompiuterinių asmens duomenų bylų tvarkymo gairėse (1990 m. gruodžio 14 d. JT Generalinės Asamblėjos rezoliucija 49/95), Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (OECD) tarybos rekomendacijoje dėl privatumo ir tarpvalstybinių asmens duomenų srautų apsaugai taikomų gairių ir Europos Tarybos konvencijoje dėl duomenų apsaugos ryšium su asmens duomenų automatizuotu tvarkymu (ESS Nr. 108) ir tos konvencijos papildomame protokole (ESS Nr. 181), prie kurių gali prisijungti ir ne Europos valstybės.