Šis dokumentas yra Komisijos atsakas į 2021 m. birželio 14 d. priimtas Tarybos išvadas dėl Europos vystymosi finansinės struktūros stiprinimo, kuriose Taryba paprašė Komisijos pateikti išvadose išdėstytų tikslų ir rekomendacijų įgyvendinimo veiksmų gaires ir kasmet teikti padarytos pažangos ataskaitą. Šiuo geresnės finansinės struktūros veiksmų planu siekiama padidinti Europos vystymosi finansinės struktūros poveikį, veiksmingumą ir matomumą:

-patvirtinant tvirtą ES politikos kryptį;

-skatinant geresnį koordinavimą;

-kuriant įtraukesnę finansinę struktūrą;

-užtikrinant didesnį ES ir jos valstybių narių matomumą ir įtaką laikantis Europos komandos požiūrio.

Juo daugiausia dėmesio skiriama veiksmams, kurie priklauso Komisijos kompetencijai, bendradarbiaujant su ES vyriausiuoju įgaliotiniu ir pirmininko pavaduotoju. Be to, šioje ataskaitoje pateikiama šių veiksmų įgyvendinimo padėtis 2021 m. pabaigoje.

1.POREIKIS GERINTI EUROPOS FINANSINĘ STRUKTŪRĄ

2.Aplinkybės

ES ir jos valstybės narės tradiciškai yra didžiausios pasaulyje paramos vystymuisi teikėjos – 2020 m. jos suteikė apie 46 proc. visos pasaulyje teikiamos paramos (66,8 mlrd. EUR). ES parama buvo naudinga priemonė siekiant įveikti skurdą, mažinant pažeidžiamumą ir nelygybę bei padedant šalims partnerėms pasiekti darnaus vystymosi tikslus (DVT) bei Paryžiaus susitarimo tikslus.

Tačiau viešųjų išteklių nepakanka vis didėjantiems poreikiams patenkinti, kad būtų pasiekti DVT. Todėl ES ir jos valstybės narės vis dažniau naudojasi ne tik tradiciniais pagalbos kanalais, bet ir oficialia parama vystymuisi (OPV), kad sukurtų papildomų finansavimo šaltinių, visų pirma pritraukdamos privatųjį kapitalą. Todėl jos vis dažniau bendradarbiauja su finansų įstaigomis ir labiau remiasi novatoriškomis finansinėmis priemonėmis, naudodamos viešąsias lėšas investicijoms pritraukti, pavyzdžiui, derindamos dotacijas ir paskolas arba teikdamos garantijas.

Todėl bėgant metams Europos vystymosi finansinė struktūra tapo sudėtingesnė dėl šių naujų priemonių atsiradimo ir dėl to, kad ją sudaro vis daugiau subjektų, įskaitant Komisiją, vyriausiąjį įgaliotinį ir pirmininko pavaduotoją, ES valstybes nares ir jų nacionalines plėtros finansų įstaigas ir organizacijas, taip pat Europos investicijų banką (EIB) ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros banką (ERPB). Be to, Komisija taip pat aktyviai bendradarbiauja su įvairiais tarptautiniais finansų subjektais. Visi šie subjektai siekia įgyvendinti DVT, tačiau turi konkrečius prioritetus ir intervencijos būdus bei pasižymi skirtingais privalumais ir lyginamaisiais pranašumais, visų pirma geografinių, sektorinių ar finansinių ekspertinių žinių požiūriu.

COVID-19 pandemija dar labiau padidino poreikį skubiai spręsti vystymosi problemas, taigi ir būtinybę stiprinti Europos vystymosi finansinę struktūrą. Dėl ekonominių COVID-19 pandemijos padarinių padidėjo finansavimo poreikiai ir buvo padarytas stiprus poveikis ES šalims partnerėms, todėl sumenko daugelį metų daryta pažanga siekiant DVT. Apskaičiuota, kad 2020 m. metinis DVT finansavimo trūkumas besivystančiose šalyse siekė 3,7 trln. EUR . Siekiant panaikinti šį finansavimo trūkumą, labiau nei bet kada reikia didelių investicijų. Turi būti efektyviai panaudoti visi finansavimo šaltiniai (viešieji ar privatūs, vidaus ar tarptautiniai) ir įgyvendintos veiksmingos politikos reformos, kad būtų galima sukurti geresnę padėtį nei buvusi, nė vieno nepaliekant nuošalyje. Todėl tvarus finansavimas bus labai svarbus siekiant sutelkti tarptautinį ir vietos privatųjį kapitalą investicijoms į tvarią infrastruktūrą finansuoti.