[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |

Briuselis, 25.9.2009

KOM(2009) 504 galutinis

KOMISIJOS ATASKAITA

DĖL SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO (2008 m. 16-oji ataskaita dėl geresnės teisėkūros)

KOMISIJOS ATASKAITA

DĖL SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO (2008 m. 16-oji ataskaita dėl geresnės teisėkūros)

1. ĮVADAS

Tai 16-oji subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymo ataskaita, kurią Komisija, atsižvelgdama į protokolą, pridėtą prie EB steigimo sutarties, pateikia Europos Vadovų Tarybai ir Europos Parlamentui[1]. Kaip ir 2007 m. ataskaitoje, šioje ataskaitoje neaprėpiami platesni geresnio reglamentavimo klausimai, aptarti Trečioje geresnio reglamentavimo Europos Sąjungoje peržiūroje[2].

2. TEISINė SISTEMA IR INSTITUCINė SąRANGA

2.1. Subsidiarumo ir proporcingumo principai

Subsidiarumo ir proporcingumo apibrėžtys pateikiamos EB steigimo sutarties 5 straipsnio 2 ir 3 dalyse. Sutarties 30 protokole išsamiau aiškinama, kaip šie du principai turėtų būti taikomi.

Subsidiarumo principas yra vienas pagrindinių principų, pagal kurį atskiriamos valstybių narių ir ES atsakomybės sritys, t. y. nustatoma, kas turėtų imtis veiksmų . Jeigu Bendrija turi išimtinę kompetenciją veikti tam tikroje srityje, abejonių dėl to, kas turėtų imtis veiksmų, nekyla ir subsidiarumo principas netaikomas. Jeigu Bendrija ir valstybės narės dalijasi kompetenciją, minėtasis principas reiškia, kad veiksmų turėtų imtis valstybės narės. Bendrija turėtų imtis veiksmų tik tuomet, kai valstybės narės negali deramai pasiekti tikslų (būtinumo nustatymas) ir kai jų geriau gali pasiekti Bendrija (pridėtinės vertės nustatymas arba veiksmingumo palyginimas).

Subsidiarumo principas yra dinamiška sąvoka, taigi vertinimas, kaip šis principas taikomas, ilgainiui kinta. Pagal subsidiarumo principą Bendrija, neviršydama įgaliojimų, gali išplėsti savo veiksmus, jeigu tai reikalinga atsižvelgiant į aplinkybes, ir priešingai, jeigu veiksmai nebeatitinka subsidiarumo kriterijų, Bendrija veiksmus turėtų apriboti arba sustabdyti[3].

Proporcingumo principas yra vienas pagrindinių principų apibrėžiant, kaip Sąjunga turėtų naudotis savo išimtine ir pasidalijamąja kompetencija ( t. y. kokia turėtų būti ES veiksmų forma ir pobūdis? ) Pagal EB steigimo sutarties 5 straipsnį ir minėtąjį protokolą numatoma, kad Bendrija nesiima jokių veiksmų, kurie nėra būtini siekiant šios Sutarties nustatytų tikslų. Turi būti pasirenkamos mažiausiai varžančios priemonės.

2.2. Taikymo būdai, galimybė teikti pastabas ir ex-post kontrolė

Visos Europos Sąjungos institucijos turi laikytis abiejų principų. Protokolu ir 1993 m. tarpinstituciniu susitarimu dėl subsidiarumo[4] nustatytos konkrečios prievolės, kurių pagrindiniai dėmenys apibūdinami taip:

Komisija privalo plačiai konsultuotis prieš siūlydama teisės aktus; kiekvieno teisės akto siūlymo aiškinamajame memorandume išdėstyti priežastis, rodančias, kad siūlomas teisės aktas atitinka subsidiarumo ir proporcingumo principus; taip pat atsižvelgti į Bendrijai, nacionalinėms vyriausybėms, vietos valdžios institucijoms, ūkinės veiklos vykdytojams ir piliečiams tenkančią naštą.

Europos Parlamentas ir Taryba turi nurodyti pateisinančias aplinkybes, susijusias su subsidiarumo principu, jei jų daromas pakeitimas turi įtakos Bendrijos kompetencijos riboms[5]. Konsultavimosi arba bendradarbiavimo procedūros atveju Taryba turi pranešti Parlamentui apie savo poziciją dėl subsidiarumo ir proporcingumo principų motyvų pareiškime[6].

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas bei Regionų komitetas savo nuomones teikia, kai prašoma jų nuomonės, arba pačių iniciatyva. Europos Sąjungos parlamentų Bendrijos ir Europos reikalų komitetų konferencija (COSAC) taip pat gali teikti nuomonę dėl subsidiarumo principo taikymo[7].

Nuo 2006 m. rugsėjo mėn. Komisija nacionaliniams parlamentams siuntė naujų teisės aktų pasiūlymus ir kvietė teikti pastabas. Nors pastabas buvo kviečiama teikti ne vien dėl subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymo, daugelis iš nacionalinių parlamentų gaunamų pastabų susiję su šiais principais.

Galiausiai Teisingumo Teismas ir Pirmosios instancijos teismas gali peržiūrėti, ar institucijų teisės aktai teisėti ir ar jais nepažeidžiamas subsidiarumo principas.

3. KOMISIJOS VEIKSMAI TAIKANT PRINCIPUS 2008 M.

3.1. Kaip Komisija taiko principus

Pagal protokolą Komisija turi nurodyti priežastis, kodėl ji mano, kad teisės akto pasiūlymas atitinka subsidiarumo ir proporcingumo principus. Komisija tai atlieka keliais būdais: subsidiarumas ir proporcingumas nagrinėjami kaip dalis poveikio vertinimo, kurį Komisija atlieka visų svarbiausių iniciatyvų atveju, ir yra aptariami aiškinamuosiuose memorandumuose, taip pat teisės aktų pasiūlymų konstatuojamosiose dalyse.

Pagrindinis Komisijos poveikio vertinimo sistemos bruožas – nepriklausoma kokybės kontrolė, kurią vykdo Poveikio vertinimo valdyba (toliau – PVV). Savo nuomonėse PVV pataria patobulinti esminius poveikio vertinimų aspektus, įskaitant subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymo vertinimą. PVV nuomonės yra Komisijos vidaus sprendimų priėmimo proceso dalis, ir, Komisijai priėmus atitinkamą iniciatyvą, su jomis susipažinti taip pat gali kitos institucijos ir plačioji visuomenė.

2008 m. PVV ataskaita rodo, kad padaugėjo PVV rekomendacijų dėl subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymo (29 atvejai 2007 m., 48 – 2008 m.). Remdamasi PVV veikla ir Regionų komiteto parengta savo darbui subsidiarumo srityje „vertinimo lentele“[8], Komisija 2009 m. sausio mėnesį priimtose patikslintose poveikio vertinimo gairėse patobulino subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymo analizės gaires. Dabar jose yra dvi išsamių klausimų grupės[9], parengtos remiantis 30 protokolu ir kurios turėtų pagerinti poveikio vertinimo analizės kokybę. Pavyzdžiui, klausimuose dėmesys kreipiamas į tarpvalstybinius aspektus, kurie galėtų rodyti, kad valstybės narės pačios negali deramai pasiekti tikslų.

3.2. Komisijos principų taikymo pavyzdžiai poveikio vertinime

Dokumentų dėl derinimo rinkinys[10]. Šį dokumentų rinkinį sudaro dviejų direktyvų pakeitimai: viena dėl nėščių darbuotojų apsaugos (išplečiant teisę į motinystės atostogas nuo 14 iki 18 savaičių, gaunant iš principo visą algą), kita dėl sutuoktinių pagalbininkų ir savarankiškai dirbančių moterų (suteikianti sutuoktiniams pagalbininkams, jiems paprašius, tokias pačias socialinės apsaugos priemones, kaip ir savarankiškai dirbančių partnerių). Pirminiai poveikio vertinimo rezultatai parodė, ypač dėl antrojo pasiūlymo, kad įgyvendinimo išlaidos kai kurioms valstybėms narėms bus didelės. Taigi, kad tam tikras priemones padarytų proporcingas tikslams pasiekti, Komisija pasiūlė valstybėms narėms jas taikyti savanoriškai.

Lengvatiniai PVM tarifai vietinėms paslaugoms[11]. Komisijos pasiūlymas nustatyti lengvatinius PVM tarifus vietinėms darbui imlioms paslaugoms suteikia daugiau lankstumo valstybėms narėms nustatant PVM tarifus paslaugoms, jei vidaus rinka yra nedidelė. Tai pavyzdys kaip naujas požiūris į teisės akto taikymą leidžia sumažinti ES įsikišimo lygį.

Lygių galimybių principas su užimtumu nesusijusiose srityse [12]. Pasiūlyme įgyvendinti vienodo požiūrio į asmenis, nepaisant jų religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus arba seksualinės orientacijos, principą esama keletas apsaugos priemonių, kuriomis aiškiai apibrėžiamos sritys, kuriose valstybės narės išlaiko savo kompetenciją (pvz., švietimas, valstybės pasaulietinis (arba ne) statusas, homoseksualių santuokų pripažinimas arba ne). Atsakydama į susirūpinimą, kad priemonių, susijusių su negalia, taikymas verslui pridarys neproporcingų sąnaudų, Komisija užtikrino, kad pasiūlymas būtų grindžiamas tinkamų patalpų sąvoka, kuri įmonėms žinoma nuo tada, kai ji buvo nustatyta Direktyvoje dėl vienodo požiūrio užimtumo srityje[13]. Komisijos pasiūlyme nustatomi veiksniai į kuriuos reikia atsižvelgti, vertinant kas yra „pagrįsta“, ir aiškinamajame memorandume, kaip tai dera subsidiarumo ir proporcingumo principais.

Tarybos rekomendacija su narkotikais kalėjimuose susijusiais klausimais. Komisija pradėjo rengti iniciatyvą, kuria valstybėms narėms rekomenduojama imtis priemonių, siekiant tvarkyti su narkotikais kalėjimuose susijusius klausimus. Ši iniciatyva papildytų esamą bendrąją rekomendaciją dėl priklausomybės nuo narkotikų. Poveikio vertinimas išryškino proporcingumo klausimą atsižvelgiant į ribotą problemos mastą, o rūpestis dėl proporcingumo buvo viena priežasčių, kodėl Komisija netęsė šios iniciatyvos.

Keletu kitų atvejų PVV paprašė patikslinti subsidiarumo analizę, pavyzdžiui: reglamento dėl miesto ir tolimojo susisiekimo autobusų transporto keleivių teisių pasiūlymo [14], direktyvos dėl pastatų energinio naudingumo pasiūlymo[15], direktyvos dėl sklandesnio tarpvalstybinio kelių eismo saugumo užtikrinimo pasiūlymo[16], direktyvos dėl mokslo tikslais naudojamų gyvūnų apsaugos pasiūlymo[17], reglamento dėl maisto skirstymo nepasiturintiems asmenims pasiūlymo[18], reglamento dėl vaisių vartojimo skatinimo mokyklose programos pasiūlymo[19], direktyvos dėl II pakopos benzino garų grąžinimo degalinėse keleivinių automobilių bakus pildant degalais atvejais pasiūlymo[20]. Komisijos poveikio vertinimo interneto svetainėje yra daugiau informacijos apie šiuos atvejus[21].

4. NACIONALINIų PARLAMENTų DALYVAVIMAS

4.1. Komisijai išsiųstos nuomonės

Nuo 2006 m. Komisija perduoda visus naujus pasiūlymus nacionaliniams parlamentams ir parengė atsakymo į jų pateiktas nuomones procedūrą[22]. Kasmet Komisijos gaunamų nuomonių skaičius apytikriai padvigubėdavo, nuo 53 2006 m. iki 115 2007 m. ir 200 – 2008 m.[23] Tai rodo, kad nacionaliniai parlamentai palaipsniui imasi veiksmų, būtinų atsakyti į Komisijos iniciatyvas. Nors ši veikla apima daugiau negu subsidiarumą ir proporcingumą, nacionaliniai parlamentai dažnai keldavo šiuos klausimus. Pavyzdžiui:

Pasiūlymas dėl pacientų teisės gauti sveikatos priežiūros paslaugas kitose valstybėse narėse[24]. Komisija sulaukė 3 nuomonių. Prancūzijos senatas pabrėžė, kad, atsižvelgiant į subsidiarumo ir proporcingumo principus, pasiūlyme turėtų būti pripažinta, kad už sveikatos paslaugų organizavimą yra atsakingos valstybės narės. Abu Nyderlandų parlamento rūmai pareiškė, kad nėra aišku, kodėl reikia imtis veiksmų Europos lygiu. Jie išsakė abejones dėl pagarbos nacionaliniam suverenitetui sveikatos sistemos organizavimo ir finansavimo srityje, ir dėl teisinės priemonės (direktyvos) pasirinkimo pagrįstumo. Vokietijos Bundesratas pabrėžė, kad į šį pasiūlymą neturėtų būti įtrauktos socialinės pagalbos paslaugos. Jis pareiškė, kad negalima remtis EB sutarties 95 straipsniu kaip teisiniu pagrindu, siekiant apeiti Bendrijos veiksmų ribojimą sveikatos apsaugos srityje, apibrėžtą 152 straipsnyje. Bundesratas taip pat pabrėžė, kad reikia sustiprinti pasiūlymo 5 straipsnį, kuriuo patvirtinama valstybių narių atsakomybė už sveikatos apsaugos sistemų organizavimą. Atsakydama į nacionalinių parlamentų nuomones Komisija pareiškė, kad pagal EB sutarties 152 straipsnio 5 dalį valstybės narės ir toliau bus atsakingos už sveikatos paslaugų organizavimą ir teikimą, taip pat už medicininę priežiūrą ir ypač už pacientų teisių nustatymą ir už sveikatos apsaugos paslaugų teikimo būdą. Atsakyme Vokietijos Bundesratui Komisija taip pat pareiškė, kad siūloma direktyva taikoma teikiamos sveikatos apsaugos paslaugų standartams, tačiau neapima kompensavimo už socialinę pagalbą ir nukentėjusių asmenų gerovės.

Pasiūlymas dėl Europos įmonės[25]. Vokietijos Bundesratas pareiškė abejonių dėl subsidiarumo principo laikymosi ir dėl to, ar siūlomas derinimas leis pasiekti nustatytus tikslus. Abu Nyderlandų parlamento rūmai pateikė prašymą aiškiai pagrįsti teisinį pagrindą. Jie norėjo išvengti situacijos, kai draudžiančias piktnaudžiavimą nacionalines taisykles būtų galima apeiti, laikantis Europos taisyklių. Jie taip pat abejojo iniciatyvos pridėtine verte ir Komisijos prognozuojamu efektyviu Europos privačiosios bendrovės panaudojimu. Atsakydama Vokietijos Bundesratui Komisija pabrėžė, kad tarpvalstybiškumo reikalavimo kaip Europos privačiosios bendrovės steigimo sąlygos įtraukimas neatitiktų pasiūlymo tikslo, ypač – padėti baigti ir gerinti vidaus rinkos veikimą ir paversti ją prieinamesne MVĮ.

Komunikatas „Smulkiojo verslo aktas Europai“[26]. Vokietijos Bundesratas išreiškė tam tikrą susirūpinimą subsidiarumo principu, pavyzdžiui, Europos mokyklų verslumo dvasios skatinimo programų atveju. Kita vertus, Italijos Senatas pritarė visiems Smulkiojo verslo akto principams. Savo atsakymuose Komisija pakvietė tiek Vokietijos Bundesratą, tiek Italijos Senatą aktyviai dalyvauti tolesniame darbe, ypač dalijantis nacionalinės ir regioninės MVĮ politikos ir priemonių geriausia praktika, pavyzdžiui, gairių nustatymo klausimu.

Jeigu Lisabonos sutartis būtų ratifikuota, sustiprėtų nacionalinių parlamentų vaidmuo ES teisėkūros srityje[27]. 1 ir 2 Sutarties protokolais numatoma išplėstinė sistema, kaip nacionaliniai parlamentai gali reikšti savo požiūrį į teisės aktų pasiūlymų projektus, atsižvelgiant į jų atitikimą subsidiarumo principui. Nacionaliniams parlamentams būtų pranešama apie visų teisės aktų pasiūlymus ir, išskyrus tinkamai pagrįstus neatidėliotinus atvejus, parlamentai turėtų aštuonias savaites savo nuomonėms pranešti[28]. Nacionaliniai parlamentai turėtų teisę Komisijai pateikti pagrįstą nuomonę, jei manytų, kad teisės akto pasiūlymas neatitinka subsidiarumo principo[29]. Atsižvelgiant į pastabas pateikusių parlamentų skaičių, Sutartyje numatyti du mechanizmai – „geltonoji kortelė“ ir „oranžinė kortelė“, – kuriuos pritaikius, pasiūlymas būtų peržiūrimas arba atsiimamas. Sutartyje taip pat numatytos naujos ex-post teisminės kontrolės nuostatos: nacionaliniai parlamentai[30] ir Regionų komitetas Europos Teisingumo Teismui[31] praneštų apie įtariamus subsidiarumo principo pažeidimus.

4.2. COSAC surengti subsidiarumo principo svarstymai

2008 m. Europos Sąjungos parlamentų Bendrijos ir Europos reikalų komitetų konferencija (COSAC) surengė du subsidiarumo principo svarstymus, siekdama imituoti Lisabonos sutartyje pasiūlytas procedūras. Per juos Komisija sulaukė 27 nuomonių.

Tarybos pamatinis sprendimas dėl kovos su terorizmu [32]. Iš viso buvo gauta 12 nuomonių. Tiktai Jungtinės Karalystės Bendruomenių rūmai pateikė neigiamą nuomonę apie jo atitikimą subsidiarumo principui. 5 nacionalinių parlamentų rūmai paprašė Komisijos pateikti tam tikrų klausimų, susijusių su subsidiarumo principu, paaiškinimus; kiti 5 paprašė paaiškinimų, susijusių su Europos Tarybos konvencija dėl terorizmo prevencijos.

Lygių galimybių principas su užimtumu nesusijusiose srityse [33]. Buvo gauta 15 nuomonių dėl šio pasiūlymo, iš jų 14 subsidiarumo principo taikymo aspektu buvo teigiamos. Vienintelę neigiamą nuomonę pateikė Čekijos Senatas.

5. TARYBOS VEIKSMAI TAIKANT PRINCIPUS

Pagrindų direktyva, nustatanti dirvožemio apsaugos sistemą[34]. 2007 m. ataskaitoje dėl subsidiarumo ir proporcingumo principų minima, kad dėl šios direktyvos vyko gyva diskusija. Nepaisant ES pirmininkaujančios valstybės narės, kurią rėmė Komisija, pastangų, 2007 m. gruodžio mėnesį Tarybai nepavyko pasiekti politinio susitarimo dėl šios direktyvos. Dėl priežasčių, susijusių su subsidiarumo ir proporcingumo principais, galutinis kompromisas, pagal kurį numatyta suteikti valstybėms narėms didelio lankstumo ir sumažinti direktyvos įgyvendinimo išlaidas, nebuvo priimtinas blokuojančiai mažumai. 2008 m. buvo tęsiamos diskusijos techniniu lygiu.

Direktyva dėl tam tikrų tipų bendrovių įpareigojimų skelbti ir versti[35]. Viena pasiūlymo nuostatų, priimta siekiant sumažinti įmonių išlaidas, panaikinamas įpareigojimas skelbti įmonės dokumentus spausdintiniuose leidiniuose ir nustatoma, kad informacija skelbiama centrinėje elektroninėje bazėje. Kai kurios valstybės narės, sudarančios blokuojančią mažumą, nori ir toliau leisti valstybėms narėms išlaikyti įpareigojimą skelbti informaciją nacionalinės arba vietinės spaudos leidiniuose bendrovių sąskaita. 2 valstybės narės, remdamosi subsidiarumo principu, nurodė, kad skelbimas nacionaliniuose arba vietiniuose laikraščiuose teikia pridėtinės vertės vietinėms bendruomenėms, ypač ten, kur interneto prieiga yra ribota. Jos taip pat atsižvelgė į poreikį išlaikyti šį nacionalinės spaudos finansavimo šaltinį.

Direktyva dėl lygių galimybių principo su užimtumu nesusijusiose srityse[36]. Vokietija pasipriešino šiam pasiūlymui, remdamasi subsidiarumo principu. Airija pareiškė tokias pat abejones, o Čekijos Senatas priėmė panašaus turinio rezoliuciją. Šios valstybės mano, kad pasiūlymas peržengia jo teisinės bazės (EB sutarties 13 straipsnio ) ribas, apibrėžtas dėl galimybės skatinti, remti ir papildyti valstybių narių veiksmus. Kitos valstybės narės (ypač Nyderlandai ir Italija) taip pat pareiškė nuomonę, kad pasiūlymas neatitinka proporcingumo principo, atsižvelgiant į jo įgyvendinimo administracines ir finansines išlaidas. Taryba tęsia diskusijas dėl šio pasiūlymo pirmininkaujant Švedijai.

Direktyva dėl nėščių darbuotojų apsaugos[37]. Kelios valstybės narės (ypač Nyderlandai) mano, kad pasiūlymas neatitinka subsidiarumo principo: šios valstybės narės norėtų išlaikyti teisę spręsti tam tikrus klausimus, kuriuos apima pasiūlymas, remdamosi savo praktika ir nacionaline patirtimi.

Lengvatiniai PVM tarifai[38]. Viena valstybė narė Tarybos svarstymuose iškėlė klausimą dėl subsidiarumo principo. Ši valstybė narė neturėjo pastabų dėl subsidiarumo principo 2008 m. Komisijos pasiūlymo atveju; tačiau ji, remdamasi subsidiarumo principu, prieštaravo kompromisinio pasiūlymo, pateikto pirmininkaujančios Prancūzijos, daliai (kurioje siūloma, kad kiekvieno valstybės narės prašymo taikyti lengvatinį PVM tarifą atveju turėtų būti atliekamas poveikio, ypač biudžetui, vertinimas). Ši pasiūlymo dalis nebuvo įtraukta į politinį susitarimą, kuris Ekonomikos ir finansų taryboje buvo pasiektas 2009 m. kovo 10 d.

6. EUROPOS PARLAMENTO VEIKSMAI TAIKANT PRINCIPUS

2008 m. Europos Parlamentas priėmė 2 rezoliucijas, iš dalies skirtas subsidiarumo ir proporcingumo principams. Spalio mėnesį Parlamentas priėmė rezoliuciją dėl Komisijos ataskaitos „ Geresnė teisėkūra 2006 m. Subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymas“ [39] . Ji skirta naujam nacionalinių parlamentų vaidmeniui, kontroliuojant subsidiarumo principo taikymą. Buvo paremta Komisijos iniciatyva siųsti savo naujus pasiūlymus nacionaliniams parlamentams ir laukti jų nuomonių, tačiau, kad šis dialogas būtų efektyvesnis, Europos Parlamentas pareiškė, kad reikėtų plėtoti bendrą požiūrį į subsidiarumo ir proporcingumo principus.

Antra rezoliucija, skirta subsidiarumo principui – tai Parlamento atsakymas į Komisijos žaliąją knygą „ Nauja mobilumo mieste kultūra“ [40]. Nors Parlamentas mano, kad už mobilumą mieste atsakingos vietinės institucijos, jis pripažįsta ES vaidmenį plėtojant integruotą Europos požiūrį į šią problemą. Nors ES neturėtų priiminėti teisės aktų mobilumo mieste srityje, Parlamentas mano, kad ES „tose politikos srityse, kuriose jai suteikti teisės aktų leidybos įgaliojimai (pvz., biudžeto, aplinkosaugos, socialinės bei darbo rinkos, konkurencijos, pramonės, regioninės bei sanglaudos, transporto bei saugumo keliuose ir energetikos politikos), turėtų atsižvelgti į ypatingus su transportu mieste susijusius reikalavimus“.

7. REGIONų KOMITETO VEIKSMAI TAIKANT PRINCIPUS

Regionų komiteto subsidiarumo stebėsenos tinklas 2008 m. pradėjo antruosius veiklos metus. Tinklas veikia naudodamasis interaktyvia interneto svetaine[41] ir visų pirma skirtas valdžios ir parlamentinėms institucijoms, atstovaujančioms Europos regionams ir miestams. Dalyvauti kviečiami ir nacionaliniai parlamentai. Kitos ES ir nacionalinės institucijos gali dalyvauti tinklo veikloje kaip stebėtojos. Kai Regionų komitetas paskelbia nuomonę apie naują politikos arba teisės akto pasiūlymą, registruotieji tinklo dalyviai gali pasiųsti savo komentarus dėl pasiūlymo atitikimo subsidiarumo principui, naudodamiesi standartine elektronine forma. Be to, Komiteto pranešėjai, norėdami gauti daugiau informacijos apie subsidiarumą ir proporcingumą, gali pradėti platesnes tinklo konsultacijas. 2008 m. surengtos trys konsultacijos[42].

Regionų komitetas siekia savo konsultacijų tinklus ir forumus, įskaitant ir subsidiarumo stebėsenos tinklą, panaudoti teikiant duomenis Europos Komisijai dėl galimo jos iniciatyvų poveikio vietiniame ir regioniniame lygmenyje. Vietinėms ir regioninėms institucijoms tai suteiks galimybę nuo ankstyvo etapo dalyvauti (iki)teisėkūros procese ir prisidėti prie geresnio ES teisės aktų ir politinių sprendimų pasiūlymų poveikio teritorijoms vertinimo.

8. TEISINGUMO TEISMO VEIKSMAI TAIKANT PRINCIPUS

Nors nebuvo užfiksuota nauja verta paminėti teismo praktika, šiuo metu nagrinėjamas vienas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, po kurio Teismas galėtų paskelbti sprendimą dėl subsidiarumo principo. 2008 m. vasario 13 d. Aukščiausiasis Teisingumo Teismas (Anglija ir Velsas) pateikė prašymą Europos Teisingumo Teismui priimti prejudicinį sprendimą dėl Reglamento dėl tarptinklinio ryšio[43]. Greta klausimo apie teisinį pagrindą, Aukščiausiasis Teismas paklausė Europos Teisingumo Teismo, ar šis reglamentas negalioja „dėl to, kad tarptinklinio ryšio mažmeninės kainos viršutinės ribos nustatymas pažeidžia proporcingumo ir (arba) subsidiarumo principą?“. Sprendimo tikimasi sulaukti iki 2010 m.

9. IšVADOS

Iš pateiktos analizės galima daryti 3 bendras išvadas. Pirma, subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymas dažnai atskleidžia požiūrių skirtumus Taryboje, tačiau jie ne tokie ryškūs Europos Parlamente, kur, atrodo, egzistuoja platesnis sutarimas ES veiksmų būtinumo ir jų pridėtinės vertės klausimu. Antra, nuomonių, kurias Komisija gauna iš nacionalinių parlamentų, skaičius sparčiai didėja, kasmet apytikriai dvigubai. Galima tikėtis, kad ši tendencija tęsis, jei bus ratifikuota Lisabonos sutartis ir bus pradėtos naudoti “geltonos ir oranžinės kortelės”. Tai suteiks dar daugiau medžiagos diskusijai apie subsidiarumo ir proporcingumo principus. Trečia, rengiant politikos iniciatyvas, poveikio vertinimai tapo pagrindine subsidiarumo ir proporcingumo klausimų sprendimo Komisijoje priemone. Šiuo požiūriu svarbiausią vaidmenį atlieka Poveikio vertinimo valdyba, o patikslintos poveikio vertinimo gairės turėtų padėti pasiekti daugiau pažangos šioje srityje.

1 priedas. Iš nacionalinių parlamentų gautų nuomonių skaičius

Nacionalinių parlamentų rūmai | Gauta nuomonių |

1 | PT - Assembleia da República | 65 |

2 | DE - Bundesrat | 18 |

3 | SE - Riksdag | 16 |

4 | FR - Sénat | 13 |

5 | UK - House of Lords | 12 |

6 | DK - Folketing | 11 |

7 | CZ - Senát | 11 |

8 | IT - Senato della Repubblica | 8 |

9 | IE - Dáil Éireann and Seanad Éireann | 7 |

10 | IT - Camera dei deputati | 6 |

11 | NL - Staten Generaal | 5 |

12 | PL - Sejm | 5 |

13 | AT - Bundesrat | 4 |

14 | EL - Vouli ton Ellinon | 3 |

15 | DE - Bundestag | 2 |

16 | EE - Riigikogu | 2 |

17 | LU - Chambre des Députés | 2 |

18 | BE – Sénat/Senaat | 2 |

19 | CY - Vouli ton Antiprosopon | 2 |

20 | LV - Saeima | 2 |

21 | UK - House of Commons | 1 |

22 | CZ - Poslanecká sněmovna | 1 |

23 | BE - Chambre des Répresentants/ Kamer van volksvertegenwoordigers | 1 |

24 | BG - Narodno sabranie | 1 |

Iš viso | 200 |

[1] Protokolas (Nr. 30) dėl subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymo (1997 m.).

[2] COM(2009) 15, 2009 1 28.

[3] Protokolo 3 straipsnis.

[4] Priimta 1993 11 17, OL C 329, 1993 12 6, p. 132.

[5] 1993 m. Tarpinstitucinio susitarimo dėl subsidiarumo principo 2 skyriaus 3 punktas.

[6] Protokolo 12 straipsnis.

[7] Amsterdamo sutarties Protokolo dėl nacionalinių parlamentų vaidmens Europos Sąjungoje 6 punktas.

[8] http://subsidiarity.cor.europa.eu/Help/tabid/283/Default.aspx.

[9] SEC (2009) 92, 2009 1 15. Žr. 5.2 skyrių apie subsidiarumą ir 7.2 skyrių apie proporcingumą.

[10] COM(2008) 636 ir COM(2008) 637, 2008 10 3.

[11] COM(2008) 428, 2008 7 7.

[12] COM(2008) 426, 2008 7 2.

[13] 2000/78/EB, 2000 11 27.

[14] COM(2008) 817, 2008 12 4.

[15] COM(2008) 780, 2008 11 13.

[16] COM(2008) 151, 2008 3 19.

[17] COM(2008) 543, 2008 11 5.

[18] COM(2008) 563, 2008 9 17.

[19] COM(2008) 442, 2008 7 8.

[20] COM(2008) 812, 2008 12 4.

[21] http://ec.europa.eu/governance/impact/index_en.htm.

[22] „Piliečių darbotvarkė. Siekiant rezultatų Europai“, COM(2006) 211, 2006 5 10.

[23] 1 priede pateikiama nuomonių, kurias gavo Komisija, kilmės apžvalga.

[24] COM(2008) 414, 2008 7 2.

[25] COM(2008) 396, 2008 6 25.

[26] COM(2008) 394, 2008 6 25.

[27] 1 ir 2 protokolai.

[28] Protokolo dėl nacionalinių parlamentų vaidmens Europos Sąjungoje 4 straipsnis.

[29] Tai taikoma: Komisijos pasiūlymams, valstybių narių grupės iniciatyvoms (pavyzdžiui, bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose srityje), Europos Parlamento iniciatyvoms, Europos Teisingumo Teismo prašymams, Europos centrinio banko rekomendacijoms ir Europos investicijų banko prašymams priimti europinį tesės aktą.

[30] Veiksmais, apie kuriuos nacionalinės teisės numatyta tvarka valstybė narė praneša savo nacionalinio parlamento arba jo rūmų vardu.

[31] Protokolo dėl subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymo 8 straipsnis.

[32] COM(2007) 650, 2007 11 6.

[33] COM(2008) 426, 2008 7 2.

[34] COM(2006) 232, 2006 9 22.

[35] COM(2008) 194, 2008 4 17.

[36] COM(2008) 426, 2008 7 2.

[37] COM(2008) 637, 2008 10 3.

[38] COM(2008) 428, 2008 7 7.

[39] 2008/2045 (INI), 2008 10 21.

[40] 2008/2041 (INI), 2008 7 9.

[41] http://subsidiarity.cor.europa.eu.

[42] i) dėl imigracijosir užimtumo (COM (2007) 248, COM (2007) 249, COM (2007) 637 ir COM (2007) 638); ii) dėl pacientų teisės gauti sveikatos priežiūros paslaugas kitose valstybėse narėse (COM (2008) 414); iii) dėl Teritorinės sanglaudos žaliosios knygos (COM (2008) 616).

[43] 2008 m. vasario 13 d. Prašymas [...], C-58/8, dėl Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd prieš Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform dėl EB Reglamento Nr. 717/2007.