Pasiūlymas Tarybos sprendimas duodantis nurodymus Komisijai deryboms dėl Branduolinių medžiagų fizinės saugos konvencijos pakeitimo /* KOM/2005/0199 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 20.5.2005 KOM(2005) 199 galutinis Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS duodantis nurodymus Komisijai deryboms dėl Branduolinių medžiagų fizinės saugos konvencijos pakeitimo (pateikta Komisijos) AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS Įvadas 1980 metais buvo pasirašyta Branduolinių medžiagų fizinės saugos konvencija ( Convention on the Physical Protection of Nuclear Materials , toliau – CPPNM), kuri įsigaliojo 1987 metais. CPPNM šalys yra 106 valstybės ir Europos atominės energijos bendrija (toliau – Euratomas)[1]. Visos Europos Sąjungos valstybės narės yra CPPNM šalys. Kaip numatyta CPPNM 18 straipsnio 4 dalies a punkte, Euratomas pasirašė CPPNM 1980 6 13, o prie jos prisijungė 1991 10 6[2]. Svarbiausias CPPNM tikslas – taikyti fizinės apsaugos priemones tarptautiniam branduolinių medžiagų gabenimui. 1999 metais daug valstybių pasisakė, kad CPPNM nėra išsami ir kad ją reikia persvarstyti, ypač todėl, kad ji neapima tam tikrų svarbių fizinės apsaugos aspektų. Buvo nustatyti medžiagų apsaugos trūkumai jas naudojant, saugojant ir gabenant šalių viduje. Be to, konvencija neužtikrina pakankamos branduolinių objektų apsaugos nuo piktavališkų veiksmų. Siekdamas pagerinti šią nerimą keliančią padėtį, Tarptautinės atominės energijos agentūros (TATENA) generalinis direktorius 2001 metų birželį įkūrė Neterminuotą teisės ekspertų ir technikos specialistų grupę CPPNM pakeitimo projektui parengti (“ Open-Ended Group of Legal and Technical Experts to Prepare a draft Amendment of the CPPNM ”), kuri turėtų aptarti, ar reikia persvarstyti CPPNM. Grupė buvo susirinkusi šešis kartus Vienoje (pirmasis susitikimas įvyko 2001 m. gruodžio 3 d.) Europos Komisija (toliau – Komisija) dalyvavo visuose grupės susitikimuose. Savo darbą grupė baigė 2003 metų kovą pateikdama galutinę ataskaitą su pakeitimo projektu. Projektas buvo išplatintas visoms CPPNM Šalims, taigi ir Komisijai, atstovaujančiai Euratomui. Tačiau, kadangi šiame pirmajame pakeitimo pasiūlyme daug straipsnių buvo pateikta su klaustuku, t. y., tokių, dėl kurių diskusijų metu nebuvo vieningai susitarta, nė viena Šalių dauguma nesurengė Pakeitimo konferencijos. Todėl Austrijos vadovaujama 25 CPPNM Šalių grupė 2004 metų birželį pateikė naują CPPNM pakeitimo pasiūlymą. Šį pataisytą pasiūlymą būtų galima pavadinti „konsensuso“ tekstu. Pagrindinis pakeitimas yra tai, kad naujajame pasiūlyme pagrindiniai fizinės branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų apsaugos principai, anksčiau įrašyti į priedą, įtraukti pažodžiui į patį tekstą. Šį persvarstytą pasiūlymą TATENA sekretoriatas vėl išplatino visoms CPPNM Šalims, kad būtų galima pradėti Pakeitimų konferencijos sušaukimo procedūrą, kaip numatyta CPPNM 20 straipsnyje. Šį persvarstytą pasiūlymą Komisija gavo 2004 metų rugsėjį. Kad galėtų sušaukti Pakeitimo konferenciją, TATENA turi gauti daugumos CPPNM Šalių prašymus. Reikiama dauguma tikriausiai susidarys pirmąjį 2005 metų pusmetį. SIŪLOMI CPPNM PAKEITIMAI CPPNM pakeitimais iš esmės siekiama išplėsti dabar daugiausiai į branduolinių medžiagų tarptautinį gabenimą orientuotą jos taikymo sritį, kad ji plačiau būtų taikoma branduolinių medžiagų naudojimui, saugojimui ir gabenimui šalių viduje bei branduolinių medžiagų ir objektų apsaugai nuo sabotažo. Be to, pakeitimo pasiūlyme akcentuojama individualios valstybės atsakomybės už fizinę apsaugą ir slaptos informacijos apsaugą reikšmė. Galiausiai, siekiant sustiprinti fizinės apsaugos režimą, buvo įtrauktas pagrindinių fizinės branduolinių medžiagų ir objektų apsaugos principų sąrašas. Pagrindiniai numatomo CPPNM pakeitimo punktai yra šie: Į 1 straipsnį įtraukiamas papildomas 1A straipsnis , kuriame nustatomi CPPNM tikslai. Atsižvelgiant į išplėsimą CPPNM taikymo sritį, papildytas 2 straipsnis , o į 1 straipsnį įtraukti dviejų papildomų sąvokų – „sabotažo“ ir „branduolinio objekto“ – apibrėžimai. Be to, į Konvencijos 2 straipsnio 2 dalį įrašyta nuostata dėl individualios valstybės atsakomybės už fizinę apsaugą. Konvencijos 6 straipsnis dėl slaptos informacijos apsaugos taip pat, atsižvelgiant į CPPNM taikymo srities išplėtimą, yra atitinkamai papildytas. Įtrauktas naujas 2A straipsnis , kuriame nustatomi teisiniai įsipareigojimai, įskaitant fizinės apsaugos režimo, tinkamo atsižvelgiant į fizinės apsaugos tikslus, sukūrimą, įgyvendinimą ir palaikymą, taip pat teisinio ir norminio pagrindo sukūrimą ir palaikymą bei kompetentingos(-ų) institucijos(-ų) sukūrimą ir paskyrimą. Tas pats straipsnis papildomas teisiniu įsipareigojimu taikyti, kiek pagrįsta ir praktiškai įmanoma, įtrauktuosius pagrindinius fizinės branduolinių medžiagų ir objektų apsaugos principus. Be to, CPPNM sutvirtinama įtraukiant naujas bendradarbiavimo priemones tikėtino branduolinių medžiagų ar branduolinio objekto sabotažo pavojaus atveju arba sabotažo atveju ( 5 straipsnis ) ir įtraukiant naujas nusikaltimų rūšis, susijusias su sabotažu, taip pat su prisidėjimu prie nusikaltimo arba kontrabandos užsakymo ir jo organizavimo arba vadovavimu jam. BENDRIJOS IR JOS VALSTYBIŲ NARIŲ VAIDMUO TARPTAUTINIŲ DERYBŲ DĖL CPPNM PAKEITIMO PROCESE Euratomo sutarties 101 straipsnyje numatyta, kad „Bendrija, neviršydama savo galių ir jurisdikcijos, gali prisiimti įsipareigojimus sudarydama susitarimus arba sutartis su trečiąja valstybe, ...“. Bendrijos vaidmenį ir kompetenciją dėl CPPNM 1978 metais aiškiai nustatė Teisingumo teismas[3]: 21 str.: „Euratomo sutarties 2 straipsnio e dalyje Bendrija įpareigojama tinkamai prižiūrėdama garantuoti, kad branduolinės medžiagos nebūtų naudojamos kitiems nei numatyta tikslams, neatsižvelgiant į tų kitų tikslų pobūdį ir aplinkybes, kuriomis tai gali vykti, ir galiausiai žodis „garantuoja“, kuris vartojamas Sutarties VII straipsnio nuostatoms apibūdinti, apima daugiau negu tik vienos branduolinių medžiagų naudotojo nurodytos paskirties vietos pakeitimą kita. Čia Sutartis numato visus galimus branduolinių medžiagų panaudojimo tikslus ir su jais susijusį pavojų saugai, tai yra įsikišimo į gyvybinius visuomenės ir valstybių interesus, pavojų. Todėl be jokios abejonės Sutarties sąvoka „garantuoja“ yra pakankamai plati, kad apimtų ir fizinės apsaugos priemones.“ 27 str.: „... Todėl Bendrija, ir tik Bendrija, gali užtikrinti, kad administruojant branduolines medžiagas būtų visos Bendrijos mastu užtikrinti bendri visuomenės poreikiai.“ 28 str.: „... Todėl Bendrija, remdamasi savo nuosavybės teise, turi galią nuosekliai spręsti nenumatytas situacijas. Taigi kadangi konvencijos projektu siekiama užkirsti kelią naujiems pavojams, Bendrija yra tuo suinteresuota kaip apsaugotinų medžiagų savininkė.“ Galiausiai Teismas padarė išvadą, kad „valstybių narių dalyvavimas CPPNM... yra suderinamas su Euratomo sutarties nuostatomis, su sąlyga, kad, kiek tai susiję su jos galiomis ir jurisdikcija, Bendrija yra tokia pati CPPNM narė kaip valstybės narės“. Prisijungdama prie CPPNM Bendrija depozitarui pareiškė, kokie straipsniai jai netaikytini, kaip 18 straipsnio 4 dalies c punkte reikalaujama iš tarptautinės organizacijos, prisijungiančios prie CPPNM. Pareiškime teigiama, kad Bendrijai, kitaip negu valstybėms narėms, 7-13[4] straipsniai netaikytini. IŠVADOS Atsižvelgiant į pirmiau apibūdintus CPPNM keitimo pasiūlymus ir į pacituotą Teisingumo Teismo nutartį, svarbu, kad Bendrija ir toliau visateisiškai dalyvautų tarptautiniame derybų dėl Konvencijos keitimo procese, ypač siekiant užtikrinti CPPNM nuostatų ir Euratomo sutarties ir jos antrinės teisės nuostatų suderinamumą. Todėl Komisija, sutinkamai su Euratomo sutarties 101 straipsnio 2 dalimi, siūlo Tarybai priimti toliau pateikiamą sprendimą, įgaliojantį Komisiją, vadovaujantis toliau pridedamais nurodymais, įvyksiančioje CPPNM Pakeitimo konferencijoje derėtis dėl Bendrijos kompetencijoje esančių CPPNM pakeitimų. Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS duodantis nurodymus Komisijai deryboms dėl Branduolinių medžiagų fizinės saugos konvencijos pakeitimo EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, Atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos (toliau – Euratomo) steigimo sutartį, ypač į jos 101 straipsnio 2 dalį, Atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą[5], kadangi: 1. Euratomo sutarties 2 straipsnio e dalis numato, kad Bendrija „tinkamai prižiūrėdama garantuoja, kad branduolinės medžiagos nebūtų naudojamos kitiems nei numatyta tikslams“. 2. 1980 metais buvo pasirašyta Branduolinių medžiagų fizinės saugos konvencija (toliau – CPPNM), kuri įsigaliojo 1987 metais. CPPNM šalys yra 106 valstybės ir Euratomas. Visos Europos Sąjungos valstybės narės yra CPPNM Šalys. 3. Netrukus pagal CPPNM 20 straipsnio nuostatas bus sušaukta Pakeitimo konferencija. 4. Teisingumo Teismas[6] nusprendė, kad „valstybių narių dalyvavimas CPPNM... yra suderinamas su Euratomo sutarties nuostatomis, su sąlyga, kad, kiek tai susiję su jos galiomis ir jurisdikcija, Bendrija yra tokia pati CPPNM narė kaip valstybės narės“ ir kad „tam tikri su Bendrija susiję CPPNM įsipareigojimai gali būti įgyvendinti tik Bendrijai palaikant glaudžius ryšius su valstybėmis narėmis, tiek derybų ir dokumento priėmimo metu, tiek įgyvendinant prisiimtus įsipareigojimus“. 5. Todėl Bendrija turi visateisiškai dalyvauti derybų dėl CPPNM keitimo procese, ypač siekiant užtikrinti Konvencijos ir Euratomo sutarties ir jos antrinės teisės suderinamumą, NUSPRENDĖ: Vienintelis straipsnis Komisija įvyksiančioje CPPNM Pakeitimo konferencijoje, vadovaudamasi toliau pridedamais nurodymais, derasi dėl Bendrijos kompetencijoje esančių CPPNM pakeitimų. Priimta Briuselyje, [...] Priimta Briuselyje, […] Tarybos vardu Pirmininkas PRIEDAS Derybiniai nurodymai Derybų metu Komisija siekia užtikrinti, kad Konvencijos pakeitimai būtų suderinami su Euratomo sutarties ir jos antrinės teisės nuostatomis. [1] 2004 11 8 padėtis. [2] 1980 m. birželio 9 d. Tarybos sprendimas, patvirtinantis Komisijos sudarytą Tarptautinę konvenciją dėl branduolinės medžiagos fizinės apsaugos, OL L 149, 1980 6 17, p. 41. [3] 1978 m. lapkričio 14 d. Teismo nutarimas 1/78, ECR 1978, p. 02151 [4] CPPNM 7-13 straipsniuose apibrėžiami kriminaliniai nusikaltimai bei reglamentuojamas nusikaltėlių teisinis persekiojimas, išdavimas kitai valstybei ir kt. klausimai. [5] OL C[…], […], p. […]. [6] 1978 m. lapkričio 14 d. Teismo nutarimas 1/78, ECR 1978, p. 02151