Be to, kai kurios kitos su grynaisiais pinigais susijusios finansų sektoriaus dalys ar produktai (pvz., valiutos keityklos, lėšų pervedimai ir kai kurie e. pinigų produktai) vis dar kelia didelę pinigų plovimo riziką, ypač dėl nesąžiningo trečiųjų šalių, veikiančių kaip jų paslaugų teikimo kanalų atstovai ar platintojai, elgesio.

Būsimų pinigų plovėjų dėmesį vis labiau traukia gamintojai, platintojai, teisės specialistai ir kitos ne finansų įstaigos. Iš vieno tyrimo matyti, kad 20–30 proc. visų pajamų iš nusikaltimų yra išplaunama ne finansų sektoriuje. Todėl laikoma, kad apskritai sektoriuje kyla didelė ir labai didelė rizika.

Panašu, kad kliento tikrojo savininko nenustatymas yra pagrindinis šio sektoriaus trūkumas. Užmegzdami verslo santykius, kai kurie subjektai ne visada tinkamai supranta „tikrojo savininko“ sąvoką arba nepatikrina jo tapatybės.

Be to, valstybė narė gali paskirti savireguliavimo organus, kurie vykdo mokesčių konsultantų, auditorių, išorės apskaitininkų, notarų ir kitų nepriklausomų teisininkų bei nekilnojamojo turto agentų priežiūrą. Valstybės narės gali pavesti šiems savireguliavimo organams gauti pranešimus apie įtartinus sandorius iš įpareigotųjų subjektų ir juos teikti finansinės žvalgybos padaliniams. Tačiau kai kurie įpareigotieji subjektai ir savireguliavimo organai nepraneša apie daug įtartinų sandorių finansinės žvalgybos padaliniams, ypač kai kuriose valstybėse narėse. Tai gali rodyti, kad įtartini sandoriai nėra tinkamai nustatomi ir apie juos nėra tinkamai pranešama. Be to, Ketvirtojoje kovos su pinigų plovimu direktyvoje nustačius, kad ne finansų sektorius ir produktai taip pat yra įpareigotieji subjektai, reikia paaiškinti, kad tinkamai taikant atitinkamas priemones nedaromas joks poveikis advokato teisės neatskleisti profesinės paslapties principui.

Po konsultacijų su ekspertais panašu, kad nekilnojamojo turto sektoriuje taip pat vis dažniau susiduriama su didele pinigų plovimo rizika. Kita įprasta priemonė plauti pajamas yra per didelių sąskaitų išrašymas komercinėje prekyboje arba fiktyvių paskolų išdavimas. Šią riziką teisėsaugos institucijos laiko didele.

2.1.4.Lošimų sektorius

Pagal Ketvirtąją kovos su pinigų plovimu direktyvą visi lošimo paslaugų teikėjai tampa įpareigotaisiais subjektais; tačiau valstybės narės gali nuspręsti kai kurių lošimo paslaugų teikėjams, išskyrus kazino, taikyti visiškas arba dalines išimtis remdamosi įrodyta maža rizika. Tam tikri lošimo produktai siejami su didele pinigų plovimo rizika. Kalbant apie realias lažybas ir pokerį, atrodo, kad tai daugiausia lemia neveiksminga kontrolė. Lošiant internetu didelė rizika kyla dėl labai didelių sandorių srautų ir tiesioginio bendravimo nebuvimo. Nors kazino pagal savo ypatybes siejami su didele rizika, tai, kad nuo 2005 m. jie yra įtraukti į kovos su pinigų plovimu ir teroristų finansavimu sistemą, turėjo riziką mažinantį poveikį.

Loterijos ir lošimo automatai (ne kazino) kelia vidutinę pinigų plovimo ir teroristų finansavimo riziką. Pirmuoju atveju vykdoma tam tikra kontrolė, visų pirma siekiant užkirsti kelią rizikai, susijusiai su dideliais laimėjimais. Ne internete žaidžiamas bingo laikomas keliančiu nedidelę pinigų plovimo ir teroristų finansavimo riziką dėl palyginti nedidelių statymų ir laimėjimų.

2.1.5.Lėšų rinkimas ir pervedimas per ne pelno organizacijas

Ši ataskaita apima ne pelno organizacijų kategorijas, apibrėžtas Finansinių veiksmų darbo grupės rekomendacijose. Rizikos scenarijus yra susijęs su ne pelno organizacijų renkamomis ir partneriams ar naudos gavėjams pervedamomis lėšomis tiek Sąjungoje, tiek už jos ribų.

Rizikos analizę iš grėsmės perspektyvos apsunkina sektoriaus įvairovė. „Ekspresyvios ne pelno organizacijos“ gali būti šiek tiek pažeidžiamos, nes į jas gali būti infiltruojami nusikalstamų ar teroristinių organizacijų atstovai, o tikrieji savininkai nuslepiami, todėl sunkiau atsekti lėšų surinkimą.

Kai kurių rūšių „paslaugų ne pelno organizacijos“ dėl savo veiklos pobūdžio yra labiau tiesiogiai pažeidžiamos. Taip yra todėl, kad jos gali būti susijusios su finansavimu, nukreiptu į vietoves, kuriose vyksta konfliktai, arba į trečiąsias šalis, kuriose Komisija nustatė strateginių kovos su pinigų plovimu ir teroristų finansavimu režimų trūkumų, ir iš jų. Ne pelno organizacijos yra gyvybiškai svarbios teikiant humanitarinę pagalbą visame pasaulyje. Norint apsaugoti teisėtus tokios pagalbos tikslus, ne pelno organizacijose reikia teikti daugiau informacijos apie teroristų finansavimo riziką, kad būtų geriau suvokiama rizika. Komisija dar 2019 m. paskelbs kvietimą teikti paraiškas parengiamajam projektui, skirtam gebėjimams stiprinti, programoms plėtoti ir komunikacijai kovos su pinigų plovimu ir teroristų finansavimu srityse.

Reguliuojamieji finansinių paslaugų teikėjai gali nenorėti bendradarbiauti su tam tikromis ne pelno organizacijomis, kad sumažintų riziką. Dėl to galėtų atsirasti finansinė atskirtis arba vietoj to klientai, kuriuos jie atsisako aptarnauti, galėtų pasinaudoti šešėline bankininkyste arba pervedimų paslaugomis.

2.1.6.Nauji produktai ir sektoriai

Šioje ataskaitoje apžvelgiami keli nauji produktai ar sektoriai, susiję su pastarojo meto incidentais ir teisėsaugos institucijų operacijomis, apie kuriuos buvo pranešta viešai. Be „FinTech“, mainų platformų ir piniginės paslaugų teikėjų (žr. 2.1.2 dalį), kaip nauji riziką keliantys sektoriai buvo įvardyti profesionalus futbolas, laisvieji uostai ir investuotojų pilietybės bei leidimo gyventi schemos („auksiniai pasai ir vizos“) .

2.1.6.1.Naujų sektorių apžvalga

2.1.6.1.1.Profesionalus futbolas

Su sportu susijusi rizika jau seniai pripažįstama ES lygmeniu. Profesionalus futbolas buvo vertinamas, nes jis ne tik išlieka populiaria sporto šaka, bet ir yra pasaulinis verslas, turintis didelį ekonominį poveikį. Sudėtinga profesionalaus futbolo organizacinė struktūra ir skaidrumo stoka sukūrė palankias sąlygas nelegalių išteklių naudojimui. Į sportą investuojamos abejotinos pinigų sumos, neturinčios akivaizdžios ar paaiškinamos finansinės grąžos ar naudos.

2.1.6.1.2.Laisvieji uostai

Laisvasis uostas yra Sąjungos muitų teritorijos dalis, kuriai šį statusą suteikia valstybė narė. Laisvieji uostai yra teisėti, tačiau jie turi laikytis ES valstybės pagalbos taisyklių ir Verslo apmokestinimo elgesio kodekso. Laisvosios prekybos zonos gali kelti klastojimo pavojų, nes jose padirbinėtojai gali iškrauti siuntas, perdirbti ar kitaip klastoti krovinius ar susijusius dokumentus ir tada reeksportuoti produktus be muitinės įsikišimo, tokiu būdu nuslėpdami prekių pobūdį ir originalų tiekėją.

Piktnaudžiavimas laisvosios prekybos zonomis gali būti susijęs su intelektinės nuosavybės teisių pažeidimais ir sukčiavimu PVM srityje, korupcija ir pinigų plovimu. Daugumoje ES laisvųjų uostų ar muitinės sandėlių (išskyrus Liuksemburgo laisvąjį uostą) tikslios informacijos apie tikruosius savininkus nėra. Penktojoje kovos su pinigų plovimu direktyvoje numatyta, kad laisvųjų uostų operatoriai ir kiti meno rinkos dalyviai tampa įpareigotaisiais subjektais, todėl jiems yra taikomi deramo klientų tikrinimo reikalavimai.