2010 m. gruodžio 14 d., antradienis

Europos apsaugos orderis ***I

P7_TA(2010)0470

2010 m. gruodžio 14 d. Europos Parlamento teisėkūros rezoliucija dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl Europos apsaugos orderio projekto (00002/2010 – C7-0006/2010 – 2010/0802(COD))

2012/C 169 E/35

(Įprasta teisėkūros procedūra: pirmasis svarstymas)

Europos Parlamentas,

priima toliau pateiktą poziciją per pirmąjį svarstymą;

2010 m. gruodžio 14 d., antradienis

P7_TC1-COD(2010)0802

Europos Parlamento pozicija, priimta 2010 m. gruodžio 14 d. per pirmąjį svarstymą, siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2010/…/ES dėl Europos apsaugos orderio

EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 82 straipsnio 1 dalies a ir d punktą,

atsižvelgdami į Belgijos Karalystės, Bulgarijos Respublikos, Estijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos, Italijos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Portugalijos Respublikos, Rumunijos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės iniciatyvą,

perdavę įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams,

laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (1),

kadangi:

(1) Europos Sąjunga užsibrėžė tikslą puoselėti bei plėtoti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę.

(2) Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 82 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad teisminis bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose Sąjungoje grindžiamas nuosprendžių ir teismo sprendimų tarpusavio pripažinimo principu.

(3) Pagal 2009 m. gruodžio 10–11 d. Europos Vadovų Tarybos susitikime priimtą Stokholmo programą abipusis pripažinimas galėtų būti taikomas visų rūšių teismo nuosprendžiams ir sprendimams, kurie, priklausomai nuo teisės sistemos, gali būti baudžiamieji ar administraciniai. Joje taip pat raginama, kad Komisija ir valstybės narės išnagrinėtų būdus, kaip patobulinti teisės aktus ir praktines paramos priemones aukoms apsaugoti. Programoje taip pat nurodyta, kad nusikaltimo aukoms gali būti taikomos specialios apsaugos priemonės, kurios turėtų galioti visoje Sąjungoje. Ši direktyva yra nuoseklaus ir išsamaus aukų teisėms skirto priemonių rinkinio dalis.

(4) 2009 m. lapkričio 26 d. Europos Parlamento rezoliucijoje dėl smurto prieš moteris panaikinimo valstybės narės raginamos patobulinti nacionalinius kovos su smurtu prieš moteris teisės aktus ir politiką ir imtis veiksmų siekiant kovoti su smurto prieš moteris priežastimis, visų pirma taikyti prevencijos priemones, ir Sąjunga raginama užtikrinti visoms nukentėjusioms nuo smurto aukoms teisę gauti pagalbą ir paramą. 2010 m. vasario 10 d. Europos Parlamento rezoliucijoje dėl moterų ir vyrų lygybės Europos Sąjungoje (2009 m.) pritariama pasiūlymui įvesti Europos nukentėjusiųjų apsaugos orderį.

(5) Bendroje vidaus sienų neturinčioje teisingumo erdvėje būtina užtikrinti, kad vienoje valstybėje narėje fiziniam asmeniui suteikta apsauga būtų išlaikoma ir toliau jam teikiama kitoje valstybėje narėje, į kurią jis persikelia arba jau persikėlė. Be to, turėtų būti užtikrinama, kad Sąjungos piliečiams teisėtai naudojantis savo teise laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje pagal Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 3 straipsnio 2 dalį ir SESV 21 straipsnį nebūtų prarandama jų apsauga .

(6) Kad būtų pasiekti šie tikslai, ši direktyva turėtų nustatyti taisykles, pagal kurias apsauga, pagrįsta pagal vienos valstybės narės (išduodančiosios valstybės) teisės aktus priimtomis tam tikromis apsaugos priemonėmis , gali būti teikiama ir kitoje valstybėje narėje, kurioje saugomas asmuo nusprendžia apsigyventi ar apsistoti (vykdančiojoje valstybėje) ▐.

(7) Šia direktyva atsižvelgiama į skirtingas valstybių narių teisines tradicijas bei į faktą, kad veiksminga apsauga gali būti užtikrinta apsaugos orderiais, sprendimą dėl kurių gali priimti ne baudžiamųjų bylų teismas, o kita institucija. Šia direktyva nenustatomos prievolės iš dalies keisti nacionalines sistemas siekiant priimti apsaugos priemones.

(8) Ši direktyva taikoma apsaugos priemonėms, kuriomis siekiama apsaugoti asmenį nuo kito asmens nusikalstamos veikos, kuri gali kokiu nors būdu kelti pavojų jo gyvybei, fiziniam, psichiniam ir lytiniam neliečiamumui, pvz., užkertant kelią priekabiavimui bet kokia forma, taip pat kelti pavojų to asmens orumui ar laisvei, pvz., užkertant kelią pagrobimui, persekiojimui ir kitų formų netiesioginei prievartai, ir siekiama išvengti naujų nusikalstamų veikų arba sumažinti ankstesnių nusikalstamų veikų pasekmes. Šios saugomo asmens asmeninės teisės atitinka pagrindines vertybes, kurios pripažįstamos ir puoselėjamos visose valstybėse narėse. Svarbu pabrėžti, kad ši direktyva taikoma apsaugos priemonėms, kuriomis siekiama apsaugoti visus nukentėjusiuosius, o ne tik smurto dėl lyties aukas, atsižvelgiant į kiekvienos atitinkamo nusikaltimo rūšies specifiką.

(9) Ši direktyva taikoma apsaugos priemonėms, neatsižvelgiant į atitinkamą sprendimą priimančios teisminės arba jai lygiavertės institucijos pobūdį (baudžiamasis, civilinis ar administracinis), nepaisant to, ar sprendimas priimamas baudžiamojo proceso metu ar bet kurio kito proceso metu dėl veikos, dėl kurios yra arba galėtų būti pradėtas procesas teisme, ypač turinčiame jurisdikciją baudžiamųjų bylų nagrinėjimo srityje.

(10) Šią direktyvą siekiama taikyti apsaugos priemonėms, kurios suteikiamos nusikaltimų aukoms arba galimoms aukoms; ji neturėtų būti taikoma priemonėms, kurios suteikiamos siekiant apsaugoti liudytojus.

(11) Jei apsaugos priemonė, kaip apibrėžta šioje direktyvoje, išduodama siekiant apsaugoti pagrindinio saugomo asmens giminaitį, šis giminaitis taip pat gali prašyti išduoti Europos apsaugos orderį ir apsaugos orderis jam gali būti išduotas, laikantis šioje direktyvoje nustatytų sąlygų.

(12) Bet koks prašymas išduoti Europos apsaugos orderį turėtų būti nagrinėjamas pakankamai sparčiai atsižvelgiant į specifines atvejo aplinkybes, įskaitant atvejo skubumą, numatomą saugomo asmens atvykimo į vykdančiąją valstybę datą ir, jei įmanoma, grėsmės saugomam asmeniui lygį.

(13) Jei pagal šią direktyvą turi būti suteikta informacija pavojų keliančiam asmeniui ar saugomam asmeniui, ši informacija turėtų būti suteikta ir atitinkamo asmens globėjui ar atstovui, jei to reikia. Taip pat turėtų būti skiriamas tinkamas dėmesys saugomo asmens, pavojų keliančio asmens ar jų atstovo procese poreikiui gauti informaciją, kaip numatyta šioje direktyvoje, jiems suprantama kalba.

(14) Vykdydamos Europos apsaugos orderio išdavimo ir pripažinimo procedūras, kompetentingos valdžios institucijos turėtų tinkamai atsižvelgti į aukų poreikius, įskaitant ypač pažeidžiamus asmenis, tokius kaip, nepilnamečiai ar neįgalūs asmenys.

(15) Kad ši direktyva būtų taikoma, apsaugos priemonė gali būti paskirta priėmus teismo sprendimą, kaip apibrėžta 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatinio sprendimo 2008/947/TVR dėl teismo sprendimų ir sprendimų dėl lygtinio nuteisimo tarpusavio pripažinimo principo taikymo siekiant užtikrinti lygtinio atleidimo priemonių ir alternatyvių sankcijų priežiūrą (2) 2 straipsnyje, arba priėmus sprendimą dėl kardomųjų priemonių, kaip apibrėžta 2009 m. spalio 23 d. Tarybos pamatinio sprendimo 2009/829/TVR dėl tarpusavio pripažinimo principo taikymo sprendimams dėl kardomųjų priemonių Europos Sąjungos valstybėse narėse kaip alternatyvos kardomajam kalinimui (3) 4 straipsnyje .

(16) Pagal Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsnį ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio 2 dalį pavojų keliančiam asmeniui apsaugos priemonės priėmimo procese arba prieš išduodant Europos apsaugos orderį turėtų būti sudaryta galimybė būti išklausytam ir ginčyti apsaugos priemonę.

(17) Siekiant užkirsti kelią naujam nusikaltimui prieš auką vykdančiojoje valstybėje, tai valstybei turėtų būti suteiktas teisinis pagrindas pripažinti išduodančiosios valstybės anksčiau priimtą aukai palankų sprendimą, taip pat išvengiant būtinybės aukai pradėti naują procesą ar vėl pateikti įrodymų vykdančiojoje valstybėje, lyg išduodančioji valstybė nebūtų priėmusi sprendimo. Europos apsaugos orderio pripažinimas vykdančiojoje valstybėje reiškia, inter alia, kad tos valstybės kompetentinga institucija, atsižvelgdama į šia direktyva nustatytus apribojimus, pripažįsta išduodančiojoje valstybėje priimtos apsaugos priemonės egzistavimą ir galiojimą, Europos apsaugos orderyje apibūdintą faktinę padėtį ir tai, kad apsauga turėtų būti teikiama ir kad ji turėtų būti toliau teikiama pagal jos nacionalinę teisę.

(18) Šioje direktyvoje numatytas tam tikras skaičius įpareigojimų ar draudimų, kurie, nustatyti išduodančiojoje valstybėje ir nurodyti Europos apsaugos orderyje, turėtų būti pripažįstami ir vykdomi vykdančiojoje valstybėje, atsižvelgiant į šioje direktyvoje nustatytus apribojimus. Nacionaliniame lygmenyje gali būti kitų rūšių apsaugos priemonių, pvz., jei numatyta nacionalinės teisės aktuose, įpareigojimas pavojų keliančiam asmeniui neišvykti iš nurodytos vietos. Tokios priemonės gali būti taikomos išduodančioje valstybėje pagal vienos iš apsaugos priemonių, kurios pagal šią direktyvą gali būti Europos apsaugos orderio pagrindu, priėmimo procedūrą.

(19) Kadangi valstybėse narėse įvairios institucijos (baudžiamosios, civilinės ar administracinės) yra kompetentingos išduoti apsaugos priemones ir užtikrinti jų vykdymą, atrodo tikslinga numatyti didelį valstybių narių bendradarbiavimo pagal šią direktyvą mechanizmo lankstumą. Todėl vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija ne visais atvejais turi imtis tos pačios apsaugos priemonės, kurią priėmė išduodančioji valstybė, tačiau gali tam tikru mastu savo nuožiūra priimti bet kurią priemonę, kurią ji laikytų tinkama ir tikslinga panašiu atveju pagal savo nacionalinę teisę, kad užtikrintų tolesnę saugomo asmens apsaugą, atsižvelgdama į išduodančiojoje valstybėje priimtą apsaugos priemonę ir į aprašymą Europos apsaugos orderyje.

(20) Įpareigojimai ar draudimai, kuriems taikoma ši direktyva, be kita ko, apima priemones, kuriomis siekiama apriboti asmeninius ar nuotolinius saugomo asmens ir pavojų keliančio asmens ryšius, pvz., nustatant tam tikras tokių ryšių palaikymo sąlygas arba komunikacijos turinio apribojimus.

(21) Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija turėtų informuoti pavojų keliantį asmenį, išduodančiosios valstybės kompetentingą instituciją ir saugomą asmenį apie visas priemones, kurių imtasi remiantis Europos apsaugos orderiu. Pranešime pavojų keliančiam asmeniui reikėtų deramai atsižvelgti į saugomo asmens interesą, kad nebūtų atskleistas jo adresas arba kiti kontaktiniai duomenys. Tokie duomenys pranešime turėtų būti nenurodyti, jei adresas ar kiti kontaktiniai duomenys nėra nurodyti įpareigojime ar draudime, nustatytame pavojų keliančiam asmeniui kaip vykdymo priemonė.

(22) Jei išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija panaikina Europos apsaugos orderį, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija turėtų nutraukti priemones, kurias ji yra priėmusi, kad įvykdytų Europos apsaugos orderį, susitariant, kad vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija atitinkamam asmeniui apsaugoti gali autonomiškai, laikydamasi savo nacionalinės teisės, priimti bet kurią apsaugos priemonę pagal savo nacionalinę teisę.

(23) Atsižvelgiant į tai, kad šioje direktyvoje nagrinėjami atvejai, kai į kitą valstybę narę persikelia saugomas asmuo, jos nuostatų vykdymas nereiškia, kad vykdančiajai valstybei perduodami įgaliojimai, susiję su pagrindinėmis, atidėtomis, alternatyviomis, lygtinėmis ar antrinėmis sankcijomis arba susiję su saugumo priemonėmis, taikomomis pavojų keliančiam asmeniui, jei pastarasis ir toliau gyvena valstybėje, kuri priėmė apsaugos priemonę.

(24) Atitinkamais atvejais turėtų būti galima naudotis elektroninėmis priemonėmis, siekiant pagal nacionalinės teisės aktus ir procedūras praktikoje įgyvendinti taikant šią direktyvą patvirtintas priemones.

(25) Bendradarbiaujant institucijoms, kurios dalyvauja užtikrinant saugomo asmens apsaugą, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija turėtų pranešti išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai apie vykdančiojoje valstybėje siekiant vykdyti Europos apsaugos orderį priimtų priemonių pažeidimus. Šis pranešimas turėtų sudaryti galimybes išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai greitai nuspręsti dėl tinkamų veiksmų, susijusių su pavojų keliančiam asmeniui jo valstybėje nustatyta apsaugos priemone. Tokie veiksmai atitinkamais atvejais gali apimti kardomojo kalinimo priemonės nustatymą vietoj pirminės ne kardomojo kalinimo priemonės, kuri priimta, pvz., kaip alternatyva prevenciniam sulaikymui arba yra sąlyginio bausmės vykdymo atidėjimo pasekmė. Suprantama, kad toks sprendimas, kadangi tai nėra baudžiamosios sankcijos ex novo nustatymas už naują baudžiamąją veiką, netrukdo vykdančiajai valstybei pasinaudoti galimybe atitinkamais atvejais nustatyti baudžiamąsias arba nebaudžiamąsias sankcijas, jei pažeidžiamos priemonės, priimtos siekiant vykdyti Europos apsaugos orderį.

(26) Atsižvelgiant į skirtingas valstybių narių teisines tradicijas, jei vykdančiojoje valstybėje nebūtų apsaugos priemonės, kurią būtų galima taikyti atveju, panašiu į faktinę Europos apsaugos orderyje apibūdintą padėtį, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija turėtų pranešti išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai apie visus jai žinomus Europos apsaugos orderyje apibūdintos apsaugos priemonės pažeidimus.

(27) Kad būtų užtikrintas sklandus šios direktyvos taikymas kiekvienu konkrečiu atveju, išduodančiosios ir vykdančiosios valstybių kompetentingos institucijos turėtų vykdyti savo įgaliojimus laikydamosi šios direktyvos nuostatų ir atsižvelgdamos į principą ne bis in idem.

(28) Neturėtų būti reikalaujama, kad saugomas asmuo padengtų Europos apsaugos orderio pripažinimo išlaidas, kurios neproporcingos atsižvelgiant į panašų atvejį jo valstybėje. Įgyvendindamos šią direktyvą, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad, kaip tiesioginė pasekmė pripažinus Europos apsaugos orderį, saugomam asmeniui nereikėtų inicijuoti tolesnių nacionalinių procedūrų norint gauti iš vykdomosios institucijos, sprendimą priimti bet kurią priemonę, kuri galima pagal jos nacionalinę teisę panašiu atveju, siekiant užtikrinti saugomo asmens apsaugą.

(29) Atsižvelgdamos į tarpusavio pripažinimo principą, kuriuo grindžiama ši direktyva, valstybės narės turėtų skatinti kiek įmanoma platesnį tiesioginį kompetentingų institucijų bendravimą taikant šią priemonę.

(30) Nepažeisdamos Sąjungoje egzistuojančių teisminių sistemų teisminės nepriklausomybės ir organizavimo skirtumų, valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę paprašyti atsakingus už teisėjų, prokurorų, policijos ir teismų pareigūnų, kurie susiję su Europos apsaugos orderio išdavimo ar pripažinimo procedūromis, mokymus suteikti atitinkamą mokymą atsižvelgiant į šios direktyvos tikslus.

(31) Siekiant, kad būtų lengviau vertinti šios direktyvos įgyvendinimą, valstybės narės turėtų perduoti Komisijai atitinkamus duomenis, susijusius su nacionalinių Europos apsaugos orderio procedūrų taikymu, bent jau prašymų išduoti Europos apsaugos orderį, išduotų ir (arba) pripažintų orderių skaičių. Atsižvelgiant į tai, kiti duomenys, pavyzdžiui, susijusių nusikaltimų rūšys, taip pat galėtų būti naudingi.

(32) Kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. apsaugoti pavojuje esančius asmenis, valstybės narės, veikdamos vienos, negali deramai pasiekti dėl susijusių atvejų tarpvalstybinio pobūdžio ir todėl dėl masto ir galimo poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti.

(33) Šia direktyva turėtų būti prisidedama prie pavojuje esančių asmenų apsaugos, taip papildant šioje srityje jau taikomus dokumentus, pavyzdžiui, Tarybos pamatinį sprendimą 2008/947/TVR ir Tarybos pamatinį sprendimą 2009/829/TVR, bet nedarant jiems poveikio.

(34) Jei sprendimas dėl apsaugos priemonės patenka į 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (4) , 2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo (5) ar 1996 m. Hagos konvencijos dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, pripažinimo, vykdymo ir bendradarbiavimo tėvų pareigų ir vaikų apsaugos priemonių srityje (6) taikymo sritį, tas sprendimas turėtų būti pripažįstamas ir vykdomas pagal tos teisinės priemonės nuostatas.

(35) Valstybės narės ir Komisija turėtų įtraukti informaciją apie Europos apsaugos orderį, jei tinkama, į esamas visuomenės švietimo ir sąmoningumo didinimo kampanijas nusikaltimo aukų apsaugos klausimais.

(36) Įgyvendinant šią direktyvą tvarkomi asmens duomenys turėtų būti saugomi pagal 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatinį sprendimą 2008/977/TVR dėl asmens duomenų, tvarkomų vykdant policijos ir teisminį bendradarbiavimą baudžiamosiose bylose, apsaugos (7) ir laikantis 1981 m. sausio 28 d. Europos Tarybos konvencijoje dėl asmenų apsaugos ryšium su asmens duomenų automatizuotu tvarkymu, kurią yra ratifikavusios visos valstybės narės, išdėstytų principų.

(37) Šia direktyva turėtų būti gerbiamos pagrindinės teisės, užtikrintos Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija bei Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencija, laikantis ES sutarties 6 straipsnio.

(38) Įgyvendinant šią direktyvą valstybės narės skatinamos atsižvelgti į Konvencijoje dėl visų formų diskriminacijos panaikinimo moterims įtvirtintas teises ir principus,

PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

1 straipsnis

Tikslas

Šia direktyva nustatomos taisyklės, pagal kurias teisminė arba jai lygiavertė institucija valstybėje narėje, kurioje yra išduota apsaugos priemonė siekiant apsaugoti asmenį nuo kito asmens nusikalstamos veikos, kuri gali kelti pavojų jo gyvybei, fiziniam ar psichiniam neliečiamumui ir orumui, asmens laisvei arba lytiniam neliečiamumui, kai išduodančiojoje valstybėje įvykdyta veika, dėl kurios teisme, ypač turinčiame jurisdikciją baudžiamosiose bylose, yra arba galėtų būti iškelta byla, gali išduoti Europos apsaugos orderį, kad kitos valstybės narės kompetentinga institucija galėtų toliau saugoti tą asmenį tos valstybės narės teritorijoje.

2 straipsnis

Sąvokų apibrėžtys

Šioje direktyvoje vartojamos šios sąvokų apibrėžtys:

1) „Europos apsaugos orderis“– sprendimas, kurį priima valstybės narės teisminė arba jai lygiavertė institucija, dėl apsaugos priemonės, kuriuo remdamasi kitos valstybės narės teisminė arba jai lygiavertė institucija priima atitinkamą apsaugos priemonę ar priemones pagal savo nacionalinę teisę, kad būtų ir toliau užtikrinama saugomo asmens apsauga .

2) „Apsaugos priemonė“– išduodančiojoje valstybėje pagal jos nacionalinę teisę ir procedūras priimtas sprendimas, kuriuo pavojų keliančiam asmeniui nustatomas vienas ar keli 5 straipsnyje nurodyti įpareigojimai ar draudimai, palankūs saugomam asmeniui, siekiant pastarąjį apsaugoti nuo nusikalstamos veikos, kuri gali kelti pavojų jo gyvybei, fiziniam ar psichiniam neliečiamumui, orumui, asmens laisvei arba lytiniam neliečiamumui .

3) „Saugomas asmuo“– fizinis asmuo, kuriam taikoma apsauga, pagrįsta išduodančiosios valstybės priimta apsaugos priemone.

4) „Pavojų keliantis asmuo“– fizinis asmuo, kuriam taikomas vienas ar keli 5 straipsnyje nurodyti įpareigojimai arba draudimai.

5) „Išduodančioji valstybė“– valstybė narė, kurioje priimta apsaugos priemonė, kuri yra pagrindas išduoti Europos apsaugos orderį.

6) „Vykdančioji valstybė“– valstybė narė, kuriai perduotas Europos apsaugos orderis, kad jį pripažintų.

7) „Priežiūros valstybė“– valstybė narė, kuriai perduotas teismo sprendimas, kaip apibrėžta Tarybos pamatinio sprendimo 2008/947/TVR 2 straipsnyje, arba sprendimas dėl kardomųjų priemonių, kaip apibrėžta Pamatinio sprendimo 2009/829/TVR 4 straipsnyje.

▐

3 straipsnis

Kompetentingų institucijų skyrimas

1. Kiekviena valstybė narė praneša Komisijai , kuri teisminė ar jai lygiavertė institucija ar institucijos pagal jos nacionalinę teisę yra kompetentingos išduoti Europos apsaugos orderį ir jį pripažinti pagal šią direktyvą tuo atveju, kai ta valstybė narė yra atitinkamai išduodančioji valstybė arba vykdančioji valstybė.

▐

2. Komisija pateikia gautą informaciją visoms valstybėms narėms. Valstybės narės praneša Komisijai apie visus vėlesnius 1 dalyje nurodytos informacijos pasikeitimus .

4 straipsnis

Kreipimasis į centrinę instituciją

1. Kiekviena valstybė narė gali paskirti centrinę instituciją arba, jei taip numatyta jos teisės sistemoje, kelias centrines institucijas kompetentingoms institucijoms padėti.

2. Valstybė narė, jei tai būtina dėl jos vidaus teisminės sistemos sąrangos, gali nustatyti, kad jos centrinė institucija ar institucijos yra atsakingos už Europos apsaugos orderių administracinį perdavimą ir priėmimą bei už visą kitą su tuo susijusį oficialų susirašinėjimą. Todėl visi kompetentingų institucijų tarpusavio ryšiai, konsultacijos, keitimasis informacija, paklausimai ir pranešimai gali būti atitinkamais atvejais tvarkomi padedant atitinkamos valstybės narės centrinei institucijai ar institucijoms.

3. Valstybės narės, pageidaujančios pasinaudoti šiame straipsnyje nurodytomis galimybėmis, pateikia Komisijai su paskirta centrine institucija arba centrinėmis institucijoms susijusią informaciją. Šie nurodymai yra privalomi visoms išduodančiosios valstybės narės institucijoms.

5 straipsnis

Reikalavimas, kad egzistuotų apsaugos priemonė pagal nacionalinę teisę

Europos apsaugos orderis gali būti išduodamas tik tais atvejais, kai išduodančiojoje valstybėje anksčiau buvo patvirtinta apsaugos priemonė, kuria pavojų keliančiam asmeniui nustatomas vienas ar keli toliau nurodyti įpareigojimai arba draudimai:

a) draudimas lankytis vietovėse, vietose ar apibrėžtuose regionuose, kuriuose gyvena arba lankosi saugomas asmuo;

b) draudimas bet kokiu būdu, įskaitant telefoną, elektroninį ar įprastinį paštą, faksą ar kitas priemones, susisiekti su saugomu asmeniu arba tokių ryšių reguliavimas; arba

c) draudimas priartėti prie saugomo asmens arčiau nei nustatytu atstumu arba tokio kontakto reguliavimas.

6 straipsnis

Europos apsaugos orderio išdavimas

1. Europos apsaugos orderis gali būti išduotas, jei saugomas asmuo nusprendžia gyventi arba jau gyvena kitoje valstybėje narėje arba jei saugomas asmuo nusprendžia būti arba jau yra kitoje valstybėje narėje. Priimdama sprendimą, ar išduoti Europos apsaugos orderį, išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija atsižvelgia, inter alia, į laikotarpio ar laikotarpių, kuriuos saugomas asmuo ketina būti vykdančiojoje valstybėje, trukmę ir apsaugos poreikio svarbą.

2. Išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija gali išduoti Europos apsaugos orderį tik saugomo asmens prašymu ir įsitikinusi, kad apsaugos priemonė atitinka 5 straipsnyje išdėstytus reikalavimus.

3. Saugomas asmuo ▐ gali pateikti prašymą išduoti Europos apsaugos orderį išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai arba vykdančiosios valstybės kompetentingai institucijai. Jeigu toks prašymas pateikiamas vykdančiojoje valstybėje, jos kompetentinga institucija kuo greičiau perduoda šį prašymą išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai ▐.

4. Prieš išduodant Europos apsaugos orderį, pavojų keliančiam asmeniui suteikiama teisė būti išklausytam ir teisė ginčyti apsaugos priemonę, jei tos teisės jam nebuvo suteiktos proceso, kai ta apsaugos priemonė priimta, metu.

5. Kai kompetentinga institucija priima apsaugos priemonę, kurioje numatytas vienas ar keli 5 straipsnyje nurodyti įpareigojimai, ji tinkamu būdu pagal savo nacionalinės teisės procedūras informuoja saugomą asmenį apie galimybę pateikti prašymą išduoti Europos apsaugos orderį tuo atveju, kai jis nusprendžia išvykti į kitą valstybę narę , ir pagrindines tokio prašymo sąlygas . Institucija pataria saugomam asmeniui pateikti prašymą prieš išvykstant iš išduodančiosios valstybės teritorijos.

6. Jei saugomas asmuo turi globėją arba atstovą, pastarasis asmuo gali pateikti 2 ir 3 dalyse nurodytą prašymą saugomo asmens vardu.

7. Kai prašymas išduoti Europos apsaugos orderį atmetamas, išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija informuoja saugomą asmenį apie galimas teisines gynybos priemones, skirtas jos sprendimui ginčyti, jei taikytina, pagal savo nacionalinę teisę.

7 straipsnis

Europos apsaugos orderio forma ir turinys

Europos apsaugos orderis išduodamas tokia forma , kuri pateikiama šios direktyvos I priede. Jame visų pirma nurodoma ši informacija:

a) saugomo asmens tapatybė ir pilietybė, taip pat asmens globėjo ar teisinio atstovo, jei saugomas asmuo yra nepilnametis arba neveiksnus, tapatybė ir pilietybė;

b) data, nuo kurios saugomas asmuo ketina gyventi arba būti vykdančiojoje valstybėje, ir buvimo laikotarpis ar laikotarpiai (jei žinomas (-i)) ;

c) išduodančiosios valstybės kompetentingos institucijos pavadinimas, adresas, telefonas, faksas ir el. pašto adresas;

d) informacija (pvz., nurodant numerį ir datą) apie teisės aktą, kuriuo nustatyta apsaugos priemonė , kuria remiantis išduodamas Europos apsaugos orderis;

e) faktų ir aplinkybių, dėl kurių išduodančiojoje valstybėje priimta apsaugos priemonė, santrauka;

f) pavojų keliančiam asmeniui apsaugos priemone, kuria grindžiamas Europos apsaugos orderis, nustatyti įpareigojimai ar draudimai, jų galiojimo trukmė ir ▐ nurodymas, kokia bausmė ar sankcija taikoma (jei taikoma), kai nesilaikoma atitinkamo įpareigojimo ar draudimo ;

g) apsaugos priemonės vykdymui užtikrinti naudojama techninė priemonė (jei naudojama), suteikta saugomam asmeniui arba pavojų keliančiam asmeniui;

h) pavojų keliančio asmens tapatybė ir pilietybė , taip pat kontaktiniai jo duomenys ;

i) informacija apie tai, ar saugomam asmeniui ir (arba) pavojų keliančiam asmeniui suteikta nemokama teisinė pagalba išduodančioje valstybėje, jei išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija turi tokią informaciją be papildomų užklausimų;

j) atitinkamais atvejais kitos aplinkybės, kurios galėtų turėti įtakos vertinant saugomam asmeniui kylantį pavojų;

k) kai taikytina, aiškiai nurodoma, kad teismo sprendimas, kaip apibrėžta Tarybos pamatinio sprendimo 2008/947/TVR 2 straipsnyje, arba sprendimas dėl kardomųjų priemonių, kaip apibrėžta Tarybos pamatinio sprendimo 2009/829/TVR 4 straipsnyje, jau perduotas priežiūrą vykdančiai valstybei narei, ir nurodoma tokio sprendimo vykdymą užtikrinanti tos valstybės kompetentinga institucija.

8 straipsnis

Perdavimo procedūra

1. Išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija Europos apsaugos orderį perduoda vykdančiosios valstybės kompetentingai institucijai bet kokiu būdu, leidžiančiu pateikti rašytinį dokumentą, kad vykdančiosios valstybės narės kompetentinga institucija galėtų nustatyti jo autentiškumą. Visi oficialūs ryšiai taip pat palaikomi tiesiogiai tarp šių nurodytų kompetentingų institucijų.

2. Jeigu vykdančiosios arba išduodančiosios valstybės kompetentingos institucijos nežino kitos valstybės kompetentinga institucija, ji pateikia visus atitinkamus paklausimus, be kita ko, kreipdamasi į 2008 m. gruodžio 16 d. Tarybos sprendime 2008/976/TVR dėl Europos teisminio tinklo (8) nurodyto Europos teisminio tinklo kontaktinius asmenis, Eurojusto nacionalinį narį arba tos valstybės Eurojusto nacionalinę koordinavimo sistemą, kad gautų reikiamą informaciją.

3. Tais atvejais, kai vykdančiosios valstybės institucija, kuri gauna Europos apsaugos orderį, nėra kompetentinga jį pripažinti, ta institucija ex officio Europos apsaugos orderį perduoda kompetentingai institucijai ir nedelsdama informuoja išduodančiosios valstybės kompetentingą instituciją bet kuriuo būdu, jei tik pateikiamas rašytinis dokumentas.

9 straipsnis

Priemonės, kurių imasi vykdančioji valstybė

1. Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija, gavusi pagal 8 straipsnį perduotą Europos apsaugos orderį, be reikalo nedelsdama jį pripažįsta ir priima sprendimą, kuriuo patvirtinama priemonė, kurios ji galėtų imtis pagal savo nacionalinę teisę panašiu atveju, kad užtikrintų saugomo asmens apsaugą, išskyrus atvejus, kai ji nusprendžia remtis vienu iš 10 straipsnyje nurodytų nepripažinimo pagrindų .

2. Vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos patvirtinta priemonė pagal 1 dalį ir bet kokia kita priemonė, kurios imamasi remiantis 11 straipsnyje nurodytu vėlesniu sprendimu, turi kuo tiksliau atitikti išduodančiosios valstybės priimtą apsaugos priemonę.

3. Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija informuoja pavojų keliantį asmenį , išduodančiosios valstybės kompetentingą instituciją ir saugomą asmenį apie pagal 1 dalį priimtas bet kurias priemones ir apie galimas tokios priemonės pažeidimo teisines pasekmes, kaip numatyta nacionalinės teisės aktuose ir 11 straipsnio 2 dalyje . Pavojų keliančiam asmeniui neatskleidžiamas saugomo asmens adresas arba kiti kontaktiniai duomenys, jeigu tai nėra būtina įgyvendinant pagal 1 dalį patvirtintą priemonę.

4. Jeigu vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija mano, kad pagal 7 straipsnį Europos apsaugos orderyje pateikta informacija yra neišsami, ji nedelsdama bet kuriuo būdu, jei tik pateikiamas rašytinis dokumentas, apie tai informuoja išduodančiosios valstybės kompetentingą instituciją, nustatydama jai pagrįstą terminą trūkstamai informacijai pateikti.

10 straipsnis

Europos apsaugos orderio nepripažinimo pagrindai

▐

1. Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija gali atsisakyti pripažinti Europos apsaugos orderį šiomis aplinkybėmis:

a) Europos apsaugos orderis yra nevisiškai užpildytas arba nebuvo užpildytas per vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos nustatytą laikotarpį;

b) neįvykdyti 5 straipsnyje nustatyti reikalavimai;

c) apsaugos priemonė yra susijusi su veika, kuri pagal vykdančiosios valstybės teisę nėra laikoma nusikalstama veika ;

d) apsauga grindžiama sankcijos arba priemonės, kuriai taikoma amnestija pagal vykdančiosios valstybės teisę ir kuri susijusi su veika arba elgesiu, priklausančiu jos kompetencijai pagal tą teisę, vykdymu;

e) pagal vykdančiosios valstybės teisę pavojų keliantis asmuo naudojasi imunitetu ir todėl neįmanoma priimti ▐ priemonių pagal Europos apsaugos orderį ;

f) pagal vykdančiosios valstybės teisę pavojaus keliančio asmens baudžiamasis persekiojimas negali būti vykdomas už veiką arba elgesį, dėl kurio priimta apsaugos priemonė, kai veika arba elgesys pagal vykdančiosios valstybės nacionalinę teisę priklauso jos kompetencijai;

g) Europos apsaugos orderio pripažinimas prieštarautų principui ne bis in idem;

h) pagal vykdančiosios valstybės teisę pavojų keliantis asmuo dėl savo amžiaus negali būti patrauktas baudžiamojon atsakomybėn už veiką ar elgesį, dėl kurio priimta apsaugos priemonė;

i) apsaugos priemonė yra susijusi su nusikalstama veika, kuri pagal vykdančiosios valstybės teisę laikoma visiškai, daugiausia arba iš esmės įvykdyta jos teritorijoje.

2. Kai vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija atsisako pripažinti Europos apsaugos orderį dėl vieno iš pirmiau nurodytų pagrindų, ji:

a) be reikalo nedelsdama informuoja išduodančiąją valstybę ir saugomą asmenį apie šį atsisakymą ir nurodo to priežastis;

b) atitinkamais atvejais praneša saugomam asmeniui apie galimybę prašyti priimti apsaugos priemonę pagal jos nacionalinę teisę;

c) atitinkamais atvejais praneša saugomam asmeniui apie galimas teisines gynybos priemones, skirtas jos sprendimui ginčyti, pagal savo nacionalinę teisę .

11 straipsnis

Taikoma teisė ir kompetencija vykdančiojoje valstybėje

1. Priimti ir vykdyti priemones vykdančiojoje valstybėje, kurioje pripažintas Europos apsaugos orderis, yra vykdančiosios valstybės kompetencija. 9 straipsnio 1 dalyje numatyto sprendimo priėmimui ir vykdymui taikoma vykdančiosios valstybės teisė, įskaitant taisykles dėl teisės gynimo priemonių dėl vykdančiojoje valstybėje priimtų sprendimų dėl Europos apsaugos orderio.

2. Pažeidus vieną ar daugiau priemonių, kurias vykdančioji valstybė priėmė pripažinusi Europos apsaugos orderį, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija, taikydama 1 dalį, turi įgaliojimus:

a) dėl tokios priemonės pažeidimo skirti baudžiamąsias sankcijas ir imtis kitų priemonių, jeigu toks pažeidimas pagal vykdančiosios valstybės teisę prilygsta nusikalstamai veikai;

b) priimti su pažeidimu susijusius ne baudžiamojo pobūdžio sprendimus;

c) priimti skubią ir laikiną priemonę, kad būtų nutrauktas pažeidimas, atitinkamais atvejais laukiant, kol tolesnį sprendimą priims išduodančioji valstybė.

3. Jei vykdančiojoje valstybėje nėra nacionalinio lygio priemonės, kurią panašiu atveju būtų galima taikyti, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija praneša išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai apie visus jai žinomus Europos apsaugos orderyje apibūdintos apsaugos priemonės pažeidimus.

12 straipsnis

Pranešimas pažeidimo atveju

Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija praneša išduodančiosios valstybės arba priežiūros valstybės kompetentingai institucijai apie visus priemonės ar priemonių, priimtų remiantis Europos apsaugos orderiu, pažeidimus. Pranešama naudojant II priede pateiktą standartinę formą.

13 straipsnis

Kompetencija išduodančiojoje valstybėje

1. Išduodančiosios valstybės kompetentingai institucijai priklauso išskirtinė kompetencija priimti sprendimus, susijusius su:

a) apsaugos priemonės ir atitinkamai Europos apsaugos orderio atnaujinimu, peržiūra, pakeitimu, atšaukimu ir panaikinimu;

b) laisvės atėmimo priemonės nustatymu dėl to, kad buvo atšaukta apsaugos priemonė, su sąlyga, kad apsaugos priemonė buvo taikoma remiantis teismo sprendimu, kaip apibrėžta Tarybos pamatinio sprendimo 2008/947/TVR 2 straipsnyje, arba remiantis sprendimu dėl kardomųjų priemonių, kaip apibrėžta Tarybos pamatinio sprendimo 2009/829/TVR 4 straipsnyje.

▐

2. Pagal 1 dalį priimtiems sprendimams taikoma išduodančiosios valstybės teisė.

3. Tais atvejais, kai teismo sprendimas, kaip apibrėžta Tarybos pamatinio sprendimo 2008/947/TVR 2 straipsnyje, arba sprendimas dėl kardomųjų priemonių, kaip apibrėžta Tarybos pamatinio sprendimo 2009/829/TVR 4 straipsnyje, jau perduotas arba, išdavus Europos apsaugos orderį, perduodamas kitai valstybei narei, tolesni sprendimai priimami remiantis atitinkamomis tų pamatinių sprendimų nuostatomis.

4. Išduodančiosios valstybės narės kompetentinga institucija nedelsdama informuoja vykdančiosios valstybės kompetentingą instituciją apie pagal 1 dalį priimtą sprendimą.

5. Jeigu išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija pagal 1 dalies a punktą atšaukė ar panaikino Europos apsaugos orderį, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija, vos tik tinkama tvarka gavusi išduodančiosios valstybės kompetentingos institucijos pranešimą, nutraukia priemonių, priimtų pagal 9 straipsnio 1 dalį, taikymą.

6. Jeigu išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija pagal 1 dalies a punktą pakeitė Europos apsaugos orderį, vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija atitinkamai:

a) laikydamasi 9 straipsnio pakeičia priemones, priimtas remiantis Europos apsaugos orderiu; arba

b) atsisako vykdyti pakeistą įpareigojimą ar draudimą tais atvejais, kai jis neatitinka 5 straipsnyje nurodytų įpareigojimų ar draudimų tipų arba kai pagal 7 straipsnį Europos apsaugos orderyje pateikta informacija yra neišsami ir nebuvo pateikta patikslinta informacija per vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos nustatytą terminą pagal 9 straipsnio 4 dalį.

14 straipsnis

Priemonių, priimtų remiantis Europos apsaugos orderiu, nutraukimo pagrindai

1. Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija gali nutraukti priemones, priimtas vykdant Europos apsaugos orderį :

a) jeigu yra aiškus pagrindas manyti, kad saugomas asmuo negyvena arba jo nėra vykdančiosios valstybės teritorijoje arba jis galutinai išvyko iš tos teritorijos;

b) kai pagal jos nacionalinę teisę pasibaigia priemonių, priimtų vykdant Europos apsaugos orderį, maksimalus galiojimo laikotarpis;

c) straipsnio 13 straipsnio 6 dalies b punkte nurodytu atveju;

d) kai teismo sprendimas, kaip apibrėžta Tarybos pamatinio sprendimo 2008/947/TVR 2 straipsnyje, arba sprendimas dėl kardomųjų priemonių, kaip apibrėžta Tarybos pamatinio sprendimo 2009/829/TVR 4 straipsnyje, perkeliamas į vykdančiąją šalį, jai pripažinus Europos apsaugos orderį.

2. Apie tokį sprendimą vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija nedelsdama informuoja išduodančiosios valstybės kompetentingą instituciją ir, jei įmanoma, saugomą asmenį.

3. Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija, prieš nutraukdama priemonių taikymą pagal 1 dalies b punktą, gali paprašyti išduodančiosios valstybės kompetentingos institucijos pateikti informaciją, ar tuo konkrečiu atveju esančiomis aplinkybėmis vis dar reikalinga Europos apsaugos orderio teikiama apsauga. Išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija nedelsdama atsako į tokį prašymą.

15 straipsnis

Pirmenybė pripažinti Europos apsaugos orderį

Pripažįstant Europos apsaugos orderį teikiama tokia pati pirmenybė, kokia būtų teikiama panašiu atveju valstybėje narėje, atsižvelgiant į konkrečias atvejo aplinkybes, tarp jų į atvejo skubumą, numatomą saugomo asmens atvykimo į vykdančiąją valstybę datą ir, jei įmanoma, grėsmės saugomam asmeniui lygį.

▐

16 straipsnis

Kompetentingų institucijų tarpusavio konsultacijos

Atitinkamais atvejais išduodančiosios valstybės ir vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos gali konsultuotis, siekdamos sudaryti palankesnes sąlygas sklandžiai ir efektyviai taikyti šią direktyvą.

17 straipsnis

Kalbos

1. Išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija išverčia Europos apsaugos orderį į vykdančiosios valstybės valstybinę kalbą arba į vieną iš jos valstybinių kalbų.

2. Vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija išverčia 12 straipsnyje nurodytą formą į išduodančiosios valstybės valstybinę kalbą arba į vieną iš jos valstybinių kalbų.

3. Priimant šią direktyvą arba vėliau bet kuri valstybė narė Komisijoje deponuotame pareiškime gali nurodyti, kad ji pripažins vertimą į vieną ar daugiau oficialių Sąjungos kalbų.

18 straipsnis

Išlaidos

Vykdančioji valstybė padengia šios direktyvos taikymo išlaidas pagal savo nacionalinę teisę , išskyrus išlaidas, kurios atsiranda išskirtinai išduodančiosios valstybės teritorijoje.

19 straipsnis

Ryšys su kitomis sutartimis ir susitarimais

1. Valstybės narės toliau gali taikyti dvišales ar daugiašales sutartis ar susitarimus, kurie galioja šios direktyvos įsigaliojimo metu, jei jie leidžia praplėsti ar papildyti šios direktyvos tikslus ir padeda supaprastinti apsaugos priemonių taikymo tvarką ar jai sudaryti dar palankesnes sąlygas.

2. Įsigaliojus šiai direktyvai, valstybės narės gali sudaryti dvišales ar daugiašales sutartis ar susitarimus, jei jie leidžia praplėsti ar papildyti šios direktyvos tikslus ir padeda supaprastinti apsaugos priemonių taikymo tvarką ar jai sudaryti palankesnes sąlygas.

3. Ne vėliau kaip … (9) valstybės narės praneša ▐ Komisijai apie 1 dalyje nurodytas galiojančias sutartis ir susitarimus, kuriuos jos pageidauja toliau taikyti. Be to, valstybės narės praneša ▐ Komisijai apie visas 2 dalyje nurodytas naujas sutartis ir susitarimus per tris mėnesius nuo jų pasirašymo.

20 straipsnis

Ryšys su kitais dokumentais

1. Ši direktyva neturi įtakos Reglamento (EB) Nr. 44/2001, Reglamento (EB) Nr. 2201/2003, 1996 m. Hagos konvencijos dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, pripažinimo, vykdymo ir bendradarbiavimo tėvų pareigų ir vaikų apsaugos priemonių srityje ir 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų taikymui.

2. Ši direktyva neturi įtakos Tarybos pamatinio sprendimo 2008/947/TVR ir Tarybos pamatinio sprendimo 2009/829/TVR taikymui.

21 straipsnis

Įgyvendinimas

1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus , būtinus šiai direktyvai įgyvendinti , ne vėliau kaip … (10). Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai . Valstybės narės, priimdamos tas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Valstybės narės nustato tokios nuorodos darymo tvarką.

2. Valstybės narės perduoda Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus .

22 straipsnis

Duomenų rinkimas

Siekdamos, kad būtų lengviau vertinti šios direktyvos įgyvendinimą, valstybės narės perduoda Komisijai atitinkamus duomenis apie nacionalinių procedūrų, susijusių su Europos apsaugos orderiu, taikymu, bent jau prašymų išduoti Europos apsaugos orderį, išduotų ir (arba) pripažintų orderių skaičių.

23 straipsnis

Peržiūra

Ne vėliau kaip … (11) Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia šios direktyvos taikymo ataskaitą. Prireikus ataskaita pateikiama su pasiūlymais dėl teisės aktų.

24 straipsnis

Įsigaliojimas

Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

Priimta, Europos Parlamento vardu Pirmininkas Tarybos vardu Pirmininkas

(1) 2010 m. gruodžio 14 d. Europos Parlamento pozicija.

(2) OL L 337, 2008 12 16, p. 102.

(3) OL L 294, 2009 11 11, p. 20.

(4) OL L 12, 2001 1 16, p. 1.

(5) OL L 338, 2003 12 23, p. 1.

(6) OL L 151, 2008 6 11, p. 39.

(7) OL L 350, 2008 12 30, p. 60.

(8) OL L 348, 2008 12 24, p. 130.

(9) Trys mėnesiai nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos.

(10) Treji metai nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos.

(11) Ketveri metai nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos.

2010 m. gruodžio 14 d., antradienis

I PRIEDAS EUROPOS APSAUGOS ORDERIS, nurodytas … m. … … d. EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVOS 2011/…/ES DĖL EUROPOS APSAUGOS ORDERIO (*), 7 STRAIPSNYJE Šioje formoje pateikiama informacija yra konfidenciali