Be to, nors euras tapo viena svarbiausių pasaulio valiutų, atstovavimas eurui pasauliniu mastu dar labai fragmentiškas. Nuo įvedimo euras tapo antra labiausiai naudojama valiuta pasaulyje. Tačiau tarptautinėse finansų įstaigose, tokiose kaip Tarptautinis valiutos fondas, euro zona nėra atstovaujama kaip vienas subjektas. Šiuo metu išorinis ES ir euro zonos ekonominis atstovavimas yra suskaidytas: Komisijai, Europos Centriniam Bankui, Euro grupės pirmininkui ir ES Tarybai pirmininkaujančiai valstybei narei suteikti skirtingi vaidmenys. Taip suskaidžius atstovavimą euro zonos autoritetas dažnai gerokai mažesnis už jos politinį ir ekonominį svorį pasaulyje.

Dabartinė ekonominės ir pinigų sąjungos struktūra iš esmės sudėtinga. Palyginti su pinigų politika, kuri euro zonos valstybėms narėms suvienodinta ir piliečių lengvai atpažįstama, ekonominę politiką iš esmės vykdo valstybės narės atskirai, o koordinavimo veiklą ES ir euro zonos lygmeniu vykdo daug subjektų. Atitinkamos institucijos – ES institucijos ir keli tarpvyriausybiniai organai – laikui bėgant palaipsniui keitėsi. Tie organai turi savo pirmininkaujančius asmenis arba pirmininkus, yra susikūrę savo atskaitomybės sistemas ir dirba pagal skirtingas ir kartais besidubliuojančias teisines sistemas. Todėl sprendimų priėmimo procesai tapo sudėtingi ir dažnai būdavo kritikuojami už tai, kad nėra pakankamai aiškūs ir racionalūs. Be to, norėdami nuosekliai taikyti ES politiką ir priemones, subjektai turi įdėti daug koordinavimo pastangų.

Gerinti politikos koordinavimą ir prižiūrėti ekonominių, fiskalinių ir finansinių taisyklių laikymąsi

Ekonominė ir finansų krizė davė stiprų postūmį labiau koordinuoti ekonominę politiką. Europos semestras buvo nuolat tobulinamas siekiant palaikyti reformas ir jų įgyvendinimą. Neseniai sukurta Komisijos Paramos struktūrinėms reformoms tarnyba teikia techninę paramą valstybėms narėms, kad padėtų joms dėti šias pastangas. Prie to prisideda kitos ES lygmens iniciatyvos, skirtos, be kita ko, kovai su jaunimo nedarbu ir mokesčių slėpimu, ir neseniai paskelbtas Europos socialinių teisių ramstis. ES taip pat iš esmės pasistūmėjo link kapitalo rinkų sąjungos ir bankų sąjungos sukūrimo, ir tai turi būti tęsiama. Tačiau reformos valstybėse narėse vis dar įgyvendinamos nevienodai. Be to, praleista progų geriau koordinuoti ir pasimokyti vienoms iš kitų, ir esama nuolatinio poreikio derinti nacionalinius ir ES prioritetus pagal kintančias aplinkybes.

Pasinaudodamas Komisijos kartu su valstybėmis narėmis jau atliktu darbu, Europos ekonomikos ir finansų ministras galėtų padėti toliau gerinti ekonominės politikos koordinavimą ir užtikrinti politikos sričių derėjimą. Palaikydamas glaudų dvišalį ir daugiašalį dialogą su nacionalinėmis valdžios institucijomis ir Europos Parlamentu, ministras galėtų skatinti reformų koordinavimą ir įgyvendinimą valstybėse narėse. Kadangi struktūrinės reformos gali daryti teigiamą papildomą poveikį, ministras ieškotų tinkamiausios ES ir visos euro zonos reformų darbotvarkės ir taip sukurtų papildomą vertę.

Pasisakyti dėl euro zonos fiskalinės politikos tinkamumo remiant Europos Centrinio Banko pinigų politiką

Fiskalinė politika kartu su pinigų politika atlieka svarbų makroekonominės aplinkos stabilizavimo vaidmenį ir sykiu padeda siekti bendresnių fiskalinio tvarumo ir perskirstymo tikslų.

Komisija reguliariai teikia Tarybai rekomendacijas dėl valstybių narių fiskalinės politikos, atsižvelgdama į lankstumą, numatytą galiojančiame ES fiskalinių taisyklių rinkinyje. Pastaraisiais metais Komisija ir Taryba taip pat daugiau dėmesio skyrė bendroms euro zonos fiskalinėms kryptims, atsižvelgdama į bendrą visos euro zonos interesą ir kolektyvinę atsakomybę už ją . Tačiau tam, kad tinkamos bendros euro zonos fiskalinės kryptys būtų sėkmingai įgyvendintos, reikia individualaus ir kolektyvinio valstybių narių noro jų laikytis.

Europos ekonomikos ir finansų ministras galėtų padėti nustatyti tinkamą visos euro zonos fiskalinę politiką ir jos siekti. Būdamas Komisijos narys, ministras koordinuotų valstybių narių fiskalinės politikos priežiūrą ir taip užtikrintų, kad būtų pasiektas fiskalinis tvarumas, o Stabilumo ir augimo paktas būtų taikomas traktuojant ekonominius aspektus taip, kaip numatyta taisyklėse. Atliekant šią užduotį, taip pat reikėtų vertinti euro zonos fiskalinių krypčių tinkamumą ir taip padėti rasti pusiausvyrą tarp valstybių narių fiskalinių interesų ir visai euro zonai geriausio sprendimo. Kita užduotis būtų skatinti užtikrinti viešųjų finansų kokybę bei geriausią sandarą ir nacionalinių fiskalinių sistemų veikimą, kad jų poveikis darbo vietų kūrimui ir ekonomikos augimui būtų kuo didesnis. Tam tikslui ministras atsižvelgtų į Europos fiskalinės valdybos nuomones ir būtų pagrindinis ES lygmens tarpininkas nacionalinėms fiskalinėms taryboms.

Prižiūrėti, kaip naudojamos ES ir euro zonos biudžeto priemonės, įskaitant reformų rėmimo, makroekonominio stabilizavimo ir konvergencijos priemones

ES biudžetui ir kitoms ES ir euro zonos biudžeto priemonėms jau dabar yra strategiškai svarbios remiant valstybes narių pastangas siekti konvergencijos, ilgalaikio augimo, investicijų ir finansinio stabilumo. Šiuo metu maždaug pusė ES finansavimo pasiekia konkrečius projektus per penkis Europos struktūrinius ir investicijų fondus. Siekiant prisidėti prie bendrų prioritetų, metai iš metų stiprintos šių fondų sąsajos su Europos semestro prioritetais. ES biudžeto lėšomis remiamus veiksmus papildo įvairios europinės ir euro zonos priemonės ir įstaigos, tokios kaip Europos investicijų bankas ir Europos stabilumo mechanizmas. Tačiau krizė parodė, kad ES viešųjų finansų struktūra ir mastas dar neatitinka visų specifinių euro zonos poreikių. Nors ES ir euro zona pastaraisiais metais padidino skolinimo pajėgumą, potencialas užtikrinti makroekonominį stabilumą ir skatinti konvergenciją vis dar ribotas. Žvelgdama į ateitį, šiandien Komisija siūlo keletą naujų biudžeto priemonių, kuriomis siekiama euro zonos stabilumo laikantis Sąjungos sistemos.

Europos ekonomikos ir finansų ministras koordinuotų atitinkamų ES ir euro zonos biudžeto priemonių naudojimą ir siektų didžiausio jų poveikio įgyvendinant bendrus prioritetus. Ministras stengtųsi užtikrinti nuoseklų ir veiksmingą šių priemonių naudojimą ir nuolat siektų sinergijos juos įgyvendinant, glaudžiai bendradarbiaudamas su atsakingais Komisijos nariais ir visų lygmenų viešosiomis institucijomis. Ypač svarbi užduotis – koordinuoti su Investicijų planu Europai susijusį Komisijos darbą. Vykdydamas šias funkcijas, ministras taip pat būtų atsakingas už Komisijos santykius su Europos investicijų banku.

3.INSTITUCINIAI ASPEKTAI: DEMOKRATINĖ ATSKAITOMYBĖ IR TEISĖTUMAS

Nauja Europos ekonomikos ir finansų ministro pareigybė gali padėti labiau supaprastinti ES valdymo sistemą ir sustiprinti europinę ekonominės politikos formavimo dimensiją. Tiesą sakant, numatoma dviguba pareigybė – Komisijos narys ir Euro grupės pirmininkas – jau įmanoma pagal dabartines Sutartis. Prie Sutarčių pridėto Protokolo Nr. 14 dėl Euro grupės 2 straipsnyje nurodyta, kad „[v]alstybių narių, kurių valiuta yra euro, ministrai balsų dauguma renka pirmininką dvejų su puse metų kadencijai“. Ministras nesudarytų naujos viršnacionalinės biurokratinės pakopos ir neturėtų įtakos nacionalinėms kompetencijoms. ES lygmeniu sujungus dabartines funkcijas ir turimus išteklius, ministro pareigybė padėtų pasiekti sinergiją ir taip padėtų racionalizuoti valdymo sistemą.

Ministras – Komisijos pirmininko pavaduotojas

Atsižvelgus į institucinę Komisijos, kaip bendrojo intereso gynėjos, funkciją, Europos ekonomikos ir finansų ministro pareigas galėtų eiti Komisijos pirmininko pavaduotojas.

Tai leistų paskirti aiškiai įgaliotą ir vienintelį visos ES ir euro zonos ekonominių ir fiskalinių interesų atstovą, į kurį, be to, Komisijoje ir kitur būtų kreipiamasi pirmiausiai.

Ministras nurodytų kryptį kelių Komisijos atsakomybės sričių ir tarnybų darbui ir jį koordinuotų. Jis atstovautų Komisijai (be teisės balsuoti) Europos Centrinio Banko valdančiosios tarybos posėdžiuose, kaip numatyta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 284 straipsnio 1 dalyje. Jis taip pat būtų atsakingas už ES lygmens socialinį dialogą ir sąveiką su pagrindiniais suinteresuotaisiais subjektais.

Ministras – Euro grupei pirmininkaujantis asmuo

Siekiant atsižvelgti į visos euro zonos interesus Europos ekonomikos ir finansų ministras galėtų būti išrinktas Euro grupės pirmininku. Iki šiol Euro grupei pirmininkavo euro zonos valstybės narės finansų ministras. Kaip Euro grupės pirmininkas, ministras išdėstytų plataus pobūdžio politikos kryptį ir bendrą euro zonos strategiją ir dėl jų siektų konsensuso, padėdamas nacionalinių ministrų pozicijas priderinti prie euro zonos ir ES lygmeniu siekiamų bendrų prioritetų ir pasiekti abiejų pusiausvyrą. Ministras taip pat užtikrintų darnų euro zonos aukščiausiojo lygio susitikimų parengimą.