AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

•Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

2017 m. vasario 9 d. Teisingumo Teismas priėmė sprendimą byloje C-585/15, Raffinerie Tirlemontoise SA / État belge, kuriuo paskelbė negaliojančiais 2000 m. spalio 12 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 2267/2000, kuriuo nustatomi 1999–2000 prekybos metų cukraus sektoriaus gamybos mokesčiai ir papildomo mokesčio apskaičiavimo koeficientas, ir 2001 m. spalio 11 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1993/2001, kuriuo nustatomi 2000–2001 prekybos metų cukraus sektoriaus gamybos mokesčiai.

Aptariamų prekybos metų mokesčius iš pradžių Komisija buvo nustačiusi pagal 1999 m. rugsėjo 13 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2038/1999 dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo. Tame reglamente buvo nustatyta cukraus sektoriaus finansavimo iš savo lėšų taikant lanksčius gamybos mokesčius sistema.

Pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2038/1999 bendras cukraus sektoriaus rinkų organizavimas buvo grindžiamas principu, kad gamintojai turėtų prisiimti visišką finansinę atsakomybę už nuostolius, patiriamus kiekvienais prekybos metais realizuojant tą Bendrijoje pagal kvotą pagamintos produkcijos dalį, kuri sudaro Bendrijos vidaus suvartojimo perteklių, ir tuo, kad realizavimo kainų garantijos bus diferencijuotos ir atitiks kiekvienai įmonei skirtą gamybos kvotą.

Finansinės atsakomybės principas buvo užtikrinamas gamintojams taikant bazinį gamybos mokestį už visą A ir B cukraus produkciją, kuris yra ne didesnis nei 2 % intervencinės baltojo cukraus kainos, ir B mokestį už B cukraus produkciją, kuris yra ne didesnis nei 37,5 % tos kainos. Kai šių mokesčių nepakanka, kad cukraus sektorius būtų finansuojamas iš savo lėšų, Reglamente (EB) Nr. 2038/1999 nustatyta, kad kiekvienais prekybos metais gamintojams taikomas papildomas mokestis. Reglamento (EB) Nr. 2038/1999 33 straipsnyje buvo nustatyta, į ką reikia atsižvelgti skaičiuojant mokesčius.

Pirmiau nurodytame sprendime Teismas neginčijo gamybos mokesčių sistemos ir principo, pagal kurį cukraus gamintojams tenka visa finansinė atsakomybė už nuostolius, patiriamus kiekvienais prekybos metais realizuojant tą pagal kvotą pagamintos produkcijos dalį, kuri sudaro Sąjungos vidaus suvartojimo perteklių, ir todėl jie turi mokėti pagal kvotą pagamintos produkcijos mokesčius, kurių dydį turi nustatyti Komisija, kad būtų padengti 1999–2000, ir 2000–2001 prekybos metais patirti nuostoliai.

Tačiau Teismas nusprendė, kad Komisija padarė klaidą apskaičiuodama aptariamo laikotarpio metinius mokesčius pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2038/1999. Teismas nustatė, kad apskaičiuodama mokesčius Komisija taikė savo reglamentuose (EB) Nr. 2267/2000 ir (EB) Nr. 1993/2001 nustatytą neteisingą metodą, nes dėl to nustatyta per didelė padengtinų išlaidų suma, o cukraus gamintojams – per dideli mokesčiai.

Sprendimu paliktas teisinis vakuumas dėl tikslios 1999–2000 ir 2000–2001 prekybos metų mokesčių sumos. Todėl, siekiant vykdyti sprendimą, tų prekybos metų mokesčiai turėtų būti pakeisti naujais, pagal Teismo patvirtintą metodą apskaičiuotais mokesčiais ir šie turėtų būti taikomi atgaline data.

2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

•Teisinis pagrindas