(132)

Siekdama nustatyti būsimąją politiką Komisija pirmiausia atsižvelgė į šias aplinkybes: a) pagal Sutartyje naudojamą apibrėžimą gaivaline nelaime ar ypatingais įvykiais nelaikomi tie atvejai, kai ūkininkas netenka gyvūnų dėl gyvūnų ligos arba kai jo pasėlius apninka augalų liga. Tokiais atvejais pagalbą kompensuojant atsiradusius nuostolius ir pagalbą, siekiant išvengti tolesnių nuostolių, turi teisę tvirtinti tik Komisija remdamasi Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu, kuriame nurodoma, kad bendrajai rinkai neprieštaraujančia pagalba gali būti laikoma pagalba, skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui; b) vadovaudamasi pirmiau minėtais principais Komisija mano, kad pagalba ūkininkams kompensuojant dėl gyvūnų ar augalų ligų atsiradusius nuostolius gali būti išmokėta tik kaip aptariamos ligos atitinkamos prevencijos, kontrolės arba likvidavimo programos dalis Bendrijos, nacionaliniu ar regioniniu lygiu. Pagalba, kuria ūkininkams kompensuojami atsiradę nuostoliai nesiimant jokių priemonių tam, kad problema būtų sprendžiama vietoje, turi būti laikoma tik su bendrąja rinka nesuderinama veiklos pagalba. Todėl Komisija reikalaus parengti įstatymais ar kitais teisės aktais nustatytas Bendrijos arba nacionalines nuostatas, įpareigojančias kompetentingas nacionalines institucijas kovoti su atitinkama liga, pasitelkiant tos ligos likvidavimo priemones, ypač taikant teisinę galią turinčias priemones, suteikiančias teisę gauti kompensaciją, arba visų pirma sukuriant įspėjimo apie pavojų sistemą, derinamą, jei reikia, su pagalba, skatinančia asmenis savanoriškai taikyti prevencijos priemones (31). Atitinkamai pagalbos priemonės gali būti skiriamos tik valdžios institucijoms susirūpinimą keliančių ligų, o ne priemonių, dėl kurių ūkininkai turi pagrįstai patys prisiimti atsakomybę, atveju; c) pagalbos priemonių tikslai turėtų būti tokie: i) prevenciniai tikslai – kontrolės priemonės arba analizė, tam tikras ligas galinčių sukelti parazitų likvidavimas, prevencinis gyvūnų skiepijimas arba pasėlių apdorojimas, prevencinis gyvūnų skerdimas ar pasėlių naikinimas; arba ii) kompensaciniai tikslai – kai valdžios institucijų įsakymu ar rekomendavimu skerdžiami užsikrėtę gyvuliai ar naikinami ligos apimti pasėliai, arba nugaišta gyvuliai juos paskiepijus arba jiems pritaikius kitas priemones kompetentingų institucijų įsakymu ar rekomendavimu; iii) arba kombinuoti tikslai – kai kompensacinė pagalbos schema dėl ligos atsiradusiems nuostoliams padengti taikoma tik tada, kai pagalbos gavėjas įsipareigoja ateityje imtis tinkamų valdžios institucijų nustatytų prevencinių priemonių; d) siekiant pagerinti rizikos valdymą, reikėtų atsižvelgti į tai, ar dėl ūkininko veiksmų (pavyzdžiui, gamybos metodo pasirinkimo) padidėjo ligos atsiradimo rizika; e) kaip ir anksčiau, kompensacija už gyvūnų ir augalų ligas turėtų būti skiriama tik pirminės produkcijos gamintojams (ūkininkams). Žemės ūkio produktų perdirbimo ir prekybos įmonėms tokių ligų daromą poveikį jų verslui reikėtų laikyti įprasta verslo rizika. Jei tokios įmonės patiria sunkumų dėl gyvūnų ir augalų ligų, jas galima remti skiriant sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbą. Žemės ūkio produktų perdirbimo ir prekybos įmonės gali būti papildomai remiamos jas įtraukiant į de minimis reglamento, taikomo ne žemės ūkio įmonėms, taikymo sritį ir sudarant galimybę jas remti iki 200 000 EUR kiekvienai įmonei kas trejus finansinius metus; f) svarstant pagalbą už USE (užkrečiamųjų spongiforminių encefalopatijų) tyrimus galvijams, buvo atsižvelgta į šias aplinkybes: i) ar tyrimai yra skirti USE, ligos, keliančios ypatingą rūpestį žmonių sveikatos apsaugai, plitimui išvengti; ii) ar rizikuojama iškreipti konkurenciją dėl skirtingų skiriamos valstybės pagalbos dydžių, bent jau kai kalbama apie gyvulių skerdimą. Tačiau dauguma valstybių narių šiuo metu visgi skiria tam tikrą valstybės pagalbą. USE tyrimų galvijams kainos vis dar skiriasi valstybėse narėse. Siekiant sumažinti konkurencijos iškraipymo riziką, kurią, manoma, galėtų sukelti pagalba, skiriama už USE tyrimus žmonių maistui skirtiems galvijams, ir siekiant paskatinti ieškoti nebrangių tyrimų, parama turėtų būti ribojama iki 40 EUR (šiuo metu tai maždaug geriausia kaina Bendrijoje); iii) ar baiminamasi, kad verčiant ūkininkus padengti kritusių gyvūnų tyrimų išlaidas, gali juos priversti mėginti išvengti kontrolės nelegaliai naikinant skerdenas, todėl mažėtų statistikos duomenų patikimumas ir taip padidėtų rizika sveikatai; iv) ar išlaidos už USE tyrimus mažos vertės gyvuliams, tokiems kaip avys ir ožkos, gali viršyti pačių gyvulių vertę. Reikalaujant gyvulių savininkų mokėti už tyrimus rizikuojama, kad tokiais gyvuliais bus prekiaujama jiems neatliekant tyrimų, o tai vėlgi iškreips duomenis; v) ar atrodo, kad rizika iškreipti konkurenciją skiriant pagalbą už kritusius ir mažos vertės gyvulius yra mažesnė, nei ją skiriant už paskerstus gyvulius; g) Svarstant pagalbą už kritusius gyvulius, buvo atsižvelgta į šias aplinkybes: i) kritę gyvuliai yra visiškai normalus reiškinys gyvulių auginimo sektoriuje, todėl jie sudaro įprastų gamybos išlaidų dalį; ii) „teršėjas moka“ principu (32) nustatoma pirminė gamintojų atsakomybė deramai pasirūpinti kritusių gyvulių šalinimu ir finansuoti šalinimo išlaidas; iii) už atliekų šalinimą skiriama pagalba gali prieštarauti žemės ūkyje taikomam principui, kad pagalbą galima skirti už veiksmus, kurie pranoksta gerą žemės ūkio praktiką. Bendrijos teisės aktuose, kurie yra geros žemės ūkio praktikos dalis, reikalaujama tinkamai pašalinti skerdenas; iv) kritusių gyvulių šalinimo išlaidos gali būti didelės, ypač kai sunkių gyvūnų, pavyzdžiui galvijų arba arklių, skerdenos turi būti pašalintos iš atokių vietų; v) sudėtinga kontroliuoti tai, ką ūkininkai daro su skerdenomis. Atsiranda rizika, kad skerdenos gali būti šalinamos nelegaliai, keliant rimtą pavojų sveikatai; vi) nekontroliuojamas skerdenų, kurioms turėtų būti atliktas USE tyrimas, šalinimas siekiant išvengti tyrimo išlaidų gali sukelti papildomų problemų, nes būtent tuos gyvūnus privalėtų ištirti tam, kad būtų surinkti patikimi statistiniai duomenys apie USE; vii) manoma, kad rizika iškreipti konkurenciją skiriant valstybės pagalbą už kritusių gyvulių naikinimą, yra palyginti maža; viiii) turėtų būti leidžiama skirti valstybės pagalbą už kritusius gyvulius tik ūkininkams, o ne kitiems verslo vykdytojams, pvz., skerdykloms, nes jose yra lengviau kontroliuoti tinkamą naikinimą; ix) kai gyvuliai skerdžiami dėl ligos valdžios įsakymu, kompensacija ūkininkui turėtų būti ir toliau vertinama ir skiriama vadovaujantis gyvūnų ligų kompensacijos bendrosiomis taisyklėmis, išdėstytomis V.B.4 skyriuje. 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 999/2001, nustatančio tam tikrų užkrečiamųjų spongiforminių encefalopatijų prevencijos, kontrolės ir likvidavimo taisykles (33), 13 straipsnio 4 dalyje dėl USE tyrimų galvijams nurodoma, kad „atsižvelgiant į 12 straipsnio 2 dalį ir šio straipsnio 1 pastraipos a ir c punktus, nedelsiant kompensuojami savininkų nuostoliai praradus gyvūnus, šiuos nužudant arba sunaikinant gyvūninės kilmės produktus.“; h) Svarstant pagalbą skerdyklų atliekoms šalinti, buvo atsižvelgta į šias aplinkybes: i) skerdyklų atliekos – tai bet kokios skerdyklose, pjaustymo įmonėse ar mėsinėse atsirandančios atliekos, visų pirma įskaitant gyvulinės kilmės šalutinius produktus, Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1774/2002, nustatančiame sveikatos taisykles gyvūninės kilmės šalutiniams produktams, neskirtiems vartoti žmonėms (34), priskiriamus 1, 2 ir 3 kategorijoms; ii) didžiausias išlaidas skerdyklos ir pjaustymo įmonės (bei jų klientai, jeigu jie patys turi padengti šias išlaidas) patiria šalindamos ir naikindamos skerdyklų atliekas iii) „teršėjas moka“ principu nustatoma pirminė atliekų gamintojų atsakomybė deramai pasirūpinti atliekų šalinimu ir finansuoti šias išlaidas; iv) jeigu už šią veiklą būtų skiriama valstybės pagalba, tai sukeltų rimtus konkurencijos iškraipymus; v) paprastai kontrolė užtikrina tinkamą skerdyklų atliekų tvarkymą; vi) dauguma valstybių narių susitarė, kad išlaidas už skerdyklų atliekų šalinimą turėtų padengti už jų atsiradimą atsakingi veiklos vykdytojai; vii) todėl atrodytų tinkama neskirti valstybės pagalbos skerdyklų atliekų naikinimo išlaidoms arba kitos skerdyklų veiklos išlaidoms kompensuoti. Investicinė valstybės pagalba, siejama su skerdyklų atliekų šalinimu, bus vertinama vadovaujantis atitinkamomis investicinei pagalbai taikomomis taisyklėmis;