Komisijos ataskaita - Dujų ir elektros energijos vidaus rinkos įgyvendinimo metinė ataskaita {SEC(2004) 1720} /* KOM/2004/0863 galutinis */





Briuselis, 5.1.2005 KOM(2004) 863 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA Dujų ir elektros energijos vidaus rinkos įgyvendinimo metinė ataskaita {SEC(2004) 1720} TURINYS 1. ŠIOS ATASKAITOS PAGRINDAS 3 2. SANTRAUKA 3 3. PAŽANGOS ELEKTROS ENERGIJOS SEKTORIUJE VERTINIMAS 5 4 PAŽANGOS DUJŲ SEKTORIUJE ĮVERTINIMAS 7 5 TIEKIMO SAUGUMAS 8 6 VIEŠOSIOS PASLAUGOS IR VARTOTOJO (KLIENTO) APSAUGA 9 7 APLINKOS ASPEKTAI 9 8 IŠVADOS 10 1. ŠIO S ATASKAITOS PAGRINDAS Valstybės narės iki 2004 m. liepos mėn. turėjo į savo nacionalinės teisės aktus perkelti naująsias elektros ir dujų direktyvas[1], taip pat įsigaliojo reglamentas dėl tarpvalstybinių elektros mainų[2]. Naujosiomis taisyklėmis siekiama sukurti visoje Europos Sąjungoje konkurencingą elektros energijos ir dujų sektorių, kaip numatyta pagal Lisabonos Tarybos tikslus[3]. Minėtose direktyvose reikalaujama, kad Komisija kasmet parengtų reguliarias rinkos veikimo ataskaitas, todėl ši ataskaita parengta konsultuojantis su Europos elektros energijos ir dujų reguliuotojų grupe (ERGEG), naudojant ir jų duomenis, ir įvairiuose šaltiniuose paskelbtą informaciją[4]. Išsamesnė informacija pateikiama patvirtinamajame dokumente, kuris bus paskelbtas tuo pačiu metu, kaip ir ši ataskaita. 2. SANTRAUKA Įmonių generaliniam direktoratui neseniai parengta Europos produktyvumo didėjimo ataskaita[5] parodė, kad komunalinių paslaugų sektoriaus rezultatai, kaip apibendrinta toliau 1 lentelėje, yra puikūs. Tai liudija rinkų atvėrimo svarbą didinant našumą šiuose sektoriuose ir galimą energetikos sektoriaus indėlį siekiant Lisabonos tikslų. 1 lentelė Darbo produktyvumo didėjimas: dujos, elektros energija ir vanduo % per metus | 1979–1990 m. | 1990–1995 m. | 1995–2001 m. | ES–15 | 2,7 | 3,6 | 5,7 | JAV | 1,1 | 1,8 | 0,1 | Tačiau, nemažai įgyvendinimo aspektų vis dar nuvilia. 2004 m. spalio mėn. aštuoniolikai valstybių narių reikėjo išsiųsti įspėjimo laišką, kad jos nėra pranešusios Komisijai apie teisines priemones, kurių jos ėmėsi, kad naujausias direktyvas perkeltų į nacionalinės teisės aktus. Toks vėlavimas nėra priimtinas, nes dabar aišku, kad ankstesnių direktyvų [6] nuostatų nepakako siekiant tikslo – konkurencijos – net ir didiesiems vartotojams. Paprastai yra tikimasi, kad tokie klientai reguliariai derėsis su tiekėjais. Tačiau po penkerių metų konkurencijos elektros energijos rinkoje ir daugiau kaip trejų metų konkurencijos dujų rinkoje daugelyje valstybių narių mažiau kaip 50 % vartotojų pakeitė tiekėją. Be to, daugumos netenkina siūlomų paslaugų gama. Nepakanka nagrinėti tik tiekėją keičiančių vartotojų skaičių ir neatsižvelgti į naujų tiekėjų pilietybę. Daugeliu atvejų vartotojai galėjo tik pakeisti vidaus tiekėją, nes neretai užsienio kompanijų skvarba į nacionalines rinkas yra nepatenkinama, ir tai rodo, kad stinga rinkų integracijos ir nėra infrastruktūros jungčių. Užsienio tiekėjai dažniausiai užima mažiau kaip 20 % rinkos dalies. Vienintelė išimtis yra tos rinkos, kurios yra pakankamai gerai integruotos su kaimyninėmis valstybėmis narėmis, arba tos, kuriose pagrindinį tiekėją yra privatizavusios ir nupirkusios užsienio kompanijos. Nors realios elektros energijos kainos yra mažesnės nei 1995 metais, per pastaruosius 18 mėnesių jos padidėjo, iš dalies dėl pirminių energijos šaltinių kainų padidėjimo. Taip pat ir dujų kainos dėl vis dar esančios sąsajos su nafta yra didesnės nei 1995 metais. Nors tokie kainų svyravimai yra normalūs, kainų pakilimas vartotojams kelia sunkumų, jei galimybę pakeisti tiekėją riboja dėl norminės bazės kylančios kliūtys ir jei nepalanki rinkos struktūra sumenkina klientų galimybes derėtis. Didiesiems vartotojams ypatingą susirūpinimą kelia tai, kad tiekėjai nesiūlo atitinkamo pobūdžio sutarčių, ypač ilgalaikių sutarčių. Pagrindinė problema yra tai, kad nesugebama visiškai integruoti nacionalinių energijos išteklių į platesnę Europos rinką. Todėl, siekiant užtikrinti, kad esama infrastruktūra būtų maksimaliai išnaudota, būtina ir toliau tobulinti tarpvalstybinių elektros mainų taisykles. Taip pat ir dėl dujų svarbu priimti ir įgyvendinti siūlomą reglamentą[7]. Be to, reikia naujų investicijų į infrastruktūrą, o pažanga šioje srityje yra menka, kaip ir pažymėta Komisijos komunikate dėl energetikos infrastruktūros ir tiekimo saugumo[8]. Antra, valstybės narės vis dar neišsprendžia rinkos struktūros problemos. Kaip pabrėžta ir ankstesnėse ataskaitose, pernelyg daug yra valstybių narių, kurių dujų ir elektros energijos rinkose dominuoja viena arba dvi kompanijos, ir ten dažnai yra per mažai tarpvalstybinės konkurencijos galimybių. Būtina rasti šių problemų sprendimus. Trečia, nors jau ir padaryta didelė pažanga išskaidant tinklo operatorius ir įvedant prieigą reguliuojamai trečiajai šaliai , tam tikri aspektai tebėra nepatenkinami. Norint, kad rinka gerai veiktų, būtinas visiškai savarankiškas sistemos operatorius. Platinimo sistemos operatoriai taip pat turi būti pakankamai atskirti nuo tiekimo kompanijų, kad būtų galima užtikrinti sąnaudas atitinkančius tarifus ir visų kryžminių subsidijų panaikinimą. Šiuo atžvilgiu reguliuotojai privalo būti savarankiški, kad būtų galima užtikrinti sąžiningus prieigos prie tinklo tarifų dydžius ir struktūrą. Šiuo požiūriu dujų sektorius labai atsilieka nuo elektros energijos sektorius. Paskutinė grupė problemų, galinčių kliudyti vidaus rinkai, siejasi su tuo, kad be konkurencingos rinkos ir susijusių ilgalaikių energijos pirkimo susitarimų (EPS) galutiniams vartotojams ir toliau yra taikomos reguliuojamos elektros energijos ir dujų kainos . Nors tokia kontrolė yra vertinga pereinamojo pobūdžio priemonė pradinėje rinkos atvėrimo pakopoje, išlieka pavojus, kad toks metodas sužlugdys konkurenciją, apribos investicijas bei kliudys išskaidymo priemonių nuoseklumui ir prieštaraus joms. 3. PAŽANGOS ELEKTROS ENERGIJOS SEKTORIUJE VERTINIMAS 3.1 Santrauka Nors yra įdiegta arba dar diegiama dauguma konkurencijai įgyvendinti būtinų priemonių, daugelyje Europos elektros energijos rinkų pastebimos 2 skirsnyje minėtos kliūtys, kaip nurodyta toliau pateikiamoje lentelėje. 2 lentelė Pagrindinių kliūčių konkurencijai santrauka[9] Tiekėjų pakeitimas: stambieji vartotojai | a. Nėra didesnių sunkumų | SE, FI, DK, NO, UK, | <50% | b. Išskaidymas \ reguliavimas | LU, AT, DE | nuo 10% (LU) iki 35% (DE) | c. Rinkos struktūra arba integracijos stoka | FR, BE, GR, IE, ES, NL, LT, IT, SI, CZ, SK, LV | nuo 0%(GR) iki 35%(NL) | d. Ilgalaikiai EPS\ galutiniams vartotojams reguliuojamos kainos | PT, EE, PL, HU, | nuo 0% (EE) iki 25% (HU) | Be to, valstybės salos – Malta ir Kipras – turi ribotas galimybes sukurti elektros energijos konkurenciją. 3.2 Veiksmingas reguliavimas ir išskaidymas Nauji tiekėjai galės įeiti į rinką tik tada, kai jiems bus suteiktos pakankamos teisės naudotis perdavimo ir platinimo tinklais. Kad elektros energijos rinka veiktų, neišvengiamai yra reikalingas nepriklausomas perdavimo sistemos operatorius. Kryžminės subsidijos turi būti panaikintos, o prieiga turi būti suteikiama už paskelbtas reguliuojamas kainas, atspindinčias minimo tinklo veikimo sąnaudas. Tinklo tarifai šiuo metu yra plačiai lyginami daugelyje valstybių narių ir tikimasi, kad normalaus lygio neatitinkančius tarifus išsamiai išnagrinės reguliuotojai. 3.3 Rinkos struktūra ir integracija Rinkos struktūra yra rimta problema daugelyje ES elektros energijos rinkos dalių, ir aišku, kad tik atitinkamą skaičių dalyvių turintys regionai, t. y. JK ir Šiaurės šalių rinka, galėjo visiems vienodai suteikti iš tikrųjų konkurencingą rinką. Be to, daugelyje elektros energijos gaminimo rinkų naujosiose valstybėse narėse yra įprasta tęsti ilgalaikius energijos pirkimo susitarimus. Tai reiškia, kad konkurencijai gali būti daug mažiau galimybių, nei nurodyta rinkos dalies analizėje. Galiausiai, pagrindinis uždavinys – sukurti likvidžią didmeninę rinką. Tai leistų rinkos dalyviams, taip pat ir potencialiems naujiems dalyviams, laisvai pirkti ir parduoti elektros energiją taip, kad jie galėtų suderinti savo gamybos ir tiekimo paketus. Tačiau šiuo atžvilgiu energijos mainai daugelyje valstybių narių vis dar nėra pakankamai likvidūs. Taip pat daugelyje didmeninių rinkų kaina yra formuojama nepakankamai aiškiai. Žinoma, sujungus valstybes nares į bendrą tinklą yra sudaroma daug galimybių padidinti konkurencijos lygį. Tačiau su tuo siejasi įvairūs pokyčiai. Kai kurios valstybių narių grupės, pavyzdžiui Šiaurės valstybės, esančios Iberijos pusiasalyje ir Airijos saloje, parodė, kad įmanoma įvykdyti projektus, jei prisiimami pakankami politiniai įsipareigojimai. Bendresnio pobūdžio patobulinimai taip pat turėtų atsirasti įgyvendinus Reglamentą 1228/03, susijusį su elektros energijos perdavimu tarp valstybių. Koordinuojant tarpvalstybinių pajėgumų paskirstymą, pavyzdžiui, įgyvendinant Florencijos forumo dalyvių pateiktas “rinkos sąryšio” idėjas, bus padidintas likvidumas, ir bus padedama naujiems dalyviams lengviau įeiti į nacionalines rinkas. 3.4 Kainų pokyčiai Išskyrus Italiją, 2004 metais didmeninės kainos ir dvišalėse rinkose ir vykdant standartinius energijos mainus suvienodėjo ties 30 €/MWh lygiu. Tačiau ateities sandorių rinkos rodo, kad galimas kainų padidėjimas, ir kainos už bazinį krūvį[10] 2005 metais gali būti daug didesnės negu 30 €/MWh. Kai kuriais atžvilgiais tai atspindi reakciją į pasaulio rinkose padidėjusias pirminių energijos šaltinių kainas. Kainos galutiniams vartotojams, į kurias taip pat įeina tinklo sąnaudos ir mažmeninio tiekimo marža, nesuvienodėjo. Įvairiose valstybėse narėse galutiniams vartotojams taikomos labai skirtingo dydžio kainos. Elektros energijos kainos didiesiems vartotojams svyruoja nuo mažiau kaip 40 €/MWh Latvijoje iki maždaug 80 €/MWh Italijoje. Panašiai, kainos mažiesiems vartotojams ir namų ūkiams svyruoja nuo mažiau kaip 60 €/MWh iki daugiau kaip 120 €/MWh. 3.5 Išvados Įdiegus konkurenciją, buvo daug nuveikta įskaitant prieigos reguliuojamajai trečiajai šaliai principų nustatymą, tinklų atskyrimą ir nacionalinių rinkų integravimo į didesnes grupes laipsnį. Tačiau, kaip nustatyta daugelyje ankstesnių Komisijos ataskaitų, šiuo metu koncentracija yra didžiausia kliūtis sukurti didesnę konkurenciją. Neišsprendus šios problemos, vartotojai gali prarasti pasitikėjimą rinka ir prašyti griežtesnio reguliavimo. Šiuo atžvilgiu neseniai Komisijos priimtas sprendimas, draudžiantis Portugalijos elektros energijos kompanijai (EDP) ir Italijos energetikos kompanijai (ENI) įsigyti Portugalijos dujų kompaniją (GDP)[11] yra svarbus precedentas, rodantis, kaip Komisija ketina reaguoti į galimą pramonės restruktūrizavimą. Kad elektros energijos rinkos būtų toliau plėtojamos, yra būtinas perdavimo sistemos operatorių savarankiškumas ir galimų sąsajų skaičiaus padidėjimas. Be tokių investicijų rinkos konkurencingumas išliks ribotas ir pozicijas užsiėmusios kompanijos išlaikys daugumą savo turimų pranašumų. Rezultatų taip pat galėtų duoti aktyvesnis konkurencijos politikos naudojimas nacionaliniu lygiu, jei didmeninių rinkų dalyvių elgesys taptų skaidresnis; ir nemažai būtų galima patobulinti bendradarbiaujant nacionaliniams reguliuotojams, konkurencijos institucijoms ir Europos Komisijai. 4 PAŽANGOS DUJŲ SEKTORIUJE ĮVERTINIMAS 4.1 Santrauka Norint sukurti dujų vidaus rinką, reikia didesnės integracijos ir dar labiau stengtis įvairinti tiekimą. Aišku, kad sukurti konkurenciją buvo daug sunkiau toms valstybėms narėms, kurios labai mažai integruotos su savo kaimynais ir turi ribotą galimybę naudotis išoriniais šaltiniais. Priešingai, daug geriau sekasi toms valstybėms, kurios turi daug įvairių šaltinių ir kurios taip pat sukūrė antrinę užsakytų, bet nepanaudotų dujų kiekių rinką. Be Jungtinės Karalystės, kuri turi brandžią konkurencijos struktūrą, ir Airijos, kurioje didieji vartotojai daugelį metų turėjo pasirinkimo laisvę, geriausių rezultatų pasiekta rinkose, esančiose arti prie įvairių išteklių, pavyzdžiui Belgijoje, Danijoje ir Nyderlanduose. Pastaraisiais metais didelę pažangą taip pat padarė Italija ir Ispanija. Manoma, kad visose minėtose valstybėse narėse bent 30 % didžiųjų vartotojų pakeitė tiekėją. Iš likusių valstybių tik Prancūzija artėja prie tokio lygio, ypač jos šiaurės regionai. Pažanga Vokietijoje ir Austrijoje vis dar labai nuvilia, o naujosios valstybės narės turi daug neišspręstų problemų, kurios gali trukdyti konkurencijai. 4.2 Veiksmingas reguliavimas ir išskaidymas Norint sukurti sąžiningą prieigą prie dujų tinklo, reikia ne tik sąnaudas atitinkančių mokesčių už prieigą prie tinklo, bet ir lanksčių sąlygų, padedančių suteikti srautus naujiems dalyviams. Iš esmės įėjimo–išėjimo sistema taikant abu tarifus ir pajėgumų perskirstymo tinkle rezervavimas labai padeda sukurti konkurencingą rinką, ir dauguma valstybių narių eina šia linkme. Tačiau kai kuriais atvejais, nelanksčios procedūros be atitinkamų “naudoji arba prarandi” mechanizmų tebėra kliūtis naujiems rinkos dalyviams. Ir toliau sunkumų kyla dėl didelių tarifų, ypač už mažo slėgio perskirstymo tinklų naudojimą. Kalbant apie veiksmingą rinkos atvėrimą, subalansavimo ir sandėliavimo režimai taip pat yra opios problemos. Dauguma režimų vis dar nėra pakankamai aiškūs, ypač naujose valstybėse narėse. Todėl labai gaila, kad neseniai vykusiame Madrido forume nepavyko susitarti dėl naudojimosi rezervais minimalių standartinių procedūrų. 4.3 Rinkos struktūra ir integracija Pagrindinė nacionalinio lygmens problema yra ta, kad dažnai tik viena kompanija rinkai tiekia beveik visas dujas. Tai daro didelę įtaką tiekimo konkurencijos potencialui. Net jei ir yra keli tiekėjai, jų konkurencija gali būti neveiksminga, jei jie visi perka iš to paties didmenininko. Žinoma, kuo platesnė bus sukurta Europos gamtinių dujų rinka, tuo mažesnė darysis ši problema. Tačiau, tolesnį vidaus rinkos plėtojimą riboja tai, kad ir toliau galioja perdavimo pajėgumų ilgalaikiai užsakymai. Kai kuriose vietovėse konkurenciją riboja ir tai, kad atskiri perdavimo sistemos operatoriai nesuderina savo taikomų mokesčių struktūrų. Pavyzdžiui, norint transportuoti dujas iš Zėbrugės į Budapeštą reikėtų naudotis bent penkiais skirtingais tinklais, ir joks tinklo naudotojas nebus patenkintas sudėtingu mokesčio apskaičiavimu. 4.4 Kainos Dujų kainoms ir toliau labai didelę įtaką daro tarptautinės naftos kainos, dažnai įrašytos dujų importuotojų ir jas išgaunančių valstybių sutartyse. Todėl, naftos kainų padidėjimas 2004 metais turėjo įtakos dujų rinkai, ir didmeninė gamtinių dujų kaina padidėjo nuo maždaug 10 €/MWh iki maždaug 12 €/MWh 2004 metų pabaigoje. Nors didmeninės dujų kainos daugelyje valstybių narių yra panašios, naujausia Eurostato paskelbta informacija apie mažmeninės prekybos kainas rodo, kad vis dar yra didelių skirtumų ir kainos didiesiems vartotojams svyruoja nuo 10 €/MWh iki 25 €/MWh ir namų ūkiams nuo 15 €/MWh iki 40 €/MWh. 4.5 Išvada Dujų rinkos neretai ir toliau yra labai priklausomos nuo didelių suvaržymų, paprastai dėl to, kad išlieka nedidelė nacionalinių rinkų integracija. Nesant tarpvalstybinės konkurencijos, šiuo metu užsiėmusieji pozicijas gali lengvai jas apginti. Be to, kai kuriose valstybėse pakeisti tiekėją keblu dėl to, kad yra taikomi netinkami subalansavimo ir sandėliavimo režimai ir dideli paskirstymo tarifai. 5 TIEKIMO SAUGUMAS Elektros energija Iš esmės, padėtis dėl elektros energijos gaminimo pakankamumo valstybėse narėse yra patenkinama. Nors 2003 metais buvo susidurta su kai kuriais sunkumais, padėtis Italijoje ir Ispanijoje dabar labai pagerėjo pridėjus naujų pajėgumų. Tačiau Šiaurės valstybių padėtis vis dar yra gana įtempta[12] . Neretai taikomos specialios priemonės, skirtos investicijoms į elektros energijos gaminimo pajėgumus skatinti. Dauguma valstybių narių taiko tam tikrą aiškių mokėjimų už pajėgumus formą, o Norvegija ir Švedija turi tam tikrą pajėgumų pasirinkimo sandorių sistemą. Kiti palaiko pajėgumus per viena kitą atsveriančių rinkų konfigūraciją arba Prekybos standartų tarnybai (TSO) perkant rezervinius pajėgumus. Galiausiai, kai kurios valstybės narės pasinaudojo konkurso procedūros galimybe. Daugeliu atvejų taip pat būtina plėtoti jungtis, kad būtų galima užtikrinti turimų gaminimo pajėgumų veiksmingą panaudojimą ir sumažinti sistemos įtampą, kylančią dėl tam tikrų pagrindinių kliūčių gausos. Europos Sąjunga vis dar nėra įvykdžiusi Barselonos Europos Vadovų Tarybos nustatyto tikslo pasiekti, kad iki 2005 metų tarpvalstybinės jungtys kiekvienoje valstybėje narėje sudarytų bent 10 % gamybos pajėgumų. Todėl Direktyvos dėl elektros energijos tiekimo ir infrastruktūros saugumo projekte Komisija pasiūlė padidinti koordinavimo lygį ir išplėsti nacionalinių reguliuotojų vaidmenį sąsajų srityje. Dujos Šiuo metu galimybė importuoti į Europos Sąjungą net viršytų paklausą. Esant pakankamiems pajėgumams, dujas išgaunančios valstybės ir ES tiekėjai jau turi didelę paskatą sudaryti sutartis, kad patenkintų didėjančią dujų paklausą. Todėl šioje srityje bendru lygiu yra įgyvendinama keletas labai konkrečių priemonių. Vidutinės trukmės laikotarpiu yra vykdoma arba nagrinėjama keletas projektų, visų pirma skirtų suskystintų gamtinių dujų terminalams. Tikimasi, kad tokios investicijos ateis be konkrečių paramos priemonių. 6 VIEŠOSIOS PASLAUGOS IR VARTOTOJO (KLIENTO) APSAUGA Iki 2007 m. liepos mėn. visi vartotojai taps teisėtais vartotojais, galinčiais pasirinkti patraukliausius elektros ir dujų tiekėjus. Todėl svarbu, kad atvėrus rinką išliktų vartotojams bent tokio pat patikimumo lygio elektros energijos ir dujų tiekimas ir bent tokio pat lygio skaidrumas bei aiškumas dėl mokesčių už šias paslaugas nepriklausomai nuo to, ar jie nusprendė pakeisti tiekėją, ar ne. Panašiai kaip ir dėl direktyvų dėl energijos išteklių žymėjimo nuostatų, valstybės narės turės užtikrinti sklandų šio reikalavimo įgyvendinimą, kad vartotojai galėtų priimti informacija pagrįstą sprendimą. Kai kurie namų ūkiai ir smulkūs verslininkai tvirtina, kad vartotojas dažnai negali priimti informacija pagrįsto sprendimo, nes arba nėra kainų palyginimų, arba tuos palyginimus labai sunku suprasti. Būtina atlikti su tuo susijusius patobulinimus, ir pramonės šakos yra raginamos pagerinti padėtį, kad pateikiama svarbi informacija dėl kainų ir paslaugų būtų objektyvi ir aiški. Be pirmiau nurodytų direktyvų sąlygų įgyvendinimo, kitas pagrindinis Komisijos rūpestis yra tai, kad įsipareigojimai teikti viešąsias paslaugas neiškreiptų rinkos ir sudarytų klientams vienodą galimybę pasirinkti tiekėjus. Todėl jau buvo pastebėtas reguliuojamųjų galutinių vartotojų kainų galimas iškreipiamasis poveikis. 7 APLINKOS ASPEKTAI Energetikos vidaus rinka turės plėtotis taip, kad atitiktų Bendrijos tvarumo tikslus. Tai reiškia, kad turi būti išlaikytos priemonės, reikalingos tam, kad būtų paskatinta atsinaujinančių gamtos išteklių skvarba, emisijos sumažinimas ir paklausos valdymas. Liberalizavimas taip pat suteikia galimybę įeiti į rinką naujiems inovatoriškiems dalyviams ir sudaryti galimybę taikyti rinkos diferencijavimo strategijas, pavyzdžiui pagal aplinkos apsaugos savybes. Valstybių narių valdžios institucijų pateikta informacija rodo, kad tokia politika ir toliau daro įtaką. 2003 metų kompanijų, kurių dauguma yra Vokietijoje ir Ispanijoje, dalims skirta daugiau kaip 7000 MW papildomų atsinaujinančių išteklių ir veiksmingi kogeneracinės jėgainės pajėgumai. Tai sudarė daugiau kaip 50 % naujų gaminimo pajėgumų, pridėtų 2003 metais. Labai svarią įtaką tolesnei plėtrai turės rinkoje beatsirandančios naujos technologijos, pavyzdžiui, mikrokogeneravimas. Dauguma valstybių narių ir toliau aktyviai taiko paklausos valdymo imantis fiskalinių paskatų metodus. 8 IŠVADOS Europa kuria plačią bendromis taisyklėmis ir tvarka pagrįstą energetikos bendruomenę, išsiplečiančią toli už Sąjungos ribų. Priimdamos sprendimus dėl direktyvų įgyvendinimo ir pramonės restruktūrizavimo, valstybės narės turi laikytis savo įsipareigojimo dėl minėto tikslo. Tik taip veikiant bus pasiektas tikslas sukurti konkurencingą ir saugią rinką. Atsižvelgiant į tai, pagrindinė problema tebėra investicijos į infrastruktūrą ir sklandus tinklų veikimas siekiant, kad rinka būtų konkurencinga. Nors į kai kurias šių problemų yra atsižvelgta, susirūpinimą keliantys klausimai, nurodyti ankstesniuose komunikatuose ir pasiūlytoje direktyvoje dėl tiekimo infrastruktūros ir saugumo, viena ar kita forma išlieka ir tampa vis opesni. Nepriklausomi reguliuotojai vaidina svarbiausią vaidmenį diegiant konkurenciją, ir jų sprendimai dėl tinklo tarifų ir kitų svarbių rinkos taisyklių toliau lems rinkos plėtrą. Todėl svarbu užtikrinti, kad valdžios institucijos turėtų pakankamai išteklių ir galių. Dar neaišku, ar pagal šią direktyvą numatyti patobulinimai yra pakankami vidaus rinkos tikslams pasiekti, ypač jei valstybės narės minimaliai perkels į savo nacionalinę teisę galiojančius teisės aktus. Viena aišku, kad naujoje globalinėje pirminių energijos šaltinių aukštesnių kainų aplinkoje labiau nei bet kada anksčiau Bendrijai svarbu įvykdyti įsipareigojimą sukurti konkurencingą rinką. [1] Direktyvos 2003/54 ir 2003/55. [2] Reglamentas 1228/2003. [3] Europos Vadovų Tarybos išvados 24/3/2000 (anglų k. ) Nr. 100/1/00, 2000 m. kovo mėn. 23–24 d. [4] Pavyzdžiui, „Kokybinė studija – Europos vartotojai ir bendrojo pobūdžio paslaugos ES 25 (2003 metų gruodžio mėn.), Sveikatos ir vartotojų apsaugos generalinis direktoratas“. [5] ES produktyvumas ir konkurencingumas: Pramonės perspektyva: Mary O’Mahony ir Bart van Ark (red.) Įmonių GD, Europos Komisija, 2003 m. [6] Direktyvos 96/92, 98/30. [7] KOM (2003) 741. [8] KOM (2003) 743. [9] Šioje lentelėje nurodyta didžiausia kliūtis kiekvienai valstybei narei. Tačiau tai nereiškia, kad nėra kitų kliūčių. [10] Bazinis krūvis – tai pastovaus kiekio tiekimas per 24 valandas [11] 2004 m. gruodžio 9 d. pranešimas spaudai IP/04/1455. [12] Pagrįsta perdavimo sistemos operatorių pateiktais duomenimis. Pavyzdžiui, sistemos pakankamumo prognozė 2004–2010 metams, UCTE, 2003 m. gruodžio mėn.: UCTE Sistemos pakankamumo retrospektyva 2003 metais, UCTE 2004 m. birželio mėn.