Komisijos komunikatas Europos Parlamentui ir Tarybai dėl Tarptautinių sveikatos taisyklių /* KOM/2006/0552 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 26.9.2006 KOM(2006) 552 galutinis KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl Tarptautinių sveikatos taisyklių KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl Tarptautinių sveikatos taisyklių 1. Įvadas 3 2. Su TST susiję pagrindiniai faktai 4 2.1. Trumpas aprašymas 4 2.2. Teisinė kompetencija 4 3. Išlygos 5 3.1. EB ir VN išlygos 5 3.2. ES reakcija į trečiųjų šalių išlygas 5 4. Savanoriškas išankstinis su gripu susijusių aspektų taikymas 6 4.1. Konkretūs išankstiniam taikymui nustatyti aspektai – ES aplinkybės 6 4.2. Bendro ES požiūrio į savanorišką išankstinį taikymą būtinybė 7 5. Visiškas įgyvendinimas – ES vaidmuo 7 5.1. Bendrijos ir PSO susitarimo memorandumas 7 5.2. Esamų ES tinklų, SĮRS ir Sveikatos apsaugos komiteto vaidmuo 7 5.3. ELPKC vaidmuo 9 5.4. Ekspertų, kritinės padėties ir priežiūros komitetų sąrašas 10 6. Reakcijos politikos, darančios poveikį tarptautiniam eismui, apribojimai 11 6.1. Pasienio priemonės 11 6.2. Kontaktų atsekamumas 12 6.3. Konkretūs su gripo pandemija susiję klausimai 12 7. Praktinės išvados 13 PRIEDAS. Santrauka ir akronimų sąrašas 14 Blank Line. 1. ĮVADAS ŠIAME KOMUNIKATE PATEIKIAMA KOMISIJOS NUOMONė APIE PERSVARSTYTAS TARPTAUTINES SVEIKATOS TAISYKLES (2005 M.) – TST [1]. Juo ketinama skatinti struktūrizuotą diskusiją su Taryba ir Parlamentu. TST yra tarptautinė teisinė priemonė, kuria siekiama užkirsti kelią, apsisaugoti ir kontroliuoti ligų plitimą, užtikrinant visuomenės sveikatos apsaugos reakciją, kuri būtų proporcinga pavojui, tačiau vengiant be reikalo trukdyti susisiekimui ir prekybai. TST įsigalioja 2007 m. birželio 15 d., o vėliausiai iki 2016 m. jas reikia palaipsniui įgyvendinti. 2006 m. gegužės mėn. Pasaulio sveikatos asamblėja (PSA) priėmė rezoliuciją[2], kuria raginama savanoriškai iš anksto pradėti taikyti tam tikrus TST aspektus, susijusius su gripo pandemija. Įgyvendinant TST praktikoje, reikės užtikrinti glaudų Komisijos ir valstybių narių (VN) bendradarbiavimą. Europos Sąjunga (ES) ir VN, glaudžiai bendradarbiaudamos, gali tinkamiau įgyvendinti ir geriau saugoti ES piliečius nuo tarptautinio masto visuomenės sveikatos krizių (TMVSK). Ypač Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras (ELPKC[3]) bei ES skubaus įspėjimo ir reagavimo sistema (SĮRS[4]), susijusi su visuomenės sveikatai kylančiomis grėsmėmis, gali padėti mums geriau ir nuosekliau įgyvendinti TST. Trumpai kalbant, šiame komunikate: - išdėstomas Komisijos aiškinimas apie ES teisinę padėtį atsižvelgiant į TST išlygas ir išankstinį su gripu susijusių aspektų įgyvendinimą; - paaiškinamas ES vaidmuo įgyvendinant TST, visų pirma padedant ELPKC ir SĮRS; - VN primenami TST apribojimai, taikomi nacionalinėms priemonėms, kurių galima imtis dėl su visuomenės sveikata susijusių priežasčių, visų pirma tarptautinių sienų apsaugos būdų, kurie galėtų būti taikomi reaguojant į gripo pandemiją; - VN skatinamos tobulinti ir keistis TST įgyvendinimo planais. Santrauka ir akronimų sąrašas yra pridėti prie šio komunikato. 2. SU TST SUSIJę PAGRINDINIAI FAKTAI 2.1. Trumpas aprašymas[5] 1951 m. Pasaulio sveikatos organizacijos (PSO) valstybės narės priėmė Tarptautines sanitarijos taisykles. 1969 m. jos buvo pervadintos į Tarptautines sveikatos taisykles; nuo to laiko jos buvo iš dalies pakeistos ir taisytos keturis kartus – paskutinį kartą 2005 m. tai buvo padaryta išsamiausiai. TST yra tarptautinė teisinė priemonė, kuri teisiškai privaloma visoms Valstybėms Šalims. Pavienės šalys neprivalo jų ratifikuoti, tačiau bet kuri šalis gali atmesti TST arba padaryti išlygas dėl konkrečių aspektų. 192 valstybės yra PSO narės, įskaitant 25 ES VN, Bulgariją ir Rumuniją. ES nėra TST šalis, tačiau TST pripažįstamas „regioninių ekonominės integracijos organizacijų“, pvz., ES, vaidmuo. Tiksliau sakant, TST 57 straipsnio 3 dalyje teigiama: „ Nepažeisdamos įsipareigojimų pagal šias taisykles, Valstybės Šalys, kurios yra regioninių ekonominės integracijos organizacijų narės, tarpusavio santykiuose taiko bendrąsias taisykles, kurios galioja toje regioninėje ekonominės integracijos organizacijoje “. Tai reiškia, pvz., kad ES turėtų veikti kolektyviai pagal Komisijos iniciatyvą, jei PSO rekomenduotų valstybėms neleisti įvežti arba išvežti tam tikrų prekių pagal TST (18 straipsnio 2 dalis), nes ES bendrosios rinkos teisės aktais VN neleidžiama imtis vienašališkų veiksmų. 2.2. Teisinė kompetencija TST yra tarptautinė priemonė, apimanti mišrios nacionalinių vyriausybių ir Europos bendrijos (EB) kompetencijos klausimus[6]. Daugelis TST straipsnių yra susiję su klausimais, kuriems taikoma EB teisė. Atsižvelgiant į atitinkamą įstatymą, jie yra laikomi arba išimtinai Bendrijos kompetencijai priklausančiais, arba priklausančiais vyriausybių ir Bendrijos tarpusavyje pasidalijamai kompetencijai. Pavyzdžiui, TST 45 straipsnis apima asmens duomenų tvarkymą, kuris ES yra priskiriamas bendrosios rinkos teisinio pagrindo teisės aktams[7], todėl jis išimtinai priklauso Bendrijos kompetencijai. Kiti TST straipsniai visiškai priklauso nacionalinių vyriausybių kompetencijai, nes nėra susiję su EB teise. Pavyzdžiui, TST 41 straipsnyje kalbama apie mokesčius taikant sveikatos apsaugos priemones transporto priemonėse (laivuose ir orlaiviuose), kurios konkrečiai neapibūdintos EB teisėje, todėl jos nepriklauso Bendrijos kompetencijai. Šio komunikato tikslas nėra nurodyti TST straipsnius, kurie priklauso nacionalinei, Bendrijos arba pasidalijamai kompetencijai, o svarstyti, kaip TST turėtų būti koordinuotai įgyvendinamos visoje Bendrijoje. 3. IšLYGOS Iki 2006 m. gruodžio 15 d. pagal TST 62 straipsnį Valstybės Šalys, esant tam tikroms sąlygoms, gali pranešti apie išlygas PSO generaliniam direktoriui. Išlygos būtų naudojamos nurodant, kad valstybės negali įgyvendinti arba neįgyvendins konkrečių TST aspektų. VN ir Komisija, derėdamosi dėl TST, dirbo glaudžiai ir veiksmingai bendradarbiaudamos, jog galutinės TST derėtų su EB ir nacionaline teise, kad nebūtų poreikio išlygoms. 3.1. EB ir VN išlygos Atlikus galutinę EB teisės patikrą atsižvelgiant į TST nebuvo nustatyta būtinybė daryti kokias nors išlygas, susijusias su Bendrijos kompetencijai priklausančiais TST aspektais. Iki šiol nė viena VN nenustatė būtinybės daryti išlygas, susijusias su nacionalinei kompetencijai priklausančiais TST aspektais. Yra galimybė, kad su pavienėmis nuostatomis susiję sunkumai galėtų kilti rengiantis įgyvendinimui. Tokiu atveju bendras ES požiūris būtų būtinas oficialiai pateikiant išlygas PSO, kad būtų laikomasi vienybės principo, atstovaujant Bendriją tarptautiniuose reikaluose, kaip pripažinta EB precedentinėje teisėje ir nustatyta Europos bendrijos steigimo sutarties 10 straipsnyje. Komisija yra įsitikinusi, kad nėra būtinybės daryti TST išlygas, susijusias su klausimais, kurie priklauso Bendrijos kompetencijai. Jei valstybė narė siektų daryti TST išlygą, susijusią su klausimu, kuris priklauso nacionalinei kompetencijai, ES koordinavimas būtų būtinas. Siekiant, kad tai būtų įgyvendinta iki 2006 m. gruodžio mėn. galutinio termino, norinti daryti išlygą VN turėtų pranešti Komisijai ir kitoms VN kuo anksčiau, kad būtų galima susitarti dėl koordinuoto požiūrio. 3.2. ES reakcija į trečiųjų šalių išlygas Nė viena trečioji šalis dar nepateikė jokių TST išlygų, tačiau kai kurios iš jų gali norėti tai padaryti. Jei (arba kai) PSO gauna informaciją apie išlygą, pagal TST 62 straipsnį PSO generalinis direktorius privalo pranešti apie tai visoms kitoms PSO Valstybėms Šalims, kurios neatmetė TST, ir suteikti joms 6 mėnesius atsakymui į tą išlygą pateikti. Jei bent trečdalis tų valstybių prieštarauja išlygai, PSO paprašys išlygą darančią valstybę per 3 mėnesius apsvarstyti išlygos atsisakymą. Jei valstybė nesutinka, PSO prašys TST priežiūros komitetą pateikti nuomonę. ES koordinavimas taip pat bus būtinas siekiant priimti bendrą požiūrį į bet kokias trečiųjų šalių išlygas. 4. SAVANORIšKAS IšANKSTINIS SU GRIPU SUSIJUSIų ASPEKTų TAIKYMAS 2006 m. gegužės 26 d. PSA rezoliucijoje Nr. 59.2 Valstybės Šalys raginamos nedelsiant savanoriškai pradėti laikytis TST nuostatų, kurios laikomos tinkamomis pavojui, kurį kelia paukščių ir galima žmonių gripo pandemija. Svarbu išaiškinti, kad TST įsigalioja nuo 2007 m. birželio 15 d. ir yra privalomos visoms šalims. Po šios datos įvairioms nuostatoms taikomi skirtingi įgyvendinimo tvarkaraščiai, tačiau atitikimas visai priemonei yra privalomas. 4.1. Konkretūs išankstiniam taikymui nustatyti aspektai – ES aplinkybės PSA rezoliucijoje valstybės raginamos 1. per 90 dienų (t. y. iki 2006 m. rugpjūčio pabaigos) nuo PSA rezoliucijos priėmimo paskirti TST pagrindinius nacionalinius centrus (PNC). Tai turėtų padėti laiku nustatyti TST bendradarbiavimo gaires iki kito gripo sezono Europos Sąjungoje. Manome, kad ELPKC turėtų glaudžiai bendradarbiauti su PNC, ypač ligos protrūkių daugiau nei vienoje ES VN atveju. Žr. 5 skirsnį apie ELPKC vaidmenį; 2. laikytis TST mechanizmų ir procedūrų, susijusių su ligomis, kurios gali sukelti TMVSK. ES lygiu į tai jau atsižvelgta. Pavyzdžiui, rekomendacijose VN, susijusiose su Direktyvos 2004/38 dėl laisvo ES piliečių judėjimo įgyvendinimu, „liga, galinti sukelti epidemiją, kaip apibūdinta atitinkamomis PSO priemonėmis,“ yra apibūdinama atsižvelgiant į TST 2 priedą; 3. informuoti PSO, o vėliau pranešti apie bet kokį galimą arba patvirtintą žmogaus užsikrėtimo paukščių gripu atvejį. Iki šiol ES nebuvo nustatyta jokio įtariamo žmogaus susirgimo atvejo 4. siųsti su PSO bendradarbiaujančioms organizacijoms informaciją ir biologines medžiagas, susijusias su didelio patogeniškumo paukščių gripu ir kitomis naujomis gripo atmainomis. Anksčiau šiais metais iš Turkijoje įtariamų užsikrėtus žmonių paimti mėginiai buvo išsiųsti į PSO laboratorijas tyrimams Jungtinėje Karalystėje. Kai kurios ES oro linijų bendrovės vėlavo išsiųsti mėginius; tai aiškinasi ES civilinės aviacijos generaliniai direktoriai; 5. vystyti vakcinos nuo gripo gamybos vidaus pajėgumus arba dirbti su kaimyninėmis valstybėmis kuriant regioninius pajėgumus. ES VN dirba šioje srityje, kurią laiko prioritetine. Vakcinos veiksmingumas buvo aptartas Taryboje pagal Komisijos pasirinkimo galimybių dokumentą, kuriuo nustatomos ES antivirusinių vaistų atsargos; 6. stiprinti nacionalinių organizacijų bendradarbiavimą kovos su žmonių ir gyvūnų gripu srityje. Ir ELPKC, ir Komisijos 6-ąja mokslinių tyrimų pagrindų programa stiprinamas ES mokslinis bendradarbiavimas šiuo atžvilgiu; 7. laikytis veiklos ir pranešimų laiko terminų, nustatytų TST, ypač pranešant apie paukščių gripu užsikrėtusius žmones. Ligšiolinė patirtis rodo, kad TST laiko terminai neturėtų sudaryti problemų ES VN, tačiau gali prireikti tolesnio VN pajėgumų ertinimo; 8. bendradarbiauti, įskaitant finansinės paramos skyrimą, stiprinti gripo stebėjimą ir reakciją į gripą paukščių gripo ir gripo pandemijos apimtose šalyse. Siekdama stiprinti stebėjimą ir reakciją į gripą, ES skyrė finansinę paramą pagal ELPKC ir visuomenės sveikatos programą (Sprendimas 1786/2002/EB), o besivystančiose šalyse – pagal 2006 m. sausio mėn. Pekino paramos teikėjų konferencijos, kurios viena iš rengėjų buvo Komisija, nutarimus. 4.2. Bendro ES požiūrio į savanorišką išankstinį taikymą būtinybė Siekiant laikytis EB sutartyje nustatyto vienybės principo, atstovaujant Bendriją tarptautiniuose reikaluose, bendras požiūris yra būtinas. Tie patys TST aspektai turėtų būti įgyvendinti laikantis to paties tvarkaraščio visose ES valstybėse narėse. Siekiant šio tikslo reikės koordinuoti veiksmus ES lygiu. Komisija imsis atitinkamos iniciatyvos, kurios reikėtų siekiant palengvinti šį įgyvendinimą. 5. VISIšKAS įGYVENDINIMAS – ES VAIDMUO TST akivaizdžiai daro poveikį ES politikai, ypač prekybai, transportui ir sienų politikai bendrojoje rinkoje, kurioje TMVSK atveju pagal EB teisę yra numatyti mechanizmai kritiškai padėčiai sureguliuoti. Kaip jau pažymėta per derybas, dauguma TST nuostatų yra susijusios tiek ES ir su VN, todėl būtina glaudžiai koordinuoti veiksmus siekiant optimalaus įgyvendinimo. Todėl ES, jos institucijos ir tinklai gali vaidinti teigiamą vaidmenį įgyvendinant TST, kad būtų suteikta pridėtinė vertė ir išvengta pastangų dubliavimo nacionaliniu lygiu. 5.1. Bendrijos ir PSO susitarimo memorandumas Remiantis toliau išdėstytais pasiūlymais dėl darbo praktikos ir ES institucijų bei tinklų vaidmens, pageidautina priimti administracinį Bendrijos ir PSO susitarimo memorandumą siekiant užtikrinti, kad susitarimai būtų aiškiai apibrėžti atsižvelgiant į TST. Komisija būtų atsakinga už šio memorandumo rengimą, derybas dėl jo ir pasirašymą. 5.2. Esamų ES tinklų, SĮRS ir Sveikatos apsaugos komiteto vaidmuo Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu 2119/98/EB sukurtas užkrečiamųjų ligų epidemiologinės priežiūros ir kontrolės tinklas Europos Sąjungoje. Komisijos sprendime 2000/57 nustatyti SĮRS užkrečiamųjų ligų prevencijos ir kontrolės kriterijai. Pagrindinis SĮRS vaidmuo yra pranešti apie daugiau nei vieną VN apėmusią užkrečiamąją ligą arba galimą jos plitimo daugiau nei vienoje VN riziką. Sprendime 2119/98/EB taip pat reikalaujama, kad VN praneštų apie priemones, kurių jos ėmėsi, ir konsultuotųsi tarpusavyje, palaikydamos ryšį su Komisija, siekiant koordinuoti užkrečiamųjų ligų prevencijos ir kontrolės pastangas. SĮRS taikymo sritis yra apribota užkrečiamosiomis ligomis, įskaitant nežinomos kilmės ligas. Todėl ji yra siauresnė nei TST, kurios apima atvejus, kurių priežastis arba šaltinis nėra žinomi, ir toksiškų, užkrečiamųjų ir kitokių pavojingų medžiagų plitimą, kaip galimą TMVSK. Tai nustatyta TST 2 priede. Vis dėlto atsižvelgiant į tai, kad dauguma galimų TMVSK greičiausiai gali kilti dėl užkrečiamųjų ligų, akivaizdu, kad yra daug panašumų, susijusių su informacijos ir pranešimų poreikiais, kylančiais VN SĮRS ir TST atžvilgiu. Kalbant apie dėl kitų priežasčių nei užkrečiamosios ligos atsiradusių galimų TMVSK, papildomą vaidmenį galėtų vaidinti ES Sveikatos apsaugos komitetas (SAK), kuris buvo įsteigtas 2001 m. siekiant skatinti bendradarbiavimą kovojant su biologiniu terorizmu. SAK atstovai koordinuoja kelių sektorių atsaką į sveikatai kylančias grėsmes valstybėse narėse, kurios vaidina labai svarbų vaidmenį kovojant su grėsmėmis, kurios nėra užkrečiamųjų ligų protrūkiai. SAK nariai tarpusavyje ir su Komisija bendrauja per saugią informacijos sistemą (RAS-BICHAT), leidžiančia bet kuriuo paros metu ir bet kurią savaitės dieną skubiai pranešti apie tokius įvykius. ELPKC steigimo reglamente nurodyta, kad ELPKC padeda Komisijai vykdydama SĮRS veiklą. Ketinant patobulinti sistemą, šiuo metu tiriami naudotojų poreikiai, atsižvelgiant į neseniai atliktas ES raupų ir gripo krizės pratybas, kurias Komisija organizavo siekdama išbandyti ES ir valstybių narių procedūras. Siekdama didžiausio veiksmingumo, Komisija siūlo tokią darbo praktiką: 9. Nustatyti tuos pačius pagrindinius nacion alinius centrus ir SĮRS, ir TST. Siekiant įgyvendinti abiejų sistemų reikalavimus, valstybėms narėms gali tekti atlikti kai kuriuos patikslinimus, tačiau dėl sutampančių funkcijų šie veiksmai pasiteisins, ypač jei apie kokią nors užkrečiamą ligą, apie kurią reikia pranešti pagal TST, taip pat reikės pranešti ir per SĮRS. Taip pat, siekiant nustatyti geriausią būdą apdoroti TST pranešimus apie nežinomas priežastis arba pavojingas medžiagas, galima ištirti papildomumą su ES skubaus įspėjimo apie biologinius ir cheminius išpuolius bei pavojus sistema. 10. Vienu metu informuoti SĮRS ir PSO apie įvykius jų teritorijoje, apie kuriuos reikia pranešti pagal TST, bet kurie nėra potencialūs TMVSK. Šia galimybe jau galima naudotis ir tai dažnai daroma, paprasčiausiai aktyvuojant SĮRS sąsajos funkciją siųsti kopiją PSO. Tai galėtų tapti įprasta praktika, nes visos suinteresuotosios šalys būtų informuotos vienu metu. 11. Pateikiant oficialų TST pranešimą apie galimą TMVSK iš anksto informuoti ES užkrečiamųjų ligų tinklą. Tai valstybėms narėms suteiktų galimybę koordinuoti pranešimus, jei, pavyzdžiui, užkrečiamos ligos protrūkis atsirastų daugiau kaip vienoje valstybėje narėje (tarpvalstybinis protrūkis). 12. Ypatingai tarpvalstybinių protrūkių atveju, prieš pranešant PSO naudotis SĮRS ir (arba) Sveikatos apsaugos komiteto pagalba koordinuojant pavojaus sveikatai valdymą ir reagavimą. Jau pagal Sprendimą 2119/98/EB valstybės narės privalo konsultuotis tarpusavyje apie galimą reagavimo koordinavimą protrūkio atveju. Koordinuotas reagavimas į TMVSK pagal TST, priklausomai nuo pavojaus pobūdžio, galėtų būti parengtas pasitelkiant SĮRS ir (arba) Sveikatos apsaugos komitetą. Pirmininkaujanti valstybė narė arba Komisija ES lygmeniu apie šį reagavimą vėliau galėtų pranešti PSO ir kartu imtis koordinavimo veiksmų. Tokiu būdu ES pateiktų vieningą atsakymą, sumažintų nereikalingas pastangas ir užtikrintų veiksmingesnį politikos koordinavimą. Šį procesą galima būtų apibrėžti remiantis esamais mechanizmais. 5.3. ELPKC vaidmuo ELPKC yra nepriklausoma agentūra, kurios užduotis – nustatyti, įvertinti ir pranešti apie dėl užkrečiamųjų ligų esamas ir atsirandančias grėsmes žmonių sveikatai. ELPKC renka ir apdoroja susijusius mokslo ir techninius duomenis, teikia mokslines nuomones ir techninę pagalbą bei koordinuoja Europos tinklą. Siekdama tapti ES užkrečiamųjų ligų stebėjimo atskaitos tašku, ELPKC taip pat dirba su Komisija ir valstybėmis narėmis; siekdama sustiprinti nacionalinius priežiūros pajėgumus, atlieka vertinimus ir padeda valstybėms narėms. ELPKC vykdoma priežiūros veikla bus labai reikalinga visuomenės sveikatai iškilus grėsmėms, apie kurias būtinas TST pranešimas. ELPKC taip pat gali padėti valstybėms narėms įgyvendinti TST nacionaliniu lygmeniu. ELPKC šiuo metu rengia grėsmių aptikimo ir vertinimo ES gaires, kurios bus naudingos atsižvelgiant į TST I priedą dėl pagrindinių pajėgumų reikalavimų. ELPKC galėtų pateikti gaires kaip naudotis TST 2 priedu, kuriame išdėstytos sprendimo priemonės nustatant, kurie įvykiai gali būti laikomi TMVSK. ELPKC, rengdama TST susitikimus arba seminarus, galėtų pagreitinti keitimąsi informacija ir geriausia praktika tarp ES valstybių narių. ELPKC gali sutelkti žinias į paveiktas ES ir kaimyninių šalių sritis pasiųsdama epidemiologijos ekspertus, kurie padėtų įvertinti riziką ir pasiūlyti veiksmingiausią visuomenės sveikatos apsaugos reakciją. Tai papildo esamus PSO tarptautinės pagalbos mechanizmus. ELPKC ir PSO bendradarbiavimas jau vyksta sėkmingai ir bus toliau plėtojamas, siekiant užtikrinti didžiausią veiksmingumą ES ir visoje Europoje. Galiausiai, atsižvelgiant į PSO pasiūlytą TST PNC[8] darbo apibrėžtį, Komisija laikosi nuomonės, kad ELPKC galėtų ir turėtų ES lygmeniu vaidinti papildomą vaidmenį. TST oficialiajame tekste minima tik tiek, kad „Kiekviena Valstybė Šalis paskiria arba įsteigia pagrindinį nacionalinį TST centrą“. Tačiau praktikoje, kadangi ELPKC vykdys SĮRS veiklą ir apdoros rizikos įvertinimo duomenis, ES lygmeniu jis vykdys daug tų pačių funkcijų, kurios nacionaliniu lygmeniu priskirtos PNC. Komisija siūlo formalizuoti ELPKC vaidmenį TST, visų pirma kiek tai susiję su duomenų apie jam spręsti perduotų klausimų rinkimu. Jo vaidmuo turėtų apimti šiuos PSO gairėse dėl nacionalinių TST PNC minimus elementus: 13. Nuolat turėti galimybę užmegzti ryšį su PSO TST ryšio centrais (el. paštu, telefonu, faksu). 14. Keistis informacija įvykus netikėtam ar neįprastam visuomenės sveikatos įvykiui (TST 7 straipsnis): teikti PSO TST ryšio centrams informaciją apie įvykius ES, kurie gali būti laikomi TMVSK (pagal susitarimą su valstybe nare). 15. Konsultacijos (8 straipsnis): patarti PSO dėl įvykių ES, dėl kurių nebūtinas TST pranešimas. Paprastai tai daroma kopijuojant arba toliau persiunčiant SĮRS pranešimus PSO, pagal susitarimą su valstybe nare. 16. Kiti pranešimai (9 straipsnis): atsakymai į PSO konsultacijų prašymus arba pranešimų apie ES vykstančius įvykius patikrinimus, PSO informavimas apie bet kokius už ES ribų nustatyto visuomenės sveikatos pavojaus, galinčio sukelti tarptautinį ligos plitimą, įrodymus. 17. Tikrinimas (10 straipsnis): atsakymai į PSO prašymus patikrinti informaciją apie įvykius, kurie gali būti laikomi ES tariamai kilusia TMVSK, gautą kitaip nei siunčiant pranešimus arba konsultacijų metu. 18. PSO teikiama informacija (11 straipsnis): patikima informacija apie PSO pagal 5–10 straipsnius (imtinai) gautus pranešimus, konsultacijas ir kitus pranešimus dėl galimos TMVSK. Šią informaciją PSO galėtų siųsti per SĮRS. 19. Atitinkamiems ES administracijos sektoriams, įskaitant sektorius, atsakingus už priežiūrą ir pranešimų siuntimą, sienos perėjimo punktus, visuomenės sveikatą, ir kitiems departamentams siųsti informaciją bei iš jų surinkti duomenis. ELPKC vaidmuo turėtų būti apribotas tik rizikos vertinimu. Komisija vadovaus rizikos valdymui, pasitelkdama Sveikatos ir vartotojų apsaugos, Teisingumo, laisvės ir saugumo bei Energetikos ir transporto generalinius direktoratus. 5.4. Ekspertų, kritinės padėties ir priežiūros komitetų sąrašas TST 47 straipsnyje pateikiamas ekspertų, kuriuos skiria PSO generalinis direktorius, sąrašas, į kurį įtraukiamas „vienas narys kiekvienos Valstybės Šalies prašymu ir, jei reikia, atitinkamos tarpvyriausybinės ir regioninės ekonominės integracijos organizacijos ekspertas“. Komisija neseniai PSO išsiuntė laišką, kuriuo į TST sąrašą siūlomi Komisijos ir ELPKC ekspertai. TST 48–53 straipsniai susiję su kritinės padėties ir priežiūros komitetais. Kritinės padėties komitetas patars PSO, ar tam tikras įvykis gali būti laikomas TMVSK, ir taip pat jo bus prašoma pateikti nuomonę dėl tinkamos reakcijos, kurią sudarys laikinosios PSO rekomendacijos, politikos. Priežiūros komitetas patars PSO dėl išlygų, nuolatinių rekomendacijų, techninių galimų TST dalinių pakeitimų rekomendacijų ir bendro TST veikimo. PSO prašymu abu komitetai bus sušaukiami ad hoc pagrindu ir juos sudarys iš TST sąrašo žinių, patirties ir teisingo geografinio atstovavimo pagrindu išrinkti ekspertai. Bent vienas Kritinės padėties komiteto narys turėtų būti ekspertas iš įvykio šalies. ES teritorijoje įvykus potencialiam TMVSK, PSO turėtų pakviesti Komisiją ir (arba) ELPKC ekspertą iš TST sąrašo dalyvauti Kritinės padėties komitete. 6. REAKCIJOS POLITIKOS, DARANčIOS POVEIKį TARPTAUTINIAM EISMUI, APRIBOJIMAI TST 43 straipsnyje aiškiai išdėstyta, kad, nors šalys ir gali pačios imtis priemonių, kuriomis pasiekiamas toks pat ar net geresnis nei nurodyta PSO rekomendacijose sveikatos apsaugos lygis, tačiau „tokios priemonės negali labiau riboti tarptautinio eismo ir negali asmenų atžvilgiu būti labiau invazinės ar nepageidaujamos nei pagrįstai žinomos alternatyvos, kuriomis būtų galima pasiekti tinkamą sveikatos apsaugos lygį“ . TST numatyta papildomų apribojimų nacionalinių priemonių, kurios „labai trukdo“ tarptautiniam eismui, atžvilgiu. Tai apibūdinama kaip tarptautiniais maršrutais keliaujančiųjų asmenų, bagažo arba krovinių atvykimo arba išvykimo uždraudimas arba atidėjimas ilgiau kaip 24 valandoms, pvz., uždarant sieną arba priverstinai taikant karantiną. Tokiais atvejais šalys privalo pateikti tokios priemonės mokslinį išaiškinimą ir loginį pagrindą visuomenės sveikatos požiūriu. Bet kuri šalis, kuriai tokia priemonė turėtų poveikį, taip pat gali paprašyti įgyvendinančios šalies su ja pasikonsultuoti. Jei iškiltų ginčų dėl prekybą varžančių priemonių, ginčą išspręsti gali būti paprašyta Pasaulio prekybos organizacija. 6.1. Pasienio priemonės Persvarstytų TST, visų pirma V dalies, pagrindinis tikslas – vienašališkų pasienio priemonių apribojimų poreikį suderinti su šalių teise vykdyti būtiną keliaujančiųjų asmenų tikrinimą. Europos teisės aktai dar labiau riboja vienašališkas priemones: Bendrijos vidaus sienas reglamentuoja Šengeno sienų kodeksas[9], visas sienas reglamentuoja Direktyva 2004/38 dėl teisės laisvai judėti[10] ir Europos žmogaus teisių konvencija[11]. TST 31 straipsniu Valstybėms Šalims leidžiama iš keliaujančiųjų asmenų prieš įleidžiant juos į šalį reikalauti medicininio patikrinimo, skiepų arba kitokios profilaktikos. Tai priklauso nuo tam tikrų sąlygų, įskaitant, kad bet koks patikrinimas, kuriuo siekiama visuomenės sveikatos tikslų, turi būti mažiausiai invazinis ir nepageidaujamas. Pagal Direktyvą 2004/38, valstybė narė gali neleisti atvykti į šalį ES piliečiams ir jų šeimų nariams, jei jie laikomi keliantys grėsmę visuomenės sveikatai, bet tik tuo atveju, jei ši priemonė yra proporcinga ir atitinka griežtas materialines ir procedūrines apsaugos priemones. Pagal Šengeno sienų kodeksą, trečiųjų šalių piliečiams gali būti uždrausta patekti į erdvę, jei jie laikomi keliančiais grėsmę visuomenės sveikatai. Siekiant apibrėžti sąvoką „grėsmė visuomenės sveikatai“, abiejuose dokumentuose pateikiama nuoroda į atitinkamas PSO priemones. Nors TST 43 straipsnyje Valstybėms Šalims leidžiama, laikantis tam tikrų sąlygų, imtis priemonių reaguojant į tarptautines kritines situacijas sveikatos srityje, Europos Sąjungoje pasienio priemonės priklauso Bendrijos kompetencijai, kuriai reikalingas ES koordinavimas. Be to, kaip nurodyta Sprendime 2119/1998 dėl tinklo, jei valstybė narė ketina imtis užkrečiamųjų ligų kontrolės priemonių, ji privalo iš anksto informuoti ir, jei įmanoma, konsultuotis su kitomis valstybėmis narėmis ir Komisija. Tai yra svarbus klausimas, dėl kurio būtinos diskusijos Taryboje. 6.2. Kontaktų atsekamumas Pagal TST 23 straipsnį, šalys gali pareikalauti, kad keliaujantys asmenys pateiktų informaciją apie kelionės tikslą ir su jais būtų galima susisiekti su visuomenės sveikata susijusiu pagrindu. Šiuo metu nėra standartinės tarptautinės kontaktų atsekamumo praktikos, bet, jei visiškai laikomasi taisyklių dėl asmens duomenų apsaugos, visuomenės sveikatos politikos atžvilgiu tai gali būti naudinga priemonė. Komisija kartu su aviacijos pramone ir civilinės aviacijos generaliniais direktoriais diskutuoja apie galimus ES veiksmus kontaktų atsekamumo srityje. Tai gali būti atliekama keleiviams lėktuve užpildant standartinę keleivio vietos nustatymo kortelę – PSO jau kuria šabloną, kuris būtų naudojamas TMVSK atveju. 6.3. Konkretūs su gripo pandemija susiję klausimai Pirmiau minėtos tarptautinio eismo kontrolės priemonės yra įprastos sveikatos politikos priemonės, apibrėžtos TST V dalyje, tačiau jų veiksmingumas kelia abejonių gripo atveju, nes juo galima užsikrėsti dar nepasirodžius simptomams, o pandemijos fazės metu jis plinta labai greitai. Nacionalinės ir vietinės socialinio atskyrimo priemonės, pvz., mokyklų uždarymas ir vidaus kelionių ribojimai, gali būti veiksmingesnės, praktiškesnės ir pigesnės. Pagal ELPKC patarimus, gripo pandemijos atveju tarptautiniais maršrutais keliaujančiųjų asmenų patikra išvykstant ar atvykstant neduotų daug naudos, išskyrus ankstyvąją fazę, kai, kaip nurodo PSO, verta tikrinti išvykstančiuosius asmenis. Vis dėlto, siekiant, kad tai būtų praktiška ir ekonomiškai naudinga, iš tokių pasienio priemonių būtų daugiau naudos, jei politika tarp atvykimo ir išvykimo šalių būtų koordinuojama. 7. PRAKTINėS IšVADOS Šiame komunikate siūloma TST įgyvendinimo ES darbo praktika. Atsižvelgdama į Europos Parlamento ir Tarybos nuomonę, Komisija, dirbdama su valstybėmis narėmis ir ELPKC, toliau tobulins šiuos pasiūlymus. Komisija atliks šiuos konkrečius veiksmus: - nustatys koordinuotas ES pozicijas bet kokių TST trečiųjų šalių išlygų atžvilgiu ir jas pateiks diskusijoms Taryboje; - parengs, derėsis ir pasirašys Bendrijos ir Pasaulio sveikatos organizacijos susitarimo dėl TST memorandumą, išaiškindama SĮRS ir ELPKC vaidmenį įgyvendinant TST; - valstybių narių prašymu pateiks bet kokius klausimų dėl TST teisinės kompetencijos išaiškinimus. ELPKC atliks šiuos veiksmus: - parengs grėsmių aptikimo ir vertinimo ES gaires, kurios gali būti taikomos pagal TST I priedą dėl pagrindinių pajėgumų reikalavimų; - jei bus paprašyta, parengs gaires dėl TST 2 priedo, kuriame išdėstytos sprendimo priemonės nustatant, kurie įvykiai gali būti laikomi TMVSK, naudojimo; - pagreitins keitimąsi informacija ir geriausia praktika tarp ES valstybių narių dėl TST įgyvendinimo, įskaitant, jei reikės, konkrečių TST seminarų rengimą. Siekiant įgyvendinti su priežiūra ir reakcija susijusius reikalavimus, Valstybėms Šalims TST nustatyti galutiniai įgyvendinimo terminai pagrindiniams pajėgumams įvertinti ir sukurti. Per penkerius metus nuo TST įsigaliojimo 2007 m. birželio mėn. Valstybės Šalys privalo turėti sukurtus ir įdiegtus planus, kuriais užtikrinama, kad jų teritorijoje šie pagrindiniai pajėgumai yra ir veikia. Todėl Komisija laikosi nuomonės, kad būtų naudinga iki 2012 m. peržiūrėti TST įgyvendinimo pažangą. PRIEDAS. Santrauka ir akronimų sąrašas BLANK LINE. Išlygos. Komisija patenkinta, kad nereikia jokių TST išlygų dėl EB kompetencijos klausimų. Nė viena VN dar nenustatė poreikio daryti išlygas dėl nacionalinės kompetencijos klausimų. Jeigu reikės daryti išlygas, reikės ES koordinavimo. ES koordinavimo taip pat reikės, jeigu trečiosios šalys padarys išlygas. Savanoriškas išankstinis taikymas. Svarbu, kad tie patys TST aspektai būtų įgyvendinti visose ES valstybėse narėse, laikantis to paties tvarkaraščio. Siekiant šio tikslo reikės koordinuoti veiksmus ES lygiu. Esami ES tinklai, įskaitant SĮRS. Komisija siūlo keturis su TST susijusios darbo praktikos variantus: nustatyti tuos pačius pagrindinius nacionalinius centrus ir SĮRS, ir TST; vienu metu informuoti SĮRS ir PSO apie visuomenės sveikatos įvykius jų teritorijoje, kurie nėra TMVSK; pateikiant oficialų TST pranešimą apie galimą TMVSK, iš anksto informuoti ES užkrečiamųjų ligų tinklą; ir prieš pranešant PSO, naudotis SĮRS ir (arba) Sveikatos apsaugos komiteto pagalba, siekiant padėti koordinuoti pavojaus sveikatai valdymą ir reagavimą. ELPKC vaidmuo. ELPKC jau rengia nacionalinių priežiūros pajėgumų žymėjimo gaires, kurios turėtų būti naudingos TST 1 priedo atžvilgiu. Jei reikės, jis taip pat galėtų parengti gaires, kaip naudotis TST 2 priede nurodyta sprendimo priemone ir palengvinti keitimąsi informacija apie TST įgyvendinimą, galbūt rengiant susitikimus arba seminarus. ELPKC vaidmuo TST atžvilgiu turėtų būti įformintas, kad atspindėtų tam tikrus PNC vaidmens aspektus, įskaitant informacijos apie pranešimus ir konsultacijas iš PSO gavimą (per SĮRS). Ekspertų, kritinės padėties ir priežiūros komitetų TST sąrašas. Komisija neseniai pasiūlė PSO, kad į TST sąrašą būtų įtraukiami Komisijos ir ELPKC ekspertai. Jeigu ES VN praneštų apie potencialų TMVSK, Komisijos ir (arba) ELPKC ekspertai turėtų būti pakviesti dalyvauti Kritinės padėties komitete. Bendrijos ir PSO susitarimo memorandumas. Remiantis pirmiau išdėstytais pasiūlymais dėl darbo praktikos, pageidautina parengti Bendrijos ir PSO susitarimo memorandumą, siekiant užtikrinti, kad būtų aiškiai apibrėžti su TST susiję susitarimai. Komisija būtų atsakinga už šio memorandumo parengimą, derybas dėl jo ir pasirašymą. TST apribojimai dėl vienašalės politikos atsako, įskaitant pasienio priemones. TST paaiškinta, kad „tokios priemonės negali labiau riboti tarptautinio eismo ir negali asmenų atžvilgiu būti labiau invazinės ar nepageidaujamos nei pagrįstai žinomos alternatyvos, kuriomis būtų galima pasiekti tinkamą sveikatos apsaugos lygį“. Pasienio priemonės priklauso Bendrijos kompetencijai, kuriai reikalingas ES koordinavimas. Be to, kaip nurodyta Sprendime 2119/1998 dėl tinklo, jei VN ketina imtis užkrečiamųjų ligų kontrolės priemonių, ji privalo iš anksto informuoti ir, jei įmanoma, konsultuotis su kitomis VN ir Komisija. Konkretūs su gripo pandemija susiję klausimai. Tarptautinio pasienio priemonės yra įprastos sveikatos politikos priemonės, tačiau jų veiksmingumas kelia abejonių gripo atveju, nes juo galima užsikrėsti dar nepasirodžius simptomams, o pandemijos fazės metu jis plinta labai greitai. EB: Europos bendrija; ELPKC: Europos ligų prevencijos ir kontrolės centras; EP: Europos Parlamentas; ES: Europos Sąjunga; SĮRS: Skubaus įspėjimo ir reagavimo sistema; TST: Tarptautinės sveikatos taisyklės; VN: Valstybė narė; PNC: Pagrindiniai nacionaliniai centrai; TMVSK: Tarptautinio masto visuomenės sveikatos krizės; PSO: Pasaulio sveikatos organizacija; PSA: Pasaulio sveikatos asamblėja. [1] 58-osios PSA ataskaita, kurioje yra TST tekstas . [2] PSA rezoliucija Nr. 59.2 [3] Įsteigtas EP ir Tarybos reglamentu 851/2004. [4] Nustatyta Tarybos ir Parlamento sprendimu 2119/98 ir Komisijos sprendimu 2000/57/EB . [5] Daugiau informacijos rasite – Dažniausiai užduodami klausimai. [6] EB yra pirmasis ES „ramstis“ – tai yra dalis, kuri turi teisinį statusą. 2 ir 3 ramsčiai yra susiję su politiniu bendradarbiavimu užsienio politikos ir saugumo srityje. [7] EP ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl duomenų apsaugos. [8] 2006 m. liepos mėn. PSO pagrindinių nacionalinių TST centrų gairės dėl PNC paskirties ir vaidmens. [9] EP ir Tarybos reglamentas Nr. 562/2006 dėl Šengeno sienų kodekso. [10] EP ir Tarybos direktyva 2004/38, dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje. [11] Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 4 protokolas.