[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 23.5.2007 KOM(2007) 268 galutinis 2007/0095 (CNS) Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS dėl žemės ūkio produktams skirtų informavimo ir skatinimo priemonių vidaus rinkoje ir trečiosiose šalyse (pateikta Komisijos) AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS Pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2702/1999 dėl informacijos apie žemės ūkio produktus teikimo ir jų skatinimo trečiosiose šalyse priemonių ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2826/2000 dėl žemės ūkio produktams skirtų informavimo ir skatinimo veiksmų vidaus rinkoje Bendrija vidaus rinkoje ir trečiųjų šalių rinkose gali įgyvendinti skatinimo priemones tam tikram žemės ūkio produktų skaičiui. Atsižvelgiant į padėtį rinkose tiek Bendrijoje, tiek už jos ribų, taip pat į tarptautinės prekybos aplinkybes, pasitelkus abu minėtus reglamentus buvo nurodyta parengti bendrą nuoseklią informavimo ir skatinimo politiką, tačiau išlaikant dvi atskiras kryptis: vidaus rinkos ir trečiųjų šalių rinkų. Tokia politika buvo naudinga papildant ir stiprinant 2000 m. valstybių narių vykdytą veiklą, visų pirma gerinant šių produktų įvaizdį Bendrijoje ir trečiosiose šalyse, ypač kokybės, maistingumo, maisto saugos ir gamybos būdų požiūriu. Ši veikla, padėdama atverti naujas rinkas, taip pat leido keleriopai sustiprinti nacionalinių ar privačių priemonių poveikį. Atsižvelgiant į pastaraisiais metais įgytą patirtį ir siekiant supaprastinimo reikia nustatyti bendrą teisinį pagrindą žemės ūkio produktams vidaus rinkoje ir trečiųjų šalių rinkose skatinti išlaikant veiksmų specifiką pagal į jų įgyvendinimo vietą. Šiuo tikslu siūloma Reglamentus (EB) Nr. 2702/1999 ir (EB) Nr. 2826/2000 išdėstyti nauja redakcija ir sujungti į vieną reglamentą. Šie pasikeitimai yra kito, anksčiau atlikto supaprastinimo, kurio rezultatas – priimti du minėti reglamentai, tąsa. Iš tikrųjų, iki XX a. 10-ojo dešimtmečio pabaigos su skatinimo priemonėmis susijusios nuostatos buvo nustatytos sektoriniuose teisės aktuose, kurių įgyvendinimo taisyklės skyrėsi ir kurie buvo daug kartų iš dalies keisti. Todėl juos buvo sunku taikyti. Taigi nuspręsta, kad būtų tikslinga juos suderinti ir supaprastinti priimant minėtus reglamentus, kartu panaikinant anksčiau skatinimo srityje galiojusias sektorines nuostatas ir reglamentus. Dabar siūlomas bendras teisinis pagrindas skatinimo politikos dalyviams sudarytų geresnes sąlygas pasinaudoti sistema ir joje dalyvauti. Tokie pokyčiai taip pat padėtų iš esmės sumažinti su šios politikos įgyvendinimu susijusių administracinių procedūrų skaičių ir jas supaprastintų. 2007/0095 (CNS) Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS dėl žemės ūkio produktams skirtų informavimo ir skatinimo priemonių vidaus rinkoje ir trečiosiose šalyse EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 36 ir 37 straipsnius, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą[1], atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę[2], kadangi: (1) Pagal 2000 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2826/2000 dėl žemės ūkio produktams skirtų informavimo ir skatinimo veiksmų vidaus rinkoje[3] ir 1999 m. gruodžio 14 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2702/1999 dėl informacijos apie žemės ūkio produktus teikimo ir jų skatinimo trečiosiose šalyse priemonių[4] Bendrija vidaus rinkoje ir trečiųjų šalių rinkose gali įgyvendinti skatinimo priemones tam tikram žemės ūkio produktų skaičiui; rezultatai, pasiekti ligi šiol, teikia daug vilčių. (2) Atsižvelgiant į įgytą patirtį, rinkų raidos perspektyvas tiek Bendrijoje, tiek už jos ribų, taip pat į naujas tarptautinės prekybos aplinkybes, nurodyta parengti bendrą nuoseklią informavimo ir skatinimo politiką, susijusią su žemės ūkio produktais ir jų gamybos būdais, taip pat maisto produktais, kurių pagrindą sudaro žemės ūkio produktai, vidaus rinkoje ir trečiųjų šalių rinkose, tačiau neskatinant vartoti kokį nors produktą dėl jo konkrečios kilmės. Siekiant aiškumo reikėtų panaikinti Reglamentus (EB) Nr. 2702/1999 ir (EB) Nr. 2826/2000 ir pakeisti juos vienu bendru reglamentu, išlaikant veiksmų specifiką pagal jų įgyvendinimo vietą. (3) Tokia politika naudinga papildant ir stiprinant valstybių narių vykdomą veiklą, visų pirma gerinant šių produktų įvaizdį Bendrijoje ir trečiosiose šalyse, ypač kokybės, maistingumo, maisto saugos ir gamybos būdų požiūriu. Ši veikla, padėdama atverti naujas rinkas trečiosiose šalyse, taip pat gali keleriopai sustiprinti nacionalinių ar privačių priemonių poveikį. (4) Reikėtų nustatyti atitinkamų produktų ir sektorių atrankos kriterijus, taip pat temas ir rinkas, kurioms Bendrijos programos bus taikomos. (5) Informavimo apie žemės ūkio produktus ir jų skatinimo trečiosiose šalyse priemonės turi būti taikomos ir tiems produktams, už kuriuos eksporto grąžinamosios išmokos mokamos, ir tiems, už kuriuos jos nemokamos. (6) Priemonės turi būti įgyvendinamos pagal informavimo ir skatinimo programas. Priemonių, įgyvendintinų vidaus rinkoje, atveju ir siekiant užtikrinti programų nuoseklumą ir veiksmingumą, reikėtų parengti gaires, kuriose kiekvienam produktui ar atitinkamam sektoriui būtų nustatytos bendrosios kryptys, susijusios su pagrindiniais atitinkamų programų elementais. (7) Atsižvelgiant į techninį atliktinų užduočių pobūdį reikėtų numatyti galimybę Komisijai kreiptis į komunikacijos specialistų komitetą ar į techninius asistentus. (8) Reikėtų nustatyti priemonių finansavimo kriterijus. Paprastai tikslinga, kad Bendrija dengtų tik dalį priemonių įgyvendinimo išlaidų, kad pasiūlymus teikiančios organizacijos ir suinteresuotosios valstybės narės pačios prisiimtų daugiau atsakomybės. Tačiau ypatingais atvejais gali būti tikslinga tam tikrų valstybių narių finansinio indėlio nereikalauti. Kai kurių Bendrijos sistemų, susijusių su produktų kilme, ekologine gamyba, ženklinimu atitinkamais logotipais ar etiketėmis bei žemės ūkio teisės aktuose nurodytais grafiniais simboliais, Bendrijos ir valstybių narių bendrą finansavimą galima pateisinti poreikiu informuoti visuomenę apie tas palyginti naujas sistemas, ypač atokių regionų atveju. (9) Reikėtų nustatyti, kad siekiant užtikrinti kuo didesnį pasirinktų priemonių ekonominį veiksmingumą, jų įgyvendinimas nustatyta tvarka būtų patikėtas tinkamą struktūrą ir kompetenciją turinčioms institucijoms. (10) Atsižvelgiant į įgytą patirtį ir Tarptautinės alyvų aliejaus tarybos vykdant prekybos skatinimo veiklą pasiektus rezultatus, vis dėlto turėtų būti numatyta, kad tarybai ir toliau būtų pavedama įgyvendinti jos kompetencijos srities priemones. Taip pat turėtų būti naudojamasi panašių tarptautinių organizacijų parama kitiems produktams. (11) Siekiant užtikrinti tinkamą programų įgyvendinimą ir galimybę patikrinti priemonių poveikį, turėtų būti priimta nuostata, kad Komisija ir valstybės narės užtikrintų veiksmingą ai priežiūrą, o nepriklausoma institucija vertintų rezultatus. (12) Su šiame reglamente numatytų priemonių finansavimu susijusias išlaidas reikėtų administruoti atsižvelgiant į aplinkybes, atitinkamai pagal 2005 m. birželio 21 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1290/2005 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo[5] 3 straipsnio 1 dalies d punktą arba 3 straipsnio 2 dalies b punktą. (13) Šio reglamento įgyvendinimui reikalingos priemonės turėtų būti patvirtintos vadovaujantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką[6], PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: 1 straipsnis Dalykas ir taikymo sritis 1. Visos arba dalis informavimo apie žemės ūkio produktus ir jų gamybos būdą, taip pat maisto produktus, kurių pagrindą sudaro žemės ūkio produktai, ir jų skatinimo priemonių, įgyvendinamų vidaus rinkoje arba trečiosiose šalyse ir minimų 2 straipsnyje, išlaidos gali būti finansuojamos iš Bendrijos biudžeto šiame reglamente nustatytomis sąlygomis. Šios priemonės įgyvendinamos pagal informavimo ir skatinimo programą. 2. 1 dalyje minėtos priemonės neturi būti skirtos konkretiems registruotiesiems prekės pavadinimams ir neturi skatinti naudoti produktą dėl jo konkrečios kilmės. Tačiau gali būti nurodyta produkto, kuriam taikomos priemonės, kilmė, jei tai pavadinimas, suteiktas pagal Bendrijos teisės aktus. 2 straipsnisInformavimo ir skatinimo priemonės 1. 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos priemonės yra šios: a) ryšiai su visuomene, skatinimo ir reklamos priemonės, visų pirma pabrėžiant esmines Bendrijos produktų savybes ir privalumus, ypač jų kokybės, maisto saugumo, specialių gamybos metodų, maistinių ir higienos aspektų, ženklinimo, gyvūnų gerovės ir ekologiškumo požiūriu; b) informavimo kampanijos, pirmiausia skirtos informuoti apie Bendrijos sistemas, skirtas saugomoms kilmės vietos nuorodoms (SKVN), saugomoms geografinėms nuorodoms (SGN), garantuotiems tradiciniams gaminiams (GTG) ir ekologinei gamybai, taip pat apie kitas Bendrijos sistemas, susijusias su žemės ūkio produktų ir maisto produktų kokybės standartais bei ženklinimu, ir apie atitinkamuose Bendrijos teisės aktuose nustatytus grafinius simbolius; c) informavimo kampanijos, skirtos Bendrijos rūšinių vynų, pagamintų konkrečiuose regionuose (RVPKR), vynų, turinčių geografinę nuorodą ir spiritinių gėrimų, turinčių geografinę nuorodą arba jiems priskirtą tradicinę nuorodą, sistemai; d) studijos informavimo ir skatinimo priemonių rezultatams įvertinti. 2. 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos priemonės vidaus rinkos atveju taip pat gali būti dalyvavimas nacionaliniuose ir Europos renginiuose, mugėse ir parodose, visų pirma parengiant Bendrijos produktų įvaizdžiui gerinti skirtus stendus. 3. 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos priemonės trečiosiose šalyse taip pat gali būti: a) informavimo apie Bendrijos stalo vynų sistemą priemonės; b) dalyvavimas tarptautiniuose renginiuose, mugėse ir parodose, visų pirma parengiant Bendrijos produktų įvaizdžiui gerinti skirtus stendus; c) naujų rinkų tyrimai, būtini siekiant išplėsti pardavimo rinkas; d) aukšto lygio prekybos misijos. 3 straipsnisSusiję sektoriai ir produktai 1. Sektoriai arba produktai, kuriems gali būti taikomos 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos vidaus rinkoje taikytinos priemonės atsižvelgiant į tokius kriterijus: a) tikslingumas teminėmis ar tikslinėmis kampanijomis atkreipti dėmesį į atitinkamų produktų kokybę, būdingas savybes, maistinius ir higienos aspektus, maisto saugą, gyvūnų gerovę ir ekologiškumą; b) ženklinimo etiketėmis, kuriomis informuojamas vartotojas, sistemos bei produktų atsekamumo ir kontrolės sistemų diegimas; c) būtinybė spręsti konkrečius ir trumpalaikius tam tikro sektoriaus sunkumus; d) tikslingumas pateikti informaciją apie Bendrijos SNG arba SKVN, GTS ir ekologinės gamybos sistemas; e) tikslingumas pateikti informaciją apie Bendrijos rūšinių vynų, pagamintų konkrečiuose regionuose, vynų, turinčių geografinę nuorodą ir spiritinių gėrimų, turinčių geografinę nuorodą arba jiems priskirtą tradicinę nuorodą, sistemą. 2. 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos priemonės, įgyvendintinos trečiosiose šalyse, pirmiausia taikomos : a) produktams, kurie skirti tiesiogiai vartoti arba perdirbti, kai yra galimybės juos eksportuoti ar pateikti į naujas pardavimo rinkas trečiosiose šalyse, ypač kai neskiriamos eksporto grąžinamosios išmokos; b) tipiniams arba aukštos kokybės didelės pridėtinės vertės produktams. 4 straipsnisTemų, produktų ir šalių, kuriems gali būti taikomos priemonės, sąrašas 16 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka Komisija sudaro 3 straipsnyje nurodytų temų ir produktų bei atitinkamų trečiųjų šalių sąrašus. Šie sąrašai tikslinami kas dveji metai. Tačiau prireikus šis sąrašas gali būti iš dalies keičiamas dažniau laikantis tokios pat tvarkos. Pasirenkant trečiąsias šalis atsižvelgiama į šalių rinkas, kuriose yra reali arba galima paklausa. 5 straipsnisGairės 1. Komisija 16 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka skatinimo vidaus rinkoje tikslais nustato kiekvieno pasirinkto sektoriaus ar produkto gaires, išsamiai apibrėžiančias strategiją, kurios turi būti laikomasi teikiant informavimo ir skatinimo programų pasiūlymus. Šios gairės nurodo bendrąsias kryptis, ypač: a) tikslus ir uždavinius; b) vieną arba daugiau temų, kurioms turi būti taikomos pasirinktos priemonės; c) įgyvendintinų priemonių tipus; d) programų trukmę; e) dalies, kuria Bendrija gali finansiškai prisidėti prie programų įgyvendinimo, orientacinį paskirstymą, atsižvelgiant į rinkas ir numatomų priemonių rūšis. 2. Komisija 16 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka skatinimo trečiosiose šalyse tikslais gali nustatyti gaires, išsamiai apibrėžiančias strategiją, kurios turi būti laikomasi teikiant pasiūlymus dėl informavimo apie tam tikrus ar visus 3 straipsnio 2 dalyje nurodytus produktus ir jų skatinimo. 6 straipsnisUž informavimo ir skatinimo priemonių vykdymą atsakingos organizacijos 1. Atsižvelgdama į 5 straipsnyje minėtas gaires ir į šio straipsnio 2 dalį atitinkamam sektoriui (-iams) vienoje ar keliose valstybėse narėse arba Bendrijos lygiu atstovaujanti šakinė arba tarpšakinė organizacija (-os) priemonėms, nurodytoms 2 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose, 2 dalyje ir 3 dalies a, b ir c punktuose, įgyvendinti parengia ne ilgesnės kaip trejų metų trukmės informavimo ir skatinimo programų pasiūlymus. 2. Kai skatinimo priemones trečiosiose šalyse nusprendžiama vykdyti alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių sektoriuje, Bendrija gali jas įgyvendinti per Tarptautinę alyvuogių aliejaus tarybą. Kitų sektorių atveju Bendrija gali prašyti kitų tarptautinių organizacijų, teikiančių panašias garantijas, pagalbos. 7 straipsnisInformavimo ir skatinimo programų parengimas ir pateikimas 1. Valstybės narės parengia specifikaciją, kurioje nurodo informavimo ir skatinimo programų įvertinimo sąlygas ir kriterijus. Atitinkama (-os) valstybė (-ės) narė (-ės) išnagrinėja kiekvienos pasiūlytos programos tikslingumą ir atitiktį šio reglamento nuostatoms, pagal 5 straipsnį priimtoms gairėms ir atitinkamoms specifikacijoms. Jos taip pat patikrina programos ekonominį veiksmingumą. Valstybė (-ės) narė (-ės), išnagrinėjusi (-ios) programą ar programas, atsižvelgdama (-os) į turimų lėšų kiekį, sudaro atrinktų programų sąrašą ir įsipareigoja prisidėti prie jų finansavimo. 2. Valstybė (-ės) narė (-ės) Komisijai pateikia 1 dalies trečiojoje pastraipoje nurodytą programų sąrašą ir jų kopijas. Komisijai nustačius, kad pateikta programa ar pagal ją vykdomos tam tikros priemonės neatitinka Bendrijos nuostatų arba, priemonių, vykdytinų vidaus rinkoje atveju, 5 straipsnyje minimų gairių, arba yra ekonomiškai neveiksmingos, ji per laikotarpį, kuris turi būti nustatytas 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, praneša atitinkamai (-oms) valstybei (-ėms) narei (-ėms) apie tai, kad programa ar jos dalis neatitinka reikalavimų. Jei per numatyta laikotarpį tokios informacijos nepateikiama, programa laikoma atitinkančia reikalavimus. Valstybė (-ės) narė (-ės) atsižvelgia į galimas Komisijos pastabas ir programas, kurios pataisomos suderinus su pasiūlymą pateikusia (-iomis) organizacija (-omis), minima (-omis) 6 straipsnio 1 dalyje, per laikotarpį, kuris turi būti nustatytas 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, perduoda Komisijai. 8 straipsnisInformavimo ir skatinimo programų atranka 1. Komisija 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka sprendžia, kurios programos yra atrenkamos ir nustato atitinkamus biudžetus. Pirmenybė teikiama programoms, kurias pateikia daugiau nei viena valstybė narė arba kai pagal jas priemones planuojama įgyvendinti daugiau nei vienoje valstybėje narėje ar trečiojoje šalyje. 2. 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka Komisija pagal šio straipsnio 1 dalį atrinktoms programoms gali nustatyti mažiausias arba didžiausias faktinių išlaidų ribas. Šios išlaidų ribos gali būti diferencijuojamos pagal atitinkamų programų pobūdį. 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka gali būti nustatyti taikytini kriterijai. 9 straipsnisVidaus rinkoje įgyvendintinų informavimo priemonių programų nepateikimo atveju taikoma procedūra 1. Jei pagal 6 straipsnio 1 dalį pateiktinų vidaus rinkoje įgyvendintinų programų, skirtų vienai ar daugiau 2 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytų priemonių, nepateikiama, suinteresuotoji (-sios) valstybė (-s) narė (-s), atsižvelgdama į 5 straipsnio 1 dalyje nurodytas gaires, parengia programą ir atitinkamą specifikaciją ir viešajame konkurse pasirenka programos, kurią ji įsipareigoja iš dalies finansuoti, vykdomąją instituciją. 2. Valstybė (-s) narė (-s) pateikia Komisijai pagal 1 dalį priimtą programą, prie kurios pridedama pagrįsta nuomonė apie: a) programos tikslingumą; b) programos ir siūlomos institucijos atitikimą šio reglamento nuostatoms ir prireikus taikomoms gairėms; c) programos ekonominio veiksmingumo įvertinimą. 3. Nagrinėdama programas Komisija vadovaujasi 7 straipsnio 2 dalimi ir 8 straipsnio 1 dalimi. 4. 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka Komisija pagal šio straipsnio 2 dalį pateiktoms programoms gali nustatyti mažiausias arba didžiausias faktinių išlaidų ribas. Šios išlaidų ribos gali būti diferencijuojamos pagal atitinkamų programų pobūdį. 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka gali būti nustatyti taikytini kriterijai. 10 straipsnisKomisijos iniciatyva vykdytinos informavimo ir skatinimo priemonės Po to, kai bendrame posėdyje informuojami 16 straipsnio 1 dalyje nurodyti komitetai arba prireikus komitetas, įsteigtas pagal Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2092/91[7] 14 straipsnio 1 dalį, Saugomų geografinių nuorodų ir saugomų kilmės vietos nuorodų nuolatinis komitetas, įsteigtas pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006[8] 15 straipsnio 1 dalį, arba Garantuotų tradicinių gaminių nuolatinis komitetas, įsteigtas pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 509/2006[9] 18 straipsnio 1 dalį, Komisija gali nuspręsti įgyvendinti vieną ar daugiau šių priemonių: a) priemonių, įgyvendintinų vidaus rinkoje ir trečiosiose šalyse, atveju: i) šio reglamento 2 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytas priemones; ii) šio reglamento 2 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose ir 2 dalyje nurodytas priemones, jei tokios priemonės yra svarbios visai Bendrijai arba jei pagal šio reglamento 6 ir 9 straipsnius nebuvo pateikta jokia tinkama priemonė. b) priemonių, įgyvendintinų trečiosiose šalyse, atveju: i) šio reglamento 2 straipsnio 3 dalies d punkte nurodytas priemones; ii) šio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkte ir 3 dalies a, b ir c punktuose nurodytas priemones, jei tokios priemonės yra svarbios visai Bendrijai arba jei pagal šio reglamento 6 ir 9 straipsnius nebuvo pateikta jokia tinkama priemonė. 11 straipsnisUž programų ir priemonių vykdymą atsakingos institucijos 1. Komisija skelbia atvirą arba uždarą konkursą: a) galimiems techniniams asistentams, būtiniems norint atlikti programų pasiūlymų įvertinimą, numatytą 7 straipsnio 2 dalyje, įskaitant siūlomas vykdomąsias institucijas, atrinkti; b) institucijai (-oms), atsakingai (-oms) už 10 straipsnyje nurodytų priemonių įgyvendinimą, atrinkti. 2. Visomis tinkamomis priemonėmis paskelbusi konkursą, pasiūlymą pateikusi organizacija atrenka įstaigas, kurios įgyvendina pagal 7 straipsnio 1 dalį atrinktas programas. Tačiau tam tikromis sąlygomis, kurios turi būti nustatytos 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, pasiūlymą pateikusiai organizacijai gali būti leista pačiai įgyvendinti tam tikras programos dalis. 3. Atsižvelgdamos į tai, kad aptariamosios programos vykdomos Bendrijos mastu, institucijos, kurioms patikėta įgyvendinti informavimo ir skatinimo priemones, privalo turėti darbo su atitinkamais produktais ir atitinkamomis rinkomis patirties ir turi būti apsirūpinusios veiksmingam šių priemonių įgyvendinimui būtinais ištekliais. 12 straipsnis Programų priežiūra 1. Priežiūros grupė, kurioje atstovaujama Komisijai, atitinkamoms valstybėms narėms bei pasiūlymus pateikusioms organizacijoms, prižiūri, kad 8 ir 9 straipsniuose nurodytos atrinktos programos būtų tinkamai vykdomos. 2. Atitinkamos valstybės narės yra atsakingos už tinkamą 8 ir 9 straipsniuose nurodytų programų vykdymą ir su jomis susijusius mokėjimus. Valstybės narės užtikrina, kad visa informavimo ir skatinimo medžiaga, pateikta pagal minėtas programas, atitiktų Bendrijos teisę. 13 straipsnisFinansavimas 1. Nepažeidžiant šio straipsnio 4 dalies Bendrija visiškai finansuoja 10 straipsnyje nurodytas priemones. Bendrija taip pat finansuoja visas išlaidas, susijusias su techniniais asistentais, atrinktais pagal 11 straipsnio 1 dalies a punktą. 2. Bendrijos įnašas į 8 ir 9 straipsniuose nurodytas atrinktas programas neviršija 50 % faktinių šių programų išlaidų. Tuo atveju, kai informavimo ir skatinimo programos trunka dvejus ar trejus metus, kiekvienų įgyvendinimo metų įnašas neviršija tos didžiausios ribos. 3. Pasiūlymą pateikusios organizacijos finansuoja ne mažiau kaip 20 % savo pasiūlytų programų faktinių išlaidų, o likusią dalį finansuoja atitinkama (-os) valstybė (-ės) narė (-ės), atsižvelgiant į Bendrijos įnašą, nurodytą 2 dalyje. Valstybių narių ir pasiūlymą pateikusių organizacijų atitinkamos dalys nustatomos programos pateikimo Komisijai pagal 7 straipsnio 2 dalį metu. Valstybių narių arba pasiūlymus pateikusių organizacijų mokėjimai gali būti atliekami iš parafiskalinių mokesčių arba privalomųjų įmokų. 4. Kai taikoma 6 straipsnio 2 dalis, Bendrija, patvirtinusi programą, atitinkamą įnašą suteikia minimai tarptautinei organizacijai. 5. Įgyvendinant 9 straipsnyje minimas programas valstybės narės dengia Bendrijos nefinansuojamą išlaidų dalį. Valstybių narių finansuojama dalis gali būti dengiama iš parafiskalinių mokesčių. 6. Sutarties 87, 88 ir 89 straipsniai netaikomi valstybių narių finansiniams įnašams bei valstybių narių arba pasiūlymus pateikusių organizacijų finansiniams įnašams, dengiamiems iš parafiskalinių mokesčių arba privalomųjų įmokų, toms programoms, kurioms skiriama Bendrijos parama, patenkanti į Sutarties 36 straipsnio taikymo sritį, ir kurias Komisija nusprendė įgyvendinti pagal šio reglamento 8 straipsnio 1 dalį. 14 straipsnisBendrijos išlaidos Šio reglamento 1 straipsnio 1 dalyje minimos priemonės Bendrijos lėšomis finansuojamos atsižvelgiant į aplinkybes, atitinkamai pagal Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 3 straipsnio 1 dalies d punktą arba pagal 3 straipsnio 2 dalies b punktą. 15 straipsnisĮgyvendinimo taisyklės Šio reglamento įgyvendinimo taisyklės priimamos 16 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka. 16 straipsnisKomitetas 1. Komisijai padeda pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 865/2004[10] 18 straipsnio 1 dalį įsteigtas Alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių vadybos komitetas bei pagal kitų reglamentų dėl žemės ūkio rinkų bendros organizacijos atitinkamų straipsnių nuostatas įsteigti vadybos komitetai (toliau – komitetai). Komitetai veikia kartu. 2. Tais atvejais, kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomos Sprendimo 1999/468/EB 4 ir 7 straipsnių nuostatos. Sprendimo 1999/468/EB 4 straipsnio 3 dalyje nurodyto laikotarpio trukmė yra vienas mėnuo. 3. Komitetai patvirtina savo darbo tvarkos taisykles. 17 straipsnisKonsultavimasis Prieš sudarydama 4 straipsnyje nurodytus sąrašus, nustatydama 5 straipsnyje minimas gaires, patvirtindama 6 ir 9 straipsniuose nurodytas programas, nuspręsdama dėl priemonių pagal 10 straipsnį arba patvirtindama įgyvendinimo taisykles pagal 15 straipsnį, Komisija gali konsultuotis su: a) Žemės ūkio produktų skatinimo patariamąja grupe, įsteigta Komisijos Sprendimu 2004/391/EB[11]; b) techninėmis ad hoc darbo grupėmis, sudarytomis iš komitetų narių arba skatinimo ir visuomenės informavimo srities ekspertų. 18 straipsnisAtaskaita Iki 2012 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai šio reglamento taikymo ataskaitą, prireikus kartu su atitinkamais pasiūlymais. 19 straipsnisPanaikinimas Reglamentai (EB) Nr. 2702/1999 ir (EB) Nr. 2826/2000 panaikinami. Nuorodos į panaikintus reglamentus laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir skaitomos pagal priede pateiktas atitikmenų lenteles. 20 straipsnisĮsigaliojimas Šis reglamentas įsigalioja septintą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas PRIEDAS 19 straipsnyje nurodytos ATITIKMENŲ LENTELĖS 1. Reglamentas (EB) Nr. 2702/1999 Reglamentas (EB) Nr. 2702/1999 | Šis reglamentas | 1 straipsnis | 1 straipsnis | 2 straipsnis | 2 straipsnis | 3 straipsnis | 3 straipsnio 2 dalis | 4 straipsnis | 3 straipsnio 2 dalies paskutinė pastraipa | 5 straipsnio 1 dalis | 4 straipsnis | 5 straipsnio 2 dalis | 5 straipsnio 2 dalis | 6 straipsnis | 5 straipsnio 3 dalis | 7 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa | 6 straipsnis | 7 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa ir 2 dalis | 7 straipsnio 1 dalis | 7 straipsnio 3 dalis | 7 straipsnio 2 dalis | 7 straipsnio 4, 5 ir 6 dalys | 8 straipsnis | --- | 9 straipsnis | 7a straipsnis | 10 straipsnis | 8 straipsnio 1 ir 2 dalys | 11 straipsnis | 8 straipsnio 3 ir 4 dalys | 12 straipsnis | 9 straipsnio 1–4 dalys | 13 straipsnio 1–4 dalys | --- | 13 straipsnio 5 dalis | 9 straipsnio 5 dalis | 13 straipsnio 6 dalis | 10 straipsnis | 14 straipsnis | 11 straipsnis | 15 straipsnis | 12 straipsnis | 16 straipsnis | 12a straipsnis | 17 straipsnis | 13 straipsnis | 18 straipsnis | 14 straipsnis | 19 straipsnis | 15 straipsnis | 20 straipsnis | 2. Reglamentas (EB) Nr. 2826/2000 Reglamentas (EB) Nr. 2826/2000 | Šis reglamentas | 1 straipsnis | 1 straipsnis | 2 straipsnis | 2 straipsnis | 3 straipsnis | 3 straipsnio 1 dalis | 4 straipsnis | 4 straipsnis | 5 straipsnis | 5 straipsnio 1 dalis | 6 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa | 6 straipsnis | 6 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa ir 2 dalis | 7 straipsnio 1 dalis | 6 straipsnio 3 dalis | 7 straipsnio 2 dalis | 6 straipsnio 4–6 dalys | 8 straipsnis | 7 straipsnis | 9 straipsnis | 7a straipsnis | 10 straipsnis | 8 straipsnis | 11 straipsnio 1 dalis | 9 straipsnis | 13 straipsnis | 10 straipsnio 1 dalis | 11 straipsnio 2 dalis | 10 straipsnio 2 ir 3 dalys | 12 straipsnis | 11 straipsnis | 14 straipsnis | 12 straipsnis | 15 straipsnis | 13 straipsnis | 16 straipsnis | 13a straipsnis | 17 straipsnis | 14 straipsnis | 18 straipsnis | 15 straipsnis | 19 straipsnis | 16 straipsnis | --- | 17 straipsnis | 20 straipsnis | [pic][pic][pic] [1] OL C …, …, p. …. [2] OL C …, …, p. …. [3] OL L 328, 2000 12 23, p. 2. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2060/2004 (OL L 357, 2004 12 2, p. 3). [4] OL L 327, 1999 12 21, p. 7. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2060/2004. [5] OL L 209, 2005 8 11, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 320/2006 (OL L 58, 2006 2 28, p. 42). [6] OL L 184, 1999 7 17, p. 23. Sprendimas su pakeitimais, padarytais Sprendimu 2006/512/EB (OL L 200, 2006 7 22, p. 11). [7] OL L 198, 1991 7 22, p. 1. [8] OL L 93, 2006 3 31, p. 12. [9] OL L 93, 2006 3 31, p. 1. [10] OL L 161, 2004 4 30, p. 97. Pataisyta versija OL L 206, 2004 6 9, p. 37. [11] OL L 120, 2004 4 24, p. 50.