LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 256/17

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Investicijų į žinias ir inovacijas (Lisabonos strategija)

(2007/C 256/04)

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas, vadovaudamasis Darbo tvarkos taisyklių 31 straipsniu, 2006 m. rugsėjo 14 d. nusprendė pavesti Bendrosios rinkos, gamybos ir vartojimo skyriui parengti informacinį pranešimą dėl Investicijų į žinias ir inovacijas.

Plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2007 m. kovo 14-15 d., buvo nutarta informacinį pranešimą pateikti kaip nuomonę savo iniciatyva (DTT 29 str. 2 dalis).

Bendrosios rinkos, gamybos ir vartojimo skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2007 m. gegužės 3 d. priėmė savo nuomonę. Pranešėjas Gerd Wolf.

437-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2007 m. liepos 11-12 d. (2007 m. liepos 12 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 120 narių balsavus už ir 1 susilaikius.

TURINYS

1. Įžanga

2. Santrauka ir rekomendacijos

3. Bendri aspektai

4. Lavinimas, mokymas ir tęstinis mokymas

5. Finansiniai klausimai ir procedūros

6. Struktūriniai aspektai ir pagrindinės sąlygos

7. Žmogiškasis veiksnys — mokslininkai, inžinieriai ir verslininkai

1. Įžanga

1.1 Europos Vadovų Taryba 2006 m. kovo 23-24 d. pirmininkaujančios šalies išvadų dalyje, kurios antraštė ATNAUJINTA LISABONOS AUGIMO IR UŽIMTUMO STRATEGIJA (12 punktas) pritarė Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto iniciatyvai, kuria siekiama padidinti atsakomybę už Lisabonos strategiją Bendrijos lygiu. Europos Vadovų Taryba paragino Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetą toliau tęsti savo darbą ir paprašė iki 2008 m. pradžios parengti suvestinę ataskaitą dėl veiksmų, skirtų remti partnerystę siekiant augimo ir užimtumo didinimo.

1.2 Komitetas dar 2007 m. vasario 15 d. pateikė pavasario Europos Vadovų Tarybos susitikimui rezoliuciją dėl atnaujintos Lisabonos strategijos įgyvendinimo.

1.3 Rengiant suvestinę ataskaitą, kurios paprašė Europos Vadovų Taryba, bus naudojami keturi informaciniai pranešimai šiomis temomis: — Investicijos į žinias ir inovacijas, — Įmonių, ypač MVĮ, potencialas, — Prioritetinių gyventojų grupių užimtumas, — Energetikos politikos Europai nustatymas. Šie informaciniai pranešimai bus svarbiausios suvestinės ataskaitos dalys.

1.4 Toliau pateikiamame tekste, kuris taip pat buvo parengtas bendradarbiaujant su keleto valstybių narių nacionalinių ekonomikos ir socialinių reikalų tarybų atstovais, nagrinėjama tik tema „Investicijos į žinias ir inovacijas“.

2. Santrauka ir rekomendacijos

2.1 Europos stiprybė priklauso nuo jos piliečių gebėjimo našiai dirbti.

2.2 Laisva išradingos amatininkystės ir verslumo iniciatyvų, mokslinių metodų bei sistemų sąveika ir tuo remiantis sukurtos technologijos ir pramoniniai procesai tapo sėkmės receptu siekiant rezultatų, lėmusių dabartinį gyvenimo lygį. Kartu vyko lemiamas visuomeninis politinis vystymasis šiuolaikinės valstybės link, kurioje piliečiai yra laisvi ir vyrauja valdžios galių pasidalijimas, demokratija ir pagrindinės teisės.

2.3 Kitas lemiamas pasiektos pažangos veiksnys buvo sukurti ir intensyviai taikyti energiją naudojantys pramoniniai procesai, mašinos ir transporto priemonės: energija išlaisvino žmones nuo sunkiausio fizinio darbo, gerokai padidino jų darbo našumą, sukūrė šilumą ir šviesą ir užtikrino iki tol neregėtą judumą ir komunikaciją. Energija tapo svarbiausia šiuolaikinės ekonomikos „maistine medžiaga“ ir varomąja jėga.

2.3.1 Atsižvelgiant į ribotus iškastinių energijos šaltinių išteklius, visame pasaulyje sparčiai didėjančius energijos poreikius, taip pat tikėtiną energijos naudojimo poveikį klimato vystymuisi ateityje, svarbiausia politinių diskusijų tema tampa tvaraus ir aplinką tausojančio apsirūpinimo energija užtikrinimas. Svarbiausia sąlyga norint pasiekti šį itin nelengvą tikslą, yra didžiulė, plati ir veiksminga energijos mokslinių tyrimų ir vystymo programa.

2.4 Be to, dar yra labai daug kitų problemų ir uždavinių, kuriuos galima išspręsti tik atliekant mokslinius tyrimus, vystant technologijas ir diegiant inovacijas. Tai apima, pavyzdžiui, fizinių ir psichinių ligų įveikimą, neįgaliųjų gyvenimo palengvinimą ir jų dalyvavimą visuomenės gyvenime, demografinių pokyčių poveikį, įskaitant senėjimo mokslinius tyrimus, aplinkos apsaugą ir bendrų mūsų gyvenimo pagrindų ir europietiškų vertybių bei socialinio modelio užtikrinimą ir vystymą. Galiausiai moksliniai tyrimai ir technologijų vystymas taip pat tarnauja pagrindiniam tikslui teikti daugiau ir naujų žinių. Daugiau žinių ne tik padeda spręsti problemas, bet ir išplečia mūsų pasaulėjautą, įvardija konfliktines situacijas ir praturtina mūsų kultūrą.

2.5 Be to, Europos bendrija susiduria su didėjančia pasauline konkurencija, todėl labai svarbu išsaugoti Europoje darbo vietas, pajamų lygį ir socialinius bei aplinkosaugos standartus. Tai pasakytina ne tik atsižvelgiant į JAV ir Japonijos ekonominę galią, bet visų pirma į nuolat didėjančią tokių valstybių kaip Kinija, Indija ir Brazilija pramoninę galią ir jų mokslinių tyrimų potencialą, taip pat gerokai mažesnius šių šalių atlyginimus ir žemesnius socialinius bei aplinkosaugos standartus.

2.6 Įveikti šiuos sunkumus bus galima tik tuomet, jei ir ateityje pirmausime mokslinių tyrimų, technologijų vystymo srityje ir nuolat diegsime inovacijas, remdamiesi visuomenine ir kultūrine aplinka, pagrįsta demokratija, teisės normomis, politiniu stabilumu, verslo laisve, planavimo užtikrintumu, noru siekti rezultatų bei jų pripažinimu ir socialine sauga.

2.7 Aukščiausi mokslo ir technikos laimėjimai ir jų pavertimas įmonėse konkurencinga ekonomikos jėga yra lemiamos sąlygos, galinčios užtikrinti mūsų ateitį, ypač susijusią su energetika ir klimato problemomis, išlaikyti ir gerinti dabartinę mūsų padėtį pasaulyje, kad plėtotume Europos socialinį modelį, o nepažeistume jo.

2.8 Svarbiausia sąlyga siekiant šio tikslo — pažangai ir inovacijoms atvira visuomeninė aplinka, kurioje šis požiūris galėtų kuo veiksmingiau įsivyrauti, kad visais politiniais lygmenimis būtų sukurtos reikiamos sąlygos, priimami kryptingi sprendimai, verslas įgautų daugiau pasitikėjimo ir optimizmo darydamas investicijas, kurių taip reikia Europai, ir būtų kuriamos naujos darbo vietos. Tam reikia dar labiau skatinti fundamentinių tyrimų, sudarančių tinkamą dirvą būsimoms investicijoms, svarbos suvokimą. Visų pirma reikia verslumo, grindžiamo pasirengimu diegti inovacijas ir rizikuoti, taip pat politinio vadovavimo, patikimumo ir realistiško mąstymo.

2.9 Kad Europa dar labiau neatsiliktų vykstant pasaulinėms investicijų į mokslinius tyrimus ir technologijų vystymą varžyboms, Barselonos tikslą, suformuluotą Lisabonos strategijai įgyvendinti, turi labai rimtai vertinti visi jame paminėti dalyviai. Reikia siekti, kad bendrosios išlaidos, skiriamos Sąjungoje moksliniams tyrimams ir technologijų vystymui, būtų padidintos ir iki 2010 m. sudarytų apie 3 proc. BVP. Du trečdalius reikiamos investicijų apimties turi finansuoti privatus sektorius.

2.10 2006 m. gruodžio mėn. Taryba priėmė Mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir demonstravimo veiklos septintąją bendrąją programą (Septintoji bendroji programa) 2007-2013 m; palyginti su ankstesne programa, šiai programai skirtas gerokai didesnis, apie 50 mlrd. eurų siekiantis biudžetas. Tai dar vienas didelis Europos politikos laimėjimas, kurį ypač rėmė Komitetas. Tačiau Bendrijos skiriamos lėšos sudarytų tik apie 2 proc. (tai sudaro tik vieną penkiasdešimtąją!) pagal Barselonos tikslą visų siekiamų investicijų į mokslinius tyrimus ir technologijų vystymą. Kaip ne kartą yra pabrėžęs Komitetas, to neužteks siekiant didžiausio tikėtino Bendrijos paramos sverto ir integracijos poveikio valstybių narių paramos politikai ir pramonės pasirengimui investuoti.

2.11 Todėl Komitetas patvirtina savo ankstesnę rekomendaciją, kad ši Bendrijos finansavimo dalis 2008 metais persvarstant ES biudžetą iš pradžių turėtų būti padidinta 50 proc., taigi apytikriai iki 3 proc. visų Barselonos tikslu siekiamų investicijų. Visų pirma tai pasakytina apie būsimą Europos technologijų institutą bei būtinumą atlikti daugiau tyrimų mokslinių tyrimų ir technologijų vystymo srityje, susijusių su ilgalaikiu apsirūpinimu klimatui žalos nedarančia energija.

2.12 Tačiau būtina sudarant tinkamas teisines (tarp jų ir civilinės atsakomybės srityje), administracines ir finansines sąlygas skatinti pramonės įmonių, ypač mažų ir vidutinių, norą ir pasirengimą investuoti į mokslinius tyrimus, technologijų vystymą, sukurti šioms investicijoms patrauklią aplinką ir padidinti jų pelningumą. Svarbų vaidmenį atlieka Bendrijos paramos teisė; ji turi valstybėms narėms sudaryti galimybes veiksmingiau negu iki šiol ir nebiurokratiškais metodais remti universitetų, mokslo tyrimo įstaigų ir pramonės mokslinių tyrimų ir technologijų vystymo projektus ir padėti jiems kurti tinklus. Todėl reikia rūpestingai stebėti, ar Bendrijos valstybės pagalbos moksliniams tyrimams, taikomajai veiklai ir inovacijoms programa iš tikrųjų remia šiuos tikslus.

2.13 Žinios pagrįstos dviem lygiaverčiais, vienas nuo kito priklausančiais ramsčiais: švietimu ir moksliniais tyrimais. Naujos žinios turi būti įgyjamos per mokslinius tyrimus ir technologijų vystymą. Pagrindą sudaro turimos žinios. Šios žinios turi būti įtvirtintos ir skleidžiamos per švietimą, lavinimą, mokymą ir tęstinį mokymą. Būtina patikrinti, ar mokymo metodai ir turinys atitinka minėtus tikslus. Kartu šie ramsčiai reikalauja daugiau investicijų ir tinkamų bendrųjų sąlygų.

2.14 Europos jėga yra jos piliečių gebėjimas našiai dirbti. Todėl labai svarbu dar labiau skatinti būtent šį gebėjimą ir jį ugdyti. Todėl Komitetas kreipiasi į valstybes nares ir ragina stiprinti ir gerinti švietimo institucijas, taip pat rasti tam reikiamų nemažų investicijų. Tinkamas plačiųjų gyventojų sluoksnių švietimas yra ne mažiau svarbus nei mokslinio elito parengimas. Šia prasme reikalinga plati, pakankama solidžių ir aukšto lygio švietimo institucijų pasiūla, pradedant pagrindinėmis mokyklomis ir baigiant universitetais. Tik šitaip galės susiformuoti Europos visuomenė, besidominti švietimu ir mokslu.

2.15 Be to, Komitetas dar kartą pakartoja savo rekomendaciją sukurti bendrą Europos žinių erdvę, kuri papildytų Europos mokslinių tyrimų erdvę vykdant glaudesnį valstybių bendradarbiavimą per sieną tokiose srityse kaip mokymasis, inovacijų diegimas ir moksliniai tyrimai. Svarbų vaidmenį atlieka visos priemonės ir paskatos, susijusios su mokymusi visą gyvenimą: mokymasis visą gyvenimą yra kelias į žinių visuomenę. Reikia kuo greičiau šalinti bendrosios rinkos kliūtis, trukdančias kurti Europos žinių visuomenę.

2.16 Tam reikia, kad valstybės narės dar labiau remtų asmenų judumą ir stiprintų veiksmingas ES programas (Erasmus, Marie Curie). Judumas padeda įgyti ir perduoti gebėjimus. Būtina užtikrinti laisvą darbuotojų, mokslininkų ir studentų judėjimą Bendrijoje ir taikant įvairias paskatas jį remti; kartu reikia tinkamų pajamų, darbo sąlygų ir paramos šeimai. Tam reikia pagerinti galimybes visoje Europoje gauti informaciją apie visose valstybėse narėse esančias laisvas darbo vietas.

2.17 Kalbant apie inovacijų svarbą ir rėmimą, Komitetas atkreipia dėmesį ne tik į savo toliau išdėstytas išsamias rekomendacijas, bet visų pirma į puikią Esko Aho ataskaitą, kuriai pritaria. Joje kalbama visų pirma apie bendrąsias teisines ir visuomenines pažangaus verslumo ir inovacijoms palankios rinkos sąlygas. Be to, Komitetas atkreipia dėmesį į savo išsamesnę nuomonę tuo klausimu „Europos potencialo išlaisvinimas ir stiprinimas mokslinių tyrimų, vystymo ir inovacijųdiegimo srityje“.

2.18 Pažanga ir inovacijos paremtos naujų žinių diegimu į naujus, geresnius procesus ir produktus (taip pat nuolat atnaujinant esamus), naujoviškais verslo modeliais ir tinkamais vadybos metodais; taigi, svarbu inovacinis verslumas ir verslo iniciatyvos. Pažanga ir inovacijos pagrįstos ne tik naujomis paslaugomis, sveikatos apsaugos vystymu ir apskritai geresniu socialinių klausimų sprendimu esant ekonominiams apribojimams.

2.19 Taigi inovacijos — tai naujų technologijų, procesų, organizavimo būdų, verslo ir mokymo modelių kūrimas ir įgyvendinimas ir pan., į kuriuos anksčiau nebuvo arba nebuvo galima atkreipti dėmesį. Todėl svarbu, kad kalbant apie naujas idėjas, kurios anksčiau nebuvo svarstomos, tam skirti teisės aktai numatytų pakankamai laisvės ir galimybių joms įgyvendinti ir a priori nepasmerktų lėtam nunykimui, kadangi jos neatitinka išsamių taisyklių modelio. Todėl Komitetas remia visas pastangas supaprastinti reglamentavimą ir patikrinti, ar nėra nereikalingų, pernelyg išsamių ir (arba) be reikalo ribojančių teisės aktų.

2.20 Inovacijos reiškia, kad prisiimama tam tikra nesėkmės ar net nuostolių rizika; paprastai naujo metodo ar koncepcijos naudą, trūkumus arba šalutinį poveikį galima įvertinti tik išbandžius praktikoje ir atsižvelgiant į kitus konkuruojančias metodus. Nesėkmė juk taip pat praturtina mūsų žinias. Galimybė ir rizika yra dvi to paties medalio pusės. Iš principo tikėtina inovacijos teikiama nauda turėtų būti didesnė nei galima su tuo susijusi rizika. Ypač reikėtų įvertinti galimą riziką visuomenei. Be to, reikėtų pagalvoti, ar negalėtų pvz., EIB būti sukurtas rizikos fondas, kuris padėtų bent jau mažosioms ir vidutinėms įmonėms atlyginti galimą žalą ar nuostolius.

2.21 Komitetas jau ne kartą atkreipė dėmesį į tai, kad žmogiškieji gebėjimai ir galimybės (dar apibūdinami kaip „žmogiškasis kapitalas“) yra vertingiausi ir labiausiai pažeidžiami žinių ir inovacijų ištekliai. Todėl išsilavinimą suteikiančių įstaigų skaičius, aprūpinimas ir mokymo kokybė yra lemiama sąlyga siekiant patenkinti gerų mokslininkų, inžinierių ir verslininkų poreikį.

2.22 Visuomenei ir kartu pavieniams mokslininkams bei inžinieriams investuojant į norimų plataus profilio, sudėtingų fundamentaliųjų ir itin specializuotų žinių įgijimą, ta pati visuomenė, kuriai atstovauja politikai, prisiima atsakomybę už kuo geresnį šių investicijų panaudojimą. Ši atsakomybė — tai rūpinimasis deramą išsilavinimą įgijusių kvalifikuotų mokslininkų ir inžinierių profesinės veiklos ir tobulėjimo galimybėmis suteikiant jiems patrauklias specializavimosi galimybes ir sąlygas kurti šeimą be pavojaus patekti į profesinę nuošalę ar aklavietę. Aukštos kvalifikacijos mokslininkų ir inžinierių nedarbas, menkas atlygis arba netinkamas užimtumas (taip pat dėl pernelyg išsamaus administravimo ir komitetų darbo) — tai ekonominių investicijų švaistymas ir jaunų mokslo elito kartų atgrasinimas skatinant nesirinkti su mokslu ir technika susijusių profesijų arba emigruoti iš Europos!

2.23 Tam neprieštarauja reikalavimas įtraukti patyrusius ekspertus ir įžymius mokslo bei technikos atstovus labiau nei iki šiol į svarbius sprendimų priėmimo procesus ir administracinius reikalus, susijusius su mokslinių tyrimų politika, verslo ir inovacijų politika. Europos mokslinių tyrimų tarybos ERC įkūrimas yra pirmas labai padrąsinantis žingsnis šia linkme. Tačiau taip pat reikia sutelkti ir išlaikyti pakankamą skaičių atitinkamų sričių ekspertų Bendrijos (įskaitant ir Komisijos) bei valstybių narių institucijose, remiančiose mokslinius tyrimus bei inovacijas. Vien administruoti nepakanka.

2.24 Ypatinga problema yra mokslinių tyrimų ir inovacijų diegimas pramoniniuose produktuose ir procesuose. Neatsitiktinai Lisabonos strategijoje iškelti tikslai numato, kad pramonė turi skirti 2/3 moksliniams tyrimams ir technologijų vystymui skirtų lėšų. Todėl nepaprastai svarbu padidinti verslininkų profesinį prestižą ir visuomenėje labiau įtvirtinti jų svarbiausią vaidmenį diegiant inovacijas, siekiant ekonominės pažangos ir visuotinės gerovės. Todėl Komitetas, atstovaudamas organizuotai pilietinei visuomenei, „verslumą žmogaus veidu“ įtraukė į savo būsimą darbo programą kaip svarbiausią punktą. Tik atsakingas, energingas ir kupinas idėjų verslumas, turintis sąlygas laisvai plėtotis, padės galiausiai įgyvendinti Lisabonos tikslus.

2.25 Dėl daugelio kitų aspektų ir kitų išsamesnių dalykų daroma nuoroda į toliau pateikiamus detalesnius svarstymus ir ypač į Komiteto nuomones dėl Europos žinių visuomenės kūrimo — organizuotos pilietinės visuomenės indėlis į Lisabonos strategiją (1) bei Europos potencialo išlaisvinimo ir stiprinimo mokslinių tyrimų, vystymo ir inovacijų diegimo srityje (2).

3. Bendri aspektai

3.1 Mokslo ir technikos vystymasis. Europa yra nuolat besivystančio šiuolaikinio mokslo ir mokslinių tyrimų lopšys. Galima kalbėti ir apie mokslo ištakas apskritai, įtraukiant graikų-egiptiečių kultūros sluoksnius ir kartkartėmis vyravusią abipusę vaisingą įtaką su indų-arabų (3) kultūros sluoksniais. Mokslas ir moksliniai tyrimai visoje Europoje buvo tarpusavyje susiję nepriklausomai nuo valstybių sienų, nepaisant laikinų svyravimų ir karo sukeltų krizių. Jų metodai ir mąstymo būdas lėmė dabartinės mūsų Europos visuomenės raidą, jos gyvenimo būdą ir gyvenimo lygį; šie veiksniai buvo Europos kultūrinės erdvės simbolis (4). Jais pasiektų rezultatų sėkmės receptas buvo laisva išradingos amatininkystės ir verslo iniciatyvų sąveika su moksliniais metodais ir sistemomis bei iš jų išsivysčiusiomis technologijomis ir pramoniniais procesais.

3.2 Visuomenės vystymasis. Beveik kartu su mokslo ir technikos pažanga vyko lemiama visuomeninė ir politinė raida šiuolaikinės valstybės link su valdžios galių pasidalijimu, demokratija, pagrindinėmis teisėmis ir socialinės teisės aktais ir kurioje piliečiai yra laisvi.

3.3 Gyvenimo sąlygų vystymasis. Valstybėse ir regionuose, kuriuose beveik vienu metu vyko šie bendri procesai, gyvenančių žmonių gyvenimo sąlygos pasikeitė ir pagerėjo, kaip nebuvo pasikeitusios per visą žmonijos istoriją. Per pastaruosius 135 metus vidutinė gyventojų gyvenimo trukmė (5) pailgėjo daugiau nei du kartus (6). Per pastaruosius 50 metų tam tikram žemės plotui tenkantis derlingumas padidėjo beveik trigubai. Išsivysčiusiose pramoninėse valstybėse vyksta diskusijos apie tai, kad maisto nepriteklių pakeitė antsvoris, informacijos trūkumą — jos antplūdis, o vaikų mirtingumą — visuomenės senėjimas. Moksliniais tyrimais, technologijų vystymu ir inovacijomis sukurti šiuolaikinės judžios pramoninės visuomenės gebėjimai ir laimėjimai apima visas žmogaus vystymosi ir gyvenimo kokybės sritis.

3.4 Energijos naudojimas. Kitas lemiamas pasiektos pažangos veiksnys buvo sukurti ir intensyviai taikyti energiją naudojantys pramoniniai procesai, mašinos ir transporto priemonės: energija išlaisvino žmones nuo sunkiausio fizinio darbo, gerokai padidino jų darbo našumą, aprūpino šiluma ir šviesa ir užtikrino iki tol neregėtą judumą, taip pat komunikaciją ir kultūrinį vystymąsi. Energija tapo svarbiausia šiuolaikinės ekonomikos „maistine medžiaga“ ir varomąja jėga.

3.5 Klimato problemos ir apsirūpinimas energija. Tačiau spartus vystymasis sukelia naujų problemų ir sunkumų. Pasaulinis klimato atšilimas ir galimos jo pasekmės, taip pat jo mažinimo strategija yra plačių politinių sprendimų (7) ir daugelio tyrimų (8) objektas, kurių išvados iš dalies būna prieštaringos. 2006 m. spalio mėn. pabaigoje paskelbtoje Nicholas Stern apžvalgoje (9) The Economics of Climate Change (Klimato kaitos ekonomika) konstatuojama, kad siekiant tik sulėtinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų nulemtą pasaulinį atšilimą reikėtų skirti apie 1 proc. BVP, kuris apima ir kitas tam tikslui reikalingas mokslinių tyrimų ir technologijų vystymo veiklos kryptis. Galiausiai, net ir nekalbant apie klimato pokyčius, užtikrintas ir tvarus Europos (ir pasaulio!) apsirūpinimas energija yra viena iš svarbiausių politinių problemų, kurias įveikiant labai svarbų vaidmenį atlieka moksliniai tyrimai ir technologijų vystymas (10).

3.6 Kitos problemos ir sunkumai (11). Tačiau klimato kaita ir tvarus energijos tiekimas nėra vienintelės problemos. Taip pat fizinių ir psichinių ligų įveikimas, neįgaliųjų bei kitų nepalankioje padėtyje esančių gyventojų grupių gyvenimo palengvinimas suteikiant jiems geresnes galimybes tobulėti profesinėje srityje ir dalyvauti žinių visuomenėje, demografinių pokyčių poveikis, įskaitant senėjimo mokslinius tyrimus, geresnis sudėtingų ekonominių, visuomeninių ir kultūrinių sąsajų bei veikimo būdų supratimas, aplinkos apsauga ir bendrų mūsų gyvenimo pagrindų bei europietiškų vertybių sistemos ir socialinio modelio užtikrinimas yra svarbių mokslinių tyrimų temų pavyzdžiai; Komitetas ankstesnėse savo nuomonėse šiomis temomis pateikė išsamias rekomendacijas, pvz., dėl Europos bendrijos septintosios mokslinių tyrimų, technologijų plėtros ir demonstravimo veiklos pagrindų programos (2007-2013 m.) (12) ir jos „Specialiųjų programų“ (13).

3.7 Pasaulinė konkurencija. Be to, Europos bendrija susiduria su didėjančios pasaulinės konkurencijos iššūkiais, ji turi siekti visų pirma išsaugoti Europoje darbo vietas, pajamų lygį, taip pat socialinius ir aplinkosaugos standartus. Tai pasakytina ne tik atsižvelgiant į JAV ir Japonijos ekonominę galią, bet visų pirma apie reikšmingą ir didėjančią tokių valstybių kaip Kinija (iki 2050 m. Kinija ketina pralenkti šiuo metu pirmaujančias JAV ir tapti pasauline lydere technologijų srityje! (14)), Indija ir Brazilija pramoninę galią ir mokslinių tyrimų rezultatus bei tose šalyse esančius gerokai mažesnius atlyginimus ir žemesnius socialinius bei aplinkosaugos standartus. Kaip tik dėl tokios pasaulinės konkurencijos ir su ja susijusio visuotinių investicijų į mokslinius tyrimus ir technologijų vystymą didinimo varžybų, taip pat konkuravimo dėl geriausių mokslininkų ir inžinierių Europos bendrija turi pagerinti savo politiką.

3.8 Pirmavimas mokslinių tyrimų, technologijų vystymo ir inovacijų diegimo srityje. Europa gali išlikti konkurencinga tik tuomet, jei ir ateityje pirmausime mokslinių tyrimų, technologijų vystymo srityje ir nuolat diegsime inovacijas, esant visuomeninei ir kultūrinei aplinkai, kuriai būdinga demokratija, teisinės valstybės principai, politinis stabilumas ir patikimumas, verslo laisvė, planavimo užtikrintumas, noras siekti rezultatų ir jų pripažinimas. Reikia stiprinti ir plėtoti Europos mokslinių tyrimų erdvę. Nors šis tikslas pripažįstamas politinėse ketinimų deklaracijose, deja, tiek Bendrijos, tiek daugumos valstybių narių lygmeniu, dar aiškiai trūksta tikrų veiksmų paverčiant jį realiu prioritetu (pvz., sudarant mokslinių tyrimų biudžetus) ir perkeliant į teisines sistemas (pvz., tarifų struktūra (15), mokesčių teisės aktai (16)). Nereikėtų menkinti šios padėties rimtumo, net jei kai kuriose valstybėse narėse džiugina pastebimos tam tikros teigiamos vystymosi tendencijos (17).

3.9 Aukščiausi mokslo ir technikos laimėjimai. Aukščiausi mokslo ir technikos laimėjimai ir būdas, kaip įmonės paverčia juos inovacijomis ir konkurencinga ekonomikos jėga yra lemiamos sąlygos, galinčios užtikrinti mūsų ateitį, pvz., susijusią su energetika ir klimato problemomis, išlaikyti ir gerinti dabartinę mūsų poziciją pasaulyje, kad plėtotume Europos socialinį modelį, o nepažeistume jo. Tačiau moksliniai tyrimai ir technologijų vystymas taip pat tarnauja pagrindiniam tikslui teikti daugiau ir naujų žinių. Daugiau žinių ne tik padeda spręsti problemas, bet ir išplečia mūsų pasaulėjautą, įvardija konfliktines situacijas ir praturtina mūsų kultūrą.

3.10 Tradicijų atgaivinimas. Šiuo metu Europa turi įsisąmoninti, kad anksčiau ji buvo pirmaujanti mokslinių tyrimų ir inovacijų erdvė ir šią tradiciją atgaivinti. Europos jėga yra jos piliečių gebėjimas našiai dirbti. Todėl būtina labiau nei iki šiol skatinti būtent šiuos gebėjimus. Kartu reikia gerokai daugiau investuoti į mokslinius tyrimus ir technologijų vystymą, didinti jų veiksmingumą, stiprinti pramonės pasirengimą inovacijoms ir gebėjimą jas diegti, skatinti ir pripažinti laimėjimus, šalinti kliūtis, stabdančias šiuos procesus.

3.11 Investicijų didinimas. Tai visų pirma reiškia, kad Bendrija ir valstybės narės privalo dar daugiau investuoti į mokslinius tyrimus ir technologijų vystymą, tinkamą piliečių švietimą ir reikiamą mokslininkų bei inžinierių (abiejų lyčių!) rengimą. Tačiau dar svarbiau yra tai, kad reikia skatinti pramonės įmonių, ypač mažesnių ir vidutinių, norą ir pasirengimą investuoti į mokslinius tyrimus, technologijų vystymą, sukurti šioms investicijoms patrauklią aplinką ir padidinti jų pelningumą, o tam reikia sudaryti tinkamas teisines, administracines, mokesčių (18) ir finansines sąlygas.

3.12 Pažangai palanki visuomeninė aplinka. Svarbiausia sąlyga siekiant šio tikslo — pažangai, inovacijoms ir verslumui atvira visuomeninė aplinka, kurioje šis požiūris galėtų būti kuo veiksmingiau įsivyrauti, kad visais politiniais lygmenimis būtų sukurtos reikiamos sąlygos, priimami kryptingi sprendimai, taip pat kuriamos darbo vietos, o pramonė įgautų daugiau pasitikėjimo ir optimizmo darydama reikiamas investicijas. Tam reikia labiau negu iki šiol supažindinti piliečius su mokslo ir technikos laimėjimais bei jų svarba ir verslo pradininkų nuveiktais darbais. Tai kartu apima pripažinimą, kad visų pirma fundamentiniai tyrimai (19), sudaro reikiamą dirvą būsimoms žinioms ir inovacijoms.

3.13 Laimėjimų pripažinimas. Visuomenė turi suprasti lemiamą šių pasiektų laimėjimų poveikį mūsų gyvenimo būdui, jų atsiradimo sąlygas ir su jais susijusius mokslo, technikos, verslo ir kultūros laimėjimus, apie tai turi būti mokoma mokyklose, pripažįstama jų egzistencinė svarba.

3.14 Kitos sąlygos. Žinoma, pažanga ir nuolatinis inovacijų diegimas grindžiami ne tik mokslu ir technika, bet ir visų dalyvių motyvacija, gebėjimais ir pasirengimu našiai dirbti, naujais verslo modeliais ir tinkamais valdymo metodais bei tam palankiomis bendrosiomis teisinėmis sąlygomis.

3.15 Prisiimti riziką. Kuriant naujus mokslinių tyrimų metodus, novatoriškas technologijas, gamybos procesus arba verslo modelius, reikia prisiimti tam tikrą nesėkmės ar net nuostolių riziką; paprastai naujo metodo ar koncepcijos pranašumus ir veiksmingumą, taip pat trūkumus, riziką arba šalutinį poveikį galima įvertinti tik išbandžius praktikoje ir atsižvelgiant į kitus konkuruojančius metodus. Nesėkmė juk taip pat praturtina mūsų žinias. Galimybė ir rizika yra dvi to paties medalio pusės. Iš principo tikėtina inovacijos teikiama nauda turėtų būti didesnė nei galima su tuo susijusi rizika. Ypač reikėtų įvertinti galimą riziką visuomenei. Be to, reikėtų pagalvoti, ar negalėtų, pvz., EIB, būti sukurtas rizikos fondas, kuris bent jau mažosioms ir vidutinėms įmonėms padėtų atlyginti žalą ar nuostolius.

4. Švietimas, lavinimas, mokymas ir tęstinis mokymas

4.1 Žinių pagrindas. Žinios pagrįstos dviem lygiaverčiais ramsčiais: švietimu ir moksliniais tyrimais. Naujos žinios gali būti įgyjamos per mokslinius tyrimus ir technologijų vystymą. Tačiau tam būtinas turimų žinių pagrindas: jos turi būti skleidžiamos ir įtvirtinamos per švietimą, lavinimą, mokymą ir tęstinį mokymą. Svarbūs yra šie tikslai:

4.1.1 Pagrindinės žinios. Viena vertus, į švietimo programas, skirtas visiems piliečiams, reikia įtraukti tvirtas pagrindines mokslo, technikos ir ekonomikos žinias, jų tarpusavio sąveiką ir esminius dėsnius. Tik šitaip piliečiai sugebės, pvz., įvertinti neretai gan sudėtingas susijusias aplinkybes, kurių išmanymas būtinas kvalifikuotam viešosios politinės nuomonės formavimui. Atsižvelgiant į tai, reikia taip orientuoti mokymo planus ir turimą visų mokyklinių pakopų pamokų laiką, kad remiantis patraukliais ir įdomiais paaiškinimais ir mokomąja medžiaga vaikai ir paaugliai būtų laipsniškai mokomi mąstyti mokslo, technikos ir ekonomikos kategorijomis, priartinami prie turimų žinių lobių (20) ir supažindinami su mokslininkų darbu, paaiškinama lemiama inovacinių ekonominio ir socialinio elgesio būdų plėtojimo ir apskritai mokslo svarba jų ateičiai ir gyvenimo galimybėms. Šiems dalykams reikia skirti daugiau dėmesio mokymo planuose. Komitetas pritaria ir remia Rocard ataskaitą, kurios rekomendacijos skirtos šiai užduočiai. (21)

4.1.2 Paskatos pasirinkti profesiją. Kita vertus, turinčius gabumų asmenis reikia skatinti pasirinkti atitinkamą profesiją ir studijas, apie kurias žinoma, kad jos yra sunkios, taip pat jiems suteikti pagrindinių žinių. Todėl į mokyklų, visų pirma gimnazijų, mokymo programas reikia įtraukti pakankamai ir vertingų žinių.

4.1.3 Įveikti atsilikimą: plačiąja prasme ir pagal konkrečius poreikius. Be abejo, būtina įveikti aiškų atsilikimą perteikiant mokymo medžiagą gamtos ir technikos mokslų srityse, nepriklausomai nuo to, kad gabumus reikia kuo plačiau skatinti, tiek socialinių ir ekonomikos mokslų srityse, tiek ir humanitarinių mokslų srityse. Tinkamas plačiųjų gyventojų sluoksnių švietimas, kartu apimantis mokinių pasirengimą siekti rezultatų ir drausmę, yra taip pat svarbus kaip ir mokslinio elito parengimas. Aukštos kokybės švietimo ir mokymo įstaigos, nuo pagrindinių mokyklų iki universitetų, yra būtina prielaida rastis visuomenei, besidominčiai mokymusi ir mokslu.

4.1.4 Europos žinių erdvė. Komitetas dar kartą pakartoja savo rekomendaciją, vykdant glaudesnį valstybių bendradarbiavimą per sieną tokiose srityse kaip mokymasis, inovacijų diegimas ir moksliniai tyrimai, sukurti bendrą Europos žinių erdvę, kuri papildytų Europos mokslinių tyrimų erdvę. Reikia kuo greičiau šalinti bendrosios rinkos kliūtis, trukdančias kurti Europos žinių visuomenę. Komitetas teikia nuorodą į savo nuomonę dėl Europos žinių visuomenės kūrimo — organizuotos pilietinės visuomenės indėlis į Lisabonos strategiją (22).

4.1.5 Mokymasis visą gyvenimą ir judumas. Svarbų vaidmenį atlieka mokymosi visą gyvenimą paskatos ir priemonės: mokymasis visą gyvenimą yra kelias į žinių visuomenę. Tam reikia, kad valstybės narės dar labiau remtų asmenų judumą ir stiprintų veiksmingas ES programas (Erasmus, Marie Curie). Judumas jungia Europą ir padeda įgyti gebėjimus ir juos perduoti. Būtina užtikrinti laisvą darbuotojų, mokslininkų ir studentų judėjimą Bendrijoje, taip pat priimtinas pajamas, darbo sąlygas ir paramą jų šeimoms. Tam reikia pagerinti visoje Europoje prieigą prie informacijos apie visose valstybėse narėse esančias laisvas darbo vietas.

4.2 Profesinio rengimo standartai. Universitetuose ir techninio profilio aukštosiose mokyklose taip pat reikia užtikrinti specializuotą mokslinį ir techninį išsilavinimą, kuris bent jau atitiktų geriausius tarptautinius standartus: svarbiausias mokslinių tyrimų ir inovacijų kapitalas yra aukščiausios kvalifikacijos abiejų lyčių motyvuoti mokslininkai ir inžinieriai, išlaikantys ir vystantys savo profesinę kompetenciją mokydamiesi visą profesinį gyvenimą, kurių didžioji dalis geba prisiimti lyderio vaidmenį ir būti pradininkais pačiose sunkiausiose srityse.

4.3 Galimybės visiems. Pažanga ir sėkmė ateityje bus labiau nei bet kada anksčiau struktūruoto komandinio darbo, apimančio darbo pasidalijimą, rezultatas; visiems dalyviams turės būti suteikiamos geriausios galimybės imtis iniciatyvų ir jas plėtoti, atsižvelgiant į jų gabumus, gebėjimus ir kūrybingumą. Tam būtina užtikrinti pakankamą mokyklų sistemos lankstumą, kad įvairių gabumų mokiniams, tarp jų ir vėliau bręstantiems, būtų suteikta galimybė gauti tinkamą išsilavinimą. Taip pat labai svarbu turėti aukšto lygio mokymo institucijas, rengiančias plataus spektro specialistus ir kvalifikuotus darbuotojus, kurių šiandien reikia ir reikės ateityje sprendžiant daugybę technologijos, mokslo ir ekonomikos uždavinių.

4.4 Tinklų kūrimas. Ypač siekiant mokymo ir tęstinio mokymo tikslų reikia dar labiau susieti tokius ramsčius kaip švietimas, moksliniai tyrimai ir taikymas pramonėje, ir čia išryškėja akivaizdi sąsaja su mokymusi visą gyvenimą ir judumu (žr. 4.1.5). Reikia taip pat glaudesnio universitetų ir technikos universitetų bei aukštųjų mokyklų bendradarbiavimo per sieną. Taip pat ir šiuo aspektu Komitetas teigiamai vertina planus, susijusius su Europos technologijų institutu (ETI) (23), turinčiu padėti vystyti Bendrijos ir valstybių narių inovacijų diegimo gebėjimus, aukščiausiu lygmeniu susiejant mokymo, mokslinių tyrimų ir inovacijų diegimo veiklą. Vis dėlto — greta bendrojo lavinimo ir profesinio ugdymo — tai pasakytina apie pramonės įmonių bendrus ikikonkurencinius MTTP (24), pvz., bendrą geresnių variklių technologijų kūrimą automobilių pramonėje.

5. Finansiniai klausimai ir procedūros

5.1 Investicijos yra visų suinteresuotų subjektų uždavinys. Bendrija, valstybės narės ir privatus ūkis privalo kiek galint daugiau, t. y. gerokai daugiau nei iki šiol skirti investicijų, būtinų švietimui, moksliniams tyrimams ir technologijų vystymui.

5.2 Barselonos tikslas. Barselonos tikslą, suformuluotą Lisabonos strategijai įgyvendinti, turi labai rimtai vertinti ir visomis išgalėmis siekti visi jame paminėtieji dalyviai, kad neliktume paskutinėje vietoje vykstant mokslinių tyrimų ir technologijų vystymo investicijų pasaulinėms varžyboms. Reikia siekti, kad bendrosios išlaidos, skiriamos Sąjungoje moksliniams tyrimams ir technologijų vystymui, būtų padidintos ir iki 2010 m. sudarytų apie 3 proc. BVP. Du trečdalius reikiamos investicijų apimties turėtų finansuoti privatus sektorius.

5.3 7-osios bendrosios programos sverto poveikis. 2006 m. gruodžio mėn. Taryba priėmė Mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir demonstravimo veiklos septintąją bendrąją programą (Septintoji bendroji programa) 2007-2013 m; palyginti su ankstesne programa, šiai programai skirtas gerokai didesnis, apie 50 mlrd. eurų siekiantis biudžetas. Tai dar vienas labai didelis Europos politikos laimėjimas, kurį ypač rėmė Komitetas. Tačiau iš bendro šiam tikslui numatyto biudžeto, sudarančio apie 50 mrd. eurų, Bendrijos skiriamos lėšos sudarytų tik apie 2 proc., t.y. tik 1/50 dalį (!) pagal Barselonos tikslą iš viso siekiamų investicijų į mokslinius tyrimus ir technologijų vystymą. Kaip ne kartą pabrėžė Komitetas, to vis dėlto neužtenka norint pasiekti didžiausią Bendrijos paramos sverto poveikį ir pasinaudoti integruojančia jėga valstybių narių paramos politikai kurti ir skatinti pramonę daryti reikiamas investicijas, pasiekti didelį augimą šioje srityje, kuris būtinas Barselonos tikslams pasiekti.

5.4 Patvirtinta rekomendacija. Todėl Komitetas, ypač atsižvelgdamas į kuriamą Europos technologijų institutą ETI bei būtinumą atlikti daugiau darbų MTTP srityje tvaraus, klimatui žalos nedarančio apsirūpinimo energija srityje, patvirtina savo rekomendaciją (25), kad ši Bendrijos finansavimo dalis 2008 metais persvarstant ES biudžetą iš pradžių turėtų būti padidinta dvigubai, t.y. apytikriai iki 3 proc. investicijų apimties, kuri numatyta Barselonos tiksle. Tai būtų ypač veiksminga Bendrijos priemonė, galinti padėti greičiau įgyvendinti vis svarbesnius Lisabonos ir Barselonos tikslus, taip pat veiksmingiau ir greičiau spręsti pirmiau minėtas problemas.

5.4.1 Varžymasis su Kinija. Moksliniai tyrimai, pvz., Kinijos, šiuo metu sparčiai plečiasi, todėl Europa privalo imtis visų priemonių, kad neprarastų būtinų pasaulinės svarbos technologijų rinkos ir ji neatitektų kitų šalių konkurentams. Tačiau politiškai vargu ar įmanoma iš tiesų patikimai reikalauti tam būtinų privataus sektoriaus investicijų, kol Bendrija ir valstybės narės neįneš savo deramo indėlio finansuojant jų pačių iškeltą Barselonos tikslą.

5.4.2 Valstybių narių skiriamas pagrindinis finansavimas. Valstybės narės turėtų bent pasirūpinti, kad jų universitetams ir mokslinių tyrimų įstaigoms būtų suteiktas pakankamas pagrindinis finansavimas, kad jos apskritai galėtų pasinaudoti pagal 7-ąją bendrąją MTTP programą teikiamo bendro finansavimo galimybe numatyta apimtimi.

5.5 Bendrijos valstybės pagalbos sistema. Bendrijos teisė, reglamentuojanti valstybės pagalbos teikimą, turėtų būti sudaryta taip, kad valstybės narės būtų skatinamos ir joms suteikiama pakankamai laisvės labiau, veiksmingiau negu iki šiol ir nebiurokratiškais metodais skatinti universitetų, mokslo tiriamųjų įstaigų ir pramonės mokslinių tyrimų ir technologijų vystymo projektus ir padėti jiems kurti tinklus. Todėl reikia rūpestingai stebėti, ar Bendrijos valstybės pagalbos moksliniams tyrimams, taikomajai veiklai ir inovacijų diegimui sistema (26) iš tikrųjų remia šiuos tikslus.

5.6 Valstybių narių biudžeto teisės aktai. Skatinant mokslinių tyrimų ir technologijų vystymo priemones, pavienių valstybių narių biudžetą reglamentuojančiais teisės aktais turėtų būti sudaromos galimybės lanksčiau gauti ir nukreipti atsižvelgiant į projektų eigą nustatytų lėšų srautus, pvz., leisti perkelti skirtas lėšas į kitus kalendorinius arba biudžeto metus.

5.7 Mokslo infrastruktūros plėtra. Be to, Komitetas ne kartą (27) rekomendavo gerokai didesnę dalį Bendrijos struktūrinių fondų lėšų panaudoti mokslo infrastruktūrai sukurti. Šiam tikslui labai naudingos būtų Europos investicijų banko lėšos.

5.8 MVĮ potencialas. Būtina toliau stiprinti MVĮ ir ypač besikuriančių įmonių galimybes kurti inovacijas ir apskritai suteikti didesnes paskatas pramonei daryti daugiau atitinkamų investicijų. Be to, Komitetas atkreipia dėmesį į savo rekomendacijas (28) dėl ES „Daugiametės įmonių ir verslininkystės, ypač mažųjų ir vidutinių įmonių (MVĮ), programos“ ir į šiuo požiūriu ypač svarbią paramą žiniomis grindžiamos ekonomikos srityje. Atsižvelgiant į tai, kad 98 proc. ES įmonių yra mažosios ir vidutinės įmonės, yra visiškai aišku, kad gebėjimo diegti inovacijas stiprinimas šių įmonių kategorijai yra labai svarbus (todėl Komitetas pritaria, kad 7-ojoje MTTP programoje 1,3 mrd. eurų būtų skiriama moksliniams tyrimams ir technologijų vystymui mažosiose ir vidutinėse įmonėse). Reikėtų persvarstyti esamus MVĮ taikomus teisės aktus ir kiek galima sumažinti biurokratizmą; be to, valdžios institucijos, padedamos vadinamųjų verslo angelų, galėtų pagerinti galimybes gauti paramą. Europa gali pasisemti idėjų iš tokios kitų valstybių pagalbos politikos.

6. Struktūriniai aspektai ir pagrindinės sąlygos

6.1 Nuorodos į kitas ir ankstesnes ataskaitas. Šia proga Komitetas pirmiausia atkreipia dėmesį į abu neseniai Komisijos paskelbtus komunikatus (29) tema „Inovacijos“ ir į puikią Esko Aho ataskaitą (30). Be to, jis atkreipia dėmesį į savo nuomonę (31) tema „Europos potencialo išlaisvinimas ir stiprinimas mokslinių tyrimų, vystymo ir inovacijų diegimo srityje“, kuri nors ir pakartoja daugelį čia pateikiamų teiginių, tačiau kai kurias temas aptaria daug išsamiau.

6.2 Inovacijos reiškia daugiau. Pritardamas pirmiau minėtoms ataskaitoms, Komitetas pirmiausia atkreipia dėmesį į šiuos dalykus: pažanga ir inovacijos grindžiamos ne tik mokslu ir technika, bet ir šių sričių žinių diegimu į naujus, geresnius procesus ir produktus, šiuolaikiškais verslo modeliais ir tinkamais valdymo metodais; taigi, taip pat svarbu inovacinis verslumas ir verslo iniciatyvos. Pažanga ir inovacijos paremtos ne tik naujomis paslaugomis, sveikatos apsaugos vystymu ir apskritai geresniu socialinių klausimų sprendimu — kaip pavyzdį galima pateikti lankstumo ir užimtumo garantijų (angl. flexicurity) modelį (32), kurį nagrinėjo Komitetas.

6.3 Inovacijos — žingsnis į neištirtą sritį. Taigi inovacijos — tai naujų technologijų, procesų, organizavimo metodų, verslo ir mokymo modelių kūrimas ir įgyvendinimas ir pan., į kuriuos anksčiau nebuvo kreipiama dėmesio. Todėl jų veiksmingumą dažniausiai galima įvertinti tik po kurio laiko, išmėginus tikros konkurencijos sąlygomis.

6.4 Lankstūs teisės aktai. Teisės aktai kuriami remiantis jau esamomis žiniomis. Todėl labai svarbu, kad kalbant apie naujas idėjas, kurios anksčiau nebuvo svarstomos, bendrosios teisinės sąlygos paliktų pakankamai laisvės ir galimybių joms įgyvendinti, taigi, teisės aktai būtų pakankamai įvairiapusiški ir nesunkiai pakeičiami ir a priori nenustelbtų ar tiesiog nepasmerktų jų lėtam nunykimui, kadangi jos neatitinka esamų teisės aktų schemos. Taigi reikia atkreipti dėmesį į tai, kad visuose teisės aktuose būtų nagrinėjami ir klasifikuojami pagrindiniai klausimai, tačiau reikia vengti pernelyg išsamių taisyklių; bet koks pernelyg išsamus reglamentavimas, pernelyg didelė ribojančių taisyklių gausa, kurios priimtos galbūt iš gerų paskatų, stabdo inovacijas ir sudaro joms kliūčių. Todėl Komitetas remia visas pastangas supaprastinti reglamentavimą ir patikrinti, ar nėra nereikalingų ir (arba) be reikalo ribojančių teisės aktų. Tai taip pat padeda nuimti nuo ekspertų bereikalingą biurokratijos naštą (žr. toliau). Be to, pavienių asmenų klaidos neturi lemti pernelyg didelio visų suinteresuotų subjektų reglamentavimo.

6.5 Mokslinių tyrimų laisvė. Dar kartą reikia pabrėžti: inovacijoms reikia pakankamos verslo laisvės. Mokslinių tyrimų laisvė, taip pat ir laisvė būti nesaistomiems dalykiniu požiūriu nesusijusių, ribojančių (33) arba net ideologinių reikalavimų — pagrindinė kūrybingo mokslo ir naujų atradimų bei išradimų sąlyga, tačiau ir ji ribojama teisiškai reglamentuojant etines problemas ir tinkamą skirtų lėšų panaudojimą.

6.6 Nuomonės CESE 1566/2006 patvirtinimas. Komitetas daro nuorodą į savo pirmiau 5.1 punkte minėtą nuomonę (34) ir dar kartą patvirtina joje išdėstytus teiginius. 4.7-4.11 punktuose teikiamos šiuo aspektu svarbios rekomendacijos šiose srityse: Nuo dėsnių suvokimo iki novatoriško produkto, novatoriško proceso ir novatoriškų paslaugų. Akademinio pasaulio ir pramonės judumas. Viešai prieinamos informacinės sistemos. Kompetencijos branduoliai. Besikuriančios įmonės. Fundamentalieji tyrimai. Novatoriškas produktas. Viešieji pirkimai. Intelektinė nuosavybė ir būtinas Bendrijos patentas. Laikotarpis, per kurį paskelbimas nepažeidžia naujovės statuso. Kalbų problema. Ypatinga naujųjų valstybių narių padėtis.

6.6.1 Intelektinės nuosavybės apsauga — Europos bendrijos patentas. Dar kartą ypač pabrėžiama, jog būtina deramai apsaugoti intelektinę nuosavybę (35): įmonėms turi būti naudingos investicijos į mokslinius tyrimus, vystymą ir inovacijų diegimą, o finansinės ir teisinės/administracinės sąnaudos neturi daryti neigiamo poveikio Europos ekonominei galiai kitų pasaulio konkurentų atžvilgiu. Tai taip pat rodo, jog būtina kuo skubiau įvesti Europos bendrijos patentą (kuriame būtų įtvirtintas naujovės apsaugos laikotarpis).

7. Žmogiškasis veiksnys

7.1 Vertingiausi ištekliai. Pirmiausia Komitetas daro nuorodą į šiai konkrečiai temų grupei skirtą nuomonę (36) dar kartą patvirtindamas ir pabrėždamas joje išdėstytus teiginius. Kaip ir anksčiau, Komitetas joje nurodė, kad žmogiškasis kapitalas yra labiausiai pažeidžiamas ir vertingiausias žinių ir inovacijų diegimo išteklius. Tad svarbiausia užduotis — motyvuoti jaunimą siekti mokslinio arba techninio išsilavinimo ir suteikti šį išsilavinimą kuo geresnį.

7.2 Mokymo įstaigų mokymo kokybė (žr. 4 skyrių). Reikiamą išsilavinimą suteikiančių įstaigų skaičius, aprūpinimas ir mokymo kokybė — lemiama sąlyga siekiant patenkinti gerų mokslininkų, inžinierių ir verslininkų poreikį. Todėl reikia sukurti arba išlaikyti — susiejant su mokslinių tyrimų ir mokymo įstaigomis — pakankamą skaičių gerai aprūpintų, patrauklių universitetų, ypač techninių, kuriuose dėstytų puikūs dėstytojai (37). Jie turi gebėti konkuruoti su geriausiais JAV bei kitais, ne Europos šalių universitetais ir būti pakankamai patrauklūs, kad galėtų pritraukti geriausius ne Europos šalių studentus.

7.3 Visuomenės atsakomybė. Visuomenei ir tam tikriems mokslininkams investuojant į norimų plataus profilio, sudėtingų fundamentaliųjų ir itin specializuotų žinių įgijimą, ta pati visuomenė, kuriai atstovauja politikai, prisiima atsakomybę už kuo geresnį šių investicijų panaudojimą. Ši atsakomybė — tai rūpinimasis deramą išsilavinimą įgijusių mokslininkų tinkama profesine veikla ir tobulinimusi suteikiant jiems patrauklias specializavimosi galimybes nesukeliant pavojaus patekti į profesinę nuošalę ar akligatvį. Aukštos kvalifikacijos mokslininkų ir inžinierių nedarbas, menkos pajamos arba netinkamas užimtumas — tai ekonominių investicijų švaistymas ir jaunų mokslo elito kartų atgrasinimas skatinant apsispręsti nesirinkti su mokslu ir technika susijusių profesijų arba emigruoti iš Europos! Taip pat ir pernelyg didelė biurokratija (žr. 7.7) yra netinkamo užimtumo forma.

7.4 Talentų ugdymas. Žmonėms, taigi ir visiems firmų, universitetų ir mokslinių tyrimų institutų darbuotojams, atsižvelgiant į jų gabumus, gebėjimus ir kūrybingumą, reikia suteikti geriausias galimybes plėtoti savo talentą ir rodyti iniciatyvą; taip pat būtina sukurti socialinę aplinką, palankią kurti šeimą ir skatinančią kūrybingumą. Tačiau kartu tai reiškia, kad jauni asmenys, besinaudojantys šiomis mokymosi galimybėmis ir parama, savo ruožtu dės visas pastangas atsakingai ir energingai pritaikyti savo talentą ir įgytus gebėjimus. Tai nepaprastai svarbūs socialinės politikos, šeimos politikos, įmonių ekonomikos ir valdymo kultūros klausimai. Šioje srityje buvo pripažinta ir deramos darbo bei gyvenimo pusiausvyros svarba kūrybingumui ir produktyvumui (38).

7.5 Įvardyti ir įvertinti aukščiausių laimėjimų pasiekusius asmenis (39). Taikant formalias vertinimo schemas vargu ar įmanoma nustatyti neeilinius gabumus ir pasiektus rezultatus, be to, ir čia išlieka galimybė piktnaudžiauti. Problemų kelia, pvz., tokių mokslinių darbų autorių elgesys, kurie skelbdami savo darbus cituoja visų pirma vieni kitus, tokiu būdu sudarydami „citavimo kartelius“ ir užsitikrindami naudą taikant schematišką vertinimą. Nei skelbiamų publikacijų skaičius, nei citatos, patentai ar kiti panašūs rodikliai patys savaime nėra pakankami ar rimti vertinimo kriterijai; daug svarbiau yra kokybė, naujoviškumas ir svarba. Be to, pasitaikydavo atvejų, kai ypač novatoriški atradimai ar išradimai būdavo skelbiami, pripažįstami, naudojami ar cituojami po tam tikro delsimo. Todėl asmenybės ir laimėjimų, įskaitant visas formas ir niuansus, vertinimui reikia pasitelkti didžiulės patirties ir asmeninio gebėjimo vertinti (nors ir čia neįmanoma visiškai išvengti vertinimo klaidų), pasitelkiant į pagalbą žymiausius tų sričių, kuriose pasiekta rezultatų arba tikimasi jų pasiekti, atstovus.

7.6 Dalyvavimas sprendimų priėmimo procesuose. Taip pat būtina labiau nei iki šiol įtraukti patyrusius ekspertus ir įžymius mokslo ir technikos specialistus į sprendimų priėmimą ir administracinius reikalus politikos srityse, susijusiose su moksliniais tyrimais, verslu ir inovacijomis. Europos mokslinių tyrimų tarybos ERC įkūrimas yra pirmas labai padrąsinantis žingsnis šia linkme, kuriam Komitetas visiškai pritaria (40). Tačiau taip pat reikia sutelkti ir išlaikyti pakankamą skaičių ekspertų, kurie administruotų ES (ypač Komisijos) bei valstybių narių paramą moksliniams tyrimams bei inovacijoms. Ypač reikėtų įtraukti sėkmingai dirbančius jaunus inžinierius ir mokslininkus. Mokslinių tyrimų ir inovacijų rėmimas turi būti daugiau nei vien administraciniai reikalai.

7.7 Atleidimas nuo daugybės užduočių, neturinčių nieko bendra su darbo sritimi. Moksliniai tyrimai, vystymas ir išradimai, bet kartu ir žinių apibendrinimas ir perdavimas yra daug laiko reikalaujantis protinis darbas ir laboratorinė veikla, kuriai taip pat reikia netrikdomos koncentracijos ir apmąstymų. Nuo 2000 m. Komitetas ne kartą yra atkreipęs dėmesį į tai (41), kad nuolat didėjantis darbų komitetuose srautas, pasiūlymų ir ekspertizių teikimas, ataskaitų rašymas, kitais žodžiais tariant, biurokratinė našta, daugeliui ekspertų atima didžiąją jų laiko dalį, atitraukia juos nuo tikrosios jų veiklos ir kartu daro žalą kaip tik geriausių specialistų novatoriškumui ir pajėgumui. Žiniasklaidoje vis labiau buvo kritikuojamas šis neigiamas reiškinys (42). Komitetas pritaria Komisijos pareikštam ketinimui imtis šios temos ir kartu su valstybėmis narėmis ieškoti galimybių sumažinti šią naštą. Kita vertus, reikalavimas įtraukti ekspertus į sprendimų priėmimo procesą, susijusį su mokslinių tyrimų politika, neprieštarauja biurokratinės naštos mažinimui; tai gali net būti naudinga siekiant šio tikslo. Konkretus tikslas — suderinti ir sujungti gausybę pasiūlymų teikimo, ataskaitų ir kontrolės procedūrų įvairiems paramą teikiantiems subjektams, institucijoms-partnerėms, tinklams ir kontroliuojantiems bei vertinantiems organams. Be to, tai gerokai padidintų skaidrumą.

7.8 Protų nutekėjimas ir judumas. Inžinieriaus arba mokslininko judumas pagrįstai siejamas su lankstumu ir judumu (žr. taip pat 4.1.5). Tačiau negalima to siekti asmeninio ir šeiminio gyvenimo ir socialinio aprūpinimo sąskaita (43). Be to, dėl šios priežasties geriausieji neturėtų išvykti iš Europos. Profesinės veiklos sąlygos Europoje turi būti patrauklios, kad užkirstų tam kelią arba apskritai būtų galima pasiekti bent jau subalansuotą aukštos kvalifikacijos specialistų pasaulinį judumą. Vis dėlto kai kurios valstybės narės susirūpinusios, kad pačioje Europos Sąjungoje gali atsirasti vienpusis protų nutekėjimas. Todėl Komitetas ne kartą rekomendavo (žr. taip pat 5.7) gerokai didesnę dalį Bendrijos struktūrinių fondų lėšų panaudoti mokslo infrastruktūrai sukurti, kad visose valstybėse narėse būtų sukurtos patrauklios mokslinių tyrimų įstaigos, kuriose galėtų dirbti norintys grįžti ir kartu kurios galėtų būti partnerės tinkluose.

7.9 Verslininko profesinis įvaizdis. Ypatinga problema yra mokslinių tyrimų ir inovacijų diegimas pramoniniuose produktuose ir procesuose. Neatsitiktinai Lisabonos strategijoje iškelti tikslai numato, kad 2/3 moksliniams tyrimams ir inovacijoms skirtų lėšų turi skirti pramonė. Todėl nepaprastai svarbu padidinti verslininkų profesinį prestižą ir visuomenėje labiau įtvirtinti jų svarbiausią vaidmenį kuriant inovacijas, siekiant ekonominės pažangos ir visuotinės gerovės. Todėl Komitetas, būdamas tarpininkas tarp organizuotos pilietinės visuomenės, „verslumą žmogaus veidu“ įtraukė į savo būsimo darbo programą kaip svarbiausią punktą. Tik savo atsakomybę suprantantys ir energingi verslininkai, turintys sąlygas laisvai vystyti savo verslą, padės galiausiai įgyvendinti Lisabonos tikslus.

2007 m. liepos 12 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Dimitris DIMITRIADIS

(1) OL C 65, 2006 3 17.

(2) OL C 325, 2006 12 30.

(3) Galbūt ir kinų kultūros arealas.

(4) Šie procesai labai išsamiai ir įvairiapusiškai apibūdinti Komiteto nuomonėje savo iniciatyva „Mokslas, visuomenė ir piliečiai Europoje“ (OL C 221, 2001 8 7).

(5) Vokietijoje.

(6) Ypač sumažinus vaikų mirtingumą.

(7) Europos Vadovų Taryba 2007 m. kovo 23-24 d. — Pirmininkaujančios šalies išvados (Tvari energetika).

(8)

Pvz., 1) WMO/UNEP Intergovernmental Panel on Climate Change — „Climate Change 2007: The Physical Science Basis — Summary for Policy Makers“ arba 2) 61 mokslininko atviras laiškas Kanados ministrui pirmininkui (http://www.lavoisier.com.au/papers/articles/canadianPMletter06.html)

(9) http://www.hm-treasury.gov.uk/independent_reviews/stern_review_economics_climate_change/sternreview_index.cfm.

(10) OL C 241, 2002 10 7, „Mokslinių tyrimų poreikis siekiant saugaus ir tvaraus apsirūpinimo energija“. Žr. taip pat neseniai išleistą ISBN 92-79-02688-7 „Transition to a sustainable energy system for Europe — The R&D perspective“ 7119, p.519 (2006 m. lapkritis) „Our emperors have no clothes“.

(11) Žr. taip pat OL C 185, 2006 8 8.

(12) OL C 65, 2006 3 17.

(13) OL C 185, 2006 8 8.

(14) Bild der Wisssenschaft 9/2006, p. 109.

(15) Visų pirma jaunų mokslininkų iri inžinierių padėtis, susijusi su jų pajamomis ir sutartimis.

(16) Žr. Komisijos komunikatą dėl veiksmingesnio MTTP mokesčių paskatų naudojimo, COM(2006) 728 galutinis.

(17) Frankfurter Allgemeine Zeitung, Nr. 49, p.17, 2007 m. vasario 27 d.„Zwischen Fortschritt und Stillstand“.

(18) Žr. Komisijos komunikatą dėl veiksmingesnio MTTP mokesčių paskatų naudojimo COM(2006) 728 galutinis. Šia tema Komitetas parengs nuomonę savo iniciatyva.

(19) Žr. taip pat OL C 110, 2004 4 30. Žvelgiant į istoriją, pirmosios mokslinio bendradarbiavimo iniciatyvos (Vakarų) Europoje buvo netgi skirtos fundamentinių tyrimų projektams. Jų atsiradimą lėmė būtinybė sukurti stambių prietaisų centrus bei kritinę masę, kurių išlaidos viršijo pavienių valstybių narių finansinį pajėgumą arba pasirengimą mokėti.

(20) Čia kalbama ne tiek apie daugelio formulių išmokimą ir supratimą, kiek apie fundamentalų technikos suvokimą ir esminių gamtos dėsnių išmanymą, vis dėlto nepamirštant ir kiekybinių ryšių reikšmės bei matematikos naudos.

(21) A Renewed Pedagogy for the Future of Europe, Mokslinių tyrimų generalinis direktoratas2007, EUR 22845, Aukšto lygio darbo grupė mokslinio švietimo klausimais, Michel Rocard (pirmininkas), Peter Csermely, Doris Jorde, Dieter Lenzen, Harriet Walberg-Henriksson, Valerie Hemmo (pranešėjas).

(22) OL C 65, 2006 3 17.

(23) OL C 93, 2007 4 27.

(24) Žr. taip pat OL C 204, 2000 7 18.

(25) OL C 325, 2006 12 30.

(26) OL C 323/I, 2006 12 30.

(27) Žr. taip pat OL C 65, 2006 3 17.

(28) OL C 234, 2005 9 22.

(29) COM(2006) 502 galutinis, 2006 09 13. Žinių taikymas praktikoje: įvairialypė ES naujovių strategija, COM(2006) 589 galutinis 2006 10 12, „Naujovėms atvira, šiuolaikiška Europa“

(30) EUR 22005 „Creating an Innovative Europe“ ISBN 92-79-00964-8.

(31) OL C 325, 2006 12 30.

(32) Žr. nuomonę dėl Lankstumo ir užimtumo saugumo — Danijos modelis, (OL C 195, 2006 8 18).

(33) Žr. taip pat OL C 65, 2006 3 17, 4.13.2 punktą Chartija ir išnašą.

(34) OL C 325, 2006 12 30.

(35) Taip pat žr. Europos Komisijos nario Günter Verheugen kalbą SPEECH/07/236 „Intelektinė nuosavybė — impulsas diegti inovacijas Europoje“ (vok. Geistiges Eigentum — Antrieb für Innovation in Europa), 2007 m. balandžio 19 d.

(36) Nuomonė dėl komunikato Mokslininkai Europos mokslinių tyrimų erdvėje: viena profesija, įvairiapusė karjera (OL C 110, 2004 4 30).

(37) Būtų naudinga dar labiau susieti universitetus ir neuniversitetines mokslinių tyrimų įstaigas, ypač siekiant panaudoti jų įrangą ir infrastruktūrą įtraukiant jas į mokslinius tyrimus ir mokymą, tačiau kartu įtraukiant naujausius mokslo laimėjimus į mokymo programas.

(38) Žr. laikraščio Frankfurter Allgemeine Zeitung Nr. 257, 2005 m. lapkričio 4 d., C1

(39) Žr. taip pat OL C 110, 2004 4 30.

(40) Žr. taip pat OL C 110, 2004 4 30.

(41) Žr. 9.8 punktą ir papunkčius, OL C 204, 2000 7 18. Pvz., 9.8.2 papunktyje rašoma, kad šiuo požiūriu kiekvienas sėkmingai dirbantis mokslininkas turi tik ribotą skaičių galimybių — ir tik dalelę savo laiko, kad nedarydamas žalos savo moksliniam darbui megztų kontaktus su kitais asmenimis, grupėmis, organais, komisijomis ir pan. ir juos pripildytų prasmingo turinio. Pernelyg gausios ir daug laiko atimančios prašymų teikimo ir vertinimo procedūros, ypač jei jos nebuvo sėkmingos, atitraukia nuo mokslinių tyrimų asmenis, kurie reikalingi atlikti kitus darbus. Tai ypač pasakytina apie tuos atvejus, kai tam pačiam projektui dažnai netgi taikomos besikartojančios rėmimo priemonės ir vertinimo procedūros.

(42) Pvz., FAZ (Frankfurter Allgemeine Zeitung) Nr. 60 2007 m. kovo 12 d.„Ein Forscher geht“; bet taip pat FAZ Nr. 67, 2007 m. kovo 20 d. interviu su Harald Uhlig.

(43) Žr. taip pat OL C 110, 2004 4 30.