[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 2009 9 23 KOM(2009) 502 galutinis 2009/0143 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo įsteigiama Europos draudimo ir profesinių pensijų institucija {KOM(2009) 499 galutinis}{KOM(2009) 500 galutinis}{KOM(2009) 501 galutinis}{KOM(2009) 503 galutinis}{SEK(2009) 1233}{SEK(2009) 1234}{SEK(2009) 1235} AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIūLYMO APLINKYBėS Finansų krizė atskleidė svarbių finansų priežiūros trūkumų, susijusių ir su konkrečiais atvejais, ir su visa finansų sistema. Todėl Komisijos pirmininkas Jose Manuel Barroso paprašė Jacques de Larosière pirmininkaujamos aukšto lygio ekspertų grupės pateikti pasiūlymų, kaip sustiprinti Europos priežiūros priemones siekiant sukurti veiksmingesnę, labiau integruotą ir darnesnę Europos priežiūros sistemą. 2009 m. vasario 25 d. grupė pateikė ataskaitą. Remdamasi jos rekomendacijomis, Komisija 2009 m. kovo mėn. pranešime pavasario Europos Vadovų Tarybai pateikė pasiūlymų dėl naujos Europos finansų priežiūros struktūros. Komisija išsamiau išdėstė savo idėjas 2009 m. gegužės mėn. komunikate, kuriame pasiūlė: - sukurti Europos finansų priežiūros institucijų sistemą (EFPIS), kurią sudarys nacionalinių finansų priežiūros institucijų, dirbančių kartu su naujomis Europos priežiūros institucijomis (EPI), sukurtomis pertvarkius veikiančius Europos priežiūros komitetus[1] į Europos bankininkystės instituciją (EBI), Europos draudimo ir profesinių pensijų instituciją (EDPPI) ir Europos vertybinių popierių ir rinkų instituciją (EVPRI), tinklas, taip suderinant visai Europai bendros finansų priežiūros sistemos privalumus ir vietos mikrolygio rizikos ribojimo priežiūros institucijų, kurios yra arčiausiai prie jų jurisdikcijoje veikiančių įstaigų, kompetenciją; ir - įsteigti Europos sisteminės rizikos valdybą (ESRV), kurios užduotis – stebėti ir vertinti galimas grėsmes finansiniam stabilumui, kylančias dėl makroekonominių pokyčių ir visos finansų sistemos pokyčių. Šiuo tikslu ESRV iš anksto įspėtų, jei rizika visai sistemai imtų didėti, ir prireikus pateiktų rekomendacijų dėl veiksmų su ta rizika susijusioms problemoms spręsti[2]. 2. KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS šALIMIS Rengiant šiuos pasiūlymus, surengtos dvi atviros konsultacijos. Pirma, paskelbus Jacques de Larosière pirmininkaujamos aukšto lygio darbo grupės ataskaitą ir 2009 m. kovo 4 d. Komisijos pranešimą, Komisija surengė nuo 2009 m. kovo 10 d. iki balandžio 10 d. trukusias konsultacijas, kurių rezultatais pasinaudojo rengdama Komunikatą dėl Europos finansų priežiūros, kuris paskelbtas 2009 m. gegužės 27 d. Gautų viešųjų nuomonių santrauką galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2009/fin_supervision/summary_en.pdf Antra, nuo 2009 m. gegužės 27 d. iki liepos 15 d. Komisija surengė kitą konsultacijų etapą, pakvietusi visas suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas dėl išsamesnių reformų, pristatytų gegužės mėn. Komunikate dėl Europos finansų priežiūros. Daugumoje gautų atsakymų siūlomoms reformoms pritarta, pateikta pastabų dėl išsamių siūlomų ESRV ir EFPIS aspektų. Gautų viešųjų nuomonių santrauką galima rasti interneto svetainėje http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2009/fin_supervision_may/replies_summary_en.pdf 3. POVEIKIO VERTINIMAS Prie gegužės mėn. Komisijos komunikato dėl Europos finansų priežiūros pridėtas poveikio vertinimas, kuriame išanalizuotos pagrindinės galimos EFPIS ir ESRV steigimo politikos priemonės. Prie šių pasiūlymų pridedamas antrasis poveikio vertinimas, kuriame galimos politikos priemonės nagrinėjamos išsamiau. Antrojo poveikio vertinimo ataskaita pateikiama Komisijos interneto svetainėje. 4. TEISINIAI PASIūLYMO ASPEKTAI Teisingumo Teismas pripažino[3], kad Sutarties 95 straipsnis, susijęs su galimybe nustatyti priemones, skirtas teisės aktams dėl vidaus rinkos sukūrimo ir veikimo suderinti, yra tinkamas teisinis pagrindas įsteigti „Bendrijos agentūrą, padedančią įgyvendinti suderinimą“, kai tokiai įstaigai patikėtos užduotys glaudžiai susijusios su teisės aktų, kuriais suderinami nacionalinės teisės aktai, dalyku. Dėl finansų ir ekonomikos krizės kilo reali ir rimta rizika vidaus rinkos stabilumui. Atkurti ir išlaikyti stabilią bei patikimą finansų sistemą – būtina sąlyga siekiant išsaugoti pasitikėjimą ir darną vidaus rinkoje ir kartu užtikrinti bei pagerinti sąlygas sukurti visiškai integruotą ir veikiančią finansinių paslaugų vidaus rinką. Be to, geriau integruotos finansų rinkos suteikia geresnių finansavimo ir rizikos išskaidymo galimybių ir taip padeda didinti ekonomikos gebėjimą atlaikyti sukrėtimus. Taigi finansinė integracija padidina stabilumą ir atvirkščiai. Sukūrus EFPIS, bus parengtas bendras taisyklių sąvadas, kuriuo bus užtikrinta, kad taisyklės būtų vienodai taikomos visoje ES, taip sudarant sąlygas vidaus rinkai geriau veikti. Europos priežiūros institucijų užduotis – padėti nacionalinėms institucijoms nuosekliai interpretuoti ir taikyti Bendrijos taisykles. Užduotys, kurias ketinama pavesti Europos priežiūros institucijoms, glaudžiai susijusios su priemonėmis, kurių imtasi reaguojant į finansų krizę, ir su priemonėmis, paskelbtomis 2009 m. kovo 4 d. ir gegužės 27 d. Komisijos komunikatuose, todėl tos institucijos, vadovaujantis Teismo praktika, gali būti įsteigtos remiantis Sutarties 95 straipsniu. Imantis veiksmų Bendrijos lygmeniu gali būti pašalinti krizės metu išryškėję trūkumai ir sukurta sistema, atitinkanti stabilios ir bendros ES finansinių paslaugų rinkos tikslą – sujungti nacionalines priežiūros institucijas į tvirtą Bendrijos tinklą. Tačiau įprastinė priežiūra ir toliau bus vykdoma nacionaliniu lygmeniu – nacionalinės priežiūros institucijos tebebus atsakingos už atskirų įmonių priežiūrą. Taip nuostatos neviršija to, kas griežtai būtina nustatytiems tikslams pasiekti. Taigi pasiūlymai atitinka subsidiarumo ir proporcingumo principus, nustatytus Sutarties 5 straipsnyje. 5. POVEIKIS BIUDžETUI Siekiant pertvarkyti esamus Europos priežiūros institucijų komitetus į veiksmingas Europos priežiūros institucijas, reikia daug išteklių – ir darbuotojų, ir biudžeto. Šių pasiūlymų poveikio biudžetui apžvalga pateikta poveikio vertinimo ataskaitoje ir pridedamose finansinėse teisės aktų pasiūlymų pažymose (pridedama prie šio pasiūlymo). 6. IšSAMUS PASIūLYMO PAAIšKINIMAS Siekiant atsižvelgti į sektorių ypatumus, bankininkystės, draudimo ir profesinių pensijų bei vertybinių popierių institucijoms įsteigti reikia trijų atskirų reglamentų. Tačiau bendra šių pasiūlymų esmė yra vienoda. Taigi šiame memorandume pirmiausia aptariami bendrieji trijų reglamentų elementai ir trumpai apžvelgiami jų skirtumai. 6.1. Europos priežiūros institucijų steigimas ir jų teisinis statusas Europos priežiūros institucijų tikslas yra padėti: i) gerinti vidaus rinkos veikimą, įskaitant visų pirma aukštą, veiksmingą ir nuoseklų reguliavimo ir priežiūros lygį, ii) apsaugoti indėlininkus, investuotojus, draudėjus ir kitus naudos gavėjus, iii) užtikrinti finansų rinkų vientisumą, veiksmingumą ir tolygų veikimą, iv) apsaugoti finansų sistemos stabilumą ir v) stiprinti tarptautinės priežiūros koordinavimą. Šiam tikslui pasiekti kiekviena EPI padeda užtikrinti nuoseklų, veiksmingą ir efektyvų atitinkamų Bendrijos teisės aktų taikymą. Europos priežiūros institucijos bus Bendrijos įstaigos, turėsiančios juridinio asmens statusą, ir pagrindinė siūlomos EFPIS sudedamoji dalis. Pastaroji veikia kaip priežiūros institucijų tinklas ir apima valstybių narių nacionalines institucijas, Europos priežiūros institucijų jungtinį komitetą, kuris svarstys įvairius sektorius apimančius klausimus, ir Europos Komisiją. Europos priežiūros institucijos turėtų būti kuo labiau nepriklausomos, kad galėtų objektyviai vykdyti savo misiją, tačiau Komisija turi dalyvauti jų veikloje, jeigu tai būtina dėl institucinių priežasčių ir Sutartyje nustatytų pareigų. Pagrindinis kiekvienos EPI sprendimų priėmimo organas bus jos stebėtojų taryba, kurią sudarys atitinkamų nacionalinių priežiūros institucijų vadovai ir atitinkamos institucijos pirmininkas. Pirmininkas pirmininkaus stebėtojų tarybos ir valdybos posėdžiams ir veiks kaip institucijos vadovas ir atstovas. Kasdieniu kiekvienos institucijos valdymu rūpinsis vykdomasis direktorius. Kalbant apie naujų Europos priežiūros institucijų buvimo vietą, siūloma išsaugoti dabartines esamų Europos priežiūros institucijų komitetų buveines, nes tai leis greitai ir veiksmingai pereiti prie naujos tvarkos. Europos priežiūros institucijų vidaus organizacija išsamiau aptariama 6.3 skirsnyje. 6.2. Europos priežiūros institucijų užduotys ir įgaliojimai Europos priežiūros institucijos perims visas esamų Europos priežiūros institucijų komitetų užduotis, bet papildomai turės gerokai daugiau pareigų, apibrėžtus teisinius įgaliojimus ir daugiau galios apskritai, kaip nustatyta 2009 m. gegužės 27 d. Komisijos komunikate ir patvirtinta 2009 m. birželio 18–19 d. Europos Vadovų Tarybos. 6.2.1. Techninių standartų rengimas Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui parengti bendrą ES taisyklių sąvadą, kuris būtų taikomas visoms finansų įstaigoms bendrojoje rinkoje. Tam būtina nustatyti ir pašalinti teisės aktų, kuriais į nacionalinę teisę perkeliama Bendrijos teisė, skirtumus, atsirandančius dėl išimčių, leidžiančių nukrypti nuostatų, papildymų ar dviprasmybių, kad būtų įmanoma apibrėžti ir taikyti vieną suderintą pagrindinį standartų rinkinį. Siekdamos prie to prisidėti, institucijos rengs atitinkamuose sektorių teisės aktuose nustatytų sričių techninių standartų projektus. Šie standartai – veiksminga priemonė siekiant stiprinti Lamfalussy struktūros 3 lygmenį, kuriuo šiuo metu priimamos tik neprivalomos gairės. Sritys, kuriose institucija gali rengti tokius standartų projektus, susijusios su itin techninio pobūdžio klausimais, kuriais reikalingos vienodos Bendrijos teisės aktų taikymo sąlygos. Šie klausimai nėra susiję su politikos sprendimais, o jų turinį griežtai riboja 1-uoju lygmeniu priimti Bendrijos aktai (būtini atitinkamų Bendrijos teisės aktų pakeitimai išsamiai aptarti pridedamame Komisijos tarnybų darbiniame dokumente). Rengdamos standartus Europos priežiūros institucijos užsitikrina galimybę maksimaliai pasinaudoti specializuota nacionalinių priežiūros institucijų patirtimi. Techninių standartų projektus institucija priims stebėtojų tarybos narių kvalifikuotąja balsų dauguma, kaip apibrėžta Sutarties 205 straipsnyje. Pagal Bendrijos teisinę tvarką reikalaujama, kad Komisija vėliau patvirtintų šiuos standartų projektus reglamentais ar sprendimais, kad jie įgytų tiesioginį teisinį poveikį. Labai išimtiniais atvejais ir tik Bendrijos interesų sumetimais Komisija gali nuspręsti patvirtinti standartus iš dalies arba su pakeitimais, arba iš viso jų netvirtinti ir turi pranešti institucijai apie tokio sprendimo priežastis. Komisijos pasiūlymas neprieštarauja diskusijoms dėl būsimų procedūrų, susijusių su perėjimu prie naujos Sutarties. Siekiant konsultuotis su suinteresuotosiomis šalimis, kiekvienai EPI bus suformuota suinteresuotųjų šalių grupė, kurią sudarys pramonės, finansų sektoriaus darbuotojų ir finansinių paslaugų naudotojų atstovai. Santykinės tokių atstovų dalys turėtų būti proporcingos, ir nė viena grupė neturėtų dominuoti. Europos priežiūros institucijos, kaip ir esami Europos priežiūros institucijų komitetai, turi galimybę skelbti nacionalinėms priežiūros institucijoms ir finansų įstaigoms bei rinkos dalyviams neprivalomas gaires ir rekomendacijas techninių standartų nereglamentuojamose srityse. Jeigu kokiu nors ypatingu atveju institucijos nusprendžia nesilaikyti gairių ir rekomendacijų, jos turėtų institucijai paaiškinti savo sprendimo priežastis. 6.2.2. Įgaliojimai užtikrinti nuoseklų Bendrijos taisyklių taikymą Net ir esant bendram suderintų taisyklių sąvadui, taikant šias taisykles atsitiktiniais atvejais gali atsirasti nuomonės dėl Bendrijos teisės aktų taikymo skirtumų. Taigi, nepažeidžiant Komisijos teisės inicijuoti pažeidimų nagrinėjimo procedūras prieš valstybes nares, Europos priežiūros institucijos turėtų turėti bendruosius įgaliojimus padėti užtikrinti nuoseklų Bendrijos teisės aktų taikymą. Tam turėtų būti nustatytas mechanizmas, pagal kurį būtų vertinami nacionalinių priežiūros institucijų, kurios, kaip manoma, nukrypsta nuo galiojančių Bendrijos teisės aktų (įskaitant 6.2.1 punkte aptariamus techninius standartus), veiksmai. Šį mechanizmą sudaro trys atskiri etapai: Pirma, Europos priežiūros institucijos savo iniciatyva arba vienai ar daugiau nacionalinių priežiūros institucijų, arba Komisijai paprašius tirtų šiuos atvejus ir, jei būtina, priimtų priežiūros institucijai skirtą rekomendaciją dėl veiksmų. Atsižvelgiant į bendrą pareigą laikytis Bendrijos teisės aktų, priežiūros institucijos būtų pareikalauta įgyvendinti rekomendaciją per vieną mėnesį. Antra, jeigu rekomendacijos nesilaikoma, Europos Komisija, gavusi atitinkamą EPI pranešimą arba savo iniciatyva, gali priimti sprendimą, kuriuo pareikalautų, kad nacionalinė priežiūros institucija imtųsi konkrečių veiksmų arba susilaikytų nuo veiksmų. Nacionalinė priežiūros institucija per dešimt darbo dienų nuo sprendimo gavimo dienos praneša Komisijai ir EPI apie priemones, kurių ėmėsi arba ketina imtis šiam sprendimui įgyvendinti. Trečia, išskirtinėmis aplinkybėmis, kai priežiūros institucija nevykdo pastarojo sprendimo, Europos priežiūros institucijos blogiausiu atveju gali priimti finansų įstaigoms skirtą sprendimą dėl joms tiesiogiai taikomų Bendrijos teisės aktų (t. y. reglamentų). Tai nepažeidžia Komisijos įgaliojimų užtikrinti savo sprendimo vykdymą. 6.2.3. Veiksmai kritinės padėties atvejais Europos priežiūros institucijos aktyviai koordinuoja nacionalinių priežiūros institucijų veiksmus, visų pirma esant nepageidaujamiems pokyčiams, kurie gali sukelti pavojų sklandžiam ES finansų sistemos veikimui ir jos vientisumui. Tačiau tam tikrais kritiniais atvejais koordinavimo gali nepakakti, ypač kai atskiros nacionalinės priežiūros institucijos stokoja greito reagavimo į kylančią tarpvalstybinę krizę priemonių. Taigi Europos priežiūros institucijos tokiomis išskirtinėmis aplinkybėmis turėtų turėti įgaliojimų pareikalauti, kad nacionalinės priežiūros institucijos bendrai imtųsi konkrečių veiksmų. Tarpvalstybinei kritinei padėčiai nustatyti būtinas tam tikro lygio vertinimas, todėl jis turėtų būti patikėtas Europos Komisijai. Šiuo atveju taikoma apsaugos sąlyga (žr. 6.2.11 punktą). Lygiagrečiai reikėtų sparčiau kurti visapusišką tarpvalstybinę sistemą, kad būtų sustiprintos Europos Sąjungos finansų krizių valdymo ir sprendimo sistemos, įskaitant garantijų sistemas ir dalijimąsi našta. 6.2.4. Nacionalinių priežiūros institucijų nesutarimų sprendimas Siūloma nustatyti mechanizmą, kurį taikant būtų užtikrinta, kad atitinkamos nacionalinės priežiūros institucijos deramai atsižvelgtų į kitų valstybių narių interesus, taip pat ir priežiūros institucijų kolegijose. Jeigu priežiūros institucija nesutinka su kitos priežiūros institucijos veiksmų tvarka ar turiniu arba neveikimu tais atvejais, kai pagal atitinkamus teisės aktus reikalaujama bendradarbiauti, koordinuoti veiksmus ar bendrai priimti sprendimus, institucija, atitinkamai priežiūros institucijai paprašius, gali padėti institucijoms susitarti dėl bendro požiūrio arba išspręsti klausimą. Šį mechanizmą sudaro trys galimi etapai:[4] Pirma, jeigu viena ar daugiau nacionalinių priežiūros institucijų prašo EPI padėti sprendžiant tokius nesutarimus, ji gali pirmiausia nustatyti institucijų taikinimo etapą, kad jos pačios bandytų susitarti, jeigu reikia, institucijai tarpininkaujant. Antra, jei po taikinimo etapo institucijoms nepavyksta pasiekti tokio susitarimo, klausimą gali išspręsti pačios EPI, priimdamos sprendimą[5]. Tačiau toks būdas būtų išimtinis, nes daugeliu atvejų atitinkamos nacionalinės institucijos turėtų gebėti susitarti taikant pirmiau minėtą taikinimo procedūrą. Trečia, jeigu priežiūros institucija nesilaiko ankstesnio sprendimo, institucija taip pat gali nuspręsti priimti finansų įstaigoms skirtus sprendimus, kuriuose būtų nurodytos jų prievolės dėl Bendrijos teisės aktų, kurie tiesiogiai taikomi finansų įstaigoms. Reikėtų pabrėžti, kad ginčų sprendimo mechanizmas turėtų būti taikomas tik esminiams klausimams, pvz., atvejams, kai priežiūros institucijos veiksmai arba neveikimas daro didelį žalingą poveikį priežiūros institucijos gebėjimui apsaugoti indėlininkų, draudėjų, investuotojų arba asmenų, kuriems teikiamos paslaugos vienoje ar keliose kitose valstybėse narėse, interesus arba šių valstybių narių finansiniam stabilumui. Institucija pasilieka teisę nepradėti ginčų sprendimo procedūros arba priimti bet kokį sprendimą, jeigu tokie reikalavimai netenkinami. Šiai tvarkai taikoma apsaugos sąlyga (žr. 6.2.11 punktą). 6.2.5. Priežiūros institucijų kolegijos Priežiūros institucijų kolegijos yra itin svarbios ES priežiūros sistemai ir atlieka svarbų vaidmenį užtikrinant darnų informacijos srautą tarp buveinės šalies ir priimančiosios šalies institucijų. Europos priežiūros institucijos prisidės skatinant veiksmingą ir nuoseklų priežiūros institucijų kolegijų veikimą ir stebint Bendrijos teisės aktų įgyvendinimo kolegijose darną. Tokiomis aplinkybėmis Europos priežiūros institucijos gali stebėtojų teisėmis dalyvauti priežiūros institucijų kolegijų susitikimuose ir gauti visą svarbią informaciją, kuria dalijasi kolegijų nariai. 6.2.6. Bendri priežiūros principai, užduočių ir pareigų perdavimas ir tarpusavio vertinimai Europos priežiūros institucijos aktyviai dalyvauja kuriant bendrus Europos priežiūros principus ir užtikrinant vienodas procedūras ir nuoseklią priežiūros praktiką visoje Bendrijoje. Kartu su nacionalinių priežiūros institucijų tarpusavio nesutarimų sprendimo mechanizmu bendrieji priežiūros principai turėtų padėti skatinti pasitikėjimą ir bendradarbiavimą ir gali sudaryti priežiūros institucijoms vis daugiau galimybių perduoti viena kitai tam tikras užduotis ir pareigas. Europos priežiūros institucijos turėtų sudaryti tam palankesnes sąlygas nustatydamos užduotis ir pareigas, kurias galima perduoti arba vykdyti kartu, taip pat skatindamos vadovautis gerąja patirtimi. Šiuo atžvilgiu institucija skatina ir sudaro geresnes sąlygas kurti bendras priežiūros grupes. Be to, Europos priežiūros institucijos periodiškai atlieka nacionalinių priežiūros institucijų tarpusavio vertinimo analizę. 6.2.7. Rinkos pokyčių vertinimas Viena iš naujų užduočių, pavestų esamiems Europos priežiūros institucijų komitetams 2009 m. sausio 23 d. priimtuose persvarstytuose Komisijos sprendimuose, yra tendencijų, galimos rizikos ir pažeidžiamumo bankininkystės, draudimo ir vertybinių popierių sektoriuje stebėsena, vertinimas ir ataskaitų apie tai teikimas. Nors už ES finansų sektoriaus makrolygio rizikos ribojimo analizę bus atsakinga siūloma ESRV, Europos priežiūros institucijos turėtų tęsti esamų Europos priežiūros institucijų komitetų darbą šioje srityje, nes: i) jų analizėje daugiausia dėmesio skiriama kitokiems dalykams, t. y. mikrolygio rizikos ribojimo analizė – tai analizė „iš apačios į viršų“, o makrolygio rizikos ribojimo analizė – tai analizė „iš viršaus į apačią“, ir ii) jų analizė gali būti naudinga ESRV atliekamam darbui. 6.2.8. Tarptautinis ir patariamasis vaidmuo Šiais pasiūlymais Komisija aiškiai siekia šalinti per krizę išaiškėjusius trūkumus, taip pat reaguoja į G20 raginimą imtis veiksmų siekiant sukurti tvirtesnę ir viso pasaulio mastu darnesnę finansinių paslaugų reguliavimo ir priežiūros sistemą. Europos priežiūros institucijos galėtų būti naudingi ryšių su trečiųjų šalių priežiūros institucijomis centrai. Šiomis aplinkybėmis jos, nepažeisdamos Europos institucijų įgaliojimų, gali sudaryti administracinius susitarimus su tarptautinėmis organizacijomis ir trečiųjų šalių administracijomis. Europos priežiūros institucijos taip pat galėtų padėti rengti sprendimus dėl lygiavertiškumo, susijusius su trečiųjų šalių priežiūros tvarka. Be to, Europos priežiūros institucijos, paprašytos arba savo iniciatyva, gali teikti patarimus Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai arba skelbti nuomones, taip pat dėl tarpvalstybinių susijungimų ir įsigijimų rizikos ribojimo vertinimų. Tokios nuomonės turėtų užtikrinti papildomą apsaugą, siekiant garantuoti pagrįstą ir objektyvų būsimų tarpvalstybinių susijungimų ar įsigijimų vertinimą. 6.2.9. Informacijos rinkimas Institucijai paprašius, priežiūros institucijos ir kitos valstybių narių valdžios institucijos teikia Institucijai visą informaciją, kuri būtina jai šiuo reglamentu pavestoms pareigoms vykdyti. Be to, institucija, bendradarbiaudama su priežiūros institucijų kolegijose veikiančiomis priežiūros institucijomis, apibrėžia ir atitinkamai renka iš priežiūros institucijų visą svarbią informaciją, kad palengvintų priežiūros institucijų kolegijų darbą. Ji sukuria ir tvarko centrinę sistemą, kad priežiūros institucijų kolegijose veikiančios priežiūros institucijos galėtų naudotis tokia informacija. Iš principo nacionalinės priežiūros institucijos turėtų perduoti Europos priežiūros institucijoms visą informaciją. 6.2.10. Santykiai su ESRV Kad siūloma ES priežiūros sistema veiktų, ESRV ir EFPIS turi glaudžiai bendradarbiauti. Iš tiesų reformos tikslas yra užtikrinti sklandesnę priežiūros makrolygio ir mikrolygio rizikos ribojimo lygmenimis sąveiką. Makrolygio rizikos ribojimo priežiūros užduotims atlikti ESRV turėtų laiku gauti mikrolygio rizikos ribojimo informaciją, o mikrolygio rizikos ribojimo priežiūrą vykdančioms nacionalinėms institucijoms būtų naudinga ESRV turima informacija apie makrolygio rizikos ribojimo aplinką. Reglamentuose taip pat nustatomos procedūros, kurių turi laikytis Europos priežiūros institucijos ESRV rekomendacijoms įgyvendinti ir kaip Europos priežiūros institucijos turėtų naudotis savo įgaliojimais, kad užtikrintų, jog būtų laiku imamasi tolesnių veiksmų atsižvelgiant į vienai ar daugiau nacionalinių priežiūros institucijų skirtas rekomendacijas. 6.2.11. Apsaugos priemonės Pagal 2009 m. birželio mėn. ECOFIN tarybos ir Europos Vadovų Tarybos išvadas, kuriose pabrėžiama, kad nepažeidžiant Bendrijos teisės taikymo ir pripažįstant, kad valstybėms narėms gali atsirasti galimų ar neapibrėžtųjų įsipareigojimų, Europos priežiūros institucijų sprendimai neturėtų turėti neigiamos įtakos valstybių narių fiskalinei atsakomybei, nustatoma apsaugos sąlyga. Šia sąlyga užtikrinama, kad tais atvejais, kai valstybė narė mano, kad sprendimas, priimtas pagal šių reglamentų 10 straipsnį (t. y. sprendimai dėl kritinės padėties) arba 11 straipsnį (t. y. nesutarimų sprendimas), daro neigiamą įtaką jos fiskalinei atsakomybei, ji gali pranešti institucijai ir Komisijai, kad nacionalinė priežiūros institucija neketina įgyvendinti institucijos sprendimo, aiškiai parodydama, kaip institucijos sprendimas daro neigiamą įtaką jos fiskalinei atsakomybei. Institucija per vieną mėnesį praneša valstybei narei, ar ji patvirtina savo sprendimą, ar jį pakeičia arba panaikina. Jeigu institucija patvirtina savo sprendimą, valstybė narė gali perduoti klausimą nagrinėti Tarybai, o institucijos sprendimo taikymas laikinai sustabdomas. Taryba per du mėnesius kvalifikuotąja balsų dauguma nusprendžia, ar sprendimas turėtų būti patvirtintas ar panaikintas. Pagal 10 straipsnį priimtiems institucijos sprendimams taikoma paspartinta procedūra, atsižvelgiant į būtinybę greitai priimti sprendimus kritinėmis aplinkybėmis. 6.3. Europos priežiūros institucijų ir EFPIS vidaus organizacija Kiekvieną EPI sudaro: i) stebėtojų taryba; ii) valdyba; iii) pirmininkas ir iv) vykdomasis direktorius. Be to, visoms trims Europos priežiūros institucijoms turėtų būti įsteigta bendra apeliacinė taryba. 6.3.1. Stebėtojų taryba Stebėtojų taryba yra pagrindinis Europos priežiūros institucijų sprendimus priimantis organas ir ji, be kita ko, bus atsakinga už techninių standartų projektų, nuomonių, rekomendacijų ir sprendimų, apibūdintų šio aiškinamojo memorandumo 6.2 skirsnyje, priėmimą. Stebėtojų tarybą sudaro: - - atitinkamos EPI pirmininkas, kuris pirmininkauja tarybos posėdžiams, bet nebalsuoja; - - kiekvienos valstybės narės atitinkamos nacionalinės priežiūros institucijos vadovas; - vienas Komisijos atstovas, kuris nebalsuoja; - vienas ESRV atstovas, kuris nebalsuoja; - - po vieną kitų dviejų Europos priežiūros institucijų atstovą, kurie nebalsuoja, ir - - kai tinka, taryba gali nuspręsti leisti posėdžiuose dalyvauti stebėtojams. Tarybos sprendimai bus priimami paprastąja balsų dauguma, išskyrus sprendimus, susijusius su techninių standartų projektų ir gairių nustatymu, ir sprendimus, susijusius su finansinių nuostatų straipsniais, dėl kurių bus balsuojama kvalifikuotąja balsų dauguma. Taryba gali suformuoti grupes ginčams spręsti. Tačiau galutinį sprendimą tokios grupės siūlymu priima stebėtojų taryba. 6.3.2. Valdyba Valdyba užtikrina, kad institucija vykdytų savo misiją ir atliktų jai skirtas užduotis. Visų pirma ji turėtų būti atsakinga už institucijos darbo programos parengimą ir darbo tvarkos taisyklių tvirtinimą ir atlikti pagrindinį vaidmenį priimant jos biudžetą. Valdybą sudarys EPI pirmininkas, Komisijos atstovas ir stebėtojų tarybos iš savo narių išrinkti keturi nariai, kurie veikia nepriklausomai ir objektyviai, vadovaudamiesi Bendrijos interesais. Vykdomasis direktorius gali dalyvauti valdybos posėdžiuose be teisės balsuoti. 6.3.3. Pirmininkas ir vykdomasis direktorius EPI atstovauja visą darbo dieną dirbantis nepriklausomas pirmininkas, kuris atsako už stebėtojų tarybos darbo parengimą, taip pat už pirmininkavimą ir stebėtojų tarybos, ir valdybos posėdžiams. Tačiau kasdienei Europos priežiūros institucijų veiklai vadovauja vykdomasis direktorius, kuris, kaip ir pirmininkas, yra visą darbo dieną dirbantis nepriklausomas specialistas. Jis (ji) atsako už metinės darbo programos įgyvendinimą ir imasi būtinų priemonių EPI veikimui užtikrinti. Abu asmenis parenka stebėtojų taryba, remdamasi jų nuopelnais, gebėjimais, finansų įstaigų ir rinkų išmanymu bei su finansų priežiūra ir reguliavimu susijusia patirtimi, pagal atviros atrankos procedūrą. Stebėtojų tarybos atrinktą kandidatą pirmininko pareigoms eiti turi patvirtinti Europos Parlamentas. Abi kadencijos trunka penkerius metus ir gali būti pratęstos vieną kartą. Toks pratęsimas priklausys nuo stebėtojų tarybos atlikto vertinimo rezultato. 6.3.4. Europos priežiūros institucijų jungtinis komitetas Siūlomoje struktūroje ypač svarbus bus įvairių sektorių bendradarbiavimas, kad būtų atsižvelgta į atitinkamas rinkos tendencijas ir realijas. Europos priežiūros institucijų jungtinis komitetas užtikrins trijų naujų EPI savitarpio supratimą, bendradarbiavimą ir nuoseklių priežiūros metodų taikymą. Siekiant konkrečiai spręsti įvairius sektorius apimančius klausimus, įskaitant su finansiniais konglomeratais susijusius klausimus, ir užtikrinti vienodas sąlygas, turi būti įsteigtas jungtinio komiteto pakomitetis. Nors faktinius sprendimus dėl, pavyzdžiui, Finansinių konglomeratų direktyvos priima atskiros EPI, jungtinis komitetas turėtų užtikrinti, kad bendrus sprendimus lygiagrečiai priimtų ir likusios EPI. 6.3.5. Apeliacinė taryba Apeliacine sistema bus užtikrinta, kad bet koks fizinis ar juridinis asmuo, įskaitant nacionalines priežiūros institucijas, galėtų pirmiausia pateikti apeliacinei tarybai apeliacinį skundą dėl Europos priežiūros institucijų sprendimo, siekiant užtikrinti nuoseklų Bendrijos taisyklių taikymą (9 straipsnis), veiksmus kritiniais atvejais (10 straipsnis) ir nesutarimų sprendimą (11 straipsnis). Apeliacinė taryba yra jungtinė trijų EPI įstaiga, t. y. ji nagrinės klausimus, susijusius su bankininkyste, draudimu ir vertybiniais popieriais. Apeliacinė taryba turės šešis atitinkamų žinių ir patirties turinčius narius ir šešis pakaitinius narius, tačiau tai negali būti dabartiniai nacionalinių priežiūros institucijų arba kitų institucijos veikloje dalyvaujančių nacionalinių ar Bendrijos institucijų darbuotojai. Kiekvienos EPI valdyba skiria po du apeliacinės tarybos narius ir du pakaitinius narius iš Europos Komisijos pasiūlyto trumpojo sąrašo. 6.4. Finansinės nuostatos Šiose nuostatose aptariami Europos priežiūros institucijų biudžeto klausimai ir pabrėžiama, kad institucijos gali gauti pajamų iš įvairių šaltinių; pvz., tai gali būti privalomi nacionalinių priežiūros institucijų įnašai, Bendrijos subsidija arba institucijai sektoriaus mokami mokesčiai. Nuostatose taip pat nurodomos biudžeto metinio sudarymo, vykdymo ir kontrolės procedūros. Taikomas Finansinis pagrindų reglamentas, skirtas įstaigoms, įsteigtoms pagal Finansinio reglamento 158 straipsnį. 6.5. Bendrosios ir baigiamosios nuostatos Bendrosiose nuostatose nustatomi praktiniai klausimai, susiję su aprūpinimu darbuotojais, Europos priežiūros institucijų atsakomybe, profesinės paslapties prievolėmis, duomenų apsauga, galimybe susipažinti su dokumentais, kalbų vartojimu, susitarimais dėl būstinės ir trečiųjų šalių dalyvavimu. Per trejus metus nuo faktinės veiklos pradžios ir paskui kas trejus metus Komisija skelbia Europos priežiūros institucijų veikimo ir reglamente nustatytų procedūrų taikymo ataskaitą. Šioje ataskaitoje taip pat vertinama pažanga siekiant reguliavimo ir priežiūros konvergencijos ES krizių valdymo ir sprendimo srityse. 6.6. Pagrindiniai trijų reglamentų skirtumai Pagrindiniai trijų siūlomų reglamentų skirtumai susiję su institucijų tikslais, veiksmų mastu ir apibrėžtimis, kurie pritaikomi prie atitinkamo sektoriaus ypatumų ir galiojančių Bendrijos teisės aktų. Be to, Europos Vadovų Taryba padarė išvadą, kad Europos priežiūros institucijoms taip pat reikėtų suteikti kredito reitingų agentūrų priežiūros įgaliojimus. EVPRI būtų atsakinga už kredito reitingų agentūrų registravimą. EVPRI taip pat būtų įgaliota imtis priežiūros priemonių, pavyzdžiui, panaikinti registraciją arba sustabdyti kredito reitingų naudojimą reguliavimo tikslais. Priežiūros įgaliojimai galėtų apimti įgaliojimą prašyti informacijos ir atlikti tyrimus ar patikrinimus vietoje. EVPRI pareigos ir įgaliojimai kredito reitingų agentūrų atžvilgiu bus apibrėžti iš dalies pakeitus Reglamentą dėl kredito reitingų agentūrų. 2009/0143 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo įsteigiama Europos draudimo ir profesinių pensijų institucija EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnį, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą[6], atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[7], atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[8], atsižvelgdami į ECB nuomonę, laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos[9], kadangi: (1) 2007–2008 m. finansų krizė atskleidė svarbių finansų priežiūros trūkumų, susijusių ir su konkrečiais atvejais, ir su visa finansų sistema. Nacionaliniai priežiūros modeliai atsiliko nuo realybės – integruotų ir tarpusavyje susijusių Europos finansų rinkų, kuriose daug finansų įmonių veikia tarpvalstybiniu mastu. Krizė atskleidė nacionalinių priežiūros institucijų bendradarbiavimo, veiklos koordinavimo, nuoseklaus Bendrijos teisės aktų taikymo ir pasitikėjimo trūkumų. (2) Komisijos prašymu 2009 m. vasario 25 d. paskelbtoje Jacques de Larosière pirmininkaujamos aukšto lygio ekspertų grupės ataskaitoje padaryta išvada, kad būtina sustiprinti priežiūros sistemą, siekiant sumažinti būsimų finansų krizių riziką ir pasekmes. Joje rekomenduojama įgyvendinti radikalias Bendrijos finansų sektoriaus priežiūros struktūros reformas. Ta ekspertų grupė taip pat padarė išvadą, kad reikėtų sukurti Europos finansų priežiūros institucijų sistemą, kuri apimtų tris Europos priežiūros institucijas – vieną draudimo ir profesinių pensijų sektoriui, vieną bankininkystės sektoriui ir vieną vertybinių popierių sektoriui, ir sukurti Europos sisteminės rizikos tarybą. (3) 2009 m. kovo 4 d. pranešime „Europos ekonomikos atkūrimo skatinimas“[10] Komisija pasiūlė parengti teisės akto, kuriuo būtų sukurta Europos finansų priežiūros institucijų sistema ir Europos sisteminės rizikos valdyba, projektą, o 2009 m. gegužės 27 d. komunikate „Europos finansų priežiūra“[11] pateikė išsamesnės informacijos apie galimą tokios naujos priežiūros sistemos struktūrą. (4) Europos Vadovų Taryba savo 2009 m. birželio 19 d. išvadose rekomendavo sukurti Europos finansų priežiūros institucijų sistemą, kurią sudarytų trys naujos Europos priežiūros institucijos. Sistemos tikslas turėtų būti gerinti nacionalinės priežiūros kokybę ir nuoseklumą, stiprinti tarpvalstybiniu mastu veikiančių grupių priežiūrą ir nustatyti bendrą Europos taisyklių sąvadą, kuris būtų taikomas visoms finansų įstaigoms bendrojoje rinkoje. Ji pabrėžė, kad Europos priežiūros institucijos taip pat turėtų turėti kredito reitingų agentūrų priežiūros įgaliojimus, ir pakvietė Komisiją parengti konkrečių pasiūlymų, kaip Europos finansų priežiūros institucijų sistema galėtų atlikti svarbų vaidmenį krizės atvejais, kartu pabrėždama, kad Europos priežiūros institucijų sprendimai neturėtų daryti neigiamo poveikio valstybių narių fiskalinei atsakomybei. (5) Dėl finansų ir ekonomikos krizės kilo reali ir rimta rizika vidaus rinkos stabilumui. Atkurti ir išlaikyti stabilią bei patikimą finansų sistemą – būtina sąlyga siekiant išsaugoti pasitikėjimą ir darną vidaus rinkoje ir kartu užtikrinti bei pagerinti sąlygas sukurti visiškai integruotą ir veikiančią finansinių paslaugų vidaus rinką. Be to, geriau integruotos finansų rinkos suteikia geresnių finansavimo ir rizikos išskaidymo galimybių ir taip padeda didinti ekonomikos gebėjimą atlaikyti sukrėtimus. (6) Bendrija jau padarė viską, kas įmanoma, turėdama dabartinio statuso Europos priežiūros institucijų komitetus, kurie tėra Komisijos patariamosios įstaigos. Negalima taikstytis su tokia padėtimi, kai nėra mechanizmo, kuriuo būtų užtikrinta, kad nacionalinės priežiūros institucijos priimtų geriausius įmanomus priežiūros sprendimus dėl tarpvalstybiniu mastu veikiančių įstaigų; nacionalinės priežiūros institucijos nepakankamai bendradarbiauja ir keičiasi informacija; kai nacionalinėms institucijoms imantis bendrų veiksmų tenka atsižvelgti į nenuoseklius reguliavimo ir priežiūros reikalavimus; kai sprendžiant Europos problemas nacionaliniai sprendimai dažniausiai yra vienintelė įmanoma galimybė, kai tas pats teisės akto tekstas aiškinamas nevienodai. Europos priežiūros institucijų sistema turėtų būti siekiama pašalinti šiuos trūkumus ir sukurti sistemą, atitinkančią stabilios ir bendros Bendrijos finansinių paslaugų rinkos tikslą, sujungiant nacionalines priežiūros institucijas į tvirtą Bendrijos tinklą. (7) Europos finansų priežiūros institucijų sistema turėtų būti nacionalinių ir Bendrijos priežiūros institucijų tinklas, kuriame kasdienė finansų įstaigų priežiūra būtų atliekama nacionaliniu lygmeniu, o pagrindinis tarpvalstybinių grupių priežiūros vaidmuo būtų patikėtas priežiūros institucijų kolegijoms. Taip pat turėtų būti užtikrintas didesnis finansų įstaigoms ir rinkoms visoje Bendrijoje skirtų taisyklių suderinimas ir darnus jų taikymas. Reikėtų įsteigti Europos draudimo ir profesinių pensijų instituciją, taip pat Europos bankininkystės instituciją bei Europos vertybinių popierių ir rinkų instituciją (Europos priežiūros institucijas). (8) Europos priežiūros institucijos turėtų pakeisti Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetą, įsteigtą Komisijos sprendimu 2009/78/EB[12], Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komitetą, įsteigtą Komisijos sprendimu 2009/79/EB[13], ir Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komitetą, įsteigtą Komisijos sprendimu 2009/77/EB[14], ir turėtų perimti visas tų komitetų užduotis ir kompetenciją. Kiekvienos institucijos veiksmų mastas turėtų būti aiškiai apibrėžtas. Jeigu būtina atsižvelgiant į institucines priežastis ir Sutartyje nustatytas pareigas, Komisija taip pat turėtų būti priežiūros veiklos tinklo dalis. (9) Europos draudimo ir profesinių pensijų institucija (toliau – Institucija) turėtų siekti gerinti vidaus rinkos veikimą, visų pirma užtikrindama aukštą, veiksmingą ir nuoseklų reguliavimo ir priežiūros lygį, atsižvelgiant į įvairius visų valstybių narių interesus, apsaugoti draudėjus ir kitus naudos gavėjus, užtikrinti finansų rinkų vientisumą, veiksmingumą ir sklandų veikimą, apsaugoti finansų sistemos stabilumą ir stiprinti tarptautinės priežiūros koordinavimą visos ekonomikos, įskaitant finansų įstaigas ir kitas suinteresuotąsias šalis, vartotojus ir darbuotojus, naudai. Būtina ir tinkama, kad Institucija būtų Bendrijos įstaiga, turinti juridinio asmens statusą ir teisinę, administracinę ir finansinę autonomiją, kad ji galėtų pasiekti savo tikslus. (10) 2006 m. gegužės 2 d. sprendime byloje C-217/04 (Jungtinė Karalystė prieš Europos Parlamentą ir Tarybą)[15] Europos Bendrijų Teisingumo Teismas pripažino, kad Sutarties 95 straipsnis, susijęs su galimybe nustatyti priemones, skirtas teisės aktams dėl vidaus rinkos sukūrimo ir veikimo suderinti, yra tinkamas teisinis pagrindas įsteigti „Bendrijos agentūrą, padedančią įgyvendinti suderinimą“, kai tokiai įstaigai patikėtos užduotys glaudžiai susijusios su teisės aktų, kuriais suderinami nacionalinės teisės aktai, dalyku. Institucijos paskirtis ir užduotys – padėti nacionalinėms priežiūros institucijoms nuosekliai aiškinti ir taikyti Bendrijos taisykles ir prisidėti užtikrinant finansinei integracijai būtiną finansinį stabilumą – glaudžiai susijusios su Bendrijos acquis tikslais dėl finansinių paslaugų vidaus rinkos. Taigi Institucija turėtų būti įsteigta remiantis Sutarties 95 straipsniu. (11) Teisės aktai, kuriuose nustatomos valstybių narių nacionalinių priežiūros institucijų užduotys, įskaitant užduotį bendradarbiauti viena su kita ir su Komisija, yra šie[16]: 1964 m. vasario 25 d. Tarybos direktyva 64/225/EEB dėl įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas apribojimų panaikinimo perdraudimo bei retrocesijos srityse[17], 1973 m. liepos 24 d. Pirmoji Tarybos direktyva 73/239/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio draudimo, išskyrus gyvybės draudimą, veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo[18], 1973 m. liepos 24 d. Tarybos direktyva 73/240/EEB panaikinanti įsisteigimo laisvės apribojimus vykdant tiesioginį draudimą, išskyrus gyvybės draudimą[19], 1976 m. birželio 29 d. Tarybos direktyva 76/580/EEB iš dalies keičianti Direktyvą 73/239/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio draudimo, išskyrus gyvybės draudimą, veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo[20], 1978 m. gegužės 30 d. Tarybos direktyva 78/473/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su Bendrijos bendruoju draudimu, derinimo[21], 1984 m. gruodžio 10 d. Tarybos direktyva 84/641/EEB iš dalies keičianti, pirmiausia dėl pagalbos turistams, Pirmąją direktyvą (73/239/EEB) dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio draudimo, išskyrus gyvybės draudimą, veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo[22], 1987 m. birželio 22 d. Tarybos direktyva 87/344/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su teisinių išlaidų draudimu, derinimo[23], 1988 m. birželio 22 d. Antroji Tarybos direktyva 88/357/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo, apibrėžianti nuostatas, padedančias veiksmingai naudotis laisve teikti paslaugas, ir iš dalies keičianti Direktyvą 73/239/EEB[24], 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyva 92/49/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo ((trečioji ne gyvybės draudimo Direktyva)[25], 1998 m. spalio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/78/EB dėl draudimo įmonių papildomos priežiūros draudimo grupėje[26], 2001 m. kovo 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/17/EB dėl draudimo įmonių reorganizavimo ir likvidavimo[27], 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/83/EB dėl gyvybės draudimo[28], 2002 m. gruodžio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/92/EB dėl draudimo tarpininkavimo[29] ir 2003 m. birželio 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/41/EB dėl įstaigų, atsakingų už profesinių pensijų skyrimą, veiklos ir priežiūros[30]. (12) Galiojantys Bendrijos teisės aktai, kuriais reglamentuojama šio reglamento apimama sritis, taip pat yra šie: 2002 m. gruodžio 16 d. Direktyva 2002/87/EB dėl finansiniam konglomeratui priklausančių kredito įstaigų, draudimo įmonių ir investicinių firmų papildomos priežiūros[31], 2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigų plovimui ir teroristų finansavimui[32] ir 2002 m. rugsėjo 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/65/EB dėl nuotolinės prekybos vartotojams skirtomis finansinėmis paslaugomis[33]. (13) Būtina nustatyti veiksmingą priemonę, kurią taikant būtų galima rengti suderintus techninius finansinių paslaugų srities standartus, siekiant užtikrinti (taip pat taikant bendras taisykles) vienodas veiklos sąlygas ir tinkamą draudėjų, kitų naudos gavėjų ir vartotojų apsaugą visoje Europoje. Su politikos pasirinktimis nesusijusių techninių standartų projektus Bendrijos teisės aktuose apibrėžtose srityse būtų veiksminga ir tinkama patikėti rengti Institucijai, kuri yra itin specializuotą kompetenciją turinti įstaiga. Šiuos techninių standartų projektus pagal Bendrijos teisę turėtų tvirtinti Komisija, kad jie įgytų privalomą teisinį poveikį. Techninių standartų projektus turi priimti Komisija. Juos reikėtų iš dalies keisti, jei, pavyzdžiui, techninių standartų projektai būtų nesuderinami su Bendrijos teise, būtų nesilaikoma proporcingumo principo arba prieštaraujama esminiams finansinių paslaugų vidaus rinkos principams, nustatytiems Bendrijos finansinių paslaugų acquis. Siekiant užtikrinti sklandų ir paspartintą tų standartų priėmimą, Komisijos sprendimui dėl patvirtinimo priimti turėtų būti nustatomas konkretus terminas. (14) Šiame reglamente nustatytas techninių standartų rengimo procesas nepažeidžia Komisijos įgaliojimų savo iniciatyva priimti įgyvendinimo priemones pagal komitologijos procedūras Lamfalussy struktūros 2-uoju lygmeniu, kaip nustatyta atitinkamuose Bendrijos teisės aktuose. Klausimai, su kuriais susiję techniniai standartai, nesusiję su politikos sprendimais, o jų turinį riboja 1-uoju lygmeniu priimti Bendrijos teisės aktai. Rengdama standartų projektus, Institucija užsitikrina galimybę maksimaliai pasinaudoti specializuota nacionalinių priežiūros institucijų patirtimi. (15) Institucija turėtų turėti įgaliojimą skelbti neprivalomas gaires ir rekomendacijas dėl Bendrijos teisės aktų taikymo techninių standartų neapimamose srityse. Siekiant užtikrinti skaidrumą ir pasirūpinti, kad nacionalinės priežiūros institucijos geriau laikytųsi šių gairių ir rekomendacijų, nacionalinės institucijos turėtų būti įpareigotos nurodyti priežastis, kodėl jos nesilaiko tų gairių ir rekomendacijų. (16) Tinkamo ir išsamaus Bendrijos teisės aktų taikymo užtikrinimas – pagrindinė būtina sąlyga siekiant finansų rinkų vientisumo, veiksmingumo ir sklandaus veikimo, finansų sistemos stabilumo ir neutralių finansų įstaigų konkurencijos Bendrijoje sąlygų. Todėl reikėtų nustatyti mechanizmą, pagal kurį Institucija nagrinėtų neteisingo ar nepakankamo Bendrijos teisės aktų taikymo atvejus. Šis mechanizmas turėtų būti taikomas tose srityse, kuriose Bendrijos teisės aktuose apibrėžiami aiškūs ir besąlygiški įpareigojimai. (17) Siekiant užtikrinti proporcingą atsaką neteisingo ar nepakankamo Bendrijos teisės aktų taikymo atvejais, turėtų būti naudojamas trijų etapų mechanizmas. Pirmuoju lygmeniu Institucija turėtų būti įgaliota tirti įtarimus, kad nacionalinės institucijos savo priežiūros praktikoje neteisingai arba nepakankamai taiko Bendrijos teisėje nustatytus įpareigojimus, ir užbaigusi tyrimą parengtų rekomendaciją. (18) Jeigu nacionalinė institucija nesilaiko rekomendacijos, Komisija turėtų būti įgaliota priimti atitinkamai nacionalinei priežiūros institucijai skirtą sprendimą Bendrijos teisės laikymuisi užtikrinti, suteikdama jam tiesioginę teisinę galią, kad juo būtų galima pasinaudoti nacionaliniuose teismuose ir institucijose ir užtikrinti jo vykdymą pagal Sutarties 226 straipsnį. (19) Išskirtiniais atvejais, kai atitinkama kompetentinga institucija atkakliai nesiima veiksmų, Institucija turėtų būti įgaliota imtis paskutinės priemonės – priimti atskiroms finansų įstaigoms skirtus sprendimus. Šiuo įgaliojimu turėtų būti naudojamasi tik išskirtiniais atvejais, kai kompetentinga institucija nesilaiko jai skirtų sprendimų ir kai Bendrijos teisės aktai tiesiogiai taikomi finansų įstaigoms pagal galiojančius ar būsimus ES reglamentus. (20) Atsižvelgiant į rimtas grėsmes sklandžiam finansų rinkų veikimui ir vientisumui ar Bendrijos finansų sistemos stabilumui, būtina imtis skubių ir koordinuotų atsakomųjų veiksmų Bendrijos lygmeniu. Todėl Institucija turėtų turėti galimybę reikalauti, kad nacionalinės priežiūros institucijos imtųsi konkrečių veiksmų kritinei padėčiai ištaisyti. Kritinei padėčiai nustatyti reikalinga didelė veiksmų laisvė, todėl šį įgaliojimą reikėtų suteikti Komisijai. Siekiant kritiniu atveju užtikrinti veiksmingą atsaką, kai nacionalinės priežiūros institucijos nesiima veiksmų, Institucija turėtų būti įgaliota blogiausiu atveju priimti finansų įstaigoms tiesiogiai skirtus sprendimus joms tiesiogiai taikomų Bendrijos teisės aktų srityse, kuriais būtų siekiama švelninti krizės poveikį ir atkurti pasitikėjimą rinkomis. (21) Siekiant užtikrinti veiksmingą ir efektyvią priežiūrą ir proporcingai atsižvelgti į atskirų valstybių narių nacionalinių priežiūros institucijų pozicijas, Institucija turėtų galėti spręsti tų institucijų nesutarimus, ir jos sprendimas būtų privalomas, taip pat ir priežiūros institucijų kolegijose. Turėtų būti numatytas taikinimo etapas, per kurį nacionalinės priežiūros institucijos galėtų susitarti. Institucijos kompetencija turėtų apimti nesutarimus dėl procedūrinių įpareigojimų bendradarbiavimo procese, taip pat dėl Bendrijos teisės aiškinimo ir taikymo priežiūros sprendimuose. Turi būti laikomasi sektorių teisės aktuose numatytų esamų taikinimo mechanizmų. Atitinkamoms nacionalinėms priežiūros institucijoms nesiimant veiksmų, Institucija turėtų būti įgaliota blogiausiu atveju priimti finansų įstaigoms tiesiogiai skirtus sprendimus joms tiesiogiai taikomų Bendrijos teisės aktų srityse. (22) Užtikrinant veiksmingą, efektyvią ir nuoseklią tarpvalstybiniu mastu veikiančių finansų įstaigų priežiūrą svarbų vaidmenį atlieka priežiūros institucijų kolegijos. Institucija turėtų visateisiškai dalyvauti priežiūros institucijų kolegijų veikloje, siekiant optimizuoti kolegijų veikimą ir keitimosi informacija procesą bei skatinti Bendrijos teisės aktų taikymo konvergenciją ir nuoseklumą visose kolegijose. (23) Užduočių ir pareigų perdavimas gali būti naudinga priemonė priežiūros institucijų tinklo veikloje, siekiant mažinti priežiūros užduočių dubliavimą, skatinti bendradarbiavimą ir taip optimizuoti priežiūros procesą bei mažinti finansų įstaigoms tenkančią naštą. Taigi reglamente turėtų būti nustatytas aiškus teisinis tokio perdavimo pagrindas. Užduočių perdavimas reiškia, kad užduotis vietoj atsakingos institucijos atlieka kita priežiūros institucija, o už priežiūros sprendimus tebeatsako užduotis perduodanti institucija. Kai perduodamos pareigos, viena nacionalinė priežiūros institucija – institucija, kuriai perduodamos pareigos, – turi galėti savo vardu priimti sprendimą tam tikru priežiūros klausimu vietoj kitos nacionalinės priežiūros institucijos. Perduodant užduotis ir pareigas turėtų būti vadovaujamasi principu, pagal kurį priežiūros kompetencija suteikiama priežiūros institucijai, kuri turi geras sąlygas imtis veiksmų atitinkamu klausimu. Perskirstyti pareigas gali būti tikslinga, pavyzdžiui, siekiant masto ar aprėpties ekonomijos, grupės priežiūros darnos ir norint optimaliai pasinaudoti nacionalinių priežiūros institucijų technine kompetencija. Pareigų perskirstymo pagal susitarimą principai gali būti papildomai patikslinti atitinkamuose Bendrijos teisės aktuose. Institucija turėtų visomis tinkamomis priemonėmis padėti nacionalinėms priežiūros institucijoms lengviau sudaryti perdavimo susitarimus. Jai turėtų būti iš anksto pranešama apie ketinamus sudaryti perdavimo susitarimus, kad ji tam tikrais atvejais galėtų pareikšti nuomonę. Ji turėtų centralizuoti tokių susitarimų skelbimą, kad skaidri ir lengvai prieinama informacija apie susitarimus būtų skelbiama laiku ir su ja galėtų susipažinti visos susijusios šalys. (24) Institucija turėtų aktyviai puoselėti priežiūros konvergenciją visoje Bendrijoje, siekdama nustatyti bendrus priežiūros principus. (25) Tarpusavio vertinimai yra veiksminga ir efektyvi priemonė nuoseklumui finansų priežiūros institucijų tinkle skatinti. Todėl Institucija turėtų parengti tokių vertinimų metodinę sistemą ir reguliariai juos atlikti. Vertinant dėmesys turėtų būti sutelkiamas ne tik į priežiūros praktikos konvergenciją, bet taip pat ir į priežiūros institucijų gebėjimą pasiekti aukštos kokybės priežiūros rezultatų, taip pat į nacionalinių priežiūros institucijų nepriklausomumą. (26) Institucija turėtų aktyviai skatinti koordinuotą Bendrijos priežiūros institucijų atsaką, visų pirma tais atvejais, kai nepageidaujami pokyčiai galėtų kelti pavojų sklandžiam finansų rinkų veikimui ir vientisumui arba Bendrijos finansų sistemos stabilumui. Todėl, be įgaliojimų veikti kritiniais atvejais, jai turėtų būti patikėta bendroji veiklos koordinavimo Europos finansų priežiūros institucijų sistemoje funkcija. Institucija ypatingą dėmesį turėtų skirti sklandžiam visos svarbios informacijos tarp nacionalinių priežiūros institucijų srautui. (27) Siekiant užtikrinti finansinį stabilumą, būtina ankstyvuoju etapu nustatyti tendencijas, galimą riziką ir pažeidžiamumą, atsirandančius tarpvalstybiniu mastu ir įvairiuose sektoriuose mikrolygio rizikos ribojimo lygmeniu. Institucija turėtų stebėti ir vertinti tokius pokyčius pagal savo kompetenciją ir, jeigu būtina, reguliariai arba prireikus ad hoc pagrindu pranešti apie juos Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai, kitoms Europos priežiūros institucijoms ir Europos sisteminės rizikos valdybai. Institucija taip pat turėtų visoje Bendrijoje koordinuoti testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, kad įvertintų finansų įstaigų atsparumą nepalankiems rinkos pokyčiams, užtikrindama, kad tokiam testavimui nacionaliniu lygmeniu būtų taikoma kuo nuoseklesnė metodika. (28) Atsižvelgiant į finansinių paslaugų globalizaciją ir didėjančią tarptautinių standartų svarbą, Institucija turėtų skatinti dialogą ir bendradarbiavimą su ne Bendrijos priežiūros institucijomis. Ji visapusiškai atsižvelgia į Europos institucijų vaidmenį ir kompetenciją palaikant santykius su ne Bendrijos institucijomis ir tarptautiniuose forumuose. (29) Institucija turėtų veikti kaip nepriklausoma patariamoji Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos įstaiga savo kompetencijos srityje. Ji turėtų galėti pareikšti nuomonę dėl riziką ribojančio susijungimų ir įsigijimų vertinimo pagal Direktyvą 92/49/EEB, Direktyvą 2002/83/EB ir Direktyvą 2005/68/EB, iš dalies pakeistą Direktyva 2007/44/EB. (30) Kad galėtų veiksmingai atlikti savo pareigas, Institucija turėtų turėti teisę prašyti pateikti jai visą būtiną informaciją. Siekiant vengti finansų įstaigų įpareigojimų teikti ataskaitas dubliavimo, tą informaciją paprastai turėtų teikti nacionalinės priežiūros institucijos, kurios yra arčiausiai finansų rinkų ir įstaigų. Tačiau Institucija turėtų turėti įgaliojimą prašyti informacijos tiesiogiai iš finansų įstaigų ir kitų šalių, jeigu nacionalinė priežiūros institucija laiku nepateikia tokios informacijos arba negali jos laiku pateikti. Valstybių narių institucijos turėtų būti įpareigotos padėti Institucijai užtikrinti, kad tokie tiesioginiai prašymai būtų vykdomi. (31) Siekiant užtikrinti, kad Europos sisteminės rizikos valdybos veikla būtų visiškai veiksminga ir gavus jos įspėjimus ir rekomendacijas būtų imamasi tolesnių veiksmų, ypač svarbu, kad Institucija ir Europos sisteminės rizikos valdyba glaudžiai bendradarbiautų. Institucija turėtų dalytis su Europos sisteminės rizikos valdyba visa svarbia informacija. Duomenys, susiję su atskiromis įmonėmis, turėtų būti teikiami tik pateikus motyvuotą prašymą. Gavusi įspėjimų ar rekomendacijų, kurias Europos sisteminės rizikos valdyba skiria Institucijai arba kuriai nors nacionalinei priežiūros institucijai, Institucija turėtų pasirūpinti, kad būtų imtasi atitinkamų tolesnių veiksmų. (32) Tam tikrais atvejais Institucija turėtų konsultuotis su suinteresuotosiomis šalimis techninių standartų, gairių ir rekomendacijų klausimais ir suteikti joms pagrįstą galimybę pareikšti pastabų dėl siūlomų priemonių. Siekiant veiksmingumo, tam tikslui turėtų būti suformuota Draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų fondų suinteresuotųjų šalių grupė, kurioje proporcingomis dalimis būtų atstovaujamos Bendrijos draudimo ir perdraudimo įmonės, taip pat profesinių pensijų fondai (įskaitant atitinkamai institucinius investuotojus ir kitas finansų įstaigas, kurios pačios naudojasi finansinėmis paslaugomis), jų darbuotojai, vartotojai ir kiti mažmeniniai draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų paslaugų naudotojai, įskaitant MVĮ. Draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų fondų suinteresuotųjų šalių grupė turėtų aktyviai veikti kaip sąsaja su kitomis naudotojų grupėmis Komisijos ar Bendrijos teisės aktuose nustatytoje finansinių paslaugų srityje. (33) Siekiant išsaugoti finansinį stabilumą atliekant krizių valdymą, visų pirma siekiant stabilizuoti atskiras finansiškai silpnas finansų įstaigas ir išspręsti jų problemas, pagrindinė atsakomybė tenka valstybėms narėms. Priemonės, kurių Institucija imasi kritiniais ar nesutarimų sprendimo atvejais, kurie turi įtakos finansų įstaigos stabilumui, neturėtų daryti neigiamos įtakos valstybių narių fiskalinei atsakomybei. Turėtų būti nustatytas mechanizmas, pagal kurį valstybės narės galėtų pasinaudoti šia apsaugos priemone ir galiausiai perduoti klausimą nagrinėti Tarybai, kad ji priimtų sprendimą. Sprendžiant šį klausimą tikslinga suteikti tam tikrą vaidmenį Tarybai, atsižvelgiant į ypatingas valstybių narių pareigas šiuo atžvilgiu. (34) Taikydama savo sprendimų priėmimo procedūras Institucija turėtų vadovautis Bendrijos taisyklėmis ir bendraisiais principais dėl tinkamo proceso ir skaidrumo. Turėtų būti visiškai paisoma Institucijos sprendimų adresatų teisės būti išklausytiems. Institucijos aktai sudaro neatsiejamą Bendrijos teisės dalį. (35) Pagrindinis Institucijos sprendimų priėmimo organas turėtų būti stebėtojų taryba, kurią turėtų sudaryti atitinkamos nacionalinės priežiūros institucijos kiekvienoje valstybėje narėje vadovai ir kuriai turėtų pirmininkauti Institucijos pirmininkas. Komisijos, Europos sisteminės rizikos valdybos ir kitų dviejų Europos priežiūros institucijų atstovai turėtų dalyvauti posėdžiuose stebėtojų teisėmis. Stebėtojų tarybos nariai turėtų veikti nepriklausomai ir vadovaudamiesi tik Bendrijos interesais. Priimant bendro pobūdžio aktus, įskaitant susijusius su techninių standartų, gairių ir rekomendacijų priėmimu, taip pat su biudžeto klausimais, tikslinga taikyti kvalifikuotosios balsų daugumos taisykles, kaip nustatyta Sutartyje, o visiems kitiems sprendimams turėtų būti taikoma paprastoji narių balsų dauguma. Atvejus, susijusius su nacionalinių priežiūros institucijų nesutarimų sprendimu, turėtų nagrinėti ribotų įgaliojimų grupė. (36) Valdyba, kurią sudaro Institucijos pirmininkas, nacionalinių priežiūros institucijų ir Komisijos atstovai, turėtų užtikrinti, kad Institucija vykdytų savo misiją ir atliktų jai skirtas užduotis. Valdybai turėtų būti patikėti būtini įgaliojimai, inter alia, siūlyti metinę ir daugiametę darbo programą, naudotis tam tikrais biudžeto įgaliojimais, priimti Institucijų darbuotojų politikos planą, priimti specialiąsias nuostatas dėl teisės susipažinti su dokumentais ir tvirtinti metinę ataskaitą. (37) Institucijai turėtų atstovauti visą darbo dieną dirbantis pirmininkas, kurį atviro konkurso tvarka išrenka stebėtojų taryba. Institucijos valdymas turėtų būti patikėtas vykdomajam direktoriui, kuris turėtų turėti teisę dalyvauti stebėtojų tarybos ir valdybos posėdžiuose be teisės balsuoti. (38) Siekiant užtikrinti Europos priežiūros institucijų veiklos nuoseklumą įvairiuose sektoriuose, tų institucijų veiklą turėtų kruopščiai koordinuoti Europos priežiūros institucijų jungtinis komitetas, ir jos, jei tinkama, turėtų stengtis susitarti dėl bendros pozicijos. Europos priežiūros institucijų jungtinis komitetas turėtų perimti visas Jungtinio finansinių konglomeratų komiteto funkcijas. Kai tinka, aktus, taip pat patenkančius į Europos bankininkystės institucijos ar Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos kompetencijos sritį, lygiagrečiai turėtų priimti ir susijusios Europos priežiūros institucijos. (39) Būtina užtikrinti, kad šalys, kurioms daro poveikį Institucijos priimti sprendimai, galėtų pasinaudoti būtinomis teisės gynimo priemonėmis. Siekiant veiksmingai apsaugoti šalių teises ir užtikrinti proceso ekonomiją, tais atvejais, kai Institucija turi įgaliojimus priimti sprendimus, šalims turėtų būti suteikta teisė pateikti apeliacinį skundą apeliacinei tarybai. Siekiant veiksmingumo ir nuoseklumo, apeliacinė taryba turėtų būti jungtinė trijų Europos priežiūros institucijų įstaiga, nepriklausoma nuo jų administracinės ir reguliavimo struktūrų. Apeliacinės tarybos sprendimą turėtų būti galima apskųsti Pirmosios instancijos teismui ir Europos Bendrijų Teisingumo Teismui. (40) Siekiant garantuoti visišką Institucijos autonomiškumą ir nepriklausomumą, jai turėtų būti skirtas atskiras biudžetas, kurio pajamos būtų daugiausia gaunamos iš privalomų nacionalinių priežiūros institucijų įnašų ir iš Europos Sąjungos bendrojo biudžeto. Kiek tai susiję su Bendrijos įnašu, turėtų būti taikoma Bendrijos biudžetinė procedūra. Finansinių ataskaitų auditą turėtų atlikti Audito Rūmai. (41) Institucijai turėtų būti taikomas 1999 m. gegužės 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų[34]. Institucija taip pat turėtų prisijungti prie 1999 m. gegužės 25 d. Europos Parlamento, Europos Sąjungos Tarybos ir Europos Bendrijų Komisijos tarpinstitucinio susitarimo dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų vidaus tyrimų[35]. (42) Siekiant užtikrinti atviras ir skaidrias įdarbinimo sąlygas ir vienodą požiūrį į darbuotojus, Institucijos darbuotojams turėtų būti taikomi Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatai ir Kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygos[36]. (43) Svarbu apsaugoti verslo paslaptis ir kitą konfidencialią informaciją. Taip pat turėtų būti apsaugotas informacijos, kuria keičiamasi tinkle, konfidencialumas. (44) Asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis reglamentuojama 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo[37] ir 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo[38], kurie visiškai taikytini tvarkant asmens duomenis šio reglamento tikslais. (45) Siekiant užtikrinti skaidrų Institucijos veikimą, jai turėtų būti taikomas 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais[39]. (46) Europos Sąjungos narėmis nesančioms šalims turėtų būti leista dalyvauti Institucijos darbe pagal atitinkamus susitarimus, kuriuos sudarys Bendrija. (47) Valstybės narės negali deramai pasiekti šio reglamento tikslų, būtent gerinti vidaus rinkos veikimą, užtikrinant aukštą, veiksmingą ir nuoseklų rizikos ribojimo reguliavimo ir priežiūros lygį, apsaugoti draudėjus ir kitus naudos gavėjus, apsaugoti finansų rinkų vientisumą, veiksmingumą ir sklandų veikimą, palaikyti finansų sistemos stabilumą ir stiprinti tarptautinės priežiūros koordinavimą, ir dėl to tų tikslų, atsižvelgiant į veiksmų mastą, būtų geriau siekti Bendrijos lygmeniu, todėl, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina tiems tikslams pasiekti. (48) Institucija perima visas dabartines Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komiteto užduotis ir įgaliojimus, todėl 2009 m. sausio 23 d. Komisijos sprendimas 2009/78/EB, kuriuo įsteigiamas Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komitetas, turėtų būti panaikintas, o Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas …/…/EB, kuriuo nustatoma Bendrijos tam tikros finansinių paslaugų, finansinės atskaitomybės ir audito sričių veiklos paramos programa, turėtų būti atitinkamai pakeistas. (49) Tikslinga nustatyti šio reglamento taikymo terminą, siekiant užtikrinti, kad Institucija būtų tinkamai pasirengusi pradėti veiklą, ir garantuoti sklandų perėjimą nuo Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komiteto, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: I SKYRIUS STEIGIMAS IR TEISINIS STATUSAS 1 straipsnis Steigimas ir veiksmų mastas 1. Šiuo reglamentu įsteigiama Europos draudimo ir profesinių pensijų institucija (toliau – Institucija). 2. Institucija veikia Direktyvos 64/225/EEB, Direktyvos 73/239/EEB, Direktyvos 73/240/EEB, Direktyvos 76/580/EEB, Direktyvos 78/473/EEB, Direktyvos 84/641/EEB, Direktyvos 87/344/EEB, Direktyvos 88/357/EEB, Direktyvos 92/49/EEB, Direktyvos 98/78/EB, Direktyvos 2001/17/EB, Direktyvos 2002/83/EB, Direktyvos 2002/92/EB, Direktyvos 2003/41/EB, Direktyvos 2002/87/EB , Direktyvos 2005/68/EB, Direktyvos 2007/44/EB , Direktyvos 2005/60/EB ir Direktyvos 2002/65/EB, įskaitant visas šiais teisės aktais pagrįstas direktyvas, reglamentus ir sprendimus, taikymo srityje ir bet kokio tolesnio Bendrijos teisės akto, kuriuo Institucijai pavedamos užduotys, taikymo srityje. 3. Šio reglamento nuostatos nepažeidžia Komisijos įgaliojimų, visų pirma suteiktų pagal Sutarties 226 straipsnį, užtikrinti atitiktį Bendrijos teisei. 4. Institucijos tikslas – padėti: i) gerinti vidaus rinkos veikimą, įskaitant visų pirma aukštą, veiksmingą ir nuoseklų reguliavimo ir priežiūros lygį, ii) apsaugoti draudėjus ir kitus naudos gavėjus, iii) užtikrinti finansų rinkų vientisumą, veiksmingumą ir tolygų veikimą, iv) apsaugoti finansų sistemos stabilumą ir v) stiprinti tarptautinės priežiūros koordinavimą. Šiam tikslui pasiekti Institucija padeda užtikrinti nuoseklų, veiksmingą ir efektyvų 1 straipsnio 2 dalyje minėtų Bendrijos teisės aktų taikymą, skatindama priežiūros konvergenciją ir teikdama nuomones Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai. 5. Institucija yra Europos finansų priežiūros institucijų sistemos (toliau – EFPIS), kuri veikia kaip priežiūros institucijų tinklas, kaip toliau nurodyta 39 straipsnyje, dalis. 6. Europos draudimo ir profesinių pensijų institucija bendradarbiauja su Europos sisteminės rizikos valdyba (toliau – ESRV), kaip nustatyta šio reglamento 21 straipsnyje. 2 straipsnis Apibrėžtys Šiame reglamente vartojamų sąvokų apibrėžtys: (1) „finansų įstaigos“ – draudimo įmonės, kaip apibrėžta Direktyvoje 98/78/EB, perdraudimo įmonės, kaip apibrėžta Direktyvoje 2005/68/EB ir įstaigos, atsakingos už profesinių pensijų skyrimą, kurioms taikoma Direktyva 2003/41/EB, ir finansiniai konglomeratai, kaip apibrėžta Direktyvoje 2002/87/EB; (2) „nacionalinės priežiūros institucijos“ – nacionalinės institucijos, kurioms pagal įstatymus ar kitus teisės aktus suteikti įgaliojimai prižiūrėti draudimo ir perdraudimo įmones ar įstaigas, atsakingas už profesinių pensijų skyrimą. 3 straipsnis Teisinis statusas 1. Institucija yra juridinio asmens statusą turinti Bendrijos įstaiga. 2. Kiekvienoje valstybėje narėje Institucija naudojasi plačiausiu veiksnumu, suteikiamu juridiniams asmenims pagal tos valstybės narės nacionalinę teisę. Visų pirma ji gali įsigyti kilnojamojo ir nekilnojamojo turto arba disponuoti juo ir būti teismo proceso šalis. 3. Institucijai atstovauja pirmininkas. 4 straipsnis Sudėtis Instituciją sudaro: (1) stebėtojų taryba, atliekanti 28 straipsnyje nustatytas užduotis; (2) valdyba, atliekanti 32 straipsnyje nustatytas užduotis; (3) pirmininkas, atliekantis 33 straipsnyje nustatytas užduotis; (4) vykdomasis direktorius, atliekantis 38 straipsnyje nustatytas užduotis; (5) apeliacinė taryba, kaip nurodyta 44 straipsnyje, atliekanti 46 straipsnyje nustatytas užduotis. 5 straipsnis Būstinė Institucijos būstinė yra Frankfurte. II SKYRIUS INSTITUCIJOS UŽDUOTYS IR ĮGALIOJIMAI 6 straipsnis Institucijos užduotys ir įgaliojimai 1. Institucijai keliamos šios užduotys: a) prisidėti rengiant aukštos kokybės bendruosius reguliavimo ir priežiūros standartus ir praktiką, visų pirma teikiant nuomones Bendrijos institucijoms ir rengiant gaires, rekomendacijas ir techninių standartų projektus, kurie turi būti pagrįsti 1 straipsnio 2 dalyje minėtais teisės aktais; b) padėti nuosekliai taikyti Bendrijos teisės aktus, visų pirma padedant kurti bendrus priežiūros principus, užtikrinant nuoseklų, veiksmingą ir efektyvų 1 straipsnio 2 dalyje minėtų teisės aktų taikymą, užkertant kelią pasinaudoti įvairių jurisdikcijų teisės skirtumais, tarpininkaujant ir sprendžiant nacionalinių priežiūros institucijų nesutarimus, skatinant darnų priežiūros institucijų kolegijų veikimą ir imantis priemonių kritiniais atvejais; c) padėti nacionalinėms priežiūros institucijoms perduoti viena kitai užduotis ir pareigas; d) glaudžiai bendradarbiauti su ESRV, visų pirma teikti ESRV informaciją, būtiną jos užduotims atlikti, ir užtikrinti, kad reaguojant į ESRV įspėjimus ir rekomendacijas būtų imamasi tinkamų tolesnių veiksmų; e) atlikti nacionalinių priežiūros institucijų tarpusavio vertinimo analizę, kad priežiūros rezultatai būtų nuoseklesni; f) stebėti ir vertinti rinkos pokyčius savo kompetencijos srityje; g) atlikti visas kitas konkrečias užduotis, nustatytas šiame reglamente arba 1 straipsnio 2 dalyje minėtuose Bendrijos teisės aktuose. 2. Kad galėtų atlikti 1 dalyje nustatytas užduotis, Institucija turi šiame reglamente nustatytus įgaliojimus, visų pirma: a) rengti techninių standartų projektus 7 straipsnyje nurodytais konkrečiais atvejais; b) skelbti gaires ir rekomendacijas, kaip nustatyta 8 straipsnyje; c) skelbti rekomendacijas konkrečiais atvejais, kaip nurodyta 9 straipsnio 3 dalyje; d) priimti atskirus nacionalinėms priežiūros institucijoms skirtus sprendimus 10 ir 11 straipsniuose nurodytais konkrečiais atvejais; e) priimti atskirus finansų įstaigoms skirtus sprendimus 9 straipsnio 6 dalyje, 10 straipsnio 3 dalyje ir 11 straipsnio 4 dalyje nurodytais konkrečiais atvejais; f) teikti nuomones Europos Parlamentui, Tarybai arba Komisijai, kaip nustatyta 19 straipsnyje. 3. Institucija naudojasi visais 1 straipsnio 2 dalyje nurodytais teisės aktais jai patikėtais subjektų, vykdančių veiklą Bendrijos mastu, ar Bendrijos mastu plėtojamos ūkinės veiklos priežiūros įgaliojimais. Tuo tikslu Institucija turi atitinkamus tyrimo ir vykdymo užtikrinimo įgaliojimus, kaip nustatyta atitinkamuose teisės aktuose, taip pat galimybę nustatyti mokesčius. 7 straipsnis Techniniai standartai 1. Institucija gali rengti techninius standartus 1 straipsnio 2 dalyje nurodytuose teisės aktuose specialiai nustatytose srityse. Savo standartų projektus Institucija teikia tvirtinti Komisijai. Prieš pateikdama juos Komisijai, Institucija tam tikrais atvejais rengia atviras viešąsias konsultacijas dėl techninių standartų ir nagrinėja galimas susijusias sąnaudas ir naudą. Gavusi standartų projektus, Komisija per tris mėnesius nusprendžia, ar juos patvirtinti. Tą laikotarpį Komisija gali pratęsti vienu mėnesiu. Komisija gali patvirtinti standartų projektą tik iš dalies arba su pakeitimais, jeigu to reikia siekiant Bendrijos interesų. Jeigu Komisija nepatvirtina standartų arba patvirtina juos iš dalies ar su pakeitimais, ji praneša Institucijai tokio sprendimo priežastis. 2. Komisija priima standartus reglamentais ar sprendimais ir skelbia juos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . 8 straipsnis Gairės ir rekomendacijos Siekdama nustatyti nuoseklią, veiksmingą ir efektyvią EFPIS priežiūros praktiką ir užtikrinti bendrą, vienodą ir nuoseklų Bendrijos teisės aktų taikymą, Institucija skelbia nacionalinėms priežiūros institucijoms ar finansų įstaigoms skirtas gaires ir rekomendacijas. Nacionalinės priežiūros institucijos deda visas pastangas, siekdamos laikytis tų gairių ir rekomendacijų. Jeigu nacionalinė priežiūros institucija netaiko tų gairių ar rekomendacijų, ji praneša Institucijai tokio sprendimo priežastis. 9 straipsnis Nuoseklus Bendrijos taisyklių taikymas 1. Jeigu nacionalinė priežiūros institucija neteisingai taiko 1 straipsnio 2 dalyje nurodytus teisės aktus, visų pirma neužtikrina, kad finansų įstaiga atitiktų tuose teisės aktuose nustatytus reikalavimus, Institucija naudojasi įgaliojimais, nustatytais šio straipsnio 2, 3 ir 6 dalyse. 2. Vienos ar daugiau nacionalinių priežiūros institucijų ar Komisijos prašymu arba savo iniciatyva Institucija gali ištirti tariamą neteisingą Bendrijos teisės taikymą, pranešusi apie tai susijusiai nacionalinei priežiūros institucijai. Nepažeisdama 20 straipsnyje nustatytų įgaliojimų, nacionalinė priežiūros institucija nedelsdama pateikia Institucijai visą informaciją, kuri, Institucijos nuomone, yra būtina tyrimui atlikti. 3. Ne vėliau kaip per du mėnesius nuo tyrimo pradžios Institucija gali pateikti susijusiai nacionalinei priežiūros institucijai rekomendaciją ir joje nurodyti veiksmus, kurių būtina imtis siekiant laikytis Bendrijos teisės. Gavusi rekomendaciją, nacionalinė priežiūros institucija per dešimt darbo dienų praneša Institucijai apie priemones, kurių ji ėmėsi arba ketina imtis, kad užtikrintų Bendrijos teisės laikymąsi. 4. Jeigu, gavusi Institucijos rekomendaciją, nacionalinė priežiūros institucija per vieną mėnesį neužtikrino Bendrijos teisės laikymosi, Komisija, gavusi Institucijos pranešimą arba savo iniciatyva gali priimti sprendimą, kuriuo nacionalinei priežiūros institucijai būtų nurodyta imtis reikalingų veiksmų, kad būtų laikomasi Bendrijos teisės. Tokį sprendimą Komisija priima ne vėliau kaip po trijų mėnesių nuo rekomendacijos priėmimo dienos. Šį laikotarpį Komisija gali pratęsti vienu mėnesiu. Komisija užtikrina, kad būtų paisoma sprendimo adresatų teisės būti išklausytiems. Institucija ir nacionalinės priežiūros institucijos pateikia Komisijai visą būtiną informaciją. 5. Gavusi 4 dalyje nurodytą sprendimą, nacionalinė priežiūros institucija per dešimt darbo dienų praneša Komisijai ir Institucijai apie priemones, kurių ėmėsi arba ketina imtis Komisijos sprendimui įgyvendinti. 6. Nepažeidžiant Komisijos įgaliojimų pagal Sutarties 226 straipsnį, jeigu nacionalinė priežiūros institucija neįvykdo šio straipsnio 4 dalyje nurodyto sprendimo per toje dalyje nustatytą laikotarpį ir jeigu būtina laiku ištaisyti padėtį, kai nacionalinė priežiūros institucija nevykdo sprendimo, kad rinkoje būtų palaikytos ar atkurtos neutralios konkurencijos sąlygos arba užtikrintas sklandus finansų sistemos veikimas ir vientisumas, Institucija, jeigu atitinkami 1 straipsnio 2 dalyje nurodytų teisės aktų reikalavimai tiesiogiai taikomi finansų įstaigoms, gali priimti atskirą finansų įstaigai skirtą sprendimą, kuriuo pareikalautų imtis būtinų priemonių, įskaitant bet kokios praktikos nutraukimą, kad įstaiga laikytųsi savo įpareigojimų pagal Bendrijos teisę. Institucijos sprendimas atitinka Komisijos pagal 4 dalį priimtą sprendimą. 7. Pagal 6 dalį priimti sprendimai yra viršesni už bet kokį nacionalinių priežiūros institucijų tuo pat klausimu priimtą ankstesnį sprendimą. Bet kokie veiksmai, kurių nacionalinės priežiūros institucijos imasi dėl faktų, dėl kurių priimtas sprendimas pagal 4 arba 6 dalį, turi derėti su tais sprendimais. 10 straipsnis Veiksmai kritinės padėties atvejais 1. Esant nepageidaujamiems pokyčiams, kurie gali sukelti didelį pavojų sklandžiam finansų rinkų veikimui ir vientisumui arba visos Bendrijos finansų sistemos ar jos dalies stabilumui, Komisija savo iniciatyva arba gavusi Institucijos, Tarybos ar ESRV prašymą gali priimti Institucijai skirtą sprendimą, kuriame nustatytų, kad susidarė kritinė padėtis pagal šį reglamentą. 2. Jeigu Komisija priėmė sprendimą pagal 1 dalį, Institucija gali priimti atskirus sprendimus, kuriais reikalaujama, kad nacionalinės priežiūros institucijos imtųsi būtinų veiksmų pagal 1 straipsnio 2 dalyje nurodytus teisės aktus, kad išspręstų problemas, susijusias su bet kokia rizika, galinčia kelti pavojų sklandžiam finansų rinkų veikimui ir vientisumui arba visos finansų sistemos ar jos dalies stabilumui, užtikrindama finansų įstaigų ir nacionalinių priežiūros institucijų atitiktį tuose teisės aktuose nustatytiems reikalavimams. 3. Nepažeidžiant Komisijos įgaliojimų pagal Sutarties 226 straipsnį, jeigu nacionalinė priežiūros institucija neįvykdo 2 dalyje nurodyto Institucijos sprendimo per toje dalyje nustatytą laikotarpį, Institucija, jeigu atitinkami 1 straipsnio 2 dalyje nurodytų teisės aktų reikalavimai tiesiogiai taikomi finansų įstaigoms, gali priimti atskirą finansų įstaigai skirtą sprendimą, kuriuo pareikalautų imtis būtinų priemonių, įskaitant bet kokios praktikos nutraukimą, kad įstaiga laikytųsi savo įpareigojimų pagal tuos teisės aktus. 4. Pagal 3 dalį priimti sprendimai yra viršesni už bet kokį nacionalinių priežiūros institucijų tuo pat klausimu priimtą ankstesnį sprendimą. Bet kokie veiksmai, kurių nacionalinės priežiūros institucijos imasi dėl faktų, dėl kurių priimtas sprendimas pagal 2 arba 3 dalį, turi derėti su tais sprendimais. 11 straipsnis Nacionalinių priežiūros institucijų nesutarimų sprendimas 1. Nepažeidžiant 9 straipsnyje nustatytų įgaliojimų, jeigu nacionalinė priežiūros institucija nesutinka su kitos nacionalinės priežiūros institucijos veiksmų tvarka ar turiniu arba neveikimu tose srityse, kuriose pagal 1 straipsnio 2 dalyje nurodytus teisės aktus reikalaujama daugiau kaip vienos valstybės narės nacionalinių priežiūros institucijų bendradarbiavimo, koordinavimo ar bendro sprendimų priėmimo, Institucija vienos ar daugiau susijusių nacionalinių priežiūros institucijų prašymu gali padėti institucijoms pasiekti susitarimą 2 dalyje nustatyta tvarka. 2. Institucija nustato nacionalinių priežiūros institucijų taikinimo terminą, atsižvelgdama į visus 1 straipsnio 2 dalyje nurodytuose teisės aktuose nustatytus svarbius terminus ir į reikalo sudėtingumą bei skubumą. 3. Jeigu pasibaigus taikinimo etapui susijusios nacionalinės priežiūros institucijos nesusitaria, Institucija gali priimti sprendimą, kuriuo pareikalautų, kad jos imtųsi konkrečių veiksmų arba susilaikytų nuo veiksmų klausimui išspręsti pagal Bendrijos teisę. 4. Nepažeidžiant Komisijos įgaliojimų pagal Sutarties 226 straipsnį, jeigu nacionalinė priežiūros institucija nevykdo Institucijos sprendimo, taigi neužtikrina, kad finansų įstaiga laikytųsi reikalavimų, kurie jai tiesiogiai taikomi pagal 1 straipsnio 2 dalyje nurodytus teisės aktus, Institucija gali priimti finansų įstaigai skirtą atskirą sprendimą, kuriuo pareikalautų imtis būtinų priemonių, įskaitant bet kokios praktikos nutraukimą, kad įstaiga laikytųsi įsipareigojimų pagal Bendrijos teisę. 12 straipsnis Priežiūros institucijų kolegijos 1. Institucija prisidės skatinant veiksmingą ir nuoseklų priežiūros institucijų kolegijų veikimą ir Bendrijos teisės aktų taikymo kolegijose darną. 2. Institucija stebėtojo teisėmis dalyvauja priežiūros institucijų kolegijų veikloje, jeigu mano, kad tai tinkama. Tokio dalyvavimo tikslais ji laikoma „nacionaline priežiūros institucija“, kaip apibrėžta atitinkamuose teisės aktuose, ir, paprašiusi, gauna visą svarbią informaciją, kuria dalijamasi su bet kuriuo kolegijos nariu. 3. Bendradarbiaudama su priežiūros institucijų kolegijose veikiančiomis priežiūros institucijomis, Institucija nustato ir atitinkamai renka iš nacionalinių priežiūros institucijų visą svarbią informaciją, kad palengvintų tų kolegijų darbą. Ji sukuria ir tvarko centrinę sistemą, kad priežiūros institucijų kolegijose veikiančios nacionalinės priežiūros institucijos galėtų naudotis tokia informacija. 13 straipsnis Užduočių ir pareigų perdavimas 1. Nacionalinės priežiūros institucijos gali dvišaliu susitarimu perduoti užduotis ir pareigas kitoms nacionalinėms priežiūros institucijoms. 2. Institucija palengvina užduočių ir pareigų perdavimą tarp nacionalinių priežiūros institucijų, nustatydama užduotis ir pareigas, kurios gali būti perduotos arba vykdomos bendrai, ir skatindama vadovautis gerąja patirtimi. 3. Nacionalinės priežiūros institucijos praneša Institucijai apie ketinamus sudaryti perdavimo susitarimus. Jos pradeda vykdyti susitarimus ne anksčiau kaip po mėnesio nuo pranešimo Institucijai dienos. Institucija per mėnesį nuo pranešimo gavimo gali pareikšti nuomonę apie numatomą susitarimą. Institucija, pasitelkdama tinkamas priemones, skelbia visus nacionalinių priežiūros institucijų sudarytus perdavimo susitarimus, kad užtikrintų atitinkamą visų susijusių šalių informavimą. 14 straipsnis Bendri priežiūros principai 1. Institucija aktyviai dalyvauja kuriant bendrus Europos priežiūros principus ir nuoseklią priežiūros praktiką ir užtikrinant vienodų procedūrų ir nuoseklių metodų taikymą visoje Bendrijoje ir vykdo šią būtiniausią veiklą: a) teikia nuomones nacionalinėms priežiūros institucijoms; b) skatina veiksmingą dvišalį ir daugiašalį nacionalinių priežiūros institucijų keitimąsi informacija, visiškai laikantis atitinkamuose Bendrijos teisės aktuose nustatytų taikomų konfidencialumo ir duomenų apsaugos nuostatų; c) padeda plėtoti aukštos kokybės ir vienodus priežiūros standartus, įskaitant ataskaitų teikimo standartus; d) peržiūri atitinkamų Komisijos priimtų techninių standartų, Institucijos paskelbtų gairių ir rekomendacijų taikymą ir prireikus siūlo pakeitimus; e) rengia konkrečių sektorių ir horizontalias įvairiems sektoriams skirtas mokymo programas, sudaro sąlygas keistis darbuotojais ir skatina nacionalines priežiūros institucijas aktyviau naudotis komandiruočių programomis ir kitomis priemonėmis. 2. Institucija gali atitinkamai rengti naujas praktines ir konvergencijos priemones, kad skatintų taikyti bendrus priežiūros metodus ir praktiką. 15 straipsnis Nacionalinių priežiūros institucijų tarpusavio vertinimas 1. Institucija periodiškai atlieka tam tikros arba visos nacionalinių priežiūros institucijų veiklos tarpusavio vertinimo analizę, kad dar labiau padidintų priežiūros rezultatų nuoseklumą. Tam Institucija parengia metodus, kuriuos taikant būtų galima objektyviai įvertinti ir palyginti vertinamas institucijas. 2. Atliekant tarpusavio vertinimą vertinami toliau nurodyti dalykai, bet jais neapsiribojama: a) nacionalinės priežiūros institucijos institucinių susitarimų, išteklių skyrimo ir darbuotojų kompetencijos tinkamumas, skiriant ypatingą dėmesį veiksmingam 1 straipsnio 2 dalyje nurodytų teisės aktų taikymui ir gebėjimui reaguoti į rinkos pokyčius; b) Bendrijos teisės taikymo ir priežiūros praktikos (įskaitant pagal 7 ir 8 straipsnius priimtų techninių standartų, gairių ir rekomendacijų taikymą) konvergencijos laipsnis ir mastas, kuriuo priežiūros praktika pasiekiama Bendrijos teisėje nustatytų tikslų; c) tam tikrų nacionalinių priežiūros institucijų sukaupta geroji patirtis, kurią galėtų būti naudinga perimti kitoms nacionalinėms priežiūros institucijoms. 3. Remdamasi tarpusavio vertinimu, Institucija gali paskelbti rekomendacijas susijusioms nacionalinėms priežiūros institucijoms. 16 straipsnis Koordinavimo funkcija Institucija atlieka bendrą nacionalinių priežiūros institucijų veiklos koordinavimą, įskaitant atvejus, kai dėl nepalankių pokyčių gali kilti pavojus sklandžiam finansų rinkų veikimui ir vientisumui arba Bendrijos finansų sistemos stabilumui. Institucija remia koordinuotą Bendrijos atsaką, inter alia, šiomis priemonėmis: (1) sudarydama geresnes sąlygas nacionalinėms priežiūros institucijoms keistis informacija; (2) nustatydama informacijos, kuri turėtų būti pateikta visoms susijusioms nacionalinėms priežiūros institucijomis, apimtį ir tikrindama jos patikimumą; (3) veikdama kaip tarpininkas nacionalinių priežiūros institucijų prašymu arba savo iniciatyva, nepažeisdama 11 straipsnio; (4) nedelsiant pranešdama ESRV apie bet kokią galimą kritinę padėtį. 17 straipsnis Rinkos pokyčių vertinimas 1. Institucija stebi ir vertina rinkos pokyčius savo kompetencijos srityje ir, jeigu būtina, praneša Europos bankininkystės institucijai, Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijai, ESRV, Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai apie atitinkamas mikrolygio rizikos ribojimo tendencijas, galimą riziką ir silpnąsias vietas. Visų pirma Institucija, bendradarbiaudama su ESRV, inicijuoja ir koordinuoja finansų įstaigų atsparumo nepalankiems rinkos pokyčiams Bendrijos masto vertinimus. Tam Institucija parengia šias nacionalinėms priežiūros institucijoms taikyti skirtas priemones: a) bendras metodikas, kaip vertinti ekonominių scenarijų poveikį atskiros įstaigos finansinei padėčiai; b) bendrus metodus, kaip pranešti apie šių finansų įstaigų atsparumo vertinimų rezultatus. 2. Nepažeisdama Reglamente (EB) Nr. …/… [ESRV] nustatytų ESRV užduočių, Institucija mažiausiai kartą per metus ir, jeigu reikia, dažniau teikia Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir ESRV tendencijų, galimos rizikos ir silpnųjų vietų vertinimus pagal kompetenciją. Institucija įtraukia į šiuos vertinimus pagrindinės rizikos ir silpnųjų vietų klasifikaciją ir, jeigu būtina, rekomenduoja, kokių prevencinių ar taisomųjų veiksmų reikėtų imtis. 3. Glaudžiai bendradarbiaudama su Europos bankininkystės institucija bei Europos vertybinių popierių ir rinkų institucija, Institucija užtikrina, kad būtų tinkamai atsižvelgta į pokyčius, riziką ir silpnąsias vietas visuose sektoriuose. 18 straipsnis Tarptautiniai santykiai Nepažeisdama Bendrijos institucijų kompetencijos, Institucija gali plėtoti ryšius su trečiųjų šalių priežiūros institucijomis. Ji gali sudaryti administracinius susitarimus su tarptautinėmis organizacijomis ir trečiųjų šalių administracijomis. Institucija padeda rengti su trečiųjų šalių priežiūros tvarka susijusius sprendimus dėl lygiavertiškumo pagal 1 straipsnio 2 dalyje nurodytus teisės aktus. 19 straipsnis Kitos užduotys 1. Europos Parlamento, Tarybos ar Komisijos prašymu arba savo iniciatyva Institucija gali teikti Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai nuomones visais su jos kompetencijos sritimi susijusiais klausimais. 2. Riziką ribojančio susijungimų ir įsigijimų vertinimo, kuriam taikoma Direktyva 2007/44/EB, srityje Institucija gali savo iniciatyva arba kurių nors nacionalinių priežiūros institucijų prašymu priimti ir skelbti nuomonę dėl riziką ribojančio vertinimo, kurį turėtų atlikti kuri nors valstybės narės institucija. Taikomas 20 straipsnis. 20 straipsnis Informacijos rinkimas 1. Institucijai paprašius, nacionalinės priežiūros institucijos ir kitos valstybių narių valdžios institucijos teikia Institucijai visą informaciją, kuri būtina jai šiuo reglamentu pavestoms pareigoms vykdyti. Institucija taip pat gali prašyti teikti informaciją reguliariais intervalais. 2. Jeigu informacijos nėra arba nacionalinės priežiūros institucijos ir kitos valstybių narių valdžios institucijos nepateikia jos laiku, Institucija gali išsiųsti motyvuotą prašymą tiesiogiai atitinkamoms finansų įstaigoms ir kitoms šalims. Apie tokius prašymus ji praneša atitinkamoms nacionalinėms priežiūros institucijoms. Institucijai paprašius, nacionalinės priežiūros institucijos ir kitos valstybių narių valdžios institucijos padeda Institucijai rinkti tokią informaciją. 3. Institucija gali naudoti iš nacionalinių priežiūros institucijų ir kitų valdžios institucijų arba iš finansų įstaigų ir kitų šalių gautą konfidencialią informaciją tik šiuo reglamentu jai skirtoms pareigoms atlikti. 21 straipsnis Santykiai su ESRV 1. Europos draudimo ir profesinių pensijų institucija bendradarbiauja su ESRV. 2 Institucija glaudžiai bendradarbiauja su ESRV. Ji reguliariai teikia ESRV naujausią valdybos užduotims atlikti būtiną informaciją. ESRV pateikus motyvuotą prašymą, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. …/… [ESRV] [15] straipsnyje, jai nedelsiant pateikiami visi jos užduotims atlikti būtini duomenys, kurie nepateikti santraukos ar suvestinės forma. 3. Vadovaudamasi 4 ir 5 dalimis, Institucija užtikrina, kad būtų imamasi tinkamų tolesnių veiksmų dėl ESRV įspėjimų ir rekomendacijų, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. …/… [ESRV] [16] straipsnyje. 4. Gavusi Europos sisteminės rizikos valdybos Institucijai skirtą įspėjimą ar rekomendaciją, Institucija nedelsdama sušaukia stebėtojų tarybos posėdį ir įvertina tokio įspėjimo ar rekomendacijos poveikį savo užduočių atlikimui. Laikydamasi atitinkamos sprendimų priėmimo tvarkos, Institucija priima sprendimą dėl veiksmų, kurių turi būti imtasi pagal jai šiuo reglamentu suteiktus įgaliojimus siekiant išspręsti įspėjimuose ir rekomendacijose nustatytus klausimus. Jeigu Institucija nesiima tolesnių priemonių rekomendacijai įgyvendinti, ji paaiškina ESRV tokio sprendimo priežastis. 5. Gavusi Europos sisteminės rizikos valdybos nacionalinei priežiūros institucijai skirtą įspėjimą ar rekomendaciją, Institucija, kai tinka, pasinaudoja jai šiuo reglamentu suteiktais įgaliojimais siekdama užtikrinti, kad laiku būtų imtasi tolesnių veiksmų. Jeigu adresatas ketina nesilaikyti ESRV rekomendacijos, jis nurodo to priežastis stebėtojų tarybai ir jas apsvarsto. Teikdama ESRV informaciją pagal Reglamento (EB) Nr. …/… [ESRV] [17] straipsnį, nacionalinė priežiūros institucija deramai atsižvelgia į stebėtojų tarybos nuomonę. 6. Atlikdama šiame reglamente nustatytas užduotis, Institucija kiek tik įmanoma atsižvelgia į ESRV įspėjimus ir rekomendacijas. 22 straipsnis Draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų suinteresuotųjų šalių grupė 1. Siekiant konsultuotis su suinteresuotosiomis šalimis Institucijos užduotims svarbiose srityse, įsteigiama Draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų fondų suinteresuotųjų šalių grupė. 2. Draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų fondų suinteresuotųjų šalių grupę sudaro 30 narių, proporcingai atstovaujančių Bendrijos draudimo ir perdraudimo įmonėms, taip pat profesinių pensijų fondams, jų darbuotojams, vartotojams ir kitiems mažmeninių draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų paslaugų naudotojams. Draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų fondų suinteresuotųjų šalių grupė susirenka ne rečiau kaip du kartus per metus. 3. Draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų fondų suinteresuotųjų šalių grupės narius skiria Institucijos stebėtojų taryba, atsižvelgdama į susijusių suinteresuotųjų šalių pasiūlymus. Priimdama sprendimą, stebėtojų taryba kiek įmanoma stengiasi užtikrinti tinkamą geografinę pusiausvyrą ir atstovavimą suinteresuotosioms šalims iš visos Bendrijos. Institucija užtikrina Draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų fondų suinteresuotųjų šalių grupei deramas sekretoriato paslaugas. 4. Draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų fondų suinteresuotųjų šalių grupės nariai eina savo pareigas pustrečių metų, o šiam laikotarpiui pasibaigus rengiama nauja atrankos procedūra. Nariai pareigas gali eiti dvi kadencijas iš eilės. 5. Draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų fondų suinteresuotųjų šalių grupė gali teikti Institucijai nuomones ir patarimus bet kokiu su 7 ir 8 straipsnyje nurodytomis Institucijos užduotimis susijusiu klausimu. 6. Draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų fondų suinteresuotųjų šalių grupė priima savo darbo tvarkos taisykles. 7. Institucija viešai skelbia Draudimo, perdraudimo ir profesinių pensijų fondų suinteresuotųjų šalių grupės nuomones ir patarimus bei konsultacijų su ja rezultatus. 23 straipsnis Apsaugos priemonės 1. Institucija užtikrina, kad nė vienas pagal 10 ar 11 straipsnį priimtas sprendimas jokiu būdu nedarytų neigiamos įtakos valstybių narių fiskalinei atsakomybei. 2. Jeigu valstybė narė mano, kad pagal 11 straipsnį priimtas sprendimas daro neigiamą įtaką jos fiskalinei atsakomybei, ji gali per mėnesį nuo pranešimo apie Institucijos sprendimą nacionalinei priežiūros institucijai pranešti Institucijai ir Komisijai, kad nacionalinė priežiūros institucija sprendimo neįgyvendins. Valstybė narė savo pranešime pagrindžia tokį sprendimą ir aiškiai parodo, kaip sprendimas pažeidžia jos fiskalinę atsakomybę. Tokiu atveju Institucijos sprendimas laikinai sustabdomas. Institucija per mėnesį nuo valstybės narės pranešimo gavimo dienos praneša valstybei narei, ar patvirtina savo sprendimą, ar jį pakeičia arba panaikina. Jeigu Institucija patvirtina savo sprendimą, Taryba kvalifikuotąja balsų dauguma, kaip apibrėžta Sutarties 205 straipsnyje, per du mėnesius nusprendžia, ar Institucijos sprendimas turėtų būti patvirtintas, ar panaikintas. Jeigu Taryba nusprendžia patvirtinti Institucijos sprendimą arba nepriima sprendimo per du mėnesius, to sprendimo laikinas sustabdymas nedelsiant nutraukiamas. 3. Jeigu valstybė narė mano, kad pagal 10 straipsnio 2 dalį priimtas sprendimas pažeidžia jos fiskalinę atsakomybę, ji gali per tris darbo dienas nuo pranešimo apie Institucijos sprendimą nacionalinei priežiūros institucijai pranešti Institucijai, Komisijai ir Tarybai, kad nacionalinė priežiūros institucija sprendimo neįgyvendins. Valstybė narė savo pranešime pagrindžia tokį sprendimą ir aiškiai parodo, kaip sprendimas pažeidžia jos fiskalinę atsakomybę. Taryba kvalifikuotąja balsų dauguma, kaip apibrėžta Sutarties 205 straipsnyje, per dešimt darbo dienų nusprendžia, ar patvirtinti Institucijos sprendimą ar jį panaikinti. Jeigu Taryba nepriima sprendimo per dešimt darbo dienų, laikoma, kad Institucijos sprendimas patvirtintas. 24 straipsnis Sprendimų priėmimo procedūros 1. Prieš priimdama 9 straipsnio 6 dalyje, 10 straipsnio 2 ir 3 dalyse bei 11 straipsnio 3 ir 4 dalyse numatytus sprendimus, Institucija praneša adresatui apie ketinimą priimti sprendimą ir nustato terminą, per kurį adresatas gali pareikšti nuomonę šiuo klausimu, visiškai atsižvelgdama į to klausimo skubumą. 2. Institucijos sprendimuose nurodomos priežastys, kuriomis jie pagrįsti. 3. Institucijos sprendimų adresatams pranešama apie teisės gynimo priemones, kuriomis galima pasinaudoti pagal šį reglamentą. 4. Jeigu Institucija priėmė sprendimą pagal 10 straipsnio 2 ar 3 dalį, ji peržiūri tą sprendimą tinkamais intervalais. 5. Sprendimai, kuriuos Institucija priima pagal 9, 10 ir 11 straipsnius, skelbiami viešai ir juose nurodoma susijusios nacionalinės priežiūros institucijos ar finansų įstaigos tapatybė bei pagrindinis sprendimo turinys, atsižvelgiant į teisėtą finansų įstaigų interesą apsaugoti savo verslo paslaptis. III SKYRIUS ORGANIZACIJA 1 SKIRSNIS STEBėTOJų TARYBA 25 straipsnis Sudėtis 1. Stebėtojų tarybą sudaro: a) pirmininkas, kuris nebalsuoja; b) atitinkamos nacionalinės priežiūros institucijos, kompetentingos prižiūrėti finansų įstaigas kiekvienoje valstybėje narėje, vadovas. Jei valstybėje narėje yra daugiau negu viena kompetentinga institucija, institucijos susitaria, kad vienas iš jų vadovų atstovautų jas stebėtojų taryboje; c) vienas Komisijos atstovas, kuris nebalsuoja; d) vienas ESRV atstovas, kuris nebalsuoja; f) po vieną kitų dviejų Europos priežiūros institucijų atstovą, kurie nebalsuoja. 2. Kiekviena nacionalinė priežiūros institucija, o jei egzistuoja daugiau negu viena atitinkama nacionalinė priežiūros institucija, tai tos institucijos drauge turi paskirti iš savo įstaigos ar įstaigų aukšto lygio pakaitinį narį, kuris galėtų pakeisti 1 dalies b punkte nurodytą stebėtojų tarybos narį, jeigu tas asmuo negalėtų dalyvauti posėdyje. 3. Stebėtojų taryba gali nuspręsti leisti posėdžiuose dalyvauti stebėtojams. Vykdomasis direktorius gali dalyvauti stebėtojų tarybos posėdžiuose be teisės balsuoti. 26 straipsnis Vidaus komitetai ir grupės 1. Stebėtojų taryba gali steigti vidaus komitetus ar grupes stebėtojų tarybai priskirtoms specialioms užduotims atlikti ir gali numatyti tam tikrų aiškiai apibrėžtų užduočių ir sprendimų perdavimą vidaus komitetams ar grupėms, valdybai arba pirmininkui. 2. Siekdama 11 straipsnio tikslų, stebėtojų taryba suformuoja grupę nesutarimų sprendimui palengvinti, kurią sudaro pirmininkas ir du jos nariai, kurie nėra nesutariančių nacionalinių priežiūros institucijų atstovai. Sprendimą pagal 11 straipsnį priima stebėtojų taryba remdamasi grupės pasiūlymu. 27 straipsnis Nepriklausomumas Atlikdami šiuo reglamentu jiems skirtas užduotis, stebėtojų tarybos pirmininkas ir balsuojantys nariai veikia nepriklausomai ir objektyviai Bendrijos interesais, neprašo Bendrijos institucijų ar įstaigų, kurios nors valstybės narės vyriausybės ar bet kokios kitos viešosios ar privačiosios įstaigos nurodymų ir jais nesivadovauja. 28 straipsnis Užduotys 1. Stebėtojų taryba nustato Institucijos darbo gaires ir atsako už II skyriuje nurodytų sprendimų priėmimą. 2. Stebėtojų taryba priima nuomones, rekomendacijas ir sprendimus bei teikia patarimus, kaip nurodyta II skyriuje. 3. Stebėtojų taryba skiria pirmininką. 4. Kiekvienais metais iki rugsėjo 30 d. stebėtojų taryba, remdamasi valdybos pasiūlymu, priima Institucijos kitų metų darbo programą ir perduoda ją Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai susipažinti. Darbo programa priimama nepažeidžiant metinio biudžeto procedūros ir skelbiama viešai. 5. Stebėtojų taryba priima daugiametę Institucijos darbo programą ir perduoda ją Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai susipažinti. Daugiametė darbo programa priimama nepažeidžiant metinio biudžeto procedūros ir skelbiama viešai. 6. Stebėtojų taryba tvirtina biudžeto projektą pagal 49 straipsnį. 7. Stebėtojų taryba naudojasi įgaliojimais taikyti drausmines priemones pirmininkui ir vykdomajam direktoriui ir gali pašalinti juos iš pareigų pagal atitinkamai 33 straipsnio 5 dalį arba 36 straipsnio 5 dalį. 29 straipsnis Sprendimų priėmimas 1. Stebėtojų taryba dėl 7 ir 8 straipsniuose nurodytų aktų ir visų priemonių bei sprendimų, priimamų pagal VI skyrių, sprendžia kvalifikuotąja savo narių balsų dauguma, kaip apibrėžta Sutarties 205 straipsnyje. Visi kiti stebėtojų tarybos sprendimai priimami paprastąja narių balsų dauguma. 2. Stebėtojų tarybos posėdžius sušaukia pirmininkas savo iniciatyva arba trečdalio jos narių prašymu; posėdžiams pirmininkauja pirmininkas. 3. Stebėtojų taryba priima savo darbo tvarkos taisykles ir jas viešai paskelbia. 4. Darbo tvarkos taisyklėse išsamiai nustatoma balsavimo tvarka, įskaitant tam tikrais atvejais taisykles dėl kvorumo. Nebalsuojantys nariai ir stebėtojai, išskyrus pirmininką ir vykdomąjį direktorių, nedalyvauja jokiose stebėtojų tarybos diskusijose, susijusiose su atskiromis finansų įstaigomis, nebent 61 straipsnyje arba 1 straipsnio 2 dalyje nurodytuose teisės aktuose būtų nustatyta kitaip. 2 SKIRSNIS VALDYBA 30 straipsnis Sudėtis 1. Valdybą sudaro pirmininkas, Komisijos atstovas ir stebėtojų tarybos iš savo narių išrinkti keturi nariai. Kiekvienas narys, išskyrus pirmininką, turi pakaitinį narį, kuris galėtų pakeisti valdybos narį, jei tas asmuo negalėtų dalyvauti posėdyje. Stebėtojų tarybos išrinktų narių kadencija trunka pustrečių metų. Ji gali būti pratęsta vieną kartą. 2. Valdybos sprendimai priimami dalyvaujančių narių balsų dauguma. Kiekvienas narys turi vieną balsą. Vykdomasis direktorius dalyvauja valdybos posėdžiuose be teisės balsuoti. Valdyba priima savo darbo tvarkos taisykles ir jas viešai paskelbia. 3. Valdybos posėdžius sušaukia pirmininkas savo iniciatyva arba mažiausiai trečdalio narių prašymu; posėdžiams pirmininkauja pirmininkas. Valdyba susirenka į eilinius posėdžius bent du kartus per metus. 4. Atsižvelgiant į darbo tvarkos taisykles, valdybos nariams gali padėti patarėjai ar ekspertai. 31 straipsnis Nepriklausomumas Valdybos nariai veikia nepriklausomai ir objektyviai Bendrijos interesais, neprašo jokių Bendrijos institucijų ar įstaigų, kurios nors valstybės narės vyriausybės ar bet kokios kitos viešosios ar privačiosios įstaigos nurodymų ir jais nesivadovauja. 32 straipsnis Užduotys 1. Valdyba užtikrina, kad Institucija vykdytų savo misiją ir atliktų pagal šį reglamentą jai skirtas užduotis. 2. Valdyba siūlo metinę ir daugiametę darbo programą, kurią priima stebėtojų taryba. 3. Valdyba naudojasi savo biudžeto įgaliojimais pagal 49 ir 50 straipsnius. 4. Valdyba priima Institucijos darbuotojų politikos planą ir pagal 54 straipsnio 2 dalį – būtinas Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – tarnybos nuostatai) įgyvendinimo priemones. 5. Valdyba priima specialias nuostatas dėl teisės susipažinti su Institucijos dokumentais pagal 58 straipsnį. 6. Valdyba, pasitarusi su stebėtojų taryba, priima metinę Institucijos veiklos ataskaitą, remdamasi 38 straipsnio 7 dalyje nurodytos ataskaitos projektu, ir iki birželio 15 d. perduoda tą ataskaitą Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai, Audito Rūmams ir Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui. Ataskaita paskelbiama viešai. 7. Valdyba priima savo darbo tvarkos taisykles ir jas viešai paskelbia. 8. Valdyba skiria ir šalina apeliacinės tarybos narius pagal 44 straipsnio 3 dalį ir 44 straipsnio 5 dalį. 3 SKIRSNIS PIRMININKAS 33 straipsnis Skyrimas ir užduotys 1. Institucijai atstovauja pirmininkas, kuris yra visą darbo dieną dirbantis nepriklausomas specialistas. Pirmininkas atsako už stebėtojų tarybos darbo parengimą ir pirmininkauja stebėtojų tarybos bei valdybos posėdžiams. 2. Pirmininką skiria stebėtojų taryba, atsižvelgdama į jo nuopelnus, gebėjimus, finansų įstaigų ir rinkų išmanymą bei su finansų priežiūra ir reguliavimu susijusią patirtį, pagal atviros atrankos procedūrą. Prieš skyrimą stebėtojų tarybos pasirinktą kandidatą turi patvirtinti Europos Parlamentas. Stebėtojų taryba taip pat iš savo narių išrenka pakaitinį narį, kuris atliktų pirmininko pareigas jam nesant. 3. Pirmininko kadencija trunka penkerius metus ir gali būti pratęsta vieną kartą. 4. Per devynis mėnesius iki pirmininko penkerių metų kadencijos pabaigos stebėtojų taryba įvertina: a) per pirmąją kadenciją pasiektus rezultatus ir kaip jie buvo pasiekti; b) Institucijos pareigas ir reikalavimus per kelerius ateinančius metus. Stebėtojų taryba, atsižvelgdama į vertinimą, gali vieną kartą pratęsti pirmininko kadenciją, jeigu tam pritaria Europos Parlamentas. 5. Pirmininkas gali būti pašalintas iš pareigų tik stebėtojų tarybos sprendimu, jeigu tokį sprendimą patvirtina Europos Parlamentas. Pirmininkas negali trukdyti stebėtojų tarybai svarstyti su pirmininku susijusius klausimus, visų pirma dėl būtinybės pašalinti jį (arba ją) iš pareigų, ir nedalyvauja su tokiu klausimu susijusiuose svarstymuose. 34 straipsnis Nepriklausomumas Nepažeidžiant stebėtojų tarybos vaidmens pirmininko užduočių atžvilgiu, pirmininkas neprašo Bendrijos institucijų ar įstaigų, kurios nors valstybės narės vyriausybės ar bet kokios kitos viešosios ar privačiosios įstaigos nurodymų ir jais nesivadovauja. 35 straipsnis Ataskaita 1. Europos Parlamentas gali pakviesti pirmininką ar jo (jos) pakaitinį narį, visiškai paisydamas jo nepriklausomumo, reguliariai daryti pareiškimą kompetentingame jo komitete ir atsakyti į to komiteto narių pateiktus klausimus 2. Europos Parlamentas taip pat gali pareikalauti, kad pirmininkas pateiktų ataskaitą apie savo pareigų atlikimą. 4 SKIRSNIS VYKDOMASIS DIREKTORIUS 36 straipsnis Skyrimas 1. Institucijai vadovauja vykdomasis direktorius, kuris yra visą darbo dieną dirbantis nepriklausomas specialistas. 2. Vykdomąjį direktorių skiria stebėtojų taryba, atsižvelgdama į jo nuopelnus, gebėjimus, finansų įstaigų ir rinkų išmanymą, su finansų priežiūra ir reguliavimu susijusią patirtį bei valdymo patirtį, pagal atviros atrankos procedūrą. 3. Vykdomojo direktoriaus kadencija trunk