Dėl atskirų sektorių pažymėtina, kad atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis elektros energijos ir šildymo bei vėsinimo sektoriuose ES lygmeniu nuolat viršijo valstybių narių NAIEVP nusistatytą lygį, o atsinaujinančiųjų energijos išteklių dalis transporto sektoriuje yra šiek tiek mažesnė nei numatyta NAIEVP (8,03 proc. faktinė dalis, palyginti su planuotais 8,50 proc.). Šį trūkumą iš dalies lėmė diskusijos dėl biodegalų politikos ir su tuo susijusių teisės aktų sistemos pakeitimų. Nors šie pakeitimai buvo būtini siekiant išspręsti tvarumo problemas, dėl to atsiradęs netikrumas dėl būsimos politikos sistemos sulėtino investicijas į biodegalų, įskaitant pažangiuosius biodegalus, gamybos pajėgumus. 2018 m. duomenys neatspindi padidėjusių investicijų į pažangiųjų biodegalų gamybos pajėgumus priėmus AIED II.

2018 m. ES pasiekė 18,0 proc. (18,9 proc. ES 27) atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalį bendrame galutiniame energijos suvartojime (tikslas – bent 20 proc. (20,6 proc. ES 27) iki 2020 m.), ir viršijo 2017–2018 m. laikotarpiui nustatytą 16 proc. orientacinę trajektoriją. Be to, visa ES taip pat yra viršijusi šiek tiek platesnio užmojo tikslą, kurį pačios valstybės narės nustatė savo nacionaliniuose atsinaujinančiųjų išteklių energijos veiksmų planuose (NAIEVP). Pastaraisiais metais ES lygmeniu nuolat didėjo bendra atsinaujinančiųjų energijos išteklių (AEI) dalis ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis elektros energijos sektoriuje (AEI-E), šildymo ir vėsinimo sektoriuje ir, kiek mažesniu mastu, transporto sektoriuje (AEI-T).

Pagrindinis elementas – 2018 m. gruodžio 24 d. įsigaliojusi Direktyva (ES) 2018/2001 dėl skatinimo naudoti atsinaujinančiųjų išteklių energiją (toliau – AIED II). Naująja direktyva nustatyta tvirta sistema, kaip iki 2030 m. pasiekti privalomą ES tikslą, kad atsinaujinančiųjų išteklių energija sudarytų bent 32 proc. galutinės energijos suvartojimo. Į šią sistemą, grindžiamą pažanga įgyvendinant AIED I, be kita ko, įtrauktas įpareigojimas valstybėms narėms nacionaliniuose energetikos ir klimato srities veiksmų planuose kaip nacionalinių trajektorijų atskaitos lygį naudoti 2020 m. tikslus. Numatoma, kad pateikus visus NEKSVP, 2030 m. ES atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis pasieks 33,1–33,7 proc.. Iš bendrų valstybių narių indėlių matyti, kad atsinaujinančiųjų išteklių energijos naudojimas iki 2030 m. didės sparčiau, todėl, jei valstybės narės pasieks (ir viršys) savo atsinaujinančiųjų išteklių energijos indėlį, bendra ES atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis viršys 32 proc. tikslą.

Siekiant įvertinti, ar įmanoma pasiekti 2020 m. tikslą, Komisijos užsakymu buvo atliktas modeliavimas. Analizė grindžiama statistinių duomenų ekstrapoliacija, atsižvelgiant į investicijų į AEI lygį, esamą AEI projektų bazę ir atitinkamas dabartines politikos iniciatyvas , įskaitant galimus statistinius perdavimus. Dėl COVID-19 pandemijos kilo papildomas netikrumas dėl įvairių (atsinaujinančiosios) energijos rinkos dalių. Dėl šių abejonių ryškėja dvi skirtingos paklausos tendencijos (maža ir didelė paklausa), atspindinčios tikėtinas apatines ir viršutines ribas to, kas priskiriama kategorijai „tikėtina“, kalbant apie paklausos tendencijas. Tai taip pat derinama su dviem skirtingais bendradarbiavimo AEI srityje taikant statistinius perdavimus scenarijais: glaudaus bendradarbiavimo scenarijumi ir silpno bendradarbiavimo scenarijumi. Tiksliau kalbant, valstybių narių lygmeniu buvo padarytos šios prielaidos:

Savo 5-osiose atsinaujinančiųjų išteklių energetikos pažangos ataskaitose valstybės narės praneša apie priemones, kuriomis siekiama supaprastinti atsinaujinančiųjų išteklių energijos projektų administracines procedūras (pagal AIED I 13 straipsnį). Remiantis išorės analize, visose valstybėse narėse didelė dalis atitinkamų pagal AIED I nustatytų priemonių apskritai įgyvendinta sėkmingai. Šios priemonės, be kita ko, apima: mažos apimties projektams taikomas supaprastintas procedūras, reikalavimus sistemos operatoriams pateikti išlaidų sąmatas ir kitą būtiną informaciją, reikalavimus dėl tinklo plėtros ir atsinaujinančiųjų išteklių energijos perdavimo į tinklą sąnaudų paskirstymo, AEI-E įtraukimą į nacionalinį tinklo plėtros planą, taip pat paramos schemas, kuriomis skatinama naudoti atsinaujinančiųjų išteklių energiją.

Pagal šį modelį numatoma, kad 2020 m. ES atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis sieks 22,8–23,1 proc. (žr. 3 paveikslą). Jame taip pat numatoma, kad daugelio valstybių narių rezultatai bus geri – likusiais metais jos pasieks plėtros lygį, viršijantį nustatytą tikslinį lygį. Vis dėlto kyla didelė rizika, kad trys valstybės narės (Belgija, Prancūzija ir Lenkija) nepasieks tikslo. Be to, dviem valstybėms narėms (Nyderlandams ir Liuksemburgui) kyla vidutinė rizika, kad tikslas nebus pasiektas. Į šį skaičių taip pat įtrauktas 2020 m. atskaitos lygis, kurį valstybės narės nurodė savo galutiniuose nacionaliniuose energetikos ir klimato srities veiksmų planuose.

Teritorijų ir aplinkos planavimo reikalavimai trukdo kai kurioms valstybėms narėms daryti pažangą elektros energijos sektoriuje. Kliūtis šildymo ir vėsinimo sektoriuje daugiausia lemia trūkumai, susiję su centralizuoto šilumos tiekimo tinklų pajėgumais, o transporto sektoriuje kliūtys iš esmės atsiranda dėl to, kad trūksta tinkamos infrastruktūros elektra varomoms transporto priemonėms, taip pat dėl netikrumo rinkoje, atsiradusio keičiantis biodegalų politikai. Didėjančių AEI pajėgumų integravimas į tinklą taip pat yra nuolatinis iššūkis daugumai valstybių narių. Kliūtys daugiausia kyla dėl didelių prijungimo prie elektros energijos tinklo sąnaudų, tai pat nepakankamo tinklo plėtros scenarijų tikrumo ir prisijungimo procedūrų skaidrumo.

Vis dėlto tebėra tam tikrų kliūčių. Nors praeityje jau padaryta pažanga, daugelyje valstybių narių galima dar labiau supaprastinti administracines procedūras visuose sektoriuose. Be to, galima dar labiau supaprastinti leidimų išdavimo procedūras ir sutrumpinti leidimų tvarkymui reikalingą laiką. Siekiant iki 2021 m. birželio 30 d. į nacionalinę teisę perkelti AIED II, šias procedūras apskritai reikia tobulinti toliau.

Žaliavų, naudojamų ES suvartojamiems biodegalams gaminti, auginimas gali turėti neigiamą poveikį aplinkai. Be netiesioginio poveikio, šis poveikis paprastai būna susijęs su konkrečia vietove, priklauso nuo žemės ūkio praktikos ir yra panašus į kitoms reikmėms auginamų kultūrinių augalų poveikį. Šis neigiamas poveikis aplinkai susijęs su vandens telkinių eutrofikacija, vandens trūkumu, dirvožemio erozija, dirvožemio tankinimu, oro tarša, buveinių nykimu ir biologinės įvairovės nykimu. Dideles anglies atsargas turinčios žemės ir didelės biologinės įvairovės žemės paskirties keitimas draudžiamas pagal tvarumo kriterijus. Savo pažangos ataskaitose dauguma valstybių narių nurodo, kad biodegalų gamybai naudojamų augalinių žaliavų, palyginti su visa žemės ūkio veikla, auginama nedaug, todėl mano, kad susijęs poveikis aplinkai yra nedidelis. Kelios valstybės narės atkreipia dėmesį į tai, kad visa žemės ūkio gamyba reguliuojama atsižvelgiant į poveikį aplinkai, todėl mano, kad iš biodegalų gamybai skirtų augalų auginimo neturėtų būti tikimasi didesnio poveikio nei iš kitų augalų auginimo.

Be biodyzelino ir bioetanolio, kelių transporto sektoriuje suvartojama šiek tiek biodujų: Švedijoje – 118 tūkst. tne, o Vokietijoje – 33 tūkst. tne.

Apskritai ES nusprendė kuo labiau sumažinti iš maistinių ir pašarinių augalų pagamintų biodegalų naudojimą ir ateityje daugiausia dėmesio skirti pažangiųjų biodegalų ir kito mažo anglies dioksido kiekio kuro, pavyzdžiui, elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių, perdirbtos anglies pagrindu pagamintų degalų ir atsinaujinančiųjų nebiologinės kilmės skystųjų ir dujinių transporto degalų, skatinimui. 2018 m. pažangieji biodegalai sudarė 828 tūkst. tne (21 proc.) iš IX priede nurodytų 3 905 tūkst. tne biodegalų, o tai atitinka 5 proc. biodegalų rinkos dalį (16 597 tūkst. tne). Pastaruoju metu ši dalis labai padidėjo ir numatoma, kad ateityje ji toliau didės. Komisija toliau skatins plėtoti pažangiuosius biodegalus, be kita ko, tirdama galimų naujų žaliavų šaltinius ir remdama žaliavų, kurių galima gauti daug, visų pirma atliekų ir liekanų, perdirbimo technologijų komercializaciją.

3.Komisijos pripažintų savanoriškų schemų veikimas

AIED I, o nuo 2021 m. liepos mėn. AIED II Komisija suteikia įgaliojimus pripažinti sertifikavimo schemas, vadinamąsias savanoriškas schemas, kuriomis naudodamiesi veiklos vykdytojai gali įrodyti, kad laikosi direktyvoje nustatytų kriterijų dėl tvarumo ir išmetamų ŠESD kiekio sumažinimo. Iki šiol šiuo tikslu pripažinta 13 savanoriškų schemų. Pagal šias schemas reikalaujama, kad valstybės narės priimtų įrodymus, susijusius su tvarumo kriterijais, kuriuos gavo šiose schemose dalyvaujantys veiklos vykdytojai. Tai labai palengvina tvarumo kriterijų įgyvendinimą, nes leidžia veiklos vykdytojams pateikti reikalaujamus įrodymus pagal bendrą procedūrą visose ES valstybėse narėse. Kasmet Komisijai turi būti pateikta ataskaita dėl kiekvienos pastaruosius dvylika mėnesių veikusios savanoriškos schemos, dėl kurios priimtas sprendimas.

Per pastaruosius kelerius metus savanoriškos schemos tapo pagrindine įrodymo, kad laikomasi ES biodegalų tvarumo kriterijų, priemone. 2019 m. 21 876 kilotonos (kt) skystųjų biodegalų (įskaitant grynąjį augalinį aliejų), 147 357 tūkst. m3 biometano (t. y. maždaug 106 kilotonų) ir 219 266 kilotonų žaliavų buvo sertifikuoti kaip atitinkantys ES tvarumo kriterijus, nustatytus Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvos 17 straipsnio 2–5 dalyse.

Kalbant išsamiau apie sertifikuotus skystuosius biodegalus, 12 099 kt (55 proc. viso kiekio) sudarė biodyzelinas ir 6 340 kt (29 proc.) – bioetanolis. Likusią dalį sudarė hidrinimu valyto augalinio aliejaus (angl. HVO) biokuras (2 671 kt, 12 proc.), grynojo augalinės kilmės aliejaus kuras (380 kt, 1,7 proc.) ir kitų rūšių kuras (385 kt, 1,8 proc.). Pagrindinės sertifikuotos žaliavos, naudojamos biodegalams gaminti, buvo rapsai (24 proc.), alyvpalmių aliejus (16 proc.), panaudotas kepimo aliejus (13 proc.), cukranendrės (12 proc.) ir kukurūzai (10 proc.).

Komisija pripažįsta tik tas schemas, kurios atitinka tinkamus patikimumo, skaidrumo ir nepriklausomo audito standartus. Šiuo tikslu Komisija atlieka išsamų savanoriškų schemų pripažinimo prašymų vertinimą. Taip, be kita ko, užtikrinama, kad: žaliavų gamintojai laikytųsi pagal direktyvą nustatytų tvarumo kriterijų, informaciją apie tvarumo charakteristikas būtų galima atsekti iki žaliavų kilmės, įmonės būtų tikrinamos prieš joms pradedant dalyvauti schemoje, reguliariai būtų atliekamas auditas atgaline data ir pasitelkiami nepriklausomi išorės auditoriai.

Pastaraisiais metais savanoriškų schemų valdymas buvo tikrinamas vis atidžiau, pavyzdžiui, tai darė Europos Audito Rūmai. Siekiant spręsti šias problemas ir užtikrinti patikimą įgyvendinimą, AIED II 30 straipsnyje nustatytos griežtesnės bioenergijos tvarumo kriterijų tikrinimo taisyklės, įskaitant griežtesnę nacionalinę ir ES savanoriškų schemų ir trečiųjų šalių audito priežiūrą. Be to, 2021 m. Komisija priims išsamias įgyvendinimo taisykles dėl tinkamų patikimumo, skaidrumo ir nepriklausomo audito standartų ir reikalaus, kad jos būtų taikomos visoms pripažintoms savanoriškoms schemoms. Šiuo metu Komisija šiuos standartus rengia. Jais, be kita ko, bus suderintas masės balanso sistemos įgyvendinimas ir toliau griežtinami sistemos valdymo, skaidrumo ir audito reikalavimai. Galiausiai, siekdama pagerinti tvarių biodegalų atsekamumą, Komisija sukurs Europos duomenų bazę.

Savanoriška schema Taikymo sritis Pavadinimas Žaliavos rūšis Žaliavos kilmė Tiekimo grandinės mastas Tarptautinis tvarumo ir anglies sertifikavimas (schema „ISCC“) Įvairios žaliavos Visas pasaulis Visa tiekimo grandinė Schema „Bonsucro EU“ Cukranendrės Visas pasaulis Visa tiekimo grandinė Apskritojo stalo diskusija dėl tvarios biologinės medžiagos ES AIED (schema „RSB EU RED“) Įvairios žaliavos Visas pasaulis Visa tiekimo grandinė Schema „RTRS EU RED“ Sojos Visas pasaulis Visa tiekimo grandinė JAV schema „U.S. Soybean Sustainability Assurance Protocol (SSAP)“ Sojos JAV Nuo auginimo iki eksporto vietos Schema „Biomass Biofuels voluntary scheme (2BSvs)“ Įvairios žaliavos Visas pasaulis Visa tiekimo grandinė Schema „Red Tractor Farm Assurance Combinable Crops & Sugar Beet (Red Tractor)“ Grūdai, aliejinių augalų sėklos, cukriniai runkeliai Jungtinė Karalystė Iki pirmos žaliavos tiekimo vietos Schema „REDcert“ Įvairios žaliavos Europa Visa tiekimo grandinė Schema „Better Biomass“ Įvairios žaliavos Visas pasaulis Visa tiekimo grandinė Schema „KZR INiG System“ Įvairios žaliavos Europa Visa tiekimo grandinė Schema „Trade Assurance Scheme for Combinable Crops (TASC)“ Kombainu kertami javai, pvz., grūdai, aliejinių augalų sėklos ir cukriniai runkeliai Jungtinė Karalystė Priežiūros nuo ūkio iki pirmojo perdirbėjo grandinė Universalioji pašarų draudimo sistema (UFAS) Pašarinės žaliavos ir kombinuotieji pašarai, taip pat kombainu kertami javai Jungtinė Karalystė Priežiūros nuo ūkio iki pirmojo perdirbėjo grandinė Schema „Roundtable on Sustainable Palm Oil RED“ (RSPO RED) Aliejinės palmės Visas pasaulis Visa tiekimo grandinė

6 lentelė. Šiuo metu Komisijos pripažintos savanoriškos schemos

5. IŠVADOS

2020 m. atsinaujinančiųjų išteklių energijos tikslai turės būti pasiekti per COVID-19 pandemiją, kai visą visuomenę ir energetikos sektorių paveikė didžiausia per pastaruosius dešimtmečius kilusi sveikatos ir ekonomikos krizė. Šioje ataskaitoje patvirtinama, kad ES sėkmingai siekia savo 2020 m. atsinaujinančiųjų išteklių energijos tikslo. 2018 m. atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis ES energijos rūšių derinyje pasiekė 18 proc. (18,9 proc. ES 27). Investicijas į atsinaujinančiųjų išteklių energiją vis labiau skatina rinka, o valstybės subsidijų dalis, ypač naujiems projektams, mažėja. Taip atsitiko dėl to, kad labai sumažėjo su atsinaujinančiųjų išteklių energija susijusių technologijų sąnaudos, sumažėjo subsidijų taikant konkurencingesnes paramos schemas, tai matyti ir iš daugelio aukcionų, vykdytų keliose Europos šalyse, nulinių arba mažų sąnaudų rezultatų.

Kalbant apie atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalį, 2018 m. 12 valstybių narių jau viršijo savo atitinkamus 2020 m. tikslinius rodiklius. 11 kitų valstybių narių rodikliai atitiko arba viršijo jiems pagal AIED I nustatytą vidutinę orientacinę 2017–2018 m. trajektoriją. Tačiau penkioms valstybėms narėms (Prancūzija, Airija, Nyderlandai, Lenkija ir Slovėnija) tai nepavyko.

Kalbant apie perspektyvas pasiekti 2020 m. atsinaujinančiųjų išteklių energijos tikslinį rodiklį, pagal naujausią ES 27 modeliavimą prognozuojama, kad atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis sudarys nuo 22,8 proc. iki 23,1 proc. Tai atitinka tikėtiną AEI plėtros absoliutų padidėjimą 19,2– 21,7 tūkst. tne 2018–2020 m. COVID-19 pandemijos poveikis energijos paklausai yra didelis, todėl dėl šios išskirtinės padėties numatoma, kad 2020 m. atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalis apskritai išaugs. Tačiau kai kuriose srityse padidėjimas gali neišsilaikyti po to, kai visiškai atsigaus ekonominė veikla.

Didžioji dauguma valstybių narių pasieks savo tikslus, tačiau kyla didelė rizika, kad trys valstybės narės (Belgija, Prancūzija ir Lenkija) nepasieks tikslo. Be to, dviem valstybėms narėms (Nyderlandams ir Liuksemburgui) kyla vidutinė rizika, kad tikslas nebus pasiektas.

Atsižvelgiant į šioje ataskaitoje pateiktą analizę:

·iki 2020 m. pabaigos likus kelioms savaitėms valstybės narės primygtinai raginamos išnagrinėti visas galimybes kaip sprendimo būdu pasinaudoti bendradarbiavimo mechanizmais, visų pirma statistiniais perdavimais.

·Europos Komisija yra pasirengusi remti šį procesą, pavyzdžiui, remti valstybių narių politinį dialogą, teikti technines rekomendacijas ir kurti Sąjungos atsinaujinančiųjų išteklių energijos vystymo platformą (dabar rengiama), skirtą statistiniams perdavimams.

·Toliau plėtoti atsinaujinančiuosius energijos išteklių naudojimą labai svarbu. Visų pirma dėl to, kad reikia viršyti nacionaliniuose energetikos ir klimato srities veiksmų planuose nustatytą 2020 m. atskaitos lygį, kaip nustatyta Švarios energijos dokumentų rinkinyje, ir toliau siekti 2030 m., taip pat 2050 m. tikslų.