LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 76/58

Regionų komiteto nuomonė — Gebėjimų ugdymas XXI amžiuje: Europos bendradarbiavimo mokyklų klausimais darbotvarkė

(2009/C 76/12)

REGIONŲ KOMITETAS

— kartu pabrėžia, kad svarbiausias viršvalstybinių priemonių tikslas turi būti Europos pridėtinės vertės sukūrimas. Todėl Komitetas pritaria Komisijos reikalavimui geriau išnaudoti Europos mokyklinio ugdymo sistemų įvairovę, paremtą bendrosiomis vertybėmis, taikant daugybę naujoviškų bei puikių praktikų;

— primena, kad ir toliau reikia atsižvelgti į decentralizacijos lygį pavienėse valstybėse narėse. Daugelyje valstybių narių atsakomybė už mokyklinį ugdymą tenka vietos ir regionų valdžios institucijoms. Todėl svarbu, kad visi politiniai ir administraciniai lygiai tinkamai bendradarbiautų ir būtų parengta bendra politika. Didžiausią mokyklinio ugdymo sėkmę pasiekti galima tik tada, kai vietos ir regionų valdžios institucijos bus aktyvios šio proceso partnerės ir prisiims atsakomybę už mokymo plėtojimą savo teritorijoje;

— mano, jog negalima pamiršti, kad mokomasi ne tik mokykloje, bet ir ikimokyklinio ugdymo įstaigose, taip pat kasdieniame gyvenime bendraujant už mokyklos ribų — pvz., šeimoje, laisvalaikiu su bendraamžiais skaitmeninėje aplinkoje arba iš žiniasklaidos. Už ugdymą arba jaunimo politiką atsakingi subjektai turėtų pabandyti pažvelgti į jiems patikėtus jaunus asmenis, įvertindami visas jų gyvenimo aplinkybes ir pagal galimybes savo svarstymuose atsižvelgti į užmokyklinius ugdymo procesus ir jų įtaką mokykliniam ugdymui bei savišvietai;

— pažymi, kad visoje Europoje ikimokyklinį ugdymą daugiausia pagal galimybes finansuoja vietos ir regionų valdžios institucijos ir jau daug metų nuolat jį plėtoja ir tobulina. Vis dėlto daugelį projektų buvo galima pradėti ir dabar jie pradedami tik gavus Europos programoms įgyvendinti skirtas lėšas, pvz., vaikų daugiakalbystei skatinti, ypač pasienio regionuose. Komitetas mano, kad Europos Sąjungos paramos priemonės turėtų tokiais atvejais užtikrinti didesnį tęstinumą, norint išvengti tokios padėties, kai geri projektai po kelerių metų dėl lėšų stygiaus nutraukiami, o įgyta patirtis nepanaudojama. Tokiems projektams tęsti būtina ES finansinė parama;

— todėl tikisi, kad pradėjus įgyvendinti naują programą Comenius Regio bus suteikta didesnė veiksmų laisvė vietos ir regionų valdžios institucijoms pačioms spręsti dėl prioritetų skirstant paramą projektams;

— palankiai vertina Komisijos pasiūlymą bendradarbiauti. Jis dar kartą pabrėžia, kad bendradarbiavimas visų pirma turi apimti tiesioginį keitimąsi patirtimi tarp valstybių narių institucijų, kurios atsakingos už ugdymo politiką.

Pranešėja : Helma KUHN-THEIS (DE/ELP), Saro krašto parlamento narė

Pamatinis dokumentas

Gebėjimų ugdymas XXI amžiuje: Europos bendradarbiavimo mokyklų klausimais darbotvarkė

COM(2008) 425 galutinis

POLITINĖS REKOMENDACIJOS

REGIONŲ KOMITETAS

1. pritaria Europos Komisijos komunikatui „Gebėjimų ugdymas XXI amžiuje: Europos bendradarbiavimo mokyklų klausimais darbotvarkė“. Jame suformuluoti svarbiausi sunkumai, su kuriais susiduria mokyklų sistemos Europoje. Komitetas iš esmės pritaria Komisijos atliktai problemų analizei ir padarytoms išvadoms. Visų pirma jis be išlygų pritaria Komisijos nuomonei, kad investicijoms į jaunimą, ypač švietimo srityje, reikia skirti didžiausią dėmesį;

2. šiame kontekste būtų buvę naudinga, jei Komisija būtų pamėginusi įvertinti, kokio masto vietos ir regionų valdžios institucijų finansavimo prireiks Komisijos pasiūlymui įgyvendinti;

3. mano, kad Komisijos išnagrinėtos problemos jau daug kur sprendžiamos ne tik valstybių narių, bet ir vietos ir regionų valdžios institucijų pastangomis. Todėl Komitetas apgailestauja, kad Komisija savo svarstymuose neaptaria finansinio indėlio ir patirties, kuriais sprendžiant iškilusius klausimus prisidėjo ir ateityje prisidės vietos ir regionų valdžios institucijos, remdamosi savo įvairialype kompetencija ugdymo sektoriuje, taip pat tiksliu vietos ir regionų padėties žinojimu;

4. tačiau, kita vertus, įžvelgia daug didesnį poreikį veikti atsižvelgiant į pagrindinį švietimo vaidmenį ekonomikos augimui ir gerovei Europoje, taip pat į didžiulę mokyklinio ugdymo svarbą mokymuisi visą gyvenimą. Todėl jis iš esmės pritaria pasiūlymui stiprinti Europos bendradarbiavimą mokyklinio ugdymo srityje;

5. kartu pabrėžia, kad svarbiausias viršvalstybinių priemonių tikslas turi būti Europos pridėtinės vertės sukūrimas. Todėl Komitetas pritaria Komisijos reikalavimui geriau išnaudoti Europos mokyklinio ugdymo sistemų įvairovę, paremtą bendrosiomis vertybėmis, taikant daugybę naujoviškų bei puikių procedūrų. Tai ypač pasakytina apie Komisijos požiūrį, kad įstaigos, atsakingos už švietimo sistemų formą ir turinį, tiek vietos ir regionų, tiek nacionaliniu lygmeniu turi būti remiamos, sudarant joms palankesnes sąlygas keistis patikrintais metodais;

6. primena, kad ir toliau reikia atsižvelgti į decentralizacijos lygį pavienėse valstybėse narėse. Daugelyje valstybių narių atsakomybė už mokyklinį ugdymą tenka vietos ir regionų valdžios institucijoms. Todėl svarbu, kad visi politiniai ir administraciniai lygiai tinkamai bendradarbiautų ir būtų parengta bendra politika. Didžiausią mokyklinio ugdymo sėkmę pasiekti galima tik tada, kai vietos ir regionų valdžios institucijos bus aktyvios šio proceso partnerės ir prisiims atsakomybę už ugdymo plėtojimą savo teritorijoje;

7. mano, kad komunikato apsiribojimas tik europinio bendradarbiavimo struktūros mokyklinio ugdymo srityje sukūrimu yra pagrįstas ir tinkamas. Tačiau negalima pamiršti, kad mokomasi ne tik mokykloje, bet ir ikimokyklinio ugdymo įstaigose, taip pat kasdieniame gyvenime bendraujant už mokyklos ribų — pvz., šeimoje, laisvalaikiu su bendraamžiais skaitmeninėje aplinkoje arba iš žiniasklaidos. Už ugdymą arba jaunimo politiką atsakingi subjektai turėtų pabandyti pažvelgti į jiems patikėtus jaunus asmenis įvertindami visas jų gyvenimo aplinkybes ir pagal galimybes savo svarstymuose atsižvelgti į užmokyklinius ugdymo procesus ir jų įtaką mokykliniam ugdymui bei savišvietai;

Dėl temos „Gebėjimai ir jų plėtotė“ (2 skyrius)

8. pabrėžia Komisijos pastebėjimą, kad gebėjimų įgijimą iš esmės lemia patys ugdytiniai, kurie privalo „kritiškai vertinti savo mokymosi siekius, mokantis laikytis savidrausmės, dirbti savarankiškai ir bendradarbiauti, prireikus ieškoti informacijos ar pagalbos ir naudotis visomis informacijos ir komunikacijų technologijų teikiamomis galimybėmis“ (žr. 2.3 punktą);

9. todėl, Komiteto nuomone, svarbu, kad mokyklos turėtų nuoseklią ugdymo koncepciją, kad mokiniai galėtų suprasti, kaip sudarytos jų lankomos pamokos ir ko iš jų tikimasi. Vaikų ir jaunuolių mokymąsis turėtų būti apibūdinamas taip: teigiami lūkesčiai, imlumas, skatinimas ir orientavimas;

10. pritaria nuostatai, kad mokymo programų reforma turi būti paremta holistiniu ir orientuotu į gebėjimus požiūriu, ir juo remiantis reikėtų „į šią veiklą įtraukti mokytojus, mokinius, tėvus bei kitas suinteresuotąsias šalis“ (2.5 punktas), ypač turinčius teisę ugdyti. Reikėtų mokyklinio ugdymo sistemai kelti aukštus reikalavimus, tačiau nepamiršti, kad mokykla dideliu mastu yra priklausoma nuo bendrųjų visuomeninių sąlygų. Tai galima pailiustruoti dviem pavyzdžiais: mokyklų pastangos duoda geresnių rezultatų, jei šeimoje ir ikimokyklinio ugdymo įstaigose buvo įdiegtas teigiamas požiūris į mokymąsi. Baigiamuoju mokyklinio ugdymo etapu jaunuolių mokymosi motyvacijai taip pat labai svarbūs yra signalai, kuriuos siunčia ekonomika ir darbo rinka; Mokykla savo ruožtu gali paskatinti naują pilietiškumo kultūrą: — sukurdama piliečių švietimo tinklą, kuris laikydamasis subsidiarumo principo atsižvelgtų į formalaus ar neformalaus švietimo įstaigų indėlį į švietimą ir mokymą, — ieškodama sąsajų su vietos bendruomenių kultūros vertybėmis, tradicijomis ir mokslo bei ekonominiu paveldu, — kartu su šeimomis vykdydama bendrą švietimo ir mokymo projektą pripažįstant abiejų šalių vaidmenis ir skirtumus, tačiau aiškiai apibrėžiant jų pareigas;

11. kaip ir Komisija, mano, kad skaitymo gebėjimų skatinimas yra svarbiausia mokyklos užduotis. Tam tikros Komisijos minėtos skatinimo strategijos, ypač kalbant apie mokyklą, yra būdingos vietos ir regionų valdžios institucijų užduotys, pvz., šeimų kalbinių įgūdžių skatinimo politika ir raštingumo infrastruktūros gerinimas. Ugdant teigiamą požiūrį į matematiką, informatiką, gamtos mokslus ir techniką svarbus vaidmuo tenka mokyklų, mediatekų ir laisvalaikio įstaigų aprūpinimui, kurį daugiausia finansuoja vietos ir regionų valdžios institucijos.

12. pabrėžia, kad mokykloje be rašymo ir skaitymo įgūdžių įgijimo yra svarbu vystyti gebėjimus IKT srityje (e. raštingumas). Tai geriausias būdas vaikams ir jaunuoliams pasirengti savarankiškam gyvenimui ir sudaro jiems sąlygas taikant šiuolaikines informacines technologijas sukurti pridėtinę vertę tiek jų asmeniniam, tiek visos visuomenės vystimuisi;

13. pritaria Komisijos nuostatai dėl individualizuoto požiūrio į mokymąsi svarbos, taip pat ketinimui vertinti mokinius. Būtina taikyti ugdomąjį vertinimą, taigi į ateitį orientuotą, turint tikslą veiksmingiau ir individualiau formuoti tolesnį mokymąsi. Vis dėlto mokiniai pernelyg dažnai vertinami tik pažymiais, tai yra baigtinis vertinimas ir juo siekiama tik priskirti mokinius tam tikrai kategorijai. Komitetas mano, kad reikia gerokai pagerinti mokytojų rengimą ir kvalifikacijos kėlimą; tam galėtų pasitarnauti ir Europos programos, skleidžiančios naują informaciją apie technikos ir mokslo pažangą, visų pirma, jei tai praturtins dar besimokančių ir savo kvalifikaciją keliančių mokytojų žinias;

14. mano, kad santraukos trečiame punkte pateikta formuluotė „laikantis visapusiško požiūrio į gebėjimų ugdymą, įskaitant mokymo programas, medžiagą, mokytojų rengimą, personalizuotą mokymąsi ir vertinimo metodus“ yra netinkama, kadangi trūksta tikslesnio apibrėžimo, kad šiuo atveju kalbama ne apie Europos mastu suderintą požiūrį, bet apie valstybių narių ir už švietimą atsakingų subjektų skatinimą imtis veiksmų;

15. mano, jog verslumo kultūros ir įgūdžių ugdymas yra glaudžiai susijęs su pirmiau minėtu principu, pagal kurį reikia apskritai remti savarankiškų asmenybių, pasirengusių imtis iniciatyvos, ugdymą — ir tai pasakytina ne tik apie ekonomikos sritį, bet ir apie aktyvų pilietiškumą, kai prisiimama atsakomybė už bendruomenę. Mokykla jau dabar turi užtikrinti aukštos kokybės mokymą visiems mokiniams (3 skyrius) ir tapti žinių, kultūros ir visuomenės požiūriu šviečiamąja bendruomene, ne tik suteikiančia žinių, bet ir ugdančia piliečius. Be to, šiuo požiūriu svarbus veiksnys yra glaudus bendradarbiavimas su vietos ir regiono darbo rinkomis.

Kokybiškas mokslas visiems (3 skyrius)

16. be išlygų pritaria Komisijos argumentams dėl geresnių ikimokyklinio amžiaus vaikų ugdymo galimybių. Jis dar kartą pabrėžia nuostatą, kad „ikimokyklinio švietimo gerinimas ir galimybių jame dalyvauti didinimas — vieni svarbiausių galimų mokyklų sistemos veiksmų, galinčių suteikti daugiau galimybių visiems ir padėti siekti Lisabonos tikslų“. Ikimokyklinio ugdymo įstaigose padedami svarbiausi pagrindai, vėliau užtikrinantys viso mokymosi mokykloje sėkmę. Tai pasakytina ne tik apie nepalankioje padėtyje esančius vaikus; geras ikimokyklinis ugdymas praverčia visiems. Iš tiesų, ikimokyklinio ugdymo įstaigos suteikia vaikams pirmąją galimybę patekti į žinių pasaulį, ypač jei jos vykdo socialinę ir šviečiamąją veiklą nuo pat ankstyvo amžiaus padėdamos pagrindus teigiamam požiūriui į visuomenės gyvenimą, įsipareigojimus, mokslą ir šeimų dalyvavimą savo vaikų ugdyme. Novatoriška mokymo metodika, kuri dažnai taikoma ikimokyklinėse įstaigose, galėtų būti sėkmingai panaudojama ir perkeliama į tolesnio mokymo etapus. Tačiau Komitetas iš anksto atkreipia dėmesį į tai, kad netgi optimalus ikimokyklinio ugdymo organizavimas neatleidžia mokytojų, dalyvaujančių vėlesniame mokinių ugdyme, nuo atsakomybės išlaikyti ir stiprinti mokinių atradimo džiaugsmą ir norą mokytis;

17. pastebi, kad visoje Europoje ikimokyklinį ugdymą daugiausia pagal išgales finansuoja vietos ir regionų valdžios institucijos ir jau daug metų nuolat jį plėtoja ir tobulina. Vis dėlto daugelį projektų buvo galima pradėti ir dabar jie pradedami tik gavus Europos programoms įgyvendinti skirtas lėšas, pvz., vaikų daugiakalbystei skatinti, ypač pasienio regionuose. Komitetas mano, kad Europos Sąjungos paramos priemonės turėtų tokiais atvejais užtikrinti didesnį tęstinumą, norint išvengti tokios padėties, kai geri projektai po kelerių metų dėl lėšų stygiaus nutraukiami, o įgyta patirtis nepanaudojama. Tokiems projektams tęsti būtina ES finansinė parama;

18. todėl tikisi, kad pradėjus įgyvendinti naują programą Comenius Regio bus suteikta didesnė veiksmų laisvė vietos ir regionų valdžios institucijoms pačioms spręsti dėl prioritetų skirstant paramą projektams;

19. pritaria Komisijos raginimui užtikrinti teisingesnę švietimo sistemą, tačiau negali pritarti jos kartais pernelyg aptakiems teiginiams dėl sprendimų, taikomų pavienėse valstybėse narėse, skirtumų. Tai pasakytina, pavyzdžiui, apie klausimą, kokio amžiaus vaikus — jaunesnius ar vyresnius — reikia nukreipti į mokyklas, teikiančias iš esmės skirtingos kokybės mokyklos baigimo pažymėjimus. „McKinsey“ parengtas tyrimas (1) (2007 m.) parodė, kad mokymosi sėkmei daug svarbesnė yra pamokų struktūra nei mokyklų sistemos organizavimas. Todėl, kaip ir pagrįstai Komisija pastebi kitoje komunikato vietoje (4 skyrius), reikėtų gerinti mokytojų rengimo kokybę;

20. mano, jog svarbu, kad visos valstybės narės dėtų pastangas užtikrinant daugiau lygių galimybių gauti mokyklinį išsilavinimą. Tikslas — sudaryti visiems piliečiams galimybes įgyti aukštos kokybės mokyklinį išsilavinimą, o socialinė ir ekonominė nelygybė neturėtų daryti lemiamos įtakos sėkmingam mokymuisi;

21. žino, kad daugeliu atvejų mokiniai iš imigrantų aplinkos susiduria su labai sudėtingomis problemomis, todėl jiems reikia ypatingo dėmesio. Taigi Komitetas džiaugiasi, kad Komisija pateikė šiuo klausimu žaliąją knygą (2), dėl kurios Regionų komitetas parengs savo nuomonę. Šiuo požiūriu reikėtų remti mokyklų pastangas integruoti iš užsienio šalių atvykusius vaikus ir jaunuolius bei jų šeimas, pasiūlant tarpkultūrinio ugdymo, kai dėmesys skiriamas visiems ir gerbiami kiekvieno asmens skirtumai, formas. Glaudaus kalbos ir kultūros ryšio supratimas parodo, koks svarbus yra kalbų mokymasis, apimantis priimančios šalies kalbos supratimą klausant ir rašytinės kalbos mokėjimą, kaip bendravimo ir ryšių užmezgimo priemonė, taip pat koks yra svarbus kilmės šalies kalbos puoselėjimas, kadangi taip parodoma pagarba tapatybei ir įvairovei;

22. mano, kad labai svarbus mokyklos uždavinys yra teikti paramą nepalankioje padėtyje esantiems mokiniams, stiprinti jų pasitikėjimą savimi, pripažinti jų pažangą ir parodyti jiems būdus, kaip siekti sėkmės, kuo labiau atitinkančius jų individualias sąlygas ir poreikius. Tačiau nereikėtų pamiršti, kad perspektyvūs, ypatingų polinkių bei gabumų turintys mokiniai taip pat turi teisę būti skatinami, remiami ir jiems turi būti keliami aukšti reikalavimai. Tai taip pat dalis teisingos mokyklinės sistemos. Viena iš svarbiausių ir sunkiausių pedagogų užduočių individualiai skatinti visus mokinius taip, kad dėl to nebūtų pažeistas visuomenės solidarumas. Būtina išsaugoti asmens atsakomybę už visuomenę;

23. reikalauja teikti daug didesnę svarbą mokyklinėm ir užmokyklinėm priemonėm, kurios padėtų sumažinti mokyklą metančių vaikų skaičių. Vietos ir regionų valdžios institucijos už tai prisiima didžiulę atsakomybę ir investuoja nemažai lėšų. Esant šioms aplinkybėms, Komitetas mano, kad išteklių skyrimas iš Europos struktūrinių fondų yra labai svarbi parama; vis dėlto jis pritartų, jei vietos valdžios institucijos rastų kitų, kuo mažiau biurokratiškų galimybių pasinaudoti Europos paramos lėšomis;

24. kalbant apie „antrosios galimybės“ mokyklą, nurodo antros galimybės įgyti išsilavinimą svarbą ne tik jaunimui, bet ir visais žmogaus gyvenimo tarpsniais. Turi būti sudarytos sąlygos tobulėti visiems suaugusiems, bet, žinoma, visų pirma tiems, kurie vaikystėje ir jaunystėje praleido daug galimybių;

25. mano, kad bendrosios gairės, nustatančios, kokios mokymo medžiagos reikia specialiųjų ugdymo poreikių turintiems mokiniams, yra netinkamos. Pirmiausia, individualūs tokių vaikų poreikiai yra labai skirtingi. Antra, specialiojo ugdymo sistemos valstybėse narėse gerokai skiriasi viena nuo kitos. Bendras pedagoginių veiksmų tikslas turi būti laiku ir lanksčiai teikiama pagalba mokiniams, turintiems mokymosi ir prisitaikymo problemų, nepriklausomai nuo mokyklos, kurioje jie mokosi, formos. Todėl nederėtų specialiųjų poreikių ugdymo kokybę vertinti tik pagal lankomos mokyklos tipą. Daugeliui mokinių tik specializuotos ugdymo mokyklos sudaro galimybes gauti išsimokslinimą. Tačiau visų pirma specialiųjų ugdymo poreikių galimai turintiems mokiniams yra svarbu, kad ikimokyklinio ugdymo laikotarpiu toks poreikis būtų kuo anksčiau pastebėtas ir pripažintas ir jiems būtų suteikta reikiama pagalba. Tai gerokai palengvintų vaikų ir jų tėvų pasirengimą mokyklai;

26. pabrėžia mokyklų vystymo svarbą reformų, kurios pradėtos įvairiose švietimo sistemose, tvarumui. Reikėtų šiame kontekste aptarti mokyklų inspektavimo vaidmenį: inspektavimas turėtų skatinti ir remti lankstumą bei inovacijas mokyklose. Todėl Komitetas ragina Komisiją atsargiai vykdyti bet kokią derinimo ir nuoseklumo užtikrinimo politiką, kuri, tapusi standartizavimo priemone, galėtų sutrukdyti mokyklų lygmeniu siekti novatoriškumo ir verslumo tikslų. Komitetas mano, kad mokyklų vystymas yra tokia sritis, kurioje keitimasis patirtimi gali būti naudingas ne tik valstybėms narėms, bet ir regionams ir pačioms mokykloms, ir pripažįsta, kad Europos programos, ypač „Comenius“ ir ankstesnioji ARION, buvo ir yra labai naudingos;

27. pritaria Tarybos nuostatai (3), kad mokyklos turėtų tapti mokymosi bendruomenėmis, kurios pačios įvertina save ir iškelia sau naujus tikslus ir kartu dalyvauja vietos valdžios institucijų vykdomoje ugdymo politikoje, jei įmanoma pagal savo šalies konstitucines nuostatas, ir jos rengime. Tai apima pedagogams skirto mokymo gerinimą, jų siekį nuolat kelti savo kvalifikaciją ir tobulėti. Šiame kontekste Komitetas džiaugiasi, kad mokyklos ir pedagogai palaiko glaudžius ryšius su vietos bendruomene. Jo nuomone, regionų ir vietos lygmuo labai svarbus teigiamam mokyklos vystimuisi.

Mokytojai ir mokyklų personalas (4 skyrius)

28. pritaria Komisijai, kad siekiant Lisabonos tikslų mokytojams tenka pagrindinis vaidmuo. Jo nuomone, tiek pedagoginiu, tiek dalykiniu požiūriu svarbiausia yra aukštos kokybės įvadinis mokytojų mokymas, papildytas praktikos elementais;

29. reikalauja didinti mokytojų judumą švietimo ir mokymo srityse. Galima tikėtis, kad sukaupę patirtį kitose Europos valstybėse narėse mokytojai vaizdžiai perteiks savo mokiniams Europos tradicijų ir kultūrų įvairovę, taip pat bendrųjų vertybių pripažinimą;

30. pastebi ir kitus aspektus, į kuriuos reikia atkreipti dėmesį rengiant mokytojus ir organizuojant jiems tolesnį mokymą. Pavyzdžiui, mokiniams naudojantis internetu ir su juo susijusiomis naujovėmis, turi pasikeisti mokytojo įvaizdis ir jo savimonė. Lankstumas yra būtinas: mokytojai privalo anksti pastebėti švietimo tendencijas ir susipažinti su švietimo sektoriaus pokyčiais. Mokytojai, socialiniai darbuotojai, jaunimo auklėtojai ir daugelis kitų pedagogikos srityje dirbančių asmenų privalo bendradarbiauti ir bandyti suprasti vieni kitų profesinę aplinką. Komandinis darbas turi būti svarbiausia mokymosi, kvalifikacijos kėlimo ir tęstinio mokymosi tema. Ne mažiau svarbu yra kurti tinklus ir bendradarbiauti su kolegomis iš kitų mokyklų;

31. siūlo aptarti papildomų, galbūt pusiau profesionalių veiklos rūšių vaidmenį. Pavyzdžiui, kai kuriuose regionuose buvo sukurta mokymosi globėjo (angl. Learning Coach) pareigybė, siekiant geriau prisitaikyti prie individualių dalies besimokančiųjų poreikių. Šioje srityje galbūt esama modelių, kuriais galėtų sekti kitos mokyklų sistemos;

32. laiko Komisijos pasiūlymą dėl geresnės mokytojų samdymo tvarkos dėmesio vertu klausimu. Komitetas mano, kad 4.4 punkte Komisijos pasiūlyta procedūra tikslingai kviesti kvalifikuotus kandidatus ir juos nuolat globoti mokantis ir įgyjant profesiją yra tinkamas metodas;

33. pritaria Komisijai, kad nepaprastai išaugo reikalavimai, keliami asmenims, kuriems pavesta vadovauti mokyklai. Tą pastebėjo vietos ir regionų valdžios institucijos ir siekdamos šią užduotį patikėti kompetentingiems asmenims, stengiasi, kad vadovavimas mokyklai taip pat būtų patraukli darbo vieta mokyklų vadovams;

34. mano, kad svarbu, jog vykstant tolesniam bendradarbiavimui šioje srityje vyktų bendros diskusijos apie mokyklų vadovų vaidmenį, užduotis ir jų kvalifikacijai keliamus reikalavimus. Atsižvelgiant į tai, samdant mokyklų vadovus svarbu keistis geros praktikos pavyzdžiais.

Dėl Komisijos pasiūlymo santraukos (5 skyrius)

35. palankiai vertina Komisijos pasiūlymą bendradarbiauti. Jis dar kartą pabrėžia, kad bendradarbiavimas visų pirma turi apimti tiesioginį keitimąsi patirtimi tarp valstybių narių institucijų, kurios atsakingos už ugdymo politiką. Komitetas mano, kad santraukoje pateiktas Komisijos pasiūlymas daugiau dėmesio skirti raštingumo gerinimui, sudaryti vaikams daugiau galimybių lankyti ikimokyklinio ugdymo įstaigas, didinti mokytojų rengimo intensyvumą yra iš tiesų pirmaeilės svarbos uždavinys. Jis pasisako už tai, kad būtų daugiau sudaryta galimybių ir būtų lengviau naudotis ES paramos lėšomis toms priemonėms paremti, kurios skirtos skleisti ir išbandyti metodus, pasitvirtinusius savivaldybėse ir regionuose, visada laikantis taisyklės, kad modelių perkėlimas iš vieno regiono į kitą dėl skirtingo kultūrinio ir socialinio konteksto turi vykti labai apgalvotai ir galiausiai gali vykti tik tada, jei vietos lygiu yra atsakingųjų subjektų sąmoningas apsisprendimas ir aiškus pritarimas;

36. Komitetas dėkoja Komisijai už komunikate pateiktus impulsus ir prašo atsižvelgti į pirmiau minėtas pastabas toliau vykstančioje diskusijoje.

2008 m. lapkričio 27 d., Briuselis Regionų komiteto pirmininkas Luc VAN DEN BRANDE

(1) Michael Barber, Mona Mourshed How the world's best-performing school systems come out on top, McKinsey and Company, 2007 m. rugsėjis.

(2) COM(2008) 423.

(3) OL C 300, 2007 12 12, p. 7.