LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 255/124

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Komisijos komunikato Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Parama krizę siekiančioms įveikti besivystančioms šalims“

(COM(2009) 160 galutinis)

(2010/C 255/23)

Pranešėjas Luca JAHIER

Komisija, vadovaudamasi Europos bendrijos steigimo sutarties 262 straipsniu, 2009 m. balandžio 28 d. nusprendė pasikonsultuoti su Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu dėl

Komisijos komunikato Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Parama krizę siekiančioms įveikti besivystančioms šalims“

COM(2009) 160 galutinis.

Išorės santykių skyrius, kuris buvo atsakingas už Komiteto darbo šiuo klausimu organizavimą, 2009 m. lapkričio 19 d. priėmė savo nuomonę. Pranešėjas Luca Jahier.

458-oji plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2009 m. gruodžio 16–17 d. (gruodžio 16 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 151 nariui balsavus už, 5 – prieš ir 8 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1 Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas (EESRK) mano, kad pasibaigus didžiausios sisteminės rizikos, susijusios su tarptautine ekonomikos ir finansų krize, laikotarpiui, reikia deramą dėmesį skirti sudėtingiems minėtos krizės padariniams daugelyje besivystančių šalių. Šie padariniai kelia grėsmę pastaraisiais dešimtmečiais pasiektai pažangai ir prisideda prie energetikos ir maisto krizės, todėl dabartiniai konfliktai ir nestabili politinė padėtis gali dar labiau paaštrėti.

Tarptautinė bendruomenė privalo įgyvendinti visas būtinas iniciatyvas ir priimti sprendimus, kurie padėtų labiausiai skurstančioms šalims įveikti krizę, už kurią jos nėra atsakingos.

1.2 EESRK teigiamai vertina Komisijos komunikatą, pirmąjį tarptautinės bendruomenės pamatinį sprendimą, kuris yra racionaliausias ir išsamiausias iš visų iki šiol priimtų sprendimų. Komunikate pateikti gausūs plačias perspektyvas atveriantys pasiūlymai, įskaitant ir vidutinės trukmės laikotarpį, kuriuos nuo šiol reikės tinkamai vystyti.

Komitetas pastebi du didelius komunikato trūkumus. Pirma, nenumatyti papildomi ištekliai, antra, su krize susijusių sprendimų poveikis yra trumpalaikis (pvz., išankstinis pagalbos lėšų mokėjimas pagal einamųjų metų įsipareigojimų asignavimus).

1.3 EESRK džiaugiasi pastarojo meto tarptautinių aukščiausiojo lygio susitikimų rezultatais (1), ypač konkrečiais pasiūlymais skurdžių šalių atžvilgiu, patvirtintais tikslais didinti pagalbos apimtį ir kokybę bei tvirtu pasiryžimu reformuoti pagalbos sistemą. Vis dėlto šių rezultatų nepakanka siekiant spręsti svarbius klausimus, kaip antai:

— būtinybė nedelsiant skirti didesnius išteklius ir taikyti naujas vystymui skirtas finansavimo priemones,

— pagalbos sistemos reforma,

— fiskalinio valdymo ir vystymosi sąsajos.

1.4 EESRK mano, kad, kaip teigė Komisijos pirmininkas José Manuel Barosso, visų pirma reikėtų vykdyti visus pastaraisiais metais prisiimtus įsipareigojimus, ir ragina Komisiją priminti valstybėms narėms, kad jos turi laikytis pirmiau nustatytų ir iki šiol iš esmės neperžiūrėtų nacionalinių pagalbos išmokų didinimo tvarkaraščių, nors yra žinoma, kad kai kurios valstybės narės atsisakė savo planų priimdamos sprendimą mažinti numatytas išmokas.

Be to, EESRK yra įsitikinęs, kad būtina nedelsiant numatyti didesnius papildomus asignavimus, kaip to pageidauja visos svarbiausios tarptautinės institucijos, kad būtų galima skurstančioms šalims skirti pagalbą ir naujas investicijas. Komitetas taip pat pritaria pasiūlymui skirti krizės valdymui mažiausiai 0,7 proc. tarptautinės bendruomenės sukauptos 7 000 mlrd. dolerių sumos.

1.5 Atsižvelgdamas į dvejopą krizės – energetikos ir maisto – poveikį, EESRK mano, kad būtina nustatyti tikslesnius naujų investicijų prioritetus laikantis ilgalaikių įsipareigojimų siekti Tūkstantmečio vystymosi tikslų.

Ir skurstančioms šalims, ir Europai labai svarbu, kad žemės ūkis, aprūpinimo maistu saugumas ir investicijos neatidėliotinoms klimato kaitos problemoms spręsti taptų strateginiais prioritetais, siekiant paskatinti naują didelių investicijų srautą labiausiai skurstančiose šalyse ir užtikrinti tvarų ir ilgalaikį vystymąsi.

1.6 EESRK ragina naująją Europos Komisiją imtis tarptautinio vadovaujančio vaidmens vykdant įsipareigojimus iš esmės reformuoti vystomosios pagalbos ir investicijų sistemą, kad būtų galima spręsti naujus šio tūkstantmečio uždavinius, kaip antai ekologiškas ekonomikos augimas, migracijos srautai, ir prisiimti naujus įsipareigojimus užtikrinti apskritai visos pagalbos sistemos didesnį veiksmingumą, skaidrumą ir naudą.

1.7 EESRK pabrėžia, kad ES turėtų toliau siekti pažangos pripažįstant ir remiant nevalstybinius subjektus, ypač privatųjį sektorių, profesinių sąjungų asociacijas, ūkininkus, moterų, vartotojų ir pan. organizacijas, turint omenyje, kad šis aspektas visų pirma sietinas su europiniu požiūriu.

EESRK apgailestauja, kad komunikate neminimas šių dalyvių vaidmuo sprendžiant krizės problemas, nors pilietinė visuomenė – tai vienas iš nedaugelio tarptautinio lygmens dalyvių, galinčių sutelkti papildomus išteklius. Be to, daugelyje skurdžių šalių krizė labiausiai paliečia privatųjį sektorių ir susilpnina socialinių partnerių ir kitų įvairių pilietinės visuomenės organizacijų pajėgumus, nors žinoma, kad jų vaidmuo užtikrinant ilgalaikius tvaraus vystymosi sprendimus yra lemiamas.

1.8 EESRK pritaria oficialios paramos vystymuisi (OPV) įsipareigojimams ir novatoriškų vystymosi finansavimo mechanizmų, pavyzdžiui, tokių kaip Tobino mokestis, kūrimui ir taikymui. Todėl labai svarbu pripažinti migrantų piniginių perlaidų svarbą ir įgyvendinti G8 susitikimo sprendimą 50 proc. sumažinti piniginių perlaidų mokesčius ir apibrėžti strategiją, kuri užtikrintų geresnę darbuotojų migrantų apsaugą krizės sąlygomis.

1.9 EESRK mano, kad reikia toliau taikyti visas rinkų atvėrimo priemones atgaivinant Dohos derybas, remiant regioninės integracijos procesus (2) ir stiprinant prekybos finansavimo priemones, ir ypatingą dėmesį skirti teisingos ir sąžiningos prekybos reikalavimams skurdžiausiose šalyse. Be to, reikėtų atnaujinti tiesiogines užsienio investicijas, visų pirma pasinaudojant Tarptautinio valiutos fondo (TVF) ir Pasaulio banko novatoriško finansavimo galimybėmis, kurias atveria nauja TVF specialiųjų skolinimosi teisių emisija ir Pasaulio banko įsteigtas fondas pažeidžiamiausioms šalims (vulnerability fund).

1.10 EESRK mano, kad svarbiausias prioritetas pasaulio lygiu turėtų būti kova su korupcija, nusikalstamumu ir mokestiniu sukčiavimu (vengimas mokėti mokesčius arba jų slėpimas), kadangi tai padėtų sukurti naujus ir didelius išteklius ir juos panaudoti vystymosi tikslais. Komitetas ragina Komisiją kuo greičiau imtis veiksmų šioje srityje ir pateikti atitinkamus pasiūlymus.

2. Įžanga

2.1 Prasidėjus tarptautinei finansų krizei, analitikai buvo įsitikinę, kad ji nepalies besivystančių ir juo labiau skurdžiausių šalių. Krizei įsibėgėjant pasirodė pirmieji jos galimo poveikio ženklai besivystančiose šalyse, visų pirma dėl numatyto tarptautinio ekonomikos nuosmukio. Tik 2009 m. balandžio mėn. Londone vykusiame G20 vadovų susitikime ir TVF ir Pasaulio banko posėdžiuose buvo aiškiai pripažinta, kad krizė plinta į pagrindines besivystančias šalis ir kelia skurdo grėsmę 100 mln. žmonių, papildysiančių 160 mln. žmonių gretas, kurie dėl dvigubos 2007–2008 m. energetikos ir maisto krizės padarinių šiuo metu gyvena žemiau skurdo ribos.

2.2 Skaičiai neramina. 2009 m. birželio 19 d. JT Maisto ir žemės ūkio organizacija pateikė pranešimą dėl aprūpinimo maistu saugumo, kuriame iš anksto įspėjama, kad 2009 m. badaujančių žmonių pirmą kartą bus daugiau nei milijardas, t. y. bendras jų skaičius padidės 11 proc., todėl gali kilti didelio masto humanitarinės krizės, o 9 ir 10 dešimtmečiais pasiekti rezultatai pavirsti niekais. Birželio 22 d. Pasaulio bankas iš esmės sumažino visus paskaičiavimus prognozuodamas, kad 2009 m. bendras pasaulio ekonomikos augimas sumažės apie 3 proc., pasaulinė prekyba – 10 proc. ir drastiškai sumažės tarptautiniai privačiojo kapitalo srautai: iki 363 mlrd. dolerių, kai tuo tarpu 2007 m. jie sudarė 1 000 mlrd., o 2008 m. – 707 mlrd. dolerių. Manoma, kad bendras besivystančių šalių augimas bus tik šiek tiek didesnis nei 1 proc. Tačiau jei skaičiuojant neatsižvelgiama į Kiniją ir Indiją, numatomas visų besivystančių šalių BVP kritimas siekia 1,6 proc. Atrodo, Afrikos žemynas nukentės labiausiai, kadangi numatoma, kad 2009 m. augimas sumažės net 66 proc., palyginti su 2007 m. Galiausiai TDO duomenimis 2009 m. darbą turėtų prarasti apie 50 mln. žmonių, o skurstančių darbuotojų skaičius išaugs iki 200 mln.

2.3 Didžiausias finansų ir ekonomikos krizės poveikis pastebimas keturiose srityse: sumažėjo bendros prekybos apimtys, taigi savo ruožtu gerokai sumažėjo eksporto pajamos, todėl besivystančios šalys šiais metais patirs nuo 270 iki 700 mlrd. USD finansavimo atotrūkį (3); susilpnėjo privačių investicijų srautas, tai ypač pastebima vidutines pajamas turinčiose šalyse ir šalyse, kuriose šiuo metu vykdomos didelės struktūrinės investicijos; labai sumažėjo darbuotojų migrantų piniginių perlaidų, kurios kai kuriose Afrikos šalyse sudaro net iki 30 proc. BVP ir kurios vien tik 2006 m. sudarė 270 mlrd. USD sumą, t. y. du kartus daugiau nei bendra visos OPV suma; labai sumažėjo dvišalių pagalbos teikėjų OPV 2009–2010 m. Pastarieji du atvejai, sustiprindami jau patirtos maisto krizės ir išaugusių energijos kainų padarinius, ypač slegia Afrikos žemyną, kur minėti srautai yra gyvybiškai svarbūs daugelio šalių valstybiniam biudžetui, namų ūkiams ir vietos bendruomenėms.

2.4 Šių keturių tarpusavyje susijusių problemų poveikis įvairiose šalyse ir regionuose nevienodas, tačiau visų pirma reikėtų paminėti šiuos padarinius:

— ekonomikos augimo sulėtėjimas arba didelis vietos ekonomikos nuosmukis,

— sparčiai augantis nedarbas, didėjantis skurdas ir badas; šie reiškiniai visų pirma būdingi miestams ir paliečia labiausiai pažeidžiamas grupes – moteris ir vaikus,

— sumažėjusios pajamos iš mokesčių ir su tuo susiję valstybių biudžetų sunkumai – Afrikos šalyse pastaraisiais dešimtmečiais buvo vykdomos didelio masto biudžeto koregavimo operacijos,

— iškilusi grėsmė valstybių investicijų planams, visų pirma infrastruktūros ir jos priežiūros srityse,

— didelės prekių ir paslaugų prieinamumo problemos, su kuriomis susiduria nemaža dalis gyventojų visų pirma dėl susilpnėjusios ir šiaip jau trapios socialinės apsaugos ir pagalbos sistemos,

— sumažėjusios turizmo pajamos,

— daugiau problemų, ypač privačiajam sektoriui, norint pasinaudoti kreditų ir investicijų galimybėmis,

— neigiamas poveikis gebėjimui siekti Tūkstantmečio vystymosi tikslų, kurių įgyvendinimui pastaraisiais dvejais metais iškilo nemaža grėsmė, nepaisant 2000–2005 m. pasiektų tam tikrų rezultatų,

— gali nepakakti lėšų kovoti su klimato kaitos padariniais.

2.5 Įvertinus šių padarinių galimą poveikį įvairių pasaulio regionų politiniam stabilumui bei vidaus ir išorės saugumui, padėtis atrodo dar sudėtingesnė. Didžiosios Britanijos vyriausybės 2008 m. atlikto tyrimo duomenimis, didelė tikimybė, kad jau 2010 m. pusė labiausiai skurdą patiriančių pasaulio gyventojų gyvens nuolatinio ar beveik nuolatinio konflikto šalyse.

2.6 Galiausiai krizė gali paskatinti naujus migracijos srautus tiek atskirose šalyse ir regionų lygmeniu, tiek ir į turtingesnes šalis. Šie įvairūs pokyčiai gali ne tik pabloginti jau esamą įtemptą padėtį, ypač pasienio zonose, bet ir paskatinti nerimą keliantį žmogiškųjų išteklių praradimą daugelyje skurstančių šalių.

3. Europos Komisijos atsakas

3.1 G20 vadovų susitikime Londone Europos Komisija pirmoji prisiėmė konkrečius įsipareigojimus remdamasi principu, kurį aiškiai apibrėžė Komisijos pirmininkas J. M. Barosso teigęs, kad dabartinė recesija neturi, negali ir negalės būti pretekstu netesėti pažado stiprinti pagalbą.

3.2 Komisijos komunikatą galima vertinti kaip vieną teigiamiausių tarptautinės bendruomenės iki šiol pateiktų pamatinių sprendimų padėti skurstančioms šalims įveikti krizę. Komunikate ne tik patvirtinama būtinybė laikytis OPV įsipareigojimų ir sutelkti naujus išteklius vystymuisi skatinti (pvz., plataus užmojo ir iš dalies sunkiai įgyvendinamas pasiūlymas, kad kiekvienas pagalbai skirtas euras padėtų gauti papildomus penkis eurus ne OPV priemonėms), bet ir pabrėžiama, kad būtina sparčiau skirstyti pagalbą arba iš anksto išmokėti pagalbos lėšas (tai vienintelis tokio pobūdžio pavyzdys kalbant apie visus pagalbos teikėjus) ir priimti lankstesnius paramos mechanizmus, visų pirma infrastruktūros ir finansų sektoriuose. Be to, Komisija įsipareigoja paspartinti paramos biudžetui teikimą ir numato išimtiniais atvejais makroekonominės pagalbos priemones Europos kaimynystės politikos (EKP) šalims.

3.3 Komunikate teigiama, kad neefektyvi pagalba pernelyg daug kainuoja, todėl pabrėžiama, kad būtina iš esmės peržiūrėti visą tarptautinę OPV sistemą. Komisija siūlo valstybėms narėms laikytis bendro, suderinto požiūrio siekiant įveikti krizę. ES, būdama svarbiausia pagalbos teikėja pasaulyje, turi taip pat skatinti reformuoti pagalbos sistemą tarptautiniu lygmeniu.

3.4 Komunikate trumpai apžvelgiamos socialinės apsaugos ir užimtumo priemonės, numatomi socialinių išlaidų lygio išlaikymo mechanizmai ir parama infrastruktūros kūrimui šalyse ir regionuose, ypatingą dėmesį skiriant, be kita ko, ir lėšų skirstymo srityje, Viduržemio jūros regiono ir Afrikos šalims. Komisija taip pat pareiškia ketinanti imtis veiksmų žemės ūkiui atgaivinti ir skatinti ekologišką ekonomikos augimą novatoriškais būdais finansuojant kovos su klimato kaitos padariniais veiksmus ir remiant aplinką tausojančių technologijų perdavimą.

3.5 Galiausiai komunikate siūlomos tarptautinės prekybos sistemos paramos priemonės, t. y. siūloma tobulinti pagalbos prekybai programas ir didinti eksporto kreditavimą. Komisija, be kita ko, rekomenduoja skatinti diskusijas dėl besivystančių šalių valstybės garantuojamų užsienio skolų restruktūrizavimo ir imtis priemonių stiprinti fiskalinį valdymą tarptautiniu, nacionaliniu ir regioniniu lygmenimis.

3.6 Europos Sąjungos Taryba susipažino su pagrindinėmis komunikato rekomendacijomis ir joms pritarė pabrėždama, jog labai svarbu, kad valstybės narės laikytųsi savo įsipareigojimų ir paragino „valstybes nares, Komisiją ir Europos investicijų banką (EIB) imtis suderintų veiksmų […] remiantis bendrai atliktų krizės poveikio kiekvienai šaliai tyrimų rezultatais, bendradarbiaujant su tarptautinėmis institucijomis ir šalimis partnerėmis siekiant nustatyti labiausiai pažeidžiamas ir mažiau atsparias šalis bei gyventojų grupes.“ (4)

3.7 Vis dėlto akivaizdu, kad apskritai ES priimti sprendimai riboti, kadangi nenumatyta skirti jokių papildomų lėšų, išskyrus sprendimą kasmet skirti 100 mln. EUR ES ir Afrikos infrastruktūros patikos fondui.

4. Grėsmė OPV

4.1 Remiantis Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos Vystymosi paramos komiteto (EBPO/VPK) duomenimis, 2008 m. OPV lėšų buvo skirta daugiausiai. Parama realiai padidėjo 10 proc. ir sudarė beveik 120 mlrd. USD, t. y. 0,3 proc. visų EBPO priklausančių šalių BNP. Nors 2006–2008 m. dvišalių programų skaičius buvo gerokai sumažėjęs, pastaraisiais metais jų skaičius vėl išaugo.

4.2 ES 2008 m. iš viso skyrė 49 mlrd. EUR, t. y. 0,4 proc. BNP – o tai yra 4 milijardais eurų daugiau nei 2007 m. Galima priminti, kad 2002 m., pasiekus Monterėjaus konsensusą, Komisija užsibrėžė tarpinį tikslą iki 2006 m. OPV skirti 0,39 proc. BNP. Tačiau reikėtų pabrėžti, kad tikslas skirti 0,2 proc. BNP mažiausiai išsivysčiusioms šalims toli gražu nepasiektas: šiuo metu Afrikai skirta tik 20 mlrd. USD, nors buvo užsibrėžta iki 2010 m. skirti 50 mlrd.

4.3 Labai abejojama konkrečia ES galimybe paramą padidinti 20 milijardų eurų, kurie būtini siekiant 2010 m. tikslo, kad OPV sudarytų 0,56 % BNP. Europos NVO konfederacijos pagalbai ir vystymuisi (CONCORD) Aid Watch pranešime prognozuojama, kad parama 2009–2010 m. sumažės 27 mlrd. USD. Šiame pranešime taip pat teigiama, kad ES paramos skaičiai turėtų būti peržiūrėti, kadangi šiuo metu jie apima ir išlaidas, kurios neturėtų būti laikomos OPV dalimi, pavyzdžiui, 5 mlrd., skirtus išorės skolos panaikinimui, 2 mlrd., skirtus studijų stipendijoms, ir 1 mlrd.– pabėgėlių sąnaudoms. Konfederacija mano, kad išbraukus šias sumas, reali paramos suma 2008 m. sudarytų tik 0,34 proc. BNP, o tai gerokai skiriasi nuo 2010 m. tikslo – OPV skirti 0,56 proc. BNP.

4.4 Pagal Pasaulio banko 2009 m. Pasaulinę stebėjimo ataskaitą, nepaisant 2008 m. užfiksuoto augimo ir didžiausių pagalbos teikėjų įsipareigojimų, įvertinus dabartinę padėtį, atrodo bus neįmanoma įvykdyti Gleninglyje prisiimtų įsipareigojimų didinti pagalbą (iki 2010 m. kasmet skirti 130 milijardų JAV dolerių).

4.5 Pasigirsta vis daugiau nuomonių, kad būtini nauji ištekliai, gerokai didesni nei Gleninglio įsipareigojimai. UNDP (JT vystymosi programa) pabrėžia, kad nepakanka laikytis įsipareigojimų, būtina iš esmės padidinti asignavimus, pavyzdžiui, bent jau 0,7 proc. visų bankams gelbėti ir ekonomikai atgaivinti numatytų lėšų (apie 7 000 mlrd. USD) skirti besivystančioms šalims siekiant padėti joms įgyvendinti Tūkstantmečio vystymosi tikslus ir atnaujinti ilgalaikes tiesiogines investicijas ir išlaidas skurstančiose šalyse. Prasidėjus krizei Pasaulio banko vadovas ne kartą pabrėžė, kad būtini daug didesni papildomi ištekliai norint padėti skurstančioms šalims įveikti krizės, kuri įvyko ne dėl jų kaltės, niokojančius padarinius. Remiantis pastaraisiais Pasaulio banko skaičiavimais, vien tik įvairiems nuostoliams besivystančiose šalyse kompensuoti reikėtų nuo 350 iki 635 milijardų dolerių, o tai yra milžiniška suma, palyginti su iki šiol tarptautinės bendruomenės sutelktais ištekliais ne tik OPV, bet ir kitos papildomos pagalbos ir paskolų tikslais.

4.6 Be to, jei neanalizuosime ES ketinimų, EBPO pranešime teigiama, kad didžiajai daliai dvišalių pagalbos teikėjų dėl krizės dar sunkiau laikytis įsipareigojimų skiriant pagalbos lėšas, todėl išmokos dažnai vėluoja arba yra atidedamos. Šalys, kurios nėra EBPO/VPK narės, taip pat didina pagalbą, tačiau vertinant visumą, jos įtaka bendriems paramos veiksmams nedidelė. Pagal šių šalių pateiktus duomenis EBPO, 2007 m. pagalbai jos skyrė 5,6 mlrd. USD.

4.7 Nors turimi duomenys yra labai neišsamūs, pastebimos teigiamos tendencijos kalbant apie privačius pagalbos teikėjus, kurių parama 2007 m. siekė 18,6 mlrd. USD ir palyginti su 2006 m. padidėjo net 25 proc. JAV turimais duomenimis, kurie nebuvo pateikti EBPO, bendra privačių pagalbos teikėjų parama 2007 m. sudarė 37 mlrd. USD, be to, daugelis didžiųjų fondų, kaip antai Geitsų fondas, pranešė 2009 m. padidinsią pagalbą 20 proc.

5. Pagalbos veiksmingumas ir kova su korupcija

5.1 Vykstant krizei labai svarbu didinti pagalbos veiksmingumą. Akivaizdu, kad dėl pagalbos nenuspėjamumo ir nenuoseklumo bei nesuderintų pagalbos teikėjų veiksmų nukenčia ekonomika. Komisijos mano, kad dėl pagalbos nepastovumo sąnaudos gali padidėti 15–20 proc., tuo tarpu iki galo įgyvendinus pagalbos veiksmingumo darbotvarkę, būtų sutaupoma 5–7 mlrd. EUR per metus. Todėl reikėtų nedelsiant įgyvendinti 2005 m. Paryžiaus deklaracijos ir 2008 m. Akros veiksmų darbotvarkės nuostatas atsižvelgiant visų pirma į ES jau priimtus sprendimus, kurie leidžia realiai pakeisti padėtį, t. y. padalyti darbus Komisijai ir valstybėms narėms, geriau įgyvendinti valstybių veiksmų planus, lengviau planuoti pagalbą, numatyti didesnį atskaitingumą už rezultatus, be kita ko, numatant paprastesnes pagalbos teikimo sąlygas (5).

5.2 EBPO pastebi, kad nors pagalbos kokybė labai pagerėjo, ši pažanga vis dar nepakankama. 225 dvišalės ir 242 daugiašalės agentūros visame pasaulyje kasmet finansuoja tūkstančius projektų. Pavyzdžiui, visame pasaulyje yra daugiau kaip 90 sveikatos srityje veikiančių fondų, PSO turi atsiskaityti 4 600 pagalbos teikėjų ir jiems kiekvienais metais parengti apie 1 400 ataskaitų. Per metus kiekvienoje besivystančioje šalyje įvykdoma vidutiniškai 200 oficialių pagalbos teikimo misijų, kurias pagalbą gaunančios šalies vyriausybė turi priimti ir į jas reaguoti. Be to, papildomai vykdoma šimtai kitų privačių pagalbos teikimo misijų. Tačiau paskutiniojo EBPO stebėsenos tyrimo duomenimis, tik 45 proc. pagalbos laiku pasiekė besivystančias šalis.

5.3 Todėl norint pasiekti tarptautiniu lygmeniu nustatytus tikslus, reikia spartinti veiksmus. Visų pirma 27 ES valstybės narės turi įrodyti turinčios pakankamai politinės valios:

— skaidriai laikytis Paryžiaus deklaracijoje nustatytų 12 rodiklių,

— laikytis ES elgesio kodekso,

— siekti bendro įvairių politikos sričių, visų pirma prekybos ir vystymosi politikos, nuoseklumo,

— tvirtai įsipareigoti reformuoti bendrą tarptautinės pagalbos sistemą siekiant panaudoti nevalstybinių subjektų potencialą ir pradėti naują daugiašalio proceso etapą.

5.4 Laikantis šio požiūrio, reikėtų taip pat atsižvelgti į tai, kad didžiulė dalis išteklių daugelyje besivystančių šalių dingsta į nežinią dėl korupcijos ir neteisėto kapitalo srautų, visų pirma tai taikytina investicijoms, susijusioms su žaliavų eksploatavimu ir dideliais infrastruktūros projektais. Šiuo metu jau žinoma, kad nemenka dalis pagalbos panaudojama korupcijos tikslais, o tai savo ruožtu daro neigiamą poveikį vietos gyventojams ir kartu prarandamas šalių pagalbos teikėjų mokesčių mokėtojų pasitikėjimas. Pagal organizacijos Transparency International 2008 m. pasaulinės korupcijos ataskaitą, korupcijos mastas siekia 50 mlrd. USD, o tai sudaro beveik pusę visos tarptautinės OPV; tai suma, kuri leistų įgyvendinti su geriamu vandeniu ir sanitarinėmis sąlygomis susijusius tikslus. Geresnis valdymas, visų pirma pagalbos atsekamumo srityje, aiškesnė pagalbos sąlygų sistema turėtų būti svarbiausi ES ir daugiašalių įsipareigojimų aspektai. Todėl tenka apgailestauti, kad komunikate šiems klausimams visiškai neskiriamas dėmesys.

6. Privačiojo sektoriaus dalyvių ir pilietinės visuomenės vaidmuo

6.1 Šiuo metu nevalstybinių subjektų (pagal Kotonu susitarimo 6 straipsnį tai yra privačiojo sektoriaus subjektai, socialiniai ir ekonominiai partneriai, visų pirma profesinių sąjungų organizacijos, ir įvairios pilietinės visuomenės struktūros) vaidmuo jau plačiai pripažįstamas. EESRK apgailestauja, kad komunikate neminimas šių dalyvių vaidmuo sprendžiant su krize susijusias problemas, turint omenyje, kad pilietinė visuomenė – tai vienas iš nedaugelio tarptautinio lygmens dalyvių, galinčių sutelkti papildomus išteklius. Be to, daugelyje skurstančių šalių krizė labiausiai paliečia privatųjį sektorių ir susilpnina socialinių partnerių ir kitų įvairių pilietinės visuomenės organizacijų pajėgumus, nors žinoma, kad jų vaidmuo užtikrinant ilgalaikius tvaraus vystymosi sprendimus yra lemiamas.

6.2 2009 m. gegužės 18 d. Europos Audito Rūmai paskelbė specialiąją ataskaitą dėl Komisijos valdymo, susijusio su nevalstybinių subjektų dalyvavimu EB vystomojo bendradarbiavimo procese (6). Ataskaitoje džiaugiamasi, kad Bendrijos fondai vis labiau papildomi nevalstybinių subjektų lėšomis (7), tačiau pateikiamos trys svarbios kritinės pastabos:

— ribotas nevalstybinių subjektų dalyvavimas bendradarbiavimo procese. Jų vaidmuo dažnai apsiriboja projektų įgyvendinimu arba paslaugų teikimu. Be to, konsultacijos su šiais subjektais nėra nuolatinės ir dažnai pavėluotos,

— nepakankamai ugdomi nevalstybinių subjektų gebėjimai, pirmenybė teikiama informacinėms ir dalyvavimo sistemoms, į kurias neįtraukiama didžioji dalis svarbų vaidmenį atliekančių mažų ir vidutinių bei ne miesto vietovėse veikiančių organizacijų,

— gausūs kontrolės ir procedūrų trūkumai. Sistemos dažnai labai sudėtingos ir sunkiai organizacijų perprantamos, neinformatyvios, kadangi nepakankamai informuojama apie iniciatyvų įgyvendinimo pažangą ir galutinius rezultatus.

6.3 Audito Rūmų nustatyti trūkumai skatina EESRK dar ryžtingiau laikytis pasirinktos, daugelį metų ginamos, ankstesnėje Komiteto nuomonėje pareikštos pozicijos (8) dėl būtinybės sutelkti dėmesį į nevalstybinius subjektus stiprinant procedūras, kurios sudarytų sąlygas aktyvesniam jų dalyvavimui ir leistų padvigubinti (t. y. kad jos pasiektų 20 proc.) iš nevalstybinių subjektų gaunamas lėšas.

7. Persvarstyti paramos sistemą ir kurti naujas finansavimo priemones

7.1 Atsižvelgiant į 2009 m. birželio mėn. JT konferencijoje apibrėžtas gaires, akivaizdu, kad būtina išsami tarptautinių finansų institucijų, visų pirma Pasaulio banko ir TVF, reforma. Finansų institucijos turi vienareikšmiškai orientuoti savo veiklą į vystymąsi ir įgyvendinti reformas, kurios atspindėtų dabartines tendencijas ir leistų sustiprinti besivystančių šalių ateities perspektyvas, poziciją ir dalyvavimą (9).

Paradoksalu, tačiau tenka pastebėti, kad vykstant krizei 82 proc. TVF paskolų teko Europos valstybėms ir tik 1,6 proc. Afrikos šalims, o iš 1 100 mlrd. USD sumos, kurią buvo nuspręsta skirti 2009 m. balandžio 2 d. Londono G20 susitikime, skurdžiausioms šalims teko tik šiek tiek daugiau nei 20 mlrd.

7.2 ES turėtų dėti visas pastangas, kad šie skaičiai iš esmės pasikeistų, ir visų pirma skirti tinkamą dėmesį, kad būtų įgyvendintas Pasaulio banko pasiūlymas sukurti naują specialųjį fondą pažeidžiamiausioms šalims (vulnerability fund), kurio pagrindinė paskirtis – aprūpinimo maistu saugumas, socialinė apsauga ir žmogiškasis vytymasis; šio tikslo būtų galima siekti, be kita ko, sukuriant bendrą specialų Pasaulio banko ir JT specializuotų agentūrų tinklą. Be to, reikėtų naujos TVF specialiųjų skolinimosi teisių emisijos, kurios bendroji vertė būtų mažiausiai 250 mlrd. USD ir kurios konkreti paskirtis – finansuoti vystymąsi.

7.3 ES turi imtis vadovaujančio vaidmens ir siekti, kad finansuojant prekybą ir atnaujinant Dohos derybų procesą pagrindinis dėmesys būtų skiriamas besivystančių šalių poreikiams ir konkrečioms skurdžiausių šalių paramos ir apsaugos priemonėms bei aprūpinimo maistu saugumo užtikrinimui.

7.4 EESRK jau kurį laiką laikosi požiūrio, kad būtina dėti visas pastangas skatinti ir papildomai kurti naujas vystymosi finansavimo priemones. Komitetas apgailestauja dėl menkos pažangos ir mano, kad reikia plėtoti naujausias iniciatyvas ir sprendimus, pavyzdžiui, Tarptautinės imunizacijos finansavimo institucijos (International Finance and Facility Fund for Immunisation) 2006 m. lapkričio mėn. pradėtą imunizavimo programą skurstančiose šalyse ir to paties laikotarpio projektą „Pažangus rinkos įsipareigojimas“ (Advanced Market Commitment) arba G8 vadovų susitikime Akviloje pasiūlytą iniciatyvą per penkerius metus 50 proc. sumažinti darbuotojų migrantų oficialioms piniginėms perlaidoms į kilmės šalis taikomus mokesčius (taikant šią priemonę perlaidų suma per metus galėtų padidėti net 13–15 mlrd. USD). EESRK pritaria pasiūlymui pradėti diskusiją dėl neseniai Prancūzijos ir Vokietijos vyriausybių G20 susitikime Pitsburge pateikto pasiūlymo savanoriškai taikyti 0,005 proc. mokestį visiems tarptautiniams finansiniams sandoriams (Tobino mokestis). Šias naująsias finansavimo priemones, kurios OPV įsipareigojimų atžvilgiu turėtų atlikti tik griežtai papildomąją funkciją, reikia aiškiau susieti su įvairiais Tūkstantmečio vystymosi tikslais ir su skubiai spręstinomis klimato kaitos problemomis bei sąnaudomis, kurios artimiausiais metais teks skurstančioms šalims.

7.5 Komisijos komunikato 11 punkte pateiktą pasiūlymą reformuoti tarptautinės pagalbos sistemą būtina kuo skubiau aptarti, o ES šioje srityje tikrai gali atlikti lyderio vaidmenį ir bent jau dalyvauti siekiant įgyvendinti tokius veiksmus:

— sukurti tarptautinę išankstinio įspėjimo sistemą, kuri leistų ateityje kontroliuoti krizės poveikį gyventojams ir vystymosi galimybėms siekiant tinkamai nukreipti pagalbą ir investicijas,

— atsižvelgiant G8 šalių vadovų susitikime priimtą sprendimą, sukurti griežtą atsiskaitymo sistemą, kuri sudarytų sąlygas stebėti pažangą ir įvertinti taikomų priemonių veiksmingumą,

— stiprinti investicijas stabilumo konflikto zonose palaikymui, institucijų steigimui ir krizės valdymui stiprinant vietos ir regionų programavimo gebėjimus ir galimybes imtis priemonių. Skatinti sparčiau kurti visuotines socialinės apsaugos sistemas ir numatyti investicijas, kurios būtinos naujoms aprūpinimo maistu saugumo ir klimato kaitos problemoms spręsti,

— didinti ir plėsti galimybes naudotis mikrokreditais siekiant palaikyti verslo iniciatyvas, kurioms neskiriamas kito pobūdžio bankų finansavimas.

7.6 Ilgalaikės strateginės investicijos, kuriomis siekiama užtikrinti aprūpinimo maistu saugumą ir ekologišką ekonomikos augimą, gali tapti paskata iš esmės atnaujinti pagalbos ir investicijų, kurių svarba krizės sąlygomis ypač didelė, sistemą, kuri, be kita ko, sudarytų sąlygas geriau derinti kylančios ekonomikos šalių išteklių ir pajėgumų panaudojimą ir atvertų galimybes Europos ir EBPO šalių ekonominei partnerystei.

7.7 Komitetas norėtų pateikti dvi papildomas pastabas, susijusias su Europos Sąjunga:

— būtina atidžiai įvertinti pastarųjų metų paramos biudžetui priemonių raidą ir ištirti galimybę ją skirti konkretiems įvairių sektorių tikslams, kaip antai, užtikrinti sveikatos apsaugą, deramą darbą, švietimą ir mokymą, infrastruktūrą, socialines paslaugas ir ekologišką ekonomikos augimą. Šiems siekiams pritaria ir Europos Parlamentas (10).

— reikėtų persvarstyti darbų paskirstymą naujos sudėties Europos Komisijoje ir pavesti už vystymąsi atsakingam Komisijos nariui tiesioginę EuropAid kontrolę, kurią šiuo metu vykdo už išorės santykius atsakingas Komisijos narys.

7.8 Vystymasis – tai bene svarbiausia sritis, todėl ES turi nuolat stengtis ir įrodyti, kad gali laikytis vieningos pozicijos ir stiprinti gebėjimą veikti išvien, suderintai kartu su valstybėmis narėmis, kad galėtų aktyviai dalyvauti sprendžiant naujas, krizės aplinkybėmis iškilusias tarptautines problemas, veiksmingiau stiprinti savo vaidmenį ir panaudoti sutelktus išteklius ir turimus gebėjimus. Šiuo metu, kai iš esmės pasikeitė tarptautinės arenos dalyvių pozicijos, skurdžiausių valstybių, visų pirma Afrikos šalių, vystymasis tampa labiau nei bet kada anksčiau strategiškai svarbus tolesniam Europos vystymuisi (11).

7.9 Krizė akivaizdžiai parodė, kad būtina stiprinti bendradarbiavimą ir kovoti su korupcija bei mokesčių vengimu, visų pirma siekti, kad nebūtų sudaromos mokesčių rojaus sąlygos. JT Kovos su narkotikais ir nusikalstamumu biuro duomenimis, dėl neteisėtų pinigų srautų ir mokesčių vengimo prarandama 1 000–1 600 mlrd. USD, pusė šių nuostolių patiriama besivystančiose ir pereinamosios ekonomikos šalyse. Iš 500–800 mlrd. USD sumos tik 3 proc. siejami su korupcija, 30 proc. – su nusikalstama veikla ir net 67 proc. – su mokesčių vengimu. Kitaip tariant, mokesčių vengimas besivystančioms šalims kainuoja 300–500 mlrd. USD, iš kurių 285 mlrd. – tai nelegalios veiklos rezultatas, o 160 mlrd. mokesčių nesumoka nemažas skaičius tarptautinių įmonių, vykdančių veiklą šiose šalyse (12). EESRK mano, kad būtina nedelsiant imtis veiksmų ir siekti šiame sektoriuje esminių pokyčių, kurie dabartinėmis sąlygomis jau atrodo įmanomi. Tokie veiksmai suteiktų galimybę ne tik gauti neplanuotų išteklių investicijoms ir vystomajai pagalbai, bet ir sukurti patikimesnes ir teisingesnes mokesčių sistemas daugelyje skurstančių šalių, o tai yra tvirtų institucijų ir ilgalaikių tvaraus vystymosi perspektyvų pagrindas.

2009 m. gruodžio 16 d., Briuselis Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Mario SEPI

(1) EESRK pirmiausia norėtų paminėti 2009 m. birželio mėn. JT susitikimą ir 2009 m. liepos mėn. G8 šalių vadovų susitikimą Akviloje.

(2) Žr. EESRK nuomonę dėl Komisijos komunikato dėl regioninės integracijos siekiant AKR šalių vystymosi, OL C 317, 2009 12 23, p. 126, REX/266, pranešėjas Gérard Dantin, bendrapranešėjis Luca Jahier.

(3) Pasaulio bankas 2009 m. ir Afrikos plėtros bankas 2009 m. kovo mėn. Pateikti skaičiai rodo žemiausią ir aukščiausią vertinimo ribas.

(4) 2009 m. gegužės 18 d. išorės santykių Tarybos išvados.

(5) COM(2009) 160 galutinis ir 2008 m. liepos 22 d. ES Tarybos išvados.

(6) Pagal Audito Rūmų apibrėžtį nevalstybiniai subjektai – tai tik pilietinės visuomenės organizacijos, privatusis sektorius į šios apibrėžties aprėptį nepatenka.

(7) EuropeAid duomenimis, 2006 m. ir 2007 m. pasirašytų sutarčių su nevalstybiniais subjektais suma atitinkamai yra 836,43 ir 915,26 mln. EUR (išskyrus humanitarinę pagalbą, kurią valdo GD ECHO), o tai yra 10 proc. visos ES pagalbos besivystančioms šalims. 50 proc. ECHO finansavimo skiriama nevyriausybinėms organizacijoms (pavyzdžiui, 2007 m. buvo skirta apie 353 mln. EUR 2007 m.).

(8) EESRK nuomonė dėl Pilietinės visuomenės ir vystomosios politikos, REX 097/2003, pranešėja Susana Florio.

(9) 2009 m. birželio mėn. JTO konferencija dėl ekonomikos ir finansų krizės.

(10) DEVE komisijos rezoliucijos projektas, 2009 m. rugsėjo mėn. 2009.

(11) Žr. EESRK nuomonę dėl ES, Afrikos ir Kinijos, REX 268/2009 ir nuomonę dėl Lisabonos strategijos išorės aspekto, OL C 128, 2010, pranešėjas Luca Jahier.

(12) Žr. 2008 m. lapkričio mėn. CIDSE tyrimo rezultatus.