LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 302/16

Pakeitimo paraiškos paskelbimas pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos 6 straipsnio 2 dalį

2010/C 302/12

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą paraiškai pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006 (1) 7 straipsnį. Prieštaravimo pareiškimai Komisijai turi būti pateikti per šešis mėnesius nuo paraiškos paskelbimo.

PAKEITIMO PARAIŠKA

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

PAKEITIMO PARAIŠKA PAGAL 9 STRAIPSNĮ

„BEAUFORT“

EB Nr.: FR-PDO-0217-0106-07.07.2009

SGN ( ) SKVN ( X )

1. Keičiamos produkto specifikacijos dalys:

—  Produkto pavadinimas —  Produkto aprašymas — Geografinė vietovė —  Kilmės įrodymas —  Gamybos būdas —  Ryšys su geografine vietove —  Ženklinimas etiketėmis —  Nacionaliniai reikalavimai —  Kita (patikslinti)

2. Pakeitimo (-ų) pobūdis:

—  Bendrojo dokumento arba santraukos pakeitimas — Įregistruotos SKVN ar SGN specifikacijos, kurios bendrasis dokumentas ar santrauka neskelbti, pakeitimas —  Specifikacijos pakeitimas, dėl kurio nereikia keisti paskelbto bendrojo dokumento (Reglamento (EB) Nr. 510/2006 9 straipsnio 3 dalis) —  Laikinas specifikacijos pakeitimas dėl valdžios institucijų nustatytų privalomų sanitarijos ar fitosanitarijos priemonių (Reglamento (EB) Nr. 510/2006 9 straipsnio 4 dalis)

3. Pakeitimas (-ai):

3.1. Geografinės vietovės ribos:

Į SKVN BEAUFORT geografinės vietovės komunų sąrašą įtrauktos toliau išvardytos komunos ar jų dalys: visas Tours en Savoie ir Montsapey (Savojos departamentas); Albertville (Savojos departamentas) – iš dalies (kadastro sekcijos E2, E3, E4).

Paaiškinimas:

Buvo gauta paraiškų, kuriose prašoma vietoves įtraukti į SKVN Beaufort gamybos vietovę.

Ekspertų komisija atliko tyrimą, kurio tikslas – aiškiau nustatyti gamybos zoną apibūdinančius elementus. Šio tyrimo rezultatas – sudaryta kriterijų lentelė, kuria remiantis buvo galima patenkinti kai kurias pateiktas paraiškas.

Beaufort gamybos vietovės apibūdinimo elementus galima apibendrinti taip.

Vietovė apima geologinį darinį, žinomą vidurinių Alpių pavadinimu (angl. Internal Alps), kur yra kristalinio tipo ir dumblingi bei nuosėdiniai dirvožemiai. Dėl atvirų aukštumų ir plačių šlaitų atsirado dideli pievų (ganyklų) plotai, esantys 1 500–3 000 m aukštyje.

Esant šiems skirtingiems aukščio skirtumams, žolė vasaros laikotarpiu ten auga ištisai nuo birželio iki rugsėjo ir yra gausu pašarams tinkančių augalų rūšių.

Žmonės sukūrė pakopinę agrarinę sistemą, kai papildomai naudojamas slėnis, dažniausia – šienavimui, o pieniniai galvijai ganomi aukštai kalnuose. Vasarą žmonės ir gyvuliai prisiderina prie žolės augimo ir būna skirtingame aukštyje.

Taigi Beaufort sūris yra žmonių prisitaikymo prie gamtos suvaržymų šiame Šiaurės Alpių regione vaisius.

Pagaliau, visoje gamybos zonoje ir anksčiau, ir dabar gaminamas slėgtas kaitintas riebus sūris.

Beaufort sūris čia gaminamas nuo XVII a.

Įsitikinus, kad siūlomos įtraukti teritorijos pasižymi prieš tai minėtomis savybėmis, buvo nuspręsta jas įtraukti į sūrio BEAUFORT gamybos vietovę.

3.2. Ryšys su geografine vietove:

Esminių pakeitimų nėra; remiamasi Reglamente (EB) Nr. 510/2006 numatytu planu.

BENDRASIS DOKUMENTAS

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 510/2006

„BEAUFORT“

EB Nr.: FR-PDO-0217-0106-07.07.2009

SGN ( ) SKVN ( X )

1. Pavadinimas:

„Beaufort“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis:

Prancūzija

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas:

3.1. Produkto rūšis:

1.3 klasė. Sūriai

3.2. Produkto, kuriam taikomas 1 punkte nurodytas pavadinimas, aprašymas:

Beaufort yra sūris, gaminamas pagal slėgto kaitinto sūrio technologiją, vien tik iš žalio karvės pieno, į kurį dedama šliužo fermento; sūris kaitinamas, slegiamas ir sūdomas iš pradžių sūryme, tada įtrinant paviršių; sūris nokinamas ne trumpiau kaip 5 mėnesius. Sūris yra minkštas ir riebus, jo spalva – nuo dramblio kaulo iki blyškiai geltonos, gali būti keli ploni horizontalūs įtrūkimai ir kelios nedidelės skylutės („paukščio akys“). Sūrio galvos yra plokščios formos, išorinis kraštas įgaubtas, jų svoris – 20–70 kg, skersmuo – 35–75 cm, aukštis – 11–16 cm, pluta nutrinta, švari ir tvirta, vienodos geltonos–rudos spalvos; 100 g visiškai išdžiūvusio sūrio yra ne mažiau kaip 48 % riebalų, o sausųjų medžiagų kiekis 100 g sunokinto sūrio negali būti mažesnis nei 61 g.

Kiekviena sūrio galva pažymima mėlyna kazeino plokštele, kurioje nurodyta cecho žyma.

Jei parduodamas supakuotas sūris, jo gabalai būtinai turi būti supjaustyti paliekant dalį šiam sūriui būdingos plutos; tačiau nuo jos galima nuvalyti sūrio gleives. Jei sūris parduodamas sutarkuotas, „Beaufort“ pavadinimą naudoti draudžiama.

Sūrių gamybai naudojamas pienas gaunamas tik iš tradicinių vietos veislių, Tarine ir Abondance, arba iš tų veislių, kurios atitinka genealoginės knygos pagrindinio skirsnio kriterijus, arba iš tų veislių, kurios buvo autentifikuotos remiantis pripažintomis fenotipinėmis savybėmis.

3.3. Žaliavos (taikoma tik apdorotiems produktams):

Žaliavos, įeinančios į Beaufort sūrio sudėtį, yra:

— žalias nenugriebtas pienas: neatšaldytas kiekvieno melžimo pienas arba sumaišytas dviejų melžimų pienas – vienas surinktas per dvi valandas po melžimo ir neatšaldytas, kitas atšaldytas,

— šliužo fermentas, gaunamas po tikrojo skrandžio maceravimo varškėje. Jei būtina, papildomai galima naudoti komercinį šliužo fermentą,

— termofilinės mielės, sudarytos daugiausia iš lactobacilli kultūros; varškė su tikruoju skrandžiu tuo pat metu prisideda prie mielių kultūros ir šliužo fermento gavimo,

— druska panaudojama pirmuoju 24 val. sūdymo etapu sūryme, po to – nokinant,

— į sūrį įspaudžiama mėlyna kazeino plokštelė, o atsekamumo informacija užrašoma maistiniais dažais.

Bet kurį kitą produktą gaminant Beaufort naudoti draudžiama.

3.4. Pašarai (taikoma tik gyvūninės kilmės produktams):

Grynaveislių Tarine ir Abondance karvių pašarą sudaro:

— žiemą – iš ne mažiau kaip 13 kg šieno, prie kurio galima pridėti 3 kg dehidratuotos smulkintos liucernos. Papildomi pašarai negali viršyti melžiamai bandai duodamų vidutiniškai 1/3 bazinės pašarų normos svorio. Kombinuotieji pašarai yra sudaryti iš nustatytų rūšių ir genetiškai nemodifikuotų veislių produktų ir turi atitikti tokias technines charakteristikas: 0,94 UFL, 123 PDIE ir 119 PDIN,

— vasarą – ganyklų žolė. Slėnyje vienai melžiamai karvei per dieną gali būti duodama vidutiniškai 2,5 kg papildomų pašarų (tokių pačių, kaip ir žiemą). Bandą ganant aukštai kalnuose vienai melžiamai karvei per dieną duodama ne daugiau kaip 1,5 kg papildomų pašarų,

— pavasarį ir rudenį, pereinant nuo vieno pašarų tipo prie kito, leidžiamas 15 dienų pereinamasis laikotarpis,

Pašarai ne iš gamybos vietovės tiekiami tik kaip priedas. Ne mažiau kaip 75 % šieno ir pašarų melžiamai bandai tiekiama iš geografinės vietovės tam, kad ne mažiau kaip 75 % pieno produkcijos būtų pagaminama naudojant vietovėje gaunamus pašarus.

Ne mažiau kaip 20 % metams reikalingo šieno tiekiama iš geografinės vietovės.

Pievose banda ganoma tradiciniu būdu, gyvulių mėšlas naudojamos kaip trąša. Išpilti vandens valymo įrenginių dumblą ar išvestinius produktus su Beaufort gamyba susijusiose pievose, ganyklose ir aukštuminėse ganyklose draudžiama.

3.5. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje:

Pienas turi būti gaunamas, o sūriai gaminami ir ne mažiau kaip 5 mėnesius nokinami tik nustatytoje geografinėje vietovėje.

3.6. Specialios pjaustymo, trynimo, pakavimo ir kt. taisyklės:

Jei parduodamas supakuotas sūris, jo gabalai būtinai turi būti supjaustyti paliekant dalį šiam sūriui būdingos plutos; tačiau nuo jos galima nuvalyti sūrio gleives. Jei sūris parduodamas sutarkuotas, „Beaufort“ pavadinimą naudoti draudžiama.

3.7. Specialios ženklinimo etiketėmis taisyklės:

SKVN „Beaufort“ žymimų sūrių etiketėse turi būti nurodytas SKVN pavadinimas, užrašytas raidėmis, kurios yra ne mažesnės nei du trečdaliai didžiausių ant etiketės esančių raidžių dydžio.

Etiketėje, reklamoje, sąskaitose ar prekybos dokumentuose prie SKVN pavadinimo pridėti kitus apibūdinančius žodžius ar užrašus yra draudžiama, išskyrus:

— atskirus prekių ar įmonių ženklus,

— terminus: „été“ ir „chalet d'alpage“, kuriuos naudoti leidžiama laikantis tokių sąlygų: a) „été“ – pieno produkcijai nuo birželio iki spalio mėnesio imtinai žymėti, įskaitant bandą ganant aukštai kalnuose gautą pieno produkciją; b) „chalet d'alpage“ – vasaros metu du kartus per dieną naudojant tradicinius metodus ne žemiau kaip 1 500 m esančioje kalnų trobelėje pagamintai produkcijai žymėti, kai gamybai trobelėje naudojamas ne daugiau kaip vienos bandos pienas.

Be Beaufort būdingos mėlynos kazeino plokštelės, ant sūrių, pagamintų laikantis apibūdinamajam žodžiui „chalet d'alpage“ naudoti reikiamų sąlygų, turi būti papildoma kazeino plokštelė, kaip aprašyta prieš tai esančiame punkte. Be to, įrašą „chalet d′alpage“ naudojantys gamintojai kiekvienais metais prieš gindami bandą į kalnus privalo nusiųsti Nacionaliniam kilmės vietos nuorodų institutui (INAO) įsipareigojimą laikytis prieš tai nurodytų gamybos sąlygų.

Jei parduodamas supakuotas sūris, jo gabalai būtinai turi būti supjaustyti paliekant dalį šiam sūriui būdingos plutos; tačiau nuo jos galima nuvalyti sūrio gleives.

Jei sūris parduodamas sutarkuotas, „Beaufort“ pavadinimą naudoti draudžiama.

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas:

Beaufort gamybos regionas apima Beaufortain, Tarentaise ir Maurienne masyvus. Į jį patenka dalis Savojos departamento ir gretimas Aukštutinės Savojos sektorius.

Pienas ir sūris gaminamas bei nokinamas geografinėje vietovėje, kuri apima šias savivaldybes:

Savojos departamentas Albertville apylinkė: Albertville kantonas: Rognaix, La Bâthie, Cevins, Saint-Paul-sur-Isère, Esserts-Blay, Tours-en-Savoie, Albertville komunos dalis, priklausanti kadastro sekcijoms E2, E3 ir E4. Ugine kantonas: La Giettaz, Flumet, Notre-Dame-de-Bellecombe, Crest-Voland, Cohennoz, Saint-Nicolas-la-Chapelle. Beaufort kantonas: Beaufort, Hauteluce, Queige, Villard-sur-Doron. Bourg-Saint-Maurice kantonas: Bourg-Saint-Maurice, Les Chapelles, Montvalezan, Sainte-Foy-Tarentaise, Séez, Tignes, Val-d′Isère, Villaroger. Aime kantonas: Aime, Bellentre, La Côte-d′Aime, Granier, Landry, Mâcot-la-Plagne, Montgirod, Peisey-Nancroix, Valezan. Bozel kantonas: Les Allues, Bozel, Brides-les-Bains, Champagny-en-Vanoise, Feissons-sur-Salins, Montagny, La Perrière, Planay, Pralognan-la-Vanoise, Saint-Bon-Tarentaise. Moûtiers kantonas: Aigueblanche, Les Avanchers-Valmorel, Le Bois, Bonneval, Feissons-sur-Isère, Fontaine-le-Puits, Hautecour, Moûtiers, La Léchère, Notre-Dame-du-Pré, Saint-Jean-de-Belleville, Saint-Marcel, Saint-Martin-de-Belleville, Saint-Oyen, Salins-les-Thermes, Villarlurin. Saint-Jean-de-Maurienne apylinkė: Aiguebelle kantonas: Montsapey. La Chambre kantonas: La Chambre, La Chapelle, Les Chavannes-en-Maurienne, Montaimont, Montgellafray, Notre-Dame-du-Cruet, Saint-Alban-des-Villards, Saint-Avre, Saint-Colomban-des-Villards, Saint-Etienne-de-Cuines, Saint-François-Longchamp, Sainte-Marie-de-Cuines, Saint-Martin-sur-la-Chambre, Saint-Rémy-de-Maurienne. Saint-Jean-de-Maurienne kantonas: Albiez-le-Jeune, Albiez-Montrond, Le Châtel, Fontcouverte-la-Toussuire, Hermillon, Jarrier, Montricher-Albanne, Montvernier, Pontamafrey-Montpascal, Saint-Jean-d′Arves, Saint-Jean-de-Maurienne, Saint-Julien-Mont-Denis, Saint-Pancrace, Saint-Sorlin-d′Arves, Villarembert, Villargondran. Saint-Michel-de-Maurienne kantonas: Orelle, Saint-Martin-d′Arc, Saint-Martin-de-la-Porte, Saint-Michel-de-Maurienne, Valloire, Valmeinier. Modane kantonas: Aussois, Avrieux, Fourneaux, Freney, Modane, Saint-André, Villarodin-Bourget. Lanslebourg-Mont-Cenis kantonas: Bessans, Bonneval-sur-Arc, Bramans, Lanslebourg-Mont-Cenis, Lanslevillard, Sollières-Sardières, Termignon.

Aukštutinės Savojos departamentas Bonneville apylinkė: Sallanches kantonas: Praz-sur-Arly komuna. Saint-Gervais-les-Bains kantonas: Contamines-Montjoie komunos dalis, sudaryta iš keturių aukštutinių ganyklų, kadastro dokumentuose žymimų kaip: La Roselette, Les Besoëns, Les Tierces ir Les Coins.

5. Ryšys su geografine vietove:

5.1. Geografinės vietovės ypatumai:

SKVN Beaufort gamtinė aplinka priklauso vidurinių Alpių masyvams, kuriems būdinga:

— kristalinio tipo nedideli viduriniai masyvai ir nuosėdinės kilmės uolienos Briançon zonoje,

— išoriniai kristalinio tipo masyvai, kuriuose yra minkštų skalūninio tipo nuosėdinių uolienų kartu su kietomis kristalinėmis uolienomis,

— daugelyje plotų nėra kietų klintinių uolų,

— „minkšto“ reljefo nelygumai, būdingi dumblini dirvožemiai, be didelių nuolaužų,

— klimatas, būdingas vidurinėms ir tarpinėms Alpėms, kuriam tiesioginės įtakos nedaro vakarų vėjai (mažiau kritulių ir daugiau šviesos nei likusioje Šiaurės Alpių dalyje), atitinkantis Mélèze vietovės ir jos pakraščių ribas.

Šiame konkrečiame regione 1 500–3 000 m aukštyje yra dideli aukštikalnių pievų plotai (pranc. étage alpin majoritaire), kuriems būdinga tai, kad ten auga daug dviskilčių augalų, dėl jų žolė įgyja tam tikrą prieskonį. Šie plotai ir jų išsidėstymas dideliuose šlaituose yra viena iš svarbių SKVN Beaufort vietovės savybių.

Šiuose aukštikalnėse esančiuose plotuose atsirado ganiavos rūšys, kurios tiek pavieniui, tiek ir visos bendrai nėra taip smarkiai paplitusios kitur Alpėse, arba kurios sudaro vientisą sistemą.

Tokią ganiavos organizavimo schemą pateikė DUBOIS (1996 m.), remdamasis ARBOS (1922 m.), BLANCHARD (1938 m.) ir REFFAY (1967 m.) veikalais.

„XX a. pradžioje vyravo dvi didelės ūkininkavimo sistemos:

— didžiuosiuose kalnuose piemenys prižiūrėdavo daug pieninių karvių (nuo 50 iki daugiau nei 100), reikalingų kasdienei didelių slėgtų kaitintų sūrių gamybai,

— mažuosiuose kalnuose ūkiai būdavo šeimyninio tipo. Melžiama būdavo prie kalnų trobelės, o srutos ir mėšlas buvo paskleidžiami privačiose aukštutinių ganyklų dalyse, kurios būdavo dirbamos ar šienaujamos. Kartais būdavo laikinų ganyklų, skirtų naudoti kopiant aukštyn į kalnus ar pervarant bandą į kitą kalno šlaitą. Vis dėlto jų būdavo daug mažiau nei didžiuosiuose kalnuose. Nedidelės bandos būdavo saugomos. Maži reblochon ar tomme tipo sūriai buvo gaminami kalnų trobelėse. Kartais pienas jau būdavo tiekiamas sūrinėms.“

Pieninių galvijų auginimas galėjo išsilaikyti tik šiaurinėje Alpių dalyje, kur klimatas pakankamai drėgnas. Kitų Alpių dalių aukštikalnėse nuo 1960 m. pamažu paplito avių ir kiek mažiau – ožkų ganymas.

Šiuo metu aukštikalnių ganyklų plotai ir aukštikalnių piemenų gausa tebėra būdingas Beaufort geografinės vietovės bruožas: aukštikalnių piemenų junginiai minėtos SKVN regionuose sudaro 92 % aukštikalnių junginių Savojos departamente.

— Ganymas aukštikalnėse buvo išsaugotas dėl melžimo aparato ištobulinimo – nebereikėjo perkelti visos bandos dėl melžimo. Tebenaudojamos abi didžiųjų ir mažųjų kalnų sistemos, kurios daugiausia priklauso nuo to, ar mobilus melžimo aparatas yra, ar jo nėra. Kai lieka laiko, naktinės ganiavos plotai apakėjami. Val d’Arly ir Maurienne vis dar dažnai melžiama prie trobelės.

— Perdirbimas aukštikalnėse – daug retesnis reiškinys, jį pakeitė slėnyje įsikūrusios perdirbimo įmonės. Tačiau aukštikalnių sistemai, palyginti su kitomis pieno sistemomis, dar reikia pakankamai daug žmogaus darbo; naudojant tokią sistemą, įmanoma išlaikyti lygumose jau išnykusius mažus ūkius.

Beaufortain ir Tarentaise dar naudojamos ir intensyvios priežiūros rūšys: melžimo aparatas kartais pernešamas dukart per dieną, laukimo ir poilsio zonos reguliariai suakėjamos. Šiose aukštikalnių ganyklose, apimančiose vietoves skirtingame aukštyje ir skirtingai išsidėsčiusiose, banda genama paskui augančią žolę išnaudojant tinkamą augalijos išsidėstymą.

Dėl bandos ganymo aukštai kalnuose buvo ir tebėra įmanoma laisvai šienauti slėnio plotus ir taip sukaupti pašaro žiemai. Slėniai, kuriuose yra nekalvoti šienaujami sklypai, ypač tinkami.

Dėl patobulintų susisiekimo kelių atsirado svarbių šios pusiausvyros pokyčių – pienas aukštikalnių ganyklose dabar perdirbamas retai, nes tapo įmanoma jį nuvežti į slėnį. Taigi dabar sūrių gaminimo vieta yra slėnis, išskyrus kalnų trobeles, kuriose gaminamas „Beaufort Chalet d’Alpage“.

Jei aukštikalnių ganyklose esančiuose rūsiuose ir įmanoma sūrį pradėti nokinti, tačiau šis darbas tęsiamas slėnyje, o jį atlieka kvalifikuoti specialistai.

5.2. Produkto ypatumai:

Beaufort sūris nuo seno išsiskyrė iš kitų slėgtų kaitintų sūrių. Štai 1929 m. žemės ūkiui skirtos apklausos metu Beaufort pavadinimas buvo aiškiai išskirtas iš kitų gruyère tipo sūrių. „Miškininkas pažymi, kad Gruyère de Beaufort parduodamas pavadinimu Beaufort, o ne šiaip Gruyère, dėl to jo kaina didesnė“.

Taip pat šis sūris išskiriamas ir puslapiuose, skirtuose gruyère gamybai Savojoje; šįkart jų autorius – Bourg-Saint-Maurice mokomosios sūrinės direktorius. Įvade jis rašo: „Gruyère sūris yra gaminamas tik Prancūzijoje Est, Jura, Doubs, Haute-Savoie, Savoie departamentuose, jo gamybai naudojamas pusiau nugriebtas karvės pienas“. Jis priduria, kad pagrindiniai centrai Savojoje yra Albertville ir Chambéry apylinkėse, „kur gaminamas beveik vien tik Emmental ir Comté tipo gruyère. Kituose Savojos regionuose, Beaufort, Haute-Tarentaise ir Maurienne slėniuose, gaminamas labai specifinis gruyère sūris – „Beaufort“, gaunamas naudojant riebų, t. y. nenugriebtą pieną. Ši sūrio rūšis daugiausia gaminama aukštikalnių ganyklose, 1 500–2 000 m aukštyje“… Toliau autorius tiesiogiai mini Beaufort pavadinimą ir rašo, kad šis aukštikalnių sūris yra vadinamas „Beaufort“. Taigi Gruyère du Beaufortain, kurį vertina į tas vietas atvykstančių vis daugiau turistų, pavadinime atsiranda specifinė nuoroda – Beaufort. Šis sūris atsikovoja jam būdingas savybes, iš kurių viena yra jo gamyba aukštikalnėse; šis gamybos būdas kitose Alpių dalyse nunyko atsiradus sūrinėms.

1945 m. dekretu Nr. 45-1245, kuriame suminimi visi prancūziški sūriai, „Beaufort“ pavadinimas suteikiamas sūriams „gaminamiems tik iš karvės pieno, slėgtiems, kaitintiems ir sūdytiems, su sausa pluta (…) gamybos vietovė yra Savojos ir Aukštutinės Savojos departamentuose“.

Dar ir šiandien „Beaufort“ išsiskiria iš kitų slėgtų kaitintų sūrių, visų pirma:

— gamyba, kuri prasideda tik pasibaigus melžimui, iš žalio nenugriebto pieno,

— medinės formos, vadinamos „forminiu ratu“, naudojimu, dėl kurio sūrio šonai įgauna įgaubtą formą,

— tradiciniais perdirbimo metodais (naudojamos laukinių kultūrų mielės kartu su sūrio formavimu lino drobėse ir „Beaufort“ ratas, kai reikia slegiamą sūrį apversti),

— sūris yra visai arba beveik be skylučių.

5.3. Priežastinis geografinės vietovės ir produkto, kuriam suteikta SKVN, kokybės ar savybių arba geografinės vietovės ir kurios nors produkto, kuriam suteikta SGN, savybės, gero vardo ar kitos ypatybės ryšys:

6.1 punkte aprašytos aplinkos savybės reiškia, kad yra gausu floros ir daug augalų grupių. Čia randamos visos aukštikalnių pievų fitocenologijos grupės.

Remiantis DORIOZ ir kt. (2000 m.) „yra dvylika augalijos grupių, kurios jungia iš viso daugiau kaip 250–300 aukštesniųjų augalų (tracheofitų) rūšis. Ši augalijos įvairovė paaiškinama dirvos kontrastais ir dirvos bei naudojamų metodų sąveika (DORIOZ 1995 m.; INRA, 1994 m.). Dirvožemiai kinta labai greitai, dešimtmetrinėje skalėje, priklausomai nuo sniego dangos laikymosi trukmės, vietinių uolienų, upelių aukštupių ir vandens tekėjimo šlaitais, ir, pagaliau, nuo skirtingo kalnų šlaitų nuolydžio kampo (DORIOZ ir VAN OORT, 1991 m.) Dėl tokios įvairovės tame pačiame rajone, o kartais net ir per vieną ganymo dieną, pašarai yra labai įvairūs, sudaryti iš įvairiausių žolynų – nuo kalcikolų iki acidofilinių, nuo kserofilinių iki šviežių augalų. DORIOZ, 1995 m.).“

Nesenoje studijoje (BORNARD ir BASSIGNANA, 2001a ir 2001b) Grenoblio Cemagref išskyrė 19 skirtingų pievų rūšių priklausomai nuo jų agronominio naudojimo Aostos slėnyje. Tam tikrų pievų atveju autoriai pažymi analogiją drėgnų išorinių šiaurinių Alpių pievų (BORNARD ir DUBOST, 1992 m., BRAU-NOGUE, 1996 m.) panašumus su Prancūzijos vidinių pietinių Alpių pievomis (JOUGLET, 1999 m.).

Taigi, potraukio požiūriu, Viduržemio jūros augalija, garsi savo kvapais ir aromatais, aukštikalnių flora, kai kritulių nėra daug, kaip vidinėse Alpėse, matyt, teikia aromatinį mišinį, kuris pasireiškia išskirtinėmis skoninėmis ir labai būdingomis „Beaufort“ savybėmis (DUMONT ir ADDA, 1978 m., BUCHIN ir kt., 1999 m.; ASSELIN ir kt., 1999 m., in DORIOZ ir kt., 2000 m.).

Taigi kai kurie aukštikalnių specialistai mano, kad toms vietoms būdinguose „sniego tarpekliuose“, kur ilgai laikosi sniegas ir yra tokių augalų rūšių kaip Ligusticum mutellina, auga žolė, dėl kurios ypač pagerėja sūrio kokybė.

Ganymo sistema paremta panaudojant šią didelę augalijos įvairovę tradicinių vietos veislių Tarine ir Abondance karvėms šerti, jų bandas ganant taip, kad būtų visiškai prisitaikoma prie aplinkos veiksnių. 1963 m. E. QUITTET pateikė tokį apibrėžimą: „Tarine veislė pasižymi didele ištverme ir atsparumu sunkiomis gyvenimo sąlygomis, atsirandančiomis daugiausia dėl gyvenimo būdo (vasarinis ganymasis 1 500–2 000 m aukštyje). Nežiūrint reguliaraus veršiavimosi, ji ilgai būna geros formos. Šios veislės gyvuliai pasižymi puikia savybe žiemą maitintis prastais pašarais ir duoti pakankamai pieno (...) Tarine yra puiki pieninių karvių veislė, ypač atšiauraus klimato sąlygomis.“

Taigi, perdirbant ką tik pamelžtą pieną, įmanoma išsaugoti pradines pieno savybes; tai labai tinka riebaus sūrio gamybai iš nenugriebto pieno, panaudojant laukinių kultūrų mieles. Naudojant įgaubtą ratą galima prisitaikyti prie didelių aukštikalnėse pagaminto pieno kiekio svyravimų, išlaikyti temperatūrą sūrio viduje, kai jis slegiamas, ir stabilizuoti sūrio formą. Nokinimas šaltame rūsyje yra ypač svarbus sūrio kokybei etapas – jis labiausiai atitinka gamybos vietų klimatines sąlygas ir yra visiškai suderinamas su riebių sūrių gamyba.

Gamybos ir perdirbimo metodai sudaro darnią sistemą, susijusią su produkto ypatumais ir išreiškiančią ypatingą augalų aromatų įvairovę net ir galutiniame produkte.

Nuoroda į paskelbtą specifikaciją:

(Reglamento (EB) Nr. 510/2006 5 straipsnio 7 dalis)

http://www.inao.gouv.fr/repository/editeur/pdf/CDCAOP/CDCBeaufort.pdf

(1) OL L 93, 2006 3 31, p. 12.