[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 26.11.2008 KOM(2008) 790 galutinis 2008/0231 (CNS) Pasiūlymas TARYBOS DIREKTYVA (Euratomas) kuria nustatoma Bendrijos branduolinės saugos sistema {SEK(2008) 2892}{SEK(2008) 2893} AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS 1.1. Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Šios direktyvos, kuria nustatoma Bendrijos branduolinės saugos sistema, projektu siekiama atgaivinti ES bendrosios branduolinės saugos sistemos kūrimo procesą, atnaujinant ir pakeičiant Komisijos pasiūlymą dėl Tarybos direktyvos (Euratomas), nustatančios pagrindinius įsipareigojimus ir bendruosius principus branduolinių įrenginių saugos srityje[1], kuris buvo įtrauktas į pradinį Branduolinės saugos teisės aktų paketą. Šis persvarstytas pasiūlymas pateikiamas ypač tinkamu laiku: kai kurios valstybės narės vėl susidomėjo branduoline energetika, taigi numatoma, kad bus pratęstas daugelio branduolinių elektrinių eksploatavimas ir statomos naujos elektrinės. Akivaizdu, kad radiacinių avarijų poveikio nesulaiko valstybių sienos; šios avarijos gali pakenkti darbuotojų bei piliečių sveikatai ir turėti plataus masto ekonominių padarinių energetikos pramonei. Į privalomus Bendrijos teisės aktus įtraukus tarptautiniu mastu patvirtintus branduolinės saugos principus Europos Sąjungos visuomenei būtų suteikta papildomų garantijų ir būtų užtikrintas teisinis tikrumas. Atsižvelgiant į tai, šis persvarstytas teisės akto pasiūlymas grindžiamas: a) Vakarų Europos branduolinės energetikos reguliavimo institucijų asociacijos (angl. Western European Nuclear Regulators Association , WENRA) ir visų Europos branduolinės saugos reguliavimo institucijų 2006 m. bendrai atliktu techniniu darbu, susijusiu su šiuo metu eksploatuojamais branduoliniais įrenginiais; b) prielaida, kad tik stiprios ir nepriklausomos reguliavimo institucijos gali užtikrinti saugų tolesnį branduolinių elektrinių eksploatavimą Europos Sąjungoje; c) taikomų pagrindinių tarptautinių priemonių, būtent Branduolinio saugumo konvencijos[2], kurios pasirašymą rėmė Tarptautinė atominės energijos agentūra (TATENA), ir TATENA atliekamo darbo saugos srityje – principų įtvirtinimu Bendrijos teisėje[3]. Pagrindinė šio pasiūlymo idėja – Branduolinio saugumo konvencijoje jau įtvirtintus bendruosius branduolinės saugos principus įtraukti į Bendrijos lygmens reguliavimą ir kartu taikyti papildomus naujų branduolinių reaktorių saugos reikalavimus, kuriuos valstybės narės raginamos nustatyti laikydamosi nuolatinio saugos gerinimo principo: šie reikalavimai turėtų būti grindžiami WENRA nustatytais saugos lygiais ir nustatomi glaudžiai bendradarbiaujant su Europos branduolinės saugos ir atliekų tvarkymo aukšto lygio darbo grupe (Aukšto lygio darbo grupe). Remdamasi pačios priimtais dešimčia branduolinės saugos reguliavimo principų, ši grupė bus pagrindinis už branduolinių įrenginių saugą valstybėse narėse atsakingų reguliavimo institucijų bendradarbiavimo centras, padėsiantis plėtoti ES branduolinės saugos sistemą. Bendrasis šio pasiūlymo tikslas – užtikrinti, palaikyti bei nuolatos gerinti branduolinę saugą Bendrijoje ir padidinti reguliavimo institucijų vaidmenį. Šis pasiūlymas taikomas branduolinių įrenginių, kurių saugą privaloma užtikrinti pagal atitinkamos valstybės narės teisinę ir reguliavimo sistemą, projektavimui, aikštelių parinkimui, statybai, techninei priežiūrai, eksploatavimui ir eksploatavimo nutraukimui. Pripažįstama, kad kiekviena valstybė narė turi teisę apsispręsti, naudoti branduolinę energiją ar ne, ir šios teisės visiškai paisoma. Numatoma, kad sukūrus šią Bendrijos branduolinės saugos sistemą bus pasiekti keli veiklos tikslai: padidės nacionalinių reguliavimo institucijų vaidmuo, reguliavimo institucijos kontroliuojamo licencijos turėtojo pagrindinė atsakomybė už saugą, reguliavimo institucijos nepriklausomumas, bus užtikrintas didelis su branduolinių įrenginių sauga susijusių klausimų skaidrumas, valdymo sistemų įgyvendinimas, reguliari saugos kontrolė, galimybė naudotis branduolinės saugos ekspertų žiniomis, saugai teikiamas prioritetas. 1.2. Bendrosios aplinkybės Šiuo metu vėl didėja susidomėjimas branduoline energija, kurį skatina įvairūs veiksniai. ES yra didžiausia branduolinės elektros energijos gamintoja pasaulyje, turinti išvystytą branduolinę pramonę, apimančią visą branduolinio kuro ciklą, turinčią atskirą technologinę bazę ir aukštos kvalifikacijos darbuotojus. Šiuo metu daugelyje ES valstybių narių branduolinė energija yra pagrindinis energijos, kurią gaminant į aplinką išsiskiria mažai anglies dioksido, šaltinis; ji sudaro daugiau kaip trečdalį ES suvartojamos elektros energijos; įrodyta, kad šis energijos šaltinis yra stabilus bei patikimas ir, palyginti su naftos ir dujų rinkomis, gana gerai apsaugotas nuo kainų svyravimų. Todėl, jei branduolinė energija būtų toliau naudojama, tai padėtų užtikrinti ES energijos tiekimo saugumą ir sumažinti išmetamų CO2 kiekį. Tačiau šioje srityje būtina išspręsti kelias problemas. Branduolinė energija yra svarbi Europos Sąjungos energetikos sistemos dalis, palaikoma tvirtu įsipareigojimu vykdyti mokslinius tyrimus ir remti technologinę plėtrą, siekiant toliau didinti šios rūšies energijos saugumą ir patikimumą. Kad branduolinė energetika taptų priimtina, būtina nuolat gerinti branduolinių įrenginių saugą. Jeigu būtų remiamasi jau atliktų darbų, kuriuos koordinavo TATENA, rezultatais ir jei jie būtų įtraukti į Bendrijos sistemą, tai suteiktų nacionalinėms koncepcijoms papildomos vertės. Nacionalines sistemas susiejus su Bendrijos sistema, bus užtikrintas pastovus aukštas Europos Sąjungoje eksploatuojamų branduolinių įrenginių saugos lygis ir padidės ES reguliavimo mechanizmų skaidrumas. Ilgainiui tai sustiprins visuomenės pasitikėjimą ES branduolinės saugos sprendimų priėmimo procesu ir užtikrins teisinį tikrumą. 1.3. Taikomos Bendrijos priemonės, kuriomis remiamas branduolinės saugos suderinimas ES lygmeniu Vystantis Europos branduolinei pramonei, atsidaro būtinybė Bendrijos lygmeniu užtikrinti konvergenciją ir taip padėti valstybėms narėms suderinti saugos srityje taikomas priemones. 1975 m. liepos 22 d. Tarybos rezoliucijoje dėl branduolinės saugos technologinių problemų[4] teigiama, kad už tarptautinių branduolinės saugos srities iniciatyvų skatinimą atsako Komisija. Šioje rezoliucijoje, „atsižvelgiant į nacionalinių valdžios institucijų prerogatyvas ir atsakomybę“ , nurodyta, kad reikėtų suderinti saugos reikalavimus ir taikyti Bendrijos lygmeniu suderintą koncepciją. Atsižvelgiant į tai, 1992 m. buvo priimta antra Tarybos rezoliucija[5], kurioje Taryba pakartojo 1975 m. rezoliucijos tikslus bei paragino valstybes nares toliau siekti ir dar labiau stengtis suderinti saugos aspektus. Be to, jau ne vienerius metus Tarybos išvadose[6] ir Europos Parlamento pranešimuose[7] buvo pasisakoma už Bendrijos branduolinės saugos teisės aktų plėtojimą. Tačiau iki šiol branduolinės saugos srityje privalomų Bendrijos teisės aktų priimta nebuvo. 1.4. Pasiūlymo derėjimas su kitomis Europos Sąjungos politikos sritimis ir tikslais Esminį radiacinės saugos ir branduolinės saugos ryšį pripažino Europos Teisingumo Teismas Bylos C-29/99 sprendime, kuriame teigiama, kad „siekiant apibrėžti Bendrijos kompetenciją, nedera dirbtinai atskirti visuomenės sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės šaltinių saugos“. Teismas taip pat patvirtino, kad Komisija yra kompetentinga teikti rekomendacijas suderinti su branduolinių įrenginių projektavimu, statyba ir eksploatavimu susijusias Branduolinio saugumo konvencijos 18 ir 19 straipsniuose numatytas priemones, kurias valstybės narės gali nustatyti pagrindinių standartų laikymuisi užtikrinti skirtose nuostatose. Parengus Bendrijos lygmens branduolinės saugos koncepciją būtų lengviau iki galo pasiekti Bendrijos teisyne nustatytus su radiacine sauga susijusius tikslus, būtent apsaugoti darbuotojus ir visuomenę nuo jonizuojančiosios spinduliuotės pavojaus, nepagrįstai neapribojant naudingų radioaktyviosios apšvitos naudojimo būdų tam tikrose veiklos srityse. 1.5. Pradinis branduolinės saugos teisės aktų paketas Komisija, gavusi pagal Euratomo sutarties 31 straipsnį sudarytos ekspertų grupės nuomonę, 2003 m. sausio 30 d. priėmė dviejų direktyvų, kuriomis atitinkamai reglamentuojama branduolinių įrenginių sauga ir panaudoto branduolinio kuro bei radioaktyviųjų atliekų tvarkymo sauga, pasiūlymus[8]. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui pareiškus savo nuomonę 2003 m. kovo 26 d., abu pasiūlymai buvo perduoti Tarybai. Taryba pagal Euratomo sutarties 31 straipsnyje nustatytą procedūrą paprašė Europos Parlamento pateikti nuomonę. Parlamentas savo nuomones dėl šių pasiūlymų priėmė 2004 m. sausio 13 d. plenarinėje sesijoje. Abu pasiūlymai buvo tuo pačiu metu aptarti Taryboje, pirmininkaujant Italijai ir Airijai. Kadangi nepavyko surinkti reikiamos balsų daugumos, kad būtų galima priimti arba atmesti abu pasiūlymus, buvo susitarta, kad Tarybos išvados bus suformuluotos bendro sutarimo pagrindu. 2004 m. birželio mėn. Taryba priėmė Išvadų dėl branduolinės saugos ir panaudoto kuro bei radioaktyviųjų atliekų saugaus tvarkymo projektą[9], kuriuo remiantis buvo sudaryta Tarybos branduolinės saugos darbo grupė (angl. Council Working Party on Nuclear Safety , WPNS). Kartu su šia iniciatyva pateikiamoje poveikio vertinimo ataskaitoje[10] yra išsamiai aprašyti su pradiniu Branduolinės saugos teisės aktų paketu susiję procedūriniai klausimai. Pateiktas direktyvos dėl branduolinių įrenginių saugos pasiūlymas bus panaikintas ir pakeistas naujuoju pasiūlymu. 2. KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS šALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMAS 2.1. Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis dėl Bendrijos branduolinės saugos teisinės sistemos būtinumo Šis persvarstytas teisės akto pasiūlymas pateikiamas remiantis tęstiniu plataus masto konsultavimosi procesu, pradėtu 2004 m., kai Tarybai pirmininkavo Airija. Darbą šioje srityje tęsė WPNS, Aukšto lygio darbo grupė ir Europos branduolinės energijos forumas. Tobulinant pradinį Branduolinės saugos teisės aktų paketą, Komisijos iniciatyva buvo plačiai konsultuojamasi su suinteresuotosiomis šalimis dėl galimybės sukurti branduolinės saugos teisinę sistemą; šios konsultacijos papildė konsultacijas pagal teisėkūros procedūrą, numatytą Euratomo sutartyje (pagal Sutarties 31 straipsnį sudarytos ekspertų grupės ir Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pateiktas nuomones). Taip pat buvo konsultuojamasi su tarptautinėmis organizacijomis, įskaitant TATENA ir EBPO Branduolinės energetikos agentūrą (angl. Nuclear Energy Agency , NEA). Be to, Komisija pasinaudojo galimybe pristatyti savo planus dėl ES branduolinės saugos reguliavimo įvairiuose tarptautiniuose susitikimuose. 2007 m. įkurtas Europos branduolinės energetikos forumas, kuriame dalyvauja svarbiausi nacionalinio bei ES lygmenų sprendimų priėmėjai ir organizacijos. Jis jau padėjo geriau suprasti, kokiomis bendromis koncepcijomis reikia vadovautis toliau gerinant branduolinių įrenginių saugą. 2008 m. Prahoje ir Bratislavoje įvykusių forumo susitikimų išvadose pabrėžiama, kad forumas tvirtai remia pasiūlymą grįsti ES branduolinės saugos teisės aktus „bendraisiais pagrindiniais branduolinių įrenginių saugos principais“ . Techniniai duomenys, kuriais grindžiami šiame persvarstytos direktyvos projekte siūlomi pagrindiniai principai, yra įvairių branduolinės saugos srityje veikiančių ekspertų grupių veiklos rezultatas. ES lygmeniu buvo pradėta kelių skirtingų lygmenų ir rūšių veikla, kurioje dalyvavo iš valstybių narių saugos institucijų atstovų sudarytos ekspertų grupės. Šios ekspertų grupės labai padėjo derinti branduolinės saugos procedūras. 2.2. Ekspertų grupių, veikiančių branduolinės saugos koncepcijų derinimo ES lygmeniu srityje, veiklos apžvalga 2.2.1. Branduolinės energetikos reguliavimo institucijų darbo grupė (angl. Nuclear Regulators‘ Working group, NRWG) ir Reaktorių saugos darbo grupė ( angl. Reactor Safety Working Group, RSWG) Komisija, siekdama 1975 m. Tarybos rezoliucijoje dėl branduolinės saugos technologinių problemų iškeltų tikslų, branduolinių įrenginių saugos srities klausimams spręsti sudarė dvi ekspertų grupes. NRWG grupėje, kuri paskutinį kartą susitiko 2005 m. birželio mėn., dalyvauja ES valstybių narių ir Vidurio bei Rytų Europos šalių kandidačių branduolinės energetikos reguliavimo institucijų atstovai. RSWG grupės, kurioje dalyvavo visos ES reguliavimo institucijos ir pramonės atstovai, darbas buvo nutrauktas 1998 m. 2.2.2. Europos reguliavimo užduočių derinimo grupė (CONCERT) 1992 m. sudaryta CONCERT grupė buvo forumas, kuriame susitikdavo ES, Vidurio bei Rytų Europos šalių ir Naujų nepriklausomų valstybių branduolinės energetikos reguliavimo institucijos, o jo tikslas buvo – suteikti galimybę pasikeisti patirtimi ir siekti pažangos bendrosios pagalbos bei bendradarbiavimo programų srityje. Ši grupė paskutinį kartą susitiko 2005 m. 2.2.3. WENRA Ypač svarbi yra WENRA veikla. Šią organizaciją sudaro 17 Europos valstybių branduolinės energetikos reguliavimo institucijų vadovai ir aukšto rango pareigūnai. Siekiant suderinti saugos koncepcijas, buvo sudarytos dvi darbo grupės, kurioms pavesta ištirti esamą padėtį ir įvairias saugos koncepcijas, palyginti įvairių šalių nacionalinius reguliavimo metodus su TATENA saugos standartais, nustatyti jų skirtumus ir pasiūlyti, kaip būtų galima pašalinti šiuos skirtumus, nesumažinant galutinio saugos lygio. 2006 m. sausio mėn. buvo paskelbtos saugos atskaitos lygių ataskaitos, o 2007 ir 2008 m. jos buvo atitinkamai persvarstytos[11]. Siekdami iki 2010 m. suderinti nacionalinius reikalavimus, WENRA nariai branduoliniams reaktoriams nustatė nemažai bendrų saugos atskaitos lygių. Imantis bet kokios Bendrijos iniciatyvos branduolinės saugos srityje, reikėtų naudotis WENRA padaryta technine pažanga. Be to, WENRA branduolinių reaktorių saugos koncepcijų suderinimo ataskaitas įvertino WPNS, kuri padarė išvadą, kad „WENRA metodika yra sistemingas, dokumentais pagrįstas ir logiškas požiūris į suderinimą“ . 2.2.4. WPNS 2004 m. Tarybai priėmus išvadas dėl branduolinės saugos ir panaudoto kuro bei radioaktyviųjų atliekų saugaus tvarkymo, kuriose buvo paraginta „ plačiai konsultuotis “ su suinteresuotosiomis šalimis, buvo pradėta plataus masto konsultacija, kurios tikslas buvo nustatyti naujas priemones, kuriomis būtų galima veiksmingiau gerinti branduolinę saugą ir panaudoto branduolinio kuro bei radioaktyviųjų atliekų saugų tvarkymą pagal Euratomo sutartį ir laikantis geresnės teisėkūros principų. Taip buvo įsteigta WPNS[12]. Galutinę WPNS ataskaitą[13], kurioje buvo pateiktos bendrosios išvados ir rekomendacijos, Taryba patvirtino 2006 m. gruodžio 13 d. Šiose ataskaitose, kurias parengė trys sudaryti WPNS pogrupiai[14], buvo aprašyta išsami metodika, darbo organizavimas bei duomenų rinkimas, išsamūs duomenų rinkimo bei analizavimo rezultatai ir išvadų bei rekomendacijų pagrindimas. WPNS darbe dalyvavo 70 valstybių narių ir Komisijos ekspertų. Šių ataskaitų išvados tapo patikimu techniniu pagrindu, kuriuo grindžiama šios direktyvos, kuria nustatoma Bendrijos branduolinės saugos sistema, projekte numatyta koncepcija. 2.2.5. Aukšto lygio darbo grupė 2007 m. sausio 10 d. Komisija priėmė Branduolinės informacinės programos projektą, kuriame pasiūlė sudaryti branduolinės saugos, radioaktyviųjų atliekų tvarkymo ir eksploatavimo nutraukimo aukšto lygio darbo grupę. Vėliau šis pasiūlymas buvo patvirtintas. Jam pritarta visuose ES aukščiausiojo lygio forumuose (tai nurodyta 2007 m. kovo mėn. Briuselio Europos Vadovų Tarybos išvadose[15], 2007 m. gegužės mėn. Tarybos išvadose dėl branduolinės saugos ir panaudoto branduolinio kuro bei radioaktyviųjų atliekų saugaus tvarkymo[16] ir 2007 m. Europos Parlamento pranešime „Europos atominės energetikos politikai 50 metų“[17]). Aukšto lygio darbo grupė buvo oficialiai įsteigta 2007 m. liepos mėn. Komisijos sprendimu 2007/530/Euratomas[18]. Šiuo sprendimu Aukšto lygio darbo grupė buvo įgaliota padėti ES institucijoms pamažu sukurti bendrą koncepciją ir galiausiai parengti papildomas europines taisykles branduolinių įrenginių saugos ir panaudoto branduolinio kuro bei radioaktyviųjų atliekų saugaus tvarkymo srityse. Aukšto lygio darbo grupę sudaro 27 valstybių narių nacionalinių reguliavimo arba branduolinės saugos institucijų vadovai. Sudarius Aukšto lygio darbo grupę, bus išplėstas WENRA atliekamas techninis darbas ir jam bus suteiktas oficialesnis pagrindas, palaikant ryšius su branduolinės energijos nenaudojančių ES valstybių atstovais. Į siūlomos direktyvos projektą įtraukiamos konkrečios nuostatos dėl veiksmų, kuriuos turi įgyvendinti Aukšto lygio darbo grupė. Jai teks pagrindinis vaidmuo remiant priemonių, skirtų branduolinei saugai Bendrijoje palaikyti ir gerinti, nustatymą. Kai Taryba priims šią direktyvą, Komisija šiuo tikslu iš dalies pakeis Komisijos sprendimu 2007/530/Euratomas nustatytus pradinius šios grupės įgaliojimus ir įtrauks su direktyvos įgyvendinimu susijusius jos įpareigojimus. 2.3. Poveikio vertinimas Prie šios direktyvos pridedamu poveikio vertinimu atnaujintas poveikio vertinimas, susijęs su ankstesniuoju pasiūlymu dėl branduolinės saugos, įtrauktu į Branduolinės saugos teisės aktų paketą[19]. Naujasis poveikio vertinimas grindžiamas WPNS ataskaitose pateiktomis techninėmis išvadomis ir rekomendacijomis, taip pat Branduolinio saugumo konvencijoje nustatytais įpareigojimais bei reikalavimais ir TATENA saugos pagrindais. Šiame poveikio vertinime analizuojamos keturios politikos alternatyvos : 0-inė politikos alternatyva yra dabartinė padėtis be pakitimų; pagal 1-ąją politikos alternatyvą numatoma parengti Bendrijos teisės aktus, kuriuose būtų nustatyti bendrieji eksploatuojamų branduolinių įrenginių saugos standartai; pasirinkus 2-ąją politikos alternatyvą būtų priimti Bendrijos teisės aktai kuriais būtų sukurta bendroji sistema: jos tikslas – remiantis plačiai pripažintais branduolinės saugos principais užtikrinti ir palaikyti aukštą vienodą branduolinės saugos lygį visoje Bendrijoje; šios sistemos įgyvendinimo priemones rengtų Aukšto lygio darbo grupė; 3-oji politikos alternatyva yra pagrįsta tarptautiniu mastu pripažintais branduolinės saugos principais (pagal 2-ąją politikos alternatyvą pasiūlyta koncepcija), taip pat papildomais naujų branduolinių reaktorių saugos reikalavimais, kuriuos valstybės narės raginamos plėtoti pagal nuolatinio saugos gerinimo principą, remiantis WENRA nustatytais saugos lygiais ir glaudžiai bendradarbiaujant su Aukšto lygio grupe. Taigi, įvertinus visas alternatyvas, paaiškėjo, kad, siekiant sukurti bendrą Bendrijos branduolinės saugos koncepciją, tinkamiausias sprendimas yra 3-oji politikos alternatyva. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI 3.1. Siūlomų veiksmų santrauka Šiuo pasiūlymu siekiama atgaivinti ES bendrosios branduolinės saugos sistemos kūrimo procesą, pakeičiant atitinkamą pradinį pasiūlymą, įtrauktą į Branduolinės saugos teisės aktų paketą, siekiant užtikrinti ir palaikyti aukštą palyginamą branduolinės saugos lygį visoje Bendrijoje. Šis pasiūlymas grindžiamas Branduolinio saugumo konvencijos, kurioje yra nustatyta suderintos branduolinės saugos sistemos pagrindą sudaranti aiški teisinė sistema ir kurios susitariančiosios šalys yra Euratomas bei visos ES valstybės narės, nuostatomis. 3.2. Teisinis pagrindas Šio pasiūlymo teisinis pagrindas yra Euratomo sutarties 31 straipsnis kartu su 32 straipsniu. Sutarties 31 straipsnyje nustatyta pagrindinių saugos standartų, nustatytų 30 straipsnyje siekiant apsaugoti darbuotojų bei plačiosios visuomenės sveikatą nuo jonizuojančiosios spinduliuotės keliamų pavojų, patvirtinimo procedūra. 32 straipsnyje aiškiai nurodyta, kad pagrindiniai standartai gali būti papildomi 31 straipsnyje nustatyta tvarka. 3.3. Subsidiarumas ir proporcingumas Branduolinė energija svarbi siekiant pereiti prie mažai anglies dioksido į aplinką išskiriančių technologijų ekonomikos ir mažinti ES priklausomybę nuo išorės tiekėjų. Valstybės narės pačios sprendžia, ar naudoti branduolinę energiją savo energetikos sistemoje. Europos Sąjungos tikslas – užtikrinti, kad šis energijos šaltinis būtų plėtojamas laikantis aukščiausių saugos standartų. Visos ES valstybės narės yra Branduolinio saugumo konvencijos, kuri yra tarptautiniu mastu pripažintas bendrasis branduolinės saugos gerinimo pagrindas, susitariančiosios šalys. ES valstybės narės jau yra įgyvendinusios priemones, padedančias užtikrinti aukštą branduolinės saugos lygį Europos Sąjungoje. Tačiau dėl skirtingų istorinių aplinkybių, teisinių sistemų, reaktorių rūšių bei skaičiaus ir reguliavimo metodų dar nenustatytos bendrosios branduolinės saugos taisyklės, kurios galiotų visoje Bendrijoje. Šiame pasiūlyme numatyta, kad valstybės narės gali visapusiškai remtis subsidiarumo principu, nes šiuo pasiūlymu sukuriama branduolinės saugos teisinė sistema, tačiau nenurodyti konkretūs jos įgyvendinimo aspektai. Be to, šios direktyvos projekto tikslas yra sustiprinti nacionalinių reguliavimo institucijų vaidmenį bei nepriklausomumą, siekiant remtis jų kompetencija, taip pat padidinti nacionalinių institucijų vaidmenį įgyvendinant patvirtintas priemones. Šioje direktyvoje visiškai laikomasi nacionalinės atsakomybės už branduolinių įrenginių saugą principo, ir raginama, kad valstybės narės, atsižvelgdamos į nuolatinio saugos gerinimo principą, glaudžiai bendradarbiaudamos su Aukšto lygio grupe ir remdamosi WENRA nustatytais saugos lygiais, nustatytų su naujų branduolinių reaktorių sauga susijusius papildomus reikalavimus. Be to, valstybės narės išlaiko teisę nacionaliniu lygmeniu taikyti griežtesnes saugos priemones už numatytąsias direktyvos projekte. 4. PAGRINDINĖS PASIŪLYMO NUOSTATOS 4.1. Atsakomybė už branduolinių įrenginių saugą ir šią saugą užtikrinanti sistema (3 straipsnis) Šis straipsnis dėl atsakomybės už branduolinių įrenginių saugą atitinka vieną pagrindinių branduolinės saugos principų, taip pat nustatytą Branduolinio saugumo konvencijos 9 straipsnyje: pagrindinė atsakomybė už branduolinių įrenginių saugą per visą jų eksploatavimo laiką tenka licencijos turėtojui, o jį kontroliuoja reguliavimo institucija. Be to, sprendimą dėl branduoliniame įrenginyje įgyvendinamų saugos ir kontrolės priemonių priima tik reguliavimo institucija, o jas taiko licencijos turėtojas. Antrojoje šio straipsnio dalyje valstybės narės įpareigojamos sukurti ir taikyti branduolinės saugos teisinę bei reguliavimo sistemą. Šios nuostatos jau laikosi visos valstybės narės, todėl neturėtų būti sunku ją įgyvendinti. 4.2. Reguliavimo institucijos (4 straipsnis) Šiuo straipsniu padidinamas nacionalinių reguliavimo institucijų vaidmuo ir nepriklausomumas, remiantis jų kompetencija. Siekiant sudaryti palankesnes sąlygas priimti savarankiškus sprendimus, pagal kuriuos branduolinei saugai teikiamas pirmumas, būtina užtikrinti, kad reguliavimo institucija būtų iš tikrųjų nepriklausoma nuo visų organizacijų, kurių užduotis – remti ar eksploatuoti branduolinius įrenginius arba pagrįsti jų naudą visuomenei, ir jai nebūtų daroma nederama įtaka. Panaši nuostata jau yra įtraukta į Branduolinio saugumo konvenciją (8 straipsnio 2 dalis). Reguliavimo institucijai, kuriai suteikti atitinkami įgaliojimai bei kompetencija ir parūpinta pakankamai finansinių bei žmogiškųjų išteklių, turi būti pavesta prižiūrėti bei reguliuoti branduolinių įrenginių saugą ir užtikrinti saugos reikalavimų, sąlygų ir nuostatų įgyvendinimą. Reguliavimo institucija bus atsakinga už licencijų išdavimą ir jų laikymosi parenkant branduolinių įrenginių aikštelę, juos projektuojant, statant, priimant ir perduodant eksploatuoti, eksploatuojant ir nutraukiant eksploatavimą, stebėseną. Reguliavimo institucijos pareiga – užtikrinti, kad licencijos turėtojas turėtų pakankamai tinkamos kvalifikacijos darbuotojų, kad galėtų eksploatuoti įrenginius. Siekiant nuolat tobulinti reguliavimo infrastruktūrą, bus reguliariai atliekamas reguliavimo institucijos ir nacionalinės reguliavimo sistemos kolegialus vertinimas. Pagal šią nuostatą TATENA Tarptautinės reguliavimo sistemos peržiūros tarnyba (angl. IAEA International Regulatory Review Service ) reguliariai atliks nacionalinių reguliavimo institucijų ir reguliavimo sistemų tarptautinį kolegialų vertinimą, be to, šios institucijos bent kartą per dešimt metų turės parengti savo veiklos įvertinimą. 4.3. Skaidrumas (5 straipsnis) 5 straipsnio nuostatomis atsižvelgiama į būtinybę užtikrinti galimybę gauti patikimą informaciją ir leisti visuomenei dalyvauti skaidriai priimant sprendimus. 4.4. Branduolinių įrenginių saugos reikalavimai ir nuostatai (6 straipsnis) 6 straipsnyje dar kartą nurodoma ir pabrėžiama valstybių narių prievolė paisyti TATENA saugos pagrindų[20] ir laikytis tarptautiniu mastu suderintų įsipareigojimų bei Branduolinio saugumo konvencijos reikalavimų. Be to, raginama, kad valstybės narės, atsižvelgdamos į nuolatinio saugos gerinimo principą, remdamosi WENRA nustatytais saugos lygiais ir glaudžiai bendradarbiaudamos su Aukšto lygio grupe, parengtų papildomus naujų branduolinių reaktorių saugos reikalavimus. Atsižvelgiant į tai, reikia pabrėžti, kad kai tik Taryba patvirtins direktyvos tekstą, Komisija atitinkamai pakoreguos Aukšto lygio grupės įgaliojimus, nustatytus Komisijos sprendime, kuriuo įkurta ši grupė. 4.5. Licencijų turėtojų įsipareigojimai (7 straipsnis) Šiame straipsnyje apibūdinami licencijų turėtojų įsipareigojimai laikytis 6 straipsnyje nustatytų reikalavimų ir pabrėžiama, kad jie privalo sukurti ir įdiegti valdymo sistemas, taip pat skirti pakankamai finansinių ir žmogiškųjų išteklių branduolinei saugai užtikrinti. 4.6. Kontrolė (8 straipsnis) Reguliavimo institucija privalo vertinti, tirti, kontroliuoti branduolinę saugą ir taikyti su ja susijusias priemones per visą įrenginių eksploatavimo laiką, taip pat nutraukiant jų eksploatavimą. Dėl šio principo taip pat visuotinai sutariama. Siekiant sustiprinti Europos reguliavimo institucijų galias, šioje direktyvoje numatoma išplėsti jų reguliavimo įgaliojimus saugos sumetimais. Jei licencijos turėtojas padaro sunkius arba pakartotinius saugos taisyklių pažeidimus, reguliavimo institucija turi galią panaikinti jo veiklos licenciją ir sustabdyti bet kokio įrenginio eksploatavimą, jeigu, jos nuomone, nėra visapusiškai užtikrinama sauga. Įpareigojimas vertinti ir tikrinti saugą taip pat yra nustatytas Branduolinio saugumo konvencijos 14 straipsnyje. 4.7. Branduolinės saugos ekspertų žinios (9 straipsnis) Gebėjimas pasinaudoti branduolinės saugos ekspertų žiniomis yra nepaprastai svarbus klausimas, keliamas kiekviename su branduoline sauga susijusiame tarptautiniame susitikime. Per pastaruosius dešimtmečius nebuvo parengta pakankamai specialistų, taigi dar viena problema yra saugos personalo ir inspektorių senėjimas – daugelis šių darbuotojų artėja prie pensinio amžiaus. Šioje srityje gali padėti Bendrija, skatindama tarptautinį bendradarbiavimą ir mokymą. Įsipareigojimas užtikrinti personalo pakankamumą bei kvalifikaciją taip pat yra nustatytas Branduolinio saugumo konvencijos 11 straipsnio 2 dalyje. 4.8. Saugai teikiamas pirmumas (10 straipsnis) Laikydamosi saugai teikiamo pirmumo principo, valstybės narės gali nacionaliniu lygmeniu taikyti griežtesnes saugos priemones nei numatytosios direktyvos projekte. 5. IŠVADA Todėl Tarybos prašoma: patvirtinti pridedamą Tarybos direktyvos (Euratomas), kuria nustatoma Bendrijos branduolinės saugos sistema, pasiūlymą. 2008/0231 (CNS) Pasiūlymas TARYBOS DIREKTYVA (Euratomas) kuria nustatoma Bendrijos branduolinės saugos sistema EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 31 ir 32 straipsnius, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, parengtą atsižvelgiant į Mokslo ir technikos komiteto paskirtų valstybių narių ekspertų grupės pateiktą nuomonę[21], atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę[22], atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[23], kadangi: (1) Sutarties 2 straipsnio b punkte nustatyta, kad Bendrija turi nustatyti vienodus saugos standartus, siekdama apsaugoti darbuotojų bei plačiosios visuomenės sveikatą, ir užtikrinti jų taikymą. (2) Sutarties 30 straipsnyje numatyta, kad Bendrijoje turi būti nustatyti pagrindiniai darbuotojų ir plačiosios visuomenės sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės keliamo pavojaus standartai. (3) Tuo tikslu 1996 m. gegužės 13 d. Tarybos direktyvoje 96/29/Euratomas, nustatančioje pagrindinius darbuotojų ir gyventojų sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės saugos standartus,[24] nustatyti pagrindiniai saugos standartai. Šios direktyvos nuostatos papildytos konkretesniais teisės aktais. (4) 1987 m. gruodžio 14 d. Tarybos sprendime 87/600/Euratomas dėl Bendrijoje nustatomos skubaus pasikeitimo informacija radiacinės avarijos atveju tvarkos[25] nustatyta pranešimų ir informacijos teikimo sistema, kuria valstybės narės turėtų naudotis, kad apsaugotų visuomenę įvykus radiacinei avarijai. 1989 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvoje 89/618/Euratomas dėl plačiosios visuomenės informavimo apie sveikatos apsaugai taikytinas priemones ir atliktinus veiksmus nepaprastosios radiologinės padėties atveju[26] valstybės narės įpareigotos informuoti visuomenę apie įvykusią radiacinę avariją. (5) Nors taikant radiacinės saugos sistemą, sukurtą pagal šiuo metu galiojančius pagrindinius saugos standartus ir atsižvelgiant į naujausias šios srities mokslines žinias, užtikrinamas aukštas gyventojų sveikatos apsaugos lygis, ši sistema turėtų būti papildyta siekiant užtikrinti, kad aukštas branduolinių įrenginių saugos lygis būtų išlaikytas, stiprinamas ir nuolat gerinamas. Pastovus aukštas saugos lygis nuo įrenginių projektavimo etapo iki jų eksploatavimo nutraukimo yra sine qua non sąlyga, siekiant įgyvendinti visus Sutarties 2 straipsnio b punkte nustatytus sveikatos apsaugos tikslus. Tuo tikslu turėtų būti taikomos veiksmingos apsaugos nuo radiacinio pavojaus priemonės ir saugomasi nuo avarijų, galinčių turėti radiacinių padarinių. (6) Nors kiekviena valstybė narė pati gali rinktis, kokią energiją naudoti, po svarstymų laikotarpio vėl padidėjo susidomėjimas naujų elektrinių statyba, ir kai kurios valstybės narės nusprendė leisti statyti naujas elektrines. Be to, prognozuojama, kad licencijų turėtojai per artimiausius metus pateiks prašymus pratęsti branduolinių elektrinių eksploatavimą. (7) Tuo tikslu reikėtų išdėstyti gerąją patirtį, kad reguliavimo institucijos ja vadovautųsi priimdamos sprendimus dėl branduolinių įrenginių eksploatavimo laiko pratęsimo. (8) Valstybės narės jau yra įgyvendinusios priemones, kurias taikant įmanoma užtikrinti aukštą branduolinės saugos lygį Bendrijoje. (9) Siekiant nuolat gerinti branduolinę saugą, sukurtos valdymo sistemos ir licencijų turėtojai turi užtikrinti aukšto lygio visuomenės saugą. (10) Tarptautinės atominės energijos agentūros (TATENA) nustatyti pagrindai ir reikalavimai sudaro praktikos sistemą, kuria turėtų būti grindžiami nacionaliniai saugos reikalavimai. Tobulinti šiuos pagrindinius principus ir reikalavimus labai padėjo valstybės narės. (11) Valstybių narių, kurių teritorijose eksploatuojamos branduolinės elektrinės, nacionalinės saugos institucijos, bendradarbiaudamos Vakarų Europos branduolinės energetikos reguliavimo institucijų asociacijoje (WENRA), branduoliniams reaktoriams nustatė daug bendrųjų saugos atskaitos lygių, siekdamos iki 2010 m. suderinti nacionalinius reikalavimus. (12) Nepaisant tam tikro suderinimo, valstybių narių branduolinės saugos procedūros ir praktika tebėra labai skirtingos. Šiuo metu dėl taikomų priemonių įvairovės neužtikrinama, kad Sutarties 2 straipsnio b dalyje nustatyti sveikatos apsaugos reikalavimai Bendrijoje būtų taikomi darniausiai. Europos atominės energijos bendrija, pasirašiusi 1996 m. spalio 24 d. įsigaliojusią Branduolinio saugumo konvenciją, įsipareigojo palaikyti tarptautiniu mastu pripažintą aukštą branduolinės saugos lygį[27]. Kad Bendrija galėtų užtikrinti šios konvencijos principų taikymą Bendrijos lygmeniu ir Sutarties 2 straipsnio b dalyje nustatytų vienodų saugos standartų taikymą, pagrindiniai radiacinės saugos standartai turėtų būti papildyti bendraisiais saugos principais. (13) Visuomenei laiku teikiama tiksli informacija apie svarbius branduolinės saugos klausimus turėtų būti grindžiama ypatingo skaidrumo dėl klausimų, susijusių su branduolinių įrenginių sauga, principu. (14) Valstybių narių nacionalinė atsakomybė už branduolinių įrenginių saugą yra pagrindinis principas, kuriuo remiantis tarptautiniu lygmeniu parengti branduolinės saugos nuostatai, patvirtinti Branduolinio saugumo konvencija. Šis nacionalinės atsakomybės principas ir nacionalinės reguliavimo institucijos kontroliuojamam licencijos turėtojui tenkančios pagrindinės atsakomybės už branduolinio įrenginio saugą principas turėtų būti sustiprinti šia direktyva. (15) Siekdamos užtikrinti, kad branduolinių įrenginių saugos reikalavimų būtų veiksmingai laikomasi, valstybės narės turėtų įsteigti nepriklausomas reguliavimo institucijas. Kad reguliavimo institucijos galėtų vykdyti savo pareigas, joms turėtų būti suteikti atitinkami įgaliojimai ir parūpinta išteklių. (16) Siekdamos užtikrinti veiksmingą šios direktyvos įgyvendinimą, valstybės narės turėtų reguliariai teikti Komisijai ataskaitą. Atsižvelgiant į Branduolinio saugumo konvencijoje nurodytus reikalavimus, tai tikslinga daryti kas trejus metus. (17) Tam, kad branduolinė sauga būtų nuolat gerinama, Komisija prireikus gali teikti pasiūlymus Tarybai patvirtinti. (18) Buvo sudaryta Europos branduolinės saugos ir atliekų tvarkymo aukšto lygio grupė[28], kurios užduotis yra padėti pasiekti Bendrijos tikslus branduolinės saugos srityje. Tam ji turėtų remti priemonių, kurių reikia branduolinei saugai palaikyti ir nuolat gerinti ir kurios turėtų būti taikomos branduolinių įrenginių, kurių saugos reikalavimų atitiktį privaloma užtikrinti pagal atitinkamos valstybės narės teisinę bei reguliavimo sistemą, projektavimui, aikštelių parinkimui, statybai, techninei priežiūrai, eksploatavimui ir eksploatavimo nutraukimui, kūrimą. (19) Už branduolinių įrenginių saugą valstybėse narėse atsakingos reguliavimo institucijos daugiausia turėtų bendradarbiauti Europos branduolinės saugos ir atliekų tvarkymo aukšto lygio grupėje, kuri yra parengusi dešimt branduolinės saugos reguliavimo principų. Siekiant nuolat tobulinti Bendrijos branduolinės saugos sistemą, Europos branduolinės saugos ir atliekų tvarkymo aukšto lygio grupė turėtų padėti ją plėtoti, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Tikslas ir taikymo sritis 1. Šios direktyvos tikslas – užtikrinti, palaikyti ir nuolat gerinti branduolinę saugą Bendrijoje ir padidinti nacionalinių reguliavimo institucijų vaidmenį. 2. Ji taikoma branduolinių įrenginių, kurių saugą būtina užtikrinti pagal atitinkamos valstybės narės teisinę ir reguliavimo sistemą, projektavimui, aikštelių parinkimui, statybai, techninei priežiūrai, eksploatavimui ir eksploatavimo nutraukimui. 3. Šia direktyva nepažeidžiama Tarybos direktyva 96/29/Euratomas. 4. Šia direktyva nepažeidžiama kiekvienos valstybės narės teisė nuspręsti, ar vykdyti savo civilinę branduolinės energijos programą. 2 straipsnis Apibrėžtys Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys: 1) branduolinis įrenginys – branduolinio kuro gamybos įrenginys, moksliniams tyrimams skirtas reaktorius (įskaitant ikikritinius ir kritinius įrenginius), branduolinė elektrinė, panaudoto kuro saugykla, sodrinimo arba perdirbimo įrenginys; 2) branduolinė sauga – tinkamos eksploatavimo sąlygos, užtikrintos taikant avarijų prevencijos arba jų padarinių mažinimo priemones, kai darbuotojai, visuomenė, oras, vanduo ir dirvožemis apsaugomi nuo nenumatytų radiacijos pavojų, susijusių su branduoliniais įrenginiais; 3) radioaktyvioji medžiaga – medžiaga, turinti vienos ar kelių rūšių radionuklidų, kurių aktyvumo ar koncentracijos negalima nepaisyti dėl radiacinės saugos priežasčių; 4) eksploatavimo nutraukimas – administraciniai ir techniniai veiksmai, kurių imamasi tam, kad būtų galima nebetaikyti tam tikrų arba visų reguliavimo kontrolės priemonių branduoliniam įrenginiui, išskyrus saugyklą arba tam tikrus kasyklų ar radioaktyviųjų medžiagų apdorojimo liekanoms šalinti naudojamus branduolinius įrenginius, kurie uždaromi, o ne nutraukiamas jų eksploatavimas; 5) radioaktyviosios atliekos – dujų, skysčio arba kieto pavidalo radioaktyviosios medžiagos, kurių valstybė narė nenumato toliau naudoti ir kurias, kaip radioaktyviąsias atliekas, reguliavimo institucija kontroliuoja pagal valstybės narės teisinę ir reguliavimo sistemą; 6) panaudotas kuras – branduolinis kuras, kuris buvo apšvitintas reaktoriaus aktyviojoje zonoje ir visam laikui iš jos pašalintas; panaudotas kuras gali būti laikomas naudojamu ištekliumi, kuris gali būti perdirbtas, arba gali būti skirtas galutinai pašalinti nenumatant jo toliau naudoti ir tvarkomas kaip radioaktyviosios atliekos; 7) jonizuojančioji spinduliuotė – perduodančios energiją ir galinčios tiesiogiai arba netiesiogiai jonizuoti aplinką dalelės ar elektromagnetinės bangos, kurių ilgis yra 100 nanometrų arba mažesnis ir kurių dažnis yra 3 x 1015 Hz arba didesnis; 8) reguliavimo institucija – institucija, kurią valstybė narė yra įgaliojusi toje valstybėje narėje išduoti licencijas ir prižiūrėti branduolinių įrenginių aikštelių parinkimą, projektavimą, statybą, priėmimą ir perdavimą eksploatuoti, eksploatavimą arba eksploatavimo nutraukimą; 9) licencija – reguliavimo institucijos pareiškėjui išduotas leidimas, kuriame numatyta jo atsakomybė už branduolinių įrenginių aikštelių parinkimą, projektavimą, statybą, priėmimą ir perdavimą eksploatuoti, eksploatavimą arba eksploatavimo nutraukimą; 10) nauji branduoliniai reaktoriai – branduoliniai reaktoriai, kurie pagal licenciją eksploatuojami įsigaliojus šiai direktyvai. 3 straipsnis Atsakomybė už branduolinių įrenginių saugą ir šią saugą užtikrinanti sistema 1. Pagrindinė atsakomybė už branduolinių įrenginių saugą tenka licencijos turėtojui, kurį kontroliuoja reguliavimo institucija. Sprendimą dėl saugos ir kontrolės priemonių, kurias būtina įgyvendinti branduoliniame įrenginyje, priima tik reguliavimo institucija, o jas taiko licencijos turėtojas. Licencijos turėtojas prisiima pagrindinę atsakomybę už saugą per visą branduolinių įrenginių eksploatavimo laikotarpį tol, kol jam nustojama taikyti reguliavimo kontrolės priemones. Licencijos turėtojas šios atsakomybės perduoti negali. 2. Valstybės narės sukuria ir taiko teisinę bei reguliavimo sistemą, reglamentuojančią branduolinių įrenginių saugą. Šią sistemą sudaro nacionaliniai saugos reikalavimai, branduolinių įrenginių licencijavimo ir kontrolės sistema, draudimas juos eksploatuoti neturint licencijos, taip pat reguliavimo kontrolės sistema, įskaitant būtinas atitikties reikalavimams užtikrinimo priemones. 4 straipsnis Reguliavimo institucijos 1. Valstybės narės užtikrina, kad reguliavimo institucija būtų iš tikrųjų nepriklausoma nuo visų organizacijų, kurių užduotis – remti ir eksploatuoti branduolinius įrenginius arba pagrįsti jų naudą visuomenei, ir kad jai nebūtų daroma jokios įtakos, kuri galėtų paveikti saugą. 2. Reguliavimo institucija turi pakankamus įgaliojimus, kompetenciją ir finansinius bei žmogiškuosius išteklius savo įsipareigojimams vykdyti ir pareigoms atlikti. Ji prižiūri bei reguliuoja branduolinių įrenginių saugą ir užtikrina saugos reikalavimų, sąlygų bei saugos nuostatų laikymąsi. 3. Reguliavimo institucija išduoda licencijas ir stebi, kaip jų laikomasi branduoliniams įrenginiams parenkant aikštelę, juos projektuojant, statant, priimant ir perduodant eksploatuoti, eksploatuojant ir nutraukiant jų eksploatavimą. 4. Reguliavimo institucijos užtikrina, kad licencijų turėtojai turėtų pakankamai tinkamos kvalifikacijos darbuotojų. 5. Siekiant nuolat tobulinti reguliavimo infrastruktūrą, bent kas dešimt metų atliekamas tarptautinis kolegialus reguliavimo institucijos ir nacionalinės reguliavimo sistemos vertinimas. 5 straipsnis Skaidrumas Valstybės narės praneša visuomenei apie branduolinės saugos priežiūros procedūras bei rezultatus. Jos taip pat užtikrina, kad reguliavimo institucijos veiksmingai informuotų visuomenę su jų kompetencijai priskirtomis sritimis susijusiais klausimais. Galimybė gauti informaciją užtikrinama pagal atitinkamus nacionalinius ir tarptautinius įsipareigojimus. 6 straipsnis Branduolinių įrenginių saugos reikalavimai ir nuostatai 1. Valstybės narės laikosi TATENA saugos pagrindų (TATENA saugos pagrindai: pagrindiniai saugos principai, TATENA saugos standartų serija Nr. SF-1, 2006 m.). Jos laikosi į Branduolinio saugumo konvenciją (TATENA INFCIRC 449, 1994 m. liepos 5 d.) įtrauktų įpareigojimų ir reikalavimų. Jos visų pirma užtikrina, kad aukštam branduolinių įrenginių saugos lygiui garantuoti būtų įgyvendinami TATENA saugos pagrinduose nustatyti taikytini principai, įskaitant inter alia veiksmingas apsaugos nuo galimų radiacijos pavojų, avarijų prevencijos, jų likvidavimo, dėvėjimosi valdymo, ilgalaikio visų gautų radioaktyviųjų medžiagų tvarkymo ir kaimyninių valstybių gyventojų bei valdžios institucijų informavimo priemones. 2. Naujų branduolinių reaktorių saugai užtikrinti valstybės narės, vadovaudamosi nuolatinio saugos gerinimo principu ir glaudžiai bendradarbiaudamos su Europos branduolinės saugos ir atliekų tvarkymo aukšto lygio grupe, siekia parengti papildomus saugos reikalavimus, pagrįstus Vakarų Europos branduolinės energetikos reguliavimo institucijų asociacijos (WENRA) nustatytais saugos lygiais. 7 straipsnis Licencijų turėtojų įsipareigojimai 1. Licencijų turėtojai projektuoja, stato, eksploatuoja branduolinius įrenginius ir nutraukia jų eksploatavimą pagal 6 straipsnio 1 ir 2 dalyse išdėstytas nuostatas. 2. Licencijų turėtojai sukuria ir įgyvendina valdymo sistemas, kurias reguliariai tikrina reguliavimo institucijos. 3. Licencijų turėtojai skiria pakankamai finansinių ir žmogiškųjų išteklių savo įsipareigojimams vykdyti. 8 straipsnis Kontrolė 1. Reguliavimo institucija vertina, tiria, kontroliuoja branduolinių įrenginių branduolinę saugą ir prireikus imasi atitikties reikalavimams užtikrinimo priemonių per visą šių įrenginių eksploatavimo laiką, įskaitant jų eksploatavimo nutraukimą. 2. Jei branduoliniame įrenginyje padaromi sunkūs arba pakartotiniai saugos taisyklių pažeidimai, reguliavimo institucija turi įgaliojimus panaikinti veiklos licenciją. 3. Reguliavimo institucija turi įgaliojimus sustabdyti bet kokio branduolinio įrenginio eksploatavimą, jeigu, jos nuomone, nėra visapusiškai užtikrinama sauga. 9 straipsnis Branduolinės saugos ekspertų žinios Valstybės narės atskirai ir bendradarbiaudamos tarptautiniu lygmeniu suteikia tinkamas švietimo ir mokymo galimybes, kad būtų galima vykdyti tęstinį teorinį bei praktinį mokymą branduolinės saugos srityje. 10 straipsnis Saugai teikiamas pirmumas Valstybės narės gali nustatyti griežtesnes saugos priemones nei nustatytosios šioje direktyvoje. 11 straipsnis Ataskaitų teikimas Valstybės narės Komisijai teikia šios direktyvos įgyvendinimo ataskaitą ne vėliau kaip [praėjus trejiems metams nuo jos įsigaliojimo], o po to kas trejus metus. Remdamasi pirmąja ataskaita, Komisija Tarybai teikia įgyvendinant šią direktyvą padarytos pažangos ataskaitą ir, jei reikia, teisės aktų pasiūlymus. 12 straipsnis Perkėlimas į nacionalinę teisę Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip [per dvejus metus nuo 13 straipsnyje nurodytos datos], įgyvendina šią direktyvą. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstą ir tų nuostatų bei šios direktyvos atitikties lentelę. Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą, arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Valstybės narės nustato tokios nuorodos darymo tvarką. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus. 1 3 straipsnis Įsigaliojimas Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . 1 4 straipsnis Adresatai Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas [1] COM 2003/32 galutinis ir COM (2004)526 galutinis. [2] INFCIRC/449. [3] TATENA saugos pagrindai: pagrindiniai saugos principai, TATENA saugos standartų serija (Nr. SF-1, 2006 m.). [4] OL C 185, 1975 m. rugpjūčio 14 d., p. 1. [5] OL C 172, 1992 liepos 8 d., p. 2. [6] Tarybos išvados dėl branduolinės saugos ir panaudoto kuro bei radioaktyviųjų atliekų saugaus tvarkymo (10823/04); Tarybos išvados dėl branduolinės saugos ir panaudoto branduolinio kuro bei radioaktyviųjų atliekų saugaus tvarkymo (8784/07). [7] E. Maldeikio pranešimas dėl Euratomo sutarties 50-mečio (A6-0129/2007) ir H. Reulo pranešimas dėl tradicinių energijos šaltinių (A6-0348/2007). [8] COM 2003 (32) galutinis. [9] 10823/04. [10] SEC (2008) 2892. [11] http://www.wenra.org. [12] WPNS pradėjo dirbti Branduolinių klausimų darbo grupės (WPAQ) sprendimu, priimtu remiantis Tarybos išvadomis dėl branduolinės saugos ir panaudoto kuro bei radioaktyviųjų atliekų saugaus tvarkymo (10823/04). [13] 15475/2/06 REV2. [14] 15475/2/06 REV 2 ADD 1, 15475/2/06 REV 2 ADD 2, 15475/2/06 REV 2 ADD 3. [15] 7224/1/07 REV 1. [16] 8784/07. [17] A6-0129/2007. [18] OL L 195, 2007 7 27, p. 0044–0046. [19] COM 2003 (32). [20] TATENA saugos pagrindai: pagrindiniai saugos principai, TATENA saugos standartų serija, Nr. SF-1, 2006 m. [21] OL C [...], [...], p. [...]. [22] OL C [...], [...], p. [...]. [23] OL C [...], [...], p. [...]. [24] OL L 159, 1996 6 29, p. 1. [25] OL L 371, 1987 12 30, p. 76. [26] OL L 357, 1989 12 7, p. 31. [27] Šiomis aplinkybėmis taikomas Tarpinstitucinis susitarimas dėl institucijų bendradarbiavimo pagal tarptautines konvencijas, prie kurių prisijungusi Europos atominės energijos bendrija ir jos valstybės narės. [28] OL L 195, 2007 7 27, p. 0044–0046.