Seštoji Komisijos ataskaita Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui dėl direktyvos 89/552/EEB „Televizija be sienų“ taikymo /* KOM/2007/0452 galutinis */





[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA | Briuselis, 24.10.2007 KOM(2007) 452 galutinis ŠEŠTOJI KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl Direktyvos 89/552/EEB „Televizija be sienų“ taikymo ŠEŠTOJI KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl Direktyvos 89/552/EEB „Televizija be sienų“ taikymo TURINYS 1. Įvadas 3 1.1. Ataskaitos pagrindas 3 1.2. Europos televizijos rinkos raida 3 2. Direktyvos taikymas 4 2.1. Jurisdikcija (2 straipsnis) 4 2.2. Visuomenei itin reikšmingi įvykiai (3a straipsnis) 5 2.3. Skatinimas kurti ir platinti televizijos programas (4 ir 5 straipsniai) 6 2.4. Reklamos taisyklių taikymas (10–20 straipsniai) 6 2.5. Nepilnamečių ir viešosios tvarkos apsauga (2a, 22 ir 22a straipsniai) 7 2.6. Nacionalinių institucijų ir Komisijos veiksmų koordinavimas 7 3. Žiniasklaidos garso ir vaizdo paslaugų direktyvos (ŽGVP) pasiūlymas 8 4. Tarptautiniai aspektai 9 4.1. Plėtra. Perspektyvos 9 4.2. Tarptautinė kultūrų įvairovės sistema 9 4.3. Bendradarbiavimas su Europos Taryba 9 5. Išvados 10 1. ĮVADAS 1.1. Ataskaitos pagrindas Laikydamasi Direktyvos 89/552/EEB[1] su pakeitimais, padarytais Direktyva 97/36/EB[2] (Direktyva „Televizija be sienų“, toliau – „Direktyva“), 26 straipsnio, Komisija šiuo Komunikatu teikia Europos Parlamentui, Tarybai bei Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui šeštąją taikymo ataskaitą. Ataskaitoje pateikiami duomenys apie Direktyvos taikymą 2005–2006 m. Ataskaitoje aprašomi ir analizuojami pagrindiniai faktai apie Direktyvos taikymą per ataskaitinį laikotarpį[3]. Atsižvelgiant į Komisijos priimtą pasiūlymą atnaujinti Direktyvą, šioje ataskaitoje minimi pastarojo laikotarpio pokyčiai, susiję su siūlomu teisės akto projektu, kurį šiuo metu nagrinėja Taryba ir Parlamentas, laikydamiesi bendro sprendimo procedūros[4]. 1.2. Europos televizijos rinkos raida Pastaraisiais metais televizijos rinkoje susidurta su ypatingais ekonominiais ir technologiniais iššūkiais. Sprendžiant iš apyvartos, bendri ekonominės veiklos rezultatai transliavimo sektoriuje pagerėjo, nes gautos pastovios pajamos iš tradicinių finansinių srautų, pavyzdžiui, licencinių mokesčių ir reklamos; be to, sparčiai augant paslaugų skaičiui, pajamų šaltinius pavyko diversifikuoti. (2004 m. radijo ir televizijos bendrovių bendros grynosios pajamos sudarė apytiksliai 72,8 mlrd. EUR, t. y. buvo 7,9 % didesnės nei 2003 m.[5]) Nepaisant šių tendencijų, operatoriai telkėsi tam tikrose srityse, pavyzdžiui, mokamos televizijos versle, nors daugeliu atveju verslo sąlygos buvo nepalankios keliems operatoriams vienu metu būti atskirose nacionalinėse rinkose. Skaitmeninės televizijos transliacijų, o paskutiniu metu ir interneto protokolo televizijos (angl. Internet Protocol Television , IPTV) bei elektroninio turinio plėtra dar labiau pakeitė transliavimo sektorių, kuriame dabar paslaugų įvairovė didėja anksčiau neregėtu mastu. Stiprėjant konkurencijai sektoriuje ir į rinką ateinant naujiems dalyviams, ši technologijų plėtra neabejotinai veiks sektorių artimiausiu metu. Tačiau šiuo metu neįmanoma nuspėti, koks verslo modelis turės daugiausia naudos iš kintančių technologinių sąlygų. Bet kuriuo atveju, Komisijos numatyta orientacinė data, nuo kurios turėtų būti nutrauktas analoginis transliavimas[6], yra 2012 m. 2006 m. viduryje teikiamų paslaugų skaičius išsiplėtusioje Bendrijoje viršijo ankstesnes prognozes. Be 122 nacionalinių analoginių kanalų, naudojant įvairias platformas (kabelinę, palydovinę, antžeminę, interneto protokolo televiziją) siūlomi 1335 skaitmeniniai kanalai[7]. Dalis šių kanalų yra skirti kitos valstybės narės rinkai arba yra įsikūrę už Sąjungos ribų. 2006 m. viduryje buvo 370 tokių transliuotojų[8]. Be nacionalinių ir tarptautinių kanalų, yra ir apytiksliai 3000 regioninių kanalų[9]. Nors ir turi tokį platų ir įvairų pasirinkimą, žiūrovai iš esmės nepakeitė televizijos žiūrėjimo įpročių. Akivaizdu, kad žiūrovų auditorija yra labiau susiskaidžiusi, nes tam tikra auditorijos dalis pradėjo žiūrėti naujus skaitmeninius kanalus. Tačiau senos prognozės, kad dėl naudojimosi internetu sutrumpės televizijos žiūrėjimo laikas, nepasitvirtino. Palyginti su 2004 m., televizijos žiūrėjimo laikas 2005 m. pailgėjo (Airija, Belgija, Lenkija, Prancūzija). Vengrijoje televizijos auditorija vis dar didžiausia (265 min. per dieną), o Danijoje televizija žiūrima trumpiausiai (153 min. per dieną). 2. DIREKTYVOS TAIKYMAS 2.1. Jurisdikcija (2 straipsnis) Direktyvos kertinis akmuo – kilmės šalies principas. Pagal šį principą, jei paslaugos nepažeidžia įstatymų šalyje, kurioje įsikūrę jų teikėjai, jos gali būti laisvai teikiamos visoje Bendrijos vidaus rinkoje. Tačiau pagal Direktyvos 2a straipsnio 2 dalį valstybėms narėms leidžiama nukrypti nuo 2a straipsnio 1 dalies, jei televizijos transliacijos iš kitos valstybės narės aiškiai, rimtai ir šiurkščiai pažeidžia 22 straipsnio 1 arba 2 dalis ar 22a straipsnį. Pasinaudojusi šia nuostata, 2004 m. gruodžio 20 d. Jungtinės Karalystės vyriausybė pranešė Komisijai ketinanti uždrausti „Extasi TV“ pavadinimu žinomą televiziją. Nurodyta priežastis – ši televizija aiškiai, rimtai ir šiurkščiai pažeidė direktyvos 22 straipsnį. Programa buvo transliuojama, naudojantis perdavimo į palydovą įranga, esančia Ispanijoje, o programos turinį rinko ir redagavo Italijoje įsikūrusi bendrovė Digital World Television (DWT). Todėl buvo neaišku, kurios valstybės narės (Italijos arba Ispanijos) jurisdikcijai priklauso šis transliuotojas. Jungtinė Karalystė laikėsi visų konsultavimosi reikalavimų, o pažeidimai buvo daromi ir toliau. 2005 m. vasario 9 d. raštu Jungtinė Karalystė pranešė Komisijai, kad, laikantis 1990 m. Transliavimo įstatymo 177 skirsnio, buvo išleistas potvarkis, kuriuo skelbiami neteisėtais tam tikri veiksmai, kuriuos būtina atlikti, norint faktiškai priimti minėtą programą Jungtinėje Karalystėje. 2005 m. liepos 11 d. Komisija nusprendė, kad pagal Direktyvos 2a straipsnio 2 dalį[10] priemonės, kurių ėmėsi Jungtinė Karalystė, atitinka Bendrijos teisę. Panašių sunkumų kilo nustatant, kuriai jurisdikcijai priklauso programos RTL-TVi , Club RTL ir Plug TV , t. y. ar Belgijos, ar Liuksemburgo kompetencijai. 2006 m. lapkričio 15 d. Ryšių komiteto posėdyje Belgijos delegacija pasiūlė šio klausimo sprendimą. Po to buvo tariamasi su kitomis suinteresuotomis delegacijomis. Delegacijos sutarė glaudžiau bendradarbiauti, kai tenka konkrečiai spręsti panašius klausimus[11]. 2.2. Visuomenei itin reikšmingi įvykiai (3a straipsnis) Direktyvos 3a straipsnio 1 dalyje numatyta, kad valstybės narės gali imtis priemonių, siekdamos užtikrinti, kad visuomenei itin reikšmingi įvykiai nebūtų transliuojami taip, kad žymi visuomenės dalis negalėtų stebėti tokių įvykių nemokamais televizijos kanalais. Pagal Direktyvos 3a straipsnio 2 dalį Komisija privalo patikrinti, ar tokios priemonės atitinka Bendrijos teisę (po to, kai apie jas pranešta Komisijai), ir paskelbti tokias priemones, po to kai valstybės narės jų faktiškai ėmėsi. 2005 m. gruodžio 15 d. Pirmosios instancijos teismas byloje Infront prieš Komisiją[12] nusprendė, kad už švietimą ir kultūrą atsakingo generalinio direktoriaus raštas Jungtinės Karalystės valdžios institucijoms, kuriame pranešama, kad Komisija neprieštarauja priemonėms, susijusioms su itin reikšmingų tos šalies įvykių televizijos transliacijomis, yra laikomas sprendimu, kaip apibrėžta EB sutarties 249 straipsnyje. Tokiu pagrindu Teismas anuliavo šį sprendimą dėl procedūrinių priežasčių, kadangi jis buvo priimtas nesilaikant Komisijos kolegialumo procedūros, delegavimo ir sprendimų vykdymo taisyklių. Teismui taip nusprendus, Komisija priėmė naują sprendimą dėl Jungtinės Karalystės taikytų priemonių, kuris atitinka taisykles, taikomas kolegialumo procedūrai, delegavimui ir sprendimų vykdymui. Komisija taip pat suderino visus valstybių narių taikytų priemonių, apie kurias buvo pranešta prieš Teismo sprendimo paskelbimą Infront byloje, atliktus patikrinimus su teismo išvadomis ir priėmė Komisijos sprendimą, kuris kartu su nacionalinėmis priemonėmis skelbtinas Oficialiajame leidinyje pagal Direktyvos 3a straipsnio 2 dalį[13]. Be to, nuo šiol Komisija atsižvelgs į Teismo išvadas, nagrinėdama visų valstybių narių taikytas priemones, apie kurias pranešta po Teismo sprendimo Infront byloje. Laikantis šio principo, jau nagrinėtas priemonių projektas, apie kurį 2006 m. spalio 2 d. Komisijai pranešė Suomija. Ryšių komitetui pareiškus palankią nuomonę, Komisija tikrino šias priemones. Kaip pirmiau minėta, oficialus sprendimas dėl šių priemonių atitikimo Bendrijos teisei jau priimtas ir bus paskelbtas kartu su priemonėmis, kurių imtasi nacionaliniu lygmeniu[14]. 2.3. Skatinimas kurti ir platinti televizijos programas (4 ir 5 straipsniai) 2006 m. rugpjūčio 22 d. Komisija priėmė septintąjį komunikatą dėl Direktyvos 4 ir 5 straipsnių taikymo. Šioje ataskaitoje pateikiami duomenys apie 25 valstybių narių Europos Sąjungą 2003–2004 m. ataskaitiniu laikotarpiu[15]. 2003 m. Europos kūriniai 25 valstybių narių Europos Sąjungoje buvo transliuojami vidutiniškai 65,18 % viso transliavimo laiko, o 2004 m. – 63,32 %, taigi per ketverius metus (2001–2004 m.) tokių kūrinių transliavimo laikas sutrumpėjo 3,63 %. Tačiau bendrai per šešerius metus (1999–2004 m.) į televizijos programas Europos kūrinių įtraukta 2,64 % daugiau. Vertinant pažangą pagal Direktyvos 4 straipsnį, atsižvelgta į dvi aplinkybes. Pirma, į 2004 m. duomenis įskaičiuoti dešimties valstybių narių, įstojusių į ES 2004 m., duomenys. Antra, pakeistas skaičiavimo metodas – dabar Europos kūrinių vidutinė dalis skaičiuojama pridedant antraeilius televizijos kanalus, kuriems tenka mažesnė nei 3 % žiūrovų dalis. Iš rezultatų matyti, kad Europos kūriniai televizijos programose Europos Sąjungoje sudaro daugiau nei 60 % viso skaičiavimui atrinkto transliavimo laiko, nors ir buvo trumpas nuosmukio laikotarpis. Ypač dešimčiai valstybių narių, pirmą kartą dalyvavusių vykdant stebėjimą, tai skatinantis pokytis. Būtina pastebėti, kad per ataskaitinį laikotarpį bendras ES atitikimo rodiklis išaugo daugiau nei 4 punktais. Todėl apskritai Direktyvos 4 straipsnio taikymas Europos lygmeniu yra patenkinamas. 25 valstybių narių Europos Sąjungoje nepriklausomų Europos kūrėjų darbų dalis 2003 m. buvo 31,39 %, o 2004 m. – 31,5 %. Nesunku pastebėti, kad 15 valstybių narių Europos Sąjungos televizijos kanalai iš esmės nesiskyrė nuo dešimties valstybių, įstojusių į ES 2004 m., televizijos kanalų, kurių 31,55 % rezultatų vidurkis buvo net didesnis už 15 valstybių narių Europos Sąjungos vidurkį (31,47 %). Palyginti su ankstesniais ataskaitiniais laikotarpiais, nuosmukis per šešerius metus iš eilės (1999–2004 m.) sudarė 6,25 %. Vis dėlto nepriklausomų Europos kūrėjų naujų darbų transliavimas vis dar santykinai dažnas (daugiau nei viena penktoji viso skaičiavimui atrinkto transliavimo laiko). Nepriklausomų Europos kūrėjų darbų dalis yra kur kas didesnė nei Direktyvos 5 straipsnyje numatyti 10 %. 2.4. Reklamos taisyklių taikymas (10–20 straipsniai) Per ataskaitinį laikotarpį Komisija taikė pažeidimų nagrinėjimo procedūrą dažniausiai dėl reklamos taisyklių pažeidimo. Tokie atvejai nustatyti remiantis piliečių skundais arba nepriklausomo konsultanto atliktų stebėjimų pagrindu. Šis nepriklausomas konsultantas pateikė nacionalines ataskaitas su atitinkamais faktais ir įrodymais, kaip kai kurių valstybių narių transliuotojai tam tikru laikotarpiu faktiškai taikė reklamos televizijoje kiekybines taisykles. 2006 m. išanalizavus padėtį penkiose valstybėse narėse, Komisijai deramai pateiktos atitinkamos ataskaitos, ir ji spręs dėl tolesnių priemonių. 2004 m. nusiuntusi Belgijos Karalystei pagrįstą nuomonę pagal nepriklausomo konsultanto pateiktą stebėjimo ataskaitą, Komisija ir Belgijos valdžios atstovai surengė išsamius pasitarimus. Atsižvelgdama į reguliavimo tarnybų pažangą, kurią jos padarė stebėdamos transliuotojų veiklą, 2006 m. balandžio 4 d. Komisija nusprendė bylą nutraukti[16]. Oficialus įspėjimas nusiųstas Italijai dėl futbolo rungtynių retransliavimo metu rodomų trumpųjų reklamų (angl. mini-spots ), kurios palaikytos Direktyvos taisyklių pažeidimu. Pakeitus Italijos reklamos televizijoje įstatymus[17], 2006 m. gruodžio 12 d. Komisija nutraukė dėl Direktyvos taisyklių nesilaikymo pradėtą bylą. 2.5. Nepilnamečių ir viešosios tvarkos apsauga (2a, 22 ir 22a straipsniai) 2004 m. Komisija pranešė organizacijai Asociación Nacional para la Protección y el Bienestar de los Animales (ANPBA, gyvūnų apsaugos draugija Ispanijoje), kad nepatenkins šios prašymo uždrausti Ispanijos televizijoms transliuoti bulių kautynes, nes valstybės narės, kuriose priimamos tokios televizijos programos, nepateikė skundų, kuriuose būtų pranešama apie valstybių narių ketinimą taikyti Direktyvos 2a straipsnio 2 dalies nuostatą, leidžiančią nukrypti nuo televizijos programų priėmimo laisvės principo. Gavusi šį laišką, ANPBA pateikė skundą ombudsmenui. Išnagrinėjęs šį atvejį, ombudsmenas nerado požymių, kad Komisija būtų netinkamai išnagrinėjusi skundą, todėl 2006 m. sausio 12 d. sprendimu procesą nutraukė[18]. Tuo tarpu Komisija bylą nutraukė[19]. 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamentas ir Taryba priėmė rekomendaciją dėl nepilnamečių ir žmogaus orumo apsaugos ir dėl atsakymo teisės. Rekomendacija paremta ankstesne 1998 m. Tarybos rekomendacija, kuri ir toliau galioja. Jos taikymo sritis išplečiama, įtraukiant viešosios informacijos vartotojų švietimą, bendradarbiavimą, savireguliavimo ir bendro reguliavimo institucijų dalinimąsi patirtimi ir gerąja praktika, priemones prieš diskriminaciją visoje žiniasklaidoje ir atsakymo teisę, susijusią su elektronine žiniasklaida. Komisija reguliariai teiks ataskaitas apie šios rekomendacijos taikymą ir jos efektyvumą; esant būtinybei, ją persvarstys. 2.6. Nacionalinių institucijų ir Komisijos veiksmų koordinavimas Ryšių komiteto posėdžiai įvyko 2005 m. balandžio 6 d. (22 posėdis), 2005 m spalio 14 d. (23 posėdis) ir 2006 m. lapkričio 15 d. (24 posėdis). Siekdamas daugiau skaidrumo, 21 posėdyje, vykusiame 2004 m. spalio 21 d., Ryšių komitetas nusprendė viešai skelbti posėdžių protokolus. Juos galima rasti Komisijos tinklavietėje[20]. Komitetas stebėjo, kaip ruošiamasi persvarstyti Televizijos be sienų direktyvą, ne kartą sprendė jurisdikcijos klausimus ir bendrai stebėjo klausimus, susijusius su Direktyvos taikymu. 24 posėdyje Liuksemburgo ir Belgijos delegacijos pareiškė norinčios rasti sprendimą, kuriuo būtų užtikrinta, kad bendrovė CLT vykdytų įsipareigojimus, susijusius su garso ir vaizdo produkcija, pagal Belgijos prancūzų bendruomenės taisykles. Tame pačiame posėdyje Komitetas pritarė Suomijos priemonėms, taikomoms pagal Televizijos be sienų direktyvos 3a straipsnį (itin reikšmingi įvykiai). Po 2005 m. kovo mėn. posėdžio, kuriame aptartas nesantaikos kurstymas televizijos programose, transliuojamose iš už Europos Sąjungos ribų, pavyzdžiui Al Manar arba Sahar 1 , Komisijos narė V. Reding sušaukė 2006 m. kovo mėn. kasmetinį Aukšto lygio nacionalinių reguliavimo institucijų grupės posėdį. Aptarti keli klausimai, o ypač kaip vykdomi 2005 m. kovo mėn. prisiimti įsipareigojimai ginti pagrindines laisves, įtvirtintas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje ir Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijoje. 3. ŽINIASKLAIDOS GARSO IR VAIZDO PASLAUGų DIREKTYVOS (ŽGVP) PASIūLYMAS Teisės akto, kuriuo būtų atnaujinta garso ir vaizdo paslaugų direktyva, projektas buvo priimtas 2005 m. gruodžio mėn.[21] Priėmus projektą, 2003 m. ir 2005 m. įvyko dvi viešosios konsultacijos ir suinteresuotųjų šalių konferencija Liverpulyje 2006 m. rugsėjo mėn.[22] Įstatymo projektui dabar taikoma Parlamento ir Tarybos bendro sprendimo procedūra. Po Komisijos siūlymu surengto pirmojo aptarimo, įvykusio 2006 m. gegužės mėn., 2006 m. lapkričio 13 d. Suomijos pirmininkaujama Taryba sutarė dėl bendro požiūrio. 2006 m. gruodžio 13 d. vykusio pirmo svarstymo metu Parlamentas aiškiu sutarimu patvirtino Komisijos pasiūlytą taikymo sritį, bendrą reguliavimą bei savireguliavimą, Europos kūrinius ir dviejų lygmenų traktavimą. Priimti pakeitimai iš esmės atitinka Tarybos bendrą požiūrį[23]. 2007 m. kovo 29 d. Komisija priėmė iš dalies pakeistą pasiūlymą. Pirmininkaujant Vokietijai, 2007 m. gegužės 24 d. buvo priimtas politinis susitarimas dėl bendrosios pozicijos[24]. 4. TARPTAUTINIAI ASPEKTAI 4.1. Plėtra. Perspektyvos Apžvelgiamuoju laikotarpiu Europos Sąjungos narių skaičius padidėjo nuo 25 iki 27, 2007 m. sausio 1 d. į Sąjungą įstojus Rumunijai ir Bulgarijai.Sąjungos ir (tuometinių) šalių kandidačių santykiai vystėsi pagal nustatytas pasirengimo stoti strategijas. Komisija stebėjo procesą ir ypač domėjosi, kaip kuriamos administravimo ir teisinės struktūros, būtinos įgyvendinant Direktyvą. Kroatija, Turkija ir Buvusioji Jugoslavijos Respublika Makedonija yra šalys kandidatės. 2005 m. spalio 3 d. ES pradėjo oficialias stojimo derybas su Kroatija ir Turkija. Derybos su Buvusiosios Jugoslavijos Respublika Makedonija dar nepradėtos. Kalbant apie Vakarų Balkanų šalis, Europos Vadovų Taryba ne kartą pabrėžė Vakarų Balkanų šalių perspektyvą tapti ES valstybėmis narėmis. Bendradarbiaudama su Europos Taryba, Komisija laikosi strategijos suartinti šių šalių garso ir vaizdo politikas ir Europos žiniasklaidos standartus. 4.2. Tarptautinė kultūrų įvairovės sistema Per ataskaitinį laikotarpį imtasi svarbių veiksmų įtvirtinti bendruosius Europos garso ir vaizdo politikos tikslus deklaruojant kultūrų įvairovę tarptautiniu lygmeniu. 2006 m. gruodžio 18 d. Bendrija ratifikavo UNESCO Generalinėje konferencijoje 2005 m. spalio 20 d. priimtą Konvenciją dėl kultūrinės raiškos įvairovės apsaugos ir skatinimo, taip prisidėdama prie greitesnio Konvencijos įsigaliojimo (praėjus 3 mėnesiams po 30 ratifikavimo dokumento deponavimo, t. y. 2007 m. kovo 18 d.) ir įgyvendinimo proceso pradžios. Po to kai 1995 m. į Europos Sąjungą įstojo 13 naujų narių, ES vedė derybas su 17 Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) narių, siekdama taip pakeisti įsipareigojimus, susijusius su prekyba paslaugomis pagal Bendrąjį susitarimą dėl prekybos paslaugomis (angl. General Agreement on Trade in Services , GATS), kad jie būtų suderinti su 12 valstybių narių Europos Sąjungos įsipareigojimais ir būtų įtraukti į bendrąjį ES prekybos įsipareigojimų sąrašą (Jungtinis ES-25 GATS įsipareigojimų sąrašas). Šių derybų rezultatas palankus kultūrų įvairovei, kadangi pagal GATS susitarimą garso ir vaizdo sektoriui taikomos tokios pačios garantijos visoje išsiplėtusioje ES (neliko įsipareigojimų dėl patekimo į rinką ir nacionalinių sąlygų); 25 valstybėms narėms išaiškinta, kad turinio teikimas nepriklauso nuo telekomunikacinių paslaugų įsipareigojimų, ir užtikrintos priemonės atskirti kompiuteriais teikiamas garso ir vaizdo bei susijusias paslaugas nuo kompiuterinių paslaugų srities įsipareigojimų. 4.3. Bendradarbiavimas su Europos Taryba Komisija dalyvauja Iniciatyvinio žiniasklaidos ir naujų ryšio paslaugų komiteto (angl. Steering Committee on the Media and New Communication Services, CDMC) posėdžiuose stebėtojo teisėmis. CDMC vadovauja visų ekspertų grupių ir pavaldžių tarnybų, sprendžiančių žiniasklaidos ir ryšių klausimus, darbui. Svarbiausia iš šių tarnybų yra Nuolatinis televizijos be sienų komitetas, kuris stebi, kaip įgyvendinama Europos Tarybos konvencija dėl televizijos be sienų. Dalyvaujant Komisijos stebėtojui, šis komitetas neseniai pradėjo rengtis konvencijos persvarstymui. Nutarta išsaugoti abiejų institucijų ilgus metus puoselėtą teisės aktų nuoseklumą. Be to, Europos Komisija ėmėsi iniciatyvos skleisti Vakarų Balkanų regiono šalyse informaciją apie Europos norminius standartus, taikomus garso ir vaizdo srityje ir drauge su Europos Taryba remti politikos reformą. Siekiant pasikeisti informacija apie Europos norminius standartus ir išsiaiškinti dabartinę žiniasklaidos politiką kiekvienoje iš Vakarų Balkanų šalių, Vakarų Balkanų šalyse ir Briuselyje organizuoti seminarai. Šia iniciatyva sustiprintas regioninis bendradarbiavimas ir pagerintas Europos žiniasklaidos laisvės standartų bei garso ir vaizdo srityje taikomo ES aquis[25] supratimas. 5. IšVADOS Remiantis Direktyva, ir toliau efektyviai užtikrinama televizijos paslaugų teikimo laisvė Europos Sąjungoje. Būdama Sutarties sergėtoja, Komisija tikrina, kaip įgyvendinama Direktyva ir, jei būtina, imasi priemonių, kad Direktyva būtų įgyvendinama efektyviau. Sprendžiant iš septintojo komunikato dėl Direktyvos 4 ir 5 straipsnio taikymo, televizijos kanalai pasiekė pakankamai gerų rezultatų, vykdydami Europos kūrinių transliavimo reikalavimus. Tačiau būtina atnaujinti ES teisės sistemą atsižvelgiant į technologijų ir rinkos pokyčius, įgalinusius plėtoti naujas garso ir vaizdo paslaugas, pavyzdžiui, užsakomąsias paslaugas (angl. on-demand services ). Tai bus atlikta, kai tik bus priimta minėtą Direktyvą iš dalies keičianti direktyva dėl žiniasklaidos garso ir vaizdo paslaugų. [1] OL L 298, 1989 10 17, p. 23. [2] OL L 202, 1997 7 30, p. 60. [3] Ataskaita pateikiama po penktosios taikymo ataskaitos (COM(2006) 49 galutinis). [4] Daugiau informacijos apie Direktyvos atnaujinimą žr.http://ec.europa.eu/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm. [5] Europos audiovizualinė observatorija, 2006 m. leidinys. [6] 2005 m. gegužės 24 d. komunikatas, COM(2005) 204 galutinis. [7] Europos audiovizualinė observatorija, 2006 m. leidinys. [8] Europos audiovizualinė observatorija, 2006 m. leidinys. [9] Europos audiovizualinė observatorija, 2006 m. leidinys. [10] C(2005) 2335 galutinis. [11] Žr. 2.6 dalį toliau. [12] Byla T-33/01, Europos Bendrijų Teisingumo Teismo 2005 m. ataskaitos, p. II-05897. [13] 2007 m. birželio 25 d. sprendimai. Bus paskelbti. [14] Suomijos vyriausybė priėmė priemones 2007 m. vasario 22 d. Komisijai apie jas pranešta 2007 m. kovo 26 d. [15] Europos Komisija dabar rengia aštuntąjį komunikatą dėl 4 ir 5 straipsnio taikymo 2005–2006 m. laikotarpiu. [16] Stebėjimo ataskaitoje minimus Direktyvos pažeidimus dažniausiai įvykdė Flandrijoje įsikūrę transliuotojai. Tačiau dabar transliuotojų priežiūra akivaizdžiai geresnė, ir jie geriau taiko Flandrijos žiniasklaidos potvarkyje nustatytas taisykles. Be to, 2006 m. vasario 10 d. Flandrijos Vyriausybė įsteigė Flandrijos žiniasklaidos reguliavimo tarnybą ( Vlaamse Regulator voor de Media ), kuriai suteikti platesni įgaliojimai nei buvusiai tarnybai Commissariaat van de Media. [17] Žr. visų pirma nutarimo Nr. 538/01/CSP 4 straipsnio pakeitimus, padarytus nutarimu Nr. 250/04/CSP. [18] Skundas Europos Komisija Nr. 3133/2004 JMA, sprendimas skelbiamas tinklavietėje http://www.ombudsman.europa.eu/decision/en/043133.htm. [19] Sprendimas priimtas 2005 m. spalio 12 d. [20] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/contact_comm/index_en.htm. [21] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm. [22] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/index_en.htm. [23] http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P6-TA-2006-0559+0+DOC+XML+V0//EN&language=EN. [24] Daugiau informacijos žr.http://ec.europa.eu/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm [25] http://ec.europa.eu/avpolicy/ext/enlargement/index_en.htm