EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2022 09 16 COM(2022) 463 final KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI IR REGIONŲ KOMITETUI dėl Reglamento (EB) Nr. 850/2004 dėl patvariųjų organinių teršalų taikymo

{SWD(2022) 291 final}



Turinys Turinys 1. Įvadas 2. Valdymas ir kontrolės priemonės 2.1 Apžvalga 2.2 Gamyba, pateikimas rinkai, naudojimas ir vykdymo užtikrinimas 2.3 Atsargos 2.4 Atliekų tvarkymas ir saugojimas 3. Išleidimas į aplinką ir koncentracija aplinkoje 4. Veikla keitimuisi žiniomis skatinti 5. Išvados Lentelės 1 lentelė. Išmetamo polichlorintųjų bifenilų (PCB) kiekio sumažėjimas remiantis duomenimis, pateiktais pagal UNECE POT protokolą (neigiamas procentinis dydis rodo padidėjimą) Duomenys 1 pav. Medžiagų, kurioms taikomos nuostatos dėl išleidžiamo kiekio mažinimo (III priedas), pagrindinių šaltinių suvestinė, remiantis UNECE 2013–2015 m. duomenimis (į orą išmetamas teršalų kiekis) 2 pav. EMEP Europos regiono stebėsenos žemėlapiai. a diagramoje pateikti 1990 m., o b diagramoje – 2014 m. teršalų koncentracijos ore duomenys

3 pav. EMEP Europos regiono stebėsenos žemėlapiai. a diagramoje pateikti 1990 m., o b diagramoje – 2014 m. teršalų koncentracijos ore duomenys



1.1. Įvadas Patvarieji organiniai teršalai (POT) – tai cheminės medžiagos, kurios kelia visuotinį susirūpinimą dėl to, kad yra patvarios, bioakumuliacinės ir toksiškos ir gali būti pernešamos dideliais atstumais, todėl nusėda ir kaupiasi toli nuo gamybos ir naudojimo vietos. Dėl POT pasirašytos dvi tarptautinės sutartys, kuriomis siekiama apsaugoti žmonių sveikatą ir aplinką nuo šių medžiagų neigiamo poveikio, visiškai nutraukiant jų gamybą, naudojimą ir išleidimą į aplinką arba sumažinant gaminamų, naudojamų ir į aplinką išleidžiamų tokių medžiagų kiekį. 1998 m., įgyvendinant Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos (UNECE) Tolimų tarpvalstybinių oro teršalų pernašų konvenciją, buvo priimtas Orhuso protokolas dėl patvariųjų organinių teršalų, o 2001 m. priimta Stokholmo konvencija dėl patvariųjų organinių teršalų (toliau – Konvencija), kuri įsigaliojo 2004 m. 2004 m. balandžio 29 d. Europos Sąjunga (toliau – Sąjunga), kuri yra Orhuso protokolo ir Konvencijos šalis, siekdama įgyvendinti šią konvenciją, priėmė Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 850/2004 dėl patvariųjų organinių teršalų ir iš dalies keičiantį Direktyvą 79/117/EEB (toliau – POT reglamentas). 2019 m. liepos 15 d. (Reglamento (ES) 2019/1021 įsigaliojimo dieną) Reglamentas (EB) Nr. 850/2004 buvo panaikintas ir pakeistas Reglamentu (ES) 2019/1021 dėl patvariųjų organinių teršalų. Reikėtų pažymėti, kad Reglamente (EB) Nr. 850/2004 Komisijai nustatytas įpareigojimas teikti ataskaitas pagal 12 straipsnio 6 dalį, kuris nebeegzistuoja, nes Reglamente (ES) 2019/1021 atitinkamos nuostatos nėra. Tačiau Komisija vis dėlto mano, kad tikslinga priimti 2013–2015 m. laikotarpio ataskaitą, grindžiamą valstybių narių ataskaitomis pagal Reglamentą (EB) Nr. 850/2004, nes tokia ataskaita padeda siekti Reglamento (ES) 2019/1021 tikslų, susijusių su pažangos, padarytos panaikinant POT naudojimą ir išleidimą į aplinką, stebėsena. POT reglamentas buvo nuolat atnaujinamas, kad ES teisės aktuose būtų įgyvendinti Stokholmo konvencijos ir Orhuso protokolo pakeitimai (daugiausia tai yra atitinkamų priedų papildymas naujomis medžiagomis), ir juo nustatomi visose ES valstybėse narėse veiklos vykdytojams taikomi konkretūs įpareigojimai. Šie įpareigojimai apima išsamias nuostatas dėl POT, kurie įtraukti į tris priedus (I priedas – uždrausti POT, II priedas – ribojami POT, III priedas – netyčia išleidžiami POT), gamybos, pateikimo rinkai ir naudojimo. Be to, šis reglamentas apima tų medžiagų atsargų tvarkymą, išleidimą į aplinką ir jų koncentracijos aplinkoje stebėseną, taip pat nuostatas dėl atliekų tvarkymo. POT reglamentu, be kita ko, nustatytas reikalavimas valstybėms narėms parengti nacionalinius įgyvendinimo planus ir veiksmų planus, pagal kuriuos būtų nustatomi ir valdomi jų teritorijoje esantys POT šaltiniai. Reglamentu (EB) Nr. 850/2004 valstybėms narėms ir Europos Komisijai nustatyti ataskaitų teikimo reikalavimai išdėstyti 12 straipsnyje. Valstybėms narėms nustatytas reikalavimas kasmet teikti statistinius duomenis apie I ir II prieduose nurodytų medžiagų gamybą ir pateikimą rinkai. Valstybėms narėms taip pat nustatytas reikalavimas kas trejus metus Komisijai teikti POT reglamento nuostatų įgyvendinimo ataskaitas. Komisija buvo įpareigota kas trejus metus rengti apibendrinamąją ataskaitą, kurioje būtų apibendrinama valstybių narių pateikiama informacija, taip pat patvirtinamoji informacija, pateikiama Europos išleidžiamų ir perduodamų teršalų registrui (E-IPTR) ir rengiant pagrindinius į atmosferą išmetamų teršalų inventorius (angl. CORe INventory AIR emissions, CORINAIR), kurie sudaromi įgyvendinant Europos stebėsenos ir bendradarbiavimo programą (angl. santrumpa EMEP) (Bendradarbiavimo programą tolimų oro teršalų pernašų Europoje monitoringo ir vertinimo srityje, angl. Cooperative Programme for Monitoring and Evaluation of the Long-Range Transmission of Air Pollutants in Europe). Taip pat Komisija įpareigota persiųsti tos apibendrinamosios ataskaitos santrauką Europos Parlamentui ir Tarybai. Lig šiol paskelbtos trys apibendrinamosios ataskaitos, kuriose aptariama Sąjungos ir jos valstybių narių veikla įgyvendinant Reglamentą (EB) Nr. 850/2004. Pirmoji apibendrinamoji ataskaita apima laikotarpį nuo 2004 m., kai įsigaliojo POT reglamentas, iki 2006 m., ji paskelbta 2009 m. 2011 m. paskelbta antroji apibendrinamoji ataskaita apima 2007–2009 m. Trečioji apibendrinamoji ataskaita paskelbta 2021 m., ji apima 2010–2013 m. laikotarpį. Ketvirtoji Sąjungos apibendrinamoji ataskaita apima 2013–2015 m. laikotarpį, o šioje santraukoje siekiama pateikti sutrumpintą pagrindinės ataskaitos versiją, kurioje išdėstytos pagrindinės išvados. Išsamesnės pateiktų išvadų analizės tikslais reikėtų susipažinti su visa ataskaita. 2.2. Valdymas ir kontrolės priemonės 2.12.1 Apžvalga POT valdymas apima kelis medžiagos gyvavimo ciklo elementus, įskaitant cheminių medžiagų gamybą, pateikimą rinkai ir naudojimą, taip pat pasenusių prekių atsargas, atliekų tvarkymo klausimus bei paties reglamento vykdymo užtikrinimą. 2.22.2 Gamyba, pateikimas rinkai, naudojimas ir vykdymo užtikrinimas Remiantis valstybių narių pateikta informacija apie I ir II prieduose išvardytų medžiagų gamybą ir pateikimą rinkai, 2013–2015 m. buvo pagaminta tik viena POT priskiriama medžiaga, t. y. perfluoroktano sulfonrūgštis (PFOS), ir atkreiptas dėmesys į tai, kad PFOS buvo taikoma išimčių (pagrindinis naudojimas – kaip rūko slopiklis chromavimo procese). Be to, buvo importuojamos dvi į I ir II priedus įtrauktos medžiagos (laikantis išimčių), t. y. heksabromciklododekanas (HBCDD) ir trumposios grandinės chlorintieji parafinai (SCCP). Remiantis pateikta informacija, galima užfiksuoti šiuos duomenis: ·apie HBCDD importą pranešė dvi valstybės narės (DK ir FI). Danija pateikė tik 2014 m. duomenis apie importą – tais metais importuota 1,4 tonos šios medžiagos; Suomija atkreipė dėmesį į tai, kad nors šios medžiagos buvo importuota, jos importo apimtis mažėja; ·apie SCCP importą pranešė Danija (15 tonų 2013 m. ir 5 tonos 2014 m.) ir Švedija (2,8 tonos per metus); ·Sąjungoje PFOS buvo gaminama tik vienoje valstybėje narėje – Vokietijoje. Gamybos apimtis sumažėjo nuo 9 tonų per metus 2013 m. iki 2,4 tonos 2015 m. Apie 50 % pagamintų PFOS buvo eksportuota arba išsiųsta į ES valstybes nares (daugiausia BE, DK, NL, AT, FI, SE). Likusi pagaminto PFOS kiekio dalis buvo naudojama Vokietijoje, daugiausia kaip rūko slopiklis kietojo chromavimo procese. Taip pat kelios valstybės narės pasinaudojo 4 straipsnio nuostatomis, kad galėtų naudoti POT mokslinių tyrimų arba analizės tikslais. Penkios valstybės narės (BE, ES, FR, AT, PL) nurodė, kad nedideli POT kiekiai buvo eksportuoti mokslinių tyrimų ar analizės tikslais. Šiais tikslais tokios medžiagos daugiausia eksportuotos į Afrikos ir Azijos šalis, tai buvo POT priskiriami pesticidai bei polichlorintieji bifenilai (PCB).

Keturios valstybės narės (BE, BG, NL, SE) pradėjo vykdymo užtikrinimo procedūras dėl neteisėto POT pardavimo Sąjungoje. Be to, Ispanija pateikė informaciją apie kelis ilgalaikius teismo procesus (pradėtus 1989 m.), susijusius su žemės užteršimu lindanu. Pateikti duomenys apie vykdymo užtikrinimo procedūras: ·Belgija pranešė apie 2013 m. pradėtas vykdymo užtikrinimo procedūras dėl fejerverkuose aptikto heksachlorbenzeno (HCB). Be to, akimirkiniuose kalėdinių lempučių ėminiuose rasta SCCP, bet šiuo atveju vykdymo užtikrinimo procedūros nebuvo pradėtos; ·Bulgarija nurodė, kad buvo pradėtos vykdymo užtikrinimo procedūros, tačiau daugiau informacijos nepateikė; ·Nyderlandai nurodė, kad 2012 m. buvo pradėtos vykdymo užtikrinimo procedūros prieš dvi bendroves dėl gaisro gesinimo putose rastos PFOS, kurios koncentracija viršijo reglamente nustatytas didžiausios koncentracijos medžiagose ar mišiniuose ribas. Taip pat pradėti vykdymo užtikrinimo veiksmai dėl fejerverkuose aptikto HCB; ·Švedija nurodė, kad 2013 m. buvo pradėtos vykdymo užtikrinimo procedūros dėl žaisluose rastų SCCP. Taip pat 2014 ir 2015 m. HCB ir SCCP rasta įvairiuose į Sąjungą importuojamuose buitiniuose reikmenyse. 2.32.3 Atsargos POT priskiriamų medžiagų atsargos, apie kurias pranešta 2013–2015 m., daugiausia buvo susijusios su trijų rūšių prekėmis, būtent PCB arba PCB užteršta dielektrine įranga, pasenusiais pesticidais ir likusiomis medžiagų, mišinių ar gaminių, kuriuose yra POT, neseniai įtrauktų į Konvenciją ir Reglamentą, atsargomis. Daugelis valstybių narių jau ėmėsi svarbių žingsnių, kad nustatytų įrangą, kurioje yra PCB, ir ji nebebūtų naudojama. 2017 m. vykdytoje apklausoje valstybės narės pateikė 2015 m. likusių PCB atsargų naudojimo masto įverčius, palyginti su pradiniais 1990 m. rodikliais. Atsakymus pateikė trylika valstybių narių; jų nurodyti įverčiai svyravo nuo 0,3 iki 49 proc. Vienuolika valstybių narių (BE, CZ, DK, DE, IE, LT, NL, PT, FI, SE, UK) nurodė, kad, apytikriais skaičiavimais, 2015 m. likę PCB ištekliai sudarė mažiau nei 10 proc., palyginti su 1990 m., ir kad toliau dedamos didelės pastangos siekiant galutinai pašalinti ir sunaikinti šias medžiagas. Kitos dvi valstybės narės (HR, RO) nurodė, kad likusios atsargos sudaro atitinkamai 30 proc. ir 49 proc. 1990 m. buvusio pradinio kiekio. Kalbant apie POT priskiriamus pasenusius pesticidus pažymėtina, kad keletas valstybių narių nurodė arba niekada negaminusios ir nenaudojusios tokių medžiagų, arba ankstyvame etape pradėjusios laipsniškai šalinti tokias medžiagas iš rinkos, t. y. kad iki 2013 m. jų šalyse šių medžiagų atsargų nebeliko. Kalbant apie medžiagas, mišinius ar gaminius, kuriuose yra POT, įtrauktų į Reglamentą po 2009 m., pažymėtina, kad pirminės atsargos susijusios su PFOS. Keturios valstybės narės (DE, ES, LU, UK) pranešė apie esamas PFOS atsargas, daugiausia susijusias su gaisro gesinimo putomis, kurios buvo toliau tvarkomos. 2.42.4 Atliekų tvarkymas ir saugojimas Nors didelė dalis valstybių narių pradėjo vykdyti pasenusių pesticidų surinkimo ir sunaikinimo programas, jos taip pat atkreipė dėmesį į užterštos žemės, būtent žemės, esančios šalia vietų, kuriose anksčiau gamintos tokios medžiagos, problemą. Iš Nyderlandų ir Suomijos pateiktų duomenų matyti, kad galimai yra daug vietų, kurios gali būti užterštos, o Ispanija taip pat pateikė informacijos apie užterštą žemę, susijusia su anksčiau vykdyta lindano gamyba ir iš heksachlorcikloheksano atliekų susidariusiais šalutiniais produktais. Paprastai tokios vietos valomos iškasant žemę, dėl to susikaupia didelis kiekis užteršto dirvožemio, kurį reikia tvarkyti kaip pavojingąsias atliekas. 3.3. Išleidimas į aplinką ir koncentracija aplinkoje Reglamento (EB) Nr. 850/2004 6 straipsnio 1 dalimi iš valstybių narių buvo reikalaujama per dvejus metus nuo šio reglamento įsigaliojimo parengti į orą, žemę ir vandenį išmetamo III priede nurodytų medžiagų kiekio inventorius. Išmetamo teršalų kiekio inventoriai yra vienas iš pagrindinių informacijos šaltinių, kuriuo remdamiesi politikos formuotojai rengia nacionalinius įgyvendinimo planus. Visų pirma šie inventoriai padeda nustatyti pagrindinius šaltinius, kurių išmetamą teršalų kiekį galima sumažinti, arba tam tikrų neaiškumų keliančias sritis, kuriose reikia atlikti išsamesnius mokslinius tyrimus, siekiant padėti ištirti atitinkamą šaltinį. Dvidešimt viena valstybė narė (iš 28) savo ataskaitose pateikė išmetamo teršalų kiekio įverčių duomenis. Duomenys buvo nevienodai išsamūs, pvz., 14 valstybių narių pateikė tik į orą išmetamo teršalų kiekio įverčius, 3 valstybės narės – tik į orą ir vandenį išmetamo teršalų kiekio įverčius, o 4 valstybės narės pateikė į orą, vandenį ir žemę išmetamo teršalų kiekio įverčius. Šie skirtumai rodo, kad pateiktuose duomenų rinkiniuose trūksta daug duomenų. Duomenys iš EMEP išmetamųjų teršalų duomenų bazės (WebDab) taip pat buvo naudojami siekiant susidaryti išsamesnį vaizdą. Šioje duomenų bazėje saugomi pateikti 2013–2015 m. išmetamųjų teršalų duomenys, įskaitant informaciją apie duomenis, pateiktus UNECE pagal Orhuso protokolą (į atmosferą išmestą teršalų kiekį). Siekiant patvirtinti išmetamo teršalų kiekio tendencijas, šie duomenys taip pat buvo lyginami su duomenimis iš E-IPTR svetainės ir su aplinkos stebėsenos duomenimis, gautais iš EMEP Rytų regiono meteorologijos centro (angl. Meteorological Synthesizing Centre-East, MSC-E) ir vykdant Arkties regiono stebėsenos ir vertinimo programą (angl. Artic Monitoring and Assessment Programme, AMAP). Išmetamo dioksinų ir furanų, PCB ir HCB kiekio įverčius parengė ir pateikė 27 iš 28 valstybių narių, o išmetamo PAH kiekio įverčius – visos 28 valstybės narės. Svarbu atkreipti dėmesį į tai, kad UNECE duomenys apima tik į orą išmetamus teršalus, ir teikiant ataskaitas pagal 12 straipsnį daugiausia dėmesio skirta į orą išmetamiems teršalams. Į vandenį ir žemę išmetamo teršalų kiekio įverčius pateikė daug mažiau valstybių narių (7 iš 28). Naudojant UNECE duomenis, susijusius su į III priedą įtrauktomis medžiagomis, apibendrinti pagrindiniai kiekvienos į orą išmetamos POT priskiriamos medžiagos šaltiniai (jie pavaizduoti 1 pav.). Dioksinai ir furanai Dioksinai ir furanai negaminami komerciniais tikslais ir paprastai jie siejami arba su nevisiško sudegimo procesais, pvz., atviru degimu, arba su metalurgija. 1 pav. pavaizduotas pagrindinis Sąjungos sektorius, kuriame į aplinką išmetama daugiausia dioksinų ir furanų, buvo energijos gamybos sektorius (įskaitant naftos perdirbimo įmonių veiklą), kuriame į aplinką išmetama 27 proc. viso šių medžiagų kiekio. Šio sektoriaus išmetamo dioksinų ir furanų kiekio dalis buvo šiek tiek (proporcingai) didesnė nei išmetama dėl gyventojų deginamo kietojo kuro, dėl kurio į aplinką patenka 23 proc. viso šių medžiagų kiekio. Nors elektros energijos gamybos sektoriuje suvartojama daug kietojo iškastinio kuro, aukšta darbinė temperatūra ir laikantis Sąjungos pramoninių išmetamųjų teršalų politikos dar labiau sumažintas išmetamųjų teršalų kiekis lemia tai, kad šiame sektoriuje į aplinką išmetamas teršalų kiekis vienai tonai akmens anglių gerokai mažesnis nei iš šaltinių, susijusių su gyventojais. Be gyventojų naudojamo kuro, kiti svarbūs į aplinką išmetamų teršalų šaltiniai buvo atliekų deginimas (iš atliekų gaunama energija) (19 proc.), kitais būdais pramonės sektoriuje deginamas iškastinis kuras (10 proc.) ir metalų gamyba (9 proc.). Palyginimas su E-PRTR duomenimis patvirtina išvadą, kad 82 proc. taškinių šaltinių išmetamo teršalų kiekio yra susiję su elektrinėmis, dar 10 proc. – su metalų gamybos įrenginiais.

Tais atvejais, kai valstybės narės pateikė ne tik į orą, bet ir į kitas pernašos terpes išmesto teršalų kiekio įverčius, dauguma atvejų sutarta, kad į orą išmestas teršalų kiekis iš esmės atitiko su likučiais į aplinką patekusį teršalų kiekį . Priėmus Direktyvą dėl atliekų deginimo (2000/76/EB) , dar veiksmingiau mažinamas į orą išmetamas teršalų kiekis ir projektuojami technologiniai procesai, todėl 1990–2015 m. gerokai sumažėjo pramonės sektoriuje į orą išmetamas dioksinų ir furanų kiekis.



1 pav. Medžiagų, kurioms taikomos nuostatos dėl išleidžiamo kiekio mažinimo (III priedas), pagrindinių šaltinių suvestinė, remiantis UNECE 2013–2015 m. duomenimis (į orą išmetamas teršalų kiekis) Dioksinai ir furanai Polichlorintieji bifenilai Policikliniai aromatiniai angliavandeniliai (PAH) Heksachlorbenzenas (HCB)



Tačiau dėl šios priežasties taikant oro taršos kontrolės priemones susidaro likučiai, kartais vadinami lakiaisiais pelenais, kurie gali būti labai užteršti tokiais teršalais kaip dioksinai ir furanai. Duomenis reikia aiškinti atsargiai, nes į orą, žemę ir vandenį išmetami teršalai – tai nekontroliuojamai tiesiogiai į aplinką patenkantys teršalai, o likučiai – tai susidariusios užterštos kietosios atliekos, kurios paprastai šalinamos kontroliuojamu būdu ir nebūtinai sudaro visą į aplinką patekantį teršalų kiekį. Polichlorintieji bifenilai (PCB) Komerciniais tikslais PCB buvo naudojami įvairioms reikmėms, visų pirma dielektrinei įrangai gaminti. Dėl didelio cheminio stabilumo ir patvarumo PCB buvo puikūs šilumnešiai naudojant juos šiai paskirčiai. PCB taip pat gali būti pagaminti netikslingai, ypač deginimo proceso metu. Iš 1 pav. matyti, kad pagrindinis šių išmetamųjų teršalų šaltinis buvo dielektrinė įranga, iš kurios į orą pateko 52 proc. viso išmesto jų kiekio. Tai yra daug didesnė dalis, nei pranešta ankstesniu (2010–2012 m.) ataskaitiniu laikotarpiu (32 proc.).

Atidžiau peržiūrėjus EMEP duomenų bazės WebDab duomenų rinkinyje nurodytas išmetamo PCB kiekio tendencijas laiko atžvilgiu ir lyginant skirtingus sektorius, galima daryti išvadą, kad vienas svarbiausių į aplinką išmetamų PCB šaltinių Europoje 2000 m. buvo geležies ir plieno gamyba (2 285 kg – 33 proc. visos kiekio). Nuo to laiko iš šio šaltinio į aplinką patenkantis bendras teršalų kiekis ir jo procentinė dalis gerokai sumažėjo – 2015 m. siekė 428 kg (12 proc.). Tai leidžia manyti, kad per pastaruosius 20 metų, pradėjus taikyti veiksmingesnius deginimo ir išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo procesus, iš pramoninių šaltinių išmetamas PCB kiekis sumažėjo, o iš elektros įrangos ir atliekų į aplinką patenkantis teršalų kiekis mažėjo daug lėčiau, todėl iš šio šaltinio į aplinką patenka vis didesnė santykinė viso Sąjungos į aplinką išmetamo teršalų kiekio dalis. Kiti pagrindiniai į orą išmetamų PCB šaltiniai šiuo ataskaitiniu laikotarpiu yra buitinis kuro (ypač kietojo kuro, pvz., akmens anglių ir medienos atliekų) deginimas (15 proc.) ir metalų gamyba (13 proc.). 1 lentelėje apibendrinti ataskaitose pateikti 2015 m. į aplinką patekusio išmetamųjų teršalų kiekio duomenys. 2 pav. EMEP MSC-E remiantis 1990 m. ir 2014 m. aplinkos stebėsenos duomenimis sudaryti žemėlapiai, kuriuos galima palyginti su inventoriuose pateiktais įverčiais. Atsižvelgiant tiek į 2 pav. pateiktus EMEP Europos regiono duomenis, tiek į Arkties regiono stebėsenos duomenis, surinktus vykdant AMAP, nuo 1990 m. aiškiai sumažėjo aplinkos ore esanti PCB koncentracija ir į atmosferą išmetamas jų kiekis. Duomenų apie į kitas pernašos terpes, išskyrus orą, išmetamą PCB kiekį yra nedaug. Remiantis aštuonių valstybių narių, kurios pateikė su kitomis pernašos terpėmis susijusius įverčius (BE, CZ, IE, ES, FR, NL, SE, UK), pagal 12 straipsnį pateiktomis ataskaitomis jokių aiškių tendencijų nenustatyta. Visos valstybės narės vienaip ar kitaip atkreipė dėmesį į būtinybę spręsti PCB likučių vandenyje, žemėje ir atliekose klausimą. Policikliniai aromatiniai angliavandeniliai (PAH) PAH – tai grupė cheminių medžiagų, kurios gali natūraliai susidaryti aplinkoje degant augmenijai, pvz., miškų gaisrų metu, bet taip pat patenka į aplinką iš antropogeninių šaltinių, visų pirma susijusių su iškastinio kuro deginimu. Iš 1 pav. pateiktų duomenų matyti, kad pagrindinis į aplinką išmetamų PAH šaltinis buvo buitinio kuro, ypač akmens anglių, naudojimas, dėl kurio į aplinką pateko iki 77 proc. viso 2013–2015 m. laikotarpiu į aplinką išmesto PAH kiekio. Kiti pagrindiniai į orą išmetimo PAH šaltiniai buvo geležies ir plieno gamyba (įskaitant iškastinio kuro naudojimą) (7 proc.), gamtiniai gaisrai (3 proc.) ir kitos iškastinio kuro deginimo formos, įskaitant kelių transportą, kurio išmetamas PAH kiekis sudaro 1 proc. viso į orą patenkančio PAH kiekio. Apskaičiuota, kad 1990–2015 m. vidutinis per metus išmetamas PAH kiekis sumažėjo daugiau kaip 90 proc. (remiantis EMEP pateiktais duomenimis). Šis sumažėjimas iš esmės panašus į išmetamo dioksinų ir furanų bei PCB kiekio sumažėjimą, nors keliose valstybėse narėse šių išmetamųjų teršalų kiekis nuo 1990 m. padidėjo. Iš EMEP stebėsenos duomenų matyti, kad nuo 1990 m. iki 2015 m. PAH koncentracija ore sumažėjo 40 proc., PCB – 60 proc., o dioksinų ir furanų – 85 proc. 1 lentelė. Išmetamo polichlorintųjų bifenilų (PCB) kiekio sumažėjimas remiantis duomenimis, pateiktais pagal UNECE POT protokolą (neigiamas procentinis dydis rodo padidėjimą) Valstybė narė 1990 m. į orą išmestas kiekis kg 2015 m. į orą išmestas kiekis kg Per metus išmetamo kiekio sumažėjimas 1990–2015 m. (proc.) Belgija 107,1 3,1 97 % Bulgarija 13,8 3,0 78 % Čekija 3,7 1,8 52 % Danija 110,5 41,5 62 % Vokietija 1 735,6 229,0 87 % Estija 8,4 4,2 49 % Airija 40,5 14,5 64 % Graikija 9,2 29,1 -216 % Ispanija 25,8 26,9 -4 % Prancūzija 176,8 41,6 76 % Kroatija 483,1 425,1 12 % Italija 288,8 194,8 33 % Kipras 0,0 0,0 -9 % Latvija 4,3 0,2 94 % Lietuva 6,2 1,3 79 % Liuksemburgas 39,9 3,1 92 % Vengrija 25,9 10,8 59 % Мalta 0,0 Nyderlandai 0,09 g 0,09 g 0 % Austrija 47,2 35,7 24 % Lenkija 760,6 627,3 18 % Portugalija 2 305,7 85,9 96 % Rumunija 134,7 20,2 85 % Slovėnija 416,9 38,9 91 % Slovakija 66,2 18,4 72 % Suomija 33,4 35,7 -7 % Švedija 9,0 9,1 -2 % Jungtinė Karalystė 6 744,5 608,5 91 % Duomenų apie PAH koncentraciją ne ore, o kitose pernašos terpėse nėra daug. Vis dėlto, remiantis keturių valstybių narių (CZ, ES, NL, UK) pateiktais duomenimis, vanduo ir likučiai taip pat yra svarbios PAH pernašos terpės. Palyginus su E-IPTR duomenimis, nustatyta, kad pagrindinis į vandenį išmetamų PAH šaltinis buvo naftos perdirbimo procesai, o degimo, metalurgijos ir automobilių remonto atliekos buvo likučių susidarymo požiūriu svarbūs šaltiniai. Chlorbenzenai (heksachlorbenzenas ir pentachlorbenzenas) Heksachlorbenzenas (HCB) buvo įtrauktas į III priedą 2004 m., o pentachlorbenzenu (PeCB) reglamento I ir III priedai buvo papildyti 2010 m., po to, kai ši medžiaga buvo įtraukta į Stokholmo konvenciją. Komerciniais tikslais HCB ir PeCB praeityje buvo naudojami kaip pesticidai, bet jie taip pat susidaro kaip šalutinis produktas pramoninių procesų metu, ypač gaminant chloro organinius tirpiklius. PeCB taip pat buvo naudojamas siekiant sumažinti PCB klampumą dielektrinėje įrangoje. Ir HCB, ir PeCB taip pat gali susidaryti kaip kietojo iškastinio kuro, alyvų atliekų ir atliekų degimo produktas. Į aplinką patenkančio PeCB kiekio įverčių labai nedaug – juos pateikė tik penkios valstybės narės (CZ, ES, NL, AT, UK). Pateikti įverčiai svyruoja nuo mažiau nei 0,01 kg iki 50 kg, o tai dar kartą parodo didelius skirtumus tarp valstybių narių. Iš 1 pav. pateiktų į orą išmetamo HCB kiekio duomenų matyti, kad 33 proc. viso į orą patenkančio jo kiekio susidaro metalurgijos pramonės sektoriuje, ir tai yra pagrindinis šio išmetamojo teršalo šaltinis. Tačiau, be metalų gamintojų, labiausiai dominuoja iškastinio kuro (visų pirma akmens anglių) deginimas – dėl pramoninio iškastinio kuro deginimo (25 proc.), buitinio deginimo (18 proc.) elektrinių (12 proc.) ir kuro deginimo žemės ūkio sektoriuje (1 proc.) kartu susidaro daugiau kaip pusę visų į orą išmetamo HCB kiekio (56 proc. viso išmetamo kiekio). 2 pav. EMEP Europos regiono stebėsenos žemėlapiai. a diagramoje pateikti 1990 m., o b diagramoje – 2014 m. teršalų koncentracijos ore duomenys Dioksinai ir furanai Polichlorintieji bifenilai 3 pav. EMEP Europos regiono stebėsenos žemėlapiai. a diagramoje pateikti 1990 m., o b diagramoje – 2014 m. teršalų koncentracijos ore duomenys

Poliaromatiniai angliavandeniliai Heksachlorbenzenas Remiantis EMEP stebėsenos duomenimis nustatytas didelis HCB koncentracijos ore sumažėjimas – nuo 1990 m. iki 2015 m. ji sumažėjo 85 proc. AMAP Arkties regiono oro stebėsenos rezultatai buvo kitokie – HCB koncentracija ore virš Arkties teritorijos sumažėjo tik labai nedaug. Ne į orą, o kitas pernašos terpes išmetamo HCB kiekio įverčių duomenų yra labai nedaug – tokią informaciją savo pagal 12 straipsnį pateiktose ataskaitose dėl HCB nurodė tik aštuonios valstybės narės (BE, CZ, IE, ES, FR, NL, SE, UK). Be to, Austrija, Čekija, Ispanija ir Jungtinė Karalystė pateikė į kitas pernašos terpes išmetamo PeCB kiekio įverčius. Remiantis šiais duomenimis, vanduo ir likučiai yra antroje vietoje po oro pagal svarbą esančios HCB pernašos terpės, o vanduo ir žemė yra labai svarbios PeCB pernašos terpės. 4.4. Veikla keitimuisi žiniomis skatinti Aštuoniolika valstybių narių (BE, BG, CY, CZ, DK, DE, EE, IE, LV, LU, NL, AT, PL, PT, RO, SI, SE, UK) pateikė išsamias trimetes ataskaitas teikdamos ataskaitas pagal 12 straipsnį. Keturios valstybės narės (EL, IT, HU, MT) nepateikė nei metinių, nei trimečių ataskaitų. Dėl to buvo sunku įvertinti tam tikrų valstybių narių veiklą, susijusią su keitimusi žiniomis, visuomenės įtraukimu ir informuotumu šiais klausimais. Visose pateiktose ataskaitose nurodyta, kad buvo įdiegtos sistemos, suteikiančios galimybę keistis žiniomis ir skleisti informaciją. Devynios valstybės narės (BG, CZ, DE, FR, NL, PL, SI, RO, UK) paaiškino, kad, siekdamos visapusiškai įtraukti suinteresuotuosius subjektus į nacionalinių įgyvendinimo planų rengimą, jos naudojosi savo keitimosi žiniomis tinklais, kad šiame procese dalyvautų ir savo nuomonę galėtų išreikšti pramonės sektoriaus, akademinės bendruomenės, nevyriausybinių organizacijų ir plačiosios visuomenės atstovai. Penkiolika valstybių narių (BE, CZ, DK, DE, IE, ES, FR, LV, LU, NL, PL, SI, SK, FI, SE) taip pat teikė finansinę arba techninę paramą 2013–2015 m. laikotarpiu. Daugiausia tokia parama teikta pagal organizuotas programas, pvz., tarpininkaujant Pasaulio aplinkos fondui (GEF) arba įgyvendinant Strateginį požiūrį į tarptautinį cheminių medžiagų valdymą (SAICM). Be paramos pasaulinėms programoms, daugelis valstybių narių taip pat nurodė įgyvendinusios įvairias nacionalines iniciatyvas, pvz.: §rengė praktinius seminarus ir konferencijas tarptautiniams ekspertams; §finansavo mokslinių tyrimų programas, kuriomis siekta sumažinti POT kiekį atliekose Afrikoje; §finansavo Arkties regiono stebėsenos mokslinių tyrimų programas; §plėtojo dvišalius ryšius ir keitėsi žiniomis su ES nepriklausančiomis šalimis, taip pat §vykdė mokslinių tyrimų programas, susijusias su POT buvusios Sovietų Sąjungos šalyse. Valstybės narės taip pat pateikė paaiškinimus dėl veiklos, kuria siekta didinti plačiosios visuomenės informuotumą ir labiau įtraukti ją į šiuos procesus. Veikla, kuria siekta didinti informuotumą su POT susijusiais klausimais, vykdyta įgyvendinant keletą iniciatyvų, pvz.: §parengta informacija, kurią numatyta išplatinti plačiajai visuomenei; §buvo rengiami praktiniai seminarai ir seminarai suinteresuotųjų subjektų organizacijoms; §vykdytos visuomenės informuotumo didinimo kampanijos ir parengti klausimynai, kurie buvo naudojami siekiant sužinoti plačiosios visuomenės nuomonę apie surengtas kampanijas. 5.5. Išvados