[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.9.29 KOM(2010) 526 galutinis 2010/0280 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS Pasaulinė ekonomikos ir finansų krizė atskleidė ir padidino poreikį glaudžiau koordinuoti ir griežčiau prižiūrėti ekonominės ir pinigų sąjungos (EPS) ekonominę politiką. Dėl esamų koordinavimo ir priežiūros priemonių ir metodų ES sugebėjo įveikti sunkumus, kurių nė viena valstybė narė pati viena nebūtų įveikusi. Europos institucijos ir valstybės narės greitai ėmėsi veiksmų ir toliau dirba kartu, kad atsigautume po krizės – tokios krizės, kaip ši, mūsų karta niekada anksčiau nebuvo išgyvenusi. Tačiau pastarojo meto patirtis taip pat parodė dar likusius dabartinės koordinavimo sistemos ir galiojančių priežiūros procedūrų trūkumus ir silpnąsias vietas. Plačiai sutariama, kad EPS sistemą būtina skubiai stiprinti, kad būtų galima įtvirtinti makroekonominį stabilumą ir viešųjų finansų tvarumą – tai ilgalaikio gamybos apimties ir užimtumo augimo sąlyga. Krizė radikaliai pakeitė iki 2007 m. vyravusias palankias ekonomines ir finansines sąlygas ir dar kartą aiškiai parodė, kad ekonomikos pakilimo laikotarpiu sukauptos neplanuotos pajamos nepakankamai panaudotos siekiant užtikrinti, kad pablogėjus sąlygoms būtų daugiau veiksmų laisvės. Daugumoje valstybių narių reikės labai didelių konsolidavimo pastangų, kad valstybės skola vėl imtų mažėti. Imtis veiksmų kaip niekad svarbu, nes Europos visuomenė ir ekonomika patiria visuomenės senėjimo padarinius, dėl kurių bus daromas dar didesnis spaudimas darbo jėgos pasiūlai ir valstybių biudžetams. Daugeliui šalių labai svarbu mažinti skolos lygį, atsižvelgiant į jo neigiamą poveikį ekonominėms paskatoms ir augimui dėl didesnių mokesčių ir rizikos priedų. Pagrindinė fiskalinės politikos koordinavimo ir priežiūros priemonė – Stabilumo ir augimo paktas, kuriuo įgyvendinamos Sutarties nuostatos dėl biudžetinės drausmės. Kad būtų galima padidinti sutartos koordinuotos fiskalinės išeities iš krizės strategijos patikimumą ir nebekartoti praeities klaidų, Paktą būtina tobulinti. Dabar teikiamų pasiūlymų tikslas – tobulinti Paktą šiais būdais: i) patobulinti jo nuostatas atsižvelgiant į patirtį – ypač susijusią su krize; ii) numatyti veiksmingesnius reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmus; ir iii) papildyti jį nuostatomis dėl nacionalinių fiskalinių sistemų. Šis pasiūlymų rinkinys – pagal strategiją „Europa 2020“ vykdomos platesnės ekonomikos valdymo reformos dalis; į rinkinį, be kita ko, įtraukti pasiūlymai spręsti makroekonominio disbalanso problemas griežtinant priežiūrą, taip pat taikant įspėjimo ir sankcijų mechanizmus. Skirtingi ekonominės politikos koordinavimo aspektai, įskaitant struktūrinių reformų priežiūrą, bus integruoti į naują priežiūros ciklą – Europos semestrą, kuriuo bus susieti esami procesai pagal Stabilumo ir augimo paktą ir bendras ekonominės politikos gaires, įskaitant stabilumo ir konvergencijos programų ir nacionalinių reformų programų pateikimą tuo pat metu. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS REZULTATAI Pagrindinius dabartinių pasiūlymų principus Komisija paskelbė dviejuose komunikatuose: 2010 m. gegužės 12 d. komunikate „Ekonominės politikos koordinavimo stiprinimas“ ir 2010 m. birželio 30 d. komunikate „Ekonominės politikos koordinavimo stiprinimas siekiant stabilumo, ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo. Tvirtesnio ES ekonomikos valdymo priemonės“. Pasirinkdama oficialaus komunikato formą, Komisija siekė parodyti, kad yra pasiryžusi skatinti dialogą su valstybėmis narėmis, Europos Parlamentu ir visomis suinteresuotosiomis šalimis ir kartu pateikti konkrečius pasiūlymus imtis veiksmų. 2010 m. birželį Europos Vadovų Taryba pritarė, kad reikia nedelsiant sustiprinti mūsų ekonominės politikos koordinavimą. Taip pat susitarta dėl pirmųjų gairių Stabilumo ir augimo pakto ir biudžeto priežiūros srityse. Visų pirma Europos Vadovų Taryba susitarė: i) stiprinti Stabilumo ir augimo pakto tiek prevencinę, tiek korekcinę dalis, be kita ko, nustatant sankcijas ir tinkamai atsižvelgiant į konkrečią euro zonos valstybių narių padėtį; ii) vykdant biudžeto priežiūrą gerokai daugiau dėmesio skirti skolos lygiams ir pokyčiams bei bendram tvarumui; iii) užtikrinti, kad visos valstybės narės turėtų patvirtintas nacionalines biudžeto taisykles ir vidutinės trukmės biudžeto sistemas, kurios atitiktų Stabilumo ir augimo paktą; iv) užtikrinti statistinių duomenų kokybę. Europos Vadovų Taryba paprašė savo pirmininko vadovaujamos Ekonomikos valdysenos darbo grupės, kuri įsteigta 2010 m. kovą, ir Komisijos skubiai toliau plėtoti šias gaires ir jas įgyvendinti. Komisija ir darbo grupė užmezgė konstruktyvius santykius. Komisija prisidėjo prie darbo grupės atliekamo darbo jau minėtais komunikatais ir ad hoc pasiūlymais. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI Teisinis Stabilumo ir augimo pakto pagrindas nustatytas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 121 ir 126 straipsniuose. Stabilumo ir augimo paktą sudaro: 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo (vadinamoji prevencinė dalis); 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo (vadinamoji korekcinė dalis) ir 1997 m. birželio 17 d. Europos Vadovų Tarybos rezoliucija dėl Stabilumo ir augimo pakto. 2005 m. šie reglamentai iš dalies pakeisti reglamentais (EB) Nr. 1055/2005 ir (EB) Nr. 1056/2005 ir papildyti 2005 m. kovo 20 d. Tarybos pranešimu „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo tobulinimas“. Dabar teikiamais pasiūlymais siekiama dar kartą iš dalies keisti reglamentus (EB) Nr. 1466/97 ir Nr. 1467/97. Nauju Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu dėl veiksmingo biudžeto priežiūros vykdymo užtikrinimo euro zonoje, kurio pagrindas – Sutarties 136 straipsnis ir 121 straipsnio 6 dalis, siūlomos papildomos vykdymo užtikrinimo priemonės. Nauja Tarybos direktyva, kurios pagrindas – 126 straipsnio 14 dalis, nustatomi reikalavimai valstybių narių biudžeto sistemoms; šios direktyvos tikslas – visų pirma patikslinti nacionalinių valdžios institucijų pareigas laikytis Sutarčių Protokolo Nr. 12 dėl perviršinio deficito procedūros 3 straipsnio nuostatų. Stabilumo ir augimo pakto prevencinės dalies paskirtis – užtikrinti, kad valstybės narės įgyvendintų atsargią fiskalinę politiką ir kad nereikėtų imtis griežtesnės formos koordinavimo priemonių, siekiant išvengti rizikos viešųjų finansų tvarumui ir kartu galimų neigiamų pasekmių visai EPS. Todėl reikalaujama, kad valstybės narės pateiktų stabilumo ir konvergencijos programas ir jose bendrais bruožais apibūdintų savo planus, kaip ketina pasiekti vidutinės trukmės biudžeto tikslus, kurie išreiškiami BVP procentine dalimi struktūriniu požiūriu (t. y. pakoregavus pagal ciklo poveikį ir atmetus vienkartines ir laikinąsias priemones) ir kurie šalims nustatomi skirtingi reikalaujant išlaikyti beveik subalansuotą biudžetą, atsižvelgiant į valstybės skolos lygį ir su visuomenės senėjimu susijusius įsipareigojimus. Savo vidutinės trukmės tikslo nepasiekusios valstybės narės turėtų užtikrinti, kad konvergencijos mastas struktūriniu požiūriu būtų 0,5 % BVP per metus. Tačiau pažanga siekiant vidutinės trukmės tikslų iš esmės buvo nepakankama, todėl neigiamas ekonomikos nuosmukio poveikis viešiesiems finansams labai didelis. Be to, praktiškai paaiškėjo, kad struktūrinis balansas nėra tinkama priemonė šalies pagrindinei fiskalinei būklei įvertinti, nes realiuoju laiku sunku įvertinti ekonomikos ciklo padėtį ir nepakankamai atsižvelgiama į tiesiogiai su ekonomikos ciklu nesusijusias neplanuotas pajamas ir jų trūkumą (visų pirma dėl būsto ir finansų rinkų pokyčių). Todėl kai kuriose šalyse net tariamai tvirta biudžeto būklė prieš krizę slėpė didelę priklausomybę nuo neplanuotų pajamų išlaidoms finansuoti, o sumažėjus pajamų labai padidėjo biudžeto deficitas. Siekiant pašalinti šiuos trūkumus, pagal siūlomą prevencinės dalies reformą dabartiniai vidutinės trukmės tikslai ir 0,5 % BVP metinės konvergencijos reikalavimas išlieka, tačiau taikant naują atsargios fiskalinės politikos principą jie taps veiksmingesni. Pagal šį principą metinis išlaidų augimas neturėtų viršyti nuosaikaus vidutinės trukmės BVP augimo rodiklio (o jei vidutinės trukmės tikslas nepasiektas – turėtų būti už jį aiškiai mažesnis), nebent vidutinės trukmės tikslas gerokai viršijamas arba per didelis išlaidų augimas, palyginti su nuosaikiu vidutinės trukmės rodikliu, kompensuojamas diskrecinėmis pajamų didinimo priemonėmis. Svarbiausias tikslas – užtikrinti, kad neplanuotos pajamos būtų ne išleidžiamos, bet skiriamos skolai mažinti. Šis naujasis principas bus kriterijus, pagal kurį ketinama vertinti šalių stabilumo ir konvergencijos programose pateiktus fiskalinius planus. Be to, tuo atveju, jei valstybė narė nesilaikys sutarto išlaidų augimo rodiklio, kartu įvertinus nustatytas pajamų priemones, Komisija galės įspėti tą valstybę narę, o jei padėtis nebus ištaisyta ir (arba) nukrypimas bus labai didelis, jai pagal Sutarties 121 straipsnį gali būti pateikta Tarybos rekomendacija imtis taisomųjų veiksmų. Nors tokia rekomendacija teikiama pagal prevencinę dalį, pirmą kartą ir tik euro zonos šalių atveju pagal Sutarties 136 straipsnį būtų numatyta priemonė jos vykdymui užtikrinti – reikalavimas įnešti 0,2 % BVP dydžio palūkaninį indėlį. Nustatant reikalavimą įnešti palūkaninį indėlį, taikoma atvirkštinio balsavimo procedūra: pateikus rekomendaciją, Komisijos siūlymu indėlis taptų privalomas, nebent per dešimt dienų Taryba kvalifikuota balsų dauguma nuspręstų priešingai. Taryba galėtų sumažinti indėlio sumą tik vienbalsiai arba remdamasi Komisijos pasiūlymu ir pagrįstu atitinkamos valstybės narės prašymu. Indėlis ir sukauptos palūkanos bus grąžinami, kai tik Taryba įsitikins, kad padėtis, dėl kurios taikytas reikalavimas tą indėlį įnešti, ištaisyta. Stabilumo ir augimo pakto korekcinės dalies paskirtis – išvengti didelių biudžeto politikos klaidų, kurios galėtų kelti riziką viešųjų finansų tvarumui ir galbūt pavojų EPS. To siekiama valstybes nares įpareigojant vengti perviršinio valdžios sektoriaus deficito, kuris nustatomas lyginant su skaitine deficito riba (3 % BVP) ir skolos riba (60 % BVP arba skola pakankamai mažėja artėdama prie šios ribos). Pagal perviršinio deficito procedūrą (PDP), kurią taikant įgyvendinamas draudimas turėti perviršinį deficitą, numatyta veiksmų seka, įskaitant galimybę euro zonos šalims galiausiai skirti finansines sankcijas. Laikantis atitinkamų nuostatų, PDP buvo reguliariai taikoma – net ir išskirtinėmis finansų krizės aplinkybėmis – ir tai padėjo pateisinti lūkesčius, kad krizės problemas pavyks tinkamai išspręsti. Tačiau paaiškėjo tam tikrų trūkumų. Nors deficito ir skolos kriterijų svarba iš esmės vienoda, ir nuolat aukštas skolos lygis gali kelti gerokai didesnę grėsmę viešųjų finansų tvarumui nei retkarčiais didelis deficitas, praktiškai 3 % BVP riba buvo beveik vienintelis PDP kriterijus, o skolos vaidmuo iki šiol buvo nedidelis. Taip yra todėl, kad skolos pamatinės vertės kriterijus sudėtingesnis nei deficito, taip pat pakankamo skolos mažėjimo tempo sąvoka nėra aiškiai apibrėžta, o kintamųjų, kurių vyriausybė negali kontroliuoti (visų pirma infliacijos), poveikis skolos santykiui didesnis. PDP iš esmės pagrįsta tvirtu vykdymo užtikrinimo mechanizmu – tuo atveju, kai nuolat nesilaikoma reikalavimo panaikinti perviršinį deficitą, gali ir turėtų būti taikomos finansinės sankcijos. Tačiau, be jokios abejonės, tokios sankcijos PDP procese taikomos per vėlai, kad veiksmingai padėtų atgrasyti nuo didelių fiskalinės politikos klaidų, jau vien dėl to, kad atitinkamos šalies finansinė padėtis galėjo pablogėti tiek, kad baudos grėsmė tampa mažiau tikėtina kaip tik tuo metu, kai ji turėtų tapti reali. Galiausiai pastaroji krizė parodė, kad jei įpareigojimas panaikinti perviršinį deficitą padeda įtvirtinti lūkesčius, kad valdžios sektorius išliks mokus, perviršinio deficito panaikinimo tvarkaraštį ir koregavimo profilį gali reikėti pritaikyti taip, kad būtų atsižvelgiama į visos EPS aplinkybes. Siekiant pašalinti šiuos trūkumus, teikiami toliau nurodyti pagrindiniai korekcinės dalies reformos pasiūlymai. Ketinama pradėti taikyti PDP skolos kriterijų, visų pirma nustatant skaitinį lyginamąjį dydį, pagal kurį bus vertinama, ar skolos santykis pakankamai mažėja artėdamas prie 60 % BVP pamatinės vertės. Konkrečiai bus laikoma, kad 60 % viršijantis skolos ir BVP santykis pakankamai mažėja, jei per pastaruosius trejus metus skirtumas, palyginti su 60 % BVP pamatine verte, mažėjo maždaug viena dvidešimtąja per metus. Tačiau jei tam tikra šalis nesilaikys šio skaitinio lyginamojo dydžio, jai nebūtinai bus taikoma perviršinio deficito procedūra, nes priimant šį sprendimą reikėtų atsižvelgti į visus svarbius (ypač vertinant skolos pokyčius) veiksnius, pavyzdžiui, ar mažinti skolą trukdo labai mažas nominalusis augimas, taip pat į rizikos veiksnius, susijusius su skolos struktūra, privačiojo sektoriaus įsiskolinimu ir dėl visuomenės senėjimo atsirandančiais numanomais įsipareigojimais. Atsižvelgiant į tai, kad labiau pabrėžiama skolos svarba, deficito kriterijaus nesilaikymo atveju reikėtų daugiau dėmesio skirti svarbiems veiksniams, jei šalies skola nesiekia 60 % BVP ribos. Siūlomas lankstesnis požiūris į svarbių veiksnių vertinimą priimant sprendimą dėl to, ar egzistuoja perviršinis deficitas, taip pat galėtų būti naudingas šalims, įgyvendinančioms sistemines pensijų reformas pasibaigus dabar numatytam penkerių metų pereinamajam laikotarpiui. Specialios Stabilumo ir augimo pakto nuostatos dėl sisteminių pensijų reformų deficito kriterijaus atveju taip pat taikomos ir skolos kriterijaus atveju: bus nustatytas toks pat penkerių metų pereinamasis laikotarpis, per kurį vertinant atitiktį skolos kriterijui bus atsižvelgiama į grynąsias tokių reformų sąnaudas. Galiausiai, tiek pradedant, tiek nutraukiant PDP bus vienodai atsižvelgiama į dalinį ar visišką anksčiau įgyvendintų sisteminių pensijų reformų panaikinimą. Vykdymo užtikrinimo nuostatos griežtinamos euro zonos valstybėms narėms nustatant naujas finansines sankcijas, kurios taikant laipsnišką metodą PDP procese būtų skiriamos gerokai anksčiau. Konkrečiai, priėmus sprendimą tam tikrai šaliai pradėti perviršinio deficito procedūrą būtų reikalaujama įnešti 0,2 % BVP dydžio nepalūkaninį indėlį, kuris šaliai nesilaikant pradinės rekomendacijos panaikinti perviršinį deficitą būtų paverstas bauda. Šis dydis lygus paskutiniame PDP etape jau numatytų sankcijų pastovios sudedamosios dalies dydžiui. Jis taip pat susietas su ES biudžetu, todėl turėtų būti lengviau pereiti prie vykdymo užtikrinimo sistemos, pagrįstos ES biudžetu, kaip numatyta minėtame 2010 m. birželio 30 d. Komisijos komunikate. Jei reikalavimų būtų ir toliau nesilaikoma, sankcijos būtų griežtinamos, vadovaujantis jau galiojančiomis Stabilumo ir augimo pakto nuostatomis. Siekiant sumažinti diskrecinius įgaliojimus vykdymo užtikrinimo procese, taikant naujas sankcijas, susijusias su tolesniais PDP etapais, numatomas atvirkštinio balsavimo mechanizmas. Konkrečiai, kiekviename PDP etape Komisija siūlys atitinkamą sankciją, ir šis pasiūlymas bus laikomas priimtu, jei Taryba per dešimt dienų kvalifikuota balsų dauguma nenuspręs priešingai. Nepalūkaninis indėlis arba bauda galėtų būti panaikinti arba jų dydis sumažintas tik Tarybos sprendimu, priimtu vienbalsiai arba remiantis konkrečiu Komisijos pasiūlymu, atsižvelgiant į išimtines ekonomines aplinkybes arba pagrįstą atitinkamos valstybės narės prašymą. Be to, paaiškinami kriterijai, pagal kuriuos vertinama, kaip laikomasi rekomendacijų kiekvienu etapu, įskaitant galimybę leisti pratęsti perviršinio deficito panaikinimo terminus, aiškiai pabrėžiant fiskalinius kintamuosius, kurie gali būti laikomi tiesiogiai kontroliuojamais vyriausybės, visų pirma išlaidos, pagal analogiją su metodu, siūlomu pagal prevencinę dalį. Be šių konkrečioms šalims būdingų aplinkybių, galimybė pratęsti terminus taip pat numatoma visuotinės ekonomikos krizės atveju. Veiksmingas EPS biudžeto koordinavimo sistemos vykdymo užtikrinimas negali būti pagrįstas vien ES lygmens nuostatomis. Atsižvelgiant į ypatingą decentralizuotą fiskalinės politikos formavimo ES pobūdį ir apskritai poreikį užtikrinti valstybių atsakomybę už ES taisykles, svarbu, kad EPS biudžeto koordinavimo sistemos tikslai atsispindėtų nacionalinėse biudžeto sistemose. Nacionalinė biudžeto sistema – elementų, sudarančių nacionalinio fiskalinio valdymo pagrindą, rinkinys, t. y. konkrečios šalies institucinė politikos sistema, kuria remiantis formuojama fiskalinė politika nacionaliniu lygmeniu. Ji apima viešojo sektoriaus apskaitos sistemas, statistiką, prognozavimo praktiką, skaitines fiskalines taisykles, biudžeto procedūras, kuriomis reglamentuojami visi biudžeto proceso etapai ir pirmiausia vidutinės trukmės biudžeto sistemos, ir fiskalinius ryšius visuose valdžios sektoriaus subsektoriuose. Nors į valstybių narių specifinius poreikius ir prioritetus atsižvelgti būtina, yra tam tikri aspektai, reikalingi norint užtikrinti būtiniausią kokybę ir suderinamumą su EPS biudžeto sistema. Jie nagrinėjami Direktyvoje dėl nacionalinių biudžeto sistemų, kuria siūloma papildyti Stabilumo ir augimo pakto reformą. Visų pirma būtina užtikrinti, kad esminiai nacionalinių biudžeto sistemų elementai, būtent apskaita bei statistika ir prognozavimo praktika, atitiktų būtiniausius Europos standartus, kad padidėtų fiskalinių pokyčių skaidrumas ir būtų lengviau juos stebėti. Taip pat būtina, kad nacionalinėse biudžeto sistemose būtų pereita prie daugiamečio biudžeto planavimo perspektyvos, siekiant užtikrinti, kad būtų pasiekti ES lygiu nustatyti vidutinės trukmės biudžeto tikslai. Be to, valstybės narės turi nustatyti skaitines fiskalines taisykles, kurios padėtų užtikrinti, kad deficito ir skolos ribos nebūtų viršijamos. Valstybės narės privalo užtikrinti, kad šie principai būtų taikomi visiems valdžios sektoriaus subsektoriams. Nacionalinės valdžios institucijos taip pat privalo pateikti išsamią informaciją apie esamus nebiudžetinius fondus, mokesčių išlaidas ir neapibrėžtuosius įsipareigojimus ir taip garantuoti biudžeto proceso skaidrumą. 2010/0280 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 6 dalį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, teisės akto pasiūlymą perdavus nacionaliniams parlamentams, spręsdami pagal įprastą teisėkūros procedūrą, kadangi: (1) Sąjungos mastu koordinuojant valstybių narių ekonominę politiką, kaip nustatyta Sutartimi, turėtų būti užtikrinta atitiktis pagrindiniams kainų stabilumo, viešųjų finansų būklės bei pinigų politikos sąlygų patikimumo ir mokėjimų balanso tvarumo principams. (2) Iš pradžių Stabilumo ir augimo paktą sudarė 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1], 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo[2] ir 1997 m. birželio 17 d. Europos Vadovų Tarybos rezoliucija dėl Stabilumo ir augimo pakto[3]. 2005 m. reglamentai (EB) Nr. 1466/97 ir (EB) Nr. 1467/97 iš dalies atitinkamai pakeisti reglamentais (EB) Nr. 1055/2005 ir (EB) Nr. 1056/2005. Be to, buvo priimtas 2005 m. kovo 20 d. Tarybos pranešimas „Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo tobulinimas“. (3) Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir dideliam tvariam augimui, kuris grindžiamas finansiniu stabilumu ir leidžia kurti naujas darbo vietas. (4) Stabilumo ir augimo pakto prevencine dalimi reikalaujama, kad valstybės narės pasiektų vidutinės trukmės biudžeto tikslą ir jo laikytųsi ir tuo tikslu teiktų stabilumo ir konvergencijos programas. (5) Stabilumo ir konvergencijos programų turinį ir jų nagrinėjimo kriterijus reikėtų toliau koreguoti atsižvelgiant į patirtį, įgytą įgyvendinant Stabilumo ir augimo paktą. (6) Laikydamosi vidutinės trukmės biudžeto būklės tikslo, valstybės narės turėtų sugebėti užtikrinti patikimumo ribą 3 % BVP pamatinės vertės atžvilgiu, kad užtikrintų sparčią pažangą siekiant tvarumo ir galėtų imtis biudžetinių priemonių, visų pirma atsižvelgiant į valstybės investicijų poreikius. (7) Įpareigojimą pasiekti vidutinės trukmės biudžeto tikslą ir jo laikytis reikia pradėti taikyti apibrėžus atsargios fiskalinės politikos principus. (8) Įpareigojimas pasiekti vidutinės trukmės biudžeto tikslą ir jo laikytis turėtų būti vienodai taikomas tiek dalyvaujančioms valstybės narėms, tiek valstybėms narėms, kurioms taikoma išimtis. (9) Atsargi fiskalinė politika reiškia, kad valdžios sektoriaus išlaidų augimo rodiklis paprastai neviršija nuosaikaus vidutinės trukmės BVP augimo rodiklio; minėtos normos viršijimas atitinka diskrecinį valdžios sektoriaus pajamų didinimą, o diskrecinis pajamų mažinimas kompensuojamas išlaidų mažinimu. (10) Laikinai nukrypti nuo atsargios fiskalinės politikos turėtų būti leidžiama esant dideliam bendro pobūdžio ekonomikos nuosmukiui, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos ekonomikos atsigavimui. (11) Didelio nukrypimo nuo atsargios fiskalinės politikos atveju atitinkamai valstybei narei turėtų būti teikiamas įspėjimas, o jei didelis nukrypimas išlieka arba tas nukrypimas yra ypač didelis, atitinkamai valstybei narei turėtų būti teikiama rekomendacija imtis būtinų taisomųjų priemonių. (12) Siekiant užtikrinti, kad dalyvaujančios valstybės narės laikytųsi Sąjungos fiskalinės priežiūros sistemos reikalavimų, remiantis Sutarties 136 straipsniu reikėtų sukurti specialų reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmą, taikytiną užsitęsusio didelio nukrypimo nuo atsargios fiskalinės politikos atvejais. (13) Reglamento (EB) Nr. 1466/97 nuorodose turėtų būti atsižvelgta į naują Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo straipsnių numeraciją. (14) Todėl Reglamentas (EB) Nr. 1466/97 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: 1 straipsnis Reglamentas (EB) Nr. 1466/97 iš dalies keičiamas taip: 1. 2 straipsnis pakeičiamas taip: „2 straipsnis Šiame reglamente „dalyvaujančios valstybės narės“ – valstybės narės, kurių valiuta yra euro, o „valstybės narės, kurioms taikoma išimtis“ – valstybės narės, kurių valiuta yra ne euro.“ 2. 3 straipsnis iš dalies keičiamas taip: a) 1 dalis pakeičiama taip: „1. Visos dalyvaujančios valstybės narės Tarybai ir Komisijai reguliariai teikia daugiašalei priežiūrai vykdyti reikalingą informaciją, kaip numatyta Sutarties 121 straipsnyje, teikdamos stabilumo programas; taip sudaromas pagrindas kainų stabilumui ir dideliam tvariam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas.“ b) 2 dalis iš dalies keičiama taip: i) a punktas pakeičiamas taip: „a) vidutinės trukmės biudžeto tikslas ir šiam tikslui, kuris yra valdžios sektoriaus balansas BVP procentine išraiška, pasiekti reikalingas koregavimo planas, numatoma valdžios sektoriaus skolos santykio raida, numatomas valdžios sektoriaus išlaidų augimas, numatomas valdžios sektoriaus pajamų augimas nesikeičiant politikai, taip pat kiekybinis planuojamų diskrecinių priemonių pajamų srityje įvertis;“ ii) c punktas pakeičiamas taip: „c) biudžetinių ir kitų ekonominės politikos priemonių, kurios taikomos arba siūlomos programos tikslams įgyvendinti, kiekybinis įvertinimas, apimantis pagrindinių struktūrinių reformų, kurios turės tiesioginį ilgalaikį išlaidų mažinimo poveikį, įskaitant didinančias potencialų augimą, sąnaudų ir naudos analizę;“ c) 3 dalis pakeičiama taip: „3. Informacija apie numatomą valdžios sektoriaus balanso ir skolos santykio raidą, valdžios sektoriaus išlaidų augimą, planuojamą valdžios sektoriaus pajamų augimą nesikeičiant politikai, planuojamas diskrecines pajamų priemones ir 2 dalies a ir b punktuose nurodytas pagrindines ekonomines prielaidas pateikiama kiekvienais metais ir apima praėjusius metus, einamuosius metus ir bent kitus trejus metus.“ 3. 4 straipsnis pakeičiamas taip: „ 4 straipsnis 1. Stabilumo programos teikiamos kiekvienais metais nuo balandžio 1 iki 30 d. Eurą įsivedanti valstybė narė stabilumo programą pateikia per šešis mėnesius po to, kai Taryba priima sprendimą dėl jos dalyvavimo euro zonoje. 2. Valstybės narės viešai skelbia savo stabilumo programas. 4. 5 straipsnis pakeičiamas taip: „5 straipsnis 1. Remdamasi Komisijos ir Ekonomikos ir finansų komiteto pateiktais vertinimais, Taryba, vykdydama Sutarties 121 straipsnyje numatytą daugiašalę priežiūrą, išnagrinėja atitinkamų valstybių narių pateiktus vidutinės trukmės biudžeto tikslus, įvertina, ar ekonominės prielaidos, kuriomis grindžiama programa, yra patikimos, ar koregavimo planas siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo yra tinkamas ir ar taikomos arba siūlomos priemonės, skirtos laikytis koregavimo plano, yra pakankamos vidutinės trukmės biudžeto tikslui pasiekti ciklo metu. Taryba, vertindama vidutinės trukmės biudžeto tikslui pasiekti reikalingą koregavimo planą, nagrinėja, ar atitinkamos valstybės narės pagal ciklą pakoreguotas biudžeto balansas atmetus vienkartines ir kitas laikinąsias priemones kasmet tinkamai pagerėja, etalonu nustatant 0,5 % BVP pagerėjimą, kuris būtinas valstybės narės vidutinės trukmės biudžeto tikslui pasiekti. Valstybių narių, kurių skola yra didelė arba kuriose yra susidaręs perviršinis makroekonominis disbalansas, arba kuriose yra ir didelė skola, ir perviršinis makroekonominis disbalansas, atveju Taryba nagrinėja, ar metinis pagal ciklą pakoreguoto biudžeto balanso atmetus vienkartines ir kitas laikinąsias priemones pagerėjimas yra didesnis negu 0,5 % BVP. Taryba atsižvelgia į tai, ar ekonominio pakilimo laikotarpiais dedama daugiau koregavimo pastangų, o nuosmukio laikotarpiais šios pastangos gali būti labiau ribotos. Siekdama užtikrinti, kad vidutinės trukmės biudžeto tikslas būtų veiksmingai pasiektas ir kad jo būtų laikomasi, Taryba tikrina, kad valdžios sektoriaus išlaidų augimo raida, vertinama atsižvelgiant į priemonių, kurių imamasi arba planuojama imtis pajamų srityje, poveikį, atitiktų atsargią fiskalinę politiką. Laikoma, kad fiskalinė politika yra atsargi, ir todėl ja padedama siekti vidutinės trukmės biudžeto tikslo ir laikui bėgant jo laikytis, jei įvykdytos toliau išdėstytos sąlygos: a) valstybių narių, pasiekusių vidutinės trukmės biudžeto tikslą, metinis išlaidų augimas neviršija nuosaikaus vidutinės trukmės BVP augimo rodiklio, nebent perviršis kompensuojamas diskrecinėmis pajamų didinimo priemonėmis; b) valstybių narių, dar nepasiekusių vidutinės trukmės biudžeto tikslo, metinis išlaidų augimas neviršija rodiklio, kuris yra mažesnis už nuosaikų vidutinės trukmės BVP augimo rodiklį, nebent perviršis kompensuojamas diskrecinėmis pajamų didinimo priemonėmis. Valdžios sektoriaus išlaidų augimo rodiklio ir nuosaikaus vidutinės trukmės BVP augimo rodiklio skirtumas turi būti toks, kad būtų užtikrintas tinkamas koregavimas siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo; c) diskreciniai atskirų straipsnių valdžios sektoriaus pajamų sumažinimai kompensuojami arba išlaidų sumažinimais, arba diskreciniais kitų straipsnių valdžios sektoriaus pajamų padidinimais, arba ir išlaidų sumažinimais, ir diskreciniais kitų straipsnių valdžios sektoriaus pajamų padidinimais. Nuosaikus vidutinės trukmės augimas turėtų būti vertinamas remiantis dešimties metų projekcijomis, kurios turi būti reguliariai atnaujinamos. Apibrėždama koregavimo planą siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo valstybėms narėms, kurios dar nepasiekė šio tikslo, ir leisdama laikinai nukrypti nuo šio tikslo valstybėms narėms, kurios jį jau pasiekė, su sąlyga, kad išlaikoma atitinkama patikimumo riba deficito pamatinės vertės atžvilgiu ir kad programos įgyvendinimo laikotarpiu biudžeto būklė turėtų priartėti prie vidutinės trukmės biudžeto tikslo, Taryba atsižvelgia į įgyvendinamas pagrindines struktūrines reformas, turinčias tiesioginį ilgalaikį išlaidų mažinimo poveikį, įskaitant didinančias potencialų augimą, ir todėl turinčias įrodomos įtakos ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui. Ypatingas dėmesys skiriamas pensijų reformoms, kuriomis įvedama daugiapakopė sistema, apimanti ir privalomojo pensijų kaupimo iš socialinio draudimo įmokų pakopą. Tokias reformas įgyvendinančioms valstybėms narėms leidžiama nukrypti nuo koregavimo plano siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo arba nuo paties tikslo, o toks nukrypimas atitinka reformos grynąsias sąnaudas, kurios patiriamos įgyvendinant valstybės socialinio draudimo pensijų pakopą, su sąlyga, kad nukrypimas yra laikinas ir kad išlaikoma atitinkama patikimumo riba deficito pamatinės vertės atžvilgiu. Taryba taip pat nagrinėja, ar stabilumo programos turiniu padedama siekti tvarios konvergencijos euro zonoje, glaudesnio ekonominės politikos koordinavimo ir ar atitinkamos valstybės narės ekonominė politika atitinka bendras valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gaires. Didelio bendro pobūdžio ekonomikos nuosmukio laikotarpiais valstybėms narėms gali būti leidžiama laikinai nukrypti nuo koregavimo plano, kuris reikalingas vykdant atsargią fiskalinę politiką, nurodytą ketvirtoje pastraipoje. 2. Taryba išnagrinėja stabilumo programą ilgiausiai per tris mėnesius nuo programos pateikimo. Atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu Taryba prireikus pateikia nuomonę apie programą. Jeigu vadovaudamasi Sutarties 121 straipsniu Taryba nusprendžia, kad programos tikslus ir turinį reikia sugriežtinti, ypač turint omenyje apdairią fiskalinę politiką, ji savo nuomonėje ragina atitinkamą valstybę narę patikslinti savo programą.“ 5. 6 straipsnis pakeičiamas taip: „6 straipsnis 1. Vykdydama 121 straipsnio 3 dalyje numatytą daugiašalę priežiūrą, Taryba, remdamasi dalyvaujančių valstybių narių pateikta informacija ir Komisijos bei Ekonomikos ir finansų komiteto vertinimais, stebi, kaip įgyvendinamos stabilumo programos, visų pirma siekdama nustatyti didelius faktinius arba numatomus biudžeto būklės nukrypimus nuo vidutinės trukmės biudžeto tikslo arba nuo atitinkamo tam tikslui pasiekti numatyto koregavimo plano nukrypus nuo atsargios fiskalinės politikos. 2. Didelio nukrypimo nuo atsargios fiskalinės politikos, nurodytos šio reglamento 5 straipsnio 1 dalies ketvirtoje pastraipoje, atveju ir siekdama užkirsti kelią perviršinio deficito susidarymui, Komisija pagal Sutarties 121 straipsnio 4 dalį gali atitinkamai valstybei narei pateikti įspėjimą. Laikoma, kad nukrypimas nuo atsargios fiskalinės politikos yra didelis, jei egzistuoja šios sąlygos: pernelyg didelis išlaidų augimas, palyginti su atsargią fiskalinę politiką atitinkančiu išlaidų augimu, nekompensuojamas diskrecinėmis pajamų didinimo priemonėmis; arba diskrecinės pajamų mažinimo priemonės nekompensuojamos išlaidų sumažinimais; taip pat bendras nukrypimo poveikis valdžios sektoriaus balansui yra ne mažesnis kaip 0,5 % BVP per vienerius metus arba ne mažesnis kaip vidutiniškai 0,25 % BVP per metus atsižvelgiant į dvejų iš eilės metų laikotarpį. Į nukrypimą neatsižvelgiama, jei atitinkama valstybė narė gerokai viršijo vidutinės trukmės biudžeto tikslą, atsižvelgiant į tai, ar yra susidaręs perviršinis makroekonominis disbalansas, ir jei stabilumo programoje išdėstyti biudžeto planai nekelia grėsmės šiam tikslui programos laikotarpiu. Į nukrypimą taip pat galima neatsižvelgti esant dideliam bendro pobūdžio ekonomikos nuosmukiui. 3. Jei didelis nukrypimas nuo atsargios fiskalinės politikos išlieka arba yra labai didelis, Taryba, remdamasi Komisijos rekomendacija, teikia atitinkamai valstybei rekomendaciją imtis būtinų koregavimo priemonių. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, rekomendaciją viešai paskelbia.“ 6. 7 straipsnis iš dalies keičiamas taip: a) 1 dalis pakeičiama taip: „1. Visos valstybės narės, kurioms taikoma išimtis, Tarybai ir Komisijai reguliariai teikia daugiašalei priežiūrai vykdyti reikalingą informaciją, kaip numatyta Sutarties 121 straipsnyje, teikdamos konvergencijos programas; taip sudaromas pagrindas kainų stabilumui ir dideliam tvariam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas.“ b) 2 dalis iš dalies keičiama taip: i) a punktas pakeičiamas taip: „a) vidutinės trukmės biudžeto tikslas ir šiam tikslui, kuris yra valdžios sektoriaus balansas BVP procentine išraiška, pasiekti reikalingas koregavimo planas, numatoma valdžios sektoriaus skolos santykio raida, numatomas valdžios sektoriaus išlaidų augimas, numatomas valdžios sektoriaus pajamų augimas nesikeičiant politikai ir kiekybinis planuojamų diskrecinių priemonių pajamų srityje įvertis, vidutinės trukmės pinigų politikos tikslai, šių tikslų ryšys su kainų bei valiutos keitimo kurso stabilumu, taip pat su tvarios konvergencijos pasiekimu;“ ii) c punktas pakeičiamas taip: „c) biudžetinių ir kitų ekonominės politikos priemonių, kurios taikomos arba siūlomos programos tikslams įgyvendinti, kiekybinis įvertinimas, apimantis pagrindinių struktūrinių reformų, kurios turės tiesioginį ilgalaikį išlaidų mažinimo poveikį, įskaitant didinančias potencialų augimą, sąnaudų ir naudos analizę;“ c) 3 dalis pakeičiama taip: „3. Informacija apie numatomą valdžios sektoriaus balanso ir skolos santykio raidą, valdžios sektoriaus išlaidų augimą, planuojamą valdžios sektoriaus pajamų augimą nesikeičiant politikai, planuojamas diskrecines pajamų priemones ir 2 dalies a ir b punktuose nurodytas pagrindines ekonomines prielaidas pateikiama kiekvienais metais ir apima praėjusius metus, einamuosius metus ir bent kitus trejus metus.“ 7. 8 straipsnis pakeičiamas taip: „ 8 straipsnis 1. Konvergencijos programos teikiamos kiekvienais metais nuo balandžio 1 iki 30 d. 2. Valstybės narės viešai skelbia savo konvergencijos programas.“ 8. 9 straipsnis pakeičiamas taip: „ 9 straipsnis 1. Remdamasi Komisijos ir Ekonomikos ir finansų komiteto pateiktais vertinimais, Taryba, vykdydama Sutarties 121 straipsnyje numatytą daugiašalę priežiūrą, išnagrinėja atitinkamų valstybių narių pateiktus vidutinės trukmės biudžeto tikslus, įvertina, ar ekonominės prielaidos, kuriomis grindžiama programa, yra patikimos, ar koregavimo planas siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo yra tinkamas, taip pat ar taikomos ir (arba) siūlomos priemonės, skirtos laikytis koregavimo plano, yra pakankamos vidutinės trukmės biudžeto tikslui pasiekti ciklo metu ir tvariai konvergencijai užtikrinti. Taryba, vertindama koregavimo planą siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo, atsižvelgia į tai, ar ekonominio pakilimo laikotarpiais dedama daugiau koregavimo pastangų, o nuosmukio laikotarpiais šios pastangos gali būti labiau ribotos. Valstybių narių, kurių skola yra didelė arba kuriose yra susidaręs perviršinis makroekonominis disbalansas, arba kuriose yra ir didelė skola, ir perviršinis makroekonominis disbalansas, atveju Taryba nagrinėja, ar metinis pagal ciklą pakoreguoto biudžeto balanso atmetus vienkartines ir kitas laikinąsias priemones pagerėjimas yra didesnis negu 0,5 % BVP. VKM II valstybių narių atveju Taryba nagrinėja, ar atitinkamos valstybės narės pagal ciklą pakoreguotas biudžeto balansas atmetus vienkartines ir kitas laikinąsias priemones kasmet tinkamai pagerėja, etalonu nustatant 0,5 % BVP pagerėjimą, kuris būtinas valstybės narės vidutinės trukmės biudžeto tikslui pasiekti. Siekdama užtikrinti, kad vidutinės trukmės biudžeto tikslas būtų veiksmingai pasiektas ir kad jo būtų laikomasi, Taryba tikrina, kad valdžios sektoriaus išlaidų augimo raida, vertinama atsižvelgiant į priemonių, kurių imamasi arba planuojama imtis pajamų srityje, poveikį, atitiktų atsargią fiskalinę politiką. Laikoma, kad fiskalinė politika yra atsargi, ir todėl ja padedama siekti vidutinės trukmės biudžeto tikslo ir laikui bėgant jo laikytis, jei įvykdytos toliau išdėstytos sąlygos: a) valstybių narių, pasiekusių vidutinės trukmės biudžeto tikslą, metinis išlaidų augimas neviršija nuosaikaus vidutinės trukmės BVP augimo rodiklio, nebent perviršis kompensuojamas diskrecinėmis pajamų didinimo priemonėmis; b) valstybių narių, dar nepasiekusių vidutinės trukmės biudžeto tikslo, metinis išlaidų augimas neviršija rodiklio, kuris yra mažesnis už nuosaikų vidutinės trukmės BVP augimo rodiklį, nebent perviršis kompensuojamas diskrecinėmis pajamų didinimo priemonėmis. Valdžios sektoriaus išlaidų augimo rodiklio ir nuosaikaus vidutinės trukmės BVP augimo rodiklio skirtumas turi būti toks, kad būtų užtikrintas tinkamas koregavimas siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo; c) diskreciniai atskirų straipsnių valdžios sektoriaus pajamų sumažinimai kompensuojami arba išlaidų sumažinimais, arba diskreciniais kitų straipsnių valdžios sektoriaus pajamų padidinimais, arba ir išlaidų sumažinimais, ir diskreciniais kitų straipsnių valdžios sektoriaus pajamų padidinimais. Nuosaikus vidutinės trukmės augimas turėtų būti vertinamas remiantis dešimties metų projekcijomis, kurios turi būti reguliariai atnaujinamos. Apibrėždama koregavimo planą siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo valstybėms narėms, kurios dar nepasiekė šio tikslo, ir leisdama laikinai nukrypti nuo šio tikslo valstybėms narėms, kurios jį jau pasiekė, su sąlyga, kad išlaikoma atitinkama patikimumo riba deficito pamatinės vertės atžvilgiu ir kad programos įgyvendinimo laikotarpiu biudžeto būklė turėtų priartėti prie vidutinės trukmės biudžeto tikslo, Taryba atsižvelgia į įgyvendinamas pagrindines struktūrines reformas, turinčias tiesioginį ilgalaikį išlaidų mažinimo poveikį, įskaitant didinančias potencialų augimą, ir todėl turinčių įrodomos įtakos ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui. Ypatingas dėmesys skiriamas pensijų reformoms, kuriomis įvedama daugiapakopė sistema, apimanti ir privalomojo pensijų kaupimo iš socialinio draudimo įmokų pakopą. Tokias reformas įgyvendinančioms valstybėms narėms leidžiama nukrypti nuo koregavimo plano siekiant vidutinės trukmės biudžeto tikslo arba nuo paties tikslo, o toks nukrypimas atitinka reformos grynąsias sąnaudas, kurios patiriamos įgyvendinant valstybės socialinio draudimo pensijų pakopą, su sąlyga, kad nukrypimas yra laikinas ir kad išlaikoma atitinkama patikimumo riba deficito pamatinės vertės atžvilgiu. Taryba taip pat nagrinėja, ar konvergencijos programos turiniu padedama glaudžiau koordinuoti ekonominę politiką ir ar atitinkamos valstybės narės ekonominė politika atitinka bendras valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gaires. VKM II valstybių narių atveju Taryba taip pat nagrinėja, ar konvergencijos programos turiniu užtikrinamas sklandus dalyvavimas valiutų kurso mechanizme. Didelio bendro pobūdžio ekonomikos nuosmukio laikotarpiais valstybėms narėms gali būti leidžiama laikinai nukrypti nuo koregavimo plano, kuris reikalingas vykdant atsargią fiskalinę politiką, nurodytą ketvirtoje pastraipoje. 2. Taryba išnagrinėja konvergencijos programą ilgiausiai per tris mėnesius nuo programos pateikimo. Atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją ir pasikonsultavusi su Ekonomikos ir finansų komitetu Taryba prireikus pateikia nuomonę apie programą. Jeigu, vadovaudamasi Sutarties 121 straipsniu, Taryba nusprendžia, kad programos tikslus ir turinį reikia sugriežtinti, ypač turint omenyje apdairią fiskalinę politiką, ji savo nuomonėje ragina atitinkamą valstybę narę patikslinti savo programą.“ 9. 10 straipsnis pakeičiamas taip: „10 straipsnis 1. Vykdydama 121 straipsnio 3 dalyje numatytą daugiašalę priežiūrą, Taryba, remdamasi valstybių narių, kurioms taikoma išimtis, pateikta informacija ir Komisijos bei Ekonomikos ir finansų komiteto vertinimais, stebi, kaip įgyvendinamos konvergencijos programos, visų pirma siekdama nustatyti didelius faktinius arba numatomus biudžeto būklės nukrypimus nuo vidutinės trukmės biudžeto tikslo arba nuo atitinkamo tam tikslui pasiekti numatyto koregavimo plano nukrypus nuo atsargios fiskalinės politikos. Be to, Taryba stebi valstybių narių, kurioms taikoma išimtis, ekonominę politiką pagal konvergencijos programų tikslus, siekdama užtikrinti, kad jų politika būtų orientuota į stabilumą ir kad būtų išvengta realių valiutų kursų neatitikimų bei pernelyg didelių nominalių valiutų kursų svyravimų. 2. Didelio nukrypimo nuo atsargios fiskalinės politikos, nurodytos šio reglamento 9 straipsnio 1 dalies ketvirtoje pastraipoje, atveju ir siekdama užkirsti kelią perviršinio deficito susidarymui Komisija pagal Sutarties 121 straipsnio 4 dalį gali atitinkamai valstybei narei pateikti įspėjimą. Laikoma, kad nukrypimas nuo atsargios fiskalinės politikos yra didelis, jei egzistuoja šios sąlygos: pernelyg didelis išlaidų augimas, palyginti su atsargią fiskalinę politiką atitinkančiu išlaidų augimu, nekompensuojamas diskrecinėmis pajamų didinimo priemonėmis; arba diskrecinės pajamų mažinimo priemonės nekompensuojamos išlaidų sumažinimais; taip pat bendras nukrypimo poveikis valdžios sektoriaus balansui yra ne mažesnis kaip 0,5% BVP per vienerius metus arba ne mažesnis kaip vidutiniškai 0,25 % BVP per metus atsižvelgiant į dvejų iš eilės metų laikotarpį. Į nuokrypį neatsižvelgiama, jei atitinkama valstybė narė gerokai viršijo vidutinės trukmės biudžeto tikslą, atsižvelgiant į tai, ar yra susidaręs perviršinis makroekonominis disbalansas, ir jei stabilumo programoje išdėstyti biudžeto planai nekelia grėsmės šiam tikslui programos laikotarpiu. Į nukrypimą taip pat galima neatsižvelgti esant dideliam bendro pobūdžio ekonomikos nuosmukiui. 3. Jei didelis nukrypimas nuo atsargios fiskalinės politikos išlieka arba yra labai didelis, Taryba, remdamasi Komisijos rekomendacija, teikia atitinkamai valstybei rekomendaciją imtis būtinų koregavimo priemonių. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, rekomendaciją viešai paskelbia.“ 10. Reglamente visos nuorodos į 99 straipsnį pakeičiamos nuorodomis į 121 straipsnį. 2 straipsnis Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje Europos Parlamento vardu Tarybos vardu Pirmininkas Pirmininkas FINANSINĖ TEISĖS AKTO PASIŪLYMO PAŽYMA 1. PASIŪLYMO / INICIATYVOS STRUKTŪRA 1.1. Pasiūlymo / iniciatyvos pavadinimas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo; 1.2. Veikla grindžiamo valdymo (VGV) ir veikla grindžiamo biudžeto sudarymo (VGB) struktūros atitinkama (-os) politikos sritis (-ys) [4] Ekonomikos ir finansų reikalai 1.3. Pasiūlymo / iniciatyvos pobūdis ( Pasiūlymas / iniciatyva susijęs (-usi) su nauja priemone ( Pasiūlymas / iniciatyva susijęs (-usi) su nauja priemone po bandomojo projekto/parengiamosios priemonės[5] ( Pasiūlymas / iniciatyva susijęs (-usi) su esamos priemonės pratęsimu ( Pasiūlymas / iniciatyva susijęs (-usi) su priemone, perorientuota į naują priemonę 1.4. Tikslai 1.4.1. Pasiūlyme / iniciatyvoje nurodytas (-i) Komisijos daugiametis (-čiai) strateginis (-iai) tikslas (-ai) Skatinti ES ekonomikos augimą, darbo vietų kūrimą ir tvarų vystymąsi 1.4.2. Konkretus (-ūs) tikslas (-ai) ir atitinkama VGV / VGB veikla Konkretūs tikslai: Nr. 1 ir Nr. 3. - Rengiant ES atsaką į ekonomikos krizę, užtikrinti veiksmingą politikos koordinavimą ir visos politikos nuoseklumą, atsižvelgiant į darbotvarkės „ES 2020“ įgyvendinimą ir tvaraus vystymosi užtikrinimą, taip pat siekiant didinti valstybių narių augimo potencialą ir ES konkurencingumą. - Skatinti valstybes nares siekti patikimos biudžeto būklės ir patikimų viešujų finansų, kurių tvarumu ir kokybe būtų prisidedama prie ekonomikos augimo. Atitinkama VGV / VGB veikla Ekonominė ir pinigų sąjunga 1.4.3. Numatomas (-i) rezultatas (-ai) ir poveikis Nurodyti, koks būtų pasiūlymo/iniciatyvos poveikis naudos gavėjams/tikslinėms grupėms Komisijos komunikate COM(2010) 367 pabrėžta, kad ES reikia gerai apibrėžtos politikos strategijos, kuria būtų: i) remiamas ekonomikos atsigavimas, ii) atkuriamas valstybės finansų stabilumas ir iii) aktyviai skatinamas tvarus ekonomikos augimas ir darbo vietų kūrimas. Siūlomas reglamento, kuris sudaro Stabilumo ir augimo pakto prevencinę dalį, pakeitimas – minėtame komunikate paskelbtų oficialių teisės aktų pasiūlymų dalis. Šiais pakeitimais siekiama gerinti ekonominės politikos koordinavimą, visų pirma atsižvelgiant į poreikį užtikrinti valstybių narių fiskalinės politikos veiksmingą ekonominę priežiūrą naudojantis atitinkamomis iniciatyvomis ir sankcijomis ir didesnį dėmesį skiriant valstybės skolai ir fiskaliniam tvarumui. 1.4.4. Rezultatų ir poveikio rodikliai Nurodyti pasiūlymo / iniciatyvos įgyvendinimo stebėjimo rodiklius. Bendro Komisijos tikslo – skatinti ES ekonomikos augimą, darbo vietų kūrimą ir tvarų vystymąsi – pasiekimas vertinamas remiantis šiais poveikio rodikliais: - kokiu mastu valstybių narių fiksuojami biudžeto rezultatai atitinka Stabilumo ir augimo paktą; - potencialus augimas / potenciali gamybos apimtis. Pirmiau nurodyto konkretaus tikslo Nr. 3 pasiekimas vertinamas remiantis šiuo rezultatų rodikliu: valstybių narių įgyvendintų atskirų Komisijos rekomendacijų, susijusių su Stabilumo ir augimo paktu, procentinė dalis (su sąlyga, kad jas priėmė Taryba). 1.5. Pasiūlymo / iniciatyvos pagrindas (-ai) 1.5.1. Trumpalaikis (-iai) ir ilgalaikis (-iai) poreikis (-iai) Teisės akto pasiūlymas – 2010 m birželio 30 d. Komisijos komunikate COM(2010) 367, kuriame toliau plėtojamos 2010m. gegužės 12 d. Komisijos komunikate COM(2010) 250 nustatytos politikos idėjos ir remiamasi gairėmis, dėl kurių susitarta 2010 m. birželio 17 d. Europos Vadovų Tarybos susitikime, paskelbtų priemonių dalis. 1.5.2. Papildoma ES dalyvavimo nauda Valstybių narių ekonominės politikos koordinavimas – neatsiejama ES kompetencijos sritis, kaip nustatyta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo VIII antraštinėje dalyje (ekonominė ir pinigų politika). 1.5.3. Panašios ankstesnės veiklos patirtis Iš ankstesnės patirties matyti, kad reikia griežtinti ekonominės politikos koordinavimą ir kad visų pirma reikia stiprinti Stabilumo ir augimo pakto prevencinę ir korekcinę dalis. 1.5.4. Suderinamumas ir galima sąveika su kitomis atitinkamomis priemonėmis Teisės akto pasiūlymas – viena iš 2010 m. birželio 30 d. Komunikate COM(2010) 367 pateikto išsamaus ekonominės reformos paketo sudedamųjų dalių. 1.6. Trukmė ir finansinis poveikis ( Pasiūlymo / iniciatyvos trukmė ribota - ( Pasiūlymas / iniciatyva galioja nuo MMMM [MM DD] iki MMMM [MM DD] - ( Finansinis poveikis nuo MMMM iki MMMM ( Pasiūlymas / iniciatyva yra neribotos trukmės - Įgyvendinimo pradinis laikotarpis – nuo MMMM iki MMMM, - po to veikimas visu pajėgumu. 1.7. Numatytas (-i) valdymo metodas (-ai) [6] ( Centralizuotas tiesioginis Komisijos valdymas ( Centralizuotas netiesioginis valdymas perduodant įgyvendinimo užduotis: - ( vykdomosioms įstaigoms - ( Bendrijų įsteigtoms įstaigoms[7] - ( nacionalinėms viešojo sektoriaus įstaigoms arba viešąsias paslaugas teikiančioms įstaigoms - ( asmenims, atsakingiems už konkrečių veiksmų vykdymą pagal Europos Sąjungos sutarties V antraštinę dalį ir nurodytiems atitinkamame pagrindiniame teisės akte, apibrėžtame Finansinio reglamento 49 straipsniu. ( Pasidalijamasis valdymas kartu su valstybėmis narėmis ( Decentralizuotas valdymas kartu su trečiosiomis valstybėmis ( Bendras valdymas kartu su tarptautinėmis organizacijomis ( nurodyti ) Jei nurodomas daugiau kaip vienas valdymo metodas, papildomą išsamią informaciją pateikti šio punkto pastabų skiltyje. Pastabos 2. VALDYMO PRIEMONĖS 2.1. Stebėsenos ir atskaitomybės taisyklės Nurodyti dažnumą ir sąlygas. Netaikoma 2.2. Valdymo ir kontrolės sistema 2.2.1. Nustatyta rizika Netaikoma 2.2.2. Numatytas (-i) kontrolės metodas (-ai) Netaikoma 2.3. Sukčiavimo ir pažeidimų prevencijos priemonės Nurodyti esamas arba būsimas prevencijos ir apsaugos priemones. Netaikoma 3. NUMATOMAS PASIŪLYMO / INICIATYVOS FINANSINIS POVEIKIS 3.1. Susijusi (-os) daugiametės finansinės programos išlaidų kategorija (-os) ir biudžeto išlaidų eilutė (-ės) Dėl teisės akto pasiūlymo papildomų žmogiškųjų arba finansinių išteklių nereikia. - Esamos biudžeto išlaidų eilutės Pagal daugiametės finansinės programos kategorijas ir biudžeto eilutes. Daugiametės finansinės programos kategorija | Biudžeto eilutė | Išlaidų rūšis | Įnašas | Numeris [Aprašymas…] | DIF/NDIF ([8]) | iš ELPA[9] šalių | iš šalių kandidačių[10] | iš trečiųjų šalių | pagal Finansinio reglamento 18 straipsnio 1 dalies aa punktą | [XX.YY.YY.YY.] | DIF/NDIF | TAIP / NE | TAIP / NE | TAIP / NE | TAIP / NE | - Prašomos sukurti naujos biudžeto eilutės: Nėra. Pagal daugiametės finansinės programos kategorijas ir biudžeto eilutes. Daugiametės finansinės programos kategorija | Biudžeto eilutė | Išlaidų rūšis | Įnašas | Numeris [Pavadinimas…...….] | DIF/NDIF | iš ELPA šalių | iš šalių kandidačių | iš trečiųjų šalių | pagal Finansinio reglamento 18 straipsnio 1 dalies aa punktą | [XX.YY.YY.YY.] | TAIP / NE | TAIP / NE | TAIP / NE | TAIP / NE | 3.2. Numatomas poveikis išlaidoms 3.2.1. Numatomo poveikio išlaidoms suvestinė mln. EUR (tūkstantųjų tikslumu) Daugiametės finansinės programos kategorija: | Numeris | [Pavadinimas…...….] | mln. EUR (tūkstantųjų tikslumu) - 3.2.3.2. Numatomi žmogiškųjų išteklių poreikiai - ( Pasiūlymui / iniciatyvai įgyvendinti žmogiškieji ištekliai nenaudojami - ( Pasiūlymui / iniciatyvai įgyvendinti žmogiškieji ištekliai naudojami taip: Įvertis turi būti išreikštas bendromis sumomis (arba daugiausia dešimtųjų tikslumu) N metai | N+1 metai | N+2 metai | N+3 metai | ... įterpti tiek metų, kiek reikia poveikio trukmei perteikti (žr. 1.6 punktą) | ( Etatų plano pareigybės (pareigūnai ir laikinieji darbuotojai) | XX 01 01 01 (Komisijos būstinė ir atstovybės) | XX 01 01 02 (Delegacijos) | XX 01 05 01 (Netiesioginiai moksliniai tyrimai) | 10 01 05 01 (Tiesioginiai moksliniai tyrimai) | ( Išorės darbuotojai (visos darbo dienos ekvivalentais – )[18] | XX 01 02 01 (CA, INT, SNE finansuojami iš bendrojo biudžeto) | XX 01 02 02 (CA, INT, JED, LA ir SNE delegacijose) | 10 01 05 02 (CA, INT, SNE – tiesioginių mokslinių tyrimų srityje) | Kitos biudžeto eilutės (nurodyti) | IŠ VISO | XX yra atitinkama politikos sritis arba biudžeto antraštinė dalis. Žmogiškųjų išteklių poreikiai bus tenkinami panaudojant GD darbuotojus, jau paskirtus priemonei valdyti ir (arba) perskirstytus GD viduje ir prireikus finansuojami iš papildomų asignavimų, kurie atsakingam GD galėtų būti skiriami pagal metinę asignavimų skyrimo procedūrą ir atsižvelgiant į biudžeto apribojimus. Vykdytinų užduočių aprašas: Pareigūnai ir laikinieji darbuotojai | Išorės personalas | 3.2.4. Suderinamumas su dabartine daugiamete finansine programa - ( Pasiūlymas / iniciatyva atitinka dabartinę finansinę programą. - ( Atsižvelgiant į pasiūlymą / iniciatyvą, reikės pakeisti daugiametės finansinės programos atitinkamos kategorijos programavimą. Paaiškinkite, kaip reikia pakeisti programavimą, ir nurodykite atitinkamas biudžeto eilutes bei sumas. - ( Įgyvendinant pasiūlymą / iniciatyvą būtina taikyti lankstumo priemonę arba patikslinti daugiametę finansinę programą[21]. Paaiškinkite, ką reikia atlikti, ir nurodykite atitinkamas biudžeto eilutes bei sumas. 3.2.5. Trečiųjų šalių įnašai - ( Pasiūlyme / iniciatyvoje nenumatyta bendro su trečiosiomis šalimis finansavimo - ( Pasiūlyme / iniciatyvoje numatytas bendrasis finansavimas apskaičiuojamas taip: Asignavimai mln. EUR (tūkstantųjų tikslumu) N metai | N+1 metai | N+2 metai | N+3 metai | ... įterpti tiek metų, kiek reikia poveikio trukmei perteikti (žr. 1.6 punktą) | Iš viso | N metai | N+1 metai | N+2 metai | N+3 metai | ... įterpti tiek stulpelių, kiek reikia poveikio trukmei perteikti (žr. 1.6 punktą) | Straipsnis …. | | | | | | | | | |Nurodyti įvairių pajamų, kurioms bus daromas poveikis, išlaidų biudžeto eilutę (-es). Nurodyti poveikio pajamoms apskaičiavimo metodą. [1] OL L 209, 1997 8 2, p 1. [2] OL L 209, 1997 8 2, p 6. [3] OL C 236, 1997 8 2, p. 1. [4] VGV – veikla grindžiamas valdymas, VGB – veikla grindžiamas biudžeto sudarymas. [5] Kaip nurodyta Finansinio reglamento 49 straipsnio 6 dalies a arba b punktuose. [6] Išsamią informaciją apie valdymo metodus ir nuorodas į Finansinį reglamentą galima rasti svetainėje „BudgWeb“ http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html. [7] Nurodytoms Finansinio reglamento 185 straipsnyje. [8] DIF – diferencijuotieji asignavimai / NDIF – nediferencijuotieji asignavimai. [9] ELPA – Europos laisvosios prekybos asociacija. [10] Šalys kandidatės ir, jei taikoma, potencialios šalys kandidatės iš Vakarų Balkanų. [11] N metai yra pasiūlymo / iniciatyvos įgyvendinimo pradžios metai. [12] Techninė ir (arba) administracinė pagalba ir išlaidos ES programų ir (arba) priemonių įgyvendinimui (buvusios BA eilutės), netiesioginiams moksliniams tyrimams, tiesioginiams moksliniams tyrimams remti. [13] N metai yra pasiūlymo / iniciatyvos įgyvendinimo pradžios metai. [14] Rezultatai – tai būsimi produktai ir paslaugos (pvz., finansuotų studentų mainų skaičius, nutiestų kelių kilometrai ir kt.). [15] Kaip apibūdinta 1.4.2 skirsnyje. „Konkretus tikslas (-ai)“ [16] N metai yra pasiūlymo / iniciatyvos įgyvendinimo pradžios metai. [17] Techninė ir (arba) administracinė pagalba ir išlaidos ES programų ir (arba) priemonių įgyvendinimui (buvusios BA eilutės), netiesioginiams moksliniams tyrimams, tiesioginiams moksliniams tyrimams remti. [18] CA – pagal sutartį dirbantis darbuotojas; INT – per agentūrą įdarbintas darbuotojas („Intérimaire“); JED – „Jeune Expert en Délégation“ (jaunesnysis ekspertas delegacijoje); LA – vietinis darbuotojas; SNE – deleguotasis nacionalinis ekspertas. [19] Neviršijant ribos, nustatytos išorės darbuotojams, finansuojamiems iš veiklos asignavimų (buvusių BA eilučių). [20] Aktualu struktūriniams fondams, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai (EŽŪFKP) ir Europos žuvininkystės fondui (EŽF). [21] Žr. Tarpinstitucinio susitarimo 19 ir 24 punktus. [22] Tradiciniai nuosavi ištekliai (muitai, cukraus mokesčiai) turi būti nurodomi grynosiomis sumomis, t. y. iš bendros sumos atskaičius 25 % surinkimo išlaidų.