LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 225/52

Regionų komiteto nuomonė. Efektyvus energijos vartojimas miestuose ir regionuose. Skirtumai tarp kaimo vietovių ir miestų

2012/C 225/06

REGIONŲ KOMITETAS

— reikalauja, kad energijos vartojimo efektyvumas būtų svarbi ir neatskiriama energetikos politikos dalis ir kad energetikos politikos tikslų hierarchijoje jam būtų skiriama pakankamai aukšta vieta,

— pritaria tam, kad būsimose ES finansavimo programose energijos vartojimo efektyvumui ir taupymui skirtos finansinės paramos priemonės būtų geriau grupuojamos,

— ragina imtis veiksmingesnių priemonių žmonių elgsenai ir energijos vartojimo įpročiams paveikti ir siūlo tuo tikslu derinti „botago ir pyrago“ principu grindžiamas priemones – atsižvelgti į ekonominę padėtį, bet kartu, kai reikia, griežčiau taikyti privalomus reikalavimus,

— pripažįsta, kad dabartinėje politikoje daugiausia dėmesio skiriama miestams, taip siekiant įgyvendinti dabartinius politikos tikslus, bet pabrėžia, kad ne mažiau svarbu nuodugniau ir darniau spręsti kaimo vietovėms kylančius uždavinius ir pasinaudoti jų turimomis galimybėmis energijos vartojimo ir gamybos srityse,

— ragina vietos ir regionų valdžios institucijas dalytis geriausia energijos vartojimo efektyvumo ir taupymo praktika ir skatinti energetinį nepriklausomumą – planuoti ir išbandyti paslaugas, kurioms teikti reikia minimalių energijos sąnaudų.

Pranešėjas Brian MEANEY (IE/EA), Klero grafystės tarybos ir Vidurio Rytų regiono administracijos narys Pamatinis dokumentas 2012 m. sausio 12 d. ES Tarybai pirmininkaujančios Danijos prašymas pateikti nuomonę

I. POLITINĖS REKOMENDACIJOS

REGIONŲ KOMITETAS

A. Įžanga

1. pabrėžia, kad strategijoje „Europa 2020“ energijos vartojimo efektyvumas teisingai vertinamas kaip svarbiausias pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo tikslų įgyvendinimo sąlyga; norint pasiekti strategijos tikslus, reikia pereiti prie tausiai išteklius vartojančios ekonomikos. Energijos vartojimo efektyvumas reiškia, kad reikia ne mažinti našumą ar ekonominę veiklą, bet tų pačių našumo tikslų siekti mažinant energijos sąnaudas, tenkančias vienam gamybos vienetui. Todėl reikia įvertinti, kuriose srityse energijos suvartojama nepagrįstai daug ir padėtį taisyti, o bendrovės turi sukurti našesnius gamybos metodus;

2. susirūpinęs pažymi, kad, remiantis prognozėmis, ES iki 2020 m. įvykdys tik pusę prisiimtų įsipareigojimų sutaupyti 20 proc. pirminės energijos. Norint pasiekti 2020 m. nustatytus tikslus, visais lygmenimis – ES, nacionaliniu, regionų ir vietos – reikia koordinuotų veiksmų. Energijos vartojimo efektyvumas yra svarbiausias prioritetas; norint jį įgyvendinti, visais lygmenimis reikia vykdyti griežtesnę politiką;

3. pakartoja, kad norėdama pasiekti tikslą užtikrinti tvarų, konkurencingą ir saugų energijos tiekimą, ES turi bendromis pastangomis, solidariai ir veiksmingai nustatyti, kokios technologinės naujovės yra sukurtos ir kuriamos ir jas diegti bei ugdyti įpročius, kurie padėtų sutaupyti kuo daugiau energijos; šiomis aplinkybėmis ES turėtų suteikti prioritetą efektyviausių ir komerciniu požiūriu konkurencingiausių technologijų įdiegimui trumpuoju ir vidutinės trukmės laikotarpiu;

4. pabrėžia, kad ne tik per vietos ir regionines energetikos institucijas, miestams, regionams ir vietos valdžios institucijoms tenka svarbus vaidmuo – sudaryti sąlygas, skatinti ir reguliuoti efektyvesnį energijos vartojimą savo veikloje ir savo infrastruktūros objektuose, taip pat tarp energijos vartotojų ir gamintojų. Regionų komitetas pripažįsta, kad valdžios institucijos, norėdamos atlikti šį darbą ir įgyvendinti bei išplėsti energijos vartojimo efektyvumo priemones, už kurias yra atsakingos, turi turėti pakankamai finansinių lėšų ir paramos;

5. pabrėžia regionų ir vietos administracijų vaidmenį rodant pavyzdį, pritraukiant investicijas ir kuriant darbo vietas ir ragina ES skatinti parengti regioninius ir vietos energinio efektyvumo planus, kurie padės įgyvendinti nacionalinius ir Europos energetikos tikslus ir tobulinti energetikos informacines sistemas, taip pat diegti šiai veiklai būtinus mechanizmus;

6. pritaria Tarptautinių tvarios energijos visiems metų iniciatyvai, nes ji suteikia vertingą galimybę vietos, nacionaliniu, regionų ir tarptautiniu lygmenimis didinti informuotumą apie tai, kaip svarbu energiją vartoti efektyviau ir kokie svarbūs atsinaujinantieji energijos ištekliai; švarios ir įperkamos energijos trūkumas bei nepatikimas jos tiekimas stabdo žmonių raidą ir socialinį bei ekonominį vystymąsi ir yra pagrindinė Tūkstantmečio vystymosi tikslų įgyvendinimo kliūtis. Visiškai pereinant prie atsinaujinančiųjų energijos išteklių reikia dėti daugiau pastangų sumažinti energijos vartojimą, o tuo pačiu mažinti priklausomumą nuo iškastinio kuro importo;

7. taip pat pažymi, kad Indijos ir Kinijos ekonomika dar tik įsibėgėja; numatoma, kad Kinijoje energijos paklausa iki 2035 m. išaugs 75 proc. (1); augant konkurencijai dėl energijos, kurią šiuo metu ES importuoja, gali kilti pasiūlos, paskirstymo ir kainų problemų, kurios gali turėti rimtų ir daugiasluoksnių ekonominių ir socialinių padarinių. Būtina parengti konkrečius ir įgyvendinamus veiksmų planus, kad į šiuos pokyčius būtų galima reaguoti kaip galima greičiau patenkinant poreikius iš vietoje prieinamų atsinaujinančios energijos šaltinių. Į tokių planų rengimo procesą reikėtų įtraukti miestų, regionų ir vietos valdžios institucijas;

8. nurodo, kad savivaldybėse ir regionuose pradėti įgyvendinti ekologiškumo didinimo projektai teikia privalumų visuomenei, tačiau jais nepasinaudojama, ir pabrėžia, kad Europos Komisija ir valstybių narių vyriausybės turėtų numatyti pakankamas finansines priemones energijos vartojimo efektyvumui visuomeniniuose pastatuose didinti;

9. pažymi, kad šiuo metu svarstoma Direktyva dėl energijos vartojimo efektyvumo, ir ragina priimti ryžtingas, plačių užmojų nuostatas. Miestams ir regionams būtų tik į naudą, jei jie energiją vartotojų efektyviau ir sumažintų savo energijos sąnaudas: jie galėtų sumažinti importuojamo kuro dalį, statybos ir būsto atnaujinimo darbų sektoriuje (2) sukurti iki 2 mln. darbo vietų vietos bendruomenei, padėti namų ūkiams ženkliai sumažinti savo sąskaitas už energijos suvartojimą. Be to, ES galėtų dar labiau sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį ir užsibrėžti dar ambicingesnius tikslus šioje srityje. Todėl siūloma direktyva yra pirmas žingsnis dabartinės krizės keliamoms problemoms spręsti. Tačiau vien šios direktyvos nepakanka, nes ja pirmiausia siekiama ekonominių tikslų, t. y. mažinti naftos ir dujų importą, o sutaupytus milijardus eurų panaudoti ES šalių ekonomikai remti, tačiau kartu nerengiamos tinkamos konkrečios koncepcijos, skirtos reikalingai didelės apimties energijos iš atsinaujinančių šaltinių plėtrai; labai svarbu valstybėms narėms suteikti galimybę imtis veiksmų atsižvelgiant į savo sąlygas, kad būtų galima parengti kiekvienai šaliai efektyviausias priemones;

10. ypač apgailestauja dėl to, kad nėra darnios ilgalaikės renovuotinų gyvenamųjų pastatų fondo renovavimo strategijos ir kad neprisiimti aiškūs ir konkretūs finansinės paramos įsipareigojimai vietos ir regionų valdžios institucijoms skatinti vietos ir regionines investicijas energijos vartojimo efektyvumui didinti; šiuo atveju reikia skirti visuomenei naudingus ir ekonominius tikslus. Renovuojant pastatą įmonė turi remtis ekonominėmis galimybėmis, tačiau tuo pat metu valstybė turi sudaryti galimybę siekti visuomenei naudingų tikslų;

11. rekomenduoja, kad ES stiprintų sistemas, teikiančias informaciją apie energijos vartojimo efektyvumą, įskaitant informaciją, susijusią tiek su nacionaline, tiek su regionine energijos vartojimo efektyvumo politika, taip pat sistemas, skirtas energijos taupymo kontrolės procedūroms įvertinti; gerintų energijos vartojimo efektyvumo rodiklius, tobulintų taikomų energijos vartojimo efektyvumo priemonių standartų duomenų bazes, parengtų gerosios praktikos vadovus, įgyvendinimo standartus ir kt. Komitetas sutinka su Europos vietos valdžios institucijų asociacijos „Energy cities“ teiginiu, kad svarbiausia siūlomų priemonių įgyvendinimo sąlyga yra finansavimas. RK susirūpinimą taip pat kelia tai, kad siūlomoje Direktyvoje dėl energijos vartojimo efektyvumo nėra nustatyti privalomi tiksliniai rodikliai, nenumatytas prasmingas peržiūros procesas, lengvai suteikiamos galimybės siūlyti alternatyvas. Todėl Regionų komitetas palankiai vertina ES Tarybai pirmininkaujančių Lenkijos ir Danijos pastangas į projektą įtraukti šias trūkstamas priemones. Ypatingai sveikintinas pasiūlymas dėl energetikos bendrovėms taikomo įpareigojimo po 1,5 proc. per metus sumažinti energijos sąnaudas;

12. pabrėžia, kad efektyvaus energijos vartojimo nebus galima pasiekti centralizuotai nustatytomis griežtomis priemonėmis, kuriomis neatsižvelgiama į vietos ir regionų sąlygas, todėl siekiant energijos taupymo tikslo ragina numatyti galimybę įgyvendinti alternatyvias strategijas, su sąlyga, kad jas taikant tiek pat sumažės vartojimas, ir suteikti savivaldybėms ir regionams galimybę pasiūlyti energijos taupymo strategijas;

13. pažymi, kad ES vyrauja segmentinė energetikos politika ir mąstymas. Dėmesys sutelkiamas į atskirus sektorius (transporto, statybos ir t. t.), bet neatsižvelgiama į erdvinius ir teritorinius skirtumus bei potencialą, kurį reikia išnaudoti norint užtikrinti pažangą visoje Sąjungoje;

14. prašo planuoti ne tik energijos vartojimo efektyvumo gerinimo, bet ir atitinkamas energijos valdymo / taupymo priemones, ir ragina užsibrėžti tokius energijos valdymo / taupymo tikslus, kurie galėtų padėti pasiekti arba viršyti energijos sąnaudų mažinimo tikslus gerinant energijos vartojimo efektyvumą;

15. prašo, kad ES Tarybai pirmininkaujanti Danija pripažintų, jog vietos ir regionų valdžios institucijoms tenka svarbus vaidmuo įgyvendinant strategijoje „Europa 2020“ nustatytus energijos vartojimo efektyvumo tikslus. Dabartiniame Tarybos derybiniame dokumente dėl Direktyvos dėl energijos vartojimo efektyvumo ir Europos Komisijos komunikate dėl Energetikos veiksmų plano iki 2050 m. vietos ir regionų valdžios institucijoms neskiriama beveik jokio vaidmens. Komitetas taip pat mano, kad patikslintose nacionalinėse reformų programose ir konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose reikia labiau įtvirtinti įsipareigojimus didinti energijos vartojimo efektyvumą;

16. palankiai vertina finansinę iniciatyvą „Pažangi energetika Europai“ ir siekius pagal šią iniciatyvą šalinti rinkos kliūtis. Įgyvendinant šią iniciatyvą pirmiausia reikėtų skatinti priemones, skirtas įpročiams keisti;

17. Atsižvelgdamas į ypatingą teritorinį problemos aspektą, Regionų komitetas atkreipia dėmesį, kad:

— ES kaimo vietovėse naudojami taršesni energijos šaltiniai negu miestuose, todėl reikėtų ypač skatinti vietoj labai taršaus iškastinio kuro kaip pereinamąjį sprendimą naudoti mažiau taršų iškastinį kurą, o po to, visų pirma, atsinaujinančiuosius energijos išteklius;

— nors kaimo vietovės vystosi vis sparčiau, jų ekonomikos išsivystymo lygis vis dar atsilieka nuo ES vidurkio, ypač palyginti su miestais. Šis atotrūkis tarp kaimo ir miesto ypač akivaizdus Rytų ir Vidurio Europoje, ir kelia susirūpinimą, juolab, kad 2000–2007 m. dėl sparčios didelių miestų ir sostinių plėtros šis atotrūkis dar padidėjo;

B. Miestai, regionų ir vietos valdžios institucijos

18. dar kartą ragina energijos vartojimo efektyvumo politikoje užtikrinti pusiausvyrą tarp miesto ir kaimo vietovių visoje ES ir pabrėžia, kad siekiant strategijoje „Europa 2020“ įtvirtintų energijos vartojimo efektyvumo tikslų reikia išnaudoti kaimo vietovių galimybes. Kaimo vietovėse tikrai esama daug galimybių gaminti energiją ir mažinti vartojimą – pakankamai didelių plotų vėjo ir saulės jėgainėms įrengti galima rasti tik kaimo vietovėse. Vis dėlto modernaus žemės ūkio veikloje reikalingos nemažos energijos sąnaudos. Tačiau energijos taupymo ir naujų energijos šaltinių plėtros galimybės iš esmės neišnaudojamos;

19. pabrėžia, kad tarp miesto ir kaimo vietovių esama didelių skirtumų. Energijos vartojimo efektyvumo būklė kaimo vietovėse yra kritiška, padėtį reikia skubiai taisyti. Kaimo vietovių namų ūkiai ir mažosios įmonės, norėdamos efektyviai vartoti energiją, susiduria su tam tikromis kliūtimis, kurios daugiausia kyla dėl namų ūkių pobūdžio. Kaimo vietovėse pastatai yra daug senesni, o savininkai neišgali jų renovuoti. Viena iš priežasčių – gyventojų tankis: individualūs namų ūkiai kaime negali pasinaudoti masto ekonomija, kuria gali naudotis miestų daugiabučių gyventojai. Dėl to (ši padėtis visose valstybėse narėse yra daugiau ar mažiau panaši) kaimo vietovėse patiriama proporcingai daugiau išlaidų energijai, nors pajamos vienam gyventojui kaimo vietovėse yra 21–62 proc. mažesnės (3);

20. tačiau kalbant apie energetiką, pabrėžia, kad ES energetikos politiką nulėmė didmiesčių poreikiai. Investuotojai vis dar investuoja beveik vien į miesto vietovėms skirtą infrastruktūrą;

21. pabrėžia, kad kaimui ir atokiems regionams apsirūpinimas energija kainuoja brangiau. Be to, energija ne taip efektyviai vartojama dėl to, kad retai kur naudojamos švarios technologijos, šilumos izoliacija yra neveiksminga, todėl tam, kad kaimo vietovės visoje ES šiuo požiūriu galėtų pasivyti miestus, reikalingos valdymo ir finansinės priemonės, visų pirma reikia pasinaudoti galimybėmis, kurių teikia Europos žemės ūkio fondas kaimo plėtrai (EŽŪFKP) ir LEADER. Ne vienu geriausios praktikos pavyzdžiu ir ne vienu ES įgyvendintu bandomuoju projektu jau įrodyta, kad kaimo vietovės geba tenkinti savo energijos poreikius naudodamos įvairius šaltinius, pavyzdžiui, šiltnamio efektą sukeliančių dujų ir anglies dioksido į aplinką neišmetančius energijos šaltinius, biomasę, kuro elementus ir pan.;

22. mano, kad teikiant ESF paramą gebėjimams stiprinti, ypač darbuotojų kvalifikacijai, kuri gali būti susijusi su tradicinės technologijos naudojant šiam regionui būdingas medžiagas taikymu, didinti, reikėtų pripažinti, kad miestų ir kaimų vietovių poreikiai skiriasi, ir į tai atsižvelgti, kad kaimo vietovių darbuotojai neliktų nuošalyje. Antraip gebėjimai diegti kaimo vietovėms reikalingas technologijas menks, o energetinis atotrūkis tarp šių vietovių didės;

23. pabrėžia, kad švietimo politika gali atlikti svarbų vaidmenį didinant informuotumą apie energijos vartojimo efektyvumą ir skatinant reikiamus žmonių elgsenos pokyčius; siūlo atlikti lyginamąją švietimo iniciatyvų analizę ir išsirinkti geriausią praktiką bei parengti tokias mokymo programas, pagal kurias tvarumo principų būtų galima mokyti kuo ankstesniame formalaus mokymo proceso etape; taip pat ragina pagal kitą „Erasmus visiems“ programą kurti universitetų sektorių ir ekologines įmones vienijančias žinių sąjungas, kad būtų galima rengti naujas mokymo programas, skirtas šalinti novatoriškumo ir įgūdžių spragas energijos vartojimo efektyvumo ir taupymo srityje.

24. pabrėžia, kad vietos ir regionų valdžios institucijos taip pat gali padėti didinti energijos vartojimo efektyvumą, nustatydamos viešųjų pirkimų procedūrose aplinkos apsaugos reikalavimus. Komitetas palankiai vertina Komisijos pasiūlymą dėl naujos viešųjų pirkimų direktyvos (4). Šiame pasiūlyme nurodoma, kad ir vietos, ir regionų valdžios institucijos organizuodamos viešuosius pirkimus gali atsižvelgti į aplinkos apsaugos veiksnius, tarp jų – į energijos vartojimo efektyvumą. Vietos ir regionų valdžios institucijos, vertindamos pasiūlymus pagal MEAT (ekonomiškai naudingiausias pasiūlymas), turėtų būti skatinamos atsižvelgti į energijos taupymą visu pasiūlymo galiojimo laikotarpiu;

C. Vartotojai

25. pabrėžia, kad svarbūs ir socialiniai aspektai, dėl kurių energijos nepriteklius gali labai skaudžiai smogti mažesnes pajamas gaunančioms visuomenės grupėms. Net ir kalbant apie energijos nepritekliaus priežastis ir pasekmes, miesto ir kaimo vietovėse jos labai skiriasi ir į šiuos skirtumus būtina atsižvelgti rengiant atitinkamas priemones, o šie skirtumai nebūtinai yra susiję su bendrais tų konkrečių šalių ir regionų energijos vartojimo efektyvumo rodikliais;

26. prašo numatyti priemones, kuriomis vartotojams būtų sudaromos galimybės derėtis su gamintojais ir (arba) tiekėjais ir siekti sau naudingesnių susitarimų mainais už keičiamus vartojimo įpročius, t. y. jei vartotojai paslaugomis masiškai pradeda naudotis ne didžiausio užimtumo valandomis, jiems reikėtų padėti gauti nuolaidas, kurios taikomos didmeniniams pirkėjams. Taip pat reikėtų remti pažangiųjų apskaitos ir apmokėjimo išmaniųjų technologijų diegimą – jos turėtų būti laikomos viešąja gėrybe, kad būtų galima padidinti tiekėjų (veiksmingai valdant tinklus, geriau prižiūrint tinklus ir įrangą ir kt.) ir vartotojų (geriau juos supažindinant su vartojimo apskaitos ir apmokėjimo priemonėmis, tiekėjų paslaugomis, tinklų paslaugomis, pažangaus sąveikaus vartojimo galimybėmis ir kt.) energijos vartojimo efektyvumo lygį. Be to, komercinis pasipriešinimas šioms naujovėms neturėtų būti toleruojamas ir jos turėtų būti visuotinai diegiamos greičiau negu planuota. Svarbu užtikrinti, kad įdiegus šiuolaikinius apskaitos prietaisus, pernelyg neišaugtų mokesčiai vartotojams;

27. palankiai vertina „Energy Star“ ženklinimo programos atnaujinimą ir tolesnį įgyvendinimą, susijusį su pasiūlymu dėl raštinės įrangos energinio efektyvumo ženklinimo programos ir pažymi, kad pasiūlymas dėl reglamento COM (2012) 109 final numato atnaujinti „Energy Star“ susitarimą remiantis Tarybos sprendimu dėl Jungtinių Amerikos Valstijų ir Europos Sąjungos vyriausybių susitarimo dėl raštinės įrangos energinio efektyvumo ženklinimo programų koordinavimo sudarymo (COM (2012) 108 final). Turėtų būti skatinama naudoti „Energy Star“ ženklą. Pažymima, kad didelės energijos kainos gali paskatinti aukšto energinio efektyvumo įrangos pardavimus. Be to, Komisija turėtų apsvarstyti galimybę įvesti reikalavimą, kad etiketėje būtų pateikta informacija apie prietaiso pagaminimui suvartotą energiją;

D. Finansavimas

28. primena savo nuomonę dėl klimato kaitos ir ES ateities (5) ir vis dar nerimauja dėl to, kad rengiant 2014–2020 m. ES biudžetą daug svarbos teikiama taupymo priemonėms, bet pamirštami kiti realiajai ekonomikai svarbūs klausimai, ypač tai, kad skubiai reikia didinti ES biudžetą vietos ir regionų, miestų ir kaimų investicijoms į tvarią energetiką, kaip raginta ankstesnėse Regionų komiteto nuomonėse. Tačiau palankiai vertina tai, kad vienas iš Bendros strateginės programos investicinių prioritetų yra „perėjimas prie mažai anglies dioksido į aplinką išskiriančių technologijų ekonomikos visuose sektoriuose“ (6), bet pabrėžia, kad nors fondų lėšas pagal bendrą strateginę programą reikia naudoti nustatytoms regionų problemoms spręsti, taip pat būtina užtikrinti pusiausvyrą tarp tvarios gamybos ir energijos vartojimo efektyvumo;

29. apgailestauja, kad, Taryba Direktyvoje dėl energijos vartojimo efektyvumo neįtvirtino nuostatos dėl finansavimo skyrimo, pavyzdžiui dėl nacionalinių energijos vartojimo efektyvumo fondų panaudojimo; pabrėžia, kad reikia ryžtingai propaguoti Europos investicijų banko (EIB) vaidmenį pasitelkiant nacionalines ir vietos kredito įstaigas tam, kad būtų finansuojamos investicijos energijos vartojimo efektyvumo srityje;

30. prašo ES Tarybai pirmininkaujančios Danijos užtikrinti, kad ateityje skiriant dotacijas efektyvesnėms patalpų šildymo ir vėsinimo priemonėms remti būtų kiekybiškai vertinama, kiek energijos sutaupyta pagal kiekvieną priemonę;

31. prašo, kad Europos Komisija rengiamame ES biudžete numatytų lėšų siūlomai Direktyvai dėl energijos vartojimo efektyvumo įgyvendinti ir užtikrintų, kad būtų skiriama lėšų energijos vartojimo efektyvumui didinti kaimo vietovėse;

32. pabrėžia, kad pagrindinė problema kaimo vietovėse – nepakankamas gebėjimas vietos ir regionų lygmenimis pasinaudoti esamomis finansavimo priemonėmis:

— finansinėmis priemonėmis (ELENA ir kt.) ir Europos energijos vartojimo efektyvumo fondų (EVEF) lėšomis ir kt.,

— dabartinio finansavimo laikotarpio patirtis rodo, kad dėl įvairių priežasčių energijos vartojimo efektyvumui skirtos struktūrinių fondų lėšos negali būti pilnai išnaudotos. Todėl įgyvendinant 2014–2020 m. finansinę programą, kurioje energijos vartojimo efektyvumui numatyta dar didesnė lėšų dalis, būtina vietos ir regionų valdžios institucijoms sudaryti geresnes galimybes gauti šių lėšų.

33. pabrėžia, kad yra ir kitų finansinių priemonių energijos vartojimo efektyvumui skatinti šiuo metu, kai viešųjų lėšų vis labiau trūksta, pavyzdžiui, energijos vartojimo efektyvumo sutartys, viešojo ir privačiojo sektorių partnerystė, nacionaliniai ir regioniniai energijos vartojimo efektyvumo fondai. Iš tiesų, dabartiniu laikotarpiu, kai valstybių ištekliai labai riboti, o daugelis mažųjų ir vidutinių įmonių išgyvena sunkmetį, reikėtų stengtis, kad ES finansavimas stambiai infrastruktūrai ir decentralizuotai energijos gamybai, kuri yra esminė kaimo energetikos sistemų sudedamoji dalis, būtų paskirstytas kuo proporcingiau; be to, primygtinai ragina ES skatinti ir reglamentuoti ES lygmeniu energijos paslaugų įmones kaip įstaigas, kurios finansuoja investicijas energijos vartojimo efektyvumo srityje ir todėl turi galimybę naudotis tam skirtais Europos fondais;

34. laikosi nuomonės, kad norint pagerinti galimybes gauti finansavimą, reikalingos priemonės, kurios vartotojams ir valdžios institucijoms padėtų įvykdyti bendro finansavimo reikalavimus ir parengti novatoriškus planus, kurie padėtų pritraukti kreditų;

35. primena, kad Regionų komiteto „Europa 2020“ stebėsenos platformos 2010 m. pradžioje parengtoje tvarios energetikos politikos apžvalgoje nurodyta, jog vietos ir regioninės iniciatyvos dažniausiai apima kelis sektorius ir kad joms naudojamos kompleksinės priemonės, kurios vienu metu padeda didinti konkurencingumą, augimą ir užimtumą. Todėl ateityje rengiant ES biudžetą svarbu į tai tinkamai atsižvelgti;

36. prašo suteikti galimybę vietos ir regionų valdžios institucijoms į savo kaimo ir miesto vietovių planavimo reikalavimus įtraukti nuostatas dėl energijos vartojimo efektyvumo;

E. Logistika

37. nori pabrėžti, kaip svarbu sukurti ES lygmens logistikos sistemas, kurios leistų padidinti krovinių vežimo efektyvumą, pavyzdžiui sukurti CELS – Centrinės Europos logistikos sistemą. Tai būtų kartografavimo sistema, kuria visų rūšių Europos transportas būtų sujungtas į bendrą geležinkelių, sausumos, oro, jūrų ir vidaus vandenų sistemą;

38. mano, kad CELS galėtų tapti pagalbine vizualaus pavaizdavimo ir sąnaudų analizės priemone, kuria būtų skatinamos ekologiškos, ekonomiškos ir efektyvios įvairiarūšio transporto jungtys. Tai būtų elektroninis krovinių vežimo žinynas, kuriame galėtų registruotis sausumos, geležinkelių, oro, vidaus vandenų ir jūrų transporto įmonės; jis taptų išsamiausiu visų krovinių vežėjų žinynu. Jame taip pat būtų galima sužinoti, kurie maršrutai yra tinkami skirtingų rūšių transportui, ir taip pasirinkti trumpiausią galimą maršrutą;

39. pabrėžia, kokia kaimo vietovėms būtų naudinga integruota tarpsektorinė tvarios energetikos politika, apimanti ne tik pastatų, transporto ir kitų sričių energijos vartojimo efektyvumo priemones, bet ir decentralizuotą atsinaujinančiosios energijos gamybą;

F. Išvados

40. atsižvelgdamas į visa tai, laikosi nuomonės, kad darniai spręsti šį sudėtingą uždavinį galima per sanglaudos politiką. Kadangi strategijos „Europa 2020“ tikslai yra glaudžiai susiję, ES politikos kūrėjai turi aiškiai suvokti, kad pasiekti pažangą visose strategijos „Europa 2020“ įgyvendinimo srityse bus galima tik tada, jei energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemonės bus plačiai įgyvendinamos visoje ES;

41. pažymi, kad energijos tiekimo srityje reikia užtikrinti geresnę pusiausvyrą tarp ES vidaus ir išorės išteklių, skatinti vykdyti mokslinius tyrimus ir diegti energijos vartojimo efektyvumo priemones bent tokiu pačiu mastu, kokiu investuojama į iškastinio kuro tiekimo iš trečiųjų šalių vamzdynus; norėtų priminti Europos Komisijai, kad norint užtikrinti efektyvų energijos vartojimą į būsto ir transporto sektorius dar reikia investuoti milijardus eurų. Būtina pripažinti, kad energijos valdymas / taupymas taip pat yra nuolatinis uždavinys, kurį reikia atitinkamai spręsti;

42. pakartoja, kad valstybės narės, rengdamos nacionalinius energijos vartojimo efektyvumo planus, turėtų konsultuotis su regionų ir vietos lygmens dalyviais (pagal principą „iš apačios į viršų“), kad šiuose planuose būtų atsižvelgta į vietos ir regionų lygmens tikslus ir turimas priemones; ragina vietos ir regionų lygmens subjektus, – institucijas, atsakingas už įgyvendinimą, – dalyvauti ir stebėsenos veikloje;

43. dar kartą pabrėžia Merų pakto iniciatyvą, kuri akivaizdžiai rodo, kad vietos valdžios institucijos yra pasiryžusios didinti energijos vartojimo efektyvumą ir spręsti klimato kaitos keliamus uždavinius, tačiau pažymi, kad Merų paktą pasirašiusios šalys netaiko bendros ataskaitų teikimo metodikos. Pagal Merų pakto iniciatyvą iš regionų reikalaujama atsiskaityti už savo energijos vartojimo efektyvumo rodiklius pagal griežtus ir bendrus atsiskaitymo kriterijus (7).

44. ragina Komisiją skubiai imtis priemonių, kad susijungimas į ES energijos paskirstymo tinklą taptų realybe. Taip ES galėtų visiems ES piliečiams užtikrinti patikimą energijos tiekimą. Tai svarbu ir dėl saugumo politikos priežasčių siekiant sumažinti Europos priklausymą nuo iškastinio kuro, kurį tiekia autoritarinio režimo valstybės;

45. Pagrindinės nuostatos. Rekomenduojami veiksmai

REGIONŲ KOMITETAS

a) reikalauja, kad energijos vartojimo efektyvumas būtų svarbi ir neatskiriama energetikos politikos dalis ir kad energetikos politikos tikslų hierarchijoje jam būtų skiriama pakankamai aukšta vieta;

b) pritaria tam, kad būsimose ES finansavimo programose energijos vartojimo efektyvumui ir taupymui skirtos finansinės paramos priemonės būtų geriau grupuojamos;

c) ragina imtis veiksmingesnių priemonių žmonių elgsenai ir energijos vartojimo įpročiams paveikti ir siūlo tuo tikslu derinti „botago ir pyrago“ principu grindžiamas priemones – atsižvelgti į ekonominę padėtį, bet kartu, kai reikia, griežčiau taikyti privalomus reikalavimus;

d) pripažįsta, kad dabartinėje politikoje daugiausia dėmesio skiriama miestams, taip siekiant įgyvendinti dabartinius politikos tikslus, bet pabrėžia, kad ne mažiau svarbu nuodugniau ir darniau spręsti kaimo vietovėms kylančius uždavinius ir pasinaudoti jų turimomis galimybėmis energijos vartojimo ir gamybos srityse;

e) ragina vietos ir regionų valdžios institucijas dalytis geriausia energijos vartojimo efektyvumo ir taupymo praktika ir skatinti energetinį nepriklausomumą – planuoti ir išbandyti paslaugas, kurioms teikti reikia minimalių energijos sąnaudų.

2012 m. gegužės 4 d., Briuselis Regionų komiteto pirmininkė Mercedes BRESSO

(1) Tarptautinės energijos agentūros 2011 m. pasaulio energijos apžvalgos ataskaita.

(2) ES Komisija.

(3) Eurostatas.

(4) COM(2011) 896 final.

(5) Perspektyvinė nuomonė „Klimato kaita ir būsimas ES biudžetas“ (CdR 104/2011).

(6) Pasiūlymas dėl reglamento kuriuo nustatomos ERPF, ESF, Sanglaudos fondui, EŽŪFKP ir EJRŽF, kurių veiklos gairės pateiktos bendroje strateginėje programoje, bendros nuostatos (COM(2011) 615 final).

(7) http://ec.europa.eu/energy/publications/doc/2012_thinkbooklet.pdf.