EUROPOS KOMISIJA Briuselis, 2017 12 15 COM(2017) 720 final KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI Išorės finansavimo priemonių laikotarpio vidurio peržiūros ataskaita {SWD(2017) 463 final}

{SWD(2017) 600 final}

{SWD(2017) 601 final}

{SWD(2017) 602 final}

{SWD(2017) 604 final}

{SWD(2017) 605 final}

{SWD(2017) 606 final}

{SWD(2017) 607 final}

{SWD(2017) 608 final}

{SWD(2017) 609 final}



Turinys Santrauka 1. Įvadas Tikslas Taikymo sritis 2. Pagrindiniai faktai 3. Paramos paskirstymas 4. Tikslų įgyvendinimas Tikslų svarba Veiksmingumas Efektyvumas Išorės finansavimo priemonių vidaus ir išorės aspektų suderinimas, tarpusavio papildomumas ir sąveika Pridėtinė vertė Sverto poveikis Supaprastinimo galimybės Padedama užtikrinti nuoseklius ES išorės veiksmus Padedama įgyvendinti ES pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo prioritetus Ilgalaikis poveikis 5. Išvados

Priedai Santrumpų sąrašas



Santrauka Ši ataskaita teikiama pagal 2014 m. kovo 11 d. Reglamentą (ES) Nr. 236/2014, kuriuo nustatomos bendros Sąjungos išorės veiksmų finansavimo priemonių įgyvendinimo taisyklės ir procedūros (toliau – Bendras įgyvendinimo reglamentas), – jame reikalaujama pateikti kelių ES išorės finansavimo priemonių (toliau – priemonės) laikotarpio vidurio peržiūros ataskaitą. Siekiant užtikrinti veiksmingą ES pagalbos įgyvendinimą, šioje ataskaitoje vertinama, ar šios priemonės vis dar atitinka savo paskirtį. Remiantis šia ataskaita, bus priimami sprendimai dėl tam tikrų rūšių veiksmų, įgyvendinamų pagal minėtas priemones, pratęsimo, dalinio keitimo ar sustabdymo. Ataskaitoje analizuojama, ar buvo įgyvendinti priemonių tikslai, o daugiausia dėmesio skiriama jų įgyvendinimo rezultatams, efektyvumui, pridėtinei vertei, supaprastinimo galimybėms, vidaus ir išorės aspektų suderinimui, įskaitant jų tarpusavio papildomumą ir sąveiką, įvertinama, ar visi tikslai tebėra aktualūs, ar priemonėmis padedama užtikrinti ES išorės veiksmų nuoseklumą ir atitinkamais atvejais – įgyvendinti ES pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo prioritetus, taip pat įvertinamas finansavimu pasiektas sverto poveikis. Ataskaita pagrįsta dešimties Komisijos tarnybų darbinių vertinimo dokumentų (po vieną kiekvienai išorės finansavimo priemonei), pridedamų prie šios ataskaitos, išvadomis. Šie Komisijos tarnybų darbiniai dokumentai patys yra pagrįsti dešimčia 2016–2017 m. atliktų priemonių išorės vertinimų ir bendra visaapimančia ataskaita (toliau – darnos ataskaita), kuriuose remtasi patirtimi ir pagrindine informacija, gauta įgyvendinant visas šias priemones. Iš Komisijos tarnybų darbinių vertinimo dokumentų matyti, kad šiuo metu priemonės iš esmės atitinka savo paskirtį ir kad atsiranda teigiamos jų tikslų įgyvendinimo tendencijos. Vadinasi, nėra reikalo jų keisti teisės aktų pakeitimais ar deleguotaisiais aktais. Nuo tada, kai buvo priimtos šios priemonės, tarptautinė ir ES politinė sistema pasikeitė, nes buvo priimta Darnaus vystymosi darbotvarkė iki 2030 m., Visuotinė Europos Sąjungos užsienio ir saugumo politikos strategija ir Europos konsensusas dėl vystymosi. Vis dėlto plataus pobūdžio priemonių tikslai be didelių spragų apima šalių partnerių poreikius ir visuotinius bei ES prioritetus. Be to, pirmaisiais priemonių įgyvendinimo metais jos iš dalies padėjo ES reaguoti į naujas krizes ir kintančius poreikius. Tačiau dėl ribotų išteklių ir finansinio lankstumo, taip pat dėl to, kad krizių padaugėjo, šių priemonių galimybės jau išsemtos. Pagrindinėse vertinimo išvadose nustatyta, kad reikia pritaikyti priemonių įgyvendinimą, visų pirma laikytis strategiškesnio ir labiau visaapimančio požiūrio į programavimą ir naujomis tarptautinėmis aplinkybėmis užtikrinti nuoseklią sąveiką veiklos lygmeniu. Ateityje, rengiant naujas priemones, reikės atsižvelgti į išorės veiksmams reikalingą finansinio ir kitokio lankstumo lygį, kad būtų galima spręsti Europos Sąjungai pasaulio arenoje kylančius uždavinius.

1. Įvadas

Tikslas Ši ataskaita pateikta pagal Bendro įgyvendinimo reglamento 17 straipsnį, kuriame reikalaujama iki 2017 m. pabaigos pateikti ES išorės finansavimo priemonių (toliau – priemonės) laikotarpio vidurio peržiūros ataskaitą. Siekiant užtikrinti veiksmingą ES pagalbos įgyvendinimą, šioje ataskaitoje vertinama, ar šios priemonės vis dar atitinka savo paskirtį. Remiantis šia ataskaita, bus priimami sprendimai dėl tam tikrų rūšių veiksmų, įgyvendinamų pagal minėtas priemones, pratęsimo, dalinio keitimo ar sustabdymo. Taikymo sritis Bendras įgyvendinimo reglamentas taikomas šioms priemonėms: ·Vystomojo bendradarbiavimo priemonei; ·Europos demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo priemonei; ·Europos kaimynystės priemonei; ·priemonei, kuria prisidedama prie stabilumo ir taikos; ·Pasirengimo narystei pagalbos priemonei; ·bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis partnerystės priemonei. Kitos priemonės, kurios atitinka Bendrame įgyvendinimo reglamente nustatytus reikalavimus, todėl buvo įtrauktos į šią ataskaitą: ·Bendradarbiavimo branduolinės saugos srityje priemonė; ·Sprendimas dėl Grenlandijos. Kadangi šioje ataskaitoje pateikiama priemonių apžvalga, ji apima ir 11-ąjį Europos plėtros fondą (EPF). 11-ojo EPF įgyvendinimo reglamente nurodyta, kad iki 2018 m. pabaigos turi būti atlikta veiklos rezultatų peržiūra. Veiklos rezultatų peržiūra panaši į Bendrame įgyvendinimo reglamente numatytą laikotarpio vidurio peržiūrą. Į 11-ojo EPF veiklos rezultatų peržiūrą įtrauktas Sprendimas dėl užjūrio šalių bei teritorijų ir Europos Sąjungos asociacijos. Todėl ši laikotarpio vidurio peržiūros ataskaita apima ne tik bendrą įgyvendinimo peržiūrą, bet ir devynias priemones. Pagal Bendro įgyvendinimo reglamento reikalavimus ši ataskaita apima laikotarpį nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2017 m. birželio 30 d. Joje analizuojama, ar buvo įgyvendinti kiekvienos iš pirmiau minėtų priemonių tikslai, o daugiausia dėmesio skiriama jų įgyvendinimo rezultatams, efektyvumui, pridėtinei vertei, supaprastinimo galimybėms, vidaus ir išorės aspektų suderinimui, įskaitant priemonių tarpusavio papildomumą ir sąveiką, įvertinama, ar visi tikslai tebėra aktualūs, ar priemonėmis padedama užtikrinti ES išorės veiksmų nuoseklumą ir atitinkamais atvejais – įgyvendinti ES pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo prioritetus, taip pat įvertinamas finansavimu pasiektas sverto poveikis.

Kad būtų galima parengti šią ataskaitą, 2016–2017 m. atlikti visų priemonių išorės vertinimai. Šioje ataskaitoje nurodyti Komisijos tarnybų darbiniai vertinimo dokumentai taip pat iš esmės grindžiami šiais išorės vertinimais. 2. Pagrindiniai faktai ES tebėra didžiausia pasaulyje išorės pagalbos teikėja. Teikdama šia pagalbą, ES siekia mažinti skurdą, ginti visuotinius bei ES interesus ir pagrindines vertybes (pvz., demokratiją, žmogaus teises, taiką, stabilumą, solidarumą ir gerovę) ir padėti išsaugoti visuotines viešąsias gėrybes. Priemonės sudaro didžiąją 2014–2020 m. daugiametės finansinės programos (DFP) IV išlaidų kategorijos „Europos vaidmuo pasaulyje“ dalį. IV išlaidų kategorijai skirta pradinė bendra suma buvo 66,2 mlrd. EUR (t. y. 6 proc. DFP). Į šią ataskaitą įtrauktoms ES biudžeto priemonėms iš viso skirta 51,8 mlrd. EUR. Be to, 11-ajam EPF, kuris nėra ES biudžeto dalis, skirta 30,5 mlrd. EUR. 1 lentelė. Pagrindinės IV išlaidų kategorijos priemonės ir EPF Priemonės Sumos, mln. EUR 1.Pasirengimo narystei pagalbos priemonė (PNPP II) 12 138,63 2.Europos kaimynystės priemonė (EKP) 16 496,26 3.Vystomojo bendradarbiavimo finansinė priemonė (VBFP) 19 947,59 4.Partnerystės priemonė (PP) 958,53 5.Europos demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo priemonė (EDŽTRP) 1.306,56 6.Priemonė, kuria prisidedama prie stabilumo ir taikos (IcSP) 2.365,85 7.Bendradarbiavimo branduolinės saugos srityje priemonė (BBSSP) 325,321 8.Sprendimas dėl Grenlandijos 217,8 Bendra užsienio ir saugumo politika (BUSP) 2.121,24 Makrofinansinė parama (MFP) 294,843 Išorės veiksmų garantijų fondas 1.627,67 Humanitarinė pagalba 8 2909,02 Sąjungos civilinės saugos mechanizmas 122,827 ES pagalbos savanorių iniciatyva (ESPS) 126,02 Europos darnaus vystymosi fondas (EDVF) 350 Marža [4] –672,572 9.11-asis Europos plėtros fondas, įskaitant Sprendimą dėl užjūrio šalių ir teritorijų 30.506,00 10.Bendras įgyvendinimo reglamentas (ne finansavimo priemonė, o kai kurių iš pirmiau minėtų priemonių įgyvendinimo reglamentas) Nėra duomenų Įgyvendinant daugumą priemonių nuo pat jų sukūrimo pradžios buvo patiriamas finansinis spaudimas, nes: ·padaugėjo krizių; ·kaimyninėse ir tolimesnėse šalyse vyrauja nestabilumas; ·iškilo terorizmo grėsmė; ·į Europą plūsta precedento neturintys pabėgėlių srautai; ·labai padidėjo neteisėtos migracijos ir prekybos žmonėmis mastas. Siekiant pagerinti ES gebėjimą reaguoti į naujus sunkumus, reikėjo įdiegti novatoriškus ir ad hoc mechanizmus, pvz., patikos fondus ir Pabėgėlių Turkijoje rėmimo priemonę. Neseniai patvirtintas Europos darnaus vystymosi fondas (EDVF) (2017 m. rugsėjo mėn.) taip pat įsteigtas siekiant užtikrinti didesnį sverto poveikį. 2014 m. pradžioje priimtos priemonės buvo parengtos taip, kad būtų pakankamai plataus pobūdžio ir galėtų būti pritaikytos prie besikeičiančios politinės sistemos. Per pastaruosius kelerius metus užsienio ir vystymosi politikos ribos keitėsi, o vidaus ir išorės politikos tarpusavio ryšys tapo svarbesnis, taigi šių priemonių galimybės buvo rimtai išbandytos. Kita vertus, nuo pat priemonių sukūrimo manyta, kad keisti jų nereikia, nebent tik pagal priemonę, kuria prisidedama prie stabilumo ir taikos, galima įtraukti naujus veiksmus, kuriais siekiama stiprinti pajėgumus saugumo ir vystymosi srityje. 3. Paramos paskirstymas

Kaip reikalaujama Bendrame įgyvendinimo reglamente, priedų lentelėse pateikiama konsoliduota informacija apie visą finansavimą, įtrauktą į šios ataskaitos taikymo sritį: išlaidos pagal šalį ir regioną, taip pat pagal priemonę kartu su įnašais į patikos fondus ir išorės asignuotosiomis įplaukomis. 4. Tikslų įgyvendinimas Bendrieji priemonių tikslai yra skirtingi. IFP Pagrindinis tikslas VBFP Sumažinti ir ilgainiui panaikinti skurdą besivystančiose šalyse, negaunančiose paramos pagal EPF, EKP ar PNPP. Pagal temines programas teikti paramą su vystymusi susijusių visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių srityje ir paramą pilietinės visuomenės organizacijoms bei vietos valdžios institucijoms šalyse partnerėse. Remti Afrikos ir ES strateginę partnerystę. EKP Toliau kurti bendros gerovės ir geros kaimynystės erdvę, apimančią ES ir 16 šalių bei teritorijų. PNPP II Padėti aštuonioms paramos gavėjoms priimti ir įgyvendinti reformas, būtinas norint tapti ES narėmis. 11-asis EPF Sumažinti ir ilgainiui panaikinti skurdą Afrikos, Karibų ir Ramiojo vandenyno valstybėse. Užtikrinti darnų užjūrio šalių ir teritorijų vystymąsi. PP Ginti ir remti ES ir abipusius interesus, skatinti partnerystės ryšių ir sąjungų kūrimą sprendžiant visuotinius uždavinius ir su ES vidaus politikos išorės aspektais susijusius klausimus. EDŽTRP Remti demokratiją ir didinti pagarbą žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms bei demokratijai trečiosiose šalyse. IcSP Reaguoti į krizes ir vykdyti konfliktų prevenciją, remti taikos kūrimo pastangas ir spręsti problemas, susijusias su pasaulinėmis, tarpregioninėmis ir naujomis grėsmėmis. BBSSP Skatinti aukšto lygio branduolinės saugos, apsaugos nuo radiacijos ir efektyvių bei veiksmingų branduolinių medžiagų saugos priemonių taikymą trečiosiose šalyse. Grenlandija Palaikyti glaudžius ir ilgalaikius Grenlandijos, ES ir Danijos tarpusavio santykius ir remti darnų Grenlandijos vystymąsi. Iš Komisijos tarnybų darbinių vertinimo dokumentų matyti, kad šiuo metu atsiranda teigiamos minėtų tikslų įgyvendinimo tendencijos. Pavyzdžiui, daugelyje šalių, kuriose įgyvendinamos 11-ojo EPF ir VBFP geografinės programos, per pastaruosius dešimt metų padaryta pažanga skurdo mažinimo ir visuomenės bei ekonominės plėtros srityse. Vakarų Balkanuose PNPP II parama padėjo įgyvendinti reformas pagrindinėse, pvz., teismų sistemos, kovos su korupcija, viešojo administravimo ir socialinės įtraukties, srityse ir palaipsniui suderinti nacionalinės teisės aktus su ES teisės aktais ir standartais. Įgyvendinant EKP paramą kaimyninėse šalyse, pasiekta akivaizdžių rezultatų įvairiuose sektoriuose, pvz., regionų vystymosi, žemės ūkio, darbo rinkos, sienų valdymo ir migracijos. Kartu, taikant šias priemones (EKP kartu su IcSP), įrodytas gebėjimas reaguoti į kintančius poreikius ir krizines situacijas. Įgyvendinant BBSSP, padidintas branduolinės saugos lygis – tai padaryta, pvz., remiant tolesnius veiksmus pagal bendrą išsamų bendradarbiavimo su Iranu veiksmų planą ir atliekant įvairių šalių atominių elektrinių testavimą nepalankiausiomis sąlygomis. Pagal PP, vadovaujantis ES interesais, buvo veiksmingai daroma įtaka politikos pokyčiams šalyse partnerėse ir padedama kurti abipusius santykius su trečiosiomis šalimis – taip buvo papildoma platesnio masto pagal VBFP finansuojama teminė veikla, visų pirma Visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių programa. Tačiau reikėtų atkreipti dėmesį į sunkumus, kylančius vertinant tikslų įgyvendinimą. Kadangi tai yra laikotarpio vidurio peržiūros ataskaita, o kelios priemonės dar tik neseniai pradėtos įgyvendinti (po to, kai buvo parengti strateginių dokumentų projektai), šiame etape dar per anksti vertinti aukšto lygio (ir ilgalaikių) tikslų įgyvendinimą. Siekiant padėti šią padėtį sušvelninti, atliekant išorės vertinimus taip pat buvo renkami duomenys apie ankstesnes priemones. Taip pat reikia atsižvelgti į kitus tikslų įgyvendinimo vertinimo apribojimus. Dažnai ES parama gali būti vertinama tik kaip papildomas veiksnys, padedantis pasiekti kokių nors rezultatų. Pavyzdžiui, kova su skurdu siekiant jį panaikinti yra labai plataus užmojo siekis. ES šalių partnerių vystymąsi ir tai, kaip pasiekiami kiti tikslai, veikia daug – tiek vidaus, tiek išorės – veiksnių. Aktyvų vaidmenį atlieka ir kiti svarbūs išorės santykių subjektai, taip pat vis daugiau privačių paramos teikėjų, įskaitant fondus. Be to, šalys partnerės turi priimti ir įgyvendinti pagal priemones remiamas būtinąsias reformas ir politiką. Tikslų svarba Komisijos tarnybų darbiniais vertinimo dokumentais patvirtinta, kad tuo metu, kai buvo nustatomi priemonių tikslai, jie buvo iš esmės susiję su politikos prioritetais.

Palyginti su 2007–2013 m. DFP, tikslų strateginė svarba gerokai padidėjo, nes, rengiant naujus reglamentus, remtasi praeityje įgyta patirtimi: ·patvirtintas pasaulinis veiklos mastas (IcSP, PP); ·ES interesai ginami visame pasaulyje (PP); ·daugiau dėmesio skiriama konfliktų prevencijai (IcSP); ·nustatyti nauji bendrieji programavimo principai (VBFP, EPF); ·didesnė diferenciacija (VBFP, EKP, PNPP); ·siekiama labiau laikytis sektorinio požiūrio (PNPP); ·aiškiai apibrėžiami konkretūs tikslai (EDŽTRP); ·užtikrintas didesnis IcSP ir geografinio bendradarbiavimo priemonių, taip pat BUSP veiksmų, tarpusavio suderinamumas ir papildomumas; ·su ES ir Grenlandijos partneryste siejami didesni siekiai; ·suderintos įgyvendinimo procedūros (Bendras įgyvendinimo reglamentas). Be to, išorės vertinimuose pabrėžiama strateginė teminių priemonių svarba, visų pirma – prireikus galimybė veikti negavus aiškaus šalies partnerės sutikimo, pvz., dalyvauti reaguojant į krizes, ginant žmogaus teises ir vykdant demokratizaciją pablogėjus padėčiai, ginti ES interesus ir imtis pasaulinių veiksmų, kuriais siekiama išsaugoti viešąsias gėrybes bei kovoti su klimato kaita. Visapusiškos, galimybę veikti suteikiančios priemonės be didelių spragų apima ES prioritetus, išskyrus pajėgumų stiprinimą remiant saugumą ir vystymąsi. Tačiau šios galimybės ne visada buvo visiškai išnaudojamos programuojant (tais atvejais, kai programavimas taikytinas) ir įgyvendinant priemones. Kai kuriose šalyse pagal priemones vykdomi veiksmai buvo strategiškai derinami, kitose strateginio veiksmų derinimo galimybės ne visada buvo išnaudojamos.

Didelis pranašumas, kuriuo užtikrinama priemonių svarba, – joms suteiktas lankstumas. Reaguojant į nenumatytus įvykius, lankstumas reikalingas įvairiais lygmenimis. Tai yra: i) trumpalaikis atsakas į krizes; ii) lankstumas pasirenkant programavimo ir įgyvendinimo metodus; iii) finansinis lankstumas naudojantis rezervo fondais ir perskirstant lėšas priemonių biudžeto viduje ir tarp jų; iv) daugiamečio programavimo lankstumas su galimybe programavimo laikotarpį pritaikyti atsižvelgiant į padėtį vietoje ir, įvykus dideliems pokyčiams, greitai perskirstyti lėšas; v) specialių priemonių, numatytų Bendrame įgyvendinimo reglamente, naudojimas. Komisijos tarnybų darbiniuose vertinimo dokumentuose nustatyta, kad dėl priemonių teikiamų galimybių veikti ir pakankamai bendrų tikslų ES sudarytos geresnės sąlygos reaguoti į naujas krizes, tenkinti savo bei šalių partnerių poreikius ir siekti politikos tikslų. Tačiau, ES kaimyninėse šalyse kilus naujoms krizėms, finansinių išteklių perskirstymo galimybės buvo visiškai išnaudotos. Konkretiems tikslams nepaskirtų vidaus išteklių ir lėšų nepakako krizėms suvaldyti. Taigi, atliekant DFP laikotarpio vidurio peržiūrą, IV išlaidų kategorijai teko skirti daugiau lėšų, o ES turėjo įsteigti įvairius su krizėmis susijusius patikos fondus ir koordinavimo mechanizmus, pvz., Pabėgėlių Turkijoje rėmimo priemonę. Naudodamasi patikos fondais ir įgyvendindama Pabėgėlių Turkijoje rėmimo priemonę, ES galėjo gana greitai reaguoti į krizes ir surinkti papildomų lėšų iš ES valstybių narių ir kitų paramos teikėjų, nors valstybių narių įnašai ir buvo mažesni, nei tikėtasi. Reaguojant į krizes, reikėjo ne tik priimti įprastinius programavimo sprendimus, bet ir pasitelkti specialias priemones. Dar per anksti daryti išvadą, ar visi instrumentai tinkamai parengti tam, kad būtų galima visiškai įgyvendinti Visuotinę ES užsienio ir saugumo politikos strategiją ir Europos konsensusą dėl vystymosi, kuriame daugiausia dėmesio skiriama tam, kad būtų įgyvendinti tarptautiniu mastu sutarti darnaus vystymosi tikslai (DVT). Tačiau naujieji DVT ir kelių priemonių tikslai aiškiai suderinti. Apskritai 11-ojo EPF, EDŽTRP, EKP, VBFP, PNPP II, IcSP ir PP prioritetai ir sektoriai, kuriems bus teikiama parama, tebėra aktualūs ir apima dabartinius poreikius ir prioritetus. Tai reiškia, kad šiame etape reglamentų keisti nereikia. Vis dėlto, rengiant būsimas priemones, reikės atsižvelgti į patirtį, įgytą atliekant DFP laikotarpio vidurio peržiūrą, t. y. į ribotą dabartinių priemonių lankstumą ir jų sudėtingumą, dėl kurių, įgyvendinant jas vietoje, sunkiau didinti jų tarpusavio papildomumą, taip pat reikės pašalinti saugumo spragas. Veiksmingumas Daugumoje šalių partnerių, taip pat srityse, kuriose pagal priemones vykdoma veikla, per pastaruosius kelerius metus pasiekta pažangos. Neseniai paskelbtose metinėse ES išorės veiksmų finansavimo priemonių įgyvendinimo ataskaitose, nepaisant kartais sudėtingų aplinkybių (pvz., kaimyninėse šalyse ir Užsachario Afrikoje), pateikiama daug teigiamų pavydžių, susijusių su visų atitinkamų tikslų įgyvendinimu. Pavyzdžiui: ·viešojo administravimo reforma Gruzijoje;

·per pastarąjį dešimtmetį 90 proc. sumažintas skurdas Vietname; ·Kolumbijos stabilizavimas sudarius taikos susitarimą (vykdant trumpalaikius ir ilgesnės trukmės veiksmus); ·pagalba rengiant mokymus Ukrainos atominės elektrinės darbuotojams, kad būtų užtikrinta geresnė sauga. Tačiau bendrą priemonių veiksmingumą siekiant jų tikslų sunku įvertinti, iš dalies dėl to, kad priemonių lygmeniu sunku nustatyti tinkamas stebėsenos ir vertinimo sistemas. Be to, kai kuriuos rezultatus galima įvertinti tik šalies ir (arba) sektoriaus lygmeniu, jų negalima bendrai įvertinti priemonės lygmeniu, iš dalies dėl šalių ir atitinkamų temų įvairovės. Keliais atvejais (pvz., EPF ir VBFP) aukšto lygio rodikliai, susieti su Tūkstantmečio vystymosi tikslais (iki 2015 m.) ir darnaus vystymosi tikslais (nuo 2015 m.), buvo įtraukti į teisinę bazę ir naudojami visuotinei pažangai vertinti, tačiau: i) jie nėra tiesiogiai priskirtini priemonių veiksmams; ii) jie yra veikiami daugelio išorės veiksnių (pvz., vyriausybės politikos, kitų paramos teikėjų įsikišimo ir tarptautinių aplinkybių); iii) pagal juos negalima įvertinti tokių priemonių savybių kaip lankstumas. Nuo pat priemonių sukūrimo Komisija dėjo pastangas gerinti ataskaitų apie projektų ir programų rezultatus teikimą. Pavyzdžiui, 2015 m. pradėjo veikti ES tarptautinio bendradarbiavimo ir vystymosi rezultatų sistema, kurios pirmoji atrinktų rezultatų ataskaita parengta 2016 m. liepos mėn. Kitos panašios rezultatų sistemos su strateginiais ir veiklos rodikliais taip pat buvo sukurtos specialiai PNPP II ir PP priemonėms. Nepaisant šių patobulinimų, reikia toliau stengtis priemonių lygmeniu užtikrinti, kad būtų nustatyta aiški stebėsenos ir vertinimo sistema, pagal kurią būtų aiškinama, kaip ES vertina pokyčius. Įgyvendinimo susitarimų įvairovė atlieka svarbų vaidmenį užtikrinant priemonių veiksmingumą. Į Bendrą įgyvendinimo reglamentą įtraukus tokius supaprastinimus kaip galimybė teikti subdotacijas arba dotacijas subjektams, neturintiems juridinio asmens statuso, padidėjo EDŽTRP veiksmingumas. Naudojantis išimtimis, reaguoti į krizę pagal IcSP galima taip pat greitai, kaip ir suteikti humanitarinę pagalbą. Tai, kad buvo nustatyta biudžeto paramos naudojimo tvarka ir pagal PNPP II pradėtas susijęs politinis dialogas, buvo svarbu gerinant politinį dialogą, kuriuo siekta toliau vykdyti tikras reformas ir stabilizavimo programas paramą gaunančiose šalyse. Tai ypač taikytina Vakarų Balkanams, kur minėtos priemonės pradėtos įgyvendinti pirmą kartą. Panašiai ir Grenlandijoje, įvedus biudžeto paramos naudojimo tvarką, viešojo finansų valdymo sistemos tapo patikimesnės, pagerėjo nacionalinės administracijos gebėjimas planuoti ir įgyvendinti politikos priemones. Tačiau suinteresuotosios šalys ES procedūras (nustatytas Finansiniame reglamente) tebelaiko pernelyg ilgomis ir sudėtingomis. Pastebėta, kad padaryta didelė pažanga integruojant ES prioritetus į kai kurias programas klimato kaitos ir aplinkosaugos srityse. Tačiau, atsižvelgiant į uždavinių mastą, dar reikia nemažai nuveikti, kad šie klausimai būtų sprendžiami visuose sektoriuose. Šiuo metu toliau dirbama siekiant užtikrinti, kad būtų atsižvelgiama į klausimus, susijusius su žmogaus teisėmis, įskaitant lyčių lygybę ir moterų įgalėjimą, tačiau, remiantis 2-ojo ES lyčių lygybės veiksmų plano įgyvendinimo tyrimu, jau pastebimos teigiamos tendencijos, ypač IcSP srityje. Apskritai, atliekant išorės vertinimus, nustatyta, jog dėl to, kad šalių partnerių vyriausybės nėra pakankamai suinteresuotos remti pastangas ginti žmogaus teises arba tam priešinasi, dažnai kyla didelių įgyvendinimo sunkumų. Efektyvumas Iš administracinių išlaidų matyti, kad atitinkami priemonių biudžetai efektyviai valdomi.

Nors apskritai veikla organizuojama efektyviai, kai kurios suinteresuotosios šalys mano, jog kai kuriais atvejais priemonių įgyvendinimas yra pernelyg sudėtingas administraciniu požiūriu. Kai kurių suinteresuotųjų subjektų vertinimu Komisija daugiau dėmesio skiria procesui, o ne politikos tikslams ir rezultatams. Vykdant tokius reikalavimus kaip įvairių politikos sričių integravimas ir laikantis tarptautinių įsipareigojimų, pvz., atsakomybės ir partnerystės principų, taikomos sudėtingos procedūros. Taikant kitus reglamentus (pvz., Reglamentą dėl komiteto procedūros), procedūros tampa sudėtingesnės ir pailgėja laikas, reikalingas priemonėms įgyvendinti. Palyginti su priemonėmis iš ankstesnės 2007–2013 m. DFP, priemonių efektyvumas šiek tiek padidėjo. To pasiekta, pvz., VBFP teminių programų skaičių sumažinus nuo penkių iki dviejų, nors Visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių programai tebetrūksta lankstumo, nes buvo sukurtos penkios skirtingos biudžeto eilutės. VBFP, EPF, EKP ir PNPP II programavimo procesai tapo efektyvesni atlikus tam tikrus supaprastinimus (pvz., taikomos nacionalinės, o ne ES šalių strategijos, o daugiametes orientacines programas galima pakeisti bendraisiais programavimo dokumentais, jeigu įvykdomi kokybės kriterijai). Siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi atsakomybės ir partnerystės principų, geografinėms priemonėms taikomas ilgas programavimo procesas. EPF atveju procedūrose dalyvauja ir nacionaliniai ir (arba) regioniniai leidimus suteikiantys pareigūnai, kurių funkcijos dažnai vertinamos kaip varžančios veiksmingumą ir efektyvumą. Nepaisant nuolat teikiamos gebėjimų stiprinimo pagalbos, dažnai tai aiškinama gebėjimų trūkumu. Bendro įgyvendinimo reglamento parengimas buvo naujas iš ES biudžeto finansuojamų priemonių, aptariamų šioje ataskaitoje, 2014–2020 m. DFP supaprastinimo aspektas, iš esmės atkartotas rengiant 11-ojo EPF įgyvendinimo reglamentą. Atliekant išorės vertinimus, nustatyta, kad, Bendru įgyvendinimo reglamentu suderinus taisykles ir apribojus išorės finansavimo priemonių aiškinimo skirtumus, priemonių efektyvumas padidėjo, nors ir nelabai daug. Pavyzdžiui, pagal EDŽTRP (konkrečiais atvejais) ir ypač pagal IcSP finansavimą skiriant tiesiogiai, paspartėja įgyvendinimas krizinėse situacijose arba ypatingos skubos atvejais. Išorės finansavimo priemonių vidaus ir išorės aspektų suderinimas, tarpusavio papildomumas ir sąveika Kiekviena išorės finansavimo priemonė turi savo konkrečią taikymo sritį, nustatomą pagal tai, kokie svarbūs klausimai sprendžiami taikant šią priemonę (EDŽTRP, BBSSP, IcSP ir PP gali būti taikomos visame pasaulyje), arba pagal geografinį orientavimą (VBFP, EPF, EKP, Sprendimui dėl Grenlandijos ir PNPP II būdingos konkrečios temos). Trys priemonės aiškiai skirtos papildyti viena kitą taikant skirtingus jų įgyvendinimo metodus: 1) EDŽTRP (nepriklausomai ir lanksčiai vykdomi veiksmai); 2) IcSP (skirta greitai reaguoti vykdant trumpalaikius ir ilgalaikius veiksmus); 3) PP (ES vykdomi veiksmai ir (arba) ginami abipusiai interesai, kurių nėra galimybės finansuoti pagal VBFP, EKP arba PNPP II). Dėl peržiūrėtų geografinio programavimo nurodymų, orientavimosi į sektorius, tinkamų sprendimų priėmimo procesų ir patobulintų kokybės vertinimo sistemų priemonių vidaus aspektų suderinamumas iš esmės yra patenkinamas. Tačiau ES delegacijų lygmeniu galima matyti didelius skirtumus.

Komisijos tarnybų darbiniuose vertinimo dokumentuose pateikiami keli priemonių tarpusavio papildomumo pavyzdžiai. Pavyzdžiui, pagal EDŽTRP ir PP remiami tam tikri veiksmai, kurie negali būti finansuojami pagal kitas geografines priemones, pvz., tiesioginis bendradarbiavimas su pilietinės visuomenės organizacijomis žmogaus teisių klausimais arba bendradarbiavimas su pramoninėmis šalimis. Taip pat nustatyta veiksminga IcSP (pagal ją galima imtis trumpalaikių atsakomųjų veiksmų, kuriems nereikia programavimo) ir geografinių priemonių sąveika. Tačiau imtis veiksmingų tolesnių veiksmų trukdo tai, kad daugumą kitų priemonių varžo ilgi programavimo laikotarpiai, taigi jų procedūroms trūksta lankstumo. Vis dėlto bendrą priemonių tarpusavio suderinamumą būtų galima dar pagerinti, visų pirma racionalizuojant priemones, kad būtų sumažintos ribos tarp geografinių (11-ojo EPF, EKP, VBFP ir PNPP II) ir teminių priemonių ir (arba) programų (VBFP, IcSP ir PP teminių programų), – pagal abiejų rūšių programas galima vykdyti intervencinius veiksmus tose pačiose srityse. Dėl specifinės geografinių priemonių taikymo srities sunku strategiškai ir nuosekliai bendradarbiauti su kai kuriomis šalimis partnerėmis. Bendradarbiaujant su Afrika, taikomos trys geografinės priemonės (EPF, VBFP ir EKP), o bendradarbiavimas žemyno lygmeniu finansuojamas ir pagal VBFP (visos Afrikos programa), ir, šiek tiek sumažinus taikymo sritį, iš 11-ojo EPF (AKR vidaus programa). Kaip paaiškėjo, sunku stiprinti ir tarpregioninius ryšius, nes, pvz., ES santykius su Karibų ir Lotynų Amerikos valstybėmis apima ir VBFP, ir EPF. Darbas siekiant užtikrinti politikos suderinamumą vystymosi labui įgavo pagreitį. Prekybos politikos paramos vystymuisi regioninio bendradarbiavimo srityje analizė rodo, kad vis daugiau dėmesio skiriama prekybos ir vystymosi ryšiams. Saugumo, vystymosi ir humanitarinės pagalbos ryšių plėtojimas taip pat įgavo politinį pagreitį. Kai kuriuose išorės vertinimuose nurodoma, kad pastebimos tendencijos geografinių priemonių (VBFP, EKP ir 11-ojo EPF) programavimo metu, derinant šalių partnerių ir ES prioritetus, sudaryti į ES interesus orientuotą darbotvarkę. Taip buvo nepaisant to, kad programavimo ir projektų įgyvendinimo laikotarpiu buvo rengiamos išsamios konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis ir, visų pirma EPF atveju, bendrai pasirašomi daugiamečiai programavimo dokumentai ir metiniai veiksmai. Šį akivaizdų kompromisą tarp ES interesų ir (arba) tarptautinių vertybių ir partnerystės principų reikėtų vertinti atsižvelgiant į naują visuotinai patvirtintos Darbotvarkės iki 2030 m. ir DVT politinį kontekstą. Pridėtinė vertė ES priemonių pridėtinę vertę galima paaiškinti keliais veiksniais: i) ES kompetencija arba patirtimi; ii) ES kaip viršvalstybinio subjekto pobūdžiu ir su tuo galbūt susijusiu santykiniu neutralumu, politine įtaka ir sverto poveikiu; iii) kai kurių priemonių geografiniu pasiskirstymu, įskaitant jų taikymą sudėtingomis aplinkybėmis, kai yra mažiau vystymosi partnerių, ir didele turimų lėšų suma; iv) priemonių taikymo sritimi ir paramos formomis (pvz., parama biudžetui, dotacijos, netiesioginis valdymas, derinimo priemonės ir greitas sprendimų priėmimas reaguojant į krizes); v) ES gebėjimu vadovauti įgyvendinant bendruosius veiksmus (t. y. bendras programavimas ir bendras įgyvendinimas), ypač kartu su valstybėmis narėmis. Papildomi veiksniai yra tai, kad priemonės gali būti taikomos siekiant imtis intervencinių veiksmų įvairiais lygmenimis (t. y. nacionaliniu, regioniniu, žemyno), finansavimo nuspėjamumas (ypač kalbant apie EPF, kuriam netaikoma ES biudžeto metinio periodiškumo taisyklė), didesnis dėmesys regioniniam bendradarbiavimui ir išskirtinės ES galimybės padėti narystės siekiančioms šalims pasirengti narystei ES taikant PNPP.

Kitos specializuotos priemonės turi konkrečią su jų taikymo sritimi susijusią pridėtinę vertę. Pavyzdžiui, IcSP būdingas greitis, lankstumas, gebėjimas prisitaikyti prie kintančių aplinkybių ir taikymas tose zonose, kuriose kitų veikėjų nėra, o pagal EDŽTRP, esant sudėtingai žmogaus teisių padėčiai, galima imtis veiksmų be šalies partnerės vyriausybės sutikimo. Sverto poveikis Sudarytos sąlygos, kad, taikant priemones, būtų galima stiprinti politinį dialogą šalies lygmeniu, visų pirma tais atvejais, kai programos įgyvendinamos teikiant paramą biudžetui. Pagal PP politiniai dialogai ir partnerystė su trečiosiomis šalimis stiprinami remiant konkrečią bendradarbiavimo veiklą (grindžiamą abipusiais interesais), padedančią ginti ES interesus ir sukurti išskirtinę politinę įtaką. Kitas svarbus sverto poveikis yra susijęs su tuo, kad ES delegacijos atlieka paramos teikėjų veiksmų koordinavimo vaidmenį: skatina įvairių ES subjektų veiksmų tarpusavio papildomumą ir suderinamumą ir didina ES matomumą. Tai ypač taikytina tais atvejais, kai pradėti bendri programavimo procesai. Taikant specializuotas priemones, pvz., BBSSP arba EDŽTRP dėl rinkimų stebėjimo, taip pat dalyvaujama tiksliniame politiniame dialoge. Pagal IcSP, vykstant ES politiniam dialogui, prisidėta užtikrinant, kad daugiau paramos teikėjų lėšų būtų išleidžiama atsižvelgiant į konfliktų ypatumus. Atliekant vertinimus, taip pat nustatyta tam tikrų neigiamų tendencijų siekiant užtikrinti politinį sverto poveikį – sustiprinti politinį dialogą dėl žmogaus teisių ir pagrindinių vertybių. Šios neigiamos tendencijos visų pirma buvo susijusios su mažėjančiu liberalaus demokratinio vystymosi modelio pripažinimu, mažėjančia oficialios paramos vystymuisi svarba ir naujų dalyvių atsiradimu. Priemonių finansinio sverto poveikis yra gana didelis, visų pirma dėl to, kad taikomos derinimo priemonės (t. y. VBFP, EPF, EKP ir PNPP atveju). Įsteigus patikos fondus, taip pat sukurtas finansinis svertas, net jeigu jo lygis ir ne visada buvo toks, kaip tikėtasi. Supaprastinimo galimybės Siekiant gerinti priemonių įgyvendinimo rezultatus, labai svarbu taikyti ekonomiškai efektyvius ir veiksmingus įgyvendinimo mechanizmus. Komisija pradėjo supaprastinimo procesą – daugiamečių programavimo gairių ir metinių sprendimų priėmimo procedūrų peržiūrą. Vis dėlto suinteresuotosios šalys dėl priemonių skaičiaus apskritai ir dėl kai kurių konkrečių priemonių tebesilaikė tos pačios nuomonės – vertino jas kaip sudėtingas ir manė, kad dėl jų sukuriama per didelė administracinė našta ir kad joms trūksta finansinio lankstumo. Į VBFP įtrauktas išsamus geografinių ir teminių programų biudžeto paskirstymas – taip priemonė tampa sudėtingesnė ir ne tokia lanksti, todėl pačioje priemonėje sunku perskirstyti lėšas kitiems tikslams ir keisti prioritetus, ypač tada, kai reikia reaguoti į ekstremaliąsias situacijas ir krizes. Prieš parengiant 2014–2020 m. DFP, kiekviena priemonė turėjo savo įgyvendinimo taisykles, todėl, taikant 2007–2013 m. DFP, jų įgyvendinimas skyrėsi. Bendru įgyvendinimo reglamentu, su kuriuo iš esmės suderintas EPF įgyvendinimo reglamentas, prie supaprastinimo darbotvarkės įgyvendinimo prisidėta tuo, kad išvengta aiškinimo skirtumų ir problemų. Nuo 2014 m., tęsiant paprastinimo pastangas išorės santykių srityje, daugiausia dėmesio skirta tam, kad išorės partneriams įgyvendinimo lygmeniu būtų panaikinta nereikalinga našta, padidintas priemonių lankstumas ir sumažintas jų sudėtingumas. Numatoma atlikti ir daugiau supaprastinimų, tačiau pirma Taryba ir Europos Parlamentas turi iš dalies pakeisti Finansinį reglamentą, kurį Komisija buvo pasiūliusi peržiūrėti . Padedama užtikrinti nuoseklius ES išorės veiksmus ES užtikrina europiečių saugumą ir gerovę aktyviai dalyvaudama pasaulyje vykstančiuose procesuose, gindama savo interesus ir puoselėdama demokratijos, teisinės valstybės ir žmogaus teisių apsaugos vertybes. ES išorės veiksmų politika, be kita ko, apima tarptautinius įsipareigojimus, pvz., Darbotvarkę iki 2030 m. ir Paryžiaus susitarimą dėl klimato kaitos, taip pat Visuotinę ES užsienio ir saugumo politikos strategiją, naująjį Europos konsensusą dėl vystymosi, atnaujintą ES ir Afrikos partnerystę, peržiūrėtą Europos kaimynystės politiką, plėtros politiką ir Europos konsensusą dėl humanitarinės pagalbos, kurie kartu sudaro sistemą, reikalingą tam, kad ES galėtų pasiekti savo tikslus.

Kad šie tikslai būtų įgyvendinti, ES išorės politikos priemonių rinkinys apima vystomąjį bendradarbiavimą, diplomatiją, taikos bei saugumo užtikrinimo ir gynybos veiksmus, ekonominį bendradarbiavimą, ES plėtrą, humanitarinę pagalbą ir civilinę saugą, sustiprintus kaimynystės ryšius, makrofinansinę paramą, partnerystę sprendžiant visuotinius uždavinius ir prekybą. Politikos priemonėms skirtai šio priemonių rinkinio daliai pagal dabartinę DFP skiriama daugiau kaip trys ketvirtadaliai turimų lėšų, jomis, kaip nurodyta Komisijos tarnybų darbiniuose vertinimo dokumentuose, ES išorės veiksmų politiką padedama įgyvendinti nuo 2014 m. Be to, siekdama, kad ES veiksmingiau remtų stabilumą, saugumą ir darnų vystymąsi šalyse partnerėse, Komisija priėmė pasiūlymą iš dalies pakeisti IcSP reglamentą. Šiuo pakeitimu pašalinama nustatyta spraga, susijusi su ES gebėjimu teikti paramą didinant ES partnerių saugumo sektoriaus pajėgumus, ir ES sudaromos sąlygos išimtinėmis ir aiškiai apibrėžtomis aplinkybėmis remti karinius subjektus. Vykdant bendrą programavimą su valstybėmis narėmis ir kitais paramos teikėjais, užtikrinamas nuoseklesnis ir matomesnis ES reagavimas į šalių partnerių vystymosi poreikius. 2017 m. kovo mėn. paskelbtame specialiame vertinime nustatyta, kad bendro programavimo, vykdomo kartu su valstybėmis narėmis, srityje padaryta pažanga, iš kurios matyti, kad, nepaisant to, jog šis procesas dar tik prasidėjo, jis yra naudingas ir ES, ir jos valstybėms narėms. Reikės toliau spręsti uždavinius, susijusius su poreikiu užtikrinti, kad šalys partnerės prisiimtų atsakomybę už procesą ir jo rezultatus. Nors pagal geografines priemones šalyse partnerėse daugiausia bendradarbiaujama su jų valdžios institucijomis, taip pat nuolat bendradarbiaujama ir su pilietinės visuomenės organizacijomis – taip siekiama padėti stiprinti šių organizacijų gebėjimus ir kuriant pilietinę visuomenę, gebančią skatinti reformas ir reikalauti valdžios atskaitomybės. Kai kurios priemonės ir programos, kaip antai EDŽTRP ir VBFP pilietinės visuomenės organizacijų ir vietos valdžios institucijų programa (CSO-LA), visų pirma skirtos pilietinei visuomenei remti. Akivaizdu, kad vidaus ir išorės politika yra glaudžiai susijusios, pvz., migracijos krizės atveju, kai buvo būtina užtikrinti priemonių tarpusavio koordinavimą ir papildomumą. ES vidaus politikos prioritetai, kiek įmanoma, nuosekliai ir darniai integruoti į išorės veiksmus siekiant apsaugoti ES interesus ir skatinti įgyvendinti abipusiškai naudingus sprendimus, juos nustatant taip pat naudotasi tuo, kad pagal PP ypatingas dėmesys skiriamas vidaus ir išorės politikos santykiui. Kad būtų tinkamai atsižvelgiama į išorės interesus ir įgyvendinami visuotiniai tikslai, siekiama užtikrinti glaudesnį ES vidaus ir išorės tarnybų bendradarbiavimą ir taip užtikrinti, kad būtų laikomasi nuoseklaus požiūrio ir būtų išvengta dubliavimosi ir sutapimų. Kad padėtų didinti nuoseklumą, užtikrintų ES veiksmų tarpusavio papildomumą ir netaikytų prieštaringų metodų, išorės tarnybos turi turėti išsamesnę informaciją apie veiklą, vykdomą už ES ribų, visų pirma apie visuotinius uždavinius, pvz., klimato kaitą, biologinę įvairovę ar kovą su terorizmu. Šiuo metu yra daug įvairių programavimo dokumentų, skirtų konkrečiai šaliai, regionui ar žemynui, todėl apie išorės veiksmus sunku susidaryti aiškų bendrą įspūdį. Padedama įgyvendinti ES pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo prioritetus Pažangus, tvarus ir integracinis augimas yra pagrindinė sritis, kuriai skiriama ES išorės pagalba. Priemonėmis padedama užtikrinti pažangų augimą remiant su prekyba susijusius projektus ir formuojant bendrus kovos su klimato kaita ir aplinkosaugos metodus. Pagal Pokyčių darbotvarkę, kuria siekiama gerokai padidinti ES išorės pagalbos poveikį ir veiksmingumą, daugelyje šalių partnerių ES pagalba šalies lygmeniu turi būti skiriama tik trims arba mažiau sektorių. Nuo tada ES parama visų pirma skiriama dviem prioritetinėms Pokyčių darbotvarkės sritims, viena iš jų – integracinis ir tvarus augimas, orientuotas į žmogaus ir socialinę raidą. PNPP II tikslas aiškus – stiprinti paramą gaunančių šalių ekonominį ir socialinį vystymąsi siekiant įgyvendinti strategijoje „Europa 2020“ nustatytus pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo tikslus. Kaip matyti iš veiksmų, patvirtintų pagal įvairias metines veiksmų programas, taikant vystymosi priemones, daug dėmesio skiriama pažangiam, tvariam ir integraciniam augimui. PP, kaip ir Sprendimu dėl Grenlandijos, taip pat padedama įgyvendinti šiuos ES prioritetus. Vienas iš konkrečių PP tikslų – skatinti tarptautiniu mastu įgyvendinti strategiją „Europa 2020“ visais jos aspektais (pvz., darbo vietų kūrimo, ekonomikos augimo, investicijų ir MVĮ).

Nuo 2008 m. Komisija taiko derinimo priemones įvairiuose pasaulio regionuose ir taip pritraukia investicijas bei skatina ekonominę plėtrą. Šie derinimo veiksmai apima įvairias intervencijos sritis (infrastruktūros projektus, labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių finansavimą ir t. t.), o jų sukuriama pridėtinė vertė skiriasi atsižvelgiant į konkretų papildomos naudos tikslą, kuriam pasiekti jie yra skirti, taip pat į konkrečios šalies, kurioje vykdomi šie veiksmai, ekonomines sąlygas (pvz., makroekonominę sistemą, verslui palankią aplinką, investicinį klimatą). Ilgalaikis poveikis Išorės vertinimuose atkreipiamas dėmesys į tai, kad, norint įvertinti ilgalaikį priemonių poveikį, kai jos dar tik pusiau įgyvendintos, kyla akivaizdžių sunkumų, nes pagal kai kurias iš jų dar tik neseniai pradėta įgyvendinti daug projektų ir programų, todėl daugeliu atvejų atskaitos scenarijus dar nenustatytas. Vis dėlto, atliekant kai kuriuos vertinimus, pavyko išnagrinėti, kokių laimėjimų pasiekta įgyvendinant ankstesnes priemones, ir nustatytos teigiamos pagrindinių rodiklių tendencijos. Pavyzdžiui, pagal VBFP pastaraisiais metais buvo remiamas 50 nacionalinių ir regioninių klimato strategijų projektų rengimas; kai kuriose kaimyninėse šalyse, nepaisant sudėtingų aplinkybių (pvz., pasaulinės ekonomikos krizės, regioninių krizių, pilietinių karų, terorizmo ir migracijos krizės), padaryta didelė pažanga tam tikrose valdymo srityse (pvz., viešojo administravimo srityje Gruzijoje). Dėl PP laikotarpio vidurio vertinime daroma išvada, kad, pagal šią priemonę suteikta parama numatoma sėkmingai pasiekti laukiamo poveikio. Tai, kaip seksis siekti šiuo metu priemonėse nustatytų tikslų, priklauso nuo įvairių išorės veiksnių, kurių neįmanoma kontroliuoti priemonėmis, pvz., nacionalinės atsakomybės, politinės valios ir šalies administracinių gebėjimų. Išorės santykių srityje neveikimo arba pavėluotų veiksmų pasekmės būtų katastrofiškos, jeigu padidėtų nestabilumas ar suintensyvėtų konfliktas arba karas, ypač ES kaimyninėse šalyse, o tai galėtų turėti šalutinį poveikį ir pačiai ES. 5. Išvados Apibendrinant galima daryti išvadą, kad dabartinis priemonių rinkinys tebėra aktualus ir teikia pakankamai daug galimybių veikti. Todėl šiame etape jų nereikia keisti priimant pasiūlymus dėl teisėkūros procedūra priimamo akto arba deleguotuosius aktus. Tačiau prie šios ataskaitos pridedamuose Komisijos tarnybų darbiniuose dokumentuose nurodomi kai kurie aspektai, kuriems ateityje reikėtų skirti dėmesio siekiant pagerinti ES išorės veiksmų įgyvendinimą ir įgyti patirties naujoms priemonėms rengti. Likusiu priemonių įgyvendinimo laikotarpiu ir rengiant naujas priemones bus atsižvelgta į klausimus, nagrinėtus įvairiuose išorės vertinimuose. Visų pirma: ·labai svarbi yra Darbotvarkė iki 2030 m., nes joje nustatyti visuotiniai plataus užmojo darnaus vystymosi tikslai, ji grindžiama įvairių suinteresuotųjų subjektų partnerystėmis ir joje pabrėžiama, kokia svarbi yra su pagalba nesusijusi darbotvarkė ir tikslų tarpusavio sąsajos, įskaitant saugumo ir vystymosi santykį. Į darnaus vystymosi tikslus turi būti nuolat ir nuosekliai atsižvelgiama vykdant ES išorės veiksmus. Laikantis Darbotvarkės iki 2030 m., Visuotinėje strategijoje ir naujajame Europos konsensuse dėl vystymosi pateikiama nauja ES išorės veiksmų vizija; ·priemonių pagrindas – pagrindinių vertybių ir žmogaus teisių propagavimas, tačiau iš išorės vertinimų matyti, kad daugelyje šalių vis sunkiau remti ir įgyvendinti šią darbotvarkę, taip pat vis mažiau pilietinės visuomenės organizavimo galimybių. Todėl ES tampa sunku veikti šiomis svarbiomis kryptimis ir atsiranda dar viena galima priešprieša tarp pagrindinių ES išorės veiksmų elementų ir partnerystės bei atsakomybės principų; ·dabartinėmis įvairių krizių ir konfliktų sąlygomis ES daugiametę finansinę programą turi būti įmanoma greitai pritaikyti prie kintančių prioritetų ir nenumatytų įvykių, taip pat greitai įgyvendinti priemones vietoje . Pagal priemones finansuojamiems išorės veiksmams taip pat reikalingas finansinis ir kitoks lankstumas, kad būtų galima deramai spręsti daugelį pasaulio arenoje ES iškylančių uždavinių. Šį lankstumą reikia didinti įvairiais lygmenimis. Tai reiškia, kad reikėtų pradėti nuo biudžeto – įtraukti didesnius rezervus, taip pat vykdyti daugiametį programavimą ir užtikrinti didesnį supaprastinimą įgyvendinimo lygmeniu, kad padidėtų priemonių veiksmingumas ir efektyvumas;

·reikėtų iš naujo įvertinti ilgalaikių įsipareigojimų remti reformas šalyse partnerėse ir trumpalaikių veiksmų pusiausvyrą. Tai rodo priešpriešą tarp nuspėjamumo, susijusio su įsipareigojimais dėl pagalbos veiksmingumo, ir ES išorės pagalbos lankstumo; ·apskritai reikia apsvarstyti taikos ir saugumo palaikymo užmojus vykdant išorės veiksmus ateityje. Remiantis neseniai sukaupta patirtimi, ir toliau bus reikalingas gebėjimas greitai ir lanksčiai reaguoti į krizes; ·nors yra priemonių suderinamumo įrodymų, jį būtų galima pagerinti sumažinus priemonių skaičių. Tai padėtų užtikrinti geresnę sąveiką veiklos lygmeniu, visų pirma tarp geografinių ir teminių priemonių ir programų, pagal kurias intervenciniai veiksmai vykdomi tose pačiose srityse; ·nors apskritai ES prioritetų integravimas, pvz., klimato kaitos ir aplinkosaugos srityse, buvo sėkmingas, tam tikromis aplinkybėmis tai padaryti buvo sunku, visų pirma dėl šalių partnerių priešinimosi ir dėl galimos priešpriešos tarp siekio toliau įgyvendinti ES darbotvarkę, pvz., skatinti veiksmus, kuriais siekiama spręsti visuotinius uždavinius ir išsaugoti visuotines viešąsias gėrybes, arba spręsti migracijos ir saugumo klausimus, ir atsakomybės bei partnerystės principų; ·būtina geriau suformuluoti vidaus ir užsienio politikos tikslų tarpusavio sąsajas. Taip pat, remiantis patirtimi, įgyta įgyvendinant VBFP Visuotinių viešųjų gėrybių ir uždavinių programą ir PP, kuri taikoma visame pasaulyje, reikėtų sukurti alternatyvius šio bendradarbiavimo metodus; ·pagal VBFP taikomu diferenciacijos principu sąmoningai apribota ES galimybė dvišaliu pagrindu bendradarbiauti su didesnes nei vidutines pajamas gaunančiomis šalimis. pagal Darbotvarkę iki 2030 m. ir Europos konsensusą dėl vystymosi ES privalo siekti bendradarbiauti su visomis šalimis, įskaitant labiau pažengusias besivystančias šalis ir strateginius partnerius; ·šias bendradarbiavimo su ES valstybėmis narėmis galimybes reikėtų toliau stiprinti, visų pirma vykdant bendrą programavimą. Tačiau tam reikėtų, kad šalių partnerių vyriausybės ir valstybės narės tam tikrose šalyse prisiimtų didesnius įsipareigojimus. Priedai 1 lentelė. Išlaidų suskirstymas pagal paramą gaunančias šalis ir regionus ir pagal priemones (EUR)

2 lentelė. Įnašai į Pabėgėlių Turkijoje rėmimo priemonės biudžetą, tūkst. EUR Bendra suma, Bendra suma, Pavadinimas Lėšų kilmė Bendra įsipareigota skirti suma numatyta įsipareigojimams numatyta mokėjimams Pabėgėlių ES biudžeto asignavimai 1 000 000 940 025 251 078 Valstybių narių įnašai 2 000 000 1 976 209 760 309 Turkijoje rėmimo priemonė Suma: 3 000 000 2 916 233 1 011 387

Pabėgėlių Turkijoje rėmimo priemonei svarstoma skirti suma yra 5 mln. EUR mažesnė, nes 2015 m. bendra humanitarinei pagalbai skirta įsipareigojimų suma buvo 40 mln. EUR, o iš šios sumos Pabėgėlių Turkijoje rėmimo priemonei skirta tik 35 mln. EUR. Programa Aprašymas Bendra suma, numatyta įsipareigojimams Skirta suma Sutarta suma Bendra suma, numatyta mokėjimams Išmokėta suma % (1) (2) (3) (4) (5) (6)=(5)/(1) 4.0.1 Pasirengimo narystei pagalbos priemonė (PNPP II) 1 560 383 1 440 182 971 182 325 612 292 884 18,8 % 4.0.3 Vystomojo bendradarbiavimo finansinė priemonė (VBFP) 10 000 10 000 4.0.6 Priemonė, kuria prisidedama prie stabilumo ir taikos (IcSP) 20 000 20 000 20 000 7 240 7 240 36,2 % 4.0.7 Humanitarinė pagalba 1 325 850 1 323 049 600 353 678 535 469 176 35,4 % 2 916 233 2 793 231 1 591 535 1 011 387 769 301 26,4 % 3 lentelė. Įnašai į patikos fondus (prisidedančiųjų šalių įmokos, mln. EUR)