P9_TA(2022)0138

ES strategijos, kuria būtų skatinamas vaikų ugdymas visame pasaulyje, kūrimas: COVID-19 pandemijos poveikio švelninimas

2022 m. gegužės 3 d. Europos Parlamento rezoliucija „ES strategijos, kuria būtų skatinamas vaikų ugdymas visame pasaulyje, kūrimas: COVID-19 pandemijos poveikio švelninimas“ (2021/2209(INI))

(2022/C 465/04)

Europos Parlamentas,

— atsižvelgdamas į 1989 m. lapkričio 20 d. JT vaiko teisių konvenciją,

— atsižvelgdamas į Visuotinės žmogaus teisių deklaracijos 26 straipsnį, Tarptautinio pilietinių ir politinių teisių pakto 18 straipsnį, Tarptautinių ekonominių, socialinių ir kultūrinių teisių pakto 13 ir 14 straipsnius ir Konvencijos dėl visų formų diskriminacijos panaikinimo moterims 10 straipsnį,

— atsižvelgdamas į 2015 m. patvirtintus JT darnaus vystymosi tikslus (DVT) ir į 2021 m. JT darnaus vystymosi tikslų ataskaitą,

— atsižvelgdamas į Jungtinių Tautų vaiko teisių komiteto bendrąsias pastabas (1),

— atsižvelgdamas į 2009 m. gruodžio 18 d. Jungtinių Tautų alternatyviosios vaikų priežiūros gaires,

— atsižvelgdamas į 2019 m. liepos 11 d. JT pasaulinį tyrimą dėl laisvės netekusių vaikų,

— atsižvelgdamas į 2020 m. balandžio 15 d. JT informacinį pranešimą „COVID-19 poveikis vaikams“ ir teigiamą reakciją į jį, kurią kartu inicijavo ES ir Lotynų Amerikos ir Karibų jūros valstybių grupė ir pasirašė 173 šalys,

— atsižvelgdamas į 2020 m. spalio 19 d. Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos politinį atsaką „What is the impact of the COVID-19 pandemic on immigrants and their children?“ (Kokį poveikį COVID-19 pandemija padarė imigrantams ir jų vaikams?),

— atsižvelgdamas į 1960 m. gruodžio 14 d. priimtą UNESCO konvenciją dėl kovos su diskriminacija švietimo srityje,

— atsižvelgdamas į UNICEF, UNESCO ir Pasaulio banko brošiūrą „Mission: Recovering Education in 2021“ (Misija – 2021 m. atgaivinti švietimą),

— atsižvelgdamas į 1967 m. Amerikos valstybių organizacijos chartijos 49 straipsnį,

— atsižvelgdamas į 1990 m. Afrikos vaiko teisių ir gerovės chartijos 11 straipsnį,

— atsižvelgdamas į 1981 m. Afrikos žmogaus ir tautų teisių chartijos 17 ir 25 straipsnius,

— atsižvelgdamas į 2012 m. Pietryčių Azijos valstybių asociacijos žmogaus teisių deklaracijos 31 straipsnį,

— atsižvelgdamas į ES pagrindinių teisių chartijos 14 straipsnį,

— atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnio 5 dalį ir 21 straipsnį,

— atsižvelgdamas į 2021 m. balandžio mėn. JT vystymosi programos ataskaitą „Leaving No One Behind: Impact of COVID-19 on the Sustainable Development Goals (SDGs)“ (Nė vieno nepalikti nuošalyje: COVID-19 poveikis darnaus vystymosi tikslams (DVT)),

— atsižvelgdamas į Europos vaiko garantijų sistemą,

— atsižvelgdamas į 2021 m. – Tarptautinius vaikų darbo panaikinimo metus – ir Komisijos visiško nepakantumo vaikų darbui koncepciją,

— atsižvelgdamas į savo 2019 m. lapkričio 26 d. rezoliuciją dėl vaikų teisių 30-ųjų JT vaiko teisių konvencijos metinių proga (2),

— atsižvelgdamas į savo 2021 m. kovo 11 d. rezoliuciją „Konfliktas Sirijoje: 10 metų po sukilimo“ (3),

— atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 54 straipsnį,

— atsižvelgdamas į Vystymosi komiteto ir Kultūros ir švietimo komiteto nuomones,

— atsižvelgdamas į Užsienio reikalų komiteto pranešimą (A9-0058/2022),

A. kadangi pasaulyje dėl COVID-19 pandemijos mirė beveik penki milijonai žmonių, tad siekdamos sustabdyti COVID-19 sukeliančio viruso plitimą vyriausybės visame pasaulyje turėjo taikyti ypatingas priemones, be kita ko, buvo uždarytos mokyklos ir apribotos galimybės patekti į švietimo įstaigas;

B. kadangi dėl naujų viruso atmainų gilėja COVID-19 sveikatos krizė, o dėl konfliktų ir kitų krizių, įskaitant klimato krizę, vaikams visame pasaulyje ir toliau kyla didesnė rizika neįgyti minimalaus lygio įgūdžių;

C. kadangi galimybė gauti išsilavinimą yra tarptautiniu mastu pripažinta pagrindinė žmogaus teisė, kuri yra neatskiriama nuo kitų žmogaus teisių; kadangi teisė į mokslą reiškia, kad pradinis ugdymas yra privalomas, visuotinis ir prieinamas visiems;

D. kadangi, UNICEF vertinimu, daugiau kaip 168 mln. vaikų prarado visus mokslo metus dėl mokyklų uždarymo taikant izoliavimo priemones dėl COVID-19, o UNESCO duomenys rodo, kad 800 mln. viso pasaulio moksleivių švietimas buvo labai sutrikdytas – jie prarado vidutiniškai du trečdalius mokslo metų;

E. kadangi nuo 2020 m. kovo mėn. dėl COVID-19 pandemijos maždaug 194 valstybės buvo priverstos uždaryti visas savo šalies mokyklas, o tai paveikė daugiau kaip 1,8 mlrd. viso pasaulio mokyklose besimokančių moksleivių, atimant iš jų galimybę gauti išsilavinimą ir kitas svarbias mokyklų teikiamas naudingas paslaugas; kadangi kai kuriuose regionuose mokyklos tebėra uždarytos; kadangi uždarius mokyklas vaikai vis dažniau patiria smurtą, prievartą ir išnaudojimą, be kita ko, namuose; kadangi dalinis arba visiškas mokyklų uždarymas turi didžiausią poveikį pažeidžiamiems ir marginalizuotiems vaikams, didindamas esamą nelygybę švietimo sistemose ir visais atžvilgiais sutrikdydamas jų kasdienį gyvenimą;

F. kadangi, UNICEF duomenimis, trečdalis viso pasaulio vaikų neturi prieigos prie interneto, o tai yra kliūtis nuotoliniam ir (arba) skaitmeniniam mokymuisi; kadangi po COVID-19 pandemijos ir toliau reikės nuotolinio mokymosi ir mokymo programų, ypač nuo gaivalinių nelaimių ir konfliktų nukentėjusiose šalyse; kadangi, diegiant e. mokymąsi, mokytojams atsirado naujų uždavinių, o būtent palengvinti moksleivių mokymąsi ir palaikyti socialinį bendravimą; kadangi COVID-19 pandemijos aplinkybės ir sparčiai diegiamos inovacinės priemonės, kurių imtasi siekiant užtikrinti nepertraukiamą vaikų mokymąsi, atveria galimybę iš esmės reformuoti švietimą, kad jis taptų labiau orientuotas į ateitį, įtraukesnis, lankstesnis ir atsparesnis; kadangi nuotolinio mokymosi programos turi būti prieinamos visiems vaikams, atsižvelgiant į socialines ir ekonomines problemas, su kuriomis gali susidurti vaikai, taip pat į tai, kad jie gali neturėti prieigos prie interneto, transliacijų ar skaitmeninės žiniasklaidos;

G. kadangi ekonominės COVID-19 pandemijos pasekmės tėvams savo ruožtu turėjo poveikį jų vaikų sveikatai, gerovei ir galimybėms įgyti išsilavinimą; kadangi, uždarius mokyklas, tėvai nebuvo pasirengę savo vaikų nuotoliniam mokymuisi ir mokymuisi namuose; kadangi kai kurie dirbantys tėvai, neturintys finansinių išteklių ar alternatyvų, buvo priversti palikti savo vaikus vienus, o kiti, daugiausia moterys, turėjo išeiti iš darbo, ir dėl to šeimos buvo priverstos patirti skurdą;

H. kadangi daugiau kaip 90 proc. šalių, priverstinai uždarius mokyklas, pradėjo taikyti tam tikrą nuotolinį mokymąsi; kadangi nuotolinis mokymasis daugiausia naudos davė vaikams pradinio ir vidurinio ugdymo pakopose, tačiau ikimokyklinio ugdymo lygmeniu kilo rizika, kad vaikai gali nebūti tinkamai parengti pradinei mokyklai;

I. kadangi nuo COVID-19 pandemijos pradžios viso pasaulio moksleiviai prarado apie 1,8 trln. tiesioginio mokymosi ne virtualioje aplinkoje valandų ir dėl mokyklų uždarymo visame pasaulyje negauta daugiau kaip 39 mlrd. mokykloje gaunamo maisto porcijų (4);

J. kadangi pasaulinė mokymosi krizė egzistavo pasaulyje jau gerokai prieš COVID-19 pandemiją: ją sukėlė ne tik kliūtys gauti išsilavinimą dėl skurdo, didelių kelionės į artimiausią mokyklą atstumų, kenksmingų lyčių normų, pažeidžiamų grupių diskriminavimo, su aplinkos veiksniais susijusios rizikos ir konfliktų, bet ir tokia padėtis, kai mokyklinis ugdymas ne visada reiškia mokymąsi; kadangi pandemija prisidėjo prie vaikų kritinės padėties kai kuriuose konfliktų paveiktuose regionuose, kuriems dažnai būdinga, inter alia, didėjantis nesaugumas, didesnis pažeidžiamumas dėl klimato kaitos poveikio ir išpuoliai prieš švietimo institucijas, ir dėl to vaikai labiau rizikuoja būti įtraukti į konfliktą, o tai yra šiurkštus vaiko teisių ir tarptautinės humanitarinės teisės pažeidimas; kadangi 617 milijonų vaikų ir paauglių visame pasaulyje skaitymo (5) ir matematikos gebėjimai negali pasiekti minimalaus lygio nepaisant to, kad du trečdaliai jų mokosi mokykloje;

K. kadangi COVID-19 krizė panaikino švietimo srityje per 20 metų padarytą pažangą; kadangi 2020 m. 101 mln. (arba 9 proc.) daugiau 1–8 klasių moksleivių nebuvo įgiję minimalaus lygio skaitymo gebėjimų (6);

L. kadangi apskaičiuota, kad iki 2030 m. dar 825 milijonai vaikų sulauks pilnametystės neturėdami vidurinės mokyklos išsilavinimo lygio įgūdžių, kurių jiems reikės profesiniam ir asmeniniam gyvenimui; kadangi milijonai vaikų ir jaunuolių, kurie reguliariai lankė mokyklą, neįgyja žinių ir įgūdžių, kurių jiems reikės norint sėkmingai patekti į darbo rinką, realizuoti visą savo potencialą ir prisidėti prie savo bendruomenių vystymosi;

M. kadangi mokyklų uždarymas turi didelių ekonominių pasekmių, nes tai trukdo vaikams ir jaunuoliams įgyti būtinų įgūdžių, realizuoti visą savo potencialą ir pasirengti gyvenimui ir darbui, kas dažnai lemia nedarbo augimą, kuris, savo ruožtu, lemia didėjančią nelygybę, dėl kurios turima mažiau galimybių;

N. kadangi, pasak JT, pasaulyje 11-ai milijonų pradinių ir vidurinių mokyklų moksleivių – 5,2 mln. iš jų yra mergaitės – gresia pavojus negrįžti į švietimo įstaigas po to, kai dėl COVID-19 buvo uždarytos mokyklos (7); kadangi kuo ilgiau vaikai nelanko mokyklos, tuo didesnė yra tikimybė, kad jie nebaigs mokslų; kadangi dėl tokios padėties kyla rizika prarasti švietimo srityje pasiektus rezultatus ir nepasiekti DVT, visų pirma susijusių su skurdo mažinimu, sveikata ir gerove, taip pat kokybišku švietimu;

O. kadangi mokyklų uždarymas turi akivaizdų su lytimi susijusį poveikį ir kelia lyčių nelygybės didėjimo riziką; kadangi apskaičiuota, kad krizių metu uždarius mokyklas gali padaugėti paauglių nėštumo atvejų; kadangi mokyklos nelankančioms mergaitėms kyla neproporcinga ankstyvos ir prievartinės santuokos bei seksualinio išnaudojimo rizika; kadangi apskaičiuota, kad per ateinantį dešimtmetį gali būti dar du milijonai moterų lyties organų žalojimo atvejų; kadangi dideliam skaičiui mergaičių gali būti trukdoma grįžti į mokyklas, kai jos vėl bus atidarytos, nes egzistuoja tam tikra diskriminacinė politika, pagal kurią nėščioms mergaitėms ir jaunoms motinoms draudžiama lankyti mokyklą;

P. kadangi mokyklos nelanko 129 mln. mergaičių visame pasaulyje, tarp jų 32 mln. pradinio, 30 mln. pagrindinio ir 67 mln. vidurinio mokyklinio amžiaus mergaičių; kadangi mažiau nei pusė pasaulio šalių pasiekė lyčių lygybės dalyvavimo pradiniame ugdyme srityje; kadangi dėl perėjimo prie nuotolinio mokymosi vaikams, ypač mergaitėms, iš skurdžiausių ir pažeidžiamiausių namų ūkių kyla didelis pavojus visam laikui arba ilgam palikti mokyklą;

Q. kadangi devynios iš 10 valstybių, kuriose mergaitėms sunkiausia įgyti išsilavinimą, yra Užsachario Afrikoje, o likusi iš šių valstybių yra Afganistanas, kuriame Talibano valdžia iš mergaičių faktiškai atėmė galimybę įgyti aukštesnį nei pradinį išsilavinimą, nes duotas įsakymas atverti vidurines mokyklas tik berniukams; kadangi dėl neaiškios Talibano politikos ir jo neaiškių ir neišpildytų pažadų dėl mergaičių švietimo milijonai Afganistano mergaičių pagrįstai baiminasi dėl savo išsilavinimo; kadangi pradėtos kelios tarptautinės universitetų ir privačių asmenų iniciatyvos suteikti nuotolinio švietimo galimybių Afganistano mergaitėms ir moterims;

R. kadangi, remiantis kelių nacionalinių ir regioninių teisėsaugos institucijų duomenimis, vaikai, kurie nelanko mokyklos, ypač mergaitės ir nepalankiose sąlygose gyvenantys vaikai, pvz., be kita ko, mažumoms priklausantys vaikai, kaimuose gyvenantys vaikai, vaikai čiabuviai ir migrantai, įskaitant pabėgėlius, neįgalūs vaikai ir globojami vaikai, taip pat dėl COVID-19 pandemijos tėvų ir (arba) senelių netekę vaikai, yra neproporcingai pažeidžiami išnaudojimo, vaikų darbo ir smurto šeimoje aspektais, įskaitant smurto stebėjimą, patyčias internete ir kitus nusikaltimus, pvz., seksualinį išnaudojimą ir prievartą (8);

S. kadangi, papildomai prie labai didelių socialinių išlaidų, Pasaulio banko skaičiavimais, viso pasaulio mokyklų uždarymas penkių mėnesių laikotarpiui gali sukelti mokymosi spragų nulemtų nuostolių, kurių dabartinė vertė lygi 10 trln. USD; kadangi prarastos mokymosi galimybės ekonomikai gali kainuoti iki 161 mln. USD per dieną;

T. kadangi, deja, mokyklų uždarymas buvo labai svarbus siekiant apriboti COVID-19 plitimą; kadangi mokyklos – tai vietos, kuriose vaikai gali ne tik mokytis, jos taip pat yra susitikimo vietos bei psichikos sveikatos ir psichosocialinės paramos centrai; kadangi, pasak UNESCO ir UNICEF, mokyklų uždarymas kenkia ne tik teisei į švietimą, bet ir teisei į sveikatą, nes uždarius mokyklas daugiau kaip 80 mln. vaikų praranda pirminio skiepijimo galimybę; kadangi mokyklų uždarymas reiškia, kad mokytojai negali atkreipti dėmesio į smurto požymius ar tinkamos tėvų priežiūros trūkumą; kadangi, remiantis UNICEF mokslinių tyrimų biuro „Innocenti“ ir Pasaulio maisto programos duomenimis, mokyklų uždarymas taip pat daro poveikį teisei į gerą mitybą ir galimybei gauti kasdienį maistą; kadangi maitinimo mokykloje programos gali suteikti pažeidžiamiausiems vaikams paskatų grįžti į mokyklą; kadangi mokyklų uždarymas labai kenkia vaikų psichinei gerovei, nes vaikai namuose gali patirti smurtą ir stresą; kadangi mokyklų uždarymas gali turėti didelių ir ilgalaikių psichosocialinių pasekmių, be kita ko, lemti depresiją, išaugusį nerimą ir savižudybę, nes vaikai neturi galimybės palaikyti socialinių ryšių;

U. kadangi mokyklos nebaigimas didina socialinę nelygybę ir gali turėti įtakos šalies stabilumui ir gerovei, nes dėl šio reiškinio kyla grėsmė milijonų pasaulio vaikų ateičiai ir daromas itin didelis poveikis visai kartai; kadangi įrodyta, jog švietimas yra labai svarbus kovojant su ekstremizmu ir vaikų bei jaunimo radikalėjimu;

V. kadangi, kaip teigiama UNHCR 2021 m. švietimo ataskaitoje, mokyklos vis dar nelanko daugiau kaip pusė vaikų pabėgėlių; kadangi vaikai pabėgėliai neturi nuotolinio mokymosi galimybių; kadangi vaikų pabėgėlių, ypač tų, kurie gyvena pabėgėlių stovyklose, gyvenimo susigrūdus sąlygos dažnai palengvina viruso plitimą ir trukdo laikytis sanitarijos taisyklių; kadangi COVID-19 padėtis tose stovyklose lemia krizę vaikams, nes daugelio vaikų imuninė sistema jau yra nusilpusi arba jie turi gretutinių sveikatos sutrikimų savo raidai svarbiausiais metais, ir todėl jiems kyla didesnė rizika sirgti labai sunkiai, kai tenka įveikti šį mirtiną virusą; kadangi daugumoje pabėgėlių stovyklų nėra tinkamų sveikatos priežiūros paslaugų, kad būtų galima tinkamai reaguoti į vaikų ir jų šeimų poreikius;

W. kadangi nevienodas COVID-19 vakcinų paskirstymas visame pasaulyje daro neproporcingą poveikį mažas pajamas gaunančioms šalims;

1. pripažįsta ir labai vertina mokytojų ir visų pedagoginių bei pagalbinių darbuotojų, kurie greitai prisitaikė prie COVID-19 pandemijos ir užtikrino, kad vaikų ir paauglių mokymosi procesas būtų tęsiamas, darbą; palankiai vertina tarptautinių ir vietos pilietinės visuomenės organizacijų, privačių asmenų ir įmonių iniciatyvas suteikti vaikams informacinių ir ryšių technologijų, nuotolinio mokymosi kursų ir kitos mokymosi medžiagos, ypač tose valstybėse, kuriose vaikai neturi daug nuotolinio mokymosi galimybių arba visiškai neturi galimybės mokytis; primygtinai ragina Komisiją, Europos išorės veiksmų tarnybą (EIVT) ir valstybes nares skatinti laikytis vaiko teisėmis grindžiamo požiūrio dedant visuotines pastangas sušvelninti COVID-19 pandemijos poveikį vaikų galimybei gauti išsilavinimą, ir kad toks požiūris būtų pagrįstas nediskriminavimo, geriausių vaiko interesų paisymo ir vaikų dalyvavimo principais;

2. pripažįsta, kad švietimas yra kompleksinis klausimas, susijęs su visais tvaraus vystymosi aspektais;

3. teigiamai vertina įsipareigojimus, prisiimtus 2021 m. UNESCO pasaulinėje konferencijoje švietimo darniam vystymuisi klausimais, ir Berlyno deklaracijos priėmimą; primygtinai ragina užtikrinti kokybišką švietimą visiems vaikams, nes tai leistų pasiekti visus DVT, ir pabrėžia, jog svarbu, kad darnus vystymasis būtų integruotas į visų lygmenų švietimą ir mokymą, nuo ankstyvojo ugdymo iki aukštojo mokslo ir suaugusiųjų švietimo, įskaitant profesinį rengimą ir mokymą, neformalųjį švietimą bei savišvietą;

4. primygtinai ragina ES būti lydere švietimo srityje ir padėti valstybėms narėms visapusiškai pasinaudoti savo pajėgumais viso pasaulio vaikų švietimui paremti bei parodyti, kokiais įsitikinimais ji vadovaujasi šiuo klausimu; pabrėžia kertinį būsimosios Europos švietimo erdvės vaidmenį suteikiant svarbią galimybę plėsti tarptautinį bendradarbiavimą, kad, kuriant sąveikas švietimo srityje už Europos ribų, būtų kuriamos bendros strategijos ir sprendimai bendriems iššūkiams atremti; ragina Komisiją įdėti dvigubai daugiau pastangų strategijai šiuo tikslu parengti, įskaitant aiškų planą ir tikslus;

5. pabrėžia, kad itin svarbu garantuoti vaikų teisę į mokslą ir kiekvienam vaikui suteikti galimybę grįžti į mokyklą, ir ragina Komisiją, EIVT ir valstybes nares remti trečiųjų šalių valdžios institucijas, kad jos savo ekonomikos gaivinimo planuose teiktų pirmenybę mokyklų atidarymui, be kita ko, teiktų paramą mokytojams, kad jie padėtų vaikams panaikinti mokymosi spragas, ir remtų vaikų gerovę, nes mokyklos yra itin svarbios vaikų mokymuisi, saugumui, sveikatai, mitybai ir bendrai gerovei; ragina Komisiją, EIVT ir valstybes nares remti trečiųjų šalių valdžios institucijas joms užtikrinant, kad visi vaikai galėtų naudotis teise į pradinį ugdymą, ir imantis priemonių siekiant užtikrinti, kad būtų teikiamas ir prieinamas vidurinis išsilavinimas; taip pat ragina Komisiją, EIVT ir valstybes nares remti trečiųjų šalių valdžios institucijas vystant ir taikant skaitmeninius mokymosi ir mokymo metodus ir sudarant sąlygas visiems naudotis internetu;

6. mano, kad nacionaliniuose ekonomikos gaivinimo planuose ir ES bei tarptautinių finansų įstaigų teikiamos paramos programose prioritetas turi būti teikiamas vidaus išteklių telkimui, apsaugant ir tvirtai didinant vidaus išlaidas socialiniams sektoriams, ypač švietimui ir sveikatai, taip pat gerinant šių išlaidų kokybę; atsižvelgdamas į tai, primygtinai ragina užtikrinti teisingą lėšų paskirstymą ir finansavimą, kad nepalankioje padėtyje esantys, skurstantys, marginalizuoti vaikai, ypač mergaitės, ir jaunimas bei šeimos nebūtų palikti nuošalyje; pabrėžia, kad visos pastangos sušvelninti COVID-19 pandemijos poveikį galimybei gauti išsilavinimą turi būti grindžiamos geriausiais vaiko interesais ir kad imantis tokių priemonių turi būti gerbiamos vaiko teisės būti informuotam, įgalėtam ir turėti galimybę būti išklausytam;

7. pabrėžia, kad būtina atsižvelgti į tėvų socialinę padėtį ir remti šeimas, kurių pajamos sumažėjo dėl COVID-19 pandemijos ekonominio poveikio;

8. pripažįsta, kad kokybiškas švietimas turi būti ES ir valstybių narių oficialios paramos vystymuisi prioritetas;

9. pažymi, kad dėl priverstinio perkėlimo daugėja žmonių, gyvenančių pabėgėlių stovyklose; ragina Komisiją remti įgūdžių ugdymą pabėgėlių stovyklose ir numatyti tvirtą paramą pabėgėlių ir perkeltų asmenų švietimui, siekiant paremti jų integraciją ir įsitraukimą į pajamų teikiančią veiklą;

10. reiškia susirūpinimą dėl užsitęsusio pandemijos poveikio švietimo finansavimui, nes dauguma UNESCO valstybių narių dar nėra pasiekusios 4–6 proc. BVP arba 15–20 proc. viešųjų išlaidų, skiriamų švietimui, ribos;

11. pabrėžia, kad valdant pandemiją atsirado neteisingumas dėl nevienodų galimybių gauti vakcinų, nulėmusių nevienodas apsaugos galimybes; pabrėžia, kad pandemija pasibaigs tik tada, kai ji bus suvaldyta pasauliniu lygmeniu, ir kad vakcinos turi būti prieinamos visiems; ragina valstybes nares padidinti savo įnašus į JT programą COVAX ir didinti bendrą šios programos efektyvumą, kad trečiosioms šalims būtų užtikrinta pakankama prieiga prie COVID-19 vakcinų, siekiant sudaryti šioms šalims galimybes surengti nacionalines COVID-19 vakcinacijos kampanijas, laikantis kompetentingų nacionalinių visuomenės sveikatos institucijų ir Pasaulio sveikatos organizacijos gairių, ir taip užtikrinti greitą grįžimą į mokyklas; primygtinai ragina Komisiją, EIVT ir valstybes nares glaudžiai bendradarbiauti su savo transatlantiniais sąjungininkais ir tarptautiniais partneriais, kad būtų padidintas pasaulinis COVID-19 vakcinų tiekimas, užtikrinant sąžiningą paskirstymą šalims ir gyventojams, kuriems labiausiai reikia pagalbos, ir siekiant padidinti visuotinę prieigą prie įperkamų su COVID-19 susijusių medicinos produktų bei spręsti pasaulinių gamybos apribojimų ir tiekimo trūkumų problemas;

12. primygtinai ragina ES kartu su JAV ir kitomis Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) narėmis didinti gamybą ir tiekimo galimybes, kad būtų užtikrintos vienodos galimybės naudotis diagnostikos priemonėmis, vakcinomis, terapiniais vaistais ir kitais atitinkamais sveikatos priežiūros produktais, kurių reikia COVID-19 plitimui sustabdyti, užkirsti šiai ligai kelią ir ją gydyti, ir užtikrinti, kad šie tikslai būtų pasiekti iki 12-osios PPO ministrų konferencijos;

13. ragina Komisiją, EIVT ir valstybes nares remti trečiųjų šalių valdžios institucijas padedant joms finansuoti ir įgyvendinti vadinamosios saugios mokyklos akciją, įskaitant aprūpinimą higienos priemonėmis ir dalijimąsi informacija apie rankų plovimąsi bei kitas higienos priemones, taip pat apie poreikį toliau teikti mitybos paslaugas mokyklinio amžiaus vaikams ir paaugliams; pabrėžia, kad maitinimas mokykloje ir švarus vanduo yra ne tik gyvybiškai svarbūs vaikų mitybai, augimui ir raidai užtikrinti, – jie taip pat yra didelė paskata vaikams, ypač mergaitėms ir vaikams iš skurdžiausių ir labiausiai marginalizuotų bendruomenių, grįžti į mokyklą, kai ribojimai bus panaikinti; šiuo atžvilgiu pabrėžia, kad mokytojai ir pilietinės visuomenės veikėjai, įskaitant religines organizacijas, religines bendruomenes ir NVO, gali atlikti svarbiausią vaidmenį skatinant sveikatingumą ir kovojant su COVID-19 pandemija, taip pat padedant vaikams bei jų šeimoms įveikti dėl sveikatos krizės kilusius iššūkius ir sunkumus, didinant jų gerovę ir suteikiant galimybių dalyvauti mokymo bei švietimo programose;

14. ragina Komisiją, EIVT ir valstybes nares remti trečiųjų šalių valdžios institucijas, kad jos, vykdydamos atsparumo didinimo planavimą, parengtų švietimo srities rizikos švelninimo ir valdymo planus; atkreipia dėmesį į tai, kaip svarbu dabar plėtoti ir užtikrinti nenumatytų atvejų planavimą ir rengti reagavimo į krizes planus siekiant sumažinti užsikrėtimo COVID-19 pavojų mokyklose ir kuo labiau sumažinti mokyklų uždarymo poveikį vaikams ir jų šeimoms, ypač skurdžiausiai gyvenantiems ir labiausiai marginalizuotiems vaikams, taip pat vaikams, kurie turi sunkią negalią; šiuo atžvilgiu pabrėžia, kad reikia teikti prioritetą konflikto paveiktų regionų vaikams ir jų galimybėms gauti kokybišką išsilavinimą;

15. pabrėžia, kad mokyklų uždarymas gali turėti poveikį tėvų profesinėms pareigoms, kai jie tuo pačiu metu rūpinasi savo vaikais; pabrėžia, kad labai svarbu suteikti dirbantiems tėvams tinkamų išteklių ir gairių dėl nuotolinio ugdymo, užklasinės veiklos, taip pat psichologinės paramos metodų, kuriais padedama subalansuoti nuotolinį darbą namuose ir vaikų mokymąsi namuose;

16. pabrėžia, kad siekiant sumažinti stresą ir nerimą namuose svarbu teikti švietimo ir psichosocialinę paramą vaikams ir šeimoms, privalantiems izoliuotis, kad būtų kuo labiau sumažinta užsikrėtimo rizika;

17. ragina Komisiją, EIVT ir valstybes nares remti trečiųjų šalių valdžios institucijas, kad jos aktyviai rengtų gaires dėl geriausios nuotolinio mokymosi praktikos ir užtikrintų, kad vaikai iš mažas pajamas gaunančių šeimų, kaimuose gyvenantys vaikai, vaikai čiabuviai ir migrantai, marginalizuoti vaikai ir neįgalūs ar mokymosi sunkumų turintys vaikai, vaikai, kuriems teikiama alternatyvi priežiūra, sulaikymo vietose esantys vaikai, taip pat atokiose vietovėse ar nelaisvėje, ar aplinkoje, kurioje nėra visur esančios interneto prieigos, gyvenantys vaikai taip pat naudotųsi tinkamomis ir saugiomis priemonėmis, mokymo programomis ir technologijomis ir kad jos būtų jiems prieinamos; pabrėžia skaitmeninio mokymosi teikiamas galimybes padėti švietimo institucijoms greitai ir dideliu mastu pasiekti visus vaikus, sykiu skatinant partnerystes ir dirbant su įvairiais pilietinės visuomenės ir viešojo bei privačiojo sektorių veikėjais; tačiau atkakliai tvirtina, kad investicijomis į skaitmeninį mokymąsi turi būti siekiama mažinti skaitmeninį atotrūkį ir tai turi būti derinama prie aplinkybių, atitikti vaiko interesus ir nekliudyti remti pagrindinės švietimo infrastruktūros ir švietimo darbuotojų bei tiesioginio mokymosi nevirtualioje aplinkoje; vis dėlto primena, kad pandemijos metu prieiga prie skaitmeninių technologijų vis dar nebuvo teisinga ar plačiai paplitusi; mano, kad šiame sektoriuje reikia didelių investicijų, turint mintyje tiek mokymo, tiek finansavimo aspektus; ragina ES ir jos valstybes nares toliau teikti prieinamus švietimo išteklius ir atvirą prieigą prie skaitmeninių priemonių mokytojams, tėvams ir besimokantiesiems; atsižvelgdamas į tai pabrėžia, kad naudojant bet kokius skaitmeninius įrankius turi būti užtikrinami vaikų privatumas ir asmens duomenų apsauga, taip pat turi būti atsižvelgiama į lyčių lygybės principus atitinkantį turinį ir skirtingas realias vaikų gyvenimo sąlygas;

18. ragina Komisiją ir EIVT ir toliau patikimai finansuoti švietimą taikant visas turimas ES finansines priemones, laikantis priemonėje „Globali Europa“ numatyto tikslinio rodiklio 10 proc. jos lėšų skirti švietimui, ir skirti daugiau lėšų tam, kad būtų padidintas atsparumas dabartinėms ir būsimoms krizėms;

19. ragina Komisiją, EIVT ir valstybes nares remti trečiųjų šalių valdžios institucijas siekiant užtikrinti tinkamą vaikų priežiūrą, be kita ko, parengiant nenumatytų atvejų planą, pagal kurį būtų teikiama priežiūra vaikams, kurie liko našlaičiais arba neteko tinkamos priežiūros dėl to, kad suaugusieji jų globėjai sunkiai susirgo COVID-19 ir turėjo būti hospitalizuoti;

20. ragina Komisiją pagal Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonę (KVTBP) „Globali Europa“ sukurti sąsają tarp galimų investicijų rizikos mažinimo priemonių ir finansinės paramos, užtikrinant galimybę gauti išsilavinimą ir profesinį mokymą, ir, visų pirma, sukuriant tinkamą infrastruktūrą ir rengiant mokytojus;

21. ragina Komisiją ir EIVT remti trečiųjų šalių vyriausybes kuriant ir toliau plėtojant stipresnes ir įtraukias švietimo sistemas, pagal kurias atsižvelgiama į lyčių aspektą, ir kartu naikinant visų formų smurtą prieš moteris ir mergaites dėl lyties; primena, kad moterų galimybė gauti išsilavinimą yra Jungtinių Tautų įtvirtinta kaip viena pagrindinių teisių; mano, kad mergaičių švietimo didinimas ir parama moterų dalyvavimui švietime ir karjerai gamtos mokslų, technologijų, inžinerijos ir matematikos (MTIM) srityse, kaip prioritetas, turėtų būti pagrindinis ES ir tarptautinės vystymosi bendruomenės politikos tikslas; šiuo atžvilgiu primygtinai tvirtina, kad reikia suteikti mergaitėms galimybę baigti mokslus ir gauti pagal jų amžių tinkamą informaciją ir paslaugas be diskriminavimo, be šališkumo lyčių atžvilgiu ir suteikiant lygias galimybes joms realizuoti savo potencialą; pabrėžia, kad reikia skubiai naikinti su lytimi susijusias kliūtis įgyti išsilavinimą, kaip antai įstatymus, politiką ir žalingas socialines ir kultūrines normas, kurios kliudo mergaitėms tęsti mokslus nėštumo, santuokos ir motinystės atvejais; ragina švietimu kovoti su lyčių stereotipais ir žalingomis socialinėmis ir kultūrinėmis normomis ir vykdyti smurto prevenciją švietimo programomis, pagal kurias atsižvelgiama į lyčių aspektą;

22. smerkia tai, kad milijonai mergaičių visame pasaulyje neturi galimybių gauti išsilavinimą ir dėl to joms kyla pavojus tapti priklausomoms ir didesnė rizika patirti smurtą ir išnaudojimą, ypač tais atvejais, kai valdančiosios institucijos sistemingai neleidžia moterims ir mergaitėms naudotis švietimo, darbo ir visuomeninio gyvenimo galimybėmis; nepritaria piktnaudžiavimui bet kokia praktika, pagal kurią diskriminuojama išsilavinimo įgijimo srityje ir uždaromos mokyklos, ir naudojimuisi tokia praktika kaip priemone; ragina panaikinti tokią praktiką ir primygtinai ragina vėl atverti visas mokyklas moterims ir mergaitėms;

23. ragina Komisiją ir EIVT išlaikyti ir toliau didinti praėjusių 20 metų pasiekimus mergaičių ir moterų švietimo srityje Afganistane; primygtinai ragina skirti reikiamas ES humanitarinės pagalbos paketo lėšas Afganistanui, kad tarptautinės ir vietos organizacijos galėtų padėti vėl atverti mergaičių ir moterų švietimo įstaigas, ir, kaip laikiną priemonę, būtų galima rengti nuotolinio mokymosi programas; ragina tokį patį dėmesį skirti afganistaniečių vaikų ir jaunimo švietimui šalyse, priimančiose pabėgėlius iš Afganistano;

24. pabrėžia, kad turi būti užtikrinama visų žmonių teisė į švietimą ir informaciją apie lytinę ir reprodukcinę sveikatą, šeimos planavimą, modernius kontracepcijos metodus, saugų ir teisėtą abortą, taip pat motinų sveikatos priežiūrą, priežiūrą prieš gimdymą ir po gimdymo;

25. ragina Komisiją, EIVT ir valstybes nares, taip pat trečiųjų šalių nacionalines vyriausybes parengti specialias programas, skirtas COVID-19 protrūkio poveikiui vaikų, mokytojų ir jų bendruomenių psichinei sveikatai ir psichosocialiniam poveikiui valdyti ir švelninti, taip pat rengti specialias vaikams, tėvams ir mokytojams skirtas prevencines informacijos apie interneto naudojimo riziką, pvz., priekabiavimą, prekybą žmonėmis, seksualinę prievartą ir patyčias internete, kampanijas, taip pat remti specialius pagalbos vaikams, tapusiems tokios praktikos aukomis, ir jų tėvams planus;

26. pabrėžia, kad reikia pagal amžių tinkamų, įrodymais pagrįstų ir išsamių lytinio švietimo programų, kad būtų sumažintas mergaičių ir jaunų moterų pažeidžiamumas, turint mintyje ankstyvą gimdymą ir nenumatytą nėštumą, vaikų santuokas, prostituciją, ŽIV perdavimą ir smurtą dėl lyties;

27. pažymi, kad, nepaisant įvairių ES pastangų ir jos teikiamos pagalbos, koeficientas, rodantis kiek mokinių tenka kvalifikuotam specialistui, Užsachario regione tebėra aukštas; atkreipia dėmesį į tai, kad regioninis vidurkis yra 58 mokiniai vienam parengtam mokytojui pradinėje mokykloje ir 43 mokiniai vienam parengtam mokytojui vidurinio ugdymo lygmeniu; atkreipia dėmesį į tai, kad daugeliui besivystančių šalių sunku veiksmingai panaudoti išteklius ir kad labai dažnai didesnės išlaidos švietimui nereiškia, kad sukurta daugiau mokymosi galimybių ar gerinamas žmogiškasis kapitalas; pabrėžia mokytojų vaidmenį visais lygmenimis palengvinant mokymąsi, technologijų svarbą mokymuisi ir veiksmingo mokyklų ir švietimo sistemų valdymo svarbą šiose šalyse; primena, kad, kaip nurodo UNESCO, iki 2030 m. Užsachario Afrikoje reikia pasamdyti bent 15 milijonų mokytojų, kad būtų pasiekti su švietimu susiję tikslai pagal 4-ajį DVT;

28. ragina Komisiją, EIVT ir valstybes nares remti šalių partnerių valdžios institucijas siekiant spręsti jų švietimo sistemų problemas, kad jos galėtų susidoroti su būsimomis krizėmis ir kad jų sistemos taptų atsparesnės ir įtraukesnės, įgyvendinant mokymosi gaivinimo programas ir apsaugant švietimo biudžetus, skiriant tikslines investicijas į kokybišką, prieinamą ir įtraukų švietimą, be kita ko, investicijas į švietimo technologijų priemones, mokytojų rengimą ir kitus išteklius, siekiant užtikrinti, kad vaikai ir jaunimas realizuotų visą savo potencialą, būtų pasirengę gyvenimui ir neprarastų galimybių vėliau patekti į darbo rinką, sykiu visapusiškai atsižvelgiant į kiekvieno vaiko individualius švietimo poreikius ir teises; pabrėžia, kad nuotolinio mokymosi programos, parengtos būsimoms krizėms įveikti, turi apimti įvairią, įskaitant spausdintinę, mokymosi medžiagą, kad jos būtų prieinamos net ir nepalankiausiose sąlygose gyvenantiems ir marginalizuotiems vaikams;

29. teigiamai vertina UNESCO Paryžiaus deklaraciją „Visuotinis raginimas investuoti į švietimo ateitį“; primygtinai ragina viso pasaulio šalis laikyti švietimą investicija, o ne išlaidomis; laikosi nuomonės, kad tinkama ir veiksminga finansinė pagalba švietimo srityje yra būtina skurdo panaikinimo ir gerovės stiprinimo priemonė, ypač kai dėl konkuruojančių poreikių tokiuose ypač smarkiai nukentėjusiose sektoriuose, kaip sveikata ir švietimas, viešieji ištekliai tampa vis labiau riboti; primygtinai ragina Europos Komisiją ir valstybes nares iš esmės didinti švietimo finansavimą pagal savo tarptautines vystymosi ir pagalbos strategijas;

30. pabrėžia, kad jaunimas yra vertingiausias turtas, galintis paspartinti besivystančių šalių ekonominį vystymąsi;

31. primena, kad pasaulio bendruomenė yra įsipareigojusi iki 2030 m. pagerinti švietimo kokybę (4-asis DVT);

32. ragina didinti Afrikos ir ES jaunimo tarptautinius švietimo mainus, pvz., pasitelkiant programas „Erasmus“ ir „Erasmus“ jauniems verslininkams, kuriomis siekiama padėti naujiems verslininkams įgyti verslui valdyti reikalingų įgūdžių;

33. ragina valstybes nares atsižvelgti į tai, kad COVID-19 sveikatos krizė pablogino asmenų, sulaikytų stovyklose Sirijoje, padėtį, ir nedelsiant grąžinti į tėvynę visus Europos vaikus, laikomus tose stovyklose, užtikrinant, kad pirmenybė būtų teikiama vaiko interesams;

34. pabrėžia, kad svarbu į ekonomikos gaivinimo planus įtraukti profesinį mokymą ir „antros galimybės“ programas, siekiant padėti vaikams ir jaunimui patekti į darbo rinką; ragina Komisiją, EIVT, valstybes nares ir trečiąsias šalis jaunimui suteikti siektinų ateities perspektyvų;

35. pabrėžia, kad svarbu kartu su investicijomis į mokymą ir švietimą remti darbo vietų kūrimą, siekiant suteikti geresnes ateities perspektyvas kitai Afrikos ir kitų besivystančių regionų jaunimo kartai; pažymi, kad ypač svarbu užtikrinti viešojo ir privačiojo sektorių partnerystę siekiant 8-ojo DVT (galimybė gauti deramą darbą); pabrėžia vidurinio išsilavinimo ir profesinio mokymo, kurie būtini jaunimo galimybėms įsidarbinti ir darniam vystymuisi užtikrinti, svarbą; taip pat pažymi, kad, sparčiai didėjant Afrikos jaunuolių skaičiui, visų pirma reikia remti kokybišką švietimą ir tobulinti profesinių įgūdžių įgijimą, kad būtų padidintas judumas ir galimybė patekti į rinkas bei naudotis teisėmis;

36. ragina ES skatinti investicijas į profesinį mokymą ir mokymąsi visą gyvenimą bei švietimo struktūrų stiprinimą bendradarbiaujant su privačiuoju sektoriumi, kad būtų galima panaudoti žmogiškąjį kapitalą;

37. pabrėžia, kad svarbus nuolatinis mokytojų profesinis tobulėjimas ir svarbu teikti tvirtesnę finansinę paramą mokytojus, kad jie galėtų panaikinti savo moksleivių mokymosi spragas, reaguoti į jų asmenines socialines aplinkybes, padėtį šeimoje ir psichinės sveikatos problemas ir į savo mokymą įtraukti skaitmenines technologijas; pabrėžia, kad reikia skubiai išnaudoti galimybe ir pasinaudoti atsigavimo po COVID-19 pandemijos fondais ir sparčiai diegiamomis novatoriškomis priemonėmis, skirtomis vaikų nuotoliniam mokymuisi pandemijos metu užtikrinti, siekiant iš esmės reformuoti švietimą ir kurti labiau į ateitį orientuotas, įtraukesnes, lankstesnes ir atsparesnes sistemas; mano, kad vadovaujantis tokiais naujais požiūriais turi būti sprendžiamos mokymosi spragų problemos, užkertamas kelias mokyklos nebaigimui ir užtikrinama moksleivių, mokytojų ir kito personalo socialinė ir emocinė gerovė;

38. pabrėžia neformaliojo švietimo ir savišvietos, pilietinio ugdymo ir savanoriškos veiklos vaidmenį; ragina Komisiją remti trečiąsias šalis siekiant gerinti socialinių emocinių įgūdžių pripažinimą; primygtinai ragina skatinti kartų solidarumo ir mentorystės praktiką, siekiant mažinti nelygybę, atskirtį ar mokyklos nebaigimo atvejų skaičių;

39. ragina spartinti pasaulinius žinių mainus ir judumą visais švietimo lygmenimis, taip pat tarp šalių ir regionų bei jų viduje, sykiu pripažįstat sudėtingą ir ginčytiną pasaulinių santykių istoriją bei pabrėžiant paveldo, kultūrinės tapatybės, istorijos, meno ir pasaulinio pilietiškumo rėmimo švietimo priemonėmis svarbą; atkreipia dėmesį į internetinių mainų ir kelionių derinimo šiuo tikslu potencialą;

40. pabrėžia, kad svarbu plėtoti ir stiprinti informuotumo didinimo veiklą, susijusią su klimato kaita ir aplinkos apsauga bei jų poveikiu vaikams ir ateities kartoms; ragina imtis veiksmų, kad švietimas aplinkos klausimais taptų kertiniu bendrųjų mokymo programų komponentu;

41. pabrėžia, kad svarbų vaidmenį mokyklose atlieka fizinis ugdymas, nes fizinis aktyvumas ir sveikas gyvenimo būdas yra itin svarbūs besimokančiųjų sveikatos gerinimo veiksniai; todėl ragina Komisiją ir EIVT padėti nacionalinėms valdžios institucijoms užtikrinti pakankamą ir saugią sporto infrastruktūrą mokyklose bei kvalifikuotų fizinio ugdymo mokytojų rengimą;

42. atkreipia dėmesį į būtinybę pasinaudoti kultūros ir švietimo sąveikomis, siekiant formuoti tvarias, įtraukias ir atsparias visuomenes; atsižvelgdamas į tai, ragina Komisiją ir EIVT padėti nacionalinėms valdžios institucijoms įtraukti menus ir kultūrą į bendrąsias mokymo programas ir užklasinę veiklą, siekiant praturtinti besimokančiųjų trečiosiose šalyse ugdymo ir mokymosi patirtį;

43. mano, kad nacionalinės vyriausybės ir jų kompetentingos nacionalinės, regioninės ar vietos institucijos turi bendrauti su vaikais vaikams suprantamu būdu, kad jiems paaiškintų, kokių priemonių imtasi COVID-19 plitimui apriboti, siekiant didinti informuotumą apie tai, kokios yra COVID-19 pasekmės, rizika ir grėsmė, taip pat informuoti vaikus apie jų teises;

44. pabrėžia įgūdžių, kurie padėtų vaikams sėkmingai žengti gyvenimo keliu, o būtent susijusių su asmeniniais santykiais, mokymusi, empatija ir bendradarbiavimu, įgijimo svarbą, visų pirma kontaktinio mokymosi būdu; pabrėžia, jog svarbu, kad vaikai galėtų žaisti ir užsiimti laisvalaikio veikla, nes tai vienas pagrindinių jų raidos elementų, pripažintų JT vaiko teisių konvencijos 31 straipsnyje; ragina imtis veiksmų, kad vaikai galėtų labiau mėgautis laisvalaikio ir kultūrine veikla, nes tai yra tiek teisė savaime, tiek būdas jų psichikos sveikatai ir bendrai gerovei stiprinti;

45. pakartoja savo raginimą visoms JT valstybėms narėms, kurios to dar nepadarė, ratifikuoti JT vaiko teisių konvenciją, kartu pabrėždamas, jog svarbu užtikrinti, kad ši pagrindinė žmogaus teisių priemonė būtų veiksminga visame pasaulyje;

46. pabrėžia poreikį tinkamai vertinti, imtis atitinkamų tolesniu veiksmų ir stebėti šios krizės metu įgyvendinamų iniciatyvų poveikį, siekiant aptikti spragas ir trūkumus ir nustatyti, kaip būtų galima juos sumažinti;

47. įsipareigoja užtikrinti, kad švietimas taptų viena svarbiausių parlamentinių delegacijų darbo diskusijų temų, ypač posėdžiaujant tokiose jungtinėse parlamentinėse asamblėjose, kaip AKR ir ES JPA;

48. paveda Pirmininkei perduoti šią rezoliuciją Tarybai ir Komisijai.

(1) ypač Bendrąją pastabą Nr. 5 dėl Vaiko teisių konvencijos bendrųjų įgyvendinimo priemonių; Nr. 6 dėl elgesio su nelydimais vaikais ne jų kilmės šalyje; Nr. 10 dėl vaiko teisių nepilnamečių justicijos srityje; Nr. 12 dėl vaiko teisės būti išklausytam; Nr. 13 dėl vaiko teisės į laisvę nuo bet kokio pobūdžio smurto; Nr. 14 dėl vaiko teisės į tai, kad pirmiausia būtų vadovaujamasi jo interesais; Nr. 15 dėl vaiko teisės naudotis tobuliausiomis sveikatos sistemos paslaugomis ir Nr. 16 dėl valstybės prievolių, susijusių su verslo sektoriaus poveikiu vaikų teisėms.

(2) OL C 232, 2021 6 16, p. 2.

(3) OL C 474, 2021 11 24, p. 130.

(4) UNICEF mokslinių tyrimų tarnyba, „COVID-19: Missing More Than a Classroom – The impact of school closures on children’s nutrition“ (COVID-19. daugiau nei praleista pamoka. Mokyklos uždarymo poveikis vaikų mitybai), 2021 m. sausio mėn.

(5) UNESCO informacijos suvestinė Nr. 46 „More Than One-Half of Children and Adolescents Are Not Learning Worldwide“ (Daugiau kaip pusė pasaulio vaikų ir paauglių nesimoko), 2017 m. rugsėjo mėn.

(6) 2021 m. JT darnaus vystymosi tikslų ataskaita, 2021 m. liepos 15 d.

(7) UNESCO, „How many students are at risk of not returning to school?“ (Kokiam skaičiui moksleivių kyla rizika negrįžti į mokyklą?), 2020 m. liepos 30 d.

(8) 2020 m. birželio 19 d. Europolo pranešimas spaudai „Exploiting Isolation: Sexual Predators Increasingly Targeting Children during COVID Pandemic“ (Naudojimasis izoliacija: per COVID-19 pandemiją seksualiniai nusikaltėliai vis dažniau taikosi į vaikus).