Azorų salose speciali tiekimo tvarka dažniausiai taikoma grūdams ir kitiems šalutiniams produktams, skirtiems salų gyvūnų pašarų pramonei ir gyvulininkystės sektoriui; Madeiroje speciali tiekimo tvarka taip pat daugiausiai taikoma gyvūnų pašarams skirtiems produktams, bet taikymo mastas mažesnis, be to, ji taikoma ir žmonėms vartoti skirtiems produktams. Bendra 2014 m. specialiai tiekimo tvarkai skirta suma buvo 16,32 mln. EUR (15,5 proc. EŽŪGF POSEI skirtų lėšų).

POSEI programomis buvo užtikrintas atokiausių regionų specialiai atrinktų produktų tiekimas, neviršijant specialiai tiekimo tvarkai skirto biudžeto ribų, ir sumažintos papildomos sąnaudos. Per apžvelgiamą laikotarpį valstybių narių parengtas prognozuojamas tiekimo, taikant specialią tiekimo tvarką, balansas buvo beveik visas panaudotas produktams, tiekiamiems iš Sąjungos, o ne iš trečiųjų šalių, išskyrus Kanarų salas ir, kiek mažesniu mastu, Madeirą. Iš atlikto grūdų ir pieno miltelių atvejo tyrimo matyti, kad dėl paramos, teikiamos taikant specialią tiekimo tvarką, papildomos sąnaudos, patiriamos dėl itin didelio atokumo, sumažėja 45–80 proc.

6.2.Specialios tiekimo tvarkos ir vietos produktų rėmimo priemonių derėjimas

Apskritai speciali tiekimo tvarka ir vietos produktų rėmimo priemonės taikytos darniai. Beveik visais atvejais produktai, kuriems taikyta speciali tiekimo tvarka, skyrėsi nuo produktų, kuriems taikytos vietos produktų rėmimo priemonės. Taigi, jie tarpusavyje nekonkuruoja. Keliais atvejais konkurencijos galbūt būta (tai pasakytina apie mėsą Kanarų salose) – vietos produktams, kuriems taikytos vietos produktų rėmimo priemonės, teikta didesnė parama nei produktams, kuriems taikyta speciali tiekimo tvarka.

6.3.Žemės ūkio veiklos išlaikymas

Dėl POSEI paramos beveik visuose sektoriuose buvo lengviau išlaikyti žemės ūkio gamybos veiklą, t. y. jos mastą, plotus ir, kiek mažiau, ūkininkų skaičių, ir užtikrinti apytikriai 140 000 asmenų užimtumą bei 123 000 MDV visoje visų atokiausių regionų vertės grandinėje. Taip pat teikta didelė pajamų parama.

Programomis veiksmingai patenkinti beveik visi (o gal ir visi) konkretūs viso laikotarpio poreikiai, net jeigu tos priemonės, atsižvelgiant į poreikių rūšį ir gamybos veiklai skirtą biudžeto dalį, vieniems regionams pritaikytos geriau nei kitiems. Pagal POSEI teikiama parama jos gavėjams buvo paskirstyta labai nevienodai, tačiau tai galima paaiškinti seniai susiklosčiusia tradicine žemės ūkio struktūra.

Atrodo, kad pagal POSEI teikiamos paramos poveikis konkurencingumo didinimui yra ribotas, nes parama pirmiausia siekiama mažinti veiklos sąnaudas. Tačiau kitomis paramos priemonėmis, visų pirma Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) priemonėmis, remiami veiksmais, kuriais siekiama didinti susijusių žemės ūkio sektorių konkurencingumą.

6.3.1.Tradicinė produkcija

Taikant POSEI padėta išlaikyti keturių atokiausių regionų bananų sektoriaus produkciją. Ši sritis išliko stabili Martinikoje ir Madeiroje, o Gvadelupoje didėjo 3,2 proc. per metus. Produkcijos kiekis buvo stabilus Kanarų salose ir Madeiroje, o Martinikoje ir Gvadelupoje per metus didėjo atitinkamai 4,3 ir 8,6 proc. Buvo stengiamasi mažinti gamybos sąnaudas ir skatinti laikytis kokybės standartų, vykdyti rinkodaros strategiją ir naudoti ženklinimą (pvz. „Plátano de Canarias“, „banane française“). Be to, buvo stengiamasi mažinti naudojamą pesticidų kiekį, pvz., Vest Indijoje įgyvendinant tvariai auginamų bananų planą (angl. Plan for Sustainable Bananas). Šiam sektoriui aktualios dabar vykstančios ir ateityje vyksiančios derybos su trečiosiomis šalimis, daugiausia su Lotynų Amerika, dėl galimybės patekti į Sąjungos rinkas ir tiekti regionuose, kuriuose darbo jėga ne tokia brangi, auginamus bananus, kuriems būtų taikomi lengvatiniai muitų tarifai.

Cukraus sektoriuje pagal POSEI teikiama parama padėta išlaikyti gamybą ir dirbamosios žemės plotus. Per apžvelgiamą laikotarpį gamintojų skaičius sumažėjo, tačiau vidutinis ūkių dydis išaugo. Pagal programą POSEI paprastai remiamos gamintojams mokamos cukranendrių kainos, o kaimo plėtros programomis ir mokslinių tyrimų veikla sprendžiami su konkurencingumu susiję klausimai (pvz., susiję su atsodinimu, naujų rūšių plėtojimu ir ūkininkavimo patirtimi). Sektoriaus atstovai pabrėžia, kad, tuose ūkiuose plėtojant papildomą žemės ūkio veiklą, be galo svarbu išlaikyti cukranendres, atsižvelgiant į šios produkcijos socialinį ir ekonominį poveikį, ypač Gvadelupoje ir Reunjone. Sektoriuje nerimaujama dėl to, kad 2017 m. bus baigtos taikyti cukraus kvotos, taip pat dėl dabar vykstančių derybų su trečiosiomis šalimis dėl tam tikrų rūšių cukraus, gaminamo ir atokiausiuose regionuose, patekimo į Sąjungos rinką.

Kanarų salose labai sumažėjo eksportuojamų pomidorų auginimo vietų plotas, t. y. nuo 2 478 ha 2006 m. iki 787 ha 2014 m., nepaisant to, kad 2009 m. pradėtas įgyvendinti restruktūrizavimo planas. Dėl konkurencijos, kurią kelia produkcija iš Maroko, žemyninės Ispanijos ir nauja produkcija iš Šiaurės bei Vidurio Europos, šis sektorius neteko savo pagrindinio santykinio pranašumo, turėto žiemos mėnesiais daug eksportuojant į Europos rinkas. Aiškiai matyti, kad rinkos dalis sumažėjo. Neseniai, 2016 m., buvo pradėtas įgyvendinti naujas planas, kuriuo siekiama išlaikyti esamus plotus ir gamybą.

Taikant POSEI Azorų salose padėta išlaikyti pieno gamybą. Nors bendras ūkių, kurių specializacija – pieno gamyba, skaičius mažėja (-3 proc. per metus), tas mažėjimas ne toks didelis kaip Europos Sąjungoje (-5 proc.). Nepaisant to, kad pieno ūkių mažėja, gamyba išaugo, pirmiausia dėl to, kad ūkiuose padidėjo vidutinis karvių skaičius. Vietos šviežio pieno kaina, nustatyta vyriausybės priemonėmis, gana maža, ją būtų galima didinti pranašumu laikant pieno kokybę ar regiono įvaizdį. Sektoriuje labai nerimaujama dėl padarinių 2015 m. nustojus taikyti pieno kvotas.

Taikant POSEI taip pat padėta Azorų salose išlaikyti mėsos sektorių, o šis tradiciškai labai susijęs su pieno gaminių gamyba; per pastaruosius kelerius šio laikotarpio metus gamybos apimtis išaugo. Nuo 1999 m. jautienos gamybai skirti plotai padidėjo daugiau nei dvigubai, gyvūnų skaičius jautienos sektoriuje taip pat didėja.

Per apžvelgiamą laikotarpį Madeiros vyno sektoriaus padėtis beveik nekito – tiek vertinant pagal pagaminamą kiekį, tiek pagal dirbamos žemės plotą (-1,1 proc.).

6.3.2.Produkcijos įvairinimas

Per apžvelgiamą laikotarpį remiamos produkcijos, kuria siekiama įvairinti gyvulininkystės ir augalininkystės produktus, lygis stabilizavosi (pagal mastą), tačiau buvo kelios išimtys – paukštiena Gvadelupoje, vaisiai ir daržovės Martinikoje, kiauliena ir jautiena Madeiroje, taip pat vyno sektorius.

Vietos produkcija, kuria siekiama įvairinimo, sudarė 20–40 proc. (maksimalus dydis) mėsos ir pieno produktų (bet 70–100 proc., vertinant tik pagal šviežius produktus) ir apie 40 proc. vaisių ir daržovių (bet beveik 80 proc. Reunjone ir per 90 proc. Gvianoje) poreikio. Apskritai, vietos produkcijos, kuria siekiama įvairinimo, lygis per apžvelgiamą laikotarpį išliko nepakitęs vertinant pagal beveik visus produktus.

Įvairios paramos priemonės, visų pirma perdirbimo ir prekybos, taikytos visoje vertės grandinėje. Prancūzijos atokiausiuose regionuose ir Madeiroje priemonių, kuriomis remiamas perdirbimas ir vietos prekyba, dalis gerokai didesnė už paramos produkcijai dalį. Kanarų ir Azorų salose daugiau paramos skirta produkcijai. Atrodo, kad vietos produkcijai tam tikras spaudimas buvo daromas dėl pigaus importo, ypač gyvulininkystės produkcijai dėl šaldytos mėsos importo arba vaisių ir daržovių auginimui Martinikoje, Gvadelupoje ir Kanarų salose. Visuose atokiausiuose regionuose buvo sudėtinga pasiekti, kad gamintojų organizacijos būtų veiklios ir kad būtų taikomos perdirbimo priemonės, taip pat buvo sunku užtikrinti, kad būtų nustatyta prekybos vieta vietos produkcijai vietos rinkoje parduoti, nes buvo juntama stipri pigesnių importuojamų produktų konkurencija.

6.4.Indėlis siekiant BŽŪP tikslų

POSEI programomis padėta siekti bendrų BŽŪP tikslų. Dėl pagal POSEI teikiamos paramos beveik visuose sektoriuose buvo lengviau išlaikyti produkcijos lygį, taigi buvo stabiliai ir nemenkai remiamos ūkininkų pajamos, taigi ir perspektyvi maisto gamyba. Keliuose atokiausiuose regionuose tvarus valdymas iš esmės užtikrinamas taikant kompleksinės paramos reikalavimus, o tai lemia tvarią ūkininkavimo patirtį. Pagal programas POSEI visų pirma remiama gamybos veikla atokesnėse vietovėse ir padedama užtikrinti subalansuotą teritorinę plėtrą.