Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo, kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. XXX/XXX [Oficialios kontrolės reglamentas] ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 834/2007 /* COM/2014/0180 final - 2014/0100 (COD) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS 1.1. Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Pastarąjį dešimtmetį ekologiškų produktų rinka dinamiškai plėtojosi dėl smarkiai augančios paklausos. Nuo 1999 m. pasaulinė ekologiško maisto rinka padidėjo keturis kartus. Ekologinei gamybai skirtas plotas Europos Sąjungoje (toliau – Sąjunga) padvigubėjo. Kasmet 500 000 ha žemės pertvarkoma į ekologinio ūkininkavimo paskirties žemę. Tačiau tiek vidaus pasiūla, tiek teisinis pagrindas atsilieka nuo šios rinkos plėtros. Gamybos taisyklėse nepakankamai atsižvelgiama į kintančius vartotojų bei piliečių prioritetus ir augančius lūkesčius, dabartinės ženklinimo taisyklės pernelyg sudėtingos, aptikta kontrolės sistemos ir prekybos režimo trūkumų. Šios srities teisės aktai painūs, dėl jų nuostatų patiriama didelė administracinė našta, kuri atgraso smulkiuosius ūkininkus nuo prisijungimo prie Sąjungos ekologinės gamybos sistemos. Nebėra pagrindo taikyti kai kurių išimčių, kurios buvo reikalingos kuriant sektorių. Pasiūlymo tikslas – patobulinti ekologinės gamybos teisės aktus siekiant (1) pašalinti tvarios ekologinės gamybos plėtros kliūtis Sąjungoje, (2) sudaryti ūkininkams ir ūkio subjektams sąžiningos konkurencijos sąlygas ir užtikrinti veiksmingesnį vidaus rinkos funkcionavimą, (3) išlaikyti ar padidinti vartotojų pasitikėjimą ekologiškais produktais. 1.2. Bendrosios aplinkybės Priimdama Tarybos reglamentą (EB) Nr. 834/2007 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo[1], Taryba pažymėjo įvairius aspektus, dėl kurių Komisija, peržiūrėjusi to reglamento taikymo patirtį, turėjo Europos Parlamentui ir Tarybai pateikti ataskaitą. 2013 m. gegužės 13–14 d. Žemės ūkio ir žuvininkystės susitikime[2] Taryba priėmė išvadas dėl Komisijos ataskaitos[3] ir paragino valstybes nares bei Komisiją aukštu lygiu plėtoti ekologinės gamybos sektorių peržiūrint dabartinį teisinį pagrindą; peržiūros tikslas – pagerinti teisinio pagrindo pritaikomumą, kartu numatant stabilumo ir tikrumo laikotarpį, padaryti pagrindą aiškesnį bei paprastesnį ir išspręsti užsilikusius klausimus, kuriuos reikia išsamiau išnagrinėti. Ekologinės gamybos teisės aktų peržiūra yra Komisijos reglamentavimo kokybės ir rezultatų programos[4] dalis. Peržiūra yra galimybė Tarybos reglamente (EB) Nr. 834/2007 nustatytus Komisijos įgyvendinimo įgaliojimus suderinti su Komisijai pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 ir 291 straipsnius suteiktų deleguotųjų ir įgyvendinimo įgaliojimų atskyrimu. 1.3. Šioje srityje galiojančios nuostatos Pirmasis Sąjungos teisės aktas dėl ekologinės gamybos priimtas 1991 m. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 2092/91 gamybos taisyklėmis teisiškai apibrėžiama ekologinė gamyba, nustatomi kontrolės ir ženklinimo reikalavimai, taip pat ekologiškų produktų importo taisyklės. Tai buvo vartotojų ir ekologiškų produktų gamintojų apsaugos nuo melagingų ir klaidinančių teiginių apie ekologiškus produktus pagrindas. Tas teisės aktas buvo peržiūrėtas ir 2007 m. birželio mėn. priimtas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 834/2007, kuriame visų pirma – plačiau apibrėžta ekologinė gamyba, apibūdinant jos tikslus ir principus, – labiau suderintos Sąjungoje taikomos ekologinės gamybos taisyklės, panaikinant nacionalines taisykles dėl gyvūninės kilmės produktų, – numatyta galimybė valstybėms narėms savo atsakomybe taikyti taisyklių išimtis, bet su griežtais apribojimais ir tik tam tikrą laikotarpį, – ekologinės kontrolės sistema susieta su oficialia maisto ir pašarų kontrolės sistema, numatyta Reglamente (EB) Nr. 882/2004[5], ir nustatytas privalomos privačių kontrolės įstaigų akreditacijos reikalavimas, – pertvarkytas importo režimas: be trečiųjų šalių lygiavertiškumo pripažinimo, Europos Sąjunga pripažįsta ir kontrolės įstaigų, vykdančių veiklą trečiosiose šalyse, lygiavertiškumą bei atitiktį reikalavimams. Ankstesnė sistema, pagal kurią valstybės narės suteikdavo leidimus atskirai kiekvienai siuntai, pagrindiniame reglamente panaikinta ir šiuo metu laipsniškai nutraukiamas jos taikymas. 1.4. Derėjimas su kitomis Bendrijos politikos sritimis Šia iniciatyva siekiama įgyvendinti Komunikato dėl pažangaus reglamentavimo tikslus Europos Sąjungoje. Vienas iš peržiūros tikslų – supaprastinti teisės aktus. Peržiūra atitinka strategijos „Europa 2020“ bendrąsias nuostatas, visų pirma susijusias su tvaraus augimo prioritetu ir tausiau išteklius naudojančios, ekologiškesnės ir konkurencingesnės ekonomikos siekiu. Ji atitinka ir bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP) reformą, pagal kurią nustatytas visas Sąjungos žemės ūkio plėtros 2014–2020 m. pagrindas[6]. Naujomis nuostatomis siekiama tvaraus konkurencingumo, kad maisto gamybos sektorius taptų ekonomiškai perspektyvus, taip pat tausaus natūralių iš žemės gaunamų Sąjungos išteklių valdymo, kurio pagrindiniu elementu laikoma ekologinė gamyba. Pasiūlyme atsižvelgiama į naujos bendros žuvininkystės politikos nuostatas dėl akvakultūros, kuri yra labai svarbi užtikrinant tvarų ir ilgalaikį aprūpinimą maistu, taip pat augimą ir užimtumą, kartu mažinant laukinių žuvų išteklių eikvojimą, kai pasaulinė maisto iš vandens gyvūnų arba augalų paklausa vis didėja. Jis taip pat dera su Komisijos parengtu naujo Tarybos ir Parlamento reglamento dėl oficialios kontrolės[7] pasiūlymu, kuriuo siekiama įtvirtinti integralumo principą visose su maisto grandine susijusiose srityse, racionalizuojant ir supaprastinant visą teisinį pagrindą ir kartu siekiant geresnio reguliavimo. Visų pirma tinkamai suderintos ir (arba) aiškiau išdėstytos apibrėžtys, taip pat pasiūlytos būtinos specialios kontrolės nuostatos, kurias reikia įtraukti į bendrą teisinį oficialios kontrolės pagrindą. Galiausiai, ekologinės gamybos sistema yra Sąjungos žemės ūkio produktų kokybės sistemų dalis, kaip ir geografinių nuorodų, garantuotų tradicinių gaminių ir ES atokiausių regionų ir kalnuotų vietovių produktų sistemos, kaip pabrėžiama Komisijos komunikate Europos parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui dėl žemės ūkio produktų kokybės politikos ir nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1151/2012 dėl kokybės sistemų[8]. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI 2.1. Konsultacijos Dabartinė padėtis nuodugniai išanalizuota remiantis informacija, surinkta per susitikimus su suinteresuotosiomis šalimis, į kuriuos Komisija pakvietė daugiau kaip 70 ekspertų ir mokslininkų dabartiniams ir būsimiems ekologinės gamybos sektoriaus iššūkiams išsamiai aptarti. 2013 m. pradžioje Komisija pradėjo konsultacijas internete. Gauta apie 45 000 atsakymų į klausimyno klausimus ir beveik 1400 kitokių atsiliepimų. Daugumą atsakymų (96 %) pateikė Europos Sąjungos piliečiai, o likusius – suinteresuotosios šalys. Be to, sektoriui priklausančios suinteresuotosios šalys keliuose Ekologinio ūkininkavimo patariamosios grupės susitikimuose buvo informuotos apie dabartinių teisės nuostatų peržiūrą ir klausta jų nuomonės. Už teisės aktų įgyvendinimą atsakingos valstybių narių kompetentingos institucijos buvo nuolat informuojamos apie techninius peržiūros aspektus ir su jomis buvo nuolat konsultuojamasi. 2.2. Svarbiausi konsultacijų rezultatai Viešų konsultacijų respondentams daugiausia rūpėjo aplinkos apsaugos ir kokybės klausimai. Jie norėtų, kad Europos ekologinės gamybos taisyklės būtų sustiprintos ir pageidauja, kad jos būtų vienodos visos Sąjungos ūkininkams ir kitiems ūkio subjektams. Todėl dauguma pritaria taisyklių taikymo išimčių panaikinimui. Išreikšti dideli lūkesčiai dėl produktų ir medžiagų, kurių neleidžiama naudoti ekologinėje gamyboje, likučių. Europos Sąjungos ekologinis logotipas kaip ekologiškų produktų atpažinimo priemonė laikomas lygiaverčiu nacionaliniams logotipams. Dauguma piliečių ir suinteresuotųjų šalių pasitiki ekologinės kontrolės sistema, nors ir mano, kad ji galėtų būti patobulinta, visų pirma įvedant elektroninį sertifikavimą. Jie taip pat pritaria smulkiųjų ūkininkų grupių sertifikavimui. Ekologinės gamybos sektoriuje plačiai pripažįstama būtinybė patobulinti šios gamybos teisės aktus. Taip pat dauguma sutinka, kad reikėtų išlaikyti ekologinės gamybos principus bei tikslus ir panaikinti taisyklių taikymo išimtis. 2.3. Poveikio vertinimas Atliekant poveikio vertinimą palyginti trys politikos scenarijai: – patobulintas status quo, grindžiamas dabartinių teisės aktų patobulinimu ir geresniu vykdymo užtikrinimu; – į rinką orientuotas scenarijus, kuriuo siekiama sudaryti sąlygas, kurios padėtų dinamiškai prisitaikyti prie tolesnių rinkos pokyčių pasitelkiant lankstesnes taisykles. Ilgalaikės išimtinės taisyklės būtų integruotos į gamybos taisykles; – principais gindžiamas scenarijus, kuriuo siekiama, kad ekologinė gamyba vėl visų pirma būtų grindžiama savo principais, kurie būtų aiškiau išreikšti gamybos taisyklėse. Išimtinės taisyklės būtų panaikintos. Įvertintas visų trijų politikos galimybių potencialas įgyvendinant 2020 m. BŽŪP tikslus, konkrečius politikos tikslus ir su peržiūra susijusius veiklos tikslus, taip pat jų efektyvumas ir veiksmingumas. Principais grindžiamas scenarijus geriausiai atitinka visus vertinimo kriterijus, po jo eina į rinką orientuotas scenarijus ir galiausiai – patobulinto status quo scenarijus. Įgyvendinus principais grindžiamą scenarijų tikimasi šių rezultatų: – gerų rinkos perspektyvų, nes padidės vartotojų pasitikėjimas, o tai greičiausiai padės palaikyti ekologiškų produktų kainas ir pritraukti naujus rinkos dalyvius; – panaikinus taisyklių taikymo išimtis turėtų pagausėti ekologiškų žaliavų, visų pirma sėklų; – įvedus aiškesnes ir paprastesnes gamybos taisykles sektorius taps patrauklesnis; – labiau suvienodinus taisykles, jas padarius paprastesnėmis ir aiškesnėmis ir trečiųjų šalių kontrolės įstaigų pripažinimo kriterijumi pasirinkus atitiktį reikalavimams, o ne lygiavertiškumą, konkurencija taps sąžiningesnė; – patobulinus kontrolės sistemą ir suvienodinus gamybos taisykles atsižvelgiant į kintančius visuomenės prioritetus (aplinkos apsaugos valdymo sistemą perdirbėjams ir prekiautojams, gyvūnų gerovę), padidės vartotojų pasitikėjimas; – tikimasi, kad pritaikius rizika grindžiamą principą pagerės kontrolės efektyvumas bei veiksmingumas ir kad šis principas drauge su patikimesniu importo režimu padės užkirsti kelią sukčiavimui; – su ekologine gamyba susijęs teigiamas poveikis aplinkai išryškės panaikinus išimtines taisykles; – panaikinus išimtis pagerės gyvūnų gerovės sąlygos. Poveikio vertinimo išvadomis, priimtiniausia politikos galimybė – principais grindžiamas scenarijus drauge su patobulinimais, siūlomais pagal patobulinto status quo scenarijų ir kai kuriais galimybių variantais. Ypatingas dėmesys skirtas viso proceso supaprastinimui. Pagal priimtiniausią galimybę bus – aiškiau išdėstytos nuostatos dėl taikymo srities, gamybos taisyklių ir kontrolės, – panaikintos neveiksmingos nuostatos, – apribota valstybėms narėms leidžiamų taikyti išimčių taikymo sritis, – supaprastintas importo režimas, – supaprastinti reikalavimai smulkiesiems ūkininkams, ypač įvedus smulkiųjų ūkininkų grupių sertifikavimo galimybę. Kalbant apie administracines išlaidas paminėtina, kad pagal dabartinį pasiūlymą būtų panaikinti 37 iš 135 esamų informavimo reikalavimų, nustatytų ekologine gamyba užsiimantiems ūkio subjektams ir institucijoms. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI 3.1. Siūlomų veiksmų santrauka Ekologinėje gamyboje ir toliau turi būti taikomi tam tikri principai, kurie nuodugniai atitinka vartotojų lūkesčius. Specifinės gamybos taisyklės surinktos į siūlomo reglamento priedą, taip išsprendžiant neaiškumo problemą. Gamybos taisyklės sugriežtintos ir suvienodintos panaikinant išimtis, išskyrus tuos atvejus, kai būtina imtis laikinų priemonių siekiant tęsti arba atnaujinti ekologinę gamybą iškilus katastrofinėms aplinkybėms. Ekologinio žemės ūkio naudmenos turi būti valdomos atidžiai laikantis ekologinei gamybai taikomų reikalavimų, o pereinamojo laikotarpio patvirtinimas atgaline data iš principo nebeįmanomas. Žemės ūkio kilmės sudedamosios dalys, naudojamos perdirbtų ekologiškų produktų sudėčiai, turi būti išimtinai ekologiškos. Ekologine gamyba užsiimantys ūkio subjektai, išskyrus ūkininkus arba ūkio subjektus, kurie augina jūros dumblius arba akvakultūros gyvūnus, turi sukurti savo aplinkosauginio veiksmingumo padidinimo sistemą; šis reikalavimas netaikomas labai mažoms įmonėms. Kontrolės sistema patobulinta visas su kontrole susijusias nuostatas įtraukiant į vieno teisės akto – reglamento dėl oficialios kontrolės ir kitos oficialios veiklos, susijusios su maistu ir pašarais – tekstą. Tokiu būdu ūkio subjektams, kompetentingoms institucijoms ir kontrolės institucijoms bei įstaigoms dėl su kontrole susijusių nuostatų nebereikės remtis dviem atskirais teisės aktų tekstais. Kontroliavimo galimybė padidinama aiškiau išdėsčius, supaprastinus ir suvienodinus gamybos taisykles, taip pat panaikinus įvairias galimas tokių taisyklių taikymo išimtis. Pasiūlymu siekiama panaikinti Reglamente (EB) Nr. 834/2007 numatytą galimybę tam tikro tipo mažmenininkams pritaikyti išimtį; ši galimybė įvairiose valstybėse narėse buvo skirtingai aiškinama ir įgyvendinama, todėl apsunkino valdymą, priežiūrą ir kontrolę. Rizika grindžiamas oficialios kontrolės principas sustiprintas panaikinant Reglamente (EB) Nr. 834/2007 numatytą privalomą reikalavimą kasmet tikrinti visų ūkio subjektų atitiktį reikalavimams. Tokiu būdu bus galima koreguoti kontrolės dažnumą deleguotaisiais aktais, priimamais pagal Reglamentą (ES) Nr. XX/XXX (Oficialios kontrolės reglamentą), kad mažos rizikos ūkio subjektai galėtų būti tikrinami rečiau nei kartą per metus ir (arba) jų metinis fizinis patikrinimas būtų siauresnis, o didesnės rizikos ūkio subjektai būtų tikrinami išsamiau. Taigi kontrolės našta ūkio subjektams bus teisingiau subalansuota, t. y. mažiau jos patirs tie, kurie, patvirtintais duomenimis, laikosi taisyklių; kartu kompetentingos institucijos ir kontrolės institucijos bei įstaigos galės veiksmingiau ir efektyviau naudoti išteklius. Nustatytos specialios nuostatos, kuriomis siekiama padidinti skaidrumą, susijusį su mokesčiais, kurie gali būti renkami kontrolės reikmėms, ir sustiprintos nuostatos, susijusios su ūkio subjektų ir jų sertifikavimo statuso skelbimu. Įvedama Sąjungos smulkiųjų ūkininkų grupių sertifikavimo sistema, kurios tikslas – sumažinti tikrinimo ir sertifikavimo išlaidas ir susijusią administracinę naštą, sustiprinti vietos tinklus, pagerinti realizavimo rinkas ir užtikrinti tokias pat veiklos sąlygas, kaip ir trečiųjų šalių ūkio subjektų. Įtrauktos specialios nuostatos skaidrumo didinimo ir sukčiavimo prevencijos tikslais: ūkio subjektų vykdomos ekologinės gamybos grandinės įvairiais etapais tų pačių produktų grupių negali tikrinti skirtingos kontrolės institucijos ar įstaigos. Specialios nuostatos įtrauktos ir siekiant suvienodinti veiksmus, kurių reikia imtis, jei aptinkama neleidžiamų produktų arba medžiagų. Šiame kontekste gali pasitaikyti atvejų, kai ūkininkams nebeleidžiama parduoti savo produktų kaip ekologiškų, nes į jų sudėtį netyčia pateko neleidžiamų produktų arba medžiagų. Tokiais atvejais Komisija valstybėms narėms gali leisti skirti nacionalines išmokas patirtiems nuostoliams kompensuoti. Be to, šiems nuotoliams iš dalies arba visiškai padengti valstybės narės gali naudoti bendros žemės ūkio politikos priemones. Galiausiai, pasiūlyme nustatyti veiksmai, kurių turi būti imamasi visoje Sąjungoje tos pačios kategorijos reikalavimų nesilaikymo atvejais siekiant užtikrinti vienodas ūkio subjektams taikomas sąlygas, tinkamą vidaus rinkos veikimą ir vartotojų pasitikėjimo išsaugojimą, nepažeidžiant sankcijų nustatymo, priklausančio valstybės narės kompetencijai. Prekybos režimas pakoreguotas siekiant suvienodinti ekologine gamyba užsiimančių Europos Sąjungos ir trečiųjų šalių ūkio subjektų veiklos sąlygas ir užtikrinti didesnį vartotojų pasitikėjimą. Lygiavertiškumo susitarimų su trečiosiomis šalimis galimybė išlieka, o vienašališko lygiavertiškumo sistema bus laipsniškai panaikinta. Siūloma laipsniškai pereiti nuo kontrolės įstaigų pripažinimo prie atitikties reikalavimams tvarkos. 3.2. Teisinis pagrindas Sutartis dėl Europos Sąjungos veikimo, jos 42 straipsnio pirma pastraipa ir 43 straipsnio 2 dalis. 3.3. Subsidiarumo ir proporcingumo principai Pasiūlyme peržiūrima dabartinė BŽŪP kokybės sistema. Žemės ūkio produktų ir pašarų gamyba ir prekyba jais Europos Sąjungos rinkoje, taip pat užtikrinimas, kad ekologiškų produktų vidaus rinka tinkamai veiktų, yra Sąjungos kompetencija, kuria ji dalijasi su valstybėmis narėmis. Sąjungos ekologinės gamybos sistema kaip BŽŪP dalis yra kur kas veiksmingesnė užtikrinant sklandžią vidaus rinkos plėtrą nei 28 atskiros sistemos. Be to, ji padeda sudaryti sąlygas tvirtesnei ir nuoseklesnei prekybos su pasauliniais partneriais politikai, visų pirma stiprinant Sąjungos derybinę galią. Pasiūlymu bus pasiekta didesnės darnos šiais klausimais: – sumažinama šiuo metu valstybėms narėms numatyta taisyklių išimčių taikymo sritis, nes šios išimtys lemia nesąžiningą ūkio subjektų konkurenciją, kelia grėsmę prarasti vartotojų pasitikėjimą, sąlygoja teisės aktų painumą ir prekybos problemas (sunkumus užtikrinant atitiktį reikalavimams); – dėl to, kad įvairių valstybių narių veiksmai ES ekologinės gamybos teisės aktų nesilaikymo atvejais gali skirtis, susidaro nesąžiningos konkurencijos sąlygos ir neveiksmingai veikia vidaus rinka. 3.4. Pasirinkta priemonė Siūloma priemonė – reglamentas, nes dabartinės nuostatos pasirodė esančios tinkamas pagrindas valstybėms narėms, taigi jokios kitos rūšies priemonė nebūtų tinkama. Direktyva būtų nustatytos lankstesnės taisyklės, dėl kurių galėtų susidaryti nesąžiningos ūkio subjektų konkurencijos sąlygos, o vartotojai būtų suklaidinti arba nuvilti. Reglamentu užtikrinamas nuoseklus įgyvendinimo principas valstybėse narėse ir sumažinama administracinė našta, nes ūkio subjektai turės laikytis tik vieno taisyklių rinkinio. Lanksčios teisės priemonės, kaip antai gairės, laikomos netinkamomis siekiant išspręsti nevienodos taisyklių interpretacijos bei įgyvendinimo problemą ir atsižvelgiant į tarptautinį kontekstą. 4. POVEIKIS BIUDŽETUI Pasiūlyme numatytas biudžetas techninėms pagalbos priemonėms. Išsamus poveikis biudžetui išdėstytas finansinėje teisės akto pasiūlymo pažymoje. 5. NEPRIVALOMI ASPEKTAI. SUPAPRASTINIMAS Pasiūlyme numatyta supaprastinti bei aiškiau išdėstyti teisės nuostatas ir užpildyti kelias jų spragas. Juo panaikinami 37 iš 135 dabartiniuose ekologinio ūkininkavimo teisės aktuose numatytų įpareigojimų. Juo siekiama smarkiai sumažinti administracinę naštą. Pagal pasiūlymą numatytų priimti deleguotųjų aktų projektai bus rengiami laikantis tų pačių principų. Pasiūlyme žymiai supaprastinami su gamybos taisyklėmis susiję reikalavimai ūkio subjektams ir nacionalinėms institucijoms ir apribojama valstybėms narėms leidžiamų taikyti taisyklių išimčių taikymo sritis. Panaikinamos kelios neveiksmingos nuostatos, visų pirma sustiprinus rizika grindžiamos kontrolės principą. Kalbant apie importą pažymėtina, kad atitikties reikalavimams tvarka bus paprastesnė įgyvendinti tiek gamintojams, tiek kontrolės įstaigoms bei Komisijai. Smulkiesiems ūkininkams numatytas reikšmingas supaprastinimas – smulkiųjų ūkininkų grupių sertifikavimas, kuris padės proporcingiau vykdyti patikrinimus ir laikytis duomenų registravimo reikalavimų. Pasiūlymu siekiama, kad teisės nuostatos būtų patogiau išdėstytos. Pvz., bendrosios taisyklės paliekamos pagrindiniame reglamento tekste, o specialiosios ekologinės gamybos taisyklės pateiktos reglamento priede. 6. SUDERINIMAS 2010 m. Komisija priėmė pasiūlymą COM(2010) 759 dėl Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 suderinimo su Lisabonos sutartimi. Dėl 2011 ir 2012 m. vykusių išsamių trišalių diskusijų suderinimo pasiūlymo priėmimas praktiškai nepasistūmėjo. Į dabartinį pasiūlymą įtraukti būtini suderinimo pasiūlymo elementai, įskaitant teisės nuostatų struktūrą pagrindiniame akte, deleguotuosiuose aktuose ir įgyvendinimo aktuose. Todėl COM(2010) 759 bus atšauktas kaip nebeaktualus. 2014/0100 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo, kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. XXX/XXX [Oficialios kontrolės reglamentas] ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 834/2007 EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, visų pirma į jos 42 straipsnio pirmą pastraipą ir 43 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[9], atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[10], laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1) ekologinė gamyba – tai bendroji ūkio valdymo ir maisto gamybos sistema, grindžiama geriausia aplinkos ir klimato srities patirtimi, didele biologine įvairove, gamtos išteklių išsaugojimu, gyvūnų gerovės aukštų standartų ir gamybos standartų taikymu, atsižvelgiant į tai, kad vis daugiau vartotojų pageidauja produktų, pagamintų naudojant natūralias medžiagas ir procesus. Todėl ekologinės gamybos vaidmuo visuomenėje yra dvejopas: viena vertus, vykdant minėtą veiklą kuriama vartotojų poreikiams, susijusiems su ekologiškų produktų įsigijimu, patenkinti skirta specifinė rinka, ir, kita vertus, kuriamos visuomenei prieinamos gėrybės, kurios padeda saugoti aplinką, užtikrinti gyvūnų gerovę ir skatinti kaimo plėtrą; (2) aukštų sveikatos, aplinkos ir gyvūnų gerovės standartų laikymasis gaminant ekologiškus produktus yra geros tų produktų kokybės sudėtinė dalis. Kaip pažymima Komisijos komunikate Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui dėl žemės ūkio produktų kokybės politikos[11], ekologinė gamyba – tai dalis Sąjungos žemės ūkio produktų kokybės sistemų, kartu su geografinėmis nuorodomis, garantuotais tradiciniais gaminiais ir atokiausių Sąjungos regionų gaminiais, kaip nustatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1151/2012[12] ir atitinkamai Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 228/2013[13]. Šia prasme pagal bendrą žemės ūkio politiką (BŽŪP) vykdant ekologinės gamybos veiklą siekiama tikslų, kurie būdingi visoms Sąjungos žemės ūkio produktų kokybės sistemoms; (3) visų pirma, ekologinės gamybos politikos tikslai įtvirtinti BŽŪP tiksluose, užtikrinant, kad ūkininkai, kurie laikosi ekologinės gamybos taisyklių, gautų deramas pajamas. Be to, kadangi vis daugiau vartotojų pageidauja įsigyti ekologiškų produktų, sukuriamos sąlygos toliau plėtoti ir plėsti tų produktų rinką, kartu didinant ekologinės gamybos veiklą vykdančių ūkininkų pajamas; (4) be to, ekologinė gamyba – tai sistema, kurią taikant į BŽŪP įtraukiami aplinkosaugos reikalavimai ir skatinama tvari žemės ūkio produktų gamyba. Dėl šios priežasties į BŽŪP įtrauktos finansinio ekologinės gamybos rėmimo priemonės (tai visai neseniai padaryta Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1307/2013[14]); jos ypač sustiprintos Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1305/2013[15] neseniai pertvarkius teisinę kaimo plėtros politikos sistemą; (5) ekologinė gamyba taip pat padeda siekti Sąjungos aplinkos apsaugos tikslų, visų pirma nustatytųjų 2020 m. Biologinės įvairovės strategijoje[16], Žaliosios infrastruktūros komunikate[17], Dirvožemio teminėje strategijoje[18] ir aplinkos srities teisės aktuose, pavyzdžiui, Paukščių direktyvoje[19] ir Buveinių direktyvoje[20], Nitratų direktyvoje[21], Vandens pagrindų direktyvoje[22], Teršalų išmetimo nacionalinių ribų direktyvoje[23] ir Direktyvoje dėl tausiojo pesticidų naudojimo[24]; (6) atsižvelgiant į Sąjungos ekologinės gamybos politikos tikslus, teisine sistema, kuri parengta siekiant įgyvendinti tą politiką, turėtų būti siekiama užtikrinti sąžiningą konkurenciją ir tinkamą ekologiškų produktų vidaus rinkos veikimą, išsaugoti ir pateisinti vartotojų pasitikėjimą ekologiškumo ženklą turinčiais produktais. Be to, ta sistema turėtų būti siekiama sudaryti sąlygas, kad šią politiką būtų galima plėtoti atsižvelgiant į gamybos ir rinkos pokyčius; (7) Komisijos komunikate „2020 m. Europa – pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija“[25] išdėstytos strategijos „Europa 2020“ politiniai prioritetai, be kita ko, yra sukurti žiniomis ir inovacijomis grindžiamą konkurencingą ekonomiką, skatinti didelio užimtumo ekonomiką, kurioje užtikrinama socialinė ir teritorinė sanglauda, taip pat remti perėjimą prie tausiai išteklius naudojančios ir mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos. Todėl ekologinės gamybos politikoje ūkio subjektams turėtų būti numatytos tinkamos priemonės, kurios padėtų geriau identifikuoti jų produktus bei skatinti tuos produktus vartoti ir kartu saugotų ūkio subjektus nuo nesąžiningos veiklos; (8) kadangi ekologinės gamybos sektorius dinamiškai keičiasi, Tarybos reglamente (EB) Nr.834/2007[26] užsiminta, kad Sąjungos ekologinės gamybos taisykles reikės persvarstyti, atsižvelgiant į tų taisyklių taikymo patirtį. Iš Komisijos atlikto tokio persvarstymo rezultatų matyti, kad ekologinę gamybą reglamentuojanti Sąjungos teisinė sistema turėtų būti patobulinta ir į ją įtrauktos taisyklės, atitinkančios didelius vartotojų lūkesčius ir garantuojančios deramą aiškumą tų taisyklių adresatams. Todėl Reglamentas (EB) Nr. 834/2007 turėtų būti panaikintas ir pakeistas nauju reglamentu; (9) iš įgytos Reglamento (EB) Nr. 834/2007 taikymo patirties matyti, kad reikia aiškiau nurodyti šio reglamento taikymo sričiai priskiriamus produktus. Visų pirma, reglamentas turėtų būti taikomas žemės ūkio produktams (įskaitant akvakultūros produktus), išvardytiems Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – Sutarties) I priede. Be to, reglamentas turėtų būti taikomas maistui ar pašarams naudoti skirtiems perdirbtiems žemės ūkio produktams, nes rinkai tiekiant tokius produktus kaip ekologiškus sukuriama svarbi žemės ūkio produktų realizavimo rinka ir užtikrinama, kad vartotojams būtų matomas žemės ūkio produktų, iš kurių gaunami perdirbti produktai, ekologiškumas. Taip pat šis reglamentas turėtų būti taikomas tam tikriems kitiems produktams, su žemės ūkio produktais susijusiems tokiais pat glaudžiais ryšiais kaip ir perdirbti žemės ūkio produktai, nes tie kiti produktai yra arba svarbi žemės ūkio produktų realizavimo rinka, arba sudėtinė gamybos proceso dalis. Pagaliau, į šio reglamento taikymo sritį turėtų būti įtraukta jūros druska, nes ji gaminama taikant natūralias gamybos technologijas, o jos gamyba padeda vystyti kaimo vietoves, todėl jūros druskos gamyba atitinka šio reglamento tikslus. Aiškumo sumetimais tie kiti Sutarties I priede neišvardyti produktai turėtų būti išvardyti šio reglamento priede; (10) siekiant papildyti arba iš dalies pakeisti tam tikras neesmines šio reglamento nuostatas, pagal Sutarties 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai; (11) siekiant atsižvelgti į naujus gamybos metodus ar medžiagas, ar tarptautinius įpareigojimus, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus dėl kitų produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, sąrašo keitimo. Į tą sąrašą galima įtraukti tik produktus, kurie glaudžiai susiję su žemės ūkio produktais; (12) dėl lokalaus viešojo maitinimo veiklos pobūdžio valstybių narių taikomos priemonės ir privačios šios srities sistemos laikomos tinkamomis bendrosios rinkos veikimui užtikrinti. Todėl šis reglamentas neturėtų būti taikomas viešojo maitinimo įstaigų patalpose paruoštam maistui. Šis reglamentas neturėtų būti taikomas ir laukinių gyvūnų medžioklės bei žvejybos produktams, nes neįmanoma kontroliuoti viso tų produktų gamybos proceso; (13) remiantis mokslinių tyrimų projektų rezultatais, ekologiško maisto rinkai itin svarbus vartotojų pasitikėjimas. Nepatikimos taisyklės ilgainiui gali pakirsti visuomenės pasitikėjimą ir sukelti rinkos nepakankamumą. Todėl darnus ekologinės gamybos vystymas Sąjungoje turėtų būti grindžiamas Sąjungos lygiu suderintomis racionaliomis gamybos taisyklėmis. Be to, tos gamybos taisyklės turėtų atitikti ūkio subjektų ir vartotojų lūkesčius, susijusius su ekologiškų produktų kokybe ir atitiktimi šiame reglamente nustatytiems principams ir taisyklėms; (14) šis reglamentas turėtų būti taikomas nedarant poveikio su juo susijusiems teisės aktams, pavyzdžiui, teisės aktams, susijusiems su maisto grandinės sauga, gyvūnų sveikata ir gerove, augalų sveikata, augalų dauginamąja medžiaga, ženklinimu ir aplinka. Leidimo naudoti produktus ir medžiagas, kurie gali būti naudojami gaminant ekologiškus produktus, klausimu svarbu pažymėti, kad leidimas naudoti tokius produktus ir medžiagas turi būti pirmiausia suteiktas Sąjungos lygiu. Todėl šis reglamentas turėtų būti taikomas nedarant poveikio kitoms konkrečioms Sąjungos nuostatoms dėl leidimų naudoti tuos produktus ir medžiagas bei nuostatoms dėl tų produktų ir medžiagų tiekimo rinkai; (15) iš principo, šiame reglamente nustatytose bendrosiose gamybos taisyklėse turėtų būti numatytas draudimas naudoti jonizuojančiąją spinduliuotę ir genetiškai modifikuotus organizmus (GMO), taip pat iš GMO arba naudojant GMO pagamintus produktus. Kadangi vartotojams vis aktualesnis darosi maisto perdirbimo ir vežimo poveikis aplinkai, ekologinės gamybos veiklą vykdantiems ūkio subjektams, išskyrus ūkininkus ir ūkio subjektus, auginančius jūrų dumblius arba akvakultūros gyvūnus, turėtų būti taikomas reikalavimas valdyti savo aplinkosauginį veiksmingumą pagal suderintą sistemą. Siekiant kuo labiau sumažinti labai mažoms įmonėms (kaip apibrėžta Komisijos rekomendacijoje 2003/361/EB[27]), kurios vykdo ekologinės gamybos veiklą, tenkančią reguliavimo naštą, tikslinga numatyti, kad minėtas reikalavimas joms nebūtų taikomas. Siekiant užtikrinti, kad bendrosios gamybos taisyklės būtų taikomos tinkamai, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais nustatomi aplinkosaugos vadybos sistemai taikytini kriterijai; (16) laikoma, kad neatitikties ekologinės gamybos taisyklėms pavojus didesnis vienetų, kurie nėra valdomi pagal ekologinės gamybos taisykles, turinčiose žemės ūkio valdose. Todėl po atitinkamo perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpio (toliau –pereinamasis laikotarpis) kiekviena Sąjungoje veikianti žemės ūkio valda, siekianti pereiti prie ekologinės gamybos, turėtų būti visa valdoma laikantis ekologinei gamybai taikomų reikalavimų. Ekologiškoms žemės ūkio valdoms visose valstybėse narėse turėtų būti taikomas toks pat pereinamasis laikotarpis, nepriklausomai nuo to, ar jos anksčiau taikė iš Sąjungos fondų lėšų remiamas agrarinės aplinkosaugos priemones. Tačiau pūdymo atveju taikyti pereinamojo laikotarpio nebūtina. Siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šiam reglamentui, taip pat, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais būtų nustatytos taisyklės, kuriomis papildomos bendrosios perėjimo prie ekologinės gamybos taisyklės arba kuriomis papildomos ir iš dalies keičiamos specialiosios perėjimo prie ekologinės gamybos taisyklės; (17) siekiant suderinti ekologinės gamybos tikslus ir principus bei užtikrinti, kad jų būtų laikomasi, turėtų būti nustatytos specialiosios gamybos taisyklės, reglamentuojančios augalinių produktų, gyvulininkystės produktų ir akvakultūros produktų gamybą (įskaitant laukinių augalų ir jūrų dumblių rinkimo taisykles), taip perdirbto maisto ir pašarų bei vyno ir mielių gamybą; (18) kadangi ekologinė augalinių produktų gamyba pagrįsta augalų mityba pirmiausia per dirvos ekosistemą, hidroponinis auginimas neturėtų būti leidžiamas. Be to, ekologinės augalinių produktų gamybos srityje turėtų būti naudojami tokie gamybos metodai, kuriais užtikrinama aplinkos taršos prevencija arba ta tarša kuo labiau sumažinama; (19) dirvožemio tvarkymui ir tręšimui reglamentuoti turėtų būti nustatytos ekologinės augalinių produktų gamybos srityje leidžiamų auginimo būdų ir trąšų bei dirvožemio gerinimo priemonių naudojimo sąlygos; (20) pesticidų naudojimas turėtų būti smarkiai ribojamas. Pirmenybė turėtų būti teikiama priemonėms, kuriomis kenksmingųjų organizmų ir piktžolių prevencija užtikrinama taikant su augalų apsaugos produktų naudojimu nesusijusius metodus, pavyzdžiui, sėjomainą. Kenksmingieji organizmai ir piktžolės turėtų būti kontroliuojami, siekiant nuspręsti, ar intervencijos priemonių taikymas ekonomiškai ir ekologiškai pateisinamas. Naudoti tam tikrus augalų apsaugos produktus turėtų būti leidžiama, jeigu minėtais metodais nėra užtikrinama derama apsauga ir tik jeigu tie augalų apsaugos produktai patvirtinti pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1107/2009[28], nustačius, kad jie atitinka ekologinės gamybos tikslus ir principus, įskaitant griežtas naudojimo sąlygas, ir atitinkamai patvirtinus juos pagal šį reglamentą; (21) siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šiam reglamentui, taip pat, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais nustatomos taisyklės, kuriomis specialiosios augalinių produktų gamybos taisyklių nuostatos iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl auginimo būdų, dirvožemio tvarkymo ir tręšimo, augalų sveikatos ir kenksmingųjų organizmų bei piktžolių valdymo, grybų auginimo ir kitų specialių augalų auginimo ir augalinių produktų gamybos sistemų valdymo, augalų dauginamosios medžiagos kilmės ir laukinių augalų rinkimo; (22) kadangi gyvulininkystės produktų gamyba visuomet susijusi su žemės ūkio paskirties žemės tvarkymu, nes auginamiems augalams tręšti naudojamas mėšlas, gyvūnų auginimas neturint žemės turėtų būti draudžiamas. Renkantis veisles reikėtų atsižvelgti į veislių gebėjimą prisitaikyti prie vietos sąlygų, jų gyvybingumą ir atsparumą ligoms, be to, reikėtų skatinti puoselėti didelę biologinę įvairovę; (23) ekologiškų gyvulininkystės produktų ir akvakultūros produktų gamybos reikmėms skirtos laikymo vietos (įskaitant, kai tinkama, vandens terpę) turėtų atitikti gyvūnų elgsenos poreikius. Reikėtų nustatyti tam tikriems gyvūnams (įskaitant bites) taikomas konkrečias laikymo sąlygas ir tų gyvūnų auginimo būdus. Tos sąlygos ir būdai turėtų užtikrinti aukštą gyvūnų gerovės lygį, kuris tam tikrais aspektais turėtų būti griežtesnis nei Sąjungos gyvūnų gerovės standartai, paprastai taikomi gyvulininkystės produktų gamybai. Daugeliu atveju gyvūnai turėtų nuolatos turėti galimybę ganytis diendaržiuose, ir tokie diendaržiai iš principo turėtų būti įrengti pagal tinkamą rotacijos sistemą; (24) siekiant išvengti gamtinių išteklių (pavyzdžiui, dirvos ir vandens) taršos maistingosiomis medžiagomis, reikėtų nustatyti didžiausią mėšlo naudojimo vienam hektarui ir gyvūnų skaičiaus vienam hektarui ribą. Ta riba turėtų būti susieta su azoto kiekiu mėšle; (25) gyvūnams stresą, žalą, ligą ar kančias sukeliantis luošinimas turėtų būti uždraustas; (26) gyvūnai turėtų būti šeriami pagal ekologinės gamybos taisykles pagamintomis pašarinėmis žaliavomis (pageidautina, kad tos žaliavos būtų pagamintos nuosavame ūkyje), pritaikytomis gyvūnų fiziologiniams poreikiams. Be to, siekiant patenkinti pagrindinius gyvūnų mitybos poreikius, tam tikrų mineralų, mikroelementų ir vitaminų naudojimui gali būti taikomos aiškiai nustatytos sąlygos; (27) gyvūnų sveikatos valdymas turėtų būti pirmiausia grindžiamas ligų profilaktika. Be to, turėtų būti taikomos specialios valymo ir dezinfekcijos priemonės. Profilaktinis chemiškai susintetintų alopatinių vaistų naudojimas ekologinės gamybos srityje neturėtų būti leidžiamas, išskyrus atvejus, kai gyvūnui dėl ligos ar sužeidimo būtinas skubus gydymas, o tokie vaistai turėtų būti naudojami tik tiek, kiek tikrai būtina, kad gyvūno būklė vėl būtų gera. Tokiais atvejais, siekiant garantuoti vartotojams ekologinės gamybos atitiktį reikalavimams, turėtų būti įmanoma imtis griežtų priemonių, kaip antai dukart padidinti išlauką po chemiškai susintetintų alopatinių vaistų naudojimo, kaip nurodyta atitinkamuose Sąjungos teisės aktuose. Būtina nustatyti bitininkystės srityje taikytinas specialiąsias ligų profilaktikos ir veterinarinio gydymo taisykles; (28) siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šiam reglamentui, taip pat, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais nustatomos taisyklės, kuriomis specialiosios gyvulininkystės produktų gamybos taisyklės iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl gyvūnų kilmės, gyvūnų laikymo sąlygų (įskaitant mažiausią paviršių uždarose patalpose bei lauko aikštelėse ir didžiausią gyvūnų skaičių viename hektare), auginimo būdų, veisimo, pašarų ir maitinimo, ligų profilaktikos ir veterinarinio gydymo; (29) šis reglamentas grindžiamas naujos bendros žuvininkystės politikos tikslais akvakultūros srityje; akvakultūrai tenka svarbus vaidmuo užtikrinant darnų, ilgalaikį aprūpinimą maistu, taip pat ekonomikos augimą ir užimtumą, be to, visame pasaulyje didėjant maisto iš vandens gyvūnų ir augalų produktų paklausai, akvakultūra mažina neigiamą poveikį laukiniams žuvų ištekliams. 2013 m. Komisijos komunikate Tarybai ir Europos Parlamentui „Tvarios ES akvakultūros plėtros strateginės gairės“[29] nurodyti pagrindiniai iššūkiai, su kuriais susiduria Sąjungos akvakultūros sektorius, ir to sektoriaus augimo galimybės. Tame komunikate teigiama, kad ekologinės akvakultūros sektorius yra itin perspektyvus sektorius, ir atkreipiamas dėmesys į ekologinio sertifikavimo teikiamus konkurencinius pranašumus; (30) ekologinė akvakultūra yra santykinai nauja ekologinės gamybos sritis, palyginti su ekologiniu žemės ūkiu, kur ūkiai jau yra sukaupę daug patirties. Kadangi vartotojų susidomėjimas ekologiškais akvakultūros produktais didėja, tikėtina, kad vis daugiau akvakultūros produktų gamybos vienetų pereis prie ekologinės gamybos. Tai padės sukaupti daugiau patirties, techninių žinių ir daryti didesnę pažangą, ekologinė akvakultūra bus tobulinama, ir į tuos patobulinimus turėtų būti atsižvelgta rengiant gamybos taisykles; (31) siekiant užtikrinti bendrą supratimą, išvengti neaiškumų ir garantuoti vienodą ekologinio akvakultūros gyvūnų ir jūrų dumblių auginimo taisyklių taikymą, tos auginimo taisyklės turėtų būti papildytos tam tikromis akvakultūros srities apibrėžtimis; (32) siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šiam reglamentui, taip pat, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais nustatomos taisyklės, kuriomis specialiosios jūrų dumblių auginimo taisyklės iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl vandens terpės tinkamumo ir darnaus valdymo plano, laukinių jūrų dumblių rinkimo, jūrų dumblių auginimo, apsaugos nuo užsiteršimo priemonėmis ir gamybos įrangos bei įrengimų valymo; taip pat kuriais nustatomos taisyklės, kuriomis specialiosios akvakultūros gyvūnų auginimo taisyklės papildomos nuostatomis dėl vandens terpės tinkamumo ir darnaus valdymo plano, akvakultūros gyvūnų kilmės, akvakultūros gyvūnų auginimo (įskaitant vandenyje esančias atskyrimo sistemas, auginimo sistemas ir didžiausią suleidimo tankį), veisimo, akvakultūros gyvūnų laikymo ir priežiūros, pašarų ir mitybos, ligų profilaktikos ir veterinarinio gydymo; (33) siekiant užtikrinti, kad perdirbti produktai atitiktų ekologinės gamybos taisykles, ekologišką maistą ar pašarus gaminantys ūkio subjektai turėtų laikytis atitinkamų procedūrų, pagrįstų sistemingu svarbiausių perdirbimo etapų nustatymu. Ekologiški perdirbti produktai turėtų būti gaminami taikant perdirbimo metodus, kuriais užtikrinama, kad visuose ekologinės gamybos etapuose išlaikoma produkto atitiktis ekologinės gamybos reikalavimams ir pagrindinės savybės; (34) turėtų būti numatytos nuostatos dėl ekologiško perdirbto maisto sudėties. Visų pirma, toks maistas turėtų būti gaminamas daugiausia iš žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių, kurios yra ekologiškos, numatant ribotą galimybę naudoti tam tikras neekologiškas žemės ūkio kilmės sudedamąsias dalis, nurodytas šiame reglamente. Be to, gaminant ekologišką perdirbtą maistą turėtų būti leidžiama naudoti tik tam tikras pagal šį reglamentą leidžiamas medžiagas; (35) perdirbtas maistas turėtų būti ženklinamas kaip ekologiškas tik jei visos ar beveik visos žemės ūkio kilmės sudedamosios dalys yra ekologiškos; tačiau turėtų būti nustatytos specialiosios perdirbto maisto, turinčio žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių, kurios negali būti pagamintos ekologiškai (pavyzdžiui, medžioklės ir žvejybos produktų atveju), ženklinimo nuostatos. Be to, siekiant informuoti vartotojus, užtikrinti skaidrumą rinkoje ir skatinti ekologiškų sudedamųjų dalių naudojimą, taip pat turėtų būti numatyta galimybė sudedamųjų dalių sąraše tam tikromis sąlygomis daryti nuorodą į ekologinę gamybą; (36) turėtų būti numatytos nuostatos dėl ekologiškų perdirbtų pašarų sudėties ir tam tikrų medžiagų bei metodų taikymo gaminant tuos pašarus; (37) siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šiam reglamentui, taip pat, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais nustatomos taisyklės, kuriomis specialiosios perdirbtam maistui ir pašarams taikomos gamybos taisyklės iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl taikytinų procedūrų, taikytinų prevencinių priemonių, perdirbto maisto ir pašarų sudėties, valymo priemonių, perdirbtų produktų tiekimo rinkai (įskaitant jų ženklinimą ir identifikavimą), ekologiškų produktų, žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių ir pašarinių žaliavų atskyrimo nuo neekologiškų produktų, žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių ir pašarinių medžiagų, neekologiškų žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių, kurios išimties tvarka gali būti naudojamos gaminant ekologiškus perdirbtus produktus, sąrašo, žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių procentinės dalies apskaičiavimo ir perdirbant maistą ar pašarus naudojamų metodų; (38) ekologiškas vynas turėtų būti gaminamas tik iš ekologiškų žaliavų ir turėtų būti leidžiama į jį pridėti tik tam tikrų pagal šį reglamentą leidžiamų medžiagų. Gaminant ekologišką vyną tam tikrus vynininkystės metodus, procesus ir apdorojimo būdus turėtų būti uždrausta naudoti. Kitus metodus, procesus ir apdorojimo būdus turėtų būti leidžiama naudoti aiškiai nustatytomis sąlygomis; (39) siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šiam reglamentui, taip pat, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais būtų nustatytos taisyklės, kuriomis specialiosios vyno gamybos taisyklės iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl vynininkystės metodų ir apribojimų; (40) iš pradžių pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007 mielės nebuvo laikomos žemės ūkio kilmės sudedamąja dalimi, todėl, apskaičiuojant ekologiškų produktų sudėtyje esančias žemės ūkio kilmės sudedamąsias dalis, į mieles nebuvo atsižvelgiama. Tačiau Komisijos reglamentu (EB) Nr. 889/2008[30] numatyta, kad nuo 2013 m. gruodžio 31 d. mielės ir mielių produktai privaloma tvarka skaičiuojami kaip ekologinėje gamyboje naudojamos žemės ūkio kilmės sudedamosios dalys, taigi sektoriaus atstovams suteikta pakankamai laiko prisitaikyti prie tos taisyklės. Todėl gaminant ekologiškas mieles turėtų būti naudojami tik ekologiškai pagaminti substratai, o gaminant mieles, mielių ruošinius ir mišinius turėtų būti leidžiama naudoti tik tam tikras medžiagas. Be to, ekologiškame maiste arba pašaruose negali būti ir ekologiškų, ir neekologiškų mielių; (41) siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šiam reglamentui, taip pat, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai turėtų būti suteikti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais būtų nustatytos taisyklės, kuriomis specialiosios ekologiškų mielių gamybos taisyklės iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl perdirbimo ir mielių gamyboje naudojamų substratų; (42) siekiant atsižvelgti į poreikį ateityje parengti specialiąsias gamybos taisykles produktams, kurių gamyba nepriskirta nė vienai šiame reglamente nustatytų specialiųjų gamybos taisyklių kategorijai, taip pat siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šiam reglamentui, o vėliau prisitaikymą prie techninės pažangos, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais nustatomos specialiosios tokių produktų gamybos taisyklės, įskaitant jų pakeitimus ar papildymus; (43) Reglamente (EB) Nr. 834/2007 numatyta įvairių ekologinės gamybos taisyklių taikymo išimčių. Iš šių nuostatų taikymo patirties matyti, kad tokios išimtys daro neigiamą poveikį ekologinei gamybai. Visų pirma, nustatyta, kad jau vien dėl tokių išimčių egzistavimo atsiranda kliūčių gaminti ekologiškas žemės ūkio gamybai reikalingas žaliavas ir kad neužtikrinamas su ekologine gamyba susijęs aukštas gyvūnų gerovės lygis. Be to, tų išimčių administravimas ir kontrolė susiję su didele nacionalinėms administracijoms ir ūkio subjektams tenkančia administracine našta. Pagaliau, dėl taikomų išimčių susidarė konkurencijos iškraipymams palankios sąlygos ir kilo pavojus prarasti vartotojų pasitikėjimą. Todėl reikėtų dar labiau apriboti galimybes leisti taikyti ekologinės gamybos taisyklių išimtis, ir toks leidimas turėtų būti suteikiamas tik susidarius katastrofinėms aplinkybėms; (44) siekiant sudaryti sąlygas tęsti arba atnaujinti ekologinę gamybą susidarius katastrofinėms aplinkybėms, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais būtų nustatyti situacijų priskyrimo katastrofinėms aplinkybėms kriterijai ir specialiosios taisyklės, pagal kurias turi būti reaguojama į tokias situacijas ir nustatomi stebėsenos ir ataskaitų teikimo reikalavimai; (45) tam tikromis sąlygomis ekologiški ir neekologiški produktai gali būti surenkami ir vežami vienu metu. Siekiant tvarkymo metu tinkamai atskirti ekologiškus produktus nuo neekologiškų ir išvengti bet kokio jų susimaišymo, reikėtų nustatyti specialias nuostatas; (46) siekiant garantuoti ekologinės gamybos atitiktį reikalavimams, taip pat, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais būtų nustatytos taisyklės, kuriomis iš dalies keičiamos arba papildomos specialiosios ekologiškų produktų rinkimo, pakavimo, vežimo ir laikymo taisyklės; (47) tokių produktų ir medžiagų, kaip antai augalų apsaugos produktų, trąšų, dirvožemio gerinimo priemonių, maistingųjų medžiagų, gyvūnų mitybos komponentų, pašarų ar maisto priedų, pagalbinių perdirbimo medžiagų ir valymo be dezinfekcijos produktų, naudojimas turėtų būti kuo labiau apribotas ir grindžiamas specialiomis šiame reglamente nustatytomis sąlygomis. Tokio paties požiūrio turėtų būti laikomasi naudojant produktus ir medžiagas kaip maisto priedus ir pagalbines perdirbimo medžiagas gaminant ekologišką perdirbtą maistą. Todėl turėtų būti numatytos nuostatos, kuriose būtų apibrėžtas galimas tokių produktų ir medžiagų naudojimas ekologinės gamybos srityje, visų pirma, ekologiško perdirbto maisto gamybos srityje, laikantis šiame reglamente nustatytų principų ir tam tikrų kriterijų; (48) siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šiam reglamentui ekologinės gamybos srityje, visų pirma, ekologiško perdirbto maisto gamybos srityje, taip pat užtikrinti, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais būtų nustatyti papildomi produktų ir medžiagų, naudotinų ekologinės gamybos srityje, visų pirma, ekologiško perdirbto maisto gamybos srityje, leidimų išdavimo ar panaikinimo kriterijai bei kiti tokių leidžiamų produktų ir medžiagų naudojimo reikalavimai. (49) Kadangi nėra numatyta specialių Sąjungos taisyklių dėl priemonių, kurių turi būti imamasi, kai ekologiškuose produktuose aptinkama neleidžiamų medžiagų ar produktų, Sąjungos šalyse parengtos ir taikomos skirtingos strategijos. Dėl tokios padėties ūkio subjektai, kontrolės institucijos ir kontrolės įstaigos susiduria su neapibrėžtumu. Be to, minėta padėtis gali lemti skirtingos tvarkos taikymą Sąjungos ūkio subjektams bei paveikti vartotojų pasitikėjimą ekologiškais produktais. Todėl tikslinga numatyti aiškias ir vienodas nuostatas, kuriomis produktais, kuriuose neleidžiamų produktų ar medžiagų kiekis viršija nustatytą kiekį, būtų draudžiama prekiauti kaip ekologiškais. Tas kiekis turėtų būti nustatytas atsižvelgiant visų pirma į Komisijos direktyvą 2006/125/EB[31] dėl perdirbtų grūdinių maisto produktų ir maisto kūdikiams bei mažiems vaikams; (50) siekiant užtikrinti ekologinės gamybos ir ženklinimo veiksmingumą, efektyvumą ir skaidrumą, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus dėl konkrečių kriterijų ir sąlygų, kuriais remiantis nustatomas ir taikomas neleidžiamų produktų ir medžiagų kiekis, kurį viršijus produktais negali būti prekiaujama kaip ekologiškais, taip pat aktus, kuriais tas kiekis nustatomas ir koreguojamas atsižvelgiant į techninę pažangą; (51) ekologinė gamyba grindžiama bendruoju principu, pagal kurį ribojamas išorės medžiagų naudojimas. Ūkininkai turi taikyti priemones, kad būtų išvengta taršos neleidžiamais produktais arba medžiagomis pavojaus. Tačiau net jei taikomos tokios priemonės, gali pasitaikyti atvejų, kai ūkininkai savo produktais negalės prekiauti kaip ekologiškais dėl atsitiktinai patekusių neleidžiamų produktų arba medžiagų. Todėl tikslinga numatyti, kad Komisija pagal Sutarties 42 straipsnį valstybėms narėms galėtų leisti skirti nacionalines išmokas tokiais atvejais patirtoms išlaidoms kompensuoti. Be to, valstybės narės gali taikyti bendros žemės ūkio politikos priemones, kad padengtų visus tokius nuostolius arba jų dalį; (52) žemės ūkio produktų ir maisto produktų ženklinimui turėtų būti taikomos bendrosios taisyklės, nustatytos Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1169/2011[32], visų pirma nuostatos, kuriomis siekiama užkirsti kelią ženklinimui, dėl kurio vartotojai gali būti painiojami ar klaidinami. Be to, šiame reglamente turėtų būti numatytos specialiosios ekologiškų produktų ženklinimą reglamentuojančios nuostatos. Jomis turėtų būti saugomi ūkio subjektų interesai, susiję su tinkamu jų produktų identifikavimu rinkoje ir sąžiningos konkurencijos sąlygomis, taip pat vartotojų interesai, kad jie rinktųsi produktus pamatuotai; (53) todėl turėtų būti užtikrinta, kad ekologiškiems produktams žymėti vartojami terminai, nepriklausomai nuo vartojamos kalbos, visoje Sąjungoje būtų apsaugoti nuo jų vartojimo neekologiškiems produktams ženklinti. Apsauga taip pat turėtų būti taikoma įprastiems šių terminų vediniams arba mažybinėms jų formoms, kai jie vartojami atskirai arba junginiuose; (54) siekiant aiškumo vartotojams visoje Sąjungos rinkoje, turėtų būti numatytas privalomas Europos Sąjungos ekologinės gamybos logotipo naudojimas visiems Sąjungoje pagamintiems ekologiškiems fasuotiems maisto produktams žymėti. Taip pat turėtų būti įmanoma savanoriškai naudoti tą logotipą Sąjungoje pagamintiems ekologiškiems nefasuotiems produktams ar iš trečiųjų šalių importuojamiems ekologiškiems produktams. Šiame reglamente turėtų būti pateiktas Europos Sąjungos ekologinės gamybos logotipo pavyzdys; (55) tačiau, siekiant nesuklaidinti vartotojų dėl viso produkto ekologiško pobūdžio, tikslinga riboti to logotipo naudojimą, žymint juo tik produktus, kuriuose yra tik (arba beveik tik) ekologiškų sudedamųjų dalių. Todėl neturėtų būti leidžiama jį naudoti ženklinant pereinamojo laikotarpio produktus ar perdirbtus produktus, kuriuose mažiau nei 95 % žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių yra ekologiškos; (56) siekiant išvengti galimos painiavos tarp vartotojų dėl to, ar produktas kilęs iš Sąjungos ar ne, visais Europos Sąjungos ekologinės gamybos logotipo naudojimo atvejais vartotojai turėtų būti informuojami apie vietą, kurioje buvo užaugintos produkto sudėtyje esančios žemės ūkio žaliavos. Todėl ekologinės akvakultūros produktų etiketėje, turėtų būti leidžiama daryti nuorodą ne į žemės ūkį, o į akvakultūrą; (57) siekiant, kad vartotojams būtų aiškiau ir kad jiems būtų teikiama tinkama informacija, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais taisomas šiame reglamente pateiktas su ekologine gamyba susijusių terminų sąrašas; kuriais nustatomi specialūs ženklinimo ir sudėties reikalavimai, taikomi pašarams ir jų sudedamosioms dalims; kuriais nustatomos papildomos taisyklės dėl ženklinimo ir kitų šiame reglamente numatytų nuorodų nei Europos Sąjungos ekologinės gamybos logotipas naudojimo, taip pat kuriais iš dalies keičiamas Europos Sąjungos ekologinės gamybos logotipas ir su juo susijusios taisyklės; (58) ekologinė gamyba yra patikima tik jei užtikrinama veiksminga patikra ir kontrolė visais gamybos, paruošimo ir platinimo etapais. Siekiant patikrinti, kaip laikomasi ekologiškų produktų ekologinės gamybos ir ženklinimo taisyklių, pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. (XXX/XXXX)[33] ekologinei gamybai turėtų būti taikoma oficiali kontrolė ar vykdoma kita oficiali veikla. (59) siekiant užtikrinti atitiktį ekologinės gamybos taisyklėms, turėtų būti nustatyti specialūs reikalavimai. Visų pirma, turėtų būti numatytos nuostatos, pagal kurias būtų pranešama apie ūkio subjektų veiklą ir taikoma sertifikavimo sistema, naudojama ūkio subjektams, kurie laikosi ekologinę gamybą ir ekologiškų produktų ženklinimą reglamentuojančių taisyklių, identifikuoti. Tos nuostatos taip pat turėtų būti taikomos atitinkamų ūkio subjektų rangovams. Sertifikavimo sistemos skaidrumas turėtų būti užtikrinamas, reikalaujant, kad valstybės narės viešai skelbtų ūkio subjektų, kurie pranešė apie savo veiklą, sąrašą ir mokesčius, kurie gali būti renkami už ekologinės gamybos taisyklių laikymosi kontrolę; (60) Sąjungos smulkiems ūkininkams tenka palyginti didelės su ekologiniu sertifikavimu susijusių tikrinimų išlaidos ir administracinė našta. Siekiant sumažinti tikrinimų ir sertifikavimo išlaidas bei susijusią administracinę naštą, sustiprinti vietos tinklus, paskatinti kurti geresnes realizavimo rinkas ir užtikrinti, kad konkurencijos sąlygos nesiskirtų nuo trečiųjų šalių ūkio subjektams sudarytų sąlygų, turėtų būti leidžiama taikyti grupinio sertifikavimo sistemą. Dėl tos priežasties turėtų būti numatyta ir apibrėžta „ūkio subjektų grupės“ sąvoka; (61) siekiant užtikrinti ekologinės gamybos ir ženklinimo sistemos veiksmingumą, efektyvumą ir skaidrumą, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus dėl reikalavimų, kad ūkio subjektai arba ūkio subjektų grupės saugotų įrašus; reikalavimų skelbti ūkio subjektų sąrašą; reikalavimų ir procedūrų, taikytinų skelbiant mokesčius, kurie gali būti renkami už kontrolę, vykdomą siekiant patikrinti atitiktį ekologinės gamybos taisyklėms, ir kompetentingoms institucijoms vykdant tų mokesčių taikymo priežiūrą, taip pat dėl kriterijų, pagal kuriuos nustatomos produktų grupės, kurių atžvilgiu ūkio subjektai turėtų teisę turėti tik vieną kontrolės institucijos ar kontrolės įstaigos išduotą ekologinį sertifikatą; (62) siekiant užtikrinti, kad ūkio subjektų grupė būtų sertifikuojama veiksmingai ir efektyviai, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus dėl ūkio subjektų grupės atskirų narių atsakomybės, grupės sudėties ir dydžio, ūkio subjektų grupės gamintinų produktų kategorijų, dalyvavimo grupėje sąlygų ir grupės vidaus kontrolės sistemos sukūrimo ir veikimo, įskaitant vykdytinos kontrolės mastą, turinį ir dažnumą; (63) iš susitarimų dėl ekologiškų produktų importo į Sąjungą pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007 įgyvendinimo patirties matyti, kad tuos susitarimus būtina persvarstyti; taip būtų atsižvelgta į vartotojų lūkesčius, kad importuoti ekologiški produktai atitiktų tokias pat griežtas taisykles kaip ir Sąjungos taisyklės, taip pat būtų sudarytos geresnės Sąjungos ekologiškų produktų tiekimo tarptautinei rinkai sąlygos. Be to, būtina aiškiau išdėstyti taisykles, taikytinas ekologiškų produktų eksportui, visų pirma numatyti eksporto sertifikatą ir nuostatas dėl eksporto į trečiąsias šalis, pripažintas siekiant lygiavertiškumo pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007; (64) reikėtų dar labiau sustiprinti nuostatas, taikomas importuojamiems produktams, kurie atitinka Sąjungos gamybos ir ženklinimo taisykles bei dėl kurių ūkio subjektams taikyta kontrolės institucijų ir kontrolės įstaigų, kurias Komisija pripažino kompetentingomis vykdyti ekologinės gamybos trečiosiose šalyse kontrolę ir sertifikavimą, kontrolė. Siekiant užtikrinti, kad Komisijos vykdomos kontrolės įstaigų priežiūros sąlygos būtų vienodos, visų pirma, turėtų būti nustatyti reikalavimai, susiję su akreditacijos įstaigomis, akredituojančiomis kontrolės įstaigas reikalavimus atitinkančių ekologiškų produktų importo į Sąjungą tikslais. Be to, siekiant padidinti kontrolės institucijų ir atitinkamai kontrolės įstaigų priežiūros efektyvumą, būtina numatyti, kad Komisija turėtų galimybę palaikyti tiesioginį ryšį su trečiosiose šalyse veikiančiomis akreditacijos įstaigomis ir kompetentingomis institucijomis; (65) reikėtų išsaugoti galimybę Sąjungos rinkai tiekti ekologiškus produktus, kurie neatitinka Sąjungos ekologinės gamybos taisyklių, bet yra kilę iš trečiųjų šalių, kurių ekologinės gamybos ir kontrolės sistemos pripažintos lygiavertėmis Sąjungos ekologinės gamybos ir kontrolės sistemoms. Tačiau trečiųjų šalių lygiavertiškumo pripažinimas, kaip nustatyta Reglamente (EB) Nr. 834/2007, turėtų būti suteikiamas tik pagal tarptautinį Sąjungos ir tų trečiųjų šalių susitarimą, pagal kurį taip pat būtų siekiama abipusio lygiavertiškumo pripažinimo Sąjungos naudai; (66) trečiosios šalys, pripažintos lygiavertiškumo nustatymo tikslais pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007, ir toliau pagal šį reglamentą turėtų išsaugoti pripažinimą nustatytos trukmės laikotarpiu, kurio reikia siekiant užtikrinti sklandų perėjimą prie pripažinimo pagal tarptautinį susitarimą sistemos, jei tos šalys ir toliau užtikrina, kad jų ekologinės gamybos ir kontrolės taisyklės būtų lygiavertės atitinkamoms galiojančioms Sąjungos taisyklėms, ir jei jos tenkina visus reikalavimus, susijusius su Komisijos vykdoma jų pripažinimo priežiūra. Ta priežiūra visų pirma turėtų būti grindžiama metinėmis ataskaitomis, kurias trečiosios šalys siunčia Komisijai; (67) patirtis, įgyta taikant sistemą, pagal kurią kontrolės institucijos ir kontrolės įstaigos pripažįstamos kompetentingomis vykdyti kontrolę ir išduoti sertifikatus trečiosiose šalyse, kad būtų galima importuoti lygiaverčių garantijų suteikiančius produktus, rodo, kad tų institucijų ir įstaigų taikomos taisyklės skiriasi ir jas sunkiai būtų galima laikyti lygiavertėmis atitinkamoms Sąjungos taisyklėms. Be to, tai, kad daugėja kontrolės institucijų ir kontrolės įstaigų taikomų standartų, trukdo Komisijai tinkamai vykdyti priežiūrą. Todėl ta lygiavertiškumo pripažinimo sistema turėtų būti panaikinta. Tačiau minėtoms kontrolės institucijoms ir kontrolės įstaigoms turėtų būti skirta pakankamai laiko, kad jos galėtų pasiruošti pripažinimo Sąjungos taisykles atitinkančių produktų importo tikslais įgijimui; (68) bet kokio ekologiško produkto, importuoto į Sąjungą pagal šiame reglamente numatytus importo susitarimus, tiekimas rinkai turėtų būti grindžiamas reikalavimu turėti informacijos, kuri padėtų užtikrinti produkto atsekamumą maisto grandinėje; (69) siekiant užtikrinti sąžiningą ūkio subjektų konkurenciją, importuojamų produktų, kuriuos ketinama tiekti Sąjungos rinkai kaip ekologiškus, atsekamumą arba kontrolės institucijų ir kontrolės įstaigų pripažinimo ir priežiūros procedūros, susijusios su reikalavimus atitinkančių ekologiškų produktų importu, skaidrumą, taip pat siekiant užtikrinti trečiųjų šalių, kurios pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007 pripažintos lygiavertiškumo nustatymo tikslais, sąrašo tvarkymą, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus dėl dokumentų, kurie turi būti pateikiami trečiųjų šalių muitinėms, visų pirma ekologinio eksporto sertifikato (elektronine forma, kai įmanoma), importui reikalingų dokumentų (taip pat elektronine forma, kai įmanoma), kontrolės institucijų ir kontrolės įstaigų pripažinimo suteikimo ar jo panaikinimo reikalavimus atitinkančių ekologiškų produktų importo atveju kriterijų; dėl informacijos, kurią turi siųsti pagal tą reglamentą pripažintos trečiosios šalys ir kuri reikalinga jų pripažinimo priežiūrai vykdyti, ir dėl Komisijos vykdomos tokios priežiūros, įskaitant nagrinėjimą vietoje; (70) reikėtų numatyti nuostatų, kuriomis būtų užtikrinta, kad ekologiškų produktų, kuriems taikyta kontrolė vienoje valstybėje narėje ir kurie atitinka šį reglamentą, judėjimas negalėtų būti ribojamas kitoje valstybėje narėje. Siekiant užtikrinti tinkamą bendrosios rinkos veikimą ir valstybių narių tarpusavio prekybą, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais nustatomos laisvą ekologiškų produktų judėjimą reglamentuojančios taisyklės; (71) siekiant gauti patikimos informacijos, kuri reikalinga šiam reglamentui įgyvendinti, valstybės narės Komisijai turėtų kasmet teikti reikiamą informaciją. Siekiant aiškumo ir skaidrumo, valstybės narės turėtų atnaujinti kompetentingų institucijų, kontrolės institucijų ir kontrolės įstaigų sąrašus. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad kontrolės institucijų ir kontrolės įstaigų sąrašai būtų prieinami visuomenei, o Komisija turėtų kasmet juos skelbti; (72) būtina numatyti priemones, kurios užtikrintų, kad būtų sklandžiai pradėti taikyti tam tikri ekologiškų produktų importą į Sąjungą reglamentuojančios teisinės sistemos pakeitimai, numatyti šiame reglamente. Visų pirma, siekiant užtikrinti sklandų perėjimą nuo senosios prie naujosios teisinės sistemos, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus dėl taisyklių, susijusių su pereinamaisiais laikotarpiais, kurie prasideda pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007, nukrypstant nuo bendrosios taisyklės, kad ankstesni laikotarpiai negali būti atgaline data pripažinti pereinamojo laikotarpio dalimi; (73) be to, turėtų būti nustatyta kontrolės institucijų ir kontrolės įstaigų pripažinimo, suteikiamo lygiavertiškumo nustatymo tikslais, galiojimo pabaigos data, taip pat numatytos nuostatos dėl padėties iki jų pripažinimo galiojimo pabaigos. Taip pat turėtų būti numatytos nuostatos dėl trečiųjų šalių lygiavertiškumo nustatymo paraiškų, kurios pateiktos pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007 ir dar nebaigtos nagrinėti šio reglamento įsigaliojimo metu; (74) siekiant užtikrinti, kad kontrolės institucijų ir kontrolės įstaigų, pripažintų lygiavertiškumo nustatymo tikslais pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007, sąrašas būtų tvarkomas ir siekiant sudaryti palankias sąlygas, kad būtų baigtos nagrinėti trečiųjų šalių paraiškos gauti pripažinimą lygiavertiškumo nustatymo tikslais, kurių nagrinėjimas dar nebaigtas šio reglamento įsigaliojimo dieną, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus dėl informacijos, kurią turi siųsti tos kontrolės institucijos ir kontrolės įstaigos, ir kuri reikalinga jų pripažinimo priežiūrai vykdyti, taip pat dėl Komisijos vykdomos tokios priežiūros; dėl procedūrinių taisyklių, reikalingų svarstant dar nebaigtas nagrinėti trečiųjų šalių paraiškas; (75) siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai, susiję su techninėmis sąlygomis, taikytinomis kuriant duomenų bazę, skirtą duomenims apie veisles, kurių dauginamoji medžiaga gauta taikant ekologinės gamybos metodą; susiję su produktų ir medžiagų, kurie gali būti naudojami ekologinėje gamyboje, visų pirma, perdirbtų ekologiškų maisto produktų gamyboje leidimais ar leidimų panaikinimais, įskaitant procedūras, kurių turi būti laikomasi išduodant leidimus, ir tų produktų bei medžiagų sąrašus, taip pat, kai tinkama, jų apibūdinimą, reikalavimus dėl sudėties ir naudojimo sąlygas; susiję su konkrečiomis ir praktinėmis sąlygomis, taikomomis nuorodų į kontrolės institucijų ir kontrolės įstaigų kodus, taip pat vietos, kurioje užaugintos žemės ūkio žaliavos, nuorodos pateikimui, sandarai ir dydžiui; susiję su kodų priskyrimu kontrolės institucijoms ir kontrolės įstaigoms; susiję su vietos, kurioje užaugintos žemės ūkio žaliavos, nuoroda; susiję su išsamia informacija apie ūkio subjektų ir ūkio subjektų grupių kompetentingoms institucijoms teikiamų pranešimų apie veiklą turinį, perdavimo formą ir būdą bei jų specifikacijomis, ir mokesčių, kurie gali būti renkami už kontrolę, skelbimo būdu; susiję su ūkio subjektų grupių ir kompetentingų institucijų ir kontrolės įstaigų keitimusi informacija ir valstybių narių ir Komisijos keitimusi informacija; susiję su kontrolės institucijų ir kontrolės įstaigų, kompetentingų vykdyti kontrolę trečiosiose šalyse, pripažinimu ar pripažinimo panaikinimu, taip pat su tų kontrolės institucijų ir kontrolės įstaigų sąrašo sudarymu bei taisyklėmis, kuriomis siekiama užtikrinti, kad neatitikties, kuri daro poveikį importuojamų ekologiškų produktų atitikčiai reikalavimams, atvejais arba tokiais atvejais, kai kyla įtarimų dėl neatitikties, būtų taikomos priemonės; susiję su trečiųjų šalių, pripažintų pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 33 straipsnio 2 dalį, sąrašo sudarymu ir to sąrašo keitimu, taip pat taisyklėmis, kuriomis siekiama užtikrinti, kad neatitikties, kuri daro poveikį iš tų šalių importuojamų ekologiškų produktų atitikčiai reikalavimams, atvejais arba tokiais atvejais, kai kyla įtarimų dėl neatitikties, būtų taikomos priemonės; susiję su sistema, naudotina perduodant informaciją, kurios reikia šiam reglamentui įgyvendinti ir tam įgyvendinimui stebėti; susiję su kontrolės institucijų ir kontrolės įstaigų, pripažintų pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 33 straipsnio 3 dalį, sąrašo sudarymu ir to sąrašo keitimu. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011[34]; (76) siekiant užtikrinti, kad neatitikties, kuri daro poveikį ekologiškų produktų, importuojamų prižiūrint pripažintoms kontrolės institucijoms arba kontrolės įstaigoms, atitikčiai reikalavimams, atvejais arba tokiais atvejais, kai yra įtarimų dėl neatitikties, būtų taikomos priemonės, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai dėl privalomų skubos priežasčių priimti nedelsiant taikomus įgyvendinimo aktus, kurie būtų taikomi tinkamai pagrįstais atvejais, susijusiais su apsauga nuo nesąžiningos veiklos arba veiklos, kuri nesuderinama su ekologinės gamybos principais ir taisyklėmis, susijusiais su vartotojų pasitikėjimo apsauga arba sąžiningos ūkio subjektų konkurencijos apsauga; (77) siekiant užtikrinti sklandų perėjimą nuo Reglamente (EB) Nr. 834/2007 nustatytų taisyklių dėl augalų dauginamosios medžiagos ekologiškos kilmės ir dėl veisti skirtų gyvūnų, taip pat nuo gamybos taisyklių taikymo išimties, patvirtintos pagal to reglamento 22 straipsnį, prie šiame reglamente nustatytų naujų gamybos taisyklių, taikomų augalams, augalų produktams ir gyvūnams, Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti tam tikrus aktus, kuriais nustatomos išimtys (kai laikoma, kad tokios išimtys būtinos), kad būtų užtikrinta galimybė gauti augalų dauginamosios medžiagos ir veisti skirtų gyvų gyvūnų, kurie gali būti naudojami ekologinėje gamyboje. Kadangi tie aktai yra laikino pobūdžio, jie turėtų būti taikomi ribotą laikotarpį; (78) Komisija turėtų apsvarstyti ekologiškos augalų dauginamosios medžiagos ir veisti skirtų gyvūnų prieinamumo klausimą bei šiuo tikslu Europos Parlamentui ir Tarybai 2021 m. pateikti ataskaitą; (79) turėtų būti numatyta galimybė pabaigti produktų, kurie pagaminti pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007 ir pateikti rinkai iki šio reglamento taikymo pradžios, atsargas; (80) persvarsčius teisinę ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo sistemą nustatyta, kad dėl specialių poreikių, susijusių su oficialia kontrole ir kita oficialia veikla, vykdoma pagal Reglamentą (ES) Nr. XXX/XXX (Oficialios kontrolės reglamentą), reikia numatyti nuostatų, kurios padėtų veiksmingiau šalinti neatitiktį. Be to, Reglamento (ES) Nr. XXX/XXX [Oficialios kontrolės reglamento] nuostatos, susijusios su kompetentingų institucijų užduotimis ir atsakomybe, įgaliotųjų įstaigų patvirtinimu ir priežiūra, oficialiu sertifikavimu, ataskaitų teikimo įpareigojimais ir administracine pagalba, turėtų būti pritaikytos specialiems ekologinės gamybos sektoriaus poreikiams. Todėl Reglamentas (ES) Nr. XXX/XXX [oficialios kontrolės reglamentas] turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas; (81) kadangi šio reglamento tikslų, visų pirma užtikrinti sąžiningą konkurenciją ir tinkamą ekologiškų produktų vidaus rinkos veikimą, taip pat užtikrinti, kad vartotojai pasitikėtų šiais produktais ir Europos Sąjungos ekologinės gamybos logotipu, valstybės narės negali deramai pasiekti pačios ir kadangi dėl poreikio suvienodinti ekologinės gamybos taisykles tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti; (82) tikslinga numatyti šio reglamento taikymo pradžios datą, kad ūkio subjektams būtų suteikta galimybė prisitaikyti prie numatytų naujų reikalavimų, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: I skyrius Dalykas, taikymo sritis ir apibrėžtys 1 straipsnis Dalykas Šiuo reglamentu nustatomi ekologinės gamybos principai ir taisyklės, kuriomis reglamentuojama ekologinė gamyba bei ekologinės gamybos nuorodų ženklinant ir reklamuojant produktus naudojimas. 2 straipsnis Taikymo sritis 1. Šis reglamentas taikomas žemės ūkio produktams, išvardytiems Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – Sutarties) I priede, ir tam tikriems kitiems produktams, išvardytiems šio reglamento I priede, jei tuos žemės ūkio produktus ir kitus produktus ketinama gaminti, ruošti, platinti, tiekti rinkai, importuoti ar eksportuoti kaip ekologiškus. Laukinių gyvūnų medžioklės ir žvejybos produktai nelaikomi ekologiškais produktais. 2. Šis reglamentas taikomas visiems ūkio subjektams, dalyvaujantiems bet kuriame 1 dalyje nurodytų produktų gamybos, paruošimo ir platinimo etape. Viešojo maitinimo veiklai, kurią vykdo viešojo maitinimo įstaiga, apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr.1169/2011[35] 2 straipsnio 2 dalies d punkte, šis reglamentas netaikomas. Valstybės narės gali taikyti nacionalines taisykles arba, jeigu tokių nėra, privačius produktų, gautų vykdant viešojo maitinimo veiklą, ženklinimo ir kontrolės standartus. 3. Šis reglamentas taikomas nedarant poveikio su juo susijusiems Sąjungos teisės aktams, inter alia, maisto grandinės saugos, gyvūnų sveikatos ir gerovės, augalų sveikatos ir augalų dauginamosios medžiagos srityse, visų pirma Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (ES) Nr. XX/XXX[36] (augalų dauginamoji medžiaga) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (ES) Nr. XX/XXXX[37] (apsaugos nuo augalų kenkėjų priemonės). 4. Šis reglamentas taikomas nedarant poveikio kitoms konkrečioms Sąjungos nuostatoms dėl produktų tiekimo rinkai ir, visų pirma, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (ES) Nr. 1308/2013[38] bei Reglamentui (ES) Nr. 1169/2011. 5. Siekiant atsižvelgti į naują informaciją apie gamybos metodus ar medžiagas, ar tarptautinius įsipareigojimus, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiamas I priede pateiktas produktų sąrašas. Į tą sąrašą įtraukiami tik su žemės ūkio produktais glaudžiai susiję produktai. 3 straipsnis Apibrėžtys Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys: (1) ekologinė gamyba (ekologinis auginimas) – šio reglamento reikalavimus atitinkančių gamybos (auginimo) metodų naudojimas visais gamybos (auginimo), paruošimo ir platinimo etapais; (2) ekologiškas – pagamintas (užaugintas) ekologinės gamybos (ekologinio auginimo) metodais arba su jais susijęs; (3) žemės ūkio žaliava – žemės ūkio produktas, su kuriuo nebuvo atliekamas joks konservavimo arba perdirbimo veiksmas; (4) prevencinė priemonė – priemonė, taikoma siekiant užtikrinti dirvožemio kokybę ir kenksmingųjų organizmų bei piktžolių prevenciją ir kontrolę, taip pat siekiant išvengti taršos pagal šį reglamentą neleidžiamais produktais ar medžiagomis; (5) perėjimas prie ekologinės gamybos (auginimo) – perėjimas nuo neekologinės (-io) prie ekologinės (-io) gamybos (auginimo) per nustatytą laikotarpį; (6) ūkio subjektas – fizinis arba juridinis asmuo, atsakingas už tai, kad visais jo kontroliuojamos gamybos (auginimo), paruošimo ir platinimo etapais būtų laikomasi šio reglamento reikalavimų; (7) ūkio subjektų grupė – grupė, kuriai priklausantys ūkio subjektai yra ūkininkai, turintys ne didesnes nei 5 hektarų naudojamas žemės ūkio naudmenas, kurie ne tik gamina maisto produktus ar pašarus, bet gali vykdyti ir jų perdirbimo veiklą; (8) ūkininkas – žemės ūkio veiklą vykdantis fizinis ar juridinis asmuo arba tokių fizinių ar juridinių asmenų grupė nepriklausomai nuo nacionaliniais teisės aktais tai grupei ir jos nariams suteikto statuso; (9) žemės ūkio paskirties žemė – žemės ūkio paskirties žemė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies e punkte; (10) augalai – augalai, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 3 straipsnio 5 punkte; (11) augalinių produktų gamyba – žemės ūkio kultūrų produktų gamyba, įskaitant laukinių augalų derliaus rinkimą komerciniais tikslais; (12) augaliniai produktai – augaliniai produktai, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 3 straipsnio 6 dalyje; (13) kenksmingasis organizmas – kenksmingasis organizmas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. XX/XXXX 1 straipsnio 1 dalyje (apsaugos nuo augalų kenkėjų priemonės); (14) augalų apsaugos produktai – Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 2 straipsnyje nurodyti produktai; (15) gyvulininkystės produktų gamyba – naminių arba prijaukintų sausumos gyvūnų (įskaitant vabzdžius) produktų gamyba; (16) stoginė – lauke esanti papildoma neizoliuota gyvuliams skirto pastato dalis su stogu, kurios ilgiausioje pusėje paprastai yra vielinė tvora arba tinklas ir kurioje vyrauja lauko sąlygos, naudojamas natūralus bei dirbtinis apšvietimas, o grindys pakreiktos; (17) akvakultūra – akvakultūra, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1380/2013[39] 4 straipsnio 1 dalies 25 punkte; (18) veterinarinis gydymas – visas per vieną konkrečios ligos pasireiškimą taikomas gydymo vaistais ar profilaktinio gydymo kursas; (19) veterinarinis vaistas – veterinarinis vaistas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/82/EB[40] 1 straipsnio 2 punkte; (20) paruošimas – ekologiškų produktų konservavimo arba perdirbimo, įskaitant gyvulių skerdimą ir pjaustymą, taip pat su ekologine gamyba susijusio pakavimo, ženklinimo arba ženklinimo pakeitimo veiksmas; (21) maistas – maistas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 178/2002[41] 2 straipsnyje; (22) pašaras – pašaras, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 178/2002 3 straipsnio 4 punkte; (23) pašarinės žaliavos – pašarinės žaliavos, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 767/2009[42] 3 straipsnio 2 dalies g punkte; (24) pereinamojo laikotarpio pašaras – pašaras, pagamintas pereinamuoju laikotarpiu, išskyrus pašarą, surinktą per 12 mėnesių nuo pereinamojo laikotarpio pradžios; (25) tiekimas rinkai – Reglamento (EB) Nr. 178/2002 3 straipsnio 8 punkte apibrėžtas pateikimas į rinką; (26) atsekamumas – atsekamumas, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 178/2002 3 straipsnio 15 punkte; (27) gamybos (auginimo), paruošimo ir platinimo etapai – visi etapai, pradedant pirmine ekologiško produkto gamyba ir baigiant jo saugojimu, perdirbimu, vežimu, pardavimu arba tiekimu galutiniam vartotojui, ir, atitinkamais atvejais, ženklinimo, reklamos, importo, eksporto ir subrangos veikla; (28) katastrofinės aplinkybės – aplinkybės, susidariusios dėl nepalankaus klimato reiškinio, su aplinka susijusio įvykio, gaivalinės nelaimės arba katastrofinio įvykio, kaip apibrėžta atitinkamai Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 2 straipsnio 1 dalies h, j, k ir l punktuose; (29) sudedamoji dalis – sudedamoji dalis, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1169/2011 2 straipsnio 2 dalies f punkte; (30) ženklinimas – ženklinimas, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1169/2011 2 straipsnio 2 dalies j punkte; (31) reklama – ekologiško produkto pristatymas visuomenei bet kokiomis priemonėmis, išskyrus etiketę, kuriuo siekiama arba kuriuo galima paveikti ir formuoti požiūrį, įsitikinimus ir elgseną ir taip tiesiogiai ar netiesiogiai skatinti pirkti ekologiškus produktus; (32) kompetentingos institucijos – kompetentingos institucijos, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. XXX/XXXX [Oficialios kontrolės reglamento] 2 straipsnio 5 punkte; (33) kontrolės institucija – ekologinės gamybos (auginimo) ir ekologiškų produktų ženklinimo kontrolės institucija, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. XXX/XXXX [Oficialios kontrolės reglamento] 2 straipsnio 39 punkte; (34) kontrolės įstaiga – įgaliotoji įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. XXX/XXXX [Oficialios kontrolės Reglamento] 2 straipsnio 38 punkte, taip pat įstaiga, Komisijos arba jos pripažintos trečiosios valstybės pripažinta kaip ekologiškų produktų importo į Sąjungą kontrolę trečiosiose šalyse vykdanti įstaiga; (35) neatitiktis – neatitiktis šio reglamento reikalavimams; (36) genetiškai modifikuotas organizmas (GMO) – genetiškai modifikuotas organizmas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/18/EB[43] 2 straipsnio 2 punkte, kuris nėra gaunamas tos direktyvos I.B priede nurodytais genetinės organizmų modifikacijos metodais (toliau – GMO); (37) iš GMO pagamintas (produktas) – iš GMO gautas visas produktas arba jo dalis, kurie nėra visiškai pagaminti iš GMO ir kurių sudėtyje nėra GMO; (38) naudojant GMO pagamintas (produktas) – produktas, kurį gaminant GMO panaudotas kaip paskutinis gyvas organizmas ir kurio sudėtyje nėra GMO bei kuris visas arba jo dalis nėra pagaminti iš GMO; (39) maisto priedas – maisto priedas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1333/2008[44] 3 straipsnio 2 dalies a punkte; (40) pašarų priedas – pašarų priedas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1831/2003[45] 2 straipsnio 2 dalies a punkte; (41) lygiavertiškumas – tų pačių tikslų ir principų laikymasis taikant taisykles, kuriomis užtikrinamas toks pats atitikties reikalavimams lygis; pagalbinė perdirbimo medžiaga – pagalbinė perdirbimo medžiaga, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1333/2008 3 straipsnio 2 dalies b punkte; (42) maisto fermentas – maisto fermentas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1332/2008[46] 3 straipsnio 2 dalies a punkte; (43) jonizuojančioji spinduliuotė – jonizuojančioji spinduliuotė, kaip apibrėžta Tarybos direktyvos 96/29/Euratomas[47] 1 straipsnyje. II skyrius Ekologinės gamybos principai 4 straipsnis Bendrieji principai Ekologinė gamyba – tai žemės ūkio sektoriaus darnaus valdymo sistema, grindžiama šiais bendraisiais principais: (a) atsižvelgti į gamtos sistemas ir ciklus bei išlaikyti ir gerinti dirvožemio, vandens, oro ir biologinės įvairovės būklę, augalų ir gyvūnų sveikatą, taip pat jų visų pusiausvyrą; (b) siekti didelės biologinės įvairovės; (c) atsakingai naudoti energijos ir gamtos išteklius (pavyzdžiui, vandenį, dirvožemį, organines medžiagas ir orą); (d) laikytis aukštų gyvūnų gerovės standartų, visų pirma tenkinti gyvūnų rūšims būdingus elgsenos poreikius; (e) tinkamai rengti ir valdyti ekologinėmis sistemomis, kurios naudoja sistemos vidinius gamtos išteklius, grindžiamus biologinius procesus, taikant metodus: i) pagal kuriuos naudojami gyvi organizmai ir mechaniniai gamybos metodai; ii) pagal kuriuos vykdoma žemės naudojimu grindžiama augalininkystės veikla ir gyvulininkystės produktų gamybos veikla arba akvakultūros veikla, grindžiama žuvų išteklių tausaus naudojimo principu; iii) pagal kuriuos nenaudojami GMO ir iš GMO arba naudojant GMO pagaminti produktai, išskyrus veterinarinius vaistus; iv) kurie grindžiami prevencinių priemonių naudojimu (kai tinkama); (f) ribojamas išorės medžiagų naudojimas. Kai išorės medžiagų naudojimas būtinas arba kai e punkte nurodytos tinkamos valdymo praktikos ir metodų nėra, naudojama tik: i) ekologinės gamybos metodais pagamintos medžiagos; ii) natūralios arba natūraliu būdu gautos medžiagos; iii) mažo tirpumo mineralinės trąšos; (g) prireikus pagal šį reglamentą pritaikyti gamybos procesą, atsižvelgiant į sanitarinę būklę, regioninius ekologinės pusiausvyros, klimato ir vietos sąlygų skirtumus, vystymosi etapus bei konkrečią ūkininkavimo praktiką. 5 straipsnis Žemės ūkio veiklai ir akvakultūrai taikomi konkretūs principai Vykdant žemės ūkio ir akvakultūros veiklą ekologinė gamyba visų pirma grindžiama šiais konkrečiais principais: (a) palaikomas ir stiprinamas dirvožemio gyvybingumas ir natūralus dirvožemio derlingumas, dirvožemio stabilumas, vandens dirvožemyje sulaikymas ir dirvožemio biologinė įvairovė, vykdoma dirvožemio organinių medžiagų netekimo, dirvožemio tankinimo ir dirvožemio erozijos prevencija bei kovojama su jais ir užtikrinama augalų mityba, visų pirma, per dirvožemio ekosistemą; (b) neatsinaujinančiųjų išteklių ir išorės medžiagų naudojimas kuo labiau ribojamas; (c) augalinės ir gyvūninės kilmės atliekos ir šalutiniai produktai perdirbami augalinių produktų ir gyvulininkystės produktų gamybos metu; (d) augalų sveikata palaikoma naudojant prevencines priemones, visų pirma parenkant kenksmingiesiems organizmams ir ligoms atsparias tinkamas rūšis, veisles ar įvairiarūšę medžiagą, naudojant tinkamą sėjomainą, mechaninius bei fizinius metodus ir kenkėjų natūralių priešų apsaugą; (e) veislės parenkamos atsižvelgiant į gyvūnų gebėjimą prisitaikyti prie vietos sąlygų, jų gyvybingumą ir jų atsparumą ligoms arba sveikatos problemoms; vykdoma prie vietos sąlygų pritaikyta ir su žeme susijusi gyvulininkystės produktų gamyba; taikoma gyvulininkystės praktika, kuria stiprinama imuninė sistema ir natūralus pasipriešinimas ligoms, visų pirma apimanti reguliarią mankštą ir laikymą diendaržiuose bei prireikus ganykloje; (f) palaikomas aukštas gyvūnų gerovės lygis atsižvelgiant į kiekvienai rūšiai būdingus poreikius; (g) gyvuliai šeriami ekologiškais pašarais, kuriuos sudaro ekologinės gamybos metodais gautos žemės ūkio kilmės sudedamosios dalys ir natūralios ne žemės ūkio kilmės medžiagos; (h) visoje ekologiškų maisto produktų grandinėje nenaudojama genetinė inžinerija, gyvūnų klonavimas, dirbtinai sukelta poliploidija ir jonizuojančioji spinduliuotė; (i) užtikrinama tvari gera vandens aplinkos būklė ir aplinkinių vandens ir sausumos ekosistemų kokybė; (j) vandens organizmai maitinami pašarais, gautais tausiai naudojant žuvų išteklius pagal Reglamentą (ES) Nr. 1380/2013, arba ekologiškais pašarais, kurių sudėtyje yra ekologinės gamybos (įskaitant ekologinę akvakultūrą) metodais gautų žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių ir natūralių ne žemės ūkio kilmės medžiagų. 6 straipsnis Ekologiškų žemės ūkio produktų ir pašarų perdirbimui taikomi konkretūs principai Perdirbto ekologiško maisto ir pašarų gamyba visų pirma grindžiama šiais konkrečiais principais: (a) ekologiški maisto produktai gaminami iš ekologiškų žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių; (b) ekologiški pašarai gaminami iš ekologiškų pašarinių žaliavų; (c) maisto priedų, neekologiškų sudedamųjų dalių, kurių funkcijos yra daugiausia technologinės ir juslinės, mikroelementų ir pagalbinių perdirbimo medžiagų naudojimas kuo labiau ribojamas, leidžiant juos naudoti tik svarbiausioms technologinėms reikmėms arba tam tikrais mitybos tikslais; (d) pašarų priedų ir pagalbinių perdirbimo medžiagų naudojimas kuo labiau ribojamas, leidžiant juos naudoti tik svarbiausioms technologinėms ar zootechninėms reikmėms arba tam tikrais mitybos tikslais; (e) nenaudojamos medžiagos ir perdirbimo metodai, kurie gali būti klaidinantys tikrojo produkto pobūdžio atžvilgiu; (f) maistas ar pašarai perdirbami atsargiai, pirmiausia naudojant biologinius, mechaninius ir fizinius metodus. III skyrius Gamybos taisyklės 7 straipsnis Bendrosios gamybos taisyklės 1. Ūkio subjektai laikosi šių bendrųjų gamybos taisyklių: (a) visa žemės ūkio valda arba akvakultūros veikla valdoma laikantis ekologinei gamybai taikomų reikalavimų; (b) išskyrus atvejus, kai numatyta kitaip II priedo IV dalies 2.2 punkte ir VI dalies 1.3 punkte, ekologinio žemės ūkio ir akvakultūros srityje galima naudoti tik pagal 19 straipsnį leidžiamus produktus ir medžiagas su sąlyga, kad atitinkamą produktą ar medžiagą žemės ūkio ir akvakultūros srityje leista naudoti remiantis atitinkamomis Sąjungos teisės nuostatomis ir, kai būtina, atitinkamose valstybėse narėse, laikantis Sąjungos teise grindžiamų nacionalinių nuostatų; (c) apdorojant ekologišką maistą ar pašarus arba žaliavas, naudojamas gaminant ekologišką maistą ar pašarus, draudžiama naudoti jonizuojančiąją spinduliuotę; (d) ekologinės gamybos veiklą vykdantys ūkio subjektai, išskyrus labai mažas įmones, ūkininkus ir ūkio subjektus, auginančius jūrų dumblius arba akvakultūros gyvūnus, taiko aplinkosaugos vadybos sistemą, kad padidintų savo aplinkosauginį veiksmingumą. 2. Siekiant užtikrinti, kad bendrosios gamybos taisyklės būtų taikomos tinkamai, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriuose numatomi kriterijai, kuriuos turi atitikti 1 dalies d punkte nurodyta aplinkosaugos vadybos sistema. Nustatant tuos kriterijus atsižvelgiama į mažųjų ir vidutinių įmonių ypatumus. 8 straipsnis Perėjimas prie ekologinės gamybos 1. Ūkininkai ir jūrų dumblius ar akvakultūros gyvūnus auginantys ūkio subjektai laikosi pereinamojo laikotarpio. Visu pereinamuoju laikotarpiu jie taiko šiame reglamente nustatytas ekologinės gamybos taisykles, visų pirma II priede nustatytas specialiąsias perėjimo prie ekologinės gamybos taisykles. 2. Pereinamasis laikotarpis prasideda anksčiausiai tada, kai ūkininkas ar ūkio subjektas, auginantis jūrų dumblius ar akvakultūros gyvūnus, pagal šį reglamentą pateikia pranešimą apie savo veiklą kompetentingoms institucijoms. 2a) Nukrypstant nuo 2 dalies, tais atvejais, kai iki 24 straipsnio 1 dalyje nurodyto pranešimo pateikimo žemė palikta pūdymui bent tiek laiko, kiek būtina norint pereiti prie ekologinės gamybos, ir jei įvykdyti kiti būtini reikalavimai, tokiai pūdymui paliktai žemei pereinamasis laikotarpis netaikomas. 3. Joks ankstesnis laikotarpis negali būti atgaline data pripažintas pereinamojo laikotarpio dalimi. 4. Pereinamuoju laikotarpiu pagamintais produktais negali būti prekiaujama kaip ekologiškais. 5. Nukrypstant nuo 7 straipsnio 1 dalies a punkto, pereinamuoju laikotarpiu žemės ūkio valda gali būti padalyta į aiškiai atskirtus vienetus, kurie nėra visi valdomi laikantis ekologinės gamybos taisyklių. Gyvulininkystės produktų gamybos atveju pereinamuoju laikotarpiu pagal ekologinės gamybos taisykles auginamos skirtingos rūšys. Akvakultūros atveju gali būti auginamos tos pačios rūšys, jeigu auginimo vietos yra tinkamai atskirtos. Augalinių produktų gamybos atveju pereinamuoju laikotarpiu pagal ekologinės gamybos taisykles auginamos skirtingos rūšys, kurias lengva atskirti. 6. Siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šio reglamento ekologinės gamybos nuostatoms, taip pat užtikrinti, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais papildomos šiame straipsnyje nustatytos taisyklės arba papildomos ir iš dalies keičiamos II priede nustatytos perėjimo prie ekologinės gamybos taisyklės. 9 straipsnis Draudimas naudoti GMO 1. GMO ir iš GMO arba naudojant GMO pagaminti produktai ekologinėje gamyboje nenaudojami gaminant maistą ar pašarus arba nenaudojami kaip maistas, pašarai, pagalbinės perdirbimo medžiagos, augalų apsaugos produktai, trąšos, dirvožemio gerinimo priemonės, augalų dauginamoji medžiaga, mikroorganizmai ir gyvūnai. 2. Kad 1 dalies taikymo tikslais nustatytų GMO arba iš GMO ar naudojant GMO pagamintus produktus, skirtus vartoti kaip maistas ar pašarai, ūkio subjektai gali naudotis produkto etiketėmis arba bet kokiu kitu lydimuoju dokumentu, pridėtu ar pateiktu pagal Direktyvą 2001/18/EB, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1829/2003[48] ar Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1830/2003[49]. 3. Ūkio subjektai gali daryti prielaidą, kad gaminant jų įsigytus maisto produktus ir pašarus nebuvo naudota GMO arba iš GMO ar naudojant GMO pagamintų produktų, jei tie produktai nėra paženklinti arba prie jų nepridėtas lydimasis dokumentas laikantis 2 dalyje nurodytų reglamentų, išskyrus atvejus, jei jie gavo kitos informacijos, kad atitinkamų produktų ženklinimas neatitinka tų reglamentų. 10 straipsnis Augalinių produktų gamybos taisyklės 1. Augalus auginantys arba augalinius produktus gaminantys ūkio subjektai visų pirma laikosi II priedo I dalyje nustatytų specialiųjų gamybos taisyklių. 2. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad būtų sukurta kompiuterinė duomenų bazė, į kurią pagal Reglamentą (ES) Nr. XX/XXX (teisės aktą, kuriuo reglamentuojama augalų dauginamoji medžiaga) būtų įtrauktos veislės ir įvairiarūšė medžiaga, kurių dauginamosios medžiagos, gautos taikant ekologinės gamybos metodą, esama jų teritorijoje. 3. Siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šio reglamento nuostatoms dėl ekologinės augalinių produktų gamybos, taip pat užtikrinti, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais specialiosios augalinių produktų gamybos taisyklės iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl: (a) auginimo būdų; (b) dirvožemio tvarkymo ir tręšimo; (c) augalų sveikatos ir kenksmingųjų organizmų bei piktžolių valdymo; (d) grybų auginimo ir kitų specialių augalų ir augalų auginimo sistemų valdymo; (e) augalų dauginamosios medžiagos kilmės; (f) laukinių augalų rinkimo. 4. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomos 2 dalyje nurodytos duomenų bazės kūrimo techninės sąlygos. Tie įgyvendinimo aktai priimami pagal 37 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą. 11 straipsnis Gyvulininkystės produktų gamybos taisyklės 1. Gyvulininkystės produktų gamybos veiklą vykdantys ūkio subjektai visų pirma turi laikytis II priedo II dalyje nustatytų specialiųjų gamybos taisyklių. 2. Siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šio reglamento ekologinės gyvulininkystės produktų gamybos nuostatoms, taip pat užtikrinti, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais specialiosios gyvulininkystės produktų gamybos taisyklės iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl: (a) gyvūnų kilmės; (b) gyvūnų laikymo sąlygų, įskaitant mažiausią paviršių uždarose patalpose ir lauko aikštelėse bei didžiausią gyvūnų skaičių viename hektare; (c) auginimo būdų; (d) veisimo; (e) pašarų ir maitinimo; (f) ligų profilaktikos ir veterinarinio gydymo. 12 straipsnis Jūrų dumbliams ir akvakultūros gyvūnams taikytinos auginimo taisyklės 1. Jūrų dumblius ir akvakultūros gyvūnus auginantys ūkio subjektai visų pirma laikosi II priedo III dalyje nustatytų specialiųjų auginimo taisyklių. 2. Siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šio reglamento nuostatoms dėl ekologinio jūrų dumblių auginimo, taip pat užtikrinti, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais specialiosios jūrų dumblių auginimo taisyklės iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl: (a) vandens terpės tinkamumo ir darnaus valdymo plano; (b) laukinių jūrų dumblių rinkimo; (c) jūrų dumblių auginimo; (d) apsaugos nuo užsiteršimo vandens organizmais priemonių ir gamybos įrangos bei įtaisų valymo. 3. Siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šio reglamento nuostatoms dėl ekologinio akvakultūros gyvūnų auginimo, taip pat užtikrinti, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais specialiosios akvakultūros gyvūnų auginimo taisyklės iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl: (a) vandens terpės tinkamumo ir darnaus valdymo plano; (b) akvakultūros gyvūnų kilmės; (c) akvakultūros gyvūnų auginimo, įskaitant vandens atskyrimo sistemas, auginimo sistemas, didžiausią suleidimo tankį ir, kai tinkama, mažiausią suleidimo tankį; (d) veisimo; (e) akvakultūros gyvūnų laikymo ir priežiūros sąlygų; (f) pašarų ir maitinimo; (g) ligų profilaktikos ir veterinarinio gydymo. 13 straipsnis Perdirbtam maistui ir pašarams taikomos gamybos taisyklės 1. Perdirbtą maistą ir pašarus gaminantys ūkio subjektai visų pirma laikosi II priedo IV dalyje nustatytų specialiųjų gamybos taisyklių. 2. Siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šio reglamento nuostatoms dėl ekologinės perdirbto maisto ir pašarų gamybos, taip pat užtikrinti, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais specialiosios perdirbto maisto ir pašarų gamybos taisyklės iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl: (a) taikytinų procedūrų; (b) taikytinų prevencinių priemonių; (c) perdirbto maisto ir pašarų (įskaitant produktus ir medžiagas, kuriuos leidžiama naudoti gaminant perdirbtą maistą ir pašarus) sudėties ir naudojimo sąlygų; (d) valymo priemonių; (e) perdirbtų produktų tiekimo rinkai, įskaitant jų ženklinimą ir identifikavimą; (f) ekologiškų produktų, žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių ir pašarinių žaliavų atskyrimo nuo neekologiškų produktų, žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių ir pašarinių medžiagų; (g) neekologiškų žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių, kurios išimties tvarka gali būti naudojamos gaminant ekologiškus perdirbtus produktus, sąrašo; (h) 21 straipsnio 3 dalies a punkto ii papunktyje ir b punkte nurodytos žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių procentinės dalies apskaičiavimo; (i) perdirbant maistą ar pašarus naudojamų metodų. 14 straipsnis Vyno gamybos taisyklės 1. Vyno sektoriaus produktus gaminantys ūkio subjektai visų pirma laikosi II priedo V dalyje nustatytų specialių gamybos taisyklių. 2. Siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šio reglamento nuostatoms dėl ekologinės vyno gamybos, taip pat užtikrinti, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais specialiosios vyno gamybos taisyklės iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl vynininkystės metodų ir apribojimų. 15 straipsnis Maistui ar pašarams naudoti skirtų mielių gamybos taisyklės 1. Mieles gaminantys ūkio subjektai visų pirma laikosi II priedo VI dalyje nustatytų specialių gamybos taisyklių. 2. Siekiant užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šio reglamento nuostatoms dėl ekologinės mielių gamybos, taip pat užtikrinti, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais specialiosios mielių gamybos taisyklės iš dalies keičiamos arba papildomos nuostatomis dėl perdirbimo ir naudojamų substratų. 16 straipsnis Kitų produktų gamybos taisyklės Siekiant atsižvelgti į poreikį ateityje taikyti specialiąsias gamybos taisykles kitiems produktams nei nurodytieji 10–15 straipsniuose, taip pat užtikrinti kokybę, atsekamumą ir atitiktį šio reglamento nuostatoms dėl ekologinės tų papildomų kitų produktų gamybos, taip pat užtikrinti, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais II priedas iš dalies keičiamas arba papildomas nuostatomis dėl tiems produktams taikytinų specialiųjų gamybos taisyklių. 17 straipsnis Išimtinių gamybos taisyklių priėmimas Siekiant užtikrinti, kad, susidarius katastrofinėms aplinkybėms, ekologinė gamyba galėtų būti vykdoma toliau arba galėtų būti atnaujinta, ir laikantis II skyriuje nustatytų principų, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriuose būtų nustatyti tokių situacijų priskyrimo katastrofinėms aplinkybėms kriterijai ir specialiosios taisyklės, pagal kurias turi būti reaguojama į tokias situacijas, vykdoma stebėsena ir teikiamos ataskaitos. 18 straipsnis Surinkimas, pakavimas, vežimas ir laikymas 1. Ekologiški produktai renkami, pakuojami, vežami ir laikomi laikantis III priede nustatytų taisyklių. 2. Siekiant užtikrinti ekologinės gamybos atitiktį reikalavimams, taip pat užtikrinti, kad būtų prisitaikoma prie techninės pažangos, Komisijai pagal 36 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiamos arba papildomos III priede nustatytos taisyklės. 19 straipsnis Leidimo naudoti produktus ir medžiagas ekologinėje gamyboje suteikimas 1. Komisija gali leisti naudoti tam tikrus produktus ir medžiagas ekologinėje gamyboje ir įtraukti juos į ribojamo naudojimo sąrašus, kad jie būtų naudojami kaip: (a) augalų apsaugos produktai; (b) trąšos, dirvožemio gerinimo priemonės ir maistingosios medžiagos; (c) pašarinės žaliavos; (d) pašarų priedai ir pagalbinės perdirbimo medžiagos; (e) tvenkinių, narvų, talpyklų, kanalų, statinių ir įrangos, naudojamų gyvulininkystei, valymo ir dezinfekcijos produktai; (f) gaminant augalinius produktus naudojamų statinių ir įrangos, įskaitant saugojimo patalpas žemės ūkio valdoje, valymo ir dezinfekcijos produktai. Visų pirma, Komisija gali leisti naudoti tam tikrus produktus ir medžiagas ekologiško perdirbto maisto gamyboje bei įtraukti juos į ribojamo naudojimo sąrašus, kad jie būtų naudojami kaip: (a) maisto priedai, maisto fermentai ir pagalbinės perdirbimo medžiagos; (b) pagalbinės perdirbimo medžiagos mielių ir mielių produktų gamyboje. 2. Leidžiant ekologinėje gamyboje naudoti 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytus produktus ir medžiagas taikomi II skyriuje nustatyti principai bei toliau nurodyti kriterijai (bus vertinama jų visuma): (a) jų naudojimas būtinas tvariai gamybai ir ypač svarbus numatytam naudojimui; (b) visi produktai ir medžiagos yra augalinės, gyvūninės, mikrobiologinės ar mineralinės kilmės, išskyrus tuos atvejus, jei nėra galimybės gauti pakankamo kiekio ar kokybės tokios kilmės produktų ar medžiagų, ar jų pakaitalų; (c) 1 dalies pirmos pastraipos a punkte nurodytų produktų atveju taikomi šie kriterijai: i) produktų naudojimas svarbus kontroliuojant tam tikrą kenksmingąjį organizmą tuo atveju, kai nėra galimybės tai daryti naudojant kitus biologinius, fizinius, veisimo būdus ar auginimo būdus arba kitą veiksmingą valdymo praktiką; ii) jei produktai nėra augalinės, gyvūninės, mikrobiologinės ar mineralinės kilmės ir nėra tapatūs savo natūraliam atitikmeniui, jie gali būti leidžiami tik tuo atveju, jei juos naudojant išvengiama bet kokio tiesioginio kontakto su valgomosiomis žemės ūkio kultūrų dalimis; (d) 1 dalies pirmos pastraipos b punkte nurodytų produktų naudojimas yra itin svarbus skatinant ar palaikant dirvožemio