Komisijos ataskaita - 2009-ųjų metinė ataskaita Europos Komisijos ir nacionalinių parlamentų santykiai /* KOM/2010/0291 galutinis */





[pic] | EUROPOS KOMISIJA | Briuselis, 2010.6.2 KOM(2010) 291 galutinis KOMISIJOS ATASKAITA 2009-ŲJŲ METINĖ ATASKAITA EUROPOS KOMISIJOS IR NACIONALINIų PARLAMENTų SANTYKIAI KOMISIJOS ATASKAITA 2009-ŲJŲ METINĖ ATASKAITA EUROPOS KOMISIJOS IR NACIONALINIų PARLAMENTų SANTYKIAI 1. ĮVADAS 2009-aisiais įvyko svarbių institucinių pokyčių: birželio mėn. išrinkti naujieji Europos Parlamento nariai, baigėsi J.M. Barroso I-osios Komisijos kadencija, gruodžio 1 d. įsigaliojo Lisabonos sutartis. 2009-aisiais toliau stiprėjo Komisijos ir nacionalinių parlamentų politinis dialogas (2 skyrius): nacionaliniai parlamentai pateikė vis daugiau nuomonių, į politinį dialogą įsitraukė vis daugiau rūmų, Komisija ir nacionaliniai parlamentai dažnai ir konstruktyviai bendravo ir keitėsi informacija (3 skyrius), abi pusės itin įtemptai rengėsi Lisabonos sutarties įsigaliojimui ir jos naujų nuostatų dėl nacionalinių parlamentų įgyvendinimui (4 skyrius). Ankstesnėje metinėje ataskaitoje[1] bendrai apžvelgti besibaigiančios kadencijos Komisijos santykiai su nacionaliniais parlamentais, o šioje ataskaitoje taip pat išdėstomi pagrindiniai naujos Komisijos prioritetai ir užmojai, susiję su santykių su nacionaliniais parlamentais raida per ateinančią kadenciją. 2. Politinis dialogas 2.1. Nacionalinių parlamentų dalyvavimas politiniame dialoge ir nuomonės Įvairus dalyvavimo politiniame dialoge laipsnis 2009 m. dalyvaudami politiniame dialoge nacionaliniai parlamentai pateikė Komisijai 250 nuomonių – akivaizdžiai daugiau nei 2008 m. (200). Nuo 2006 m. rugsėjo mėn. iki 2009 m. gruodžio mėn. 25 valstybių narių 35 (iš 40) nacionalinės asamblėjos pateikė iš viso 618 nuomonių. Kaip ir ankstesniais metais, kai kurie rūmai buvo ypač aktyvūs, kaip antai Portugalijos Assembleia da Republica (47 nuomonės), Čekijos senatas (27), abeji Nyderlandų rūmai (19), Švedijos Riksdag (18), Italijos senatas (17), Vokietijos Bundesrat (16), JK House of Lords (14), Prancūzijos senatas (12), Danijos Folketing (12), Austrijos Bundesrat (10) ir Graikijos atstovų rūmai (10). Šios 12 asamblėjų pateikė apie tris ketvirtadalius visų 2009 m. gautų nacionalinių parlamentų nuomonių. Gerokai daugiau nei 2008 m. nuomonių pateikė Čekijos senatas, Italijos senatas, Austrijos Bundesrat ir Graikijos atstovų rūmai, be to, verta pažymėti, kad 2009 m. pirmą kartą politiniame dialoge dalyvavo Austrijos Nationalrat ir Maltos atstovų rūmai. Kita vertus, 2009 m. nė vienos nuomonės nepateikė 10 rūmų, o 13 rūmų pateikė nuomones per COSAC koordinuotus subsidiarumo principo taikymo tikrinimus. Nuo 2006 m. šiame dialoge dar nė karto nedalyvavo penkios asamblėjos – Ispanijos ir Rumunijos aukštieji bei žemieji rūmai ir Slovėnijos aukštieji rūmai ( Državni svet ). Vis dėlto reikėtų pabrėžti, kad daugeliu atvejų vangiau politiniame dialoge dalyvaujantys rūmai taip elgiasi sąmoningai, nes savo vaidmenį Europos reikaluose įsivaizduoja veikiau kaip savo vyriausybės, o ne Komisijos kontrolę. Nacionalinių parlamentų nuomonių sritis Nacionaliniai parlamentai pateikė 250 nuomonių dėl ne mažiau kaip 139 Komisijos dokumentų. Iš šių 139 dokumentų tik 10 komentavo 4 ar daugiau asamblėjų (neskaičiuojant 3 pasiūlymų, susijusių su Europos reikalų komitetų konferencijos koordinuojamais subsidiarumo principo taikymo tikrinimais). Didžiausio nacionalinių parlamentų dėmesio susilaukė komunikatai ir pasiūlymai, susiję su Stokholmo programa[2] (8 nuomonės), Sveikatos priežiūros kitose valstybėse narėse direktyva[3] (7[4]), Vartotojų teisių direktyva[5] (6), Prekybos žmonėmis[6] (6) ir Seksualinio vaikų išnaudojimo pamatiniais sprendimais[7] (5), Žaliosiomis knygomis dėl kolektyvinio žalos atlyginimo[8] (5) ir besimokančio jaunimo judumo skatinimo[9] (5), Komunikatu dėl Europos finansų priežiūros[10] (4), Direktyva dėl minimalių prieglobsčio prašytojų priėmimo normų[11] (4) ir 2010 m. metine politikos strategija[12] (4). Maždaug pusė 2009 m. gautų 250 nuomonių susijusios su teisės aktų pasiūlymais, kita pusė – su Komisijos komunikatais arba konsultaciniais dokumentais. 36 nuomonės pateiktos dėl žaliųjų knygų. Reikėtų pažymėti, kad laikydamiesi savo darbo tvarkos itin aktyvūs Švedijos ir Danijos parlamentai toliau dalyvauja politiniame dialoge su Komisija ir teikia nuomones tik dėl ne teisėkūros dokumentų. Apskritai dauguma nuomonių teiktos politiniais klausimais ir tik 13 iš jų susijusios su programavimo dokumentais ar instituciniais aspektais. Nacionaliniai parlamentai didžiausią dėmesį skyrė šioms politikos sritims: teisingumui, laisvei ir saugumui (83 nuomonės, įskaitant per du COSAC koordinuotus subsidiarumo principo taikymo tikrinimus pateiktas nuomones), sveikatos priežiūrai ir vartotojų apsaugai (38, įskaitant per vieną COSAC koordinuotą subsidiarumo principo taikymo tikrinimą pateiktas nuomones), transportui ir energetikai (22), švietimui ir kultūrai (14), aplinkai (12) ir įmonėms (10). Komisijos nuomonių skelbimas 2009 m. Komisija atidarė Europa [13] svetainę, kurioje skelbia visas iš nacionalinių parlamentų pagal politinio dialogo mechanizmą gautas nuomones ir savo atsakymus. Šiuo metu svetainėje galima rasti tik 2008–2009 m. gautas nuomones, tačiau Komisija ketina palaipsniui įtraukti ir nuomones, gautas nuo politinio dialogo su nacionaliniais parlamentais pradžios 2006 m. rugsėjo mėn. 2.2. Nacionalinių parlamentų nuomonių ir Komisijos atsakymų vertinimas Apskritai didžioji dauguma nuomonių teigiamos, jose palankiai vertinamos Komisijos iniciatyvos ir pasiūlymai, tačiau kartu pateikiama konkrečių pastabų, pasiūlymų, ką keisti, ir konstruktyvios kritikos. Nuomonėse dauguma nacionalinių parlamentų nagrinėjo svarbiausius politinius klausimus ir daugiausia komentavo platesnę Komisijos pasiūlymų esmę; palyginti nedaug pastabų pateikta dėl teisinio pagrindo ar subsidiarumo ir proporcingumo principų. Iš 2009 m. gautų 250 nuomonių mažiau nei 25 išreikštas susirūpinimas dėl subsidiarumo principo. Šiose nuomonėse aptariami maždaug 15 Komisijos teisėkūros ir ne teisėkūros dokumentų. Ypatingą susidomėjimą subsidiarumo klausimais parodė Prancūzijos senatas, Austrijos Bundesrat , Vokietijos Bundesrat , taip pat Nyderlandų, Portugalijos ir Graikijos parlamentai. Nors kai kuriose nuomonėse klausimas dėl paties subsidiarumo principo reikalingumo nekeliamas, atkreipiamas dėmesys į nepakankamą tam tikro pasiūlymo atitikties subsidiarumo principui pateisinimą. Kalbant apie dvejų rūmų sistemas, reikia pažymėti, kad kai kuriais atvejais abeji rūmai ne visuomet laikosi tos pačios nuomonės dėl atitikties subsidiarumo principui vertinimo. Antai abeji Nyderlandų rūmai nesutarė šiuo klausimu dėl Ypatingos svarbos infrastruktūros objektų įspėjamojo informacinio tinklo (CIWIN) pasiūlymo[14] ir Direktyvos dėl pastatų energinio naudingumo[15], o abeji Prancūzijos parlamento rūmai pateikė skirtingas nuomones dėl Direktyvos dėl mokslo tikslais naudojamų gyvūnų apsaugos pasiūlymo[16] atitikties subsidiarumo principui. Taip pat reikėtų paminėti, kad 2009 m. Komisija gavo kelias nuomones, kurias nacionaliniai parlamentai pateikė per COSAC koordinuojamus subsidiarumo principo taikymo tikrinimus: pirmąją dėl 2008 m. gruodžio mėn. paskelbtos Direktyvos dėl transplantacijai skirtų žmogaus organų kokybės ir saugos standartų nustatymo[17], antrąją dėl 2009 m. liepos mėn. paskelbto Pamatinio sprendimo dėl teisės į vertimą žodžiu ir raštu baudžiamuosiuose procesuose[18] ir trečiąją dėl 2009 m. spalio mėn. paskelbto Reglamento dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų ir autentiškų aktų, susijusių su paveldėjimu, pripažinimo bei vykdymo[19]. Visais trimis atvejais didžioji nuomones pateikusių rūmų dauguma patvirtino, kad pasiūlymai atitinka subsidiarumo principą. Pirmuoju atveju neigiamą nuomonę dėl subsidiarumo principo pateikė tik Austrijos Bundesrat ; antruoju atveju Austrijos Bundesrat kartu su Airijos ir Maltos parlamentais suabejojo atitiktimi subsidiarumo principui, o kitų 11 rūmų nuomone, aiškinamajame memorandume Komisijos pateikti argumentai nėra visiškai patenkinami; trečiuoju atveju tik Belgijos senatas nurodė, kad subsidiarumo principas pažeistas. Politinis dialogas dėl svarbiausių dokumentų Atsižvelgiant į tai, kad daugelį Komisijos dokumentų komentavo ne daugiau kaip 3 rūmai, toliau analizuojami tipiškiausi dokumentai ir kai kurioms išvadoms pailiustruoti pateikiami keli konkretūs pavyzdžiai. - Stokholmo programa 2009 m. nacionaliniai parlamentai ypatingą dėmesį skyrė Komisijos komunikatui „Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė piliečių labui“[20] (Stokholmo programa). Komisijai pateiktos 8 nuomonės, o kelios kitos nuomonės tiesiogiai nusiųstos Europos Parlamentui, kuris 2009 m. lapkričio mėn. šiuo klausimu surengė bendrą parlamentų posėdį. Visose gautose nuomonėse Komisijos komunikatui išreikšta parama. Didžioji dauguma palankiai įvertino tai, kad būsimoje daugiametėje programoje asmens teisėms skiriamas ypatingas dėmesys ir kad piliečiai laikomi svarbiausia projekto dalimi. Tarp dažniausiai rūmų minėtų asmens teisių – būtinybė apsaugoti teisę į privatumą. Išreikštas susirūpinimas dėl vidaus perkėlimo priemonių veiksmingumo, bendros Europos Šengeno vizos, bendros teisėtų migrantų priėmimo sistemos sukūrimo, ES piliečių teisėms analogiškų teisių suteikimo teisėtiems migrantams, taip pat dėl siūlomo egzekvatūros panaikinimo. Be to, pabrėžta būtinybė užtikrinti subsidiarumo principo laikymąsi civilinės saugos srityje. - Vartotojų teisių direktyva Panašaus nacionalinių parlamentų susidomėjimo susilaukė Komisijos direktyvos dėl vartotojų teisių pasiūlymas[21], dėl kurio Komisija gavo 6 nuomones, kuriose neretai išreikštas didelis susirūpinimas. Penkių rūmų nuomone, pasiūlymas prieštarauja subsidiarumo principui, nes visiškai suderinus tam tikras vartotojų ir sutartinės teisės sritis nebūtų įmanoma taikyti nacionalinę teisę, kurioje, pasak jų, numatyta didesnė vartotojų apsauga. Be to, kai kurie rūmai pareiškė, kad pasiūlyme didesnis dėmesys skiriamas tarpvalstybiniams sandoriams palengvinti, o ne vartotojų teisėms apsaugoti. Galiausiai nacionaliniai parlamentai suabejojo teisinio pagrindo pasirinkimu ir poveikio vertinimą laiko nepakankamu, nes trūksta konkrečios pasiūlymą pagrindžiančios statistikos, be to, neįtrauktos skaitmeninės prekės ir grynosios paslaugos. - Sveikatos priežiūros kitose valstybėse narėse direktyva Kalbant apie Direktyvą dėl pacientų teisių į sveikatos priežiūros paslaugas kitose valstybėse narėse įgyvendinimo[22], 3 iš 7 nuomonių[23] išreikštas susirūpinimas dėl subsidiarumo arba pateikta bendresnių pastabų dėl tam tikrų subsidiarumo aspektų. Kelių rūmų nuomone, Komisijos pasiūlymas leidžia suabejoti valstybių narių sugebėjimu valdyti sveikatos priežiūros paslaugų teikimą ir išlaikyti socialinio draudimo sistemų finansinę pusiausvyrą. Antai nacionaliniai parlamentai nurodė, kad poveikio vertinime nepabrėžta rizika, kurią valstybėms narėms gali kelti pacientų srautų kontrolės netekimas. Jie taip pat pabrėžė, kad tik valstybės narės gali įvertinti pasiūlymo poveikį nacionalinės sveikatos priežiūros sistemos finansavimui bei organizavimui, ir paragino panaikinti nuostatą, pagal kurią Komisija gali priimti gaires, kuriomis valstybėms narėms padedama nustatyti sveikatos priežiūros paslaugų kokybės ir saugumo reikalavimus. - Europos finansų priežiūra Kitas klausimas, kuriam 2009 m. nacionaliniai parlamentai skyrė akivaizdžiai didelį dėmesį, – finansų krizė: ketveri rūmai atsiuntė pastabas dėl Komisijos komunikato dėl Europos finansų priežiūros[24]. Kai kurie nuomonę dėl šio dokumento pateikusių nacionalinių parlamentų pažymėjo, kad ateityje finansų priežiūrą turėtų vykdyti Europos institucija, turinti įgaliojimą priimti privalomus sprendimus, ir kad Komisijos pasiūlyta sistema turėtų būti kas dvejus ar trejus metus peržiūrima. Vienas nacionalinis parlamentas nepritarė šiai nuomonei ir neketino sutikti sumažinti nacionalinių priežiūros institucijų atsakomybę. Tačiau jis palankiai vertino tarpvalstybinės didelių finansų įstaigų veiklos reglamentavimo sistemą. - Žaliosios knygos dėl kolektyvinio žalos atlyginimo ir besimokančio jaunimo judumo skatinimo Komisija gavo penkerių rūmų nuomones dėl Žaliosios knygos dėl kolektyvinio žalos atlyginimo[25]; ketveri iš jų išreiškė tokią pat nuomonę: jie pabrėžė, kad šiam klausimui reglamentuoti nereikia Europos reglamento, ir pasiūlė priimti tik labai siauros paskirties teisės aktus ar netgi privalomos teisinės galios neturinčias priemones. Tik vienas parlamentas paragino priimti privalomas kolektyvinio žalos atlyginimo taisykles (bendrą ES sistemą). Reikia pažymėti, kad vienas nacionalinis parlamentas, gavęs pirmąjį Komisijos atsakymą, pateikė antrąją nuomonę dėl masinių ieškinių, kurioje, nors ir toliau abejoja ES teisės akto šioje srityje reikalingumu, palankiai vertina Komisijos patikinimą, kad nė viena būsima iniciatyva nesudarys sąlygų pasipelnyti iš ginčų, kaip buvo tam tikrose Europai nepriklausančiose šalyse. Penkeri rūmai išreiškė nuomonę dėl Žaliosios knygos dėl besimokančio jaunimo judumo skatinimo[26] ir iš esmės pritarė Komisijos iniciatyvai bei žaliosios knygos tikslams. Nacionalinių parlamentų nuomone, teisė judėti iš vienos valstybės narės į kitą neturėtų būti suteikiama tik jaunimui, nes mokymosi visą gyvenimą skatinimas yra vienas pagrindinių Komisijos tikslų. Jie taip pat pabrėžė, kad Europos programos turėtų būti lanksčios trukmės, tvarkaraščio ir jose dalyvaujančių šalių atžvilgiu, ir nurodė, kad ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas jaunimo užsienio kalbų mokėjimui gerinti ir studijoms pripažinti – tai būtina judumo sąlyga. Kai kurie rūmai paragino Komisiją į atnaujintą Lisabonos strategiją įtraukti judumo, kurio tikslas – mokytis amato, skatinimą. Komisijos atsakymai dėl nacionalinių parlamentų nuomonių Po konsultacijų su visais atsakingais kabinetais ir tarnybomis Komisijos oficialiai priimtus atsakymus dėl nacionalinių parlamentų nuomonių pasirašo už santykius su nacionaliniais parlamentais atsakingas Komisijos pirmininko pavaduotojas. Atsakymuose nacionaliniams parlamentams Komisija neretai siekia geriau išaiškinti savo pradinius pasiūlymus ir prireikus pateikia išsamių pavyzdžių tam tikrai pozicijai pagrįsti. Jei reikia, atsakymuose Komisija pateikia pastabų dėl nacionalinių parlamentų pateiktų konkrečių komentarų ir pasiūlymų, kuriose nurodo, ar gali juos nuodugniau svarstyti. Savaime aišku, kad Komisijos atsakymai visada turi atspindėti ir atitikti Sutartyse nustatytą institucijų pusiausvyrą. Be to, atsakymai didele dalimi priklauso nuo tam tikros nuomonės pateikimo meto, o teisėkūros dokumentų atveju – nuo tarpinstitucinės procedūros etapo. Paprastai atsakymai dėl žaliųjų knygų ir kitų konsultacinių dokumentų nėra išsamūs, jei tebevyksta konsultacijos ar dar neįvertinti jų rezultatai. 3. Ryšiai ir vizitai Kaip ir ankstesniais metais, Komisijos nariai ir jų tarnybų atstovai itin aktyviai bei pasiaukojamai bendravo ir keitėsi informacija su nacionalinių parlamentų nariais. Be įvairių dvišalių Komisijos narių ir nacionalinių parlamentų posėdžių, politiniu lygmeniu Komisijai atstovauta visuose svarbiausiuose 2009 m. parlamentų posėdžiuose: vasario mėn. Paryžiuje vykusioje ES parlamentų pirmininkų konferencijoje, vasario mėn. Prahoje ir liepos mėn. Stokholme vykusiuose COSAC pirmininkų posėdžiuose, gegužės mėn. Prahoje ir spalio mėn. Stokholme vykusiose COSAC plenarinėse sesijose, taip pat vasario bei lapkričio mėn. Briuselyje vykusiuose bendruose parlamentų posėdžiuose. Be to, Komisijos tarnybų atstovai reguliariai susitikdavo su nacionalinių parlamentų nariais: per reguliarius posėdžius su nacionalinių parlamentų nuolatiniais atstovais Briuselyje (2009 m. įvyko 12 numatytų posėdžių, be to, birželio mėn. Komisija surengė pusės dienos seminarą), įvairių asamblėjų atitinkamose sostinėse surengtose konferencijose ir klausymuose, Europos Parlamento nacionalinių parlamentų pareigūnams organizuotose teminėse pratybose. Ypač vertėtų pažymėti, kad pirmą kartą Komisijos generalinio sekretoriato tarnybos dalyvavo spalio mėn. Kopenhagoje vykusiame IPEX valdybos posėdyje, be to, Komisijos generalinis sekretorius skaitė pranešimą per gruodžio mėn., praėjus kelioms dienoms po Lisabonos sutarties įsigaliojimo, Briuselyje vykusiame ES parlamentų generalinių sekretorių posėdyje. Pagrindinis 2009 m. Komisijos ir nacionalinių parlamentų bendravimo ir bendradarbiavimo tikslas – aptarti Lisabonos sutarties įsigaliojimo, laisvės, saugumo bei teisingumo erdvės ir ekonominės bei finansų krizės klausimus. 4. Lisabonos sutartis 2009 m. gruodžio 1 d. įsigaliojusia Lisabonos sutartimi padaryta didžiulė pažanga, susijusi su nacionalinių parlamentų vaidmeniu ES lygmeniu. Pirmą kartą nacionaliniai parlamentai paminėti pagrindiniame Sutarties tekste. ES sutarties 12 straipsnyje aiškiai nustatyta, kad „ nacionaliniai parlamentai aktyviai prisideda užtikrinant gerą Sąjungos veikimą “. Toliau šiame straipsnyje išvardijamos naujos teisės, kuriomis pabrėžiama ypatinga nacionalinių parlamentų svarba demokratinėje Sąjungos sistemoje. Iš naujų nacionalinių parlamentų teisių neabejotinai išsiskiria jų atsakomybė „[užtikrinti], kad būtų laikomasi subsidiarumo principo Protokole [Nr. 2] nustatyta tvarka “, paprastai vadinama subsidiarumo kontrolės mechanizmu arba geltonosios arba oranžinės kortelės procedūra. Remiantis šiuo mechanizmu, teisės aktų leidėjui suteikiama galutinė galimybė sustabdyti įprastą teisėkūros procedūrą, jei tam tikras skaičius nacionalinių parlamentų abejoja teisės akto pasiūlymo atitiktimi subsidiarumo principui. Kalbant apie naujų Sutarties nuostatų dėl nacionalinių parlamentų įgyvendinimą ir ypač subsidiarumo kontrolės mechanizmą, 2009 m. lapkričio mėn. pabaigoje Komisija priėmė vidaus taisykles, kurios leidžia veiksmingai taikyti šią naują priemonę nuo Sutarties įsigaliojimo dienos. Nacionaliniai parlamentai ir teisės aktų leidėjas apie šias procedūras informuoti gruodžio 1 d. bendru Komisijos pirmininko ir jo pavaduotojo raštu, adresuotu 40 rūmų, Europos Parlamento ir Tarybos pirmininkams[27]. Šias taisykles Komisija parengė paisydama įvairių ankstesniais metais politiniu ir žinybiniu lygmenimis su nacionaliniais parlamentais vykusių diskusijų rezultatų ir patikino, kad jose atsižvelgta į visus svarbiausius nacionaliniams parlamentams rūpimus klausimus. Remiantis ateinančių mėnesių patirtimi, gali prireikti koreguoti tam tikrus šių taisyklių aspektus. Pagrindinė gruodžio 1 d. rašto mintis buvo ta, kad subsidiarumo kontrolės mechanizmą Komisija laiko politiniu, o ne vien atskaitomybės mechanizmu, kad ji yra įsitikinusi, jog nacionaliniai parlamentai taikys šią priemonę atsakingai bei konstruktyviai, ir kad ji ketina imtis reikiamų priemonių, kad nacionaliniai parlamentai galėtų lengviau taikyti šią naują priemonę. Nacionaliniai parlamentai labai palankiai įvertino Komisijos raštą ir bendrą požiūrį. Atsižvelgiant į laikiną kadenciją baigusios Komisijos vaidmenį 2009 m. lapkričio 1 d.–2010 m. vasario 10 d., per du mėnesius nuo naujos Sutarties įsigaliojimo nepriimta nė vieno svarbaus teisės aktų pasiūlymo. Pirmieji subsidiarumo kontrolės mechanizmo taikymo srities pasiūlymai priimti ir nacionaliniams parlamentams perduoti tik 2010 m. vasario mėn. pradžioje. 5. Perspektyvos Komisija pasiryžusi sklandžiai ir veiksmingai įgyvendinti Lisabonos sutarties nuostatas dėl nacionalinių parlamentų ir ypač dėl subsidiarumo kontrolės mechanizmo. Tai bus vienas iš dabartinės Komisijos prioritetų, kai reikės nustatyti, kokie turėtų būti santykiai su nacionaliniais parlamentais. Kartu – ir kalbant apskritai – itin svarbu bus įtvirtinti partnerystę su nacionaliniais parlamentais pagerinant ir sustiprinant politinį dialogą, nepažeidžiant institucijų pusiausvyros ES lygmeniu. Tęsdamos šį dialogą, abi pusės galės dažniau ir politiškesniu lygmeniu keistis nuomonėmis ne tik dėl teisės aktų pasiūlymų, bet ir dėl gerokai platesnių nei subsidiarumas klausimų. Todėl Komisija toliau atidžiai nagrinės visas iš nacionalinių parlamentų gaunamas nuomones, nes yra įsitikinusi, kad toks konstruktyvus ir veiksmingas bendravimas padės dar labiau sustiprinti Europos institucijų ir piliečių ryšius. Komisija subsidiarumo kontrolės mechanizmą ir politinį dialogą laiko neatsiejamais vienu nuo kito, nes subsidiarumo kontrolės mechanizmas yra platesnių politinių Komisijos ir nacionalinių parlamentų santykių dalis. Nacionaliniai parlamentai labai palankiai įvertino šį požiūrį, nes iki šiol savo nuomonėse jie daugiau dėmesio skirdavo Komisijos dokumentų esmei, o ne subsidiarumo aspektams. Stiprindama politinę partnerystę su nacionaliniais parlamentais, Komisija siekia tinkamiau formuoti politiką – tiek teisėkūros, tiek ne teisėkūros priemones, labiau įtraukti nacionalinius parlamentus į Europos reikalus, kurių dauguma pastaraisiais metais tapo vidaus reikalais, ir taip dar labiau priartinti Europą prie piliečių, taip pat geriau suvokti nacionalinę dinamiką ir procesus. Kalbant apie politikos formavimo pagerinimą, tiesą sakant, ne visuomet paprasta įvertinti konkretų nacionalinių parlamentų nuomonių poveikį tam tikram galutiniam teisės aktui. Tačiau svarbu pabrėžti, kad nuo šiol Komisija gali tartis su teisės aktų leidėjais dėl teisinių dokumentų, puikiai žinodama, kokios nuomonės laikosi nacionaliniai parlamentai. Be to, spręsdama, kokios pozicijos laikytis Europos Parlamente ir Taryboje, Komisija gali remtis nacionalinių parlamentų tam tikru klausimu išreikštomis nuomonėmis. Daugeliu atvejų nacionalinių parlamentų išreikštas nuomones teisėkūros proceso metu perteikia Parlamentas arba Taryba – tai aiškiai rodo jų pridėtinę vertę. Jei nuomonės pateikiamos laiku, jos gali atlikti išankstinio perspėjimo sistemos vaidmenį: taip galima apžvelgti pozicijas dėl Komisijos pasiūlymo, kurios neretai perteikiamos vėlesniu teisėkūros proceso etapu. Akivaizdu, kad, jei nuomonės gaunamos itin vėlai ir tik iš kelių nacionalinių parlamentų, poveikis tebevykstančioms institucijų diskusijoms gana mažas. Per pastaruosius penkerius metus Komisijos ir nacionalinių parlamentų santykiai iš esmės pakito – tapo glaudesni ir tvirtesni. Ši tendencija tęsis ir įsigaliojus Lisabonos sutarčiai. Dabar nacionaliniai parlamentai atlieka daug svarbesnį vaidmenį ES lygmeniu, todėl gali tapti svarbiais dalyviais, kurių pozicijos turės paisyti ES institucijos. Tokiu būdu nacionaliniai parlamentai greitai taps neatsiejama sprendimų priėmimo ES lygmeniu proceso dalimi. Tačiau abi pusės dar gali padaryti pažangą. Svarbiausias tikslas tebebus išnaudoti visą šios politinės partnerystės potencialą ir palaikyti dar konstruktyvesnius santykius. Komisija atidžiai stebės, ar tinkamai įgyvendinamos naujosios Sutarties nuostatos dėl nacionalinių parlamentų, ir itin akylai prižiūrės, kad būtų vykdomi Protokole Nr. 2 išdėstyti subsidiarumo reikalavimai. Be to, Komisija norėtų paskatinti politiniame dialoge dar nedalyvavusius nacionalinius parlamentus aktyviai keistis su Komisija nuomonėmis. Komisija taip pat skatina nacionalinius parlamentus įgyvendinti strategiją „Europa 2020“ ir pasirengusi apsvarstyti bendradarbiavimo vykdant ES biudžetą ir ypač kovojant su sukčiavimu metodus. Abiejose srityse Komisija tikisi sulaukti aktyvios nacionalinių parlamentų paramos įgyvendinant jos tikslus. Be to, Komisija ypatingą dėmesį skirs reguliariam ir plačiam nacionalinių parlamentų informavimui apie programavimo klausimus. Šiuo tikslu ji ketina perduoti darbo programą nacionalinių parlamentų nuolatiniams atstovams, kai tik ji bus priimta. Komisija taip pat pasiryžusi atsižvelgti į visus COSAC pasiūlymus ir išvadas. Kalbant apie naujas Sutarties nuostatas dėl nacionalinių parlamentų dalyvavimo politiškai stebint ir vertinant Europolo bei Eurojusto veiklą, Komisijai žinomas nacionalinių parlamentų reikalavimas su jais reikiamai konsultuotis prieš pateikiant reglamentų pasiūlymus, įtrauktus į jos 2010 m. darbo programą. Prieš pateikdama šiuos naujus pasiūlymus, Komisija kruopščiai įvertins, kaip įgyvendinami galiojantys Eurojusto bei Europolo sprendimai, ir konsultuosis su visais susijusiais subjektais. Į šiuos parengiamuosius darbus bus labiau įtraukti nacionaliniai parlamentai. Komisija pasiryžusi toliau plėtoti nacionalinių parlamentų vaidmenį, teikdama jiems pirmenybę savo institucinėje ir politinėje darbotvarkėje. Gautų nuomonių skaičius pagal šalį ir rūmus Iš viso | PORTUGALIJA | Assembleia da Republica | 47 | ČEKIJA | Senát | 27 | ŠVEDIJA | Riksdagen | 18 | ITALIJA | Senato della Repubblica | 17 | VOKIETIJA | Bundesrat | 16 | JUNGTINĖ KARALYSTĖ | House of Lords | 14 | DANIJA | Folketinget | 12 | PRANCŪZIJA | Sénat | 12 | GRAIKIJA | Vouli ton Ellnion | 10 | AUSTRIJA | Bundesrat | 10 | ITALIJA | Camera dei Deputati | 9 | NYDERLANDAI | Abeji rūmai | 8 | NYDERLANDAI | Tweede Kamer Staten Generaal | 7 | AIRIJA | Oireachtas | 6 | NYDERLANDAI | Eerste Kamer Staten Generaal | 4 | AUSTRIJA | Nationalrat | 4 | VOKIETIJA | Bundestag | 3 | LATVIJA | Saeima | 3 | LIETUVA | Seimas | 3 | LIUKSEMBURGAS | Chambre des Députés | 3 | VENGRIJA | Országgyűlés | 3 | BELGIJA | Chambre des Répresentants | 2 | BELGIJA | Sénat | 2 | BULGARIJA | Narodno Sabranie | 2 | PRANCŪZIJA | Assemblée Nationale | 2 | SLOVĖNIJA | Državni zbor | 2 | ČEKIJA | Poslanecká sněmovna | 1 | ESTIJA | Riigikogu | 1 | KIPRAS | House of Representatives | 1 | MALTA | House of Representatives | 1 | ISPANIJA | Congreso de los Diputados | 0 | ISPANIJA | Senado | 0 | LENKIJA | Senat | 0 | LENKIJA | Sejm | 0 | RUMUNIJA | Camera Deputaților | 0 | RUMUNIJA | Senatul | 0 | SUOMIJA | Eduskunta | 0 | SLOVĖNIJA | Državni svet | 0 | SLOVAKIJA | Národná rada | 0 | JUNGTINĖ KARALYSTĖ | House of Commons | 0 | Iš viso | IŠ VISO | 250 | 2009 m. gautų nuomonių skaičius pagal generalinį direktoratą Atsakingas GD | IŠ VISO | Teisingumo, laisvės ir saugumo | 83 | Sveikata ir vartotojų apsauga | 38 | Energetika ir transportas | 22 | Švietimas ir kultūra | 14 | Generalinis sekretoriatas | 14 | Aplinka | 12 | Įmonės ir pramonė | 10 | Vidaus rinka ir paslaugos | 9 | Užimtumas, socialiniai reikalai ir lygios galimybės | 7 | Moksliniai tyrimai | 7 | Teisės tarnyba | 6 | Regioninė politika | 5 | Žemės ūkis ir kaimo plėtra | 4 | Mokesčiai ir muitų sąjunga | 4 | Informacinė visuomenė ir žiniasklaida | 4 | Jūrų reikalai ir žuvininkystė | 4 | Išorės santykiai | 3 | Ekonomika ir finansai | 2 | Eurostatas | 1 | Plėtra | 1 | Biudžetas | 0 | Konkurencija | 0 | Prekyba | 0 | Vystymasis | 0 | Iš viso | 250 | Komisijos dokumentai, dėl kurių 2009 m. pateikta daugiausia nuomonių[28] Komisijos dokumentas | Pavadinimas | Nuomonių skaičius | COM (2009) 262 | Komunikatas dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės piliečių labui | 8 | COM (2008) 414 | Direktyvos dėl pacientų teisių į sveikatos priežiūros paslaugas kitose valstybėse narėse įgyvendinimo pasiūlymas | 7 | COM (2008) 614 | Vartotojų teisių direktyvos pasiūlymas | 6 | COM (2009) 136 | Pamatinio sprendimo dėl prekybos žmonėmis prevencijos, kovos su ja ir aukų apsaugos pasiūlymas | 6 | COM (2009) 135 | Pamatinio sprendimo dėl kovos su seksualine prievarta prieš vaikus, seksualiniu vaikų išnaudojimu ir vaikų pornografija pasiūlymas | 5 | COM (2008) 794 | Žalioji knyga dėl kolektyvinio žalos atlyginimo vartotojams | 5 | COM (2009) 329 | Žalioji knyga dėl besimokančio jaunimo judumo skatinimo | 5 | COM (2009) 252 | Komunikatas dėl Europos finansų priežiūros | 4 | COM (2008) 815 | Direktyvos, kuria nustatomos minimalios normos dėl prieglobsčio prašytojų priėmimo, pasiūlymas | 4 | COM (2009) 73 | Komunikatas dėl 2010 m. metinės politikos strategijos | 4 | [1] COM (2009) 343. [2] COM (2009) 262. [3] COM (2008) 414. [4] Reikėtų pažymėti, kad 3 iš 7 nuomonių gautos 2008 m. pabaigoje. [5] COM (2008) 614. [6] COM (2009) 136. [7] COM (2009) 135. [8] COM (2008) 794. [9] COM (2009) 329. [10] COM (2009) 252. [11] COM (2008) 815. [12] COM (2009) 73. [13] http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm. [14] COM (2008) 676. [15] COM (2008) 780. [16] COM (2008) 543. [17] COM (2008) 818. [18] COM (2009) 338. [19] COM (2009) 154. [20] COM (2009) 262. [21] COM (2008) 614. [22] COM (2008) 414. [23] 3 iš 7 nuomonių gautos 2008 m. pabaigoje. [24] COM (2009) 252. [25] COM (2008) 794. [26] COM (2009) 329. [27] http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm. [28] Neskaičiuojant trijų pasiūlymų, susijusių su COSAC koordinuotais subsidiarumo principo taikymo tikrinimais.