LT    LT  EUROPOS BENDRIJ Ų KOMISIJA 
Briuselis, 18.10.2005 
KOM(2005) 514 galutinis 
  
KOMISIJOS KOMUNIKATAS EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI 
Kova su prekyba žmon ėmis – integruota strategija ir pasi ūlymai dėl veiksmų plano 
 
LT 2   LT KOVA SU PREKYBA ŽMON ĖMIS – INTEGRUOTA STRATEGIJA IR PASI ŪLYMAI 
DĖL VEIKSM Ų PLANO 
1. Įžanga .......................................................................................................................... .3  
2. PAGRINDINIS KLAUSIMAS – ŽMOGAUS TEISI Ų APSAUGA .......................... 3 
3. ORGANIZUOTO NUSIKA LTAMUMO ASPEKTAS............................................... 4 
4. NELEGALIOS MIGRACIJOS ASPEKTAS............................................................... 6 5. SPECIFIN ĖS GRUPĖS, YPAČ MOTERYS IR VAIKAI .......................................... 7 
6. PATIKIMI DUOMENYS ............................................................................................ 9 7. KOORDINAVIMAS IR BENDRADARBIAVIMAS................................................. 9 PRIEDAS ........................................................................................................................ ......... 12 
 
LT 3   LT 1. ĮŽANGA  
Šiuo komunikatu siekiama dar labiau1 sustiprinti Europos S ąjungos2 ir jos valstybi ų narių 
įsipareigojim ą kovoti su prekyba žmon ėmis išnaudojimo darbe ar seksualinio išnaudojimo 
tikslais bei užkirsti jai keli ą, kaip apibr ėžta 2002 m. liepos 19 d. Pamatiniame sprendime d ėl 
kovos su prekyba žmon ėmis3, ir apsaugoti, paremti tokios prekybos aukas bei pad ėti joms 
grįžti į normalų gyvenimą.  
Jame pripaž įstama, kad siekiant veiksmingai spr ęsti prekybos žmon ėmis problem ą, būtina 
laikytis integruoto poži ūrio gerbiant žmogaus teises ir atsižvelgiant į visuotinį šio reiškinio 
pobūdį. Laikantis šio poži ūrio būtina imtis suderint ų politinių veiksmų laisvės, saugumo ir 
teisingumo, išor ės santykių, bendradarbiavimo vystymosi labui, užimtumo4, lyčių lygybės ir 
nediskriminavimo srityse. Taip pat siek iama suintensyvinti šioje srityje vykstant į plataus 
masto viešojo ir privataus sektori ų dialogą. 
Tokių veiksmų reikalaujama Hagos programoje5, kurią Europos Vadov ų Taryba patvirtino 
2004 m. lapkri čio mėn., ir kurioje Taryba ir Komis ija raginamos 2005 m. sukurti plan ą dėl 
bendrų standartų, geriausios praktikos ir mechanizm ų siekiant kovoti su prekyba žmon ėmis ir 
užkirsti jai keli ą bei sustiprinti kov ą su nelegalia imigracija6. 
Hagos program ą įgyvendinan čiame Komisijos ir Tarybos veiksm ų plane paskelbtu 
komunikatu7 siekiama prisid ėti prie šio plano suk ūrimo. Komunikate tink amai atsižvelgiama į 
2002 m. išsam ų kovos su nelegalia imig racija ir prekyba žmon ėmis veiksm ų planą bei į 
svarstymus ir rekomendacijas, pateiktas Prekybos žmon ėmis ekspert ų grupės8, kurią 2003 m. 
pabaigoje įsteigė Komisija, 2004 m. gruodžio m ėn ataskaitoje9. 
2. PAGRINDINIS  KLAUSIMAS  – ŽMOGAUS  TEISIŲ APSAUGA 
Formuojant ES kovos su prekyba žmon ėmis politik ą, pagrindinis d ėmesys skiriamas su ja 
susijusiems asmenims, j ų poreikiams ir teis ėms. Visų pirma tai reiškia, kad svarbiausia ES 
institucijoms ir valstyb ėms narėms aiškiai įsipareigoti laikytis į žmogaus teises orientuoto 
požiūrio ir jį skatinti vykdant išor ės santykių ir vystymosi politik ą. 
ES pagrindini ų teisių chartijos10 5 straipsnio 3 dalis draudžia prekyb ą žmonėmis, atsižvelgiant 
į tai, kad žmogaus orumas yra nelie čiamas, o tai yra nacionalini ų konstitucij ų ir valstyb ėms 
narėms privalom ų tarptautini ų žmogaus teisi ų gynimo priemoni ų pagrindas. 
Pagal tarptautinius įstatymus ir įsipareigojimus valstyb ė, kuri toleruoja prekyb ą žmonėmis 
arba nesiima joki ų veiksming ų priemoni ų užkirsti jai keli ą, pažeidžia žmogaus teises11. 
ES institucijos ir valstyb ės narės ES ir regioniniu bei tarptautiniu lygiu aktyviai 
vykdo politik ą, kuria įtvirtinamas draudimas prekiauti žmon ėmis ir pagal kuri ą 
apsaugomos realios ir galimos  tokios prekybos aukos. 
Trečiųjų šalių piliečiams, kurie yra prekybos žmon ėmis aukos, bet ES neturi teis ėto gyventojo 
statuso, taip pat reik ėtų taikyti ši ą apsaugą12, ypač jeigu jie bendradarbiavo su valstybi ų narių 
kompetentingomis institucijomis li udydami prieš prekiautojus žmon ėmis. Be to, šiems 
asmenims reik ėtų de facto  suteikti galimyb ę naudotis savo teis ėmis, pavyzdžiui, pateikti 
ieškinį prieš kaltinink ą arba dėl kompensacijos arba prašym ą suteikti prieglobst į. 
 
LT 4   LT Siekiant užtikrinti,  kad visoje ES b ūtų laikomasi pirmiau išd ėstytų principų, ekspertai ir 
politikai privalo nuolat steb ėti šį procesą ir imtis tolesni ų veiksmų. 
Glaudžiai bendradarbiaudama su Komisija išsamaus dialogo su pilietine 
visuomene pagrindu13 Taryba tur ėtų bent vien ą kartą per metus surengti 
politines diskusijas apie ES kovos su prekyba žmon ėmis politik ą ir įvertinti, ar 
ji atitinka žmogaus teisi ų standartus ir ar reikia imtis tolesni ų veiksmų, pvz., 
patobulinti pagalbos, apsaugos ir socialin ės atskirties programas14. 
Šį klausimą pagrįsta iškelti politiniame dialoge su tre čiosiomis šalimis, remiantis straipsniu 
dėl žmogaus teisi ų esminių aspektų, kuris įtrauktas į EB prekybos ir bendradarbiavimo 
susitarimus, ir daugiašaliuose forumuose15. 
Bendrija tur ėtų stiprinti dvišal į ir daugiašal į politinį dialogą su šalimis 
partnerėmis dėl žmogaus teisi ų aspekto prekybos žmon ėmis ir kovos su prekyba 
žmonėmis politikos kontekste, taip pat toliau svarstyti š į klausimą regioniniuose 
ir daugiašaliuose forumuose.  
Europos iniciatyvoje demokratijai ir žmogaus teis ėms 2005–2006 m. šiam klausimui buvo 
skirtas ypatingas d ėmesys ir buvo numatyta teikti konkre čią paramą kampanijos „Žmogaus 
teisių kultūros skatinimas“ pagrindu.  
ES institucijos ir valstyb ės narės turėtų dėti daugiau pastang ų prekybos 
žmonėmis klausimui spr ęsti ES ir santykiuose su tre čiosiomis šalimis, pvz., 
dėdamos pastangas remti kovos su prekyba žmon ėmis iniciatyvas 
bendradarbiaujant vystymosi labui. 
3. ORGANIZUOTO  NUSIKALTAMUMO  ASPEKTAS 
Prekyba žmon ėmis – tai sunkus nusikaltimas žmogui16, kurį būtina laikyti organizuoto 
nusikalstamumo forma, susijusia su kita s unkia nusikalstama veika, ir aiškiu teis ėsaugos 
prioritetu. Didelis pelnas  iš išnaudojimo darbe ir  seksualinio išnaudojimo17 dažnai gaunamas 
dėl pinigų plovimo ir gali sudaryti prekiautojams žmon ėmis sąlygas užsiimti kita 
nusikalstama veikla bei įgyti ekonomin ę, socialinę arba netgi politin ę galią18.  
Prekyba žmon ėmis turėtų būti laikoma ne mažos rizikos  ir didelio pelningumo19, o didelės 
rizikos ir mažo pelningumo orga nizuoto nusikalstamumo veikla. B ūtina naudoti visus turimus 
teisėsaugos išteklius ir paj ėgumus20 siekiant užtikrinti draudim ą prekiauti žmon ėmis, kad ši 
veikla netekt ų ekonominio pranašumo, o iš jos gavus finansin ės naudos, konfiskuoti vis ą įgytą 
turtą21. Prekybos žmon ėmis tyrimai tur ėtų būti laikomi tokiais pat svarbiais kaip kit ų 
organizuoto nusikalstamumo sri čių pasitelkiant specialius tyri mo metodus bei nusikalstamos 
veiklos nutraukimo strategijas.  
Valstybės narės turėtų savo teis ėsaugos institucijoms paskirti b ūtinas 
organizacines strukt ūras22, specialistus23 ir tinkamus finansinius išteklius 
siekiant veiksmingai kovoti su prekyba žmon ėmis24. Tuo tarpu Taryba, 
remdamasi Komisijos vertinimais ir veikdama pagal S ąjungos kompetencij ą, 
turėtų užtikrinti nuolatin ę priežiūrą ir nustatyti standartus bei orientacines 
gaires. 
 
LT 5   LT Kovojant su prekyba žmon ėmis išnaudojimo darbe tikslais reikia specializuotis 
naujose srityse ir bendradarbiauti su partneriais, pvz., agent ūromis, kurios 
atsakingos už darbo s ąlygų ir finansini ų tyrimų kontrolę, susijusią su nelegaliu 
darbu25. 
Kovos su korupcija strategijos tur ėtų būti neatsiejama kovos su prekyba 
žmonėmis politikos dalis26. 
ES institucijos ir valstyb ės narės santykiuose su tre čiosiomis šalimis teis ėsaugos 
srityje tur ėtų teikti pirmenyb ę kovai su prekyba žmon ėmis27. 
Nukentėjusiojo asmens liudijimas yra labai svarbus įrodymas prieš nelegal ų prekiautoj ą. 
Kadangi liudijan čiam nukent ėjusiajam iškyla didelis pavojus28, reikia rasti b ūdų sudaryti 
galimybes tiems asmenims duoti parodymus užtikrinant j ų apsaugą ir nesukeliant pavojaus 
jiems bei j ų giminėms29. 
Siekdamos veiksmingo baudži amojo persekiojimo, valstyb ės narės turi suteikti 
apsaugą ir pagalb ą liudijantiems nukent ėjusiesiems ir t ęsti ryžtingus, žvalgyba 
paremtus tyrimus, kurie nepriklauso nuo nukent ėjusių asmenų parodym ų30. 
Europos įstaigoms buvo nustatytos konkre čios kompetencijos sritys ir jose įdarbinti 
specialistai. Eurojusto kompeten cijai priklauso su prekyba žmon ėmis susiję klausimai31. Ypač 
svarbus Europolo vaidmuo32. Jis gali suteikti galimyb ę susipažinti su žvalgybos duomen ų 
bazėmis ir suteikia operatyvin ę pagalbą keičiantis žvalgybos informacija ir ekspert ų 
konsultacijomis33. Europolas padeda lengviau ke istis informacija ir valstyb ėms narėms 
pateikia operatyvin ės informacijos analiz ę ir sudaro strategines ataskaitas, remdamasis 
valstybių narių pateikta, Europolo gauta arba iš kit ų šaltinių surinkta informacija ir žvalgybos 
duomenimis. Vis d ėlto, lyginant su tyrim ų skaičiumi, informacijos srautas iš valstybi ų narių į 
Europolą yra nedidelis. Atrodyt ų, kad tyrim ų pagrindas – spontaniškas dvišalis arba 
daugiašalis bendradar biavimas, o nuolatin ės strukt ūros ir mechanizmai laikomi 
neprivalomomis priemon ėmis. Yra tik viena Europolo parengta valstybi ų narių analitinio 
darbo byla, kurioje pagrindinis d ėmesys konkre čiai skiriamas prekybai žmon ėmis34. 
Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad nacionalin ėms teisėsaugos institucijoms 
keičiantis informacija, vykdant bendr as operacijas ir dirbant jungtin ėse tyrimo 
grupėse nuolat dalyvaut ų Europolas ir kad jos naudot ųsi Eurojusto 
galimybėmis, siekdamos lengviau vykdyti baudžiam ąjį nelegali ų prekiautoj ų 
persekiojim ą. 
Europos policijos vadovai tur ėtų reguliariai steb ėti operatyvin į valstybių narių 
bendradarbiavim ą ir prireikus teikti rekomendacijas, kaip j į tobulinti. 
CEPOL tur ėtų toliau nuolat organizuoti special ų teisėsaugos institucij ų 
darbuotoj ų mokymą. 
ES institucijos ir įstaigos bei valstyb ės narės turėtų remti ir stiprinti regionin į 
policijos bendradarbiavim ą, ypač vykdant įvairias programas, pvz., AGIS. 
2005 m. rugpj ūčio 4 d. tik 15 valstybi ų narių buvo JT protokolo d ėl prekybos žmon ėmis 
šalimis ir tik 13 valstybi ų narių – JT protokolo d ėl nelegali ų migrantų gabenimo šalimis. 
2003 m. rugpj ūčio mėn.36 Komisija pasi ūlė Europos bendrijai patv irtinti šiuos protokolus35, 
 
LT 6   LT tačiau Taryba nepri ėmė atitinkamo sprendimo, nes nebuvo susitarta, kas priklauso Bendrijos 
kompetencijai taikant ši ų protokolų nuostatas. 
Taryba tur ėtų kuo grei čiau37 pasiūlyti priimti sprendim ą dėl 2003 m. rugpj ūčio 
22 d. Komisijos pateikto JT protokolo d ėl prekybos žmon ėmis sudarymo EB 
vardu38. 
EB kovos su pinig ų plovimu priemon ės, ypač aktyvesn ės baudžiamosios teis ės priemon ės, 
pavyzdžiui, neseniai Komisijos pasi ūlyta nauja direktyva , bus pagrindinis įrankis siekiant 
susidoroti su prekybos žmon ėmis finansin ėmis pasekm ėmis39. Būtina visapusiškai naudoti 
naująjį Tarybos pamatin į sprendim ą dėl nusikalstamu b ūdu įgytų lėšų, nusikaltimo priemoni ų 
ir turto konfiskavimo40. Būtina stebėti ir įvertinti Finansinio poveikio prieš pinig ų plovimą 
grupės, ypač Tipologij ų darbo grup ės (WGTYP), kuri, inter alia , daug dėmesio skiria su 
prekyba žmon ėmis susijusiems pinig ų plovimo b ūdams , darbą, siekiant priimti tolesnius 
politinius ir operatyvinius kovos su prekyba žmon ėmis sprendimus.  
4. NELEGALIOS  MIGRACIJOS  ASPEKTAS 
Prekybos žmon ėmis nusikaltimai dažnai yra tarpvalstybinio pob ūdžio, nes daugelis prekybos 
žmonėmis aukomis tapusi ų žmonių juda arba yra gabenami kertant išor ės sienas. D ėl šios 
priežasties prekybos žmon ėmis prevencija ir kova su ja yra svarbiausios priemon ės ES dedant 
pastangas patobulinti išor ės sienų kontrolę ir prieži ūrą bei aktyviau kovo ti su nelegalia 
imigracija. 
Nelegalių migrantų gabenimas ir prekyba žmon ėms yra susij ę tuo atžvilgiu, kad abiejose 
srityse dažnai veikia tarptautiniai organizu oti nusikalstami tinklai ir kad organizuotas 
nusikalstamumas dažnai yra susij ęs su pigių neteisėtų paslaugų paklausa. Siekiant užkirsti 
kelią tokiems tinklams pad ėti neteisėtai atvykti, vykti tranzitu ir apsigyventi, 2002 m. 
lapkričio 28 d. Direktyva 2002/90/EB41 ir tą pačią dieną priimtas Pamatinis sprendimas42 jau 
atlieka svarb ų vaidmenį. 
2002 m. Taryba patvirtino išsam ų kovos su nelegalia imig racija ir prekyba žmon ėmis ES 
veiksmų planą43. Šiame plane pateikiamas išsamus priemoni ų ir veiksm ų sąrašas, į kurį įeina 
vizų politika, keitimasis informacija, su pasieniu susijusios priemon ės, grąžinimo klausimai ir 
prekiautoj ų žmonėmis baudžiamoji atsakomyb ė. Buvo įgyvendintos tam tikros 2002 m. 
veiksmų plane si ūlytos priemon ės44, visų pirma: 1) 2004 m. balandžio 29 d. Direktyva 
2004/81/EB45, kuri apibr ėžia leidimo gyventi šalyje išdavimo tre čiųjų šalių piliečiams, kurie 
yra prekybos žmon ėmis aukos arba kurie dalyvavo vykda nt nelegalios imigracijos pad ėjimo 
veiksmus, bendradarbiaujantiems su kompetentingomis institucijomis, s ąlygas ir 2) 2004 m. 
kovo 10 d. Reglamentas (EB) Nr. 491/200446, nustatantis finansin ės ir technin ės pagalbos 
programą trečiosioms šalims migracijos ir prieglobs čio srityse (AENEAS), pagal kuri ą aiškiai 
leidžiama bendrai finansuoti projektus,  susijusius su kova su prekyba žmon ėmis ir jos 
prevencija.  
Tokio paties išsamaus poži ūrio laikomasi ir JT Protokole d ėl nelegalaus migrant ų gabenimo ir 
JT Protokole d ėl prekybos žmon ėmis47, kurie atspindi visuotin į problemos pripažinim ą ir 
kuriuos netrukus tur ėtų ratifikuoti visi ES dalyviai.  
Norint sustiprinti kov ą su prekyba žmon ėmis, reikėtų imtis šių su sienos kontrole ir migracijos 
valdymu susijusi ų priemoni ų: 
 
LT 7   LT Siekdamos pagerinti prekybos žmon ėmis aukų statusą, valstybės narės turėtų 
paspartinti Direktyvos 2004/81/EB48 perkėlimą. 
Komisija apsvarstys galimyb ę reguliariai rengti valstybi ų narių ekspert ų 
posėdžius keistis informacija apie nelegalaus migrant ų gabenimo priemones ir 
metodus siekiant parengti prak tika grindžiamas išvadas d ėl kovos su prekyba 
žmonėmis ir jos prevencijos, pvz., d ėl aukų įdarbinimo ir išvežimo. Europos 
išorės sienų agentūra (FRONTEX) ir CEPOL s avo atitinkamose mokymo 
programose tur ėtų atkreipti ypating ą dėmesį į šiuos reiškinius.  
Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad remiantis b ūsimu reglamentu, 
nustatančiu Bendrijos kodeks ą dėl asmenų sienos kirtimo tvarkos49, ypatingas 
dėmesys būtų skiriamas veiksmingesniems ir  tiksliniams patikrinimams ES 
išorės sienų kirtimo punktuose siekiant nus tatyti potencialias prekybos 
žmonėmis aukas. FRONTEX agent ūra padės valstyb ėms narėms atlikti ši ą 
užduotį. FRONTEX tur ėtų atsižvelgti į būtinybę kovoti su prekyba žmon ėmis 
koordinuodama ir organizuodama be ndras operacijas bei bandomuosius 
projektus prie išor ės sienų ir atlikdama rizikos analiz ę. EUROPOL ir 
FRONTEX tur ėtų bendradarbiauti šioje sr ityje neperžengdamos savo 
atitinkamos kompetencijos rib ų.  
Taryba tur ėtų kuo grei čiau įdiegti biometrinius identi fikatorius ES vizoje ir 
leidimuose gyventi, kadangi saugesni do kumentai padeda nustatyti prekybos 
žmonėmis aukas.  
Taryba, Europos Parlamentas50 ir Komisija tur ėtų kaip galima grei čiau, 
laikydamosi savo atitinkam ų įsipareigojim ų, užbaigti bendros Viz ų 
informacin ės sistemos rengim ą.  
Konsulinis personalas kilm ės šalyse tur ėtų bendradarbiauti, keistis patirtimi ir 
būti išmokytas nustatyti paraiškas d ėl vizų, kurios gali b ūti susijusios su 
prekyba žmon ėmis51. 
5. SPECIFIN ĖS GRUPĖS, YPAČ MOTERYS  IR VAIKAI 
Labai svarbu skatinti nediskriminavim ą, įskaitant ly čių lygybę, vaikų, vietinių tautų ir 
mažumų grupių teises52, kadangi dauguma prekybos žmon ėmis aukų ar potenciali ų aukų yra 
moterys, vaikai ir etnin ėms bei mažum ų grupėms priklausantys asmenys, kurie gali b ūti 
diskriminuojami savo kilm ės šalyje. Prekyba žmon ėmis nebūtinai susijusi tik su moterimis, 
kadangi vyrai, ypa č berniukai, taip pat tampa išnaudojimo darbe ar seksualinio išnaudojimo 
aukomis. Ta čiau prekyba moterimis ir mergait ėmis, ypač komercinio seksualinio išnaudojimo 
tikslais, yra pla čiai paplitusi.  
ES institucijos ir valstyb ės narės turėtų skatinti pagal lyt į diferencijuojam ų 
prevencijos strategij ų kūrimą. Tai tur ėtų būti kovos su prekyba moterimis ir 
mergaitėmis pagrindas. B ūtina įgyvendinti ly čių lygybės principus ir panaikinti 
visų rūšių išnaudojimo paklaus ą, įskaitant seksualin į išnaudojim ą ir 
išnaudojim ą vietinėje darbo rinkoje53. 
 
LT 8   LT Europos S ąjungoje ir toliau tur ėtų būti vykdomos tokios programos kaip 
Daphne, kurios finansuoja projektu s, skirtus kovai su prekyba žmon ėmis ir 
smurtu prieš vaikus, moteris ir  kitas rizikos grupes. Tuo pa čiu didesnis d ėmesys 
turėtų būti skiriamas bendradarbi avimui vystymosi labui.  
Būtina skirti didesn į dėmesį prekybai vaikais Europoje ir j ą nuodugniai tirti. 
Reikia aktyviai remti s avivaldybes, kurios susidur ia su priverstinio vaik ų darbo 
problema ( įskaitant „sweat shops“, t. y. išna udojimo darbe atvejus, elgetavim ą, 
kišenvagystes ir prostitucij ą). Šią problem ą reikėtų spręsti glaudžiai 
bendradarbiaujant su vaik ų kilmės šalimis.  
Su prekyba vaikais susij ę pažeidimai, ypa č vaikų vertimas užsiimti prostitucija arba 
seksualini ų veiksmų su vaikais, kurie užsiima prostitucija, atlikimas, jau nagrin ėjami Tarybos 
pamatiniuose sprendimuose d ėl kovos su prekyba žmon ėmis ir seksualiniu vaik ų išnaudojimu 
ir vaikų pornografija54. Tačiau darnumo laipsnis yra gana ribotas.  
2006 m. Komisija, vertindama, kaip įgyvendinami Tarybos pamatiniai 
sprendimai d ėl kovos su prekyba žmon ėmis ir seksualiniu vaik ų išnaudojimu ir 
vaikų pornografija, savo vertin imo ataskaitose sutelks d ėmesį į būtinybę toliau 
stiprinti teisines kovos su prekyba vai kais ir panašiais pažeidimais, vis ų pirma 
vaikų vertimu užsiimti prostitucija arba seksualini ų veiksmų su vaikais, kurie 
užsiima prostitucija, atlikimu, priemo nes ir prireikus pateiks atitinkamus 
pasiūlymus. 
Prekybos vaikais problem ą55 reikia spr ęsti atsižvelgiant į ES Pagrindini ų teisių chartiją, 
kurioje pabr ėžiama, kad imantis bet koki ų su vaikais susijusi ų veiksmų, į geriausius vaiko 
interesus b ūtina atsižvelgti pirmiausia56. 1989 m. Vaiko teisi ų konvencijoje57, kuri yra 
svarbiausias tarptautin is vaiko teises  užtikrinantis dokumentas, išd ėstytos su prekyba vaikais 
susijusios nuostatos58. Konvencija taikoma jaunesniems nei 18 met ų vaikams; šiai nuostatai 
pritaria ir Komisija. JT Protokol ą dėl prekybos žmon ėmis reikia skaityti atsižvelgiant į Vaiko 
teisių konvencij ą ir kitus susijusius tarptautinius dokumentus , pavyzdžiui, 2000 m. geguž ės 25 
d. Neprivalom ą protokol ą dėl prekybos vaikais, vaik ų prostitucijos ir vaik ų pornografijos, 
TDO Konvencij ą dėl nepriimtino vaik ų darbo uždraudimo ir neatid ėliotinų veiksmų tokiam 
darbui panaikinti59 ir Hagos konvencij ą dėl vaikų apsaugos ir bendradarbiavimo tarptautinio 
įvaikinimo srityje. Reikia taip pat atsižvelgti į veiksmus šioje srityje, d ėl kurių susitarė 46 
Europos Tarybos valstyb ės narės aukščiausiojo lygio susitikime Varšuvoje, ypa č į 3 metų 
veiksmų programą dėl vaikų ir smurto. 
ES institucijos ir valstyb ės narės turėtų užtikrinti, kad vykdant ES kovos su 
prekyba žmon ėmis politik ą būtų atsižvelgiama į vaiko teises remiantis visuotinai 
pripažintais principais, ypa č įtvirtintais JT Vaiko teisi ų konvencijoje. Tokio 
požiūrio būtina laikytis kiekvieno jaunesnio nei 18 met ų asmens atžvilgiu. Taip 
pat turėtų būti užtikrintas suderinamumas su 2006–2008 m. Europos Tarybos 
veiksmų programa d ėl vaikų ir smurto60. 
Ypatingą dėmesį reikia skirti nelydimiems nepilname čiams  arba vaikams, keliaujantiems be 
artimo šeimos nario61, sienų valdymo srityje, kaip ir buvo padaryta neseniai priimtame 
Reglamente, nustatan čiame Bendrijos kodeks ą dėl asmenų sienos kirtimo tvarkos62. 
Netrukus63 Komisija parengs special ų komunikat ą, kuriame bus aptarti vaik ų apsaugos 
klausimai. 
 
LT 9   LT Bendradarbiavimas vystymosi labui turi užtikrinti veiksming ą pagalbą vaikams, tapusiems 
prekybos žmon ėmis aukomis besivystan čiose šalyse. 
Komisija tur ėtų užtikrinti, kad nacionalini ų ir regionini ų strategij ų 
dokumentai, prireikus ir esant galimybei, pad ėtų stiprinti strategijas, kuriomis 
siekiama kovoti su veiksniais, lengvinan čiais prekyb ą vaikais, pavyzdžiui, 
gimimų neregistravimas ar nepakankama galimyb ė įgyti pagrindin į 
išsilavinim ą64. 
6. PATIKIMI  DUOMENYS 
ES kovos su prekyba žmon ėmis politika turi b ūti formuojama atsižvelgiant į dabartin į 
problemos mast ą ES ir visame pasaulyje65. Tačiau tiksli ų skaičių nėra66, o teisėsaugos 
institucijų turimi duomenys, nors ir svarb ūs, bet nepakankami67. 2003 m. Taryba paragino 
Komisiją ir valstybes nares imtis priemoni ų prekybos žmon ėmis stebėsenos sistemai sukurti, 
pagal kuri ą būtų gaunama naujausia informacija nuolat ir reguliariai renkant duomenis iš 
kompetenting ų nacionalini ų institucij ų68. Atsižvelgiant į 2003 m. statistikos veiksm ų planą69 
ir Eurostato duomenis migracijos srityje70, susijusius su tam tikrais šio reiškinio aspektais, 
norint sukurti nuosekli ą statistikos sistem ą, pirmiausia b ūtina sistemingai kaupti ir analizuoti 
duomenis, suskirstytus pagal amži ų, lytį ir kitus atitinkamus aspektus71, ir gaunamus iš įvairių 
šaltinių remiantis bendromis gair ėmis centralizuotu b ūdu nacionaliniu lygiu. Kai duomenys 
gaunami nacionaliniu lygiu, juos b ūtina kaupti ir lyginti su  Europos lygiu gautais 
duomenimis72. Taip pat svarbu bendradarbiauti ES ir pasauliniu lygiu su tre čiosiomis šalimis, 
tarptautin ėmis organizacijomis ir NVO. Valstyb ėse narėse turėtų būti nepriklausomos 
institucijos, pavyzdžiu i, nacionaliniai praneš ėjai ar biurai, kurie sistemingai kaupt ų duomenis, 
įskaitant ir iš NVO, ir steb ėtų nacionalini ų veiksmų planų poveikį.  
Atsižvelgdama į dabartines ES lygiu funkcionuojan čias įstaigas ir galim ą 
būsimą Eurostato vaidmen į, Komisija išnagrin ės galimybes kaupti ir lyginti 
atitinkamus nacionalinius duomenis, kad b ūtų užtikrinta tinkama steb ėsena ES 
lygiu. 
Būsima Europos S ąjungos pagrindini ų teisių agentūra73 turėtų – atsižvelgdama 
į savo įgaliojimus ir glaudžiai bendradarbiaudama su b ūsimu Europos 
migracijos tinklu74 bei ekspert ų grupe d ėl prekybos žmon ėmis – kaupti ir 
analizuoti prekybos žmon ėmis duomenis. Bendradarbiaudama su Komisija ir 
valstybėmis narėmis ji tur ėtų sukurti duomen ų palyginamumo ir patikimumo 
gerinimo Europos lygiu metodus.  
Bendrija ir valstyb ės narės turėtų laikytis tokios stra tegijos santykiuose su 
trečiosiomis (ypa č besivystan čiomis) šalimis ir atitinkamomis tarptautin ėmis 
organizacijomis. 
7. KOORDINAVIMAS  IR BENDRADARBIAVIMAS 
Reikia tinkam ų koordinavimo ir bendradarbiavimo strukt ūrų75. Įvairiose šalyse jos gali b ūti 
skirtingos, jei tik užtikrina, kad bus veiksmi ngai pasiekti pagrindi niai kovos su prekyba 
žmonėmis politikos tikslai, ypa č tinkamas prekybos žmon ėmis aukų nustatymas bei j ų 
 
LT 10   LT perdavimas apsaugos ir para mos institucijoms. Jos tur ėtų sujungti skirtingus susijusi ų 
institucijų ar organizacij ų interesus ir išlaikyti tarp j ų pusiausvyr ą. 
Viešojo ir privataus sektori ų bendradarbiavimas 
ES ir visame pasaulyje pilietin ės visuomen ės organizacijos atlieka labai svarb ų vaidmen į 
teikiant pagalb ą prekybos žmon ėmis aukoms76. Tokių organizacij ų, ypač darbdavi ų 
organizacij ų, bei teis ėsaugos agent ūrų santykiai grindžiami savitarpio supratimu ir 
pasitikėjimu.  
Valstybės narės turėtų stiprinti valstybin ės valdžios institucij ų ir pilietin ės 
visuomen ės organizacij ų, susijusi ų su kova su prekyba žmon ėmis bei jos 
prevencija, bendradarbiavim ą nustatydama, pavyzdžiui, abiems pus ėms 
priimtinas taisykles, kurios skatina savitarpio supratim ą ir pasitik ėjimą. Tam 
tikrais atvejais taip pat tur ėtų dalyvauti darbdavi ų organizacijos ir konkre čių 
pramonės šakų atstovai.  
Komisija turi t ęsti ir skatinti dialog ą su pilietin ės visuomen ės organizacijomis 
šioje srityje, b ūtent pasitelkdama Ekspert ų grupę dėl prekybos žmon ėmis ir 
forumą dėl organizuoto nusikalstamumo.  
Tęsdama Komisijos pastangas, Taryba tur ėtų priimti ES gaires ir (arba) 
Europos pavyzdin į protokol ą dėl bendradarbiavimo77, kad būtų pagerintas toks 
bendradarbiavimas visoje ES ir tre čiosiose šalyse. 
Nacionalinis bendradarbiavimas Ekspertų grupė mano, kad ypatingai svarbu sukurti Nacionalinius perdavimo, kaip 
nacionalinio bendradarbiavimo priemon ės, mechanizmus
78, kaip jau buvo rekomenduota 
ESBO kovos su prekyba žmon ėmis veiksm ų plane79. 
Valstybės narės turėtų apsvarstyti galimyb ę įsteigti Nacionalinius perdavimo 
mechanizmus, kurie užtikrint ų prekybos žmon ėmis auk ų nustatym ą ir 
perdavim ą, o vyriausybin ė koordinavimo strukt ūra galėtų parengti, koordinuoti 
ir įvertinti nacionalin ės politikos kryptis ir pad ėti plėtoti individuali ų skundų 
nagrinėjimo mechanizmus80.  
Bendradarbiavimas ES lygiu 
Nacionaliniai bendradarbiavimo ir  koordinavimo mechanizmai tur ėtų sudaryti atitinkamo ES 
mechanizmo pagrind ą numatant ekspert ų konsultacijas ir išsam ų viešojo ir privataus sektori ų 
dialogą81. 
Komisija apsvarstys, koks koordinavimo  ir bendradarbiavimo mechanizmas ES 
lygiu būtų tinkamas, kad užtikrint ų minimali ų standart ų ir orientacini ų gairių 
sukūrimą, valstybi ų narių kovos su prekyba žmon ėmis politikos įvertinimą ir 
prioritetini ų veiksmų sričių, ypač dėl aukų rėmimo ir apsaugos, nustatym ą. 
Bendradarbiavimas su kilm ės, tranzito ir paskirties šalimis82  
Remdamasi AENEAS programa, o prireikus ir  esant galimybei, kitais teminiais ar 
geografiniais Bendrijos fondais, sk irtais finansuoti veiksmus tre čiosiose šalyse, kuriais 
 
LT 11   LT siekiama kovoti su prekyba žmon ėmis bei užkirsti jai keli ą, Komisija ir toliau teiks aukoms 
apsaugą bei pagalb ą ir skatins ši ų šalių ir ES bendradarbiavim ą. 
Prireikus, Komisija tur ėtų užtikrinti, kad prekyba žmon ėmis ir jos prevencijos 
bei sumažinimo politikos priemon ės ir strategijos b ūtų įvertintos skurdo 
mažinimo strategijos dokumentuose, nacionalini ų bei regionini ų strategij ų 
dokumentuose ir orientacin ėse programose bei j ų apžvalgose. 
Vykdydama ES pl ėtros politik ą, kurios pagrindinis tikslas yra sumažinti skurd ą 
ir pasiekti t ūkstantme čio vystymosi tikslus, Bendrija tur ėtų ir toliau finansuoti 
priemones, skirtas nagrin ėti veiksnius, d ėl kurių asmenys gali tapti prekybos 
žmonėmis aukomis, pvz., skurdas, nepakankama galimyb ė įgyti pagrindin į ir 
aukštąjį išsilavinim ą, lyčių nelygyb ė, teisės į pilietyb ę nepripažinimas, 
diskriminacija, ne pakankama galimyb ė naudotis paslaugomis ir lygi ų galimybi ų 
nebuvimas.  
Regioninis ir pasaulinis bendradarbiavimas Būtina dar labiau stiprinti pasaulin į bendradarbiavim ą
83, visų pirma skatinti tre čiąsias šalis ir 
joms padėti skubiai ratifikuoti ir įgyvendinti JT Protokol ą dėl prekybos žmon ėmis ir remti JT 
specialaus praneš ėjo dėl prekybos žmon ėmis, ypač moterimis ir vaikais, darb ą. 
Komisija ir toliau bendrad arbiaus su Europos Taryba84 ir ESBO, vis ų pirma Sąjungos, skirtos 
kovai su prekyba žmon ėmis, įkurtos ESBO specialaus atstovo kovai su prekyba žmon ėmis, 
kontekste. 
ES institucijos ir valstyb ės narės turėtų: 
– toliau bendradarbiauti su atitinkamomis tarptautin ėmis organizacijomis, 
pvz., JT, ESBO ir Europos Taryba; S ąjunga tur ėtų visapusiškai 
pasinaudoti Europos Tarybos patirtimi, kai b ūtina imtis jos kompetencijai 
priklausan čių veiksmų85. 
– siekti nustatyti tink amus koordinavimo ir bendradarbiavimo 
mechanizmus, grindžiamus atitinkamomis tarptautin ėmis priemon ėmis; 
– toliau skatinti regionines iniciatyvas, kurios gal ėtų papildyti ir paskatinti 
bendradarbiavim ą ES lygiu, pvz., Šiaur ės ir Baltijos šali ų kovos su 
prekyba žmon ėmis specialios paskirties grup ė86, Pietryčių Europos 
bendradarbiavimo iniciatyva87, Europos lygmens Budapešto procesas88, 
Vakarų Viduržiemio j ūros regiono šali ų „5+5 dialogas“89 ir Viduržiemio 
jūros regiono tranzitin ės migracijos dialogas90. 
***
 
LT 12   LT PRIEDAS  
Išnašos 
                                                 
1 Regarding previous measures at EU level reference ha s to be made to three communications in 1996, 1998 and 
2000 - COM (96) 567 final of 20.11.1996; COM (98) 726 final of 9.12.1998; COM (2000) 85 final, Brussels, 
21.12.2000 - as well as to a number of legislative proposals from the Commission, which formed the basis of 
important EU/EC legislation: Council Framework Decision 2002/629/JHA of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ L 
203, 1.8.2002, p. 1); 
Council Framework Decision  2004/68/JHA of 22 Decem ber 2003 on combating the sexual exploitation of 
children and child pornography (OJ L 13, 20.1.2004, p. 44);  
Council Directive 2004/81/EC of 29 April 2004 on the re sidence permit issued to third country nationals who are 
victims of trafficking in human beings or who have been the subject of an action to facilitate illegal immigration, 
who cooperate with the competent authorities (OJ L 261, 6.8.2004, p. 19). 
Other legal acts that strengthened the standing of victims in criminal proceedings and compensation procedures are particularly relevant for the fight against trafficking in human beings: 
Council Framework Decision 2001/220/JHA of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal 
proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, p. 1);  Council Directive 2004/80/EC of 29 April 2004 relating to compensation to crime victims (OJ L 261, 6.8.2004, 
p. 15). 
The Council Resolution of 20 October 2003 on initiatives to combat trafficking in human beings, in particular women stressed the need to, inter alia, eradicate ge nder inequalities (OJ C 260, 29.10.2003, p. 4).  
Furthermore, the EU counter-trafficking policy has become an essential part not only in the area of freedom, 
security and justice but also regarding employment and social affairs, EU enlarg ement, external relations 
(Stabilisation and Association Process, Partnership and Cooperation Agreements with NIS, Action Plans against 
Organised Crime with Russia (2000) and on Justice an d Home Affairs with Ukraine (2002), the European 
Neighbourhood Policy, the Euro-Mediterranean Partnership) and development (such as the Cotonou Agreement (2000) and the EU-Africa Dialogue).  
Since 1996 considerable funding has be en allocated to projects promoting the prevention of and the fight against 
trafficking in human beings in EU Member States and third countries, but to a lesser extent in Developing 
Countries: 
STOP (1996-2000) and STOP II (2001-2002), a programme of incentives, exchanges, training and cooperation for persons responsible for combating trade in human beings and the sexual exploitation of children (OJ L 322, 
12.12.1996, p. 7; OJ L 186, 7.7.2001, p. 7): 
AGIS (2003-2007), a framework programme on police and judicial cooperation in criminal matters (OJ L 203, 1.8.2002, p. 5): 
Daphne (2000-2003) and Daphne II (2004-2008) programme of Community action (2004 to 2008) to prevent 
and combat violence against children, young people and women and to protect victims and groups at risk (OJ L 
34, 9.2.2000, p. 1; OJ L 143, 30.4.2004, p. 1): 
EQUAL: Guidelines for the second round. Communication from the Commission establishing the guidelines for 
the second round of the Community Initiative EQUAL co ncerning transnational co-operation to promote new 
means of combating all forms of discrimination and in equalities in connection with the labour market - Free 
movement of good ideas (COM/2003/840), in particular Chapter 7.2. 
For instance: Under the Tacis programme (NIS) about € 10M have been allocated over the period 2002-2004 (Belarus, Moldova, Ukraine, Russia, for specific anti- trafficking of human beings projects focussing on 
prevention, prosecution and protection. Under the 8th ACP programme, Benin has benefited from a € 2M project 
against trafficking in children. € 5M have been allocated for South Africa. 
2 Hereinafter referred to as EU. 
3 Article 1(1) of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ 
L 203, 1.8.2002. p. 1):  
“1….the recruitment, transportation, transfer, harbouring, subsequent reception of a person, including exchange 
or transfer of control over that person, where:  (a) use is made of coercion, force or threat, including abduction, or  
(b) use is made of deceit or fraud, or  
(c) there is an abuse of authority or of a position of vulnerability, which is su ch that the person has no real and 
acceptable alternative but to subm it to the abuse involved, or 
(d) payments or benefits are given or received to achieve  the consent of a person having control over another 
 
LT 13   LT                                                                                                                                                          
person for the purpose of exploitation of that person’s labour or services, including at least forced or compulsory 
labour or services, slavery or practices similar to slavery or servitude, or for the purpose of the exploitation of the 
prostitution of others or other forms of sexual exploitation, including in pornography. 
2. The consent of a victim of trafficking in human beings to the exploitation, intended or actual, shall be irrelevant where any of the means set forth in paragraph 1 have been used. 
3. When the conduct referred to in paragraph 1 involves a child, it shall be a punishable trafficking offence even 
if none of the means set forth in paragraph 1 have been used.” This definition reflects the elements of the definition of the UN Protocol to Prevent, Suppress and Punish 
Trafficking in Persons, Especially Women and Children, supplementing the United Nations Convention against 
Transnational Organised Crime (UN Trafficking Protocol) but excludes trafficking in human beings for the 
removal of organs. This aspect will be looked at by the Commission in more detail in the light of a Europol 
report on trafficking in human organs. 
4 More and more attention is paid to trafficking in human beings for the purpose of labour exploitation. See 
Report (Note 6, below), e.g. Recommendations 29, 73 and Chapter 2, especially page 52; furthermore ILO: A 
Global Alliance against Forced Labour - Global Repo rt under the Follow-up to the ILO Declaration on 
Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005. 
5 The Hague Programme on strengthening the area of freedo m, security and justice; (OJ C 053, 03/03/2005 p.1). 
6 The Hague Programme on strengthening the area of freedom, security and justice - paragraph 1.7.1 in fine; (OJ 
C 053, 03/03/2005, p.7). 
7 Council and Commission Action Plan implementing the Hague Programme on strengthening 
freedom, security and justice in the European Union – 5th hyphen letter c) (OJ C 198, 12.08.2005, p.14).  
8 Established by the Commission in 2003 (OJ L 79, 26.3.2003,  p. 25; OJ C 205, 30.8.2003, p. 3.) further to the 
Brussels Declaration of 2002 on Preventing and Combating Trafficking In Human Beings (OJ C 137, 12.6.2003, 
p. 1.); hereinafter referred to as Experts Group. 
9 Report of Experts Group on Trafficking in Human Be ings (Brussels, 22 December 2004); hereinafter referred 
to as Report; published on the website of the Commission, DG JLS:  
http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/crime/tr afficking/fsj_crime_hum an_trafficking_en.htm 
10 OJ C 364, 18.12.2000, p. 9. According to Explanations re lating to the Charter, Article 5 (3) stems directly from 
human dignity and takes into account of recent developmen ts in organised crime, su ch as the organisation of 
lucrative illegal immigration or sexual exploitation networks. On the other hand, one has to take into account the 
non-binding legal status of the Charter and that accord ing to a classical doctrine only States could violate 
individual human rights. The Charter’s provisions are addr essed to the Member States only insofar as they are 
implementing Union law. The Charter does not extend the field of application of Union law beyond the powers 
of the Union or establish any new power or task for the Union.  
11 At least seven International Conventions related to the prevention of human trafficking have been signed and 
mostly ratified by EU Member States (Convention on the Rights of the Child with the Optional Protocol, The 
Hague Convention on the Protection of Children and Co-operation in Respect of Inter-Country Adoption, 
Palermo Convention against Transnational Organised Crime and Trafficking Protocol, ILO Convention No 182 and the Convention on Eradication on all forms of Discrimination Against Women). and advocate for further 
provisions not ratified as yet e.g. addressing trafficking in human organs and tissues. A  reference has to be made 
as well to “The European Convention on Human Rights and Biomedicine, 1997” and the Additional protocol concerning Transplantation of Organs and Tissues of Human Origin (2002), whose  Article 22 concerns 
trafficking in organs and tissues. 
Furthermore the Rome Statute of the International Criminal Court extends the jurisdiction of the Court on the enslavement as a crime against humanity. Enslavement is defined as “the exer cise of any or all of the powers 
attaching to the right of  ownership over a person and in cludes the exercise of such power in the course of 
trafficking in persons, in particular  women and children” (Article 7.2). 
Recital 3 of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings points 
out that it comprises serious violations of fundamental human rights; OJ L 203, 1.8.2002, p. 1. 
12 See also Report, recommendations 17, 114. 
13 See Report, recommendation 10 concerning the development of a “hum an rights impact assessment model” in 
cooperation working with trafficked persons and human rights institutions. 
14 See Report, recommendations 89 – 115. 
15 Such as the UN Commission on Human Rights (CHR) and UN General Assembly Third Committee. At the 
annual sessions of the Third Committee and CHR in 2004, the EU co-sponsored resolutions on Trafficking in women and girls and the resolution on the rights of the ch ild which incorporates aspect s relating to trafficking. 
The CHR also appointed a new Speci al Rapporteur on Trafficking. 
 
LT 14   LT                                                                                                                                                          
16 See endnote 1, which refers to the definition in Ar ticle 1 of the Council Framework Decision on combating 
trafficking in human beings. 
17 See also: Trafficking in human beings for sexual exploitation : A Europol perspective 
http://www.europol.eu.int/publications /SeriousCrimeOverviews/2004/THB.pdf ;  
Furthermore, for labour exploitation: ILO, A Global A lliance against Forced Labour - Global Report under the 
Follow-up to the ILO Declaration on Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005, e.g. page 46, 
no. 221. 
18 Further to the Framework Decision on combating trafficking in human beings and the one on sexual 
exploitation of children and child pornography (OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44) Member 
States are adapting their legislation, including punishment by terms of imprisonment if the offence has been 
committed in aggravated circumstances: Article 3 of the Council Framework Decision on combating trafficking 
in human beings; Article 5 of the Council Framework Decision on combating the sexual exploitation of children and child pornography. Different approach es prevail regarding the legalisation or criminalization of the purchase 
of sexual services in general or the criminalisation of th e purchase of sexual services  of forced prostitutes (see 
f.i. Sweden: Law That Prohibits the Purchase of Sexu al Services, see also Gunilla Ekberg, The Swedish Law 
That Prohibits the Purchase of Sexual Services, in Viol ence Against Women, Vol. 10 No. 10 October 2004, p. 
1187-1218.). 
19 Trafficking in Human Beings: A Europol Perspective – January 2004, p. 1. Published: 
http://www.europol.eu.int/publications/Serio usCrimeOverviews/2004/ OverviewTHB2004.pdf  
20 The Experts Group (Report, recommendation 118) advises to continuously devote a certain percentage of 
these resources to the fight against trafficking in human beings. 
21 Report, p. 118. 
22 The Experts Group refers to the Italian Direzione Invest igativa Antimafia and the Fren ch Office central pour la 
repression de la traite des êtres humains (OCRTEH) as best practices. Report, p. 122. 
23 For possible guidance see Report, p. 122. 
24 Report, recommendations 117, 118. 
25 Report, recommendation 116. 
26 Report, p. 125 and recommendation 122. 
27 Notably in line with the so-ca lled “Libreville Declaration,”  http://www.acpsec.org/fiji/gabon/final_gb.htm.  
28 Stressed on several occasions, e.g. in  No. 14, fourth, sixth an d last indent, of the Brussels Declaration (OJ C 
137, 12.6.2003, p. 7, 8); Report, p.119. 
29 Report, p. 111-114, 119. 
30 However, relevant measures should not be misinterpreted and used to legitimise or suggest a disregard for the 
need to protect and assist a victim of trafficking. Report, p. 123 and recommendation 119. 
31 Council Decision of 28 February 2002 setting up Eurojust with a view to reinforcing the fight against serious 
crime, Article 4(1); OJ L 63, 6.3.2002, p. 1. 
32 The general competence of Europol co vers trafficking in human beings (Art. 2(2) of the Europol Convention). 
33 At international level Interpol  offers similar services, see  http://www.interpol.in t/Public/THB/default.asp . 
34 Within another Analytical Work File there is a possibility fir Europol to collect and store data depending upon 
the nationality of the trafficker. 
36 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
35 Hereinafter referred to as EC. 
37 On the basis of Articles 62 (2) and 63 (3), in conjunction with 300 (2) and (3) TEC. 
38 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
39 Proposal for a Directive of the Euro pean Parliament and of the Council on the prevention of the use of the 
financial system for the purpose of money laundering, including terrorist financing (COM(2004) 448 final, 
Brussels, of 30.6.2004). 
40 OJ L 68, 15.3.2005, p. 49. Article 3, which provides for extended powers of confiscation under certain 
conditions, refers to the Framework Decision on combating trafficking in human beings. 
41 OJ L 328, 5.12.2002, p. 17. 
42 OJ L 328, 5.12.2002, p. 1. 
43 OJ C 142, 14.6.2002, p. 23. 
44 The most recent overview on the state of implementation is to be found in the Commission’s 2004 annual 
report on the development of a co mmon policy on illegal immigration, smuggling and trafficking of human 
beings, external borders, and the return of illega l residents, SEC (2004) 1349 final of 25.10.2005. 
45 OJ L 261, 6.8.2004, p. 19. 
46 OJ L 80, 18.3.2004, p.1. 
 
LT 15   LT                                                                                                                                                          
47 UN Protocol to prevent, suppress and punish trafficking in persons, especially women and children, 
supplementing the UN Convention against Transnational Organised Crime; signed in Palermo on 12 to 15 
December 2000 by all EU Member St ates and the European Community. 
48 Deadline for transposition according to the act: 6 August 2006. 
49 A new regulation (“Border Code”), which will be base d on the Commission proposal COM (2004) 391 final of 
26 May 2004, will seek to clarify, re structure, consolidate and develop existing legislation on border controls on 
persons, which have been developed within the Schengen intergovernmental framework and integrated into the Treaty since May 1999. 
50 Hereinafter referred to as EP. 
51 See Report, Recommendations 68 and 76. 
52 The UN Committee on the Rights of the Child has stressed in several occas ions the vulnerability of children 
belonging to minorities notably because of poor access to education and lack of birth registration. The Permanent 
Forum on Indigenous Issues in its session of 2003 recommended to the UN system to address the issue of 
trafficking of indigenous women and girls as a matter of concern. 
53 See UN Trafficking Protocol, Article 9 (5); furthermore: Resolution of the UN Commission on the Status of 
Women (CSW) of 11 March 2005 on Eliminating Demand for Trafficked Women and Girls for All Forms of 
Exploitation. 
54 OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44. 
55 Seriousness and extent of child trafficking for sexual and economic exploitation (child labour, prostitution, 
pornography, cheap labour, begging, pick pocketing, drug selling, organ trafficking, etc.) as well as for illegal 
adoption (Report, p. 67, 68) became cl ear, inter alia, at a Roundtable on EU  Action against Child Trafficking and 
Related Forms of Exploitation, on 26 May 2004 under the auspices of the EU Forum for the Prevention of 
Organised Crime (Supported by the UNICEF Innocenti Res earch Centre, the International Federation Terre des 
Hommes, Save the Children and Child Focus, which were able to base their presentations on a number of research projects, for example, International Fede ration Terre des Hommes, Kids as commodities? Child 
Trafficking and What to about it, by Mike Dottridge, 2004, and Lost Kids, Lost Futures, The European Union’s 
Response to Child Trafficking, by Mirjam van Reisen and Ana Stefanovic, 2004; ECPAT, Joint East West Research on Trafficking in Children for Sexual Purpos es in Europe: The Sending Countries, by Murieann 
O’Briain, Anke van den Borne, Theo Noten, 2004; IOM Report on Trafficking in Unaccompanied Minors in 
Ireland, by Dr. Pauline Conroy, 2004; UNICEF Innocenti, Trafficking in Human Beings, Especially Women and 
Children, in Africa, 2003, and Child Trafficking in West Africa: Policy Responses, 2002. Presentations and 
conclusions of the Roundtable are published on the website of the Commission, DG JLS:  http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/ crime/forum/fsj_crime_forum_en.htm  
More recently, developments caused by HIV/AIDS epidemic and complex emergencies and natural disasters like 
the Tsunami disaster in the Indian Ocean in December 2004 have recalled the specific vulnera bility of children 
to trafficking. For further information: UNICEF Innocenti,  http://www.childtrafficking.org/; 
Save the Children, 
http://www.savethechildren.org/ ; or Terre des homes, http://tdh.ch/cms/index.php?&L=0 . 
56 Article 24 (2) of the Charter. Moreover, anti trafficking legislation as adopted in the first and the third pillar of 
the EU includes specific provisions on children. Articles 1 (3) and (4), 3 (2)(b), 7 (2) and (3) of the Council 
Framework Decision on combating trafficking in human beings; Council Framework Decision on combating the 
sexual exploitation of children and child pornography; Ar ticles 2 (f) and 10 of Council Directive 2004/81/EC of 
29 April 2004. These provisions recognise the more limited capacities of children to fully understand the 
consequences of their actions. Even when a child agrees to be trafficked and/or exploited, consent cannot be 
assumed and should never be used against the child. In  the case of children the us e of force, coercion or 
deception is not required fo r a trafficking offence. 
The Commission, within its competencies, will strengthen the financial support for projects specifically 
addressing child trafficking. In particular, the Daphne  II Programme will up to 2008 continue to support 
European organisations that develop measures and actions to prevent or to combat all types of violence against 
children and to protect the victims and groups at risk. 
57 Hereinafter referred to as CRC. More detailed informati on concerning contents and status of ratification on the 
websites of UNHCHR (http://www.unhchr.ch/html/menu2/6/crc/treaties/crc.htm ) or UNICEF 
(http://www.unicef.org/crc/crc.htm ). 
58 According to the CRC children are not only (real or potentia l) victims in need of protection but they also have 
rights that are clearly set out in the CRC: the promoti on of the best interests of the child (Art. 3), the non-
discrimination principle (Art. 2), the right to participate (Art. 12), the right to survival and development (Art. 6). The views of the child must be given due weight in accordance with his/her age and maturity in consistence with 
Article 12 of the CRC. The CRC contains specific prov isions (Articles 32, 33, 34, 35, 36) dealing with 
exploitation, abuse and trafficking. With regard to the definition of “exploitation” the CRC states the right of the 
 
LT 16   LT                                                                                                                                                          
child to be protected from “economic e xploitation and from performing any work  that is likely to be hazardous 
or to interfere with the child’s education, or to be harmful to the child’s health or physical, mental, spiritual, 
moral or social development” as well as from all forms of sexual exploitation and sexual abuse, in particular the 
exploitation of children in prostitution or pornography. Other relevant articles include the right to protection of children deprived of their family (Art. 20) and the non use of detention (Art. 37). 
59 Report, p. 69. Other relevant international instruments are: 
Optional Protocol on the sale of children, child prostitution and child pornography of 25 May 2000. Contents and status of ratifications:  http://www.unhchr.ch/html/menu2/dopchild.htm
. The Report (p. 68) points out that it goes 
further than the UN Trafficking Protocol  as it includes crimes that are not of  a transnational nature and that do 
not involve organised criminal groups and it also covers the transfer of organs and illegal adoption. Additionally, 
it states that the consent of the child is not relevant as lo ng as the overall objective is the exploitation of the child. 
ILO Convention concerning the Prohibition and Immediate Action for the Elimination of the Worst Forms of Child Labour No. C182 (1999). Full text and status/ratifications of the Convention on the ILO website under:  
http://www.ilo.org/public/english/standard s/ipec/ratification/convention/text.htm
. Child forced labour is one of 
the main causes and consequences of Human trafficking. Harmonisation of relevant legislation at regional level might also be beneficial for freeing child labourers and stop trafficking. On this sp ecific aspect an important 
initiative, the Libreville Declaration, supported by  the European Commission and by the ILO IPEC 
(International Programme for the Elim ination of Child labour) took place in February 2003. Ministers from 
Benin, Burkina Faso, Cameroon, Ivory Coast, Gabon, Mali and Togo joined forces to denounce the issue of 
child-trafficking in French-speaking West and Centra l Africa. The meeting focused on the necessity of 
harmonising legislations at national level in those specific African regions in order to fight trafficking of children and child labour. 
60 We will take specific action to eradicate all forms of vi olence against children. We therefore decide to launch a 
three year programme of action to address social, legal, health and educational dimensions of various forms of violence against children. We shall al so elaborate measures to stop sexual  exploitation of children, including 
legal instruments if appropriate and involve civil so ciety in this process.” (W arsaw Summit Action Plan). 
61 See Report, recommendations 85, 86. 
62 See FN 60. In the new “Border Code” , the provisions on external border controls have been strengthened, by 
specifying that further investigation shall be carried out by border guards when “there are serious grounds for 
suspecting that they may have been unlawfully removed from the custody of the person(s) legally exercising 
parental care over them”. 
63 End 2005/beginning 2006 
64 The EU can rely on a solid framework of international obligations and commitments as a basis for such 
engagement: in addition to the almost universal ratifi cation of the CRC and substantial ratifications of other 
instruments by third countries, 190 national delegations to the UN General Assembly Special Assembly made specific commitments to elim inate trafficking and sexual  exploitation of children. 
65 See Report, Recommendations 35 – 42. 
66 Neither the Commission nor Europol nor any other EU m echanism, such as CIREFI (Centre for Information, 
Discussion and Exchange on the Crossing of Frontiers and Immigration, set up by a decision of the Ministers 
responsible for immigration on 30 November and 1 December 1992..), is  able to publish pr ecise figures about 
the EU-wide extent of trafficking in human beings. Although the CIREFI data collection contains a category on facilitated aliens including, but not solely relating to, thos e who have been trafficked, it is currently impossible to 
distinguish between trafficked and non-trafficked person s and so the usefulness of this data collection for 
tracking the human trafficking phenomenon is rather low. Europol stated that the nature of the crime makes it 
difficult to estimate exactly how many victims are trafficked  in the EU as well as the rest of the world but there 
are reasons to believe that they should be counted in the hundreds of thousands of thousands. The assumptions 
underlying present estimates of the ex tent at European or global level ar e however unclear. See Frank Laczko 
(IOM), Human Trafficking: The Need for Better Data, November 1, 2002, Migration Information Source, 
published under: http://www.migrationinformation.org/Feature/display.cfm?ID=66
. 
67 Data on trafficking in human beings should not only facilitate an assessment of law enforcement activities but 
of the entire anti-trafficking policy including measures rela ted to prevention, to protection and support of victims 
or to the impact of voluntary or forced return. Therefore, it is also important to know, for example, how many trafficked persons benefited from support provided by civil society organisations, how many benefited from a 
residence permit and under what conditions, how many returned to their countries of origin and what happened 
to them after three, five or even more  years. Finally, it might be useful to know the financial implications of anti-
trafficking measures. 
68 OJ C 260, 29.10.2003, p. 4. 
69 COM (2003) 179 final of 15.4.2003. 
 
LT 17   LT                                                                                                                                                          
70 See the Commission’s proposal for a Regulation on Community statistics on International migration and 
asylum, COM (2005) ??? of ?? July 2005. 
71 For instance, data disaggregated by ethnicity may provide empirical evidence to what extent ethnic minorities 
or indigenous peoples fall more easily victim to human trafficking and may allow conclusions regarding the discrimination of such groups. Furthermore, UNICEF has stressed that when traditional community bonds are 
eroded by lack of effective official protection and economic marginalization, indigenous women and children 
may be particularly at risk, especially those in remote  rural areas or close to national borders (“Ensuring the 
rights of indigenous children”, Innocenti Research Centre, 2004).  
72 Report, chapter 3.8, p. 76 and chapter 3.8.1, p. 77, in particular recommendations 35-37. 
73 Communication from the Commission, The Fundamental Rights Agency, A public consultation document, 
Brussels, 25.10.2004, COM (2004) 693 final. 
74 Project under preparation of Commission services. 
75 Report, Chapter 3.6. Stressed in the Brussels Declaration (OJ C 137, 12.6.2003, p. 3) and recognised by UN 
(Articles 10 and 11 of the UN Trafficking Protocol), OSCE (Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating 
Trafficking in Human Beings, 2 December 2003; Decision  No. 13/04 The Special Needs for Child Victims of 
Trafficking for Protection and Assist ance, 7 December 2004), Council of Eu rope Convention on  Action against 
Trafficking in Human Beings adopted by the Committee of Ministers on 3 May 2005 
(http://www.coe.int/T/E/human_rights/trafficking/ ). 
76 The useful role of victim support organisations has already been recognised in Article 13 of the Council 
Framework Decision of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, 
p. 4.). In number 6 (d) of its Conclusions of 8 May 2003 the Council urges Member States to provide assistance, where appropriate, in close cooperation between state authorities and independent specialised organisations 
(NGOs) and to encourage further development of the sharing of best practices (OJ C 137, 12.6.2003, p. 1). A 
workshop under the auspices of the EU Forum for the Prevention of Organised Crime on 30 June 2003 demonstrated that both trafficked persons and law enforcement agencies can benefit from the involvement of 
civil society organisations  
(http://europa.eu.int/comm/justice_hom e/fsj/crime/forum/fsj_crime_forum2 003_en.htm). Some Member States 
have established mechanisms based on specific criteri a to formally recognise or register civil society 
organisations that are involved in relevant public-private cooperation and entrusted with particular task. In other 
Member States the cooperation is less regulated. Ho wever, replies to a questionnaire of the Commission 
(Council Working Document 11793/03 CRIMORG 57 MIGR 73) showed that in many EU Member States 
competent authorities cooperate in a more or less systematic and regular way with civil society organisations. 
77 See also no. 13, ninth indent of the Brussels Declaration, OJ C 137, 12.6.2003, p. 7.as well as G. Vermeulen 
and H. De Pauw, Cooperation between civil society orga nisations and law enforcement services in the area of 
missing sexually exploited children, Possibilities and limit s from a European perspective, Antwerp-Apeldoorn 
2004, in particular p. 85-94. Although focusing on sexually exploited and missing children the proposals made 
for such protocols should be taken into account in the context of trafficking in human beings. 
78 See Report, Chapter 3.6.1 and Recommendations 35-37. 
79 Endorsed by the OSCE, Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating Trafficking in Human Beings, 2 
December 2003; more detailed information in: National Re ferral Mechanisms: Joinin g Efforts to Protect the 
Rights of Trafficked Persons. A Practical Handbook, Warsaw 2004. 
80 See Report, recommendations 30, 31, 34. 
81 The Experts Group proposed a European Anti Trafficking Network. See Report, recommendation 33 and 
Explanatory Paper 6. Such network sh all consist of contact points designat ed by each Member State and by the 
Commission, include governmental and non-governmental ag encies and cover the areas of prevention and victim 
assistance as well as law enforcement and police and ju dicial cooperation. The Experts Group refers to the 
example of the European Crime Prevention Network (Coun cil Decision of 28 May 2001 setting up a European 
crime prevention network, OJ L 153, 8.6.2001, p.1; more detailed information: 
http://europa.eu.int/comm/justice_home/eu cpn/home.html). Other options are the use of existing bodies such as 
Experts Group itself or the EU Forum for the Prevention of Organised Crime. 
82 See also European Parliament resolution of 28 April 2005 on the Annual Report on Human Rights in the 
World 2004 and the EU's policy on the matter (2004/2151(INI))”, in particular no. 184, 185 
83 A tripartite plus meeting in 2003, convened by UNOG,  was extremely helpful and facilitate the coordination 
between all the organisations that are active in  this area. For more detailed information: 
http://www.unhchr.ch/huricane/huricane.nsf/0 /6031593A6D26A507C1256CD1003BA09D?opendocument  
http://www2.unog.ch/news2/documents/newsen/dg0310e.htm  
84 In this regard it has to be recalled that, on 3 May 2005, the Committee of Ministers of the Council of Europe 
adopted a Convention on action against trafficking in human being. This Convention has been opened for 
 
LT 18   LT                                                                                                                                                          
signature at the Summit of Council of Europe Heads of State and Government held in Warsaw on 16 and 17 May 
2005. It has so far (July 2005) been signed by 15 States, including 8 EU Member States (Austria, Cyprus, Italy, 
Luxembourg, Malta, Poland, Portugal, Sweden). It is not yet in force which requires 10 ratifications, including 
by 8 Council of Europe Member States. 
85 Guidelines on the relations between the Council of Eu rope and the European. Union, adopted as part of an 
Action Plan in the Third Summit of the Counc il of Europe in Warsaw, 16 – 17 May 2005. 
86 This initiative was set up in 2002at political level with  emphasis on practical measures and the achievement of 
tangible results. According to the terms of reference a st ate secretary or the equivalent should represent each 
participating country as enhancing the treatment of th e issue on a political level belongs to the three main 
objectives of the initiative. More detailed information,  including the terms of reference and already adopted 
recommendations, on website of the Task Force:  http://www.against-
trafficking.org/templates/news.aspx?page_id=251 . 
87 SECI, for more detailed information:  http://www.secicenter.org/html/index.htm.  
88 For more information: 
http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=376&id=49&subfolderId=245.  
89 This dialogue, which has been launched in 1990, brings together the Governments of France, Italy, Spain, 
Portugal, Malta, Mauritania, Morocco, Algeria, Tunisia and Lybia, and it serves the purpose to hold annual 
meetings at ministerial level to discuss trans-mediterranean  issues of mutual interest. At their annual meeting in 
Malta on 30 June 2005, it was agreed to deepen and sp eed-up the cooperation on combating illegal immigration. 
90 For more information :  http://www.icmpd.org/default.asp? nav=budapest&folderid=362&id=-1 .