PER PIRMĄJĮ SVARSTYMĄ PRIIMTA TARYBOS POZICIJA (ES) Nr. 7/2013

siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos (nauja redakcija)

Tarybos priimta 2013 m. birželio 6 d.

2013/C 179 E/02

EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 78 straipsnio 2 dalies d punktą,

atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,

atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),

atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),

laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),

kadangi:

be to, atsižvelgiant į valstybių narių ir prašytojų interesus, svarbu užtikrinti, kad tarptautinės apsaugos poreikiai būtų tinkamai pripažįstami jau pirmojoje instancijoje. Tuo tikslu per pirmosios instancijos procedūras prašytojams, atsižvelgiant į jų konkrečias aplinkybes, turėtų būti suteikta nemokama teisinė ir procesinė informacija. Suteikus tokią informaciją prašytojai, inter alia, geriau suprastų taikomą tvarką ir tai jiems padėtų geriau įvykdyti atitinkamas pareigas. Reikalavimas valstybėms narėms tokią informaciją teikti tik naudojantis kvalifikuotų teisininkų paslaugomis būtų neproporcingas. Todėl valstybės narės turėtų turėti galimybę naudotis tinkamiausiais tokios informacijos teikimo būdais, pavyzdžiui, kad ją teiktų nevyriausybinės organizacijos, vyriausybės institucijų specialistai arba specializuotos valstybės tarnybos;

per apeliacines procedūras prašytojams tam tikromis sąlygomis turėtų būti teikiama nemokama teisinė pagalba ir užtikrinamas atstovavimas, ir tą turėtų daryti asmenys, kurie pagal nacionalinę teisę turi kompetenciją jiems teikti šias paslaugas. Be to, visais procedūros etapais prašytojai turėtų turėti teisę savo sąskaita konsultuotis su patarėjais teisės klausimais arba patarėjais, kurie pagal nacionalinę teisę gali tą daryti arba kuriems tai yra leidžiama;

siekiant asmenis, kuriems reikalinga apsauga, teisingai pripažinti pabėgėliais, kaip apibrėžta Ženevos konvencijos 1 straipsnyje, arba papildomą apsaugą galinčiais gauti asmenimis, kiekvienam prašytojui turėtų būti leista veiksmingai naudotis procedūromis, suteikta galimybė bendradarbiauti ir tinkamai bendrauti su kompetentingomis institucijomis, siekiant pateikti susijusius savo bylos faktus, ir turėtų būti suteiktos pakankamos procesinės garantijos pateikti savo argumentus visais procedūros etapais. Be to, pagal tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimo procedūrą paprastai turėtų būti numatyta bent: prašytojo teisė likti, kol bus priimtas sprendžiančiosios institucijos sprendimas; teisė naudotis vertėjo žodžiu paslaugomis savo argumentams pateikti, jei jį apklausia institucijos; galimybė susisiekti su Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro (toliau – JTVPK) atstovu ir organizacijomis, kurios tarptautinės apsaugos prašytojams teikia patarimus ar konsultacijas; teisė gauti atitinkamą pranešimą apie sprendimą ir to sprendimo faktines ir teisines priežastis; galimybė konsultuotis su patarėju teisės klausimais ar kitu patarėju; teisė būti informuotam apie savo teisinę padėtį lemiamais procedūros etapais ta kalba, kurią jis supranta arba, kaip pagrįstai manoma, turėtų suprasti; ir – jeigu sprendimas neigiamas – teisė į veiksmingą teisių gynimo priemonę, kuria galėtų pasinaudoti teisme;

be to, tam tikrų Europos trečiųjų šalių, kurios laikosi ypač aukštų žmogaus teisių ir pabėgėlių apsaugos reikalavimų, atžvilgiu valstybėms narėms turėtų būti leista nenagrinėti arba tik iš dalies nagrinėti tarptautinės apsaugos prašymus, kuriuos pateikė prašytojai, atvykę į jų teritoriją iš tokių Europos trečiųjų šalių;

kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. nustatyti bendrą tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarką, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl šios direktyvos masto ir poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;

PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

I SKYRIUS

BENDROSIOS NUOSTATOS

1 straipsnis

Tikslas

Šios direktyvos tikslas – nustatyti pagal Direktyvą 2011/95/ES bendrą tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarką.

2 straipsnis

Terminų apibrėžtys

Šioje direktyvoje:

galutinis sprendimas – sprendimas dėl to, ar pagal Direktyvą 2011/95/ES pabėgėlio arba papildomos apsaugos statusas bus suteiktas trečiosios šalies piliečiui ar asmeniui be pilietybės, kuriam daugiau netaikomos teisių gynimo priemonės pagal šios direktyvos V skyrių, nepriklausomai nuo to, ar dėl tokios teisių gynimo priemonės poveikio prašytojams leidžiama likti atitinkamose valstybėse narėse, laukiant rezultato;

3 straipsnis

Taikymo sritis

1. Ši direktyva taikoma visiems tarptautinės apsaugos prašymams, pateiktiems valstybių narių teritorijoje, įskaitant pasienį, teritorinius vandenis arba tranzito zonas, ir tarptautinės apsaugos panaikinimui.

2. Ši direktyva netaikoma diplomatinio arba teritorinio prieglobsčio prašymams, kurie pateikiami valstybių narių atstovybėms.

3. Valstybės narės gali nuspręsti taikyti šią direktyvą procedūroms, taikomoms sprendžiant dėl kitokios apsaugos prašymų, kurie nepatenka į Direktyvos 2011/95/ES taikymo sritį.

4 straipsnis

Atsakingos institucijos

1. Visoms procedūroms valstybės narės paskiria sprendžiančiąją instituciją, kuri bus atsakinga už tinkamą prašymų nagrinėjimą pagal šią direktyvą. Valstybės narės užtikrina, kad tokia institucija turėtų tinkamus išteklius, įskaitant pakankamą kompetentingų darbuotojų skaičių, kad galėtų savo užduotis atlikti pagal šią direktyvą.

2. Valstybės narės gali numatyti, kad kita institucija, nei nurodytoji 1 dalyje, yra atsakinga:

3. Valstybės narės užtikrina, kad 1 dalyje nurodytos spendžiančiosios institucijos darbuotojai būtų tinkamai apmokyti. Tuo tikslu valstybės narės numato atitinkamą mokymą, kuris apima Reglamento (ES) Nr. 439/2010 6 straipsnio 4 dalies a–e punktuose išvardytus klausimus. Valstybės narės taip pat atsižvelgia į Europos prieglobsčio paramos biuro (toliau – EPPB) rengiamus ir plėtojamus atitinkamus mokymus. Pokalbius su prašytojais pagal šią direktyvą vykdantys asmenys taip pat turi turėti bendrą supratimą apie problemas, kurios gali neigiamai atsiliepti prašytojų galimybei būti apklausiamais per pokalbį, pavyzdžiui, apie požymius, kad prašytojas galėjo būti praeityje kankinamas.

4. Valstybės narės užtikrina, kad pagal 2 dalį paskyrus instituciją, jos darbuotojai turėtų tinkamų žinių arba dalyvautų būtinuose mokymuose, kad galėtų vykdyti savo pareigas įgyvendindami šią direktyvą.

5. Tarptautinės apsaugos prašymus, vienoje valstybėje pateiktus kitos valstybės narės institucijoms, kurios joje vykdo pasienio arba imigracijos kontrolę, nagrinėja ta valstybė narė, kurios teritorijoje pateiktas prašymas.

5 straipsnis

Palankesnės nuostatos

Valstybės narės gali nustatyti arba toliau taikyti palankesnius tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarkos reikalavimus, jeigu tie reikalavimai neprieštarauja šiai direktyvai.

II SKYRIUS

PAGRINDINIAI PRINCIPAI IR GARANTIJOS

6 straipsnis

Galimybė naudotis procedūra

1. Asmeniui paprašius tarptautinės apsaugos kompetentingos pagal nacionalinę teisę tokius prašymus registruoti institucijos, registracija atliekama ne vėliau kaip per tris darbo dienas nuo prašymo dienos.

Jeigu tarptautinės apsaugos prašoma kitų institucijų, kurios, tikėtina, gali gauti tokių prašymų, tačiau nėra kompetentingos juos registruoti pagal nacionalinę teisę, valstybės narės užtikrina, kad tokiu atveju registracija būtų vykdoma ne vėliau kaip per šešias dienas nuo prašymo dienos.

Valstybės narės užtikrina, kad tos kitos institucijos, kurių, tikėtina, gali būti prašoma tarptautinės apsaugos, kaip antai policija, sienos apsaugos tarnyba, imigracijos tarnybos ir sulaikymo įstaigos darbuotojai, gautų atitinkamą informaciją ir jiems būtų teikiamas reikiamo lygio mokymas, atitinkantis jų užduotis bei pareigas, ir jiems būtų nurodyta informuoti prašytojus, kam ir kaip pateikti tarptautinės apsaugos prašymus.

2. Valstybės narės užtikrina, kad tarptautinės apsaugos paprašęs asmuo turėtų veiksmingą galimybę prašymą pateikti kuo greičiau. Kai prašytojas nepateikia savo prašymo, valstybės narės gali atitinkamai taikyti 28 straipsnį.

3. Nedarant poveikio 2 daliai, valstybės narės gali reikalauti, kad tarptautinės apsaugos prašymai būtų pateikti asmeniškai ir (arba) nurodytoje vietoje.

4. Nepaisant 3 dalies, laikoma, kad tarptautinės apsaugos prašymas yra pateiktas, kai atitinkamos valstybės narės kompetentingos institucijos gauna prašytojo pateiktą blanką arba oficialų pranešimą, kai tai numatyta nacionalinėje teisėje.

5. Jeigu dėl vienu metu didelio trečiosios šalies piliečių arba asmenų be pilietybės prašomos tarptautinės apsaugos skaičiaus praktiškai labai sunku laikytis 1 dalyje nustatyto termino, valstybės narės gali numatyti, kad tas terminas pratęsiamas iki 10 darbo dienų.

7 straipsnis

Išlaikomų asmenų arba nepilnamečių vardu pateikti prašymai

1. Valstybės narės užtikrina, kad kiekvienas veiksnus suaugęs asmuo turėtų teisę prašyti tarptautinės apsaugos savo vardu.

2. Valstybės narės gali numatyti, kad prašytojas prašytų tarptautinės apsaugos išlaikomų asmenų vardu. Tokiais atvejais valstybės narės užtikrina, kad suaugę išlaikomi asmenys duotų sutikimą pateikti prašymą jų vardu, o nedavę sutikimo – turėtų galimybę pateikti prašymą savo pačių vardu.

Reikalaujama, kad sutikimas būtų duotas prašymo pateikimo metu arba vėliausiai asmeninio pokalbio su suaugusiu išlaikomu asmeniu metu. Prieš paprašomas duoti sutikimą, kiekvienas išlaikomas suaugęs asmuo privačiai informuojamas apie atitinkamas procesines prašymo pateikimo jo vardu pasekmes ir apie jo teisę pateikti atskirą tarptautinės apsaugos prašymą.

3. Valstybės narės užtikrina, kad nepilnametis turėtų teisę prašyti tarptautinės apsaugos savo vardu, jeigu pagal atitinkamos valstybės narės teisę jis turi procesinį veiksnumą, arba per savo tėvus ar kitus suaugusius šeimos narius, arba pagal atitinkamos valstybės narės teisę arba praktiką už jį atsakingą suaugusį asmenį, arba per atstovą.

4. Valstybės narės užtikrina, kad 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/115/EB dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse (15) 10 straipsnyje nurodytos atitinkamos įstaigos turėtų teisę teikti tarptautinės apsaugos prašymą nelydimo nepilnamečio vardu, jeigu, atsižvelgdamos į jo asmeninės padėties individualų vertinimą, tos įstaigos mano, kad nepilnamečiui gali būti reikalinga apsauga pagal Direktyvą 2011/95/ES.

5. Valstybės narės nacionalinės teisės aktuose gali nustatyti:

8 straipsnis

Informavimas ir konsultavimas sulaikymo patalpose ir sienos perėjimo punktuose

1. Esant požymiams, kad trečiosios šalies piliečiai ar asmenys be pilietybės, laikomi sulaikymo patalpose ar sienos perėjimo punktuose, įskaitant tranzito zonas prie išorės sienų, gali pageidauti prašyti tarptautinės apsaugos, valstybės narės jiems suteikia informaciją, kaip tai padaryti. Tose sulaikymo patalpose ir perėjimo punktuose valstybės narės užtikrina vertimą žodžiu, jeigu jo reikia siekiant sudaryti sąlygas naudotis prieglobsčio procedūra.

2. Valstybės narės užtikrina, kad prašytojams patariančios ir juos konsultuojančios organizacijos ir asmenys turėtų veiksmingą galimybę susitikti su prašytojais, esančiais sienos perėjimo punktuose, įskaitant tranzito zonas, prie išorės sienų. Valstybės narės gali nustatyti taisykles, reglamentuojančias tokių organizacijų ir asmenų buvimą tuose sienos perėjimo punktuose, ir visų pirma nustatyti, kad galimybė susitikti suteikiama gavus valstybių narių kompetentingų institucijų sutikimą. Tokios galimybės susitikti apribojimai gali būti nustatyti tik tais atvejais, kai pagal nacionalinę teisę jie yra objektyviai būtini siekiant atitinkamuose sienos perėjimo punktuose užtikrinti saugumą, viešąją tvarką ar atitinkamų perėjimo punktų administracinį valdymą, jeigu tokiu būdu galimybė susitikti nėra itin apribojama arba susitikti tampa neįmanoma.

9 straipsnis

Teisė likti valstybėje narėje prašymo nagrinėjimo metu

1. Tik taikant šią tvarką prašytojams leidžiama likti valstybėje narėje, kol sprendžiančioji institucija priima sprendimą pagal pirmosios instancijos procedūras, nustatytas III skyriuje. Ta teisė likti nesuteikia teisės į leidimą gyventi šalyje.

2. Valstybės narės gali daryti išimtį tik tais atvejais, kai asmuo pateikia paskesnį prašymą, nurodytą 41 straipsnyje, arba kai jos atitinkamai perduoda arba išduoda asmenį kitai valstybei narei, remdamosi įsipareigojimais pagal Europos arešto orderį (16) arba kitais įsipareigojimais, arba įsipareigojimais trečiajai šaliai arba tarptautiniams baudžiamiesiems teismams.

3. Valstybė narė pagal 2 dalį gali išduoti prašytoją trečiajai šaliai, tik jeigu kompetentingos institucijos yra įsitikinusios, kad priėmus sprendimą dėl išdavimo asmuo nebus tiesiogiai arba netiesiogiai grąžintas pažeidžiant tos valstybės narės tarptautinius įsipareigojimus ir įsipareigojimus Sąjungai.

10 straipsnis

Prašymų nagrinėjimo reikalavimai

1. Valstybės narės užtikrina, kad tarptautinės apsaugos prašymai nebūtų nei atmetami, nei nenagrinėjami vien dėl to, kad jie nebuvo pateikti nedelsiant.

2. Nagrinėdama tarptautinės apsaugos prašymus sprendžiančioji institucija visų pirma nustato, ar prašytojai priskirtini prie pabėgėlių, ir, jeigu ne – nustato, ar jie gali gauti papildomą apsaugą.

3. Valstybės narės užtikrina, kad sprendžiančiosios institucijos sprendimai dėl tarptautinės apsaugos prašymų būtų priimami po tinkamo nagrinėjimo. Tuo tikslu valstybės narės užtikrina, kad:

4. V skyriuje nurodytos institucijos per sprendžiančiąją instituciją, prašytoją arba kitu būdu turi gauti bendrą 3 dalies b punkte nurodytą informaciją, reikalingą jų darbui atlikti.

5. Valstybės narės numato dokumentų, susijusių su prašymų nagrinėjimu, vertimo taisykles.

11 straipsnis

Sprendžiančiosios institucijos sprendimui taikomi reikalavimai

1. Valstybės narės užtikrina, kad sprendimai dėl tarptautinės apsaugos prašymų būtų pateikti raštu.

2. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad tais atvejais, kai pabėgėlio statuso ir (arba) papildomos apsaugos statuso prašymas atmetamas, sprendime būtų nurodomos faktinės bei teisinės priežastys ir raštu pateikiama informacija apie tai, kaip galima apskųsti neigiamą sprendimą.

Valstybėms narėms nereikia kartu su neigiamu sprendimu raštu pateikti informacijos, kaip apskųsti tą sprendimą tais atvejais, kai prašytojui tokia informacija buvo pateikta anksčiau raštu arba jam prieinamomis elektroninėmis priemonėmis.

3. Pagal 7 straipsnio 2 dalį ir kai prašymas yra grindžiamas tokiais pačiais pagrindais, valstybės narės gali priimti bendrą sprendimą, taikomą visiems išlaikomiems asmenims, išskyrus atvejus, kai taip darant būtų atskleistos konkrečios prašytojo aplinkybės, dėl kurių galėtų kilti grėsmė jo interesams, visų pirma tai susiję su persekiojimo dėl lyties, lytinės orientacijos, lytinės tapatybės ir (arba) amžiaus atvejais.Tokiais atvejais dėl asmens priimamas atskiras sprendimas.

12 straipsnis

Prašytojams numatytos garantijos

1. Atsižvelgdamos į III skyriuje numatytas procedūras valstybės narės užtikrina, kad visi prašytojai galėtų naudotis šiomis garantijomis:

2. Taikant V skyriuje numatytas procedūras, valstybės narės užtikrina, kad visiems prašytojams būtų užtikrintos garantijos, lygiavertės nurodytosioms 1 dalies b, c, d ir e punktuose.

13 straipsnis

Prašytojų pareigos

1. Valstybės narės prašytojams nustato pareigą bendradarbiauti su kompetentingomis institucijomis nustatant jų tapatybę ir kitą Direktyvos 2011/95/ES 4 straipsnio 2 dalyje nurodytą informaciją. Valstybės narės gali nustatyti kitas pareigas prašytojams bendradarbiauti su kompetentingomis institucijomis tiek, kiek tokios pareigos yra būtinos prašymui nagrinėti.

2. Visų pirma valstybės narės gali numatyti, kad:

14 straipsnis

Asmeninis pokalbis

1. Prieš sprendžiančiajai institucijai priimant sprendimą, prašytojui suteikiama galimybė atvykti asmeninio pokalbio dėl tarptautinės apsaugos prašymo su asmeniu, pagal nacionalinę teisę kompetentingu vykdyti tokius pokalbius. Asmeninius pokalbius dėl tarptautinės apsaugos prašymo esmės vykdo sprendžiančiosios institucijos darbuotojai. Ši pastraipa nedaro poveikio 42 straipsnio 2 dalies b punktui.

Kai dėl daugelio trečiosios šalies piliečių arba asmenų be pilietybės vienu metu pateiktų tarptautinės apsaugos prašymų sprendžiančioji institucija praktiškai negali laiku surengti pokalbių dėl kiekvieno prašymo esmės, valstybės narės gali numatyti, kad rengiant tokius pokalbius laikinai dalyvautų kitos institucijos darbuotojai. Tokiais atvejais tos kitos institucijos darbuotojams iš anksto surengiami atitinkami mokymai, kurie apima Reglamento (ES) Nr. 439/2010 6 straipsnio 4 dalies a–e punktuose išvardytus klausimus. Asmeninius pokalbius su prašytojais pagal šią direktyvą vykdantys asmenys taip pat turi turėti bendrą supratimą apie problemas, kurios gali neigiamai atsiliepti prašytojo galimybei dalyvauti pokalbyje, pavyzdžiui, apie požymius, kad prašytojas galėjo būti praeityje kankinamas.

Kai asmuo tarptautinės apsaugos prašymą pateikė jo išlaikomų asmenų vardu, kiekvienam jo išlaikomam suaugusiajam turi būti suteikta asmeninio pokalbio galimybė.

Valstybės narės nacionalinės teisės aktuose gali nustatyti atvejus, kai asmeninio pokalbio galimybė suteikiama nepilnamečiui.

2. Asmeninio pokalbio dėl prašymo esmės gali nebūti, kai:

Kai asmeninis pokalbis nevykdomas pagal b punktą arba, kai taikytina, su išlaikomu asmeniu, dedamos pagrįstos pastangos leisti prašytojui arba išlaikomam asmeniui pateikti papildomą informaciją.

3. Tai, kad asmeninis pokalbis nevykdomas pagal šį straipsnį, netrukdo sprendžiančiajai institucijai priimti sprendimą dėl tarptautinės apsaugos prašymo.

4. Tai, kad asmeninis pokalbis nevykdomas pagal 2 dalies b punktą, neigiamai nepaveikia sprendžiančiosios institucijos sprendimo.

5. Nepriklausomai nuo 28 straipsnio 1 dalies, valstybės narės, spręsdamos dėl tarptautinės apsaugos prašymo, gali atsižvelgti į tą faktą, kad prašytojas neatvyko asmeninio pokalbio, nebent jis turėjo pateisinamų priežasčių neatvykti.

15 straipsnis

Asmeniniam pokalbiui taikomi reikalavimai

1. Asmeninis pokalbis paprastai vyksta nedalyvaujant šeimos nariams, išskyrus atvejus, kai sprendžiančioji institucija mano, kad tinkamam nagrinėjimui reikia, kad dalyvautų kiti šeimos nariai.

2. Asmeninis pokalbis vyksta sąlygomis, kuriomis užtikrinamas tinkamas konfidencialumas.

3. Valstybės narės imasi atitinkamų veiksmų, kad užtikrintų, jog asmeniniai pokalbiai vyktų tokiomis sąlygomis, kuriomis prašytojai galėtų išsamiai išdėstyti savo prašymo priežastis. Tuo tikslu valstybės narės:

4. Valstybės narės gali numatyti taisykles dėl trečiųjų asmenų dalyvavimo asmeniniame pokalbyje.

16 straipsnis

Asmeninio pokalbio turinys

Vykdydama asmeninį pokalbį dėl tarptautinės apsaugos prašymo esmės sprendžiančioji institucija užtikrina, kad prašytojas turėtų tinkamą galimybę pateikti kuo išsamesnę informaciją, reikalingą prašymui pagrįsti pagal Direktyvos 2011/95/ES 4 straipsnį. Tai apima galimybę pateikti paaiškinimus dėl trūkstamos informacijos ir (arba) dėl nenuoseklių ar prieštaringų prašytojo pareiškimų.

17 straipsnis

Asmeninių pokalbių ataskaitos ir įrašai

1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų parengta išsami ir faktinė kiekvieno asmeninio pokalbio ataskaita, kurioje būtų pateikiama visa esminė informacija, arba stenograma.

2. Valstybės narės gali numatyti asmeninio pokalbio garso arba garso ir vaizdo įrašą. Kai daromas toks įrašas, valstybės narės užtikrina, kad kartu su prašytojo byla būtų prieinamas jo įrašas arba stenograma.

3. Valstybės narės užtikrina, kad prašytojas turėtų galimybę žodžiu ir (arba) raštu pateikti pastabų ir (arba) paaiškinimų dėl ataskaitoje arba stenogramoje esančių vertimo klaidų ar klaidingo supratimo, pasibaigus asmeniniam pokalbiui arba per nustatytą laikotarpį, prieš sprendžiančiajai institucijai priimant sprendimą. Tuo tikslu valstybės narės užtikrina, kad prašytojas būtų išsamiai informuotas apie ataskaitos turinį arba apie esmines stenogramos dalis, jei būtina, padedant vertėjui žodžiu. Valstybės narės tada prašo, kad prašytojas patvirtintų, kad ataskaitos ar stenogramos turinys teisingai atspindi pokalbį.

Kai asmeninis pokalbis yra įrašomas pagal 2 dalį ir įrašas yra priimtinas kaip įrodymas per apeliacines procedūras, nurodytas V skyriuje, valstybės narės neprivalo reikalauti prašytoją patvirtini, jog ataskaitos turinys arba stenograma teisingai atspindi pokalbį. Nedarant poveikio 16 straipsniui, kai valstybės narės numato asmeninio pokalbio stenografavimą ir įrašymą, valstybės narės neprivalo leisti prašytojui dėl stenogramos pateikti pastabų ir (arba) paaiškinimų.

4. Kai prašytojas atsisako patvirtinti, kad ataskaitos turinys arba stenograma teisingai atspindi asmeninį pokalbį, šio atsisakymo priežastys įtraukiamos į prašytojo bylą.

Toks atsisakymas netrukdo sprendžiančiajai institucijai priimti sprendimo dėl prašymo.

5. Prašytojai ir jų patarėjai teisės klausimais arba kiti patarėjai, kaip apibrėžta 23 straipsnyje, turi galėti susipažinti su ataskaita arba stenograma ir, jei taikoma, su įrašu, prieš sprendžiančiajai institucijai priimant sprendimą.

Kai valstybės narės numato, kad bus daroma asmeninio pokalbio stenograma ir jis bus įrašomas, jos neprivalo suteikti galimybės susipažinti su įrašais vykdant pirmosios instancijos procedūras, nurodytas III skyriuje. Tokiais atvejais jos visgi suteikia galimybę susipažinti su įrašais vykdant apeliacines procedūras, nurodytas V skyriuje.

Nedarant poveikio šio straipsnio 3 daliai, kai prašymas nagrinėjamas pagal 31 straipsnio 8 dalį, valstybės narės gali numatyti, kad galimybė susipažinti su ataskaita arba stenograma ir, kai taikytina, įrašu, suteikiama tuo pačiu metu, kai priimamas sprendimas.

18 straipsnis

Medicininis patikrinimas

1. Kai sprendžiančioji institucija mano, kad to reikia vertinant tarptautinės apsaugos prašymą pagal Direktyvos 2011/95/ES 4 straipsnį ir prašytojui sutikus, valstybės narės, prašytojui sutikus, pasirūpina jo medicininiu patikrinimu dėl praeityje patirto persekiojimo ar didelės žalos požymių. Alternatyviai, valstybės narės gali nustatyti, kad prašytojas pats pasirūpintų tokio medicininio patikrinimo organizavimu.

Pirmoje pastraipoje nurodytus medicininius patikrinimus atlieka kvalifikuoti medicinos specialistai, o šių patikrinimų rezultatai kuo skubiau pateikiami sprendžiančiajai institucijai. Valstybės narės gali paskirti medicinos specialistus, kurie gali atlikti tokius medicininius patikrinimus. Tai, kad prašytojas atsisakė atlikti tokį medicininį patikrinimą, netrukdo sprendžiančiajai institucijai priimti sprendimo dėl tarptautinės apsaugos prašymo.

Pagal šią dalį atliekami medicininiai patikrinimai apmokami iš valstybės lėšų.

2. Kai medicininiai patikrinimai pagal 1 dalį neatliekami, valstybės narės informuoja prašytojus, kad jie gali savo iniciatyva ir lėšomis pasirūpinti medicininiu patikrinimu, siekiant nustatyti praeityje patirto persekiojimo ar didelės žalos požymius.

3. 1 ir 2 dalyse nurodyto medicininio patikrinimo rezultatus sprendžiančioji institucija vertina kartu su kita su prašymu susijusia informacija.

19 straipsnis

Nemokamas teisinės ir procesinės nformacijos teikimas per pirmosios instancijos procedūras

1. Pagal III skyriuje numatytas pirmosios instancijos procedūras valstybės narės užtikrina, kad, jei prašoma, prašytojams būtų nemokamai teikiama teisinė ir procesinė informacija, įskaitant bent informaciją apie procedūrą, atsižvelgiant į konkrečias prašytojo aplinkybes. Jeigu sprendimas dėl prašymo pirmojoje instancijoje yra neigiamas, valstybės narės, jei prašoma, be informacijos, teikiamos pagal 11 straipsnio 2 dalį ir 12 straipsnio 1 dalies f punktą, taip pat prašytojams pateikia papildomą informaciją, kad paaiškintų tokio sprendimo priežastis ir tai, kaip būtų galima jį apskųsti.

2. Teisinė ir procesinė informacija teikiama nemokamai laikantis 21 straipsnyje nustatytų sąlygų.

20 straipsnis

Nemokama teisinė pagalba ir atstovavimas per apeliacines procedūras

1. Valstybės narės užtikrina, kad, jei prašoma, per V skyriuje numatytas apeliacines procedūras būtų suteikta nemokama teisinė pagalba ir užtikrintas atstovavimas. Tai apima bent reikiamų procesinių dokumentų parengimą ir dalyvavimą posėdyje pirmosios instancijos teisme prašytojo vardu.

2. Valstybės narės taip pat gali teikti nemokamą teisinę pagalbą ir (arba) užtikrinti atstovavimą per pirmosios instancijos procedūras, numatytas III skyriuje. Tokiais atvejais 19 straipsnis netaikomas.

3. Valstybės narės gali numatyti, kad nemokama teisinė pagalba neteikiama ir atstovavimas neužtikrinamas, kai teismo ar kitos kompetentingos institucijos vertinimu, tikimybė, kad prašytojo apeliacija bus sėkminga, yra nereali.

Kai institucija, kuri nėra teismas, pagal šią dalį priima sprendimą nesuteikti nemokamos teisinės pagalbos ir neužtikrinti atstovavimo, valstybės narės užtikrina, kad prašytojas turėtų teisę naudotis veiksminga teisių gynimo priemone dėl to sprendimo kreipiantis į teismą.

Valstybės narės užtikrina, kad taikant šią dalį teisinė pagalba ir atstovavimas nebūtų savavališkai ribojami ir nebūtų trukdoma prašytojo veiksmingai prieigai prie teisingumo.

4. Nemokama teisinė pagalba teikiama ir atstovaujama laikantis 21 straipsnyje nustatytų sąlygų.

21 straipsnis

Teisinės ir procesinės informacijos nemokamo teikimo ir nemokamos teisinės pagalbos ir atstovavimo sąlygos

1. Valstybės narės gali numatyti, kad 19 straipsnyje nurodytą nemokamą teisinę ir procesinę informaciją teiktų nevyriausybinės organizacijos, vyriausybės institucijų specialistai arba specializuotos valstybės tarnybos.

20 straipsnyje nurodytą nemokamą teisinę pagalbą teikia ir atstovauja tokie asmenys, kurie pagal nacionalinę teisę gali tą daryti ar kuriems tai yra leidžiama.

2. Valstybės narės gali numatyti, kad 19 straipsnyje nurodyta nemokama teisinė ir procesinė informacija ir 20 straipsnyje nurodyta nemokama teisinė pagalba teikiama ir užtikrinamas atstovavimas:

Valstybės narės gali numatyti, kad 20 straipsnyje nurodyta nemokama teisinė pagalba teikiama ir atstovavimas užtikrinamas tik pagal V skyrių vykstant apeliaciniam procesui pirmosios instancijos teisme, bet ne vėliau nagrinėjant nacionalinėje teisėje numatytas tolesnes apeliacijas arba atliekant peržiūras, įskaitant apeliacijos persvarstymą ar peržiūras.

Valstybės narės taip pat gali numatyti, kad 20 straipsnyje nurodyta teisinė pagalba nesuteikiama ir atstovavimas neužtikrinamas prašytojams, kurių nebėra jų teritorijoje pagal 41 straipsnio 2 dalies c punktą.

3. Valstybės narės gali numatyti taisykles dėl nemokamos teisinės ir procesinės informacijos pagal 19 straipsnį ir nemokamos teisinės pagalbos ir atstovavimo pagal 20 straipsnį prašymų pateikimo ir nagrinėjimo būdų.

4. Valstybės narės taip pat gali:

5. Valstybės narės gali pareikalauti, kad joms būtų visiškai arba iš dalies atlygintos patirtos išlaidos, jeigu ir kai prašytojo finansinė būklė labai pagerėja arba jeigu sprendimas suteikti tokią paramą buvo priimtas remiantis prašytojo pateikta klaidinga informacija.

22 straipsnis

Teisė gauti teisinę pagalbą ir atstovavimą visais procedūros etapais

1. Prašytojams suteikiama galimybė savo pačių sąskaita tinkamai tartis su patarėju teisės klausimais arba kitu patarėju, kurie pagal nacionalinę teisę gali tą daryti ar kuriems tai yra leidžiama, dėl klausimų, susijusių su jų tarptautinės apsaugos prašymais, visais procedūros etapais, be kita ko, ir priėmus neigiamą sprendimą.

2. Kai vykdomos III skyriuje ir V skyriuje numatytos procedūros, valstybės narės pagal nacionalinę teisę gali leisti nevyriausybinėms organizacijoms teikti teisinę pagalbą ir (arba) atstovauti prašytojams.

23 straipsnis

Teisinės pagalbos ir atstovavimo taikymo sritis

1. Valstybės narės užtikrina, kad patarėjas teisės klausimais arba kitas patarėjas, kuris pagal nacionalinę teisę gali tą daryti ar kuriam tai yra leidžiama, ir padedantis arba atstovaujantis prašytojui pagal nacionalinę teisę, turėtų galimybę susipažinti su prašytojo bylos informacija, remiantis kuria priimtas arba bus priimtas sprendimas.

Valstybės narės gali padaryti išimtį, kai atskleidus informaciją arba šaltinius galėtų kilti grėsmė nacionaliniam saugumui, organizacijų arba asmens (-ų), teikiančių informaciją, arba asmens (-ų), su kuriuo (-iais) yra susijusi informacija, saugumui, arba jeigu būtų pakenkta tyrimui, susijusiam su valstybės narės kompetentingų institucijų atliekamu tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimu, arba pašlytų valstybių narių tarptautiniai santykiai. Tokiais atvejais valstybės narės:

b punkto atžvilgiu valstybės narės visų pirma gali suteikti galimybę susipažinti su tokia informacija ar šaltiniais patarėjui teisės klausimais arba kitam patarėjui, patikrintam saugumo tikslais, tiek, kiek informacija svarbi nagrinėjant prašymą arba priimant sprendimą panaikinti tarptautinę apsaugą;

2. Valstybės narės užtikrina, kad patarėjas teisės klausimais arba kitas patarėjas, padedantis arba atstovaujantis prašytojui, galėtų įeiti į uždaras zonas, kaip antai sulaikymo patalpas ir tranzito zonas, kad galėtų konsultuoti prašytoją pagal Direktyvos …/…/ES (17) 10 straipsnio 4 dalį ir 18 straipsnio 2 dalies b ir c punktus.

3. Valstybės narės leidžia prašytojui į asmeninį pokalbį atsivesti savo patarėją teisės klausimais arba kitą patarėją, kuris pagal nacionalinę teisę gali tą daryti ar kuriam tai yra leidžiama.

Valstybės narės gali numatyti, kad patarėjas teisės klausimais ar kitas patarėjas gali pasisakyti tik asmeninio pokalbio pabaigoje.

4. Nedarydamos poveikio šiam straipsniui ar 25 straipsnio 1 dalies b punktui, valstybės narės gali numatyti taisykles, taikomas patarėjų teisės klausimais arba kitų patarėjų dalyvavimui visuose procedūros pokalbiuose.

Valstybės narės gali reikalauti, kad prašytojas dalyvautų asmeniniame pokalbyje, net jeigu jam pagal nacionalinę teisę atstovauja patarėjas teisės klausimais arba kitas patarėjas, taip pat gali reikalauti, kad prašytojas pats atsakytų į užduodamus klausimus.

Nedarant poveikio 25 straipsnio 1 dalies b punktui, tai, kad nėra patarėjo teisės klausimais arba kito patarėjo, netrukdo kompetentingai institucijai surengti asmeninį pokalbį su prašytoju.

24 straipsnis

Prašytojai, kuriems reikia specialių procesinių garantijų

1. Valstybės narės po tarptautinės apsaugos prašymo per pagrįstą laikotarpį įvertina, ar prašytojui reikia specialių procesinių garantijų.

2. 1 dalyje nurodytas įvertinimas gali būti įtrauktas į esamas nacionalines procedūras ir (arba) Direktyvos …/…/ES (18) 22 straipsnyje nurodytą įvertinimą ir tai nebūtina atlikti administracinės procedūros forma.

3. Valstybės narės užtikrina, kad nustačius, jog prašytojams reikia specialių procesinių garantijų, jiems būtų suteikta tinkama parama, kad visą prieglobsčio procedūros laikotarpį jie galėtų naudotis šioje direktyvoje nustatytomis teisėmis ir vykdyti joje nustatytas pareigas.

Kai tokios tinkamos paramos negalima suteikti pagal 31 straipsnio 8 dalyje ir 43 straipsnyje nurodytas procedūras, visų pirma tais atvejais, kai valstybės narės mano, kad prašytojui reikia specialių procesinių garantijų dėl to, kad jis patyrė kankinimą, žaginimą ar kitų sunkių formų psichologinį, fizinį ar seksualinį smurtą, valstybės narės netaiko 31 straipsnio 8 dalies ir 43 straipsnio arba baigia juos taikyti. Kai valstybės narės taiko 46 straipsnio 8 dalį prašytojams, kuriems pagal šią pastraipą negalima taikyti 31 straipsnio 6 dalies ir 43 straipsnio, valstybės narės suteikia bent 46 straipsnio 7 dalyje numatytas garantijas.

4. Valstybės narės užtikrina, kad laikantis šios direktyvos į specialių procesinių garantijų poreikį taip pat būtų atsižvelgiama, kai toks poreikis paaiškėja vėlesniame procedūros etape, nebūtinai pradedant procedūrą iš naujo.

25 straipsnis

Nelydimiems nepilnamečiams suteiktos garantijos

1. Atsižvelgdamos į visas šioje direktyvoje numatytas procedūras ir nedarydamos poveikio 14, 15, 16 ir 17 straipsnių nuostatoms, valstybės narės:

Valstybės narės gali reikalauti, kad nelydimas nepilnametis dalyvautų asmeniniame pokalbyje, net jeigu jame dalyvauja atstovas.

2. Valstybės narės gali neskirti atstovo, jeigu nelydimas nepilnametis greičiausiai sulauks 18 metų anksčiau nei bus priimtas pirmosios instancijos sprendimas.

3. Valstybės narės užtikrina, kad:

4. Nelydimiems nepilnamečiams ir jų atstovams nemokamai suteikiama teisinė ir procesinė informacija, kaip nurodyta 19 straipsnyje, taip pat dėl IV skyriuje numatytos tarptautinės apsaugos panaikinimo tvarkos.

5. Valstybės narės, nagrinėdamos tarptautinės apsaugos prašymą, gali skirti medicininį patikrinimą nelydimų nepilnamečių amžiui nustatyti, kai po bendrų pareiškimų ar kitų svarbių požymių valstybės narės turi abejonių dėl prašytojo amžiaus. Jei po to valstybės narės vis dar turi abejonių dėl prašytojo amžiaus, jos daro prielaidą, kad prašytojas yra nepilnametis.

Medicininis patikrinimas atliekamas visapusiškai gerbiant asmens orumą, pasirenkant mažiausiai invazinius tyrimus, ir jį atlieka kvalifikuoti medicinos specialistai, užtikrinant, kiek tai įmanoma, patikimą rezultatą.

Kai skiriamas medicininis patikrinimas, valstybės narės užtikrina, kad:

Tai, kad nelydimas nepilnametis atsisakė atlikti medicininį patikrinimą, netrukdo sprendžiančiajai institucijai priimti sprendimą dėl tarptautinės apsaugos prašymo.

6. Įgyvendindamos šią direktyvą valstybės narės pirmiausia atsižvelgia į vaiko interesus.

Kai prieglobsčio procedūros metu valstybės narės nustato, kad asmuo yra nelydimas nepilnametis, jos gali:

Nedarant poveikio 41 straipsniui, taikydamos 46 straipsnio 6 dalį nelydimiems nepilnamečiams, valstybės narės visais atvejais suteikia bent 46 straipsnio 7 dalyje numatytas garantijas.

26 straipsnis

Sulaikymas

1. Valstybės narės nesulaiko asmens tik dėl priežasties, kad jis yra prašytojas. Sulaikymo priežastys ir sąlygos bei garantijos, kuriomis gali naudotis sulaikyti prašytojai, turi atitikti Direktyvą …/…/ES (20).

2. Kai prašytojas yra sulaikomas, valstybės narės pagal Direktyvą …/…/ES (20) užtikrina greito teisminio svarstymo galimybę.

27 straipsnis

Procedūra atsiėmus prašymą

1. Jeigu valstybės narės numato galimybę tiesiogiai atsiimti prašymą pagal nacionalinę teisę, kai prašytojas tiesiogiai atsiima savo tarptautinės apsaugos prašymą, valstybės narės užtikrina, kad sprendžiančioji institucija priimtų sprendimą nutraukti nagrinėjimą arba atmesti prašymą.

2. Valstybės narės taip pat gali nuspręsti, kad sprendžiančioji institucija gali nuspręsti nutraukti nagrinėjimą, nepriėmusi sprendimo. Tuo atveju valstybės narės užtikrina, kad sprendžiančioji institucija įrašytų pastabą į prašytojo bylą.

28 straipsnis

Procedūra netiesiogiai atsiėmus prašymą arba jo atsisakius

1. Kai yra pagrįsta priežastis manyti, kad prašytojas netiesiogiai atsiėmė savo tarptautinės apsaugos prašymą arba jo atsisakė, valstybės narės užtikrina, kad sprendžiančioji institucija priimtų sprendimą nutraukti nagrinėjimą arba, jeigu tinkamai išnagrinėjusi prašymo esmę pagal Direktyvos 2011/95/ES 4 straipsnį ji mano, kad prašymas yra nepagrįstas, atmesti prašymą.

Valstybės narės gali daryti prielaidą, kad prašytojas netiesiogiai atsiėmė tarptautinės apsaugos prašymą arba jo atsisakė, visų pirma, kai nustatoma, kad:

jis slapstosi arba išvyko be leidimo iš vietos, kurioje gyveno arba kurioje buvo laikomas, per pagrįstą laiką nesusisiekęs su kompetentinga institucija, arba jis per pagrįstą laiką neįvykdė pareigos apie save pranešti arba kitų pareigų susisiekti, nebent prašytojas pateikia įrodymus, kad taip atsitiko dėl nuo jo nepriklausančių aplinkybių.

Siekdamos įgyvendinti šias nuostatas, valstybės narės gali nustatyti terminus ar gaires.

2. Valstybės narės užtikrina, kad prašytojui, kuris vėl apie save praneša kompetentingai institucijai po to, kai buvo priimtas sprendimas nutraukti nagrinėjimą, kaip nurodyta šio straipsnio 1 dalyje, būtų suteikta teisė prašyti, kad jo byla būtų atnaujinta, arba pateikti naują prašymą, kuriam netaikoma 40 ir 41 straipsniuose nurodyta tvarka.

Valstybės narės gali numatyti bent devynių mėnesių terminą, po kurio prašytojo byla nebegalėtų būti atnaujinta arba naujas prašymas galėtų būti laikomas paskesniu prašymu, kuriam taikoma 40 ir 41 straipsniuose nurodyta tvarka Valstybės narės gali nustatyti, kad prašytojo byla gali būti atnaujinta tik vieną kartą.

Valstybės narės užtikrina, kad toks asmuo nebūtų išsiųstas nesilaikant negrąžinimo principo.

Valstybės narės gali leisti sprendžiančiajai institucijai atnaujinti nagrinėjimą nuo to etapo, kuriame jis buvo nutrauktas.

3. Šiuo straipsniu nedaromas poveikis Reglamentui (ES) Nr. …/… (21).

29 straipsnis

JTVPK vaidmuo

1. Valstybės narės leidžia JTVPK:

2. 1 dalis taip pat taikoma organizacijai, dirbančiai atitinkamos valstybės narės teritorijoje JTVPK vardu pagal susitarimą su ta valstybe nare.

30 straipsnis

Informacijos apie atskiras bylas rinkimas

Nagrinėdamos atskiras bylas, valstybės narės:

III SKYRIUS

PIRMOSIOS INSTANCIJOS PROCEDŪROS

I SKIRSNIS

31 straipsnis

Nagrinėjimo procedūra

1. Valstybės narės svarsto tarptautinės apsaugos prašymus nagrinėjimo procedūros metu pagal II skyriaus pagrindinius principus ir garantijas.

2. Valstybės narės, nedarydamos poveikio tinkamo ir išsamaus nagrinėjimo principui, užtikrina, kad nagrinėjimo procedūra būtų baigta kuo greičiau.

3. Valstybės narės užtikrina, kad nagrinėjimo procedūra būtų baigta per šešis mėnesius nuo prašymo pateikimo dienos.

Kai prašymui taikoma Reglamente (ES) Nr. …/… (22) nustatyta procedūra, šešių mėnesių terminas pradedamas skaičiuoti nuo tada, kai pagal tą reglamentą nustatoma už prašymo nagrinėjimą atsakinga valstybė narė, prašytojas yra tos valstybės teritorijoje ir yra kompetentingos institucijos žinioje.

Valstybės narės gali pratęsti šioje dalyje nustatytą šešių mėnesių terminą ne ilgesniam nei dar devynių mėnesių laikotarpiui, kai:

tarptautinės apsaugos vienu metu prašo daug trečiosios šalies piliečių arba asmenų be pilietybės, todėl praktiškai labai sunku baigti procedūrą per šešių mėnesių terminą;

Valstybės narės gali, kai tai tinkamai pagrįsta, viršyti šioje dalyje nustatytus terminus ne daugiau nei trimis mėnesiais, kai tai yra būtina siekiant užtikrinti tinkamą ir išsamų tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą.

4. Nedarant poveikio Direktyvos 2011/95/ES 13 ir 18 straipsniams, valstybės narės gali atidėti nagrinėjimo procedūros užbaigimą, kai nėra pagrįstos tikimybės, kad sprendžiančioji institucija priims sprendimą per 3 dalyje nustatytus terminus dėl to, kad kilmės šalyje susidariusi neapibrėžta padėtis, kuri, kaip tikėtina, yra laikina. Tokiu atveju valstybės narės:

5. Bet kuriuo atveju valstybės narės užbaigia nagrinėjimo procedūrą ne vėliau kaip per 21 mėnesį nuo prašymo pateikimo dienos.

6. Kai sprendimo negalima priimti per šešis mėnesius, valstybės narės užtikrina, kad atitinkamam prašytojui:

7. Valstybės narės gali suteikti pirmenybę tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimui pagal II skyriaus pagrindinius principus ir garantijas visų pirma:

8. Valstybės narės gali nustatyti, kad nagrinėjimo procedūra pagal II skyriaus pagrindinius principus ir garantijas gali būti paspartinta ir (arba) pagal 43 straipsnį vykdoma pasienyje arba tranzito zonose, jeigu:

9. Valstybės narės nustato terminus sprendimui priimti per pirmosios instancijos procedūrą pagal 8 dalį. Tie terminai turi būti pagrįsti.

Nedarant poveikio 3, 4 ir 5 dalims, valstybės narės gali viršyti tuos terminus, kai tai būtina, kad būtų užtikrintas tinkamas ir išsamus tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimas.

32 straipsnis

Nepagrįsti prašymai

1. Nedarydamos poveikio 27 straipsniui, valstybės narės prašymą gali laikyti nepagrįstu tik tada, jeigu sprendžiančioji institucija nustato, kad prašytojas neatitinka tarptautinės apsaugos reikalavimų pagal Direktyvą 2011/95/ES.

2. Nepagrįstų prašymų atvejais, kai taikomos 31 straipsnio 8 dalyje išvardytos aplinkybės, valstybės narės gali taip pat laikyti prašymą akivaizdžiai nepagrįstu, jeigu taip apibrėžta nacionalinės teisės aktuose.

II SKIRSNIS

33 straipsnis

Nepriimtini prašymai

1. Be bylų, kuriose prašymas nenagrinėjamas pagal Reglamentą (ES) Nr. …/… (26), valstybės narės neprivalo nagrinėti, ar prašytojas priskirtinas prie tarptautinės apsaugos gavėjų pagal Direktyvą 2011/95/ES, kai vadovaujantis šiuo straipsniu prašymas laikomas nepriimtinu.

2. Valstybės narės gali laikyti tarptautinės apsaugos prašymą nepriimtinu, tik jeigu:

34 straipsnis

Specialiosios taisyklės, taikomos pokalbiui dėl priimtinumo

1. Prieš tai, kai sprendžiančioji institucija nusprendžia dėl tarptautinės apsaugos prašymo priimtinumo, valstybės narės leidžia prašytojams pateikti savo nuomonę dėl 33 straipsnyje nurodytų priežasčių taikymo jų konkrečioms aplinkybėmis. Tuo tikslu valstybės narės surengia asmeninį pokalbį dėl prašymo priimtinumo. Valstybės narės gali padaryti išimtį tik pagal 42 straipsnį paskesnio prašymo atveju.

Šia dalimi nedaromas poveikis šios direktyvos 4 straipsnio 2 dalies a punktui ir Reglamento (ES) Nr. …/… (26) 5 straipsniui.

2. Valstybės narės gali numatyti, kad asmeninį pokalbį dėl tarptautinės apsaugos prašymo priimtinumo rengia kitų institucijų nei sprendžiančiosios institucijos darbuotojai. Tokiais atvejais valstybės narės užtikrina, kad tokiems darbuotojams būtų iš anksto suteiktas būtinas pagrindinis mokymas, visų pirma tarptautinės žmogaus teisių teisės, Sąjungos prieglobsčio acquis ir pokalbio rengimo metodikos srityse.

III SKIRSNIS

35 straipsnis

Pirmosios prieglobsčio šalies koncepcija

Šalis gali būti laikoma pirmąja prieglobsčio šalimi konkrečiam prašytojui, jeigu:

jeigu jis bus pakartotinai priimtas į tą šalį.

Taikydamos pirmosios prieglobsčio šalies koncepciją konkrečioms prašytojo aplinkybėms, valstybės narės gali atsižvelgti į 38 straipsnio 1 dalį. Prašytojui leidžiama ginčyti pirmosios prieglobsčio šalies koncepcijos taikymą, atsižvelgiant į jo konkrečias aplinkybes.

36 straipsnis

Saugios kilmės šalies koncepcija

1. Trečioji šalis, pagal šią direktyvą priskirta prie saugių kilmės šalių, po atskiro prašymo nagrinėjimo gali būti laikoma saugia kilmės šalimi konkrečiam prašytojui, tik jeigu:

ir nepateikė rimtų priežasčių, kad šalis nebūtų laikoma saugia kilmės šalimi jo konkrečiomis aplinkybėmis ir dėl jo priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų pagal Direktyvą 2011/95/ES.

2. Valstybės narės nacionalinės teisės aktuose nustato papildomas saugios kilmės šalies koncepcijos taikymo taisykles ir reikalavimus.

37 straipsnis

Nacionalinis trečiųjų šalių priskyrimas prie saugių kilmės šalių

1. Tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo tikslais valstybės narės gali palikti galioti arba priimti naujus teisės aktus, kuriais pagal I priedą būtų numatytas nacionalinis priskyrimas prie saugių kilmės šalių.

2. Valstybės narės reguliariai peržiūri padėtį trečiosiose šalyse, pagal šį straipsnį priskirtose prie saugių kilmės šalių.

3. Vertinimas, ar šalis yra saugi kilmės šalis, pagal šį straipsnį yra pagrįstas keletu informacijos šaltinių, įskaitant visų pirma kitų valstybių narių, EPPB, JTVPK, Europos Tarybos ir kitų atitinkamų tarptautinių organizacijų informaciją.

4. Valstybės narės praneša Komisijai, kurias šalis priskyrė prie saugių kilmės šalių pagal šį straipsnį.

38 straipsnis

Saugios trečiosios šalies koncepcija

1. Valstybės narės gali taikyti saugios trečiosios šalies koncepciją tik jeigu kompetentingos institucijos yra įsitikinusios, kad atitinkamoje trečioje šalyje su tarptautinės apsaugos siekiančiu asmeniu bus elgiamasi pagal toliau išvardytus principus:

2. Saugios trečiosios šalies koncepcijos taikymui galioja nacionalinėje teisėje nustatytos taisyklės, įskaitant:

3. Įgyvendindamos tik šiuo straipsniu pagrįstą sprendimą, valstybės narės:

4. Kai trečioji šalis neleidžia prašytojui atvykti į savo teritoriją, valstybės narės užtikrina, kad prašytojas turėtų galimybę dalyvauti procedūroje pagal II skyriaus pagrindinius principus ir garantijas.

5. Valstybės narės periodiškai praneša Komisijai apie šalis, kurioms taiko šią koncepciją pagal šio straipsnio nuostatas.

39 straipsnis

Europos saugios trečiosios šalies koncepcija

1. Valstybės narės gali numatyti, kad tarptautinės apsaugos prašymo ir prašytojo saugumo jo konkrečiomis aplinkybėmis nagrinėjimas, kaip aprašyta II skyriuje, nevykdomas arba vykdomas iš dalies tais atvejais, kai kompetentinga institucija remdamasi faktais nusprendžia, kad prašytojas siekia atvykti arba neteisėtai atvyko į jos teritoriją iš saugios trečiosios šalies pagal 2 dalį.

2. Trečioji šalis gali būti laikoma saugia trečiąja šalimi taikant 1 dalį tik tuo atveju, jeigu:

3. Prašytojui leidžiama ginčyti Europos saugios trečiosios šalies koncepcijos taikymą remiantis tuo pagrindu, kad jo konkrečiomis aplinkybėmis atitinkama trečioji šalis nėra saugi.

4. Atitinkamos valstybės narės savo nacionalinės teisės aktuose nustato 1 dalies nuostatų ir sprendimų pasekmių įgyvendinimo detales, remdamosi negrąžinimo principu, taip pat numato šio straipsnio taikymo išimtis dėl humanitarinių arba politinių priežasčių arba dėl viešosios tarptautinės teisės.

5. Įgyvendindamos tik šiuo straipsniu pagrįstą sprendimą, atitinkamos valstybės narės:

6. Kai saugi trečioji šalis prašytojo pakartotinai nepriima, valstybės narės užtikrina, kad būtų suteikiama galimybė pradėti procedūrą pagal II dalyje aprašytus pagrindinius principus ir garantijas.

7. Valstybės narės periodiškai praneša Komisijai apie šalis, kurioms taiko šią koncepciją pagal šį straipsnį.

IV SKIRSNIS

40 straipsnis

Paskesnis prašymas

1. Kai asmuo, kuris paprašė tarptautinės apsaugos valstybėje narėje, pateikia papildomų nusiskundimų arba paskesnį prašymą toje pačioje valstybėje narėje, ta valstybė narė nagrinėja šiuos papildomus nusiskundimus arba su paskesniu prašymu susijusią informaciją, nagrinėdama ankstesnį prašymą ir nagrinėdama sprendimą, kuris apskųstas teismine arba administracine, tiek, kiek toks nagrinėjimas leidžia kompetentingoms institucijoms atsižvelgti į visą informaciją, kuria pagrįsti papildomi nusiskundimai arba paskesnis prašymas, ir ją svarstyti.

2. Siekiant priimti sprendimą dėl tarptautinės apsaugos prašymo priimtinumo pagal 33 straipsnio 2 dalies d punktą, paskesnis tarptautinės apsaugos prašymas visų pirma turi būti preliminariai išnagrinėjamas, siekiant nustatyti, ar dėl šio prašymo atsirado arba prašytojas pateikė naujos informacijos arba duomenų, susijusių su nagrinėjimu dėl prašytojo priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų pagal Direktyvą 2011/95/ES.

3. Jeigu po 2 dalyje nurodyto preliminaraus nagrinėjimo padaroma išvada, kad atsirado naujos informacijos arba duomenų arba juos pateikė prašytojas ir dėl to labai padidėja tikimybė, kad prašytojas gali būti priskirtas prie tarptautinės apsaugos gavėjų pagal Direktyvą 2011/95/ES, prašymas toliau nagrinėjamas pagal II skyrių. Valstybės narės taip pat gali numatyti kitas priežastis, dėl kurių paskesnis prašymas nagrinėjamas toliau.

4. Valstybės narės gali numatyti, kad prašymas bus toliau nagrinėjamas, tik jeigu atitinkamas prašytojas ankstesnės procedūros metu ne dėl savo kaltės negalėjo pareikšti šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytų aplinkybių, visų pirma pasinaudodamas savo teise į veiksmingą teisių gynimo priemonę pagal 46 straipsnį.

5. Kai paskesnis prašymas pagal šį straipsnį toliau nenagrinėjamas, jis pagal 33 straipsnio 2 dalies d punktą laikomas nepriimtinu.

6. Šiame straipsnyje nurodyta procedūra taip pat gali būti taikoma tuo atveju, kai:

santuokos nesudaręs nepilnametis pateikia prašymą po to, kai pagal 7 straipsnio 5 dalies c punktą jo vardu buvo pateiktas prašymas.

Tais atvejais 2 dalyje nurodytu preliminariu nagrinėjimu siekiama nustatyti, ar yra faktų, susijusių su išlaikomo asmens arba santuokos nesudariusio nepilnamečio padėtimi, kurie pateisintų atskirą prašymą.

7. Kai asmuo, kurio atžvilgiu turi būti įvykdytas sprendimas dėl perdavimo pagal Reglamentą (ES) Nr. …/… (27), pateikia papildomų nusiskundimų arba paskesnį prašymą perduodančioje valstybėje narėje, tuos nusiskundimus arba paskesnius prašymus nagrinėja atsakinga valstybė narė, kaip apibrėžta tame reglamente pagal šią direktyvą.

41 straipsnis

Teisės pasilikti išimtys paskesnių prašymų atveju

1. Valstybės narės teisei pasilikti teritorijoje gali taikyti išimtį, kai asmuo:

Valstybės narės gali tokią išimtį taikyti tik tuo atveju, kai sprendžiančioji institucija mano, kad dėl sprendimo dėl grąžinimo asmuo nebus tiesiogiai arba netiesiogiai grąžinamas pažeidžiant tos valstybės narės tarptautinius ir Sąjungos įsipareigojimus.

2. 1 dalyje nurodytais atvejais valstybės narės taip pat gali:

42 straipsnis

Procesinės taisyklės

1. Valstybės narės užtikrina, kad prašytojai, kurių prašymams taikomas preliminarus nagrinėjimas pagal 40 straipsnį, naudotųsi 12 straipsnio 1 dalyje numatytomis garantijomis.

2. Valstybės narės nacionalinėje teisėje gali nustatyti taisykles dėl preliminaraus nagrinėjimo pagal 40 straipsnį. Pagal tas taisykles, inter alia, galima:

Dėl tų taisyklių prašytojai nepraranda galimybės pradėti procedūrą iš naujo, taip pat tokia galimybė faktiškai nepanaikinama arba griežtai neapribojama.

3. Valstybės narės užtikrina, kad prašytojui tinkamu būdu būtų pranešta apie preliminaraus nagrinėjimo rezultatus ir tuo atveju, jeigu prašymas toliau nenagrinėjamas, nurodytos priežastys, kodėl taip yra ir apeliacijos arba sprendimo peržiūrėjimo galimybės.

V SKIRSNIS

43 straipsnis

Pasienio procedūros

1. Pagal II skyriaus pagrindinius principus ir garantijas valstybės narės gali numatyti procedūras, siekdamos priimti sprendimus valstybių narių pasienyje arba tranzito zonose dėl:

2. Valstybės narės užtikrina, kad sprendimas pagal 1 dalyje numatytas procedūras būtų priimtas per pagrįstą laikotarpį. Jeigu sprendimas nebuvo priimtas per keturias savaites, prašytojui turi būti leista atvykti į valstybės narės teritoriją, kad jo prašymas galėtų būtų nagrinėjamas pagal kitas šios direktyvos nuostatas.

3. Kai atvyksta didelė trečiosios šalies piliečių arba asmenų be pilietybės grupė ir pateikia tarptautinės apsaugos prašymus pasienyje arba tranzito zonoje, ir dėl to 1 dalies nuostatų taikymas tampa praktiškai neįmanomas, tos procedūros gali taip pat būti taikomos tuo atveju ir iki to laiko, kol šie trečiosios šalies piliečiai arba asmenys be pilietybės yra normaliai apgyvendinti vietovėse, esančiose arti pasienio arba tranzito zonos.

IV SKYRIUS

TARPTAUTINĖS APSAUGOS PANAIKINIMO TVARKA

44 straipsnis

Tarptautinės apsaugos panaikinimas

Valstybės narės užtikrina, kad tarptautinės apsaugos konkrečiam asmeniui panaikinimo nagrinėjimas gali būti pradėtas, kai atsiranda naujos informacijos arba duomenų, rodančių, kad yra priežasčių persvarstyti jo tarptautinės apsaugos pagrįstumą.

45 straipsnis

Procesinės taisyklės

1. Valstybės narės užtikrina, kad jeigu kompetentinga institucija svarsto, ar panaikinti trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės tarptautinę apsaugą pagal Direktyvos 2011/95/ES 14 arba 19 straipsnius, atitinkamas asmuo naudotųsi šiomis garantijomis:

2. Be to, valstybės narės užtikrina, kad pagal 1 dalyje nustatytą procedūrą:

3. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos sprendimas panaikinti tarptautinę apsaugą būtų pateiktas raštu. Faktinės ir teisinės priežastys nurodomos sprendime, o informacija, kaip apskųsti sprendimą, pateikiama raštu.

4. Kai kompetentinga institucija priima sprendimą panaikinti tarptautinę apsaugą, taip pat taikomi 20 straipsnis, 22 straipsnis, 23 straipsnio 1 dalis ir 29 straipsnis.

5. Nukrypdamos nuo šio straipsnio 1, 2, 3 ir 4 dalių, valstybės narės gali nuspręsti, kad tarptautinė apsauga nustoja teisiškai galioti, kai tarptautinės apsaugos gavėjas nedviprasmiškai atsisakė savo pripažinimo būti tarptautinės apsaugos gavėju. Valstybė narė gali taip pat numatyti, kad tarptautinė apsauga nustoja teisiškai galioti, kai tarptautinės apsaugos gavėjas tapo tos valstybės narės piliečiu.

V SKYRIUS

APELIACINĖS PROCEDŪROS

46 straipsnis

Teisė į veiksmingą teisių gynimo priemonę

1. Valstybės narės užtikrina, kad prašytojai turėtų teisę į veiksmingą teisių gynimo priemonę, kuria galėtų naudotis teisme, kad galėtų apskųsti:

2. Valstybės narės užtikrina, kad asmenys, kuriuos sprendžiančioji institucija pripažįsta asmenimis, kuriems gali būti suteikta papildoma apsauga, turėtų teisę į veiksmingą teisių gynimo priemonę pagal 1 dalį, kad galėtų apskųsti sprendimą laikyti prašymą nepagrįstu, kad būtų suteiktas pabėgėlio statusas.

Nedarant poveikio 1 dalies c punktui, kai valstybės narės suteiktas papildomos apsaugos statusas suteikia tokias pačias teises ir naudą, kaip pabėgėlio statusas pagal Sąjungos ir nacionalinę teisę, valstybė narė gali laikyti, kad apeliacija dėl sprendimo laikyti prašymą nepagrįstu, kad būtų suteiktas pabėgėlio statusas, yra nepriimtina dėl to, kad prašytojas nėra pakankamai suinteresuotas tolesniu nagrinėjimu.

3. Kad būtų laikomasi 1 dalies, valstybės narės užtikrina, jog taikant veiksmingą teisių gynimo priemonę būtų numatytas išsamus ir ex nunc faktinis ir teisinis tarptautinės apsaugos poreikių nagrinėjimas, įskaitant, atitinkamais atvejais, nagrinėjimą pagal Direktyvą 2011/95/ES, bent vykdant apeliacines procedūras pirmosios instancijos teisme.

4. Valstybės narės numato pagrįstus terminus ir kitas reikalingas taisykles, kad prašytojas galėtų pasinaudoti savo teise į veiksmingą teisių gynimo priemonę pagal 1 dalį. Dėl terminų tokia galimybė pasinaudoti neprarandama ar netampa pernelyg sudėtinga.

Valstybės narės taip pat gali numatyti pagal 43 straipsnį priimtų sprendimų ex officio peržiūrą.

5. Nedarydamos poveikio 6 daliai, valstybės narės leidžia prašytojams likti jų teritorijoje, kol baigiasi laikotarpis, per kurį jie gali pasinaudoti teise į veiksmingą teisių gynimo priemonę, ir, kai tokia teise per tą laikotarpį buvo pasinaudota – kol laukiama priemonės rezultato.

6. Kai sprendimas:

atitinkamo prašytojo prašymu arba ex officio teismas turi įgaliojimus priimti sprendimą, ar prašytojas gali likti valstybės narės teritorijoje, jeigu tokiu sprendimu panaikinama prašytojo teisė likti valstybėje narėje ir kai nacionalinėje teisėje nenumatyta teisė likti valstybėje narėje, kol laukiama teisių gynimo priemonės rezultato.

7. 6 dalis taikoma 43 straipsnyje nurodytoms procedūroms tik tuo atveju, jeigu:

Jeigu a ir b punktuose nurodytos sąlygos neįvykdytos, taikoma 5 dalis.

8. Valstybės narės leidžia prašytojui likti teritorijoje, kol laukiama 6 ir 7 dalyse nurodytos procedūros siekiant priimti sprendimą, ar prašytojas gali likti teritorijoje, rezultato.

9. 5, 6 ir 7 dalimis nedaromas poveikis Reglamento (ES) Nr. …/… (28) 26 straipsniui.

10. Valstybės narės gali nustatyti terminus teismui nagrinėti sprendžiančiosios institucijos sprendimą pagal 1 dalį.

11. Valstybės narės nacionalinės teisės aktuose taip pat gali nustatyti sąlygas, pagal kurias būtų daroma prielaida, kad prašytojas netiesiogiai atsiėmė arba atsisakė teisių gynimo priemonės pagal 1 dalį, bei taisykles dėl procedūros, kurios reikia laikytis.

VI SKYRIUS

BENDROSIOS IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

47 straipsnis

Viešųjų institucijų galimybė apskųsti

Ši direktyva neturi įtakos viešųjų institucijų galimybei apskųsti administracinius ir (arba) teismo sprendimus, kaip numatyta nacionalinės teisės aktuose.

48 straipsnis

Konfidencialumas

Valstybės narės užtikrina, kad šią direktyvą įgyvendinančios institucijos laikytųsi konfidencialumo principo, kaip apibrėžta nacionalinės teisės aktuose, dėl bet kokios vykstant darbui gautos informacijos.

49 straipsnis

Bendradarbiavimas

Kiekviena valstybė narė paskiria nacionalinį kontaktinį asmenį ir praneša jo adresą Komisijai. Komisija perduoda tą informaciją kitoms valstybėms narėms.

Bendradarbiaudamos su Komisija valstybės narės imasi visų priemonių, būtinų tiesioginiam bendradarbiavimui užmegzti ir kompetentingų institucijų keitimuisi informacija užtikrinti.

Kai taikomos 6 straipsnio 5 dalyje, 14 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje ir 31 straipsnio 3 dalies b punkte nurodytos priemonės, kai nebelieka priežasčių taikyti tas išimtines priemones, valstybės narės nedelsdamos ir bent kartą per metus apie tai informuoja Komisiją. Kai įmanoma, ta informacija apima duomenis, kokią procentinę visų per tą laikotarpį nagrinėtų prašymų dalį sudaro prašymai, dėl kurių buvo taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos.

50 straipsnis

Ataskaita

Ne vėliau kaip … (29) Komisija praneša Europos Parlamentui ir Tarybai, kaip valstybės narės taiko šią direktyvą, ir pateikia pasiūlymus dėl reikalingų pakeitimų. Valstybės narės išsiunčia Komisijai visą informaciją, reikalingą savo ataskaitai parengti. Pateikusi ataskaitą, Komisija bent kartą per penkerius metus praneša Europos Parlamentui ir Tarybai, kaip valstybės narės taiko šią direktyvą.

Pateikdama pirmą ataskaitą, Komisija taip pat visų pirma informuoja apie 17 straipsnio taikymą ir įvairias priemones, naudotas teikiant ataskaitas dėl asmeninių pokalbių.

51 straipsnis

Perkėlimas į nacionalinę teisę

1. Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad 1–30 straipsnių, 31 straipsnio 1, 2, 6, 7, 8 ir 9 dalių, 32–46 straipsnių, 49 ir 50 straipsnių bei I priedo būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo … (30). Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.

2. Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad 31 straipsnio 3, 4 ir 5 dalių būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo … (31). Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.

3. Valstybės narės, priimdamos 1 ir 2 dalyse nurodytas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Jos taip pat turi įtraukti teiginį, kad galiojančiuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose pateiktos nuorodos į direktyvą, kurią panaikina ši direktyva, laikomos nuorodomis į šią direktyvą. Nuorodos darymo tvarką ir minėto teiginio redakciją nustato valstybės narės.

4. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus bei tų nuostatų ir šios direktyvos atitikties lentelę.

52 straipsnis

Pereinamojo laikotarpio nuostatos

Valstybės narės taiko 51 straipsnio 1 dalyje nurodytus įstatymus ir kitus teisės aktus tarptautinės apsaugos prašymams, pateiktiems po … (30), ir tarptautinės apsaugos panaikinimo procedūroms, pradėtoms po … (30) arba anksčiau. Anksčiau nei … (30) pateikti prašymai ir iki tos dienos pradėtos pabėgėlio statuso panaikinimo procedūros reglamentuojamos įstatymais ir kitais teisės aktais, priimtais pagal Direktyvą 2005/85/EB.

Po … (31) arba anksčiau pateiktiems tarptautinės apsaugos prašymams valstybės narės taiko 51 straipsnio 2 dalyje nurodytus įstatymus ir kitus teisės aktus. Anksčiau nei tą dieną pateikti prašymai reglamentuojami įstatymais ir kitais teisės aktais pagal Direktyvą 2005/85/EB.

53 straipsnis

Panaikinimas

Direktyva 2005/85/EB panaikinama valstybėse narėse, kurioms ši direktyva privaloma, nuo … (32) nedarant poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su direktyvos, nurodytos II priedo B dalyje, perkėlimo į nacionalinę teisę terminu.

Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal III priede pateiktą atitikties lentelę.

54 straipsnis

Įsigaliojimas ir taikymas

Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

47 ir 48 straipsniai taikomi nuo … (32).

55 straipsnis

Adresatai

Ši direktyva pagal Sutartis skirta valstybėms narėms.

(1) OL C 24, 2012 1 28, p. 79.

(2) OL C ...

(3) 2011 m. balandžio 6 d. Europos Parlamento pozicija (OL C 296 E,2012 10 2, p. 184) ir 2013 m. birželio 6 d. Tarybos pozicija, priimta per pirmąjį svarstymą. … m. … … d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir… m. … … d. Tarybos sprendimas.

(4) OL L 326, 2005 12 13, p. 13.

(5) OL L 337, 2011 12 20, p. 9.

(6) Dok. 14654/1/12 REV 1 (Priėmimo sąlygų direktyva).

(7) OL L ….

(8) OL L 132, 2010 5 29, p. 11.

(9) OL L 281, 1995 11 23, p. 31.

(10) Dok. 15605/1/12 REV 1 (Dublino reglamentas).

(11) OL L ….

(12) 53 konstatuojamojoje dalyje minimas reglamentas (Dublino reglamentas).

(13) OL C 369, 2011 12 17, p. 14.

(14) 53 konstatuojamojoje dalyje minimas reglamentas (Dublino reglamentas).

(15) OL L 348, 2008 12 24, p. 98.

(16) 2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, 2002 7 18, p. 1).

(17) 27 konstatuojamojoje dalyje minima direktyva (Priėmimo sąlygų direktyva).

(18) 27 konstatuojamojoje dalyje minima direktyva (Priėmimo sąlygų direktyva).

(19) 27 konstatuojamojoje dalyje minima direktyva (Priėmimo sąlygų direktyva).

(20) 27 konstatuojamojoje dalyje minima direktyva (Priėmimo sąlygų direktyva).

(21) 53 konstatuojamojoje dalyje minimas reglamentas (Dublino reglamentas).

(22) 53 konstatuojamojoje dalyje minimas reglamentas (Dublino reglamentas).

(23) 27 konstatuojamojoje dalyje minima direktyva (Priėmimo sąlygų direktyva).

(24) Dok. PE-CONS 17/13 (Eurodac reglamentas).

(25) OL L ….

(26) 53 konstatuojamojoje dalyje minimas reglamentas (Dublino reglamentas).

(27) 53 konstatuojamojoje dalyje minimas reglamentas (Dublino reglamentas).

(28) 53 konstatuojamojoje dalyje minimas reglamentas (Dublino reglamentas).

(29) Ketveri metai po šios direktyvos įsigaliojimo dienos.

(30) Dveji metai po šios direktyvos įsigaliojimo dienos.

(31) Penkeri metai po šios direktyvos įsigaliojimo dienos.

(32) Dveji metai po šios direktyvos įsigaliojimo dienos.

TARYBOS MOTYVŲ PAREIŠKIMAS

I. ĮVADAS

Prieglobsčio procedūrų direktyvos išdėstymas nauja redakcija yra vienas iš keleto pasiūlymų dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų prieglobsčio srityje, siekiant pradėti antrą bendros Europos prieglobsčio sistemos etapą.

2011 m. birželio 7 d. Taryba gavo iš Komisijos pakeistą pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos (Nauja redakcija) (dok. 11207/11). Komisija iš dalies pakeitė savo 2009 m. spalio 23 d. pradinį pasiūlymą (dok. 12959/09) atsižvelgdama į per pirmąjį svarstymą priimtą Europos Parlamento poziciją, dėl kurios balsuota 2011 m. balandžio 6 d. (dok. 8526/11), ir į Tarybos pareikštą požiūrį.

Kad nebūtų gaištamas laikas, Europos Parlamentas savo derybinę poziciją nustatė svarstydamas pakeistą pasiūlymą, atsižvelgdamas į per pirmąjį svarstymą priimtą savo poziciją dėl pradinio pasiūlymo.

2011 m. spalio 26 ir 27 d. plenarinėje sesijoje Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas, nurodydamas savo 2010 m. balandžio 28 d. nuomonę (1) nusprendė nerengti naujos nuomonės dėl pakeisto pasiūlymo, bet daryti nuorodą į poziciją, kurią jis priėmė dėl pradinio pasiūlymo. 2011 m. lapkričio 16 d. Regionų komitetas laiške paskelbė, kad jis neteiks nuomonės dėl pakeisto pasiūlymo (dok. 18836/11).

2013 m. gegužės 13–14 d. posėdyje Taryba patvirtino politinį susitarimą dėl pakeisto pasiūlymo (dok. 7695/13 + COR 1).

Pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir prie Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėtą Protokolą Nr. 21 dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės Jungtinė Karalystė ir Airija nedalyvauja priimant Prieglobsčio procedūrų direktyvos naują redakciją. Pagal Protokolą dėl Danijos pozicijos Danija nedalyvauja priimant direktyvos naują redakciją ir ji nėra Danijai privaloma ar taikoma.

II. PASIŪLYMO TIKSLAI

Direktyvoje 2005/85 numatomi tvarkos, kurią valstybės narės taiko suteikdamos ir panaikindamos tarptautinę apsaugą, būtiniausi standartai, siekiant užtikrinti, kad prašymai būtų nagrinėjami vienodai, nepriklausomai nuo to, kurioje valstybėje narėje jie tvarkomi.

Prieglobsčio procedūrų direktyvos naujos redakcijos tikslas – Europos Sąjungos lygmeniu nustatyti bendruosius standartus nacionalinėms prieglobsčio sistemoms. Šie standartai tarptautinės apsaugos prašytojams turi suteikti aukšto lygio garantijas. Taip pat jie turėtų sudaryti geresnes galimybes valstybėms narėms vykdyti prieglobsčio procedūras, kurios būtų ekonomiškai efektyvios ir jomis remiantis būtų galima pažaboti galimą prašymų iš nesąžiningų paskatų teikimą, kartu atsižvelgiant į nacionalinių teisinių sistemų skirtumus. Ypatingą dėmesį reikėtų skirti intensyvesnėms pastangoms pradiniame etape paslaugų, konsultacijų ir kompetencijos srityse, kad būtų užtikrintas veiksmingas ir kokybiškas nagrinėjimo procesas, kurio rezultatas – patikimi pirmosios instancijos sprendimai. Galiausiai, naujoje redakcijoje visapusiškai užtikrinamas pagrindinių teisių, atsižvelgiant į plėtojamą Europos Sąjungos Teisingumo Teismo ir Europos Žmogaus teisių teismo praktiką, laikymasis, ir nuoseklumas su kitais prieglobsčio srities teisėkūros dokumentais.

III. PER PIRMĄJĮ SVARSTYMĄ PRIIMTOS TARYBOS POZICIJOS ANALIZĖ

A. Bendros pastabos

Remdamiesi Komisijos pakeistu pasiūlymu, Europos Parlamentas ir Taryba vedė derybas, kad būtų pasiektas susitarimas Tarybai priimant poziciją per pirmąjį svarstymą. Tarybos pozicijos tekstas visiškai atspindi kompromisą, dėl kurio susitarė abu teisės aktų leidėjai.

B. Pagrindiniai klausimai

Per pirmąjį svarstymą priimtoje Tarybos pozicijoje išdėstytu kompromisu iš dalies keičiama Direktyva 2005/85/EB (2) atsižvelgiant į šiuos pagrindinius klausimus:

Mokymas

Siekiant pagerinti prieglobsčio suteikimo tvarkos kokybę, Tarybos pozicijoje nustatomi darbuotojų mokymo reikalavimai, taikomi už tinkamą tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimą valstybėse narėse atsakingų sprendžiančiųjų institucijų ir kitų kompetentingų valdžios institucijų, galinčių susidurti su tarptautinės apsaugos prašytojais, darbuotojams.

Sprendžiančiosios institucijos darbuotojai turi būti tinkamai apmokyti. To siekdamos, valstybės narės turi numatyti mokymą, apimantį tuos pačius dalykus, kurie išvardyti reglamente dėl Europos prieglobsčio paramos biuro įsteigimo, išskyrus susijusius su priėmimo sąlygomis. Be to, pokalbius su prašytojais rengiantys asmenys turi turėti bendrą supratimą apie problemas, kurios gali turėti neigiamos įtakos prašytojo gebėjimui dalyvauti pokalbyje, pavyzdžiui, apie galimo patirto kankinimo požymius.

Tokie pat mokymo reikalavimai, kokie taikomi sprendžiančiosios institucijos darbuotojams, taikomi ir kitoje valdžios institucijoje, kuriai paskirta rengti pokalbius, dirbančiam personalui, jeigu daug trečiosios šalies piliečių ar asmenų be pilietybės vienu metu prašo tarptautinės apsaugos.

Jeigu pokalbius dėl priimtinumo rengia ne sprendžiančiosios institucijos, o kitų valdžios institucijų darbuotojai, valstybės narės užtikrina, kad pokalbius rengiantiems tų valdžios institucijų darbuotojams būtų iš anksto suteiktas būtinas pagrindinis mokymas, visų pirma tarptautinės žmogaus teisių teisės, prieglobsčio teisyno ir pokalbio rengimo metodikos srityse.

Galiausiai, taip pat kitų valdžios institucijų darbuotojams, kurie, tikėtina, gali gauti tarptautinės apsaugos prašymų, pavyzdžiui, pasienio apsaugos darbuotojams ir imigracijos institucijų ar sulaikymo įstaigų darbuotojams, turi būti teikiamas reikiamo lygio mokymas, atitinkantis jų užduotis bei pareigas.

Galimybė naudotis procedūra

Tarybos pozicijoje nustatomi standartai, skirti užtikrinti lengvai ir laiku suteikiamą galimybę naudotis prieglobsčio suteikimo tvarka atsižvelgiant į nacionalinių sistemų specifiką. Joje visapusiškai paaiškinama, kad asmuo, pareiškęs norą prašyti tarptautinės apsaugos, yra prašytojas, kaip apibrėžta direktyvoje. Siekiant užtikrinti veiksmingą jų pareigų vykdymą ir galimybę naudotis atitinkamomis teisėmis, jų prašymai turėtų būti kuo greičiau registruojami laikantis konkrečių terminų: jeigu prašymas pateikiamas sprendžiančiajai institucijai – terminas yra 3 darbo dienos po prašymo pateikimo; kitų kompetentingų valdžios institucijų atveju, pavyzdžiui, pasienio apsaugos tarnybos darbuotojams, terminas yra 6 darbo dienos. Ilgesnis 10 darbo dienų terminas leidžiamas tais atvejais, kai daug prašytojų teikia prašymus vienu metu.

Kad būtų galima veiksmingai naudotis šia tvarka, taip pat yra svarbi valstybių narių pareiga suteikti trečiųjų šalių piliečiams ar asmenims be pilietybės, sulaikytiems sulaikymo įstaigose ar esantiems pasienio perėjimo punktuose, informaciją apie galimybę prašyti tarptautinės apsaugos, jeigu yra požymių, kad šie asmenys gali pageidauti jos prašyti. Be to, valstybės narės reikiamu mastu užtikrina vertimą žodžiu sulaikymo įstaigose ir pasienio zonose, kad būtų sudarytos palankios sąlygos naudotis tarptautinės apsaugos suteikimo tvarka.

Nagrinėjimo procedūra

Tarybos pozicijoje numatyta, kad tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimo procedūra turi būti užbaigta per 6 mėnesius nuo prašymo pateikimo. Sudėtingų klausimų atvejais, arba kai yra daug prašytojų ar vėluojama dėl to, kad prašytojas nebendradarbiauja, valstybės narės gali dar pratęsti šį terminą ne ilgesniam nei 9 mėnesių laikotarpiui. Galiausiai, išimties tvarka tinkamai pagrįstais atvejais leidžiama jį papildomai pratęsti ne daugiau kaip 3 mėnesiais, kai būtina užtikrinti tinkamą ir išsamų nagrinėjimą.

Jeigu pagrįstai negalima tikėtis, kad sprendžiančioji institucija priims sprendimą per šį terminą dėl kilmės šalyje susidariusios neapibrėžtos padėties, kuri, tikimasi, yra laikina, valstybės narės gali atidėti procedūros užbaigimą. Tokiu atveju valstybė narė privalo kas 6 mėnesius peržiūrėti padėtį toje šalyje ir per pagrįstą laikotarpį atitinkamiems prašytojams pranešti atidėjimo priežastis, o Komisijai – tos šalies atžvilgiu taikomas atidėjimo procedūras. Bet kuriuo atveju valstybių narių prašoma užbaigti procedūrą ne vėliau kaip per 21 mėnesį nuo prašymo pateikimo dienos.

Tarybos pozicijoje taip pat nustatomas skirtumas tarp pirmenybės tvarka atliekamų ir paspartintų procedūrų. Pastarųjų atveju nustatomi trumpesni procedūriniai terminai nei įprastinės procedūros atveju, o pirmenybės tvarka atliekamos procedūros tereiškia, kad prašymas nagrinėjamas pirmiau nei kiti prašymai. Valstybės narės turi nustatyti pagrįstus terminus paspartintoms procedūroms, tačiau gali juos viršyti, kad būtų užtikrintas tinkamas ir išsamus nagrinėjimas.

Atsižvelgiant į siekį nustatyti darnesnes prieglobsčio suteikimo procedūras, paspartintos nagrinėjimo procedūros ir pasienio procedūros gali būti atliekamos tik remiantis konkrečiais pagrindais, pagal kuriuos siekiama į šias procedūras įtraukti tik tuos prašymus, kurie, tikėtina, bus nepagrįsti, arba kurie kelia didelių nacionalinio saugumo ar viešosios tvarkos problemų.

Informacija nukrypti leidžiančių nuostatų atveju

Jeigu valstybė narė, dėl to, kad daug asmenų vienu metu pateikia prašymus, nukrypsta nuo prašymo registravimo ir prašymo nagrinėjimo užbaigimo terminų arba leidžia kitoms valdžios institucijoms, nei sprendžiančioji institucija, rengti pokalbius dėl prieglobsčio, ji privalo informuoti Komisiją. Ši informacija turi būti teikiama nedelsiant, kai nebelieka priežasčių taikyti šias išimtines priemones, bent kartą per metus.

Ataskaitos ir pokalbio įrašymas

Tarybos pozicijoje nustatomos išsamios taisyklės dėl ataskaitų dėl pokalbių dėl prieglobsčio ir jų įrašymo. Komisija kartu su ataskaita dėl direktyvos, išdėstytos nauja redakcija, taikymo valstybėse narėse pateiks ataskaitą konkrečiai dėl šių taisyklių taikymo ir įvairių priemonių, naudojamų teikiant ataskaitas dėl asmeninių pokalbių.

Tarybos pozicijoje numatoma, kad valstybės narės turi parengti išsamią ir faktinę pokalbio ataskaitą, kurioje būtų visa esminė informacija, arba jo stenogramą. Be to, jos gali numatyti garso arba garso ir vaizdo įrašymą. Valstybės narės taip pat turi užtikrinti, kad prašytojas būtų visapusiškai informuotas apie ataskaitos turinį arba esminę stenogramos informaciją.

Be to, Tarybos pozicijoje tiksliai nustatytos sąlygos, kuriomis prašytojas teikia pastabas ir (arba) paaiškinimus dėl ataskaitos arba stenogramos ir patvirtina, kad ataskaitos arba stenogramos turinys teisingai atspindi pokalbį.

Galiausiai Tarybos pozicijoje nustatytos taisyklės, kuriomis prašytojui ir jo teisiniam ar kitam patarėjui suteikiama galimybė gauti ataskaitą, stenogramą ar įrašą.

Teisinė informacija, teisinė pagalba ir atstovavimas

Tarybos pozicijoje nustatyta, kad valstybės narės turi užtikrinti, kad prašytojams paprašius ir tam tikromis sąlygomis būtų nemokamai suteikta teisinė ir procedūrinė informacija pirmosios instancijos procedūrose. Tai apima bent informacijos apie procedūrą suteikimą atsižvelgiant į konkrečias prašytojo aplinkybes. Be to, neigiamo pirmosios instancijos sprendimo atveju valstybės narės privalo prašytojų prašymu jiems suteikti informaciją, paaiškindamos tokio sprendimo priežastis, ir paaiškinti, kaip galima pateikti dėl jo apeliaciją. Be to, valstybės narės gali nustatyti, kad šią teisinę ir procedūrinę informaciją teiktų nevyriausybinės organizacijos, vyriausybės institucijų specialistai arba specialios valstybės tarnybos.

Be to, valstybės narės turi užtikrinti, kad esant tam tikroms sąlygoms ir visapusiškai laikantis kitų prieglobsčio priemonių, pateikus prašymą būtų suteikta nemokama teisinė pagalba ir užtikrintas atstovavimas apeliacijų procedūrose. Tai turi apimti bent reikiamų procedūrinių dokumentų parengimą ir dalyvavimą prašytojo vardu teismo ar pirmosios instancijos teismo posėdyje. Nepaisant šių privalomų taisyklių, taikomų apeliacijų procedūroms, valstybės narės gali nuspręsti teikti nemokamą teisinę pagalbą ir (arba) užtikrinti atstovavimą pirmosios instancijos procedūrose.

Prašytojai, kuriems reikia specialių procedūrinių garantijų

Tarybos pozicijoje siekiama leisti prašytojams, kuriems reikia specialių procedūrinių garantijų, pasinaudoti direktyvos suteikiamomis teisėmis ir vykdyti joje nustatytas pareigas visą prieglobsčio procedūros taikymo laikotarpį. Tuo tikslu valstybės narės per pagrįstą laikotarpį po prašymo pateikimo turi įvertinti, ar prašytojui reikia specialių procedūrinių garantijų. Siekiant išvengti bereikalingos administracinės naštos, pažymima, kad toks įvertinimas gali būti įtrauktas į esamas nacionalines procedūras ir (arba) į specialių priėmimo poreikių įvertinimą, ir kad tai nebūtina atlikti administracinės procedūros forma.

Jeigu nustatyta, kad prašytojams reikia specialių procedūrinių garantijų, jiems turi būti suteikta tinkama parama. Be to, jeigu tokios tinkamos paramos negalima suteikti pagal paspartintą ar pasienio procedūrą, visų pirma kai valstybės narės mano, kad prašytojui reikia specialių procedūrinių garantijų dėl patirto kankinimo, žaginimo ar kitokio rimto psichologinio, fizinio, psichinio ar seksualinio smurto, valstybėms narėms neleidžiama taikyti šių procedūrų, arba toks taikymas turi būti nutrauktas.

Jeigu valstybės narės nustato specialius procedūrinius poreikius, dėl kurių pobūdžio gali būti užkirstas kelias paspartintam ir pasienio procedūrų taikymui, tai reiškia, kad prašytojui taip pat turi būti suteiktos papildomos garantijos tais atvejais, jei jo apeliacija neturi automatinio stabdomojo poveikio. Šios garantijos yra tokios pat, kokios taikomos asmenims, kuriems taikomos pasienio procedūros.

Nepilnamečiai

Tarybos pozicijoje nustatomos specialios garantijos nepilnamečiams ir nelydimiems nepilnamečiams, kartu vengiant galimo netinkamo naudojimo. Joje paaiškinamos sąlygos, taikomos nepilnamečiams, kurie nori savo vardu pateikti prašymą. Be to, joje patikslinama, kad pokalbiai su nepilnamečiais turi būti rengiami tinkamu vaikams būdu.

Dėl nelydimų nepilnamečių Tarybos pozicijoje nustatomos garantijos, susijusios su atstovu. Valstybės narės taip pat privalo nelydimiems nepilnamečiams nemokamai suteikti teisinę ir procedūrinę informaciją apie procedūras, susijusias su tarptautinės apsaugos panaikinimu. Tokiu būdu, nelydimi nepilnamečiai ir jų atstovai gauna tam tikros formos teisinę pagalbą visose direktyvos procedūrose (pirmosios instancijos, apeliacinėje ir panaikinimo).

Jeigu valstybės narės prieglobsčio procedūros metu nustato, kad asmuo yra nelydimas nepilnametis, jos tik specialiomis aplinkybėmis gali taikyti tam tikras procedūras tarptautinės apsaugos prašymui tvarkyti:

— valstybės narės gali taikyti arba toliau taikyti paspartintas procedūras tik tuo atveju, jeigu prašytojas yra iš saugios kilmės šalies, jis pateikė paskesnį prašymą, kuris yra priimtinas, arba dėl nacionalinio saugumo ar viešosios tvarkos sumetimų,

— valstybės narės gali taikyti arba toliau taikyti pasienio procedūras esant tokioms pat trims aplinkybėms, kuriomis leidžiama taikyti paspartintas procedūras. Be to, jos gali taikyti pasienio procedūras dar trijų aplinkybių atveju: — jeigu yra patikimas pagrindas manyti, kad nelydimas nepilnametis yra iš saugios trečiosios šalies, — jeigu nelydimas nepilnametis suklaidino valdžios institucijas pateikdamas suklastotus dokumentus, — jeigu nelydimas nepilnametis iš nesąžiningų paskatų sunaikino arba išmetė tapatybės arba kelionės dokumentą, kuris būtų padėjęs nustatyti jo tapatybę arba pilietybę.

Valstybės narės gali remtis pastarosiomis dviejomis aplinkybėmis tik konkrečiais atvejais, kai yra rimtas pagrindas manyti, kad prašytojas bando nuslėpti atitinkamas aplinkybes, dėl kurių greičiausiai būtų priimtas neigiamas sprendimas, ir jeigu tam prašytojui buvo suteikta visapusiška galimybė, atsižvelgiant į specialius procedūrinius nelydimų nepilnamečių poreikius, parodyti, įskaitant pasikonsultavus su savo atstovu, kad jo veiksmai atlikti iš gerų paskatų.

Kadangi pasienio procedūros visada susijusios su tam tikro pobūdžio sulaikymu, jų negalima sistemingai taikyti esant bet kuriai iš šešių nurodytų aplinkybių. Siekiant laikytis Priėmimo sąlygų direktyvos nuostatų, nelydimi nepilnamečiai gali būti sulaikomi tik išimtinėmis aplinkybėmis, kurios turi būti įvertintos tinkamai atsižvelgiant į vaiko interesus.

— Valstybės narės gali pareikšti, kad nelydimo nepilnamečio prašymas yra nepriimtinas, jeigu nelydimas nepilnametis yra iš saugios trečiosios šalies, kuri nėra valstybė narė, tik tuo atveju, jeigu tai atitinka nepilnamečio interesus. Valstybės narės gali pareikšti, kad nelydimo nepilnamečio prašymas yra nepriimtinas remiantis kitais taikytinais pagrindais, laikantis įprastų taisyklių.

— Valstybės narės gali nuspręsti neteikti nemokamos teisinės pagalbos ir neužtikrinti atstovavimo nelydimam nepilnamečiui prašytojui, jeigu teismas arba kita kompetentinga valdžios institucija mano, jog tikimybė, kad apeliacija bus sėkminga, nereali, tačiau tai nuspręsti jos gali tik tuo atveju, jeigu nepilnamečio atstovas turi teisinę kvalifikaciją.

Galiausiai, valstybės narės privalo suteikti nelydimiems nepilnamečiams bent tokias pat papildomas garantijas, kaip asmenims, kuriems taikomos pasienio procedūros, tais atvejais, jei jų apeliacijos dėl neigiamo sprendimo neturi automatinio stabdomojo poveikio.

Prieglobsčio suteikimo tvarkos aspektai, susiję su lytimi

Tarybos pozicijoje atsižvelgiama į tai, kad taikant prieglobsčio suteikimo tvarką būtina atsižvelgti į lyties aspektą. Todėl valstybės narės, kai įmanoma, turi užtikrinti, kad pokalbio rengėjas ir vertėjas žodžiu būtų tos pačios lyties, kaip ir prašytojas, jeigu tas prašytojas to pageidauja. Tačiau valstybės narės neturi skirti tos pačios lyties pokalbio rengėjo ar vertėjo žodžiu tais atvejais, kai sprendžiančioji institucija turi pagrindo manyti, kad toks prašymas pateikiamas dėl priežasčių, nesusijusių su tuo, kad prašytojui kyla sunkumų išsamiai išdėstyti savo prašymo priežastis.

Be to, nedarant poveikio kratai, atliekamai dėl saugumo priežasčių, prašytojo asmens kratą taikant šią direktyvą turi atlikti tos pačios lyties asmuo visapusiškai laikantis žmogaus orumo ir fizinės bei psichinės neliečiamybės principų.

Paskesni prašymai

Tarybos pozicijoje patikslinamos procedūrinės taisyklės dėl paskesnių prašymų. Priešingai nei įvairiose procedūrinėse nuostatose, kurias tiems prašymams galima taikyti pagal Direktyvą 2005/85/EB, Tarybos pozicijoje nustatyta, kad paskesnis prašymas laikomas nepriimtinu, jeigu preliminariame nagrinėjime nebuvo nustatyta naujos informacijos arba duomenų arba prašytojas jų nepateikė, kad žymiai padidėtų tikėtinumas, jog jam reikia tarptautinės apsaugos.

Prašytojai, kurie pateikia paskesnius prašymus siekdami vienintelio tikslo – atidėti išsiuntimą iš tos valstybės narės teritorijos, nederamai apsunkina nacionalines prieglobsčio sistemas. Todėl reikia veiksmingų taisyklių dėl paskesnių prašymų. Šios taisyklės turi sudaryti valstybėms narėms galimybę nustatyti skirtumą tarp, viena vertus, asmenų, kurie pateikia paskesnį prašymą, nes atsirado apsaugos poreikis vietoje po to, kai jie pateikė pirminį prašymą, arba dėl kitų teisėtų priežasčių, ir, kita vertus, asmenų, kurie paskesnį prašymą pateikia tik siekdami atidėti išsiuntimą iš jų teritorijos. Šiuo požiūriu pažymėtina, kad valstybėms narėms visą laiką privalomas negrąžinimo principas, o tai reiškia, kad asmens negalima grąžinti į šalį, kurioje jam gali grėsti pavojus.

Šiomis aplinkybėmis dviem atvejais valstybėms narėms leidžiama taikyti išimtį įprastai taikytinai teisei likti teritorijoje. Pirma, jeigu asmuo pateikė pirmą paskesnį prašymą, kuris laikomas nepriimtinu, tik siekdamas atidėti arba sužlugdyti sprendimo vykdymą, kuriuo remiantis jis būtų išsiųstas iš tos valstybės narės. Antra, jeigu asmuo toje pačioje valstybėje narėje pateikia dar vieną tarptautinės apsaugos prašymą po galutinio sprendimo laikyti pirmą paskesnį prašymą nepriimtinu arba po galutinio sprendimo atmesti tą prašymą kaip nepagrįstą.

Prašymo netiesioginis atsiėmimas ar atsisakymas

Tarybos pozicijoje nustatoma, kad tam tikromis sąlygomis valstybės narės gali daryti prielaidą, kad prašytojas netiesiogiai atsiėmė tarptautinės apsaugos prašymą arba jo atsisakė. Valstybės narės gali daryti tokią prielaidą visų pirma dviem atvejais. Pirma, jeigu nustatoma, kad prašytojas neatsakė į prašymus pateikti būtiną jo prašymui informaciją arba neatvyko į asmeninį pokalbį, išskyrus atvejus, kai prašytojas per pagrįstą laikotarpį įrodo, kad to nepadarė dėl nuo jo nepriklausančių aplinkybių. Antra, jeigu prašytojas slapstosi arba išvyko be leidimo iš vietos, kurioje gyveno arba kurioje buvo laikomas, nepranešęs per pagrįstą laiką kompetentingai valdžios institucijai, arba jis per pagrįstą laiką neįvykdė savo pareigos apie save pranešti arba kitų įpareigojimų susisiekti, išskyrus atvejus, kai prašytojas įrodo, kad taip įvyko dėl nuo jo nepriklausančių aplinkybių.

Šioje srityje Tarybos pozicijoje nustatomos taisyklės dėl netiesiogiai atsiimto ar atsisakyto prašymo pakartotinio nagrinėjimo. Jeigu asmuo vėl atvyksta apie save pranešti į kompetentingą valdžios instituciją per bent 9 mėnesių laikotarpį, valstybėms narėms neleidžiama pakartotinai nagrinėjamo prašymo arba naujo prašymo laikyti paskesniu prašymu. Tačiau jeigu asmuo vėl atvyksta apie save pranešti praėjus 9 mėnesiams, valstybėms narėms leidžiama taikyti paskesnių prašymų tvarką. Tai reiškia, kad prašymas gali būti laikomas nepriimtinu, jeigu nepaaiškėjo ar nebuvo pateikta naujos svarbios informacijos po to, kai buvo priimtas sprendimas dėl nutraukimo. Be to, valstybės narės gali nustatyti, kad prašymas, kurio nagrinėjimas nutrauktas, gali būti pakartotinai nagrinėjamas tik vieną kartą.

Veiksminga teisės gynimo priemonė

Tarybos pozicijoje nustatytos taisyklės dėl teisės likti teritorijoje, kol neišnagrinėta apeliacija; taip siekiama visapusiškai garantuoti veiksmingą teisės gynimo priemonę kartu pripažįstant, kad reikia veiksmingų ir efektyvių prieglobsčio sistemų, kuriomis galima užkirsti kelią netinkamam naudojimui. Atsižvelgiant į šias aplinkybes, valstybės narės paprastai turi leisti prašytojams likti jų teritorijoje, kol baigiasi laikotarpis, per kurį jie gali pasinaudoti teise į veiksmingą teisės gynimo priemonę, arba, jeigu šia teise buvo pasinaudota laikotarpiu, kol laukiama priemonės rezultato.

Tačiau tam tikrais retais atvejais valstybės narės gali numatyti, kad šio automatinio stabdomojo poveikio nebus. Tokiais atvejais valstybės narės turi nustatyti, kad teismas, prašytojo prašymu arba savo iniciatyva, turi teisę nuspręsti, ar prašytojas gali likti toje teritorijoje. Šie atvejai apima sprendimus:

— laikyti prašymą akivaizdžiai nepagrįstu arba nepagrįstu po nagrinėjimo pagal paspartintą procedūrą, išskyrus atvejus, kai tie sprendimai pagrįsti faktu, kad prašytojas neteisėtai atvyko į valstybės narės teritoriją arba neteisėtai joje išbuvo ilgesnį laiką ir be rimtos priežasties nepranešė apie save valdžios institucijoms ir (arba) neatidėliodamas nepateikė prieglobsčio prašymo, esant tokioms jo atvykimo aplinkybėms,

— laikyti prašymą nepriimtinu dėl to, kad kita valstybė narė suteikė tarptautinę apsaugą, arba dėl to, kad šalis, kuri nėra valstybė narė, laikoma pirmąja prašytojo prieglobsčio šalimi arba prašymas yra paskesnis prašymas, jeigu nepaaiškėjo naujos informacijos arba duomenų, susijusių su nagrinėjimu, ar prašytojui reikalinga tarptautinė apsauga, arba jų prašytojas nepateikė,

— atsisakyti pakartotinai nagrinėti prašytojo bylą, kuri buvo nutraukta,

— nenagrinėti arba išsamiai nenagrinėti prašymo, nes taikoma Europos saugios trečiosios šalies sąvoka.

Pasienio procedūrose neautomatinis stabdomasis poveikis gali būti taikomas tik tuo atveju, jeigu, pirma, prašytojui suteiktas būtinas vertimas žodžiu, teisinė pagalba ir bent viena savaitė prašymui parengti bei pateikti teismui argumentus, pagrindžiant, kodėl jam turi būti suteikta teisė likti teritorijoje tol, kol laukiama teisės gynimo priemonės rezultatų, ir, antra, jeigu nagrinėjant prašymą likti teritorijoje teismas sprendžiančiosios institucijos neigiamą sprendimą nagrinėja faktiniu ir teisiniu požiūriu.

Kai taikomas neautomatinis stabdomasis poveikis, prašytojui leidžiama likti toje teritorijoje, kol nebaigta procedūra siekiant priimti sprendimą, ar prašytojas gali likti teritorijoje. Be to, visais atvejais taikomas negrąžinimo principas.

Saugios trečiosios šalys

Tarybos pozicijoje nustatyta, kad valstybėms narėms leidžiama taikyti saugios kilmės šalies, saugios trečiosios šalies ir Europos saugios trečiosios šalies sąvokas, kartu pripažįstant poreikį, kad ateityje gali būti atliekamas teisinis derinimas. To siekdamos valstybės narės turėtų atsižvelgti, inter alia, į Europos prieglobsčio paramos biuro ir Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro parengtus veiklos vadovus ir atliktų reguliarias padėties tose trečiosiose šalyse peržiūras. Be to, pabrėžiama, kad svarbu keistis atitinkamų šaltinių informacija ir kartu su valstybėmis narėms, dalyvaujant ir Parlamentui, reguliariai peržiūrėti, kaip valstybės narės taiko saugios trečiosios šalies sąvokas.

Tarybos pozicijoje paaiškinamos šių sąvokų taikymo sąlygos ir nustatoma, kad valstybės narės turi leisti prašytojams pateikti apeliaciją dėl Europos saugios trečiosios šalies sąvokos taikymo remiantis tuo, kad konkrečiai jų atžvilgiu šalis nėra saugi.

Kiti svarbūs klausimai

Kiti svarbūs per pirmąjį svarstymą priimtos Tarybos pozicijos, dėl kurios Taryba ir Europos Parlamentas pasiekė kompromisą, klausimai yra šie:

Ekstradicija

Valstybė narė gali daryti išimtį tarptautinės apsaugos prašytojo teisei likti jos teritorijoje, kol bus priimtas pirmosios instancijos sprendimas dėl jo prašymo, jeigu valstybė narė atitinkamai perduos ar atitinkamai ekstradicijos tvarka išduos asmenį kitai valstybei narei pagal Europos arešto orderio ar kitas prievoles, trečiajai šaliai ar tarptautiniams baudžiamiesiems teismams. Valstybė narė gali ekstradicijos tvarka išduoti prašytoją trečiajai šaliai tik tuo atveju, jeigu kompetentingos valdžios institucijos įsitikinusios, kad priėmus sprendimą dėl išdavimo ekstradicijos tvarka asmuo nebus tiesiogiai arba netiesiogiai grąžintas pažeidžiant tos valstybės narės tarptautinius įsipareigojimus.

Sprendžiančioji institucija ir kitos kompetentingos valdžios institucijos

Valstybės narės gali nustatyti, kad valdžios institucija, kuri nėra sprendžiančioji institucija, yra atsakinga už bylų nagrinėjimą pagal Dublino reglamentą, arba kad suteikiamas ar nesuteikiamas leidimas atvykti pagal pasienio procedūrą, laikantis šioje procedūroje išdėstytų sąlygų ir remiantis pagrįsta sprendžiančiosios institucijos nuomone.

Medicininis patikrinimas

Tarybos pozicijoje nustatytos taisyklės dėl medicininių patikrinimų, siekiant užtikrinti, kad įvertinant tarptautinės apsaugos prašymą būtų atsižvelgiama į patirtą persekiojimą ar didelę žalą. Šios taisyklės, inter alia, apima nuostatas, kuriomis nurodomos sąlygos, kokiomis medicininis patikrinimas turi būti apmokamas viešosiomis lėšomis ir kada šias išlaidas dengia prašytojas.

Nacionalinio saugumo aspektai

Apeliacijos atveju, dėl su nacionaliniu saugumu susijusių motyvų ir siekiant užtikrinti lygias galimybes, valstybės narės turi apeliacijos procedūroje teismams suteikti prieigą prie informacijos ar šaltinių, kurių konfidencialumo reikalaujama dėl nacionalinio saugumo priežasčių, ir nacionalinėje teisėje nustatyti procedūras, kuriomis garantuojama pagarba prašytojo teisei į gynybą.

IV. IŠVADA

Per pirmąjį svarstymą priimta Tarybos pozicija visapusiškai atspindi kompromisą, pasiektą Tarybos ir Europos Parlamento derybų metu, padedant Komisijai. Šis kompromisas patvirtintas Europos Parlamento Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto (LIBE) pirmininko laišku, adresuotu Nuolatinių atstovų komiteto pirmininkui (dok. 8223/13). Šiame laiške LIBE komiteto pirmininkas nurodo, kad Europos Parlamento LIBE komiteto nariams, o vėliau ir plenarinio posėdžio dalyviams, rekomenduos per antrąjį svarstymą Europos Parlamente priimti Tarybos pirmojo svarstymo poziciją be pakeitimų, abiejų institucijų teisininkams lingvistams patikrinus tekstą. Iš dalies pakeisdama Prieglobsčio procedūrų direktyvą Europos Sąjunga žengia itin svarbų žingsnį kuriant bendrą Europos prieglobsčio sistemą.

(1) EESRK nuomonė dėl Tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarkos valstybėse narėse būtiniausių reikalavimų (OL C 18, 2011 1 19, p. 85).

(2) Tarybos direktyva 2005/85/EB, nustatanti būtiniausius reikalavimus dėl pabėgėlio statuso suteikimo ir panaikinimo tvarkos valstybėse narėse (OL L 326, 2005 12 1, p. 13).