Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui, kurių veiklos gairės pateiktos Bendroje strateginėje programoje, bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui ir Sanglaudos fondui taikytinos bendrosios nuostatos, ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 /* KOM/2011/0615 galutinis - 2011/0276 (COD) */





{SEC(2011)1141 final} {SEC(2011)1142 final} AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS 2011 m. birželio 29 d. Komisija priėmė kitos 2014–2020 m. daugiametės finansinės programos pasiūlymą – Strategijos „Europa 2020“ biudžetą[1]. Pagrindiniai naujo laikotarpio programų bruožai – supaprastintas politikos įgyvendinimas, plačiau taikant sąlygas ir daugiausia dėmesio skiriant rezultatams. Supaprastinimas kaip pagrindinis tikslas nustatytas Komunikate dėl ES biudžeto peržiūros[2], Pažangaus reglamentavimo darbotvarkėje[3] ir minėtame Komunikate dėl kitos daugiametės finansinės programos. Remiantis patirtimi galima teigti, kad dėl šiuo programavimo laikotarpiu išlaidų programas reglamentuojančių taisyklių įvairovės ir suskaidymo dažnai manoma, kad jos pernelyg sudėtingos, jas sunku įgyvendinti ir kontroliuoti. Todėl paramos gavėjams, Komisijai ir valstybėms narėms tenka didelė administracinė našta, kuri gali turėti nenumatytą poveikį – atgrasyti nuo dalyvavimo programose, didinti klaidų skaičių ir vilkinti programų įgyvendinimą. Todėl gali būti nevisiškai išnaudotos ES programų teikiamos galimybės. Europos regioninės plėtros fondu (ERPF), Europos socialiniu fondu (ESF), Sanglaudos fondu (SF), Europos žemės ūkio fondu kaimo plėtrai (EŽŪFKP) ir nauju Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondu (EJRŽF) (toliau – BSP fondai) siekiama vienas kitą papildančių politikos tikslų ir juos bendrai valdo valstybės narės bei Komisija. Todėl svarbu, kad visomis struktūrinėmis priemonėmis būtų kuo veiksmingiau įgyvendinami programose nustatyti tikslai ir uždaviniai bei optimizuojama įvairių priemonių sinergija ir veiksmingumas. Šių tikslų bus siekiama patikimomis pagrindinėmis fondų politinėmis, reglamentavimo ir institucinėmis nuostatomis, daugiau dėmesio skiriant rezultatams ir pažangos siekiant programų tikslų ir uždavinių stebėsenai bei, kiek įmanoma, derinant įgyvendinimo taisykles ir kontrolės reikalavimus. Atsižvelgiant į minėtas aplinkybes, šiuo reglamentu nustatomos bendros pagrindinės taisyklės. Jis suskirstytas į dvi dalis. Pirmojoje dalyje nustatytos bendros sąlygos, taikomos visoms Bendros strateginės programos struktūrinėms priemonėms. Šios nuostatos yra susijusios su bendraisiais paramos principais, pvz., partneryste, daugiapakopiu valdymu, vyrų ir moterų lygybe, tvarumu ir taikomos ES bei nacionalinės teisės laikymusi. Pasiūlyme taip pat išdėstomi bendrieji strateginio planavimo ir programavimo elementai, įskaitant pagal strategiją „Europa 2020“ nustatytų bendrų teminių tikslų sąrašą, Bendros strateginės programos Sąjungos lygmens nuostatas ir partnerystės sutarčių, kurios turi būti sudarytos su kiekviena valstybe nare, nuostatas. Pasiūlyme nustatoma bendra strategija, kuria siekiama įtvirtinti sanglaudos politikos, kaimo plėtros politikos ir jūrų reikalų bei žuvininkystės politikos rezultatų siekį, todėl jame taip pat išdėstomos ne tik taikomų sąlygų ir veiklos rezultatų peržiūros nuostatos, bet taip pat stebėsenos, ataskaitų teikimo ir vertinimo tvarka. Taip pat nustatomos bendrosios BSP fondų nuostatos, susijusios su tinkamumo finansuoti taisyklėmis, ir speciali finansinių priemonių bei bendruomenės inicijuotos vietos plėtros priemonių įgyvendinimo tvarka. Kai kurios valdymo ir kontrolės tvarkos nuostatos taip pat bendrai taikomos visiems BSP fondams. Antrojoje pasiūlymo dalyje nustatomos konkrečios ERPF, ESF ir SF taikomos nuostatos. Šiose nuostatose atsižvelgiama į sanglaudos politikos paskirtį ir tikslus, finansinę programą, konkrečią programavimo ir ataskaitų teikimo tvarką, didelės apimties projektus ir bendrų veiksmų planus. Antrojoje dalyje taip pat nustatomi sanglaudos politikos valdymo ir kontrolės sistemų reikalavimai ir išsamiai išdėstoma konkreti kontrolės ir finansų valdymo tvarka. Komisija taip pat užtikrins, kad būtų išlaikyta paprastinant ir derinant bendrosios žemės ūkio politikos pirmąjį ramstį (EŽŪGF – Europos žemės ūkio garantijų fondas) ir antrąjį ramstį (EŽŪFKP) pasiekta sinergija. Todėl EŽŪGF ir EŽŪFKP ir toliau sies tvirtas ryšys bei toliau bus naudojamasi valstybėse narėse jau nustatytomis struktūromis. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMŲ REZULTATAI 2.1. Konsultacijos ir ekspertų patarimai Rengiant šį reglamentą išsamiai konsultuotasi su suinteresuotaisiais subjektais dėl kiekvienam struktūriniam fondui pagal 2014–2020 m. finansinę programą rengiamų pasiūlymų – konsultuotasi su valstybėmis narėmis, regionais, socialiniais ir ekonominiais partneriais, mokslo ekspertais ir tarptautinėmis institucijomis. Taip pat buvo atsižvelgta į 2000–2006 m. programų ex post vertinimo rezultatus, įvairius tyrimus ir ekspertų patarimus. Rengiant kito laikotarpio sanglaudos politikos programą, ekspertų patarimai buvo teikiami per aukšto lygio grupės būsimos sanglaudos politikos klausimais posėdžius – 2009–2011 m. įvyko 10 posėdžių; tai neoficiali darbo grupė, kurios paskirtis – padėti Komisijai nubrėžti būsimas sanglaudos politikos kryptis; patarimai taip pat buvo teikiami per Darbo grupės sąlygoms nustatyti posėdžius – 2011 m. pradžioje įvyko trys jos posėdžiai. Viešos konsultacijos dėl penktosios sanglaudos ataskaitos išvadų vyko nuo 2010 m. lapkričio 12 d. iki 2011 m. sausio 31 d. Iš viso gautos 444 nuomonės. Apibendrinti rezultatai paskelbti 2011 m. gegužės 13 d.[4] Nuo 2010 m. lapkričio 23 d. iki 2011 m. sausio 25 d. vyko viešos konsultacijos dėl būsimos kaimo plėtros politikos, o 2011 m. sausio 12 d. surengtas patariamojo komiteto posėdis, kuriame dalyvavo suinteresuotieji subjektai[5]. Iš viso Komisija gavo 517 nuomonių. Iš organizacijų pateiktos informacijos 44 proc. sudarė ūkininkų ir perdirbimo sektoriaus atstovų nuomonės ir 40 proc. – nacionalinių, regionų ir vietos valdžios, aplinkosaugos organizacijų, ekspertų grupių ir mokslinių tyrimų institutų, vystymosi organizacijų, prekybos sektoriaus ir vartotojų organizacijų atstovų nuomonės. Kitos konsultacijose dalyvavusios organizacijos (12 proc.) atstovavo sveikatos apsaugos, vandentvarkos ir pilietinės visuomenės įstaigoms. Po viešų konsultacijų 2009 m. balandžio mėn.[6] priimta Žalioji knyga dėl bendrosios žuvininkystės politikos reformos. Be viešų konsultacijų surengta apie 200 susitikimų su valstybėmis narėmis, Žuvininkystės ir akvakultūros reikalų patariamuoju komitetu (ŽARPK) ir regioninėmis konsultacinėmis tarybomis (RKT), žvejybos pramonės, perdirbimo ir prekybos sektoriaus atstovais, profesinėmis sąjungomis, NVO ir mokslo bendruomene. Visų pirma surengti du susitikimai su valstybėmis narėmis: Gente (2010 m. rugsėjo 12–14 d.) ir Nordveike (2011 m. kovo 9–11 d.); per šiuos susitikimus aptartas būsimas finansavimas; 2010 m. balandžio 13 d. Briuselyje surengtas specialus seminaras dėl steigiamo Europos žuvininkystės fondo, kuriame dalyvavo pramonės, profesinių sąjungų ir valstybių narių suinteresuotieji subjektai; taip pat Briuselyje (2011 m. balandžio 12–13 d.) įvyko konferencija dėl žuvininkystės teritorijų vietos plėtros ateities. Remiantis įvairiomis viešomis konsultacijomis galima padaryti keletą bendrų išvadų, patvirtinančių, kad: – dauguma suinteresuotųjų subjektų ragina toliau finansiškai remti šias politikos sritis; – ES paramą reikėtų sutelkti į keletą prioritetų, o politikos sritys turėtų būti suderintos su strategija „Europa 2020“; – visų pirma sanglaudos politikos srityje suinteresuotieji subjektai ragina taikyti labiau į rezultatus orientuotus metodus ir nustatyti skaidresnes ir paprastesnes finansų valdymo procedūras. Dauguma suinteresuotųjų subjektų ragino taikyti labiau integruotus metodus arba jungtines strategijas, susietas su kitomis ES politikos sritimis ir finansinėmis priemonėmis. 2.2. Poveikio vertinimas Šis pasiūlymas pagrįstas trimis poveikio vertinimo dokumentais: vienas parengtas dėl ERPF, SF ir ESF, ir po vieną atskirą – dėl EŽŪFKP ir EJRŽF. Šiuose poveikio vertinimo dokumentuose nagrinėti ES papildomos naudos, politikos įgyvendinimo rezultatų ir taikymo, supaprastinimo ir derinimo taisyklių klausimai. Poveikio vertinimo dokumentuose įvertinti variantai, susiję su i) didesniu politikos pajėgumu suteikti papildomos naudos Europai, ii) geresniais politikos įgyvendinimo rezultatais ir iii) paprastesne tvarka – mažesnėmis administracinėmis sąnaudomis ir mažesne klaidų rizika. 2.2.1. Papildoma nauda Europai Norint struktūrinėmis programomis suteikti Europai daugiau papildomos naudos, reikia a) pagal jas kryptingiau remti ES prioritetus ir b) koordinuoti jas su kitomis ES politikos sritimis ir finansinėmis priemonėmis. Strategijoje „Europa 2020“ nustatyti aiškūs bendri tikslai, taip pat pateikti pagrindiniai tikslai ir pavyzdinės iniciatyvos – pagal juos galima nesunkiai nustatyti finansavimo prioritetus. Suinteresuotieji subjektai iš esmės sutinka dėl įvairių politikos sričių (sanglaudos politikos, kaimo plėtros politikos ir jūrų reikalų bei žuvininkystės politikos) vaidmens prisidedant prie strategijos „Europa 2020“[7] įgyvendinimo. Aptariant paramos sutelkimo ES prioritetams įgyvendinti aspektą įvertinti šie variantai: lankstus požiūris į paramos sutelkimą pagal lėšų paskirstymo nuostatas, aiškesnė ir visapusiškesnė sąsaja su pagrindiniais strategijos „Europa 2020“ tikslais ir integruotomis gairėmis, būtiniausios ESF paramos užtikrinimas, dėmesio sutelkimas į ES prioritetus tik mažiau išsivysčiusiose valstybėse narėse. Palankiausiai įvertintas variantas – stipri sąsaja su strategijos „Europa 2020“ tikslais, labiausiai padėsianti įgyvendinti pagrindinius tikslus. Aptariant koordinavimą su kitomis ES politikos sritimis ir finansinėmis priemonėmis, nagrinėti šie variantai: bendras derinimas remiantis neprivalomomis Bendrijos strateginėmis gairėmis, visapusiškesnis derinimas su strategijos „Europa 2020“ tikslais, remiantis Bendra strategine programa ir partnerystės sutartimi, ir derinimas su kitomis ES politikos sritimis ir finansinėmis priemonėmis tik tiek, kiek oficialiai reikalaujama. Manoma, kad strategine planavimo tvarka, kurią Sąjungos lygmeniu sudaro bendra strateginė programa, o nacionaliniu lygmeniu – partnerystės sutartys, būtų užtikrintas veiksmingas Sąjungos politikos sričių ir priemonių tarpusavio koordinavimas. 2.2.2. Politikos įgyvendinimo rezultatų gerinimas Įvairių struktūrinių priemonių veiksmingumas priklauso nuo patikimų politinių, reglamentavimo ir institucinių sistemų. Daugelyje sektorių norint veiksmingai kovoti su augimo kliūtimis reikia derinti strategines ir reglamentavimo sąlygas bei viešąsias investicijas. Atsižvelgiant į šias aplinkybes išnagrinėti keli variantai, susiję su a) status quo išlaikymu (pagal SF taikomos makrofiskalinės sąlygos, procedūrinių reikalavimų laikymasis, ES sektorinių teisės aktų ir strateginių programų, nors jos nėra sistemiškai taikomos, laikymasis, jokių nuostatų dėl veiklos rezultatų); b) ex ante sąlygomis, kurios turi būti įvykdytos prieš patvirtinant programas; c) ex post sąlygomis, įskaitant veiklos rezultatų planą ir veiklos lėšų rezervą; d) sustiprinta makrofiskaline sąlyga ir e) kelių variantų deriniu. Palankiausiai įvertintas kelių variantų derinys, nes pasirinkus jį būtų galima daugiau dėmesio skirti būtinoms veiksmingo BSP fondų naudojimo prielaidoms ir būtų skatinama siekti iš anksto nustatytų tikslų bei derinti programų įgyvendinimą su Sąjungos ekonomikos valdysena. 2.2.3. Supaprastinimas – administracinių sąnaudų ir klaidų rizikos mažinimas Norint patikimai, veiksmingai ir efektyviai valdyti struktūrines priemones, reikia tinkamų, veiksmingų ir skaidrių sistemų, susijusių su visomis dalyvaujančiomis administracijomis. Šiomis sistemomis reikia užtikrinti, kad būtų atrenkami kokybiški veiksmai, kurie būtų veiksmingai įgyvendinami siekiant politikos tikslų. Valdymo ir kontrolės sistemomis taip pat turi būti užtikrinama pažeidimų, taip pat sukčiavimo, prevencija ir nustatymas, taip tinkamai užtikrinant, kad išlaidos būtų tvarkingos. Įgyvendinimo sistema turėtų būti kuo paprastesnė ir racionalesnė, kad būtų užtikrintas veiksmingumas, o paramos gavėjams tektų mažesnė administracinė našta. Sanglaudos politikos srityje nagrinėti įvairūs išlaidų atlyginimo variantai (atlyginimo pagal realias sąnaudas ir sąnaudų supaprastinimo galimybės), e. valdysena ir patikinimas. Svarbiausi šių galimybių skirtumai yra susiję su Komisijos dalyvavimo vertinant valdymo ir kontrolės sistemas lygiu, galimybe taikyti išlaidų atlyginimo pagal rezultatus galimybes ir priemonėmis, skirtomis nuolat tvarkant ES lėšas skatinti taikyti e. valdyseną. Palankiausiai įvertintas variantas – proporcingas požiūris, pagal kurį būtų nustatyta rizika pagrįsta kontrolės tvarka, įvairios atlyginimo galimybės ir pažangi e. valdysena valstybių narių ir regionų lygmenimis, nes pasirinkus šį variantą būtų galima labai sumažinti kontrolės išlaidas, be to, sumažėtų darbo krūvis ir būtų geriau laikomasi subsidiarumo principo. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI ES veiksmas pagrįstas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 174 straipsnyje nustatytais tikslais ir subsidiarumo principu. Teisė imtis veiksmų įtvirtinta SESV 175 straipsnyje, kuriame Sąjunga tiesiogiai raginama įgyvendinti politiką panaudojant struktūrinius fondus, kartu su 177 straipsniu, kuriame nustatomas SF vaidmuo. ESF, ERPF ir SF tikslai nustatyti atitinkamai SESV 162, 176 ir 177 straipsniuose. Su žemės ūkiu ir žuvininkyste susijusios priemonės pagrįstos SESV 38 ir 39 straipsniais. SESV 174 straipsnyje nustatyta, kad ypatingas dėmesys skiriamas kaimo vietovėms, pramonės pereinamojo laikotarpio vietovėms bei didelių ir nuolatinių gamtinių arba demografinių trūkumų turinčioms vietovėms, pavyzdžiui, labai retai apgyvendintiems toliausiai į šiaurę esantiems regionams bei salų, pasienio ir kalnuotiems regionams. SESV 349 straipsnyje nustatyta, kad reikia patvirtinti konkrečias priemones siekiant atsižvelgti į struktūrinę socialinę ir ekonominę atokiausių regionų padėtį, kuri yra dar sunkesnė dėl tam tikrų konkrečių savybių, labai ribojančių šių regionų plėtrą. 4. POVEIKIS BIUDŽETUI Pagal Komisijos pasiūlymą dėl daugiametės finansinės programos 2014–2020 m. ekonominės, socialinės ir teritorinės sanglaudos politikai numatyta skirti 376 mlrd. EUR. Siūlomas 2014–2020 m. biudžetas || mlrd. EUR Mažiau išsivystę regionai Pereinamojo laikotarpio regionai Labiau išsivystę regionai Teritorinis bendradarbiavimas Sanglaudos fondas Papildomas asignavimas atokiausiems ir retai apgyvendintiems regionams || 162,6 38,9 53,1 11,7 68,7 0,926 Europos infrastruktūros tinklų priemonė transportui, energetikai ir IRT || 40 (papildomų 10 mlrd. EUR rezervuota Sanglaudos fonde) *Visi skaičiai pateikti pastoviosiomis 2011 m. kainomis Siekiant didinti BSP fondų indėlį įgyvendinant pagrindinius strategijos „Europa 2020“ tikslus, Komisijos pasiūlyme taip pat nustatytos ESF paramos kiekvienos kategorijos regionams minimalios dalys. Taikant šias dalis ESF iš viso skiriama ne mažiau kaip 25 proc. sanglaudos politikai numatyto biudžeto, t. y. 84 mlrd. EUR. Tačiau svarbu pažymėti, kad į nurodytą mažiausią ESF biudžeto dalį įtraukiamas būsimo Komisijos pasiūlymo dėl paramos maisto produktais skurstantiems gyventojams biudžetas. Komisijos pasiūlymas dėl EŽŪFKP ir EJRŽF finansavimo bus įtrauktas į konkretiems fondams skirtus reglamentus. 5. REGLAMENTO TURINIO SANTRAUKA 5.1. Bendros nuostatos, kuriomis reglamentuojami visi BSP fondai 5.1.1. Bendrieji principai Bendrieji visų BSP fondų paramos principai – partnerystė, daugiapakopis valdymas, taikytinos ES ir nacionalinės teisės laikymasis, vyrų ir moterų lygybės skatinimas ir tvarus vystymasis. Atsižvelgdama į šias aplinkybes Komisijai dėl ESF toliau talkins Sutarties 163 straipsnyje nurodytas Komitetas, sudarytas iš vieno vyriausybės atstovo, vieno darbuotojų organizacijų atstovo ir vieno darbdavių organizacijų atstovo iš kiekvienos valstybės narės. 5.1.2. Strateginis požiūris Siekdama kuo geriau išnaudoti politikos poveikį įgyvendinant Europos prioritetus, Komisija siūlo stiprinti strateginį programavimą. Tai reiškia, kad reglamente būtų nustatytas teminių tikslų, atitinkančių strategiją „Europa 2020“, sąrašas: (1) mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų skatinimas; (2) informacinių ir ryšių technologijų prieinamumo ir naudojimo didinimas bei kokybės gerinimas; (3) mažųjų ir vidutinių įmonių, žemės ūkio sektoriaus (EŽŪFKP) ir žuvininkystės bei akvakultūros sektoriaus (EJRŽF) konkurencingumo didinimas; (4) perėjimo prie mažai anglies dioksido į aplinką išskiriančių technologijų ekonomikos visuose sektoriuose rėmimas; (5) prisitaikymo prie klimato kaitos, rizikos prevencijos ir valdymo skatinimas; (6) aplinkosauga ir išteklių naudojimo veiksmingumo skatinimas; (7) tvaraus transporto skatinimas ir kliūčių pagrindinėse tinklo infrastruktūros dalyse šalinimas; (8) užimtumo skatinimas ir darbo jėgos judumo rėmimas; (9) socialinės įtraukties skatinimas ir kova su skurdu; (10) investicijos į švietimą, įgūdžius ir mokymąsi visą gyvenimą; (11) institucinių pajėgumų stiprinimas ir veiksmingas viešasis administravimas. Vadovaujantis Bendra strategine programa pagal Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo tikslus bus nustatyti pagrindiniai ERPF, SF, ESF, EŽŪFKP ir EJRŽF veiksmai ir užtikrinta, kad BSP fondai būtų naudojami integruotai, bendriems tikslams pasiekti. Komisijos ir kiekvienos valstybės narės sudarytose partnerystės sutartyse bus nustatyti regioninių bei nacionalinių partnerių ir Komisijos įsipareigojimai. Jos bus susietos su strategijos „Europa 2020“ tikslais ir nacionalinėmis reformų programomis. Jose taip pat bus nustatytas integruotas požiūris į teritorinį vystymąsi, remiamas visų susijusių BSP fondų, taip pat bus įtraukti tikslai, pagrįsti sutartais rodikliais, strateginėmis investicijomis ir tam tikromis sąlygomis. Sutartyse bus nustatytos prievolės teikti metines sanglaudos politikos ir kaimo plėtros politikos ataskaitas bei kitas viešas ataskaitas, ir jose apžvelgti tose srityse per metus padarytą pažangą. 5.1.3. Sąlygos ir veiklos rezultatai Siekiant geresnių veiklos rezultatų bus nustatytos naujos nuostatos dėl sąlygų, kad ES finansavimu valstybės narės būtų labai skatinamos užtikrinti, jog būtų įgyvendinami strategijos „Europa 2020“ tikslai ir uždaviniai. Bus nustatytos tiek ex ante sąlygos, kurios turės būti įvykdytos prieš gaunant lėšas, tiek ex post sąlygos, pagal kurias priklausomai nuo veiklos rezultatų bus skiriamos papildomos lėšos. Fondų paramos ex ante sąlygos griežtinamos siekiant užtikrinti, kad būtų įvykdytos veiksmingam fondų paramos taikymui būtinos sąlygos. Ankstesnė patirtis rodo, kad kai kuriais atvejais fondų finansuojamos investicijos buvo mažiau veiksmingos dėl politinės, reglamentavimo ir institucinės struktūros trūkumų. Sąlygų samprata sanglaudos politikoje nėra nauja. Per kelis programavimo laikotarpius iš eilės buvo nustatyta nemažai priemonių intervencijų veiksmingumui didinti. Kai kurios jų susijusios su valdymo ir kontrolės sritimi, kitos – su strategine ir reglamentavimo sistema ar administraciniais pajėgumais. Tačiau patirtis rodo, kad sąlygų taikymo įvairiose programose rezultatai yra nevienodi. Todėl pagrįsta būtų jas taikyti skaidriau ir sistemiškiau. Ex post sąlyga užtikrins, kad daugiau dėmesio būtų skiriama veiklos rezultatams ir strategijos „Europa 2020“ tikslų įgyvendinimui. Ji bus grindžiama partnerystės sutartyje nustatytų programų orientyrų, susietų su siekiamu strategijos „Europa 2020“ tikslų įgyvendinimo našumu ir rezultatais, įgyvendinimu. 5 proc. atitinkamų fondų biudžeto bus atidėta ir skirta, atlikus laikotarpio vidurio veiklos rezultatų peržiūrą, valstybėms narėms, kurių programų orientyrai buvo pasiekti. Be su veiklos lėšų rezervu susijusių pasekmių, nepasiekus orientyrų parama gali būti sustabdyta, o nepasiekus didelės programos tikslų dalies – iš viso panaikinta. Siekdama užtikrinti, kad fondų parama nebūtų mažiau veiksminga dėl nepatikimos makrofiskalinės politikos, Komisija siūlo griežtinti fondams taikomas taisykles dėl makrofiskalinės sąlygos ir suderinti jas su naujomis Stabilumo ir augimo pakto įgyvendinimo užtikrinimo priemonėmis, kurios bus priimtos su Šeštuoju ekonominės valdysenos paketu. Be to, bus galima padidinti bendro finansavimo normą (10 procentinių punktų), jeigu valstybė narė gauna finansinę pagalbą pagal SESV 136 ir 143 straipsnius, ir taip sumažinti pastangas, kurių reikalaujama iš nacionalinių biudžetų vykstant fiskaliniam konsolidavimui, kartu išlaikant tą patį bendrą ES finansavimo lygį. 5.1.4. Bendra valdymo tvarka Pasiūlyme numatyta valdymo ir kontrolės sistema yra panaši visoms pagal pasidalijamojo valdymo principą įgyvendinamoms priemonėms ir grindžiama bendrais principais. Siekiant pabrėžti valstybių narių patikimo finansų valdymo įsipareigojimus nustatoma nauja nacionalinio akreditavimo sistema. Suderinta tvarka, kuria Komisija galėtų įsitikinti išlaidų tvarkingumu, be to, jai sustiprinti įtraukti nauji bendri elementai, pvz., valdymo patikinimo deklaracija ir metinis sąskaitų tvirtinimas. 5.1.5. Bendruomenės inicijuota vietos plėtra Valstybės narės galės taikyti bendrus rengimo, derybų, valdymo ir įgyvendinimo procesus, ir bus raginamos tai daryti, ypač srityse, kuriose labiausiai reikia geriau koordinuoti investicijas į žmogiškąjį kapitalą ir infrastruktūrą. BSP fondų parama reikia patenkinti įvairius vystymosi poreikius subregioniniu ir vietos lygmenimis. Siekdama sudaryti sąlygas įgyvendinti daugialypes tarpsektorines intervencijas, Komisija siūlo stiprinti bendruomenės paskatintas iniciatyvas, sudaryti sąlygas įgyvendinti integruotas vietos plėtros strategijas, kurtis vietos veiklos grupėms, remiantis metodo LEADER taikymo patirtimi. 5.1.6. Finansinės priemonės Be finansavimo dotacijomis, siūloma paramą įmonėms ir projektams, kurių tikėtina finansinė grąža yra didelė, pirmiausia teikti taikant novatoriškas finansavimo priemones. Bus naudojamos tokios pačios kaip 2007–2013 m. finansinės priemonės, tačiau reikėtų pabrėžti kai kuriuos supaprastinimo aspektus. Pirma, Komisija pasiūlys galimybę pasinaudoti parengtais sprendimais – naudotis ES lygmeniu nustatytomis finansinėmis priemonėmis ir nacionaliniams bei regioniniams fondams skirtais pavyzdžiais, pagrįstais tipinėmis Komisijos nustatytomis sąlygos. Antra, pasiūlyme nustatoma aiški šių priemonių įgyvendinimo tvarka, pašalinami neaiškumai, kilę pagal 2007–2013 m. laikotarpio teisės aktus, taip visoms šalims padidinant teisinį tikrumą. Trečia, ateityje finansines priemones bus galima naudoti visiems investicijų tipams ir paramos gavėjams, todėl galimybės naudotis šiomis novatoriškomis priemonėmis bus gerokai išplėstos. 5.1.7. Stebėsena ir vertinimas Į visiems BSP fondams taikomas bendras stebėsenos ir vertinimo nuostatas įtraukiamos nuostatos dėl stebėsenos komiteto vaidmens ir sudėties, metinių įgyvendinimo ataskaitų, metinių peržiūros posėdžių, pažangos įgyvendinant partnerystės sutartį ataskaitų, ex ante ir ex post vertinimų. 5.1.8. Supaprastintos ir racionalizuotos tinkamumo finansuoti taisyklės Šiuo metu daugelis paramos gavėjų, kurie naudojasi įvairiomis Sąjungos finansavimo priemonėmis, turi taikyti skirtingas tinkamumo finansuoti taisykles, dėl to sudėtingėja valdymas, didėja klaidų rizika. Todėl skirta dėmesio priemonėms, kuriomis būtų užtikrinama, kad administravimo sąnaudos būtų proporcingos, o su ES fondų valdymu susijusi paramos gavėjams tenkanti administracinė našta būtų mažesnė. Šias pagrindines taisykles, kurios taikomos pagal pasidalijamojo valdymo principą įgyvendinamoms priemonėms, siekiama kuo labiau suderinti, kad taisyklių įvairovė būtų kuo mažesnė. Supaprastinus sąnaudų apskaitą, pavyzdžiui, taikant fiksuoto dydžio sumas ir vienkartines sumas, valstybės narės, valdydamos kiekvieną atskirą veiksmą, galės labiau orientuotis į veiklos rezultatus. Į bendras įgyvendinimo nuostatas taip pat įtrauktos bendros tinkamų finansuoti išlaidų taisyklės, įvairios finansinės paramos formos, supaprastintos sąnaudos ir veiksmų trukmė. Be to, pasiūlyme numatyti bendri valdymo ir kontrolės sistemų principai. BŽŪP srityje taikomos administracinių sąnaudų ir kontrolės sistemų taisyklės bus taikomos ir toliau. 5.2. Bendros ERPF, ESF ir SF taikomos nuostatos Reglamento Trečiojoje dalyje nurodomi sanglaudos politikos uždaviniai, tikslai, geografinė paramos aprėptis, finansiniai ištekliai ir pagalbos, programavimo, didelės apimties projektų, bendrų veiklos planų, teritorinės plėtros, stebėsenos ir vertinimo, informavimo ir komunikacijos, išlaidų tinkamumo finansuoti bei valdymo ir kontrolės sistemų principai. 5.2.1. Geografinė paramos aprėptis Išskiriami mažiau išsivystę, pereinamojo laikotarpio ir labiau išsivystę regionai. Mažiau išsivystę regionai. Pagal SESV parama mažiau išsivysčiusiems regionams išliks svarbus sanglaudos politikos prioritetas. Tam, kad ekonominiu ir socialiniu požiūriu atsiliekantys regionai sparčiau vystytųsi, didėjančio netikrumo sąlygomis prireiks ilgalaikių nuolatinių pastangų. Prie šios kategorijos priskiriami regionai, kuriuose BVP vienam gyventojui sudaro mažiau kaip 75 proc. ES-27 BVP vidurkio. Pereinamojo laikotarpio regionai. Bus įvesta nauja regionų kategorija – pereinamojo laikotarpio regionai; ji pakeis dabartinę laipsniško paramos nutraukimo ir laipsniško įvedimo sistemą. Ši kategorija apims regionus, kurių BVP vienam gyventojui yra 75 –90 proc. ES-27 vidurkio. Labiau išsivystę regionai. Nors intervencija mažiau išsivysčiusiuose regionuose išliks sanglaudos politikos prioritetas, esama svarbių uždavinių, pavyzdžiui, visuotinės konkurencijos žinių ekonomikos sąlygomis, perėjimo prie mažai anglies dioksido į aplinką išskiriančių technologijų ekonomikos, socialinės poliarizacijos, kurią didina dabartinis ekonominis klimatas, kuriuos teks spęsti visoms valstybėms narėms. Prie šios kategorijos priskiriami regionai, kurių BVP vienam gyventojui sudaro daugiau kaip 90 proc. ES-27 BVP vidurkio. Visi regionai, kurių BVP vienam gyventojui 2007–2013 m. laikotarpiu buvo mažesnis kaip 75 proc. ES-25 vidurkio atitinkamu laikotarpiu, tačiau kurių BVP vienam gyventojui padidėjo iki daugiau kaip 75 proc. ES-27 vidurkio, gaus du trečdalius jų 2007–2013 m. skiriamos paramos. Kiekvienai regionų kategorijai bus nustatyta minimali ESF paramos dalis (25 proc. konvergencijos regionams, 40 proc. pereinamojo laikotarpio regionams ir 52 proc. konkurencingumo regionams). SF parama bus teikiama valstybėms narėms, kurių BNP vienam gyventojui yra mažesnės kaip 90 proc. ES-27 vidurkio, ir bus skirta investicijoms į TEN-T transporto tinklus ir aplinką. Dalis Sanglaudos fondo lėšų (10 mlrd. EUR) bus rezervuota pagrindiniams transporto tinklams finansuoti pagal Europos infrastruktūros tinklų priemonę. Galiojančią finansinę programą įgyvendinant įgyta patirtis rodo, kad daug valstybių narių per trumpą laikotarpį nesugeba panaudoti didelės apimties ES lėšų. Be to, kai kurioms valstybėms narėms dėl jų fiskalinės padėties sunkiau skirti lėšų nacionaliniam bendram finansavimui. Siekdama spręsti finansavimo panaudojimo klausimą, Komisija siūlo keletą priemonių: – sanglaudos lėšų asignavimams nustatyti 2,5 proc. BVP apribojimo tarifą; – kiekvienos veiksmų programų prioritetinės krypties lygmeniu apriboti bendro finansavimo normas iki 85 proc. mažiau išsivysčiusiems regionams (arba tam tikrais atvejais – iki 80 ir 75 proc.) ir atokiausiems regionams, iki 60 proc. – pereinamojo laikotarpio regionams ir iki 50 proc. – labiau išsivysčiusiems regionams. – į partnerystės sutartis įtraukti tam tikras sąlygas dėl administracinių pajėgumų stiprinimo. 5.2.2. Strateginis programavimas labiau orientuojamas į rezultatus Komisija siūlo programuojant labiau orientuotis į rezultatus, kad būtų užtikrinta aiški sanglaudos politikos programų intervencijos logika, programos būtų labiau orientuotos į rezultatus ir apima tinkamas nuostatas dėl integruoto požiūrio į vystymąsi ir veiksmingo fondų įgyvendinimo. Visų pirma, Komisija siūlo numatyti galimybę rengti bendrus veiksmų planus, susijusius su veiksmais, kuriuos sudaro grupė pagal veiksmų programą įgyvendinamų projektų, kuriems valstybės narės ir Komisija bendrai nustatė konkrečius tikslus, rezultatų rodiklius ir siektiną našumą. Jų valdymo ir kontrolės sistemos yra paprastesnės ir labiau orientuotos į rezultatus. 5.2.3. Finansų valdymo ir kontrolės paprastinimas Valdymo ir kontrolės sistemoje reikia rasti valdymo sąnaudų, kontrolės ir su tuo susijusios rizikos pusiausvyrą. Komisijos vaidmuo atliekant nacionalinių valdymo ir kontrolės sistemų ex ante peržiūrą bus proporcingas, nes privalomą Komisijos peržiūrą pakeis rizika pagrįstas metodas. Mažų programų peržiūros Komisija neatliks. Taikant rizika pagrįstą metodą mažinamos administracinės sąnaudos, susijusios su mažomis programomis ir patikimomis administracijomis. Taip pat šiomis nuostatomis užtikrinamas patikimumas, nes Komisijos išteklius galima naudoti veiksmingiau ir nukreipti į didesnės rizikos sritis. Elektroninis duomenų valdymas gali būti pagrindinė administravimo darbo krūvio mažinimo priemonė ir kartu padidinti projektų ir išlaidų kontrolės galimybes. Todėl siūloma iš visų valstybių narių reikalauti iki 2014 m. pabaigos nustatyti sistemas, pagal kurias paramos gavėjai visą informaciją galėtų teikti elektroninio keitimosi duomenimis priemonėmis. Viena iš problemų, susijusių su 2007–2013 m. programavimo laikotarpio finansų valdymo sistema, yra bendra taisyklė, kad kiekvieno veiksmo patvirtinamieji dokumentai būtų saugomi trejus metus nuo programos užbaigimo. Todėl pasiūlyme numatyta, kad atliekant metinį sąskaitų tvirtinimą kasmet bus privaloma užbaigti įgyvendintus veiksmus arba baigti tvirtinti išlaidas. Taip siekiama sumažinti paramos gavėjams tenkančią naštą, susijusią su ilgu dokumentų saugojimo laikotarpiu, ir riziką, kad gali nutrūkti audito seka. 2011/0276 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui, kurių veiklos gairės pateiktos Bendroje strateginėje programoje, bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui ir Sanglaudos fondui taikytinos bendrosios nuostatos, ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 177 straipsnį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, perdavę įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[8], atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[9], atsižvelgdami į Audito Rūmų nuomonę[10], laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1) Sutarties 174 straipsnyje nustatyta, kad, norėdama sustiprinti savo ekonominę, socialinę ir teritorinę sanglaudą, Sąjunga siekia mažinti įvairių regionų plėtros lygio skirtumus, nepalankiausias sąlygas turinčių regionų arba salų, ypač kaimo vietovių, pramonės pereinamojo laikotarpio vietovių bei didelių ir nuolatinių gamtinių arba demografinių trūkumų turinčių vietovių, atsilikimą. Sutarties 175 straipsnyje nurodyta, kad šių tikslų Sąjunga siekia Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo Orientavimo skyriaus, Europos socialinio fondo, Europos regioninės plėtros fondo ir Europos investicijų banko veiksmais ir kitomis priemonėmis; (2) remdamosi 2010 m. birželio 17 d. Europos Vadovų Tarybos išvadomis, pagal kurias priimta Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio strategija, Sąjunga ir valstybės narės turėtų siekti pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo, kartu skatindamos darnų Sąjungos vystymąsi ir mažindamos regionų skirtumus; (3) siekiant geriau koordinuoti ir derinti pagal sanglaudos politiką, būtent Europos regioninės plėtros fondo (ERPF), Europos socialinio fondo (ESF) ir Sanglaudos fondo, kaimo plėtrai skirtų fondų, būtent Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) ir jūrų bei žuvininkystės sektoriaus fondų, būtent Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondo (EJRŽF) teikiamą paramą, reikėtų nustatyti visiems šiems fondams (toliau – BSP fondai) taikomas bendras nuostatas. Be to, šiuo reglamentu nustatomos ERPF, ESF ir SF taikomos bendros nuostatos, netaikomos EŽŪFKP ir EJRŽF. Dėl kiekvieno BSP fondo ypatybių reikėtų atskiruose reglamentuose nustatyti konkrečias taisykles, taikomas kiekvienam BSP fondui ir Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslui pagal ERPF; (4) dėl bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) suderinus BŽŪP pirmojo ramsčio (EŽŪGF – Europos žemės ūkio garantijų fondo) ir antrojo ramsčio (EŽŪFKP) valdymo ir kontrolės taisykles jau pasiekta reikšmingos sinergijos. Todėl EŽŪGF ir EŽŪFKP ir toliau turėtų sieti tvirtas ryšys bei toliau turėtų būti naudojamasi valstybėse narėse nustatytomis struktūromis; (5) atokiausiems regionams turėtų būti taikomos specialios priemonės ir skiriamas papildomas finansavimas, kad būtų kompensuojami trūkumai, susiję su Sutarties 349 straipsnyje nurodytais veiksniais; (6) siekiant tinkamo ir nuoseklaus nuostatų aiškinimo bei prisidedant prie teisinio tikrumo valstybėms narėms ir paramos gavėjams, būtina apibrėžti tam tikrus šiame reglamente vartojamus terminus; (7) šį reglamentą sudaro trys dalys: Pirmojoje dalyje pateikiamos konstatuojamosios dalys ir apibrėžtys, Antrojoje dalyje – visiems BSP fondams taikomos taisyklės, o Trečiojoje dalyje – tik ERPF, ESF ir SF (toliau – fondai) taikomos nuostatos; (8) pagal Sutarties 317 straipsnį, taip pat atsižvelgiant į pasidalijamojo valdymo principą turėtų būti nustatytos sąlygos, leidžiančios Komisijai vykdyti savo įsipareigojimus, susijusius su Europos Sąjungos bendrojo biudžeto vykdymu, ir patikslinti valstybių narių bendradarbiavimo įsipareigojimai. Šios sąlygos turėtų suteikti galimybę Komisijai įsitikinti, ar valstybės narės naudojasi BSP fondais teisėtai, tvarkingai ir laikydamosi patikimo finansų valdymo principo, nustatyto 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamente (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl bendrajam Europos Bendrijų biudžetui taikomo finansinio reglamento[11]. Valstybės narės ir jų tam tikslui paskirtos įstaigos turėtų būti atsakingos už programų įgyvendinimą atitinkamu teritoriniu lygmeniu ir paisyti institucinės, teisinės ir finansinės valstybės narės sistemos. Šiomis nuostatomis taip pat turėtų būti užtikrinta, kad būtų skiriama dėmesio būtinybei užtikrinti Sąjungos intervencijos papildomumą ir nuoseklumą bei administracinių susitarimų proporcingumą, o BSP fondų paramos gavėjams tektų mažesnė administracinė našta; (9) partnerystės sutarties ir kiekvienos programos įgyvendinimo tikslais valstybė narė turėtų bendradarbiauti su kompetentingomis regionų, vietos, miestų ir kitomis valdžios institucijomis, ekonominiais ir socialiniais partneriais, pilietinei visuomenei atstovaujančiomis įstaigomis, įskaitant aplinkosaugos srities partnerius, nevyriausybines organizacijas ir už lygybės ir kovos su diskriminavimu skatinimą atsakingomis įstaigomis. Šia partneryste siekiama laikytis daugiapakopio valdymo principo, užtikrinti, kad suinteresuotieji subjektai būtų atsakingi už planuojamą intervenciją, ir naudotis atitinkamų šalių teorine ir praktine patirtimi. Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriuose nustatomas elgesio kodeksas, siekiant užtikrinti, kad rengiant, įgyvendinant, stebint ir vertinant partnerystės sutartis bei programas partneriai dalyvautų nuosekliai; (10) BSP fondų veikla ir jų remiami veiksmai turėtų atitikti taikomas Sąjungos ir nacionalines teisės nuostatas, tiesiogiai arba netiesiogiai susijusias su veiksmo įgyvendinimu; (11) stengdamasi stiprinti ekonominę, teritorinę ir socialinę sanglaudą, Sąjunga visais BSP fondų paramos įgyvendinimo etapais turėtų siekti naikinti nelygybę bei skatinti moterų ir vyrų lygybę, taip pat kovoti su diskriminacija dėl lyties, rasinės ar etninės kilmės, religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus arba seksualinės orientacijos; (12) BSP fondų tikslų turėtų būti siekiama atsižvelgiant į tvarų vystymąsi ir Sąjungos skatinamą siekį apsaugoti ir gerinti aplinką, kaip nurodyta Sutarties 11 ir 19 straipsniuose, atsižvelgiant į principą „teršėjas moka“. Valstybės narės, taikydamos Komisijos įgyvendinimo aktu patvirtintą metodiką, turėtų teikti informaciją apie paramą klimato kaitos tikslams, laikantis siekio bent 20 proc. Sąjungos biudžeto skirti šiems tikslams; (13) kad būtų galima įgyvendinti Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijoje nustatytus tikslus ir uždavinius, BSP fondų parama turėtų būti sutelkta į ribotą teminių tikslų skaičių. Konkreti kiekvieno BSP fondo aprėptis nustatoma konkretiems fondams taikomose taisyklėse ir gali apsiriboti tik kai kuriais šiame reglamente nustatytais teminiais tikslais; (14) Komisija deleguotuoju aktu turėtų patvirtinti Bendrą strateginę programą, kurioje pagal Sąjungos tikslus nustatomi pagrindiniai BSP fondų veiksmai, kad valstybėms narėms ir regionams būtų nurodyta aiškesnė strateginė programavimo kryptis. Bendra strategine programa turėtų būti sudarytos palankesnės sąlygos koordinuoti Sąjungos intervenciją pagal BSP fondus ir kitas susijusias Sąjungos politikos sritis, ir priemones sektorių ir teritoriniu lygmenimis; (15) todėl Bendroje strateginėje programoje turėtų būti nustatytos pagrindinės paramos sritys, spręstini techniniai klausimai, politiniai tikslai, bendradarbiavimo veiksmų prioritetinės sritys, koordinavimo tvarka ir nuoseklumo bei derėjimo su valstybių narių ir Sąjungos ekonomikos politika užtikrinimo tvarka; (16) remdamasi Komisijos patvirtinta Bendra strategine programa kiekviena valstybė narė, bendradarbiaudama su partneriais ir Komisija, turėtų parengti partnerystės sutartį. Partnerystės sutartimi Bendroje strateginėje programoje nustatytos sudedamosios dalys turėtų būti priderintos prie nacionalinių sąlygų ir nustatyti tvirti įsipareigojimai BSP fondų programomis siekti Sąjungos tikslų; (17) valstybės narės turėtų sutelkti paramą, kad užtikrintų, jog būtų svariai prisidedama prie Sąjungos tikslų, laikydamosi konkrečių nacionalinių ir regioninių vystymosi poreikių. Siekiant užtikrinti, kad būtų nustatytos veiksmingam Sąjungos paramos panaudojimui reikalingos esminės sąlygos, reikėtų nustatyti ex ante sąlygas. Tai, ar šios ex ante sąlygos įvykdytos, turėtų vertinti Komisija, atlikdama partnerystės sutarties ir programų vertinimą. Neįvykdžius ex ante sąlygos, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai sustabdyti mokėjimus programai; (18) reikėtų nustatyti kiekvienos programos veiklos rezultatų planą, kad per programavimo laikotarpį būtų galima stebėti pažangą siekiant programoje nustatytų tikslų ir uždavinių. Komisija, bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, turėtų 2017 ir 2019 m. atlikti veiklos rezultatų peržiūrą. Reikėtų nustatyti veiklos lėšų rezervą ir paskirstyti jį 2019 m., pasiekus veiklos rezultatų plane nustatytų orientyrų. Europos teritorinio bendradarbiavimo programos yra įvairialypės ir įgyvendinamos daugiašaliu pagrindu, todėl joms veiklos lėšų rezervas neturėtų būti nustatomas. Nepasiekus didelės orientyrų arba tikslų dalies, Komisijai turėtų būti suteikta galimybė sustabdyti mokėjimus programai arba programavimo laikotarpio pabaigoje pritaikyti finansines pataisas, kad būtų užtikrinta, jog Sąjungos biudžetas nebūtų naudojamas išlaidžiai arba neveiksmingai; (19) glaudesnis sanglaudos politikos ir Sąjungos ekonomikos valdysenos ryšys, užtikrins, kad BSP fondų išlaidų veiksmingumas būtų pagrįstas patikima ekonomikos politika ir prireikus BSP fondų paramą būtų galima perskirstyti šalies ekonominėms problemoms spręsti. Šis procesas turi būti laipsniškas ir prasidėti nuo partnerystės sutarties ir programų keitimo, atsižvelgiant į Tarybos rekomendacijas dėl makroekonominio disbalanso ir socialinių bei ekonominių sunkumų. Jeigu nepaisant didesnės BSP fondų paramos valstybė narė nesiima efektyvių ekonomikos valdysenos veiksmų, Komisijai turėtų būti suteikta teisė sustabdyti visus mokėjimus ir įsipareigojimų vykdymą, arba jų dalį. Sprendimai dėl sustabdymo turėtų būti proporcingi ir veiksmingi bei juose turėtų būti atsižvelgiama į atskirų programų poveikį atitinkamos valstybės narės ekonominei ir socialinei padėčiai bei į ankstesnius partnerystės sutarties pakeitimus. Spręsdama dėl sustabdymo Komisija taip pat turėtų laikytis vienodo požiūrio į valstybes nares ir visų pirma atsižvelgti į sustabdymo poveikį atitinkamos valstybės narės ekonomikai. Sustabdymas turėtų būti panaikintas ir atitinkama valstybė narė vėl turėtų galėti naudotis lėšomis, kai tik ji įgyvendina reikiamus veiksmus; (20) norinti užtikrinti kryptingą Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos įgyvendinimą, reikėtų nustatyti visų programų bendras sudedamąsias dalis. Kad visi BSP fondai būtų programuojami nuosekliai, reikėtų suderinti programų tvirtinimo ir keitimo procedūras. Programuojant turėtų būti užtikrintas derėjimas su Bendra strategine programa ir partnerystės sutartimis, BSP fondų tarpusavio koordinavimas ir koordinavimas su kitomis taikomomis finansinėmis priemonėmis bei Europos investicijų banku; (21) prie Sutarties ekonominės ir socialinės sanglaudos tikslų pridėta ir teritorinė sanglauda, todėl reikia atkreipti dėmesį į miestų, funkcinių geografinių ir subregioninių vietovių, kurios susiduria su specifinėmis geografinėmis arba demografinėmis problemomis, vaidmenį. Todėl, siekiant geriau mobilizuoti vietos lygmens galimybes, reikia stiprinti bendruomenės inicijuotą vietos plėtrą ir sudaryti jai palankesnes sąlygas, nustatant visiems BSP fondams bendras taisykles ir glaudų koordinavimą. Labai svarbu, kad įgyvendinti vietos plėtros strategijas būtų patikėta vietos veiklos grupėms, atstovaujančioms bendruomenės interesams; (22) finansinės priemonės tampa vis svarbesnės, nes jomis stiprinamas BSP fondų poveikis, jomis galima suvienyti įvairių formų viešuosius ir privačiuosius išteklius, skirtus viešosios politikos tikslams remti, ir dar todėl, kad taikant atsinaujinančio finansavimo formas užtikrinama, kad ši parama ilgesnį laikotarpį būtų tvaresnė; (23) BSP fondų remiamos finansinės priemonės turėtų būti naudojamos konkretiems rinkos poreikiams tenkinti ekonomiškai efektyviu būdu, laikantis programų tikslų ir neturėtų išstumti privataus finansavimo. Todėl sprendimas paramos priemones finansuoti naudojant finansines priemones turėtų būti priimamas remiantis ex ante analize; (24) finansinės priemonės turėtų būti rengiamos ir įgyvendinamos taip, kad kuo labiau skatintų dalyvauti privačiojo sektoriaus investuotojus ir finansų įstaigas, tinkamai pasidalijus riziką. Kad finansinės priemonės privačiajam sektoriui būtų pakankamai patrauklios, jos turi būti lanksčiai rengiamos ir įgyvendinamos. Todėl vadovaujančiosios institucijos turėtų pasirinkti tinkamiausias finansinių priemonių įgyvendinimo formas tikslinių regionų poreikiams tenkinti, laikydamosi atitinkamos programos tikslų; (25) vadovaujančiosioms institucijoms turėtų būti suteikta galimybė programų ištekliais papildyti Sąjungos arba regioninio lygmens finansines priemones. Vadovaujančiosios institucijos taip pat turėtų turėti galimybę tiesiogiai įgyvendinti finansines priemones per konkrečius fondus arba fondų fondus; (26) iš BSP fondų finansinėms priemonėms bet kuriuo metu išmokėti ištekliai turėtų atitikti iš anksto nustatyto, bet ne ilgesnio kaip dvejų metų laikotarpio sumą, kuri yra būtina suplanuotoms investicijoms įgyvendinti ir mokėjimams galutiniams gavėjams atlikti, įskaitant valdymo sąnaudas ir mokesčius, nustatytus pagal verslo planus ir grynųjų pinigų srautų prognozes; (27) reikia nustatyti konkrečias taisykles dėl to, kokios sumos pripažįstamos tinkamomis finansuoti išlaidomis užbaigiant programas, siekiant užtikrinti, kad iš BSP fondų sumokėtos sumos, įskaitant sumas valdymo sąnaudoms ir mokesčiams padengti, būtų veiksmingai panaudotos investicijoms ir mokėjimams galutiniams paramos gavėjams. Taip pat reikia nustatyti konkrečias taisykles dėl išteklių, priskiriamų prie BSP fondų paramos, pakartotinio panaudojimo, įskaitant perimtų išteklių naudojimą užbaigus programas; (28) valstybės narės turėtų vykdyti programų stebėseną, kad galėtų tikrinti, kaip jos įgyvendinamos ir kokia padaryta pažanga siekiant programų tikslų. Tuo tikslu turėtų būti įsteigti BSP fondų stebėsenos komitetai, nustatyta jų sudėtis ir funkcijos. Siekiant palengvinti BSP fondų tarpusavio koordinavimą, galėtų būti sudaryti jungtiniai stebėsenos komitetai. Kad užtikrintų veiksmingumą, stebėsenos komitetai turėtų galėti teikti vadovaujančiajai institucijai rekomendacijas dėl programos įgyvendinimo ir turėtų vykdyti veiksmų, kurių imamasi pagal jo rekomendacijas, stebėseną; (29) norint visais lygmenimis supaprastinti valdymo tvarką, reikia suderinti BSP fondų stebėsenos ir ataskaitų teikimo procedūras. Svarbu užtikrinti, kad ataskaitų teikimo reikalavimai būtų proporcingi, tačiau taip pat būtų teikiama išsami informacija apie pažangą, padarytą sprendžiant pagrindinius klausimus, į kuriuos atsižvelgiama per peržiūrą. Todėl ataskaitų teikimo reikalavimai turėtų atitikti informacijos poreikius atitinkamais metais ir būti suderinti su veiklos rezultatų peržiūros laiku; (30) siekiant stebėti programų įgyvendinimo pažangą, kasmet turėtų būti šaukiamas valstybių narių ir Komisijos peržiūros posėdis. Tačiau valstybėms narėms ir Komisijai turėtų būti sudaryta galimybė nerengti šio posėdžio, kad būtų išvengta nebūtinos administracinės naštos; (31) kad Komisija galėtų vykdyti Sąjungos tikslų įgyvendinimo pažangos stebėseną, valstybės narės turėtų teikti savo partnerystės sutarčių įgyvendinimo pažangos ataskaitas. Pagal šias ataskaitas Komisija turėtų 2017 ir 2019 m. parengti strateginę pažangos ataskaitą; (32) kad būtų galima gerinti programų įgyvendinimo ir struktūros kokybę, ir nustatyti programų poveikį siekiant Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos tikslų bei, kai tinkama, BVP ir užimtumo tikslų, reikia įvertinti BSP fondų teikiamos pagalbos veiksmingumą, efektyvumą ir poveikį. Turėtų būti nustatyti šios srities valstybių narių ir Komisijos įsipareigojimai; (33) kad būtų galima gerinti kiekvienos programos kokybę ir struktūrą, ir patikrinti, ar tikslai ir uždaviniai gali būti pasiekti, turėtų būti atliekamas veiksmų programos ex ante vertinimas; (34) už programos rengimą atsakinga institucija turėtų parengti vertinimo planą. Programavimo laikotarpiu vadovaujančiosios institucijos turėtų vykdyti programos veiksmingumo ir poveikio vertinimą. Apie vertinimo rezultatus turėtų būti pranešama stebėsenos komitetui ir Komisijai, kad šios galėtų į juos atsižvelgti sprendimuose dėl valdymo; (35) kad būtų galima įvertinti BSP fondų paramos veiksmingumą ir efektyvumą bei jos poveikį bendriems BSP fondų tikslams ir Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos tikslams, turėtų būti atliekamas ex post vertinimas; (36) būtų naudinga nustatyti, kokių veiksmų galima imtis Komisijos ir valstybių narių iniciatyva, su BSP parama teikiant techninę pagalbą; (37) siekiant užtikrinti, kad Sąjungos ištekliai būtų naudojami veiksmingai ir išvengti perteklinio veiksmų, iš kurių gaunama pajamų, finansavimo, reikia nustatyti BSP fondų įnašo veiksmams, iš kurių gaunama pajamų, apskaičiavimo taisykles; (38) siekiant visoje Sąjungoje nustatyti vienodą ir objektyvią BSP fondų paramos įgyvendinimo tvarką, turėtų būti nustatytos išlaidų tinkamumo finansuoti laikotarpio pradžios ir pabaigos datos. Siekiant palengvinti programų vykdymą, tikslinga nustatyti, kad išlaidų tinkamumo finansuoti laikotarpis gali prasidėti anksčiau negu 2014 m. sausio 1 d., jei atitinkama valstybė narė programą pateikia iki tos dienos. Tam, kad ES fondai būtų naudojami veiksmingai, o ES biudžetui kiltų mažesnė rizika, reikia nustatyti apribojimus dėl paramos pabaigtiems veiksmams; (39) vadovaujantis subsidiarumo principu ir laikantis Reglamente (reglamentuose) (ES) Nr. [...] [ERPF, ESF, SF, ETB, EŽŪFKP, EJRŽF reglamentai] numatytų išimčių, valstybės narės turėtų nustatyti nacionalines išlaidų tinkamumo finansuoti taisykles; (40) siekiant supaprastinti BSP fondų paramos naudojimą ir mažinti klaidų riziką, numatant diferencijavimo galimybes, kai reikia atsižvelgti į politikos ypatumus, tikslinga apibrėžti paramos formas, suderintas dotacijų apmokėjimo ir finansavimo pagal fiksuoto dydžio sumas sąlygas, specialias dotacijų tinkamumo finansuoti taisykles ir specialias veiksmų tinkamumo finansuoti pagal jų įgyvendinimo vietą sąlygas; (41) siekiant užtikrinti BSP fondų intervencijos veiksmingumą, nešališkumą ir tvarų poveikį, turėtų būti numatytos nuostatos, kurios garantuotų, kad investicijos į verslą ir infrastruktūrą būtų ilgalaikės ir neleistų naudojantis BSP fondų parama įgyti nepagrįsto pranašumo. Patirtis rodo, kad tinkamas trumpiausias laikotarpis – penkeri metai, išskyrus tuos atvejus, kai valstybės pagalbos taisyklėse nurodyta kitaip. ESF remiamiems veiksmams ir veiksmams, pagal kuriuos neatliekama gamybinių investicijų arba investicijų į infrastruktūrą, reikėtų netaikyti bendrojo trukmės reikalavimo, išskyrus tuos atvejus, kai šie reikalavimai nustatyti pagal taikomas valstybės pagalbos taisykles, taip pat reikėtų jo netaikyti įnašams finansinėms priemonėms arba jų įnašams; (42) tam, kad valstybės narės galėtų tinkamai patikinti dėl BSP fondų teisėto ir tinkamo naudojimo, jos turėtų imtis reikiamų priemonių, kad užtikrintų tinkamą savo valdymo ir kontrolės sistemų struktūrą ir veikimą. Todėl reikėtų nustatyti valstybių narių įsipareigojimus dėl programų valdymo ir kontrolės sistemų ir dėl Sąjungos teisės ir kitų pažeidimų prevencijos, nustatymo ir šalinimo; (43) pagal pasidalijamojo valdymo principą už programų veiksmų įgyvendinimą ir kontrolę pirmiausia turėtų būti atsakingos valstybės narės, naudodamosi savo valdymo ir kontrolės sistemomis. Siekiant veiksmingiau kontroliuoti veiksmų atranką ir įgyvendinimą bei valdymo ir kontrolės sistemų veikimą, reikėtų nustatyti vadovaujančiosios institucijos funkcijas; (44) siekiant užtikrinti tinkamą ex ante patikinimą dėl pagrindinių valdymo ir kontrolės sistemų sudarymo ir struktūros, valstybės narės turėtų paskirti akreditavimo instituciją, kuri būtų atsakinga už vadovaujančiosios ir kontrolės įstaigų akreditavimą ir akreditacijos panaikinimą; (45) reikėtų nustatyti Komisijos įgaliojimus ir pareigas tikrinti veiksmingą valdymo ir kontrolės sistemų veikimą bei reikalauti, kad valstybė narė imtųsi veiksmų. Be to, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai atlikti auditą, skirtą su patikimu finansų valdymu susijusiems klausimams, kad ji galėtų padaryti išvadas dėl fondų veiklos rezultatų; (46) Sąjungos biudžeto įsipareigojimai turėtų būti vykdomi kiekvienais metais. Siekiant užtikrinti veiksmingą programavimo valdymą, reikia nustatyti bendras tarpinio mokėjimo prašymų, metinio ir, kai tinkama, galutinio likučio mokėjimo taisykles, nepažeidžiant konkrečių kiekvienam BSP fondui taikomų taisyklių; (47) programų pradžioje suteikiant išankstinį finansavimą užtikrinama, kad valstybės narės turėtų išteklių teikti paramą paramos gavėjams programai įgyvendinti nuo pat jos patvirtinimo. Todėl reikėtų nustatyti pradinio išankstinio finansavimo sumų iš BSP fondų nuostatas. Pradinis išankstinis finansavimas turėtų būti visiškai patvirtinamas programos užbaigimo metu; (48) siekiant apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, tam tikrą laikotarpį turėtų būti taikomos priemonės, kurios leistų įgaliotajam leidimus suteikiančiam pareigūnui stabdyti mokėjimus, kai turima įrodymų, kad esama didelių valdymo ir kontrolės sistemos veikimo trūkumų, su mokėjimo paraiška susijusių pažeidimų įrodymų arba įrodymų, kad nebuvo pateikti sąskaitoms patvirtinti būtini dokumentai;. (49) siekiant užtikrinti, kad bendrai iš Sąjungos biudžeto finansuojamos išlaidos kiekvienais finansiniais metais būtų naudojamos laikantis taikomų taisyklių, reikėtų nustatyti metinio sąskaitų patvirtinimo tvarką. Pagal šią tvarką akredituotos įstaigos dėl kiekvienos programos turėtų Komisijai pateikti valdymo patikinimo deklaraciją, patvirtintas metines sąskaitas, apibendrintą kontrolės ataskaitą ir nepriklausomo audito nuomonę bei kontrolės ataskaitą; (50) Sąjungos biudžetui apsaugoti Komisijai gali prireikti taikyti finansines pataisas. Siekiant valstybėms narėms užtikrinti teisinį tikrumą, svarbu nustatyti aplinkybes, kuriomis, pažeidus taikomas Sąjungos arba nacionalines teisės normas, Komisija gali taikyti finansines pataisas. Taip pat siekiant užtikrinti, kad finansinės pataisos, kurias Komisija gali taikyti valstybėms narėms, būtų susijusios su ES finansinių interesų apsauga, jos turėtų būti taikomos tik tais atvejais, kai Sąjungos arba nacionalinių teisės normų pažeidimas tiesiogiai arba netiesiogiai susijęs su veiksmų ir atitinkamų išlaidų tinkamumu finansuoti, teisėtumu, valdymu arba kontrole. Proporcingumui užtikrinti svarbu, kad Komisija, nustatydama finansinės pataisos sumą, atsižvelgtų į pažeidimo pobūdį ir sunkumą; (51) siekiant sustiprinti finansinę drausmę, tikslinga nustatyti tvarką, kuria būtų panaikinama bet kokia biudžetinio įsipareigojimo pagal programą dalis, visų pirma, jei konkretus įsipareigojimas dėl sumos gali būti nepanaikintas, ypač kai įgyvendinimas vėluoja dėl aplinkybių, kurios nuo atitinkamos šalies nepriklauso, yra neįprastos arba jų neįmanoma numatyti, o jų pasekmių neįmanoma išvengti, nepaisant parodytų pastangų; (52) reikia nustatyti papildomas bendrąsias nuostatas dėl fondų veikimo. Visų pirma, siekiant padidinti jų papildomą naudą ir geriau jais prisidėti prie Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos prioritetų įgyvendinimo, šių fondų veikimo principai turėtų būti supaprastinti ir sutelkti į investicijų į ekonomikos augimą ir darbo vietų kūrimą bei Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslus; (53) papildomos nuostatos dėl EŽŪFKP ir EJRŽF veikimo nustatytos atitinkamuose konkretiems sektoriams skirtuose teisės aktuose; (54) siekiant propaguoti Sutartyse įtvirtintus ekonominės, socialinės ir teritorinės sanglaudos tikslus, pagal investicijų į ekonomikos augimą ir darbo vietų kūrimą tikslą turėtų būti remiami visi regionai. Kad teikiama parama būtų subalansuota, laipsniška ir atitiktų ekonominio ir socialinio išsivystymo lygį, pagal šį tikslą ERPF ir ESF ištekliai turėtų būti skiriami mažiau išsivysčiusiems regionams, pereinamojo laikotarpio regionams ir labiau išsivysčiusiems regionams pagal jų bendrojo vidaus produkto (BVP) vienam gyventojui santykį su ES vidurkiu. Siekiant užtikrinti ilgalaikį investicijų iš struktūrinių fondų tvarumą, regionai, kurių BVP vienam gyventojui 2007–2013 m. laikotarpiu buvo mažesnis kaip 75 proc. ES-25 vidurkio atitinkamu laikotarpiu, tačiau kurių BVP vienam gyventojui padidėjo iki daugiau kaip 75 proc. ES-27 vidurkio, turėtų gauti bent du trečdalius jų 2007–2013 m. skiriamos paramos. Valstybės narės, kurių vienam gyventojui tenkančios bendrosios nacionalinės pajamos (BNP) yra mažesnės kaip 90 proc. Sąjungos vidurkio, turėtų gauti paramą iš SF pagal investicijų į ekonomikos augimą ir darbo vietų kūrimą tikslą; (55) turėtų būti nustatyti objektyvūs kriterijai, pagal kuriuos būtų nustatomi paramos iš fondų reikalavimus atitinkantys regionai ir vietovės. Šiuo tikslu Sąjungos lygmeniu nustatant regionus ir vietoves reikėtų taikyti bendrą 2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1059/2003 dėl bendro teritorinių statistinių vienetų klasifikatoriaus (NUTS) nustatymo[12] nustatytą regionų klasifikavimo sistemą; (56) norėdama nustatyti tinkamą finansinę programą, Komisija įgyvendinimo aktais turėtų objektyviai ir skaidriai kiekvieniems metams paskirstyti preliminarius turimus įsipareigojimų asignavimus, siekdama daugiausia dėmesio skirti atsiliekančio vystymosi regionams ir pereinamojo laikotarpio paramą gaunantiems regionams; (57) reikia nustatyti ribas, kiek šių išteklių galima skirti investicijoms į ekonomikos augimą ir darbo vietų kūrimą, ir patvirtinti objektyvius jų paskirstymo regionams ir valstybėms narėms kriterijus. Siekiant paskatinti būtiną spartesnę transporto ir energetikos infrastruktūros, taip pat informacinių ir ryšių technologijų plėtrą visoje Sąjungoje, turėtų būti nustatyta Europos infrastruktūros tinklų priemonė. Valstybei narei skiriami metiniai fondų asignavimai ir iš Sanglaudos fondo Europos infrastruktūros tinklų priemonei, o po to – valstybei narei pervedami metiniai asignavimai turėtų būti skiriami laikantis viršutinės ribos, kuri būtų nustatoma atsižvelgiant į tos valstybės narės pajėgumą panaudoti tuos asignavimus. Be to, laikantis skurdo mažinimo pagrindinio tikslo, įgyvendinant paramos maisto produktais programą reikia daugiau dėmesio skirti skurstantiems gyventojams, siekiant skatinti Sąjungos socialinę įtrauktį ir darnų vystymąsi. Numatyta išteklių pervedimo šiai priemonei tvarka, užtikrinanti, kad tie ištekliai bus sudaryti iš ESF asignavimų, numačius atitinkamai sumažinti mažiausią struktūrinių fondų paramos, kuri turi būti skiriama ESF kiekvienoje šalyje, procentinę dalį; (58) kad kuo daugiau dėmesio būtų skiriama strategijos „Europa 2020“ rezultatams ir jos tikslų bei uždavinių įgyvendinimui, penki procentai išteklių, skirtų investicijų į ekonomikos augimą ir darbo vietų kūrimą tikslui, turėtų būti atidėta kaip kiekvieno fondo ir kiekvienos valstybės narės regionų kategorijos veiklos lėšų rezervas; (59) dėl fondų ir siekiant užtikrinti tinkamus asignavimus kiekvienos kategorijos regionams, ištekliai neturėtų būti perkeliami tarp mažiau išsivysčiusių, pereinamojo laikotarpio ir labiau išsivysčiusių regionų, išskyrus tinkamai pagrįstas aplinkybes, susijusias su vieno arba kelių teminių tikslų įgyvendinimu, ir ne daugiau kaip 2 proc. viso tos kategorijos regionui skirto asignavimo; (60) kad būtų užtikrintas realus ekonominis poveikis, pagal šio reglamento sąlygas fondų parama neturėtų būti teikiama vietoj valstybių narių viešųjų išlaidų arba lygiaverčių struktūrinių išlaidų. Be to, siekiant užtikrinti, kad teikiant struktūrinių fondų paramą būtų atsižvelgiama į platesnę ekonominę aplinką, viešųjų išlaidų lygis turėtų būti nustatomas atsižvelgiant į bendras makroekonomines sąlygas, kuriomis teikiamas finansavimas, remiantis valstybių narių kasmet pagal 1997 m. liepos 7 d. Reglamentą (EB) Nr. 1466/97dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[13] teikiamose stabilumo ir konvergencijos programose nustatytais rodikliais. Komisijai tikrinant, kaip taikomas papildomumo principas, daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama valstybėms narėms, kurių mažiau išsivysčiusiuose ir pereinamojo laikotarpio regionuose gyvena ne mažiau kaip 15 proc. gyventojų, dėl jiems skiriamų finansinių išteklių dydžio; (61) būtinos papildomos fondų remiamų veiksmų programų programavimo, valdymo, stebėsenos ir kontrolės nuostatos. Veiksmų programose turėtų būti nustatytos teminius tikslus atitinkančios prioritetinės kryptys, išdėstytas nuoseklus intervencijos loginis pagrindas nustatytiems vystymosi poreikiams tenkinti ir pateikiamas veiklos rezultatų vertinimo planas. Jas taip pat turėtų sudaryti kitos sudedamosios dalys, būtinos efektyviam ir veiksmingam tų fondų paramos įgyvendinimui užtikrinti; (62) siekiant padidinti papildomumą ir supaprastinti įgyvendinimą, reikėtų numatyti galimybes derinti SF ir ERPF paramą su ESF parama bendrose veiksmų programose pagal ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo tikslą; (63) didelės apimties projektams skiriama reikšminga Sąjungos išlaidų dalis ir jie dažnai yra strategiškai svarbūs įgyvendinant Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategiją. Todėl Komisija turėtų ir toliau tvirtinti pakankamai didelės apimties veiksmus, kaip nustatyta šiame reglamente. Siekiant užtikrinti aiškumą, tikslinga apibrėžti didelės apimties projekto turinį. Be to, Komisijai turėtų būti suteikta galimybė atsisakyti remti didelės apimties projektą, jei šią paramą skirti nėra pagrindo; (64) norint suteikti valstybėms narėms galimybę įgyvendinti dalį veiksmų programos taikant rezultatais pagrįstą metodą, būtų naudinga numatyti bendrus veiksmų planus, kurie būtų sudaryti iš paramos gavėjo veiksmų, įgyvendintinų norint prisidėti prie veiksmų programos tikslų. Kad kryptingas fondų rezultatų siekis būtų įgyvendinamas paprasčiau ir patikimiau, šie bendri veiksmų planai turėtų būti valdomi tik laikantis bendrai nustatytų orientyrų, našumo ir rezultatų, nustatytų Komisijos sprendime, kuriuo patvirtinamas bendras veiksmų planas. Be to, bendro veiksmų plano kontrolė ir auditas taip pat turėtų būti susiję tik su tų orientyrų, našumo ir rezultatų pasiekimu. Todėl reikia nustatyti bendrų veiksmų planų rengimo, turinio, tvirtinimo, finansų valdymo ir kontrolės taisykles; (65) kai miestų arba teritorinės plėtros strategijoje reikalaujama laikytis integruoto požiūrio, nes investicijos skiriamos pagal daugiau negu vieną vienos arba kelių veiksmų programų prioritetinę kryptį, fondų remiama veikla turėtų būti vykdoma kaip integruota teritorinė investicija pagal veiksmų programą; (66) būtina nustatyti konkrečias taisykles dėl stebėsenos komiteto funkcijų ir fondų remiamų veiksmų programų įgyvendinimo metinių ataskaitų. Papildomos nuostatos dėl konkretaus EŽŪFKP veikimo nustatytos atitinkamuose konkretiems sektoriams skirtuose teisės aktuose; (67) siekiant užtikrinti, kad būtų galima gauti svarbią ir aktualią informaciją apie programų įgyvendinimą, valstybės narės turi nuolat teikti Komisijai svarbiausius duomenis. Norint išvengti papildomos naštos valstybėms narėms, šis reikalavimas turėtų apsiriboti nuolat renkamais duomenimis, perduodamais elektroninio keitimosi duomenimis priemonėmis; (68) pagal Sutarties 175 straipsnį Komisija Europos Parlamentui, Tarybai, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui kas trejus metus teikia sanglaudos ataskaitą, kurioje nurodoma, kokia pažanga padaryta siekiant Sąjungos ekonominės, socialinės ir teritorinės sanglaudos. Reikia nustatyti šios ataskaitos turinį; (69) Komisija, bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, turėtų vykdyti fondų ex post vertinimą, kad tinkamu lygiu gautų informacijos apie finansuotų intervencinių veiksmų rezultatus ir poveikį. Taip pat reikia nustatyti konkrečias nuostatas dėl fondų vertinimo patvirtinimo tvarkos; (70) svarbu, kad visuomenė būtų informuojama apie Sąjungos fondų paramos pasiekimus. Piliečiai turi teisę žinoti, kaip investuojami Sąjungos finansiniai ištekliai. Atsakomybė už tai, kad atitinkama informacija būtų skelbiama visuomenei, tenka ir vadovaujančiosioms institucijoms, ir paramos gavėjams. Siekiant veiksmingesnės komunikacijos su visuomene ir didesnės komunikacijos veiksmų, kurių imamasi Komisijos iniciatyva, sinergijos, pagal šį reglamentą komunikacijos veiksmams skiriamos lėšos taip pat naudojamos siekiant Europos Sąjungos politikos prioritetų, susijusių su šio reglamento bendraisiais tikslais, koordinuotai komunikacijai; (71) siekiant užtikrinti plačią informacijos apie fondų paramos pasiekimus ir Sąjungos vaidmenį sklaidą bei informuoti potencialius paramos gavėjus apie finansavimo galimybes, šiame reglamente turėtų būti nustatytos išsamios informavimo ir viešinimo priemonių taisyklės, taip pat tam tikri techniniai tokių priemonių aspektai; (72) siekiant, kad informacija apie finansavimo galimybes ir projektų paramos gavėjus būtų kuo prieinamesnė ir skaidresnė, kiekvienoje valstybėje narėje turėtų veikti viena bendra interneto svetainė arba portalas, kur būtų skelbiama informacija apie visas veiksmų programas, taip pat pagal kiekvieną veiksmų programą remiamų veiksmų sąrašas; (73) reikia nustatyti kriterijus, pagal kuriuos būtų moduliuojama fondų skiriama veiksmų programų bendro finansavimo dalis, visų pirma siekiant padidinti Sąjungos lėšų dauginamąjį poveikį. Taip pat reikia nustatyti didžiausias bendro finansavimo normas pagal regionų kategorijas, siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi bendro finansavimo taikant tinkamą nacionalinės paramos lygį principo; (74) valstybės narės turi paskirti kiekvienos veiksmų programos vadovaujančiąją instituciją, tvirtinančiąją instituciją ir funkciškai nepriklausomą audito instituciją. Tam, kad valstybės narės galėtų lanksčiai nustatyti kontrolės sistemas, reikėtų numatyti, kad tvirtinančiosios institucijos funkcijas galėtų atlikti vadovaujančioji organizacija. Valstybei narei taip pat turėtų būti leidžiama paskirti tarpines įstaigas, kurios vykdytų tam tikras vadovaujančiosios arba tvirtinančiosios institucijos funkcijas. Tokiu atveju valstybė narė turėtų aiškiai nustatyti tas pareigas ir funkcijas; (75) vadovaujančiajai institucijai tenka pagrindinė atsakomybė už efektyvų ir veiksmingą fondų paramos įgyvendinimą, todėl ji atlieka daug funkcijų, susijusių su programų valdymu ir stebėsena, finansų valdymu ir kontrole bei projektų atranka. Jos pareigos ir funkcijos turėtų būti nustatytos; (76) tvirtinančioji institucija turėtų rengti ir teikti Komisijai mokėjimo paraiškas. Ji taip pat turėtų rengti metines sąskaitas, tvirtinti metinių sąskaitų išsamumą, tikslumą ir teisingumą, bei tvirtinti, kad į sąskaitas įtrauktos išlaidos atitinka taikomas Sąjungos ir nacionalines taisykles. Jos pareigos ir funkcijos turėtų būti nustatytos; (77) audito institucija turėtų užtikrinti, kad būtų atliekamas valdymo ir kontrolės sistemų, tinkamos veiksmų imties ir metinių sąskaitų auditas. Jos pareigos ir funkcijos turėtų būti nustatytos; (78) siekiant atsižvelgti į konkrečias ERPF, ESF ir Sanglaudos fondo valdymo ir kontrolės sistemų ypatybes ir poreikį užtikrinti proporcingą požiūrį, reikia nustatyti konkrečias nuostatas dėl vadovaujančiosios institucijos ir tvirtinančiosios institucijos akreditavimo ir akreditacijos panaikinimo; (79) nepažeidžiant finansų kontrolės srities Komisijos įgaliojimų, valstybės narės ir Komisija turėtų aktyviau bendradarbiauti šioje srityje, taip pat reikėtų nustatyti kriterijus, kurie leistų Komisijai, laikantis jos vykdomos nacionalinių sistemų kontrolės strategijos, nustatyti, kokį patikinimą ji turėtų gauti iš nacionalinių audito įstaigų; (80) be bendrų finansų valdymo taisyklių, ERPF, ESF ir Sanglaudos fondui reikia nustatyti papildomas nuostatas. Visų pirma, siekiant užtikrinti, kad prieš metinį sąskaitų patvirtinimą Komisija gautų tinkamą patikinimą, tarpinio mokėjimo paraiškos turėtų būti apmokamos 90 proc. sumos, gautos pagal prioritetinę kryptį tinkamoms finansuoti išlaidoms pritaikius prioritetinės krypties bendro finansavimo normą, nustatytą sprendime, kuriuo patvirtinama veiksmų programa. Nesumokėtos sumos turėtų būti išmokėtos valstybėms narėms, patvirtinus metines sąskaitas, jei tinkamai patikinta, kad metų, kuriems taikoma patvirtinimo procedūra, išlaidos yra tinkamos finansuoti; (81) siekiant užtikrinti, kad paramos gavėjai kuo greičiau gautų paramą, o Komisija būtų tvirčiau įsitikinusi tinkamumu, reikėtų nustatyti reikalavimą, kad į mokėjimo paraiškas būtų įtraukiamos tik tos išlaidos, dėl kurių parama jau išmokėta paramos gavėjams. Kiekvienais metais turėtų būti numatytas išankstinis finansavimas, siekiant užtikrinti, kad valstybės narės turėtų pakankamai išteklių veikti pagal šią tvarką. Šis išankstinis finansavimas turėtų būti kasmet patvirtinamas, tvirtinant sąskaitas; (82) siekiant užtikrinti, kad bendrosios įsipareigojimų panaikinimo taisyklės būtų taikomos tinkamai, fondams taikomose taisyklėse turėtų būti išsamiai nustatyta įsipareigojimų panaikinimo terminų ir atitinkamų sumų apskaičiavimo tvarka; (83) būtina nustatyti išsamią fondams taikomą metinio sąskaitų patvirtinimo procedūrą, kad ši tvarka būtų taikoma aiškiai ir užtikrinant teisinį tikrumą. Svarbu numatyti ribotą galimybę, kad valstybė narė savo metinėse sąskaitose galėtų atidėti sumą, kuriai tuo metu taikoma audito institucijos procedūra; (84) be metinio sąskaitų patvirtinimo turėtų būti nustatytas metinis įgyvendintų veiksmų užbaigimas (ERPF ir SF) arba galutinis išlaidų patvirtinimas (ESF). Norint mažinti su veiksmų programų galutiniu užbaigimu susijusias sąnaudas ir paramos gavėjams tenkančią administracinę naštą bei užtikrinti teisinį tikrumą, metinis užbaigimas turėtų būti privalomas ir, atitinkamai, laikotarpį, per kurį reikia saugoti patvirtinamuosius dokumentus ir per kurį gali būti atliekamas veiksmų auditas bei taikomos finansinės pataisos, reikėtų apriboti; (85) siekiant apsaugoti Sąjungos finansinius interesus ir nustatyti veiksmingo programų įgyvendinimo užtikrinimo priemones, turėtų būti numatytos priemonės, kurios Komisijai leistų mokėjimus sustabdyti prioritetinės krypties arba veiksmų programos lygmeniu; (86) siekiant valstybėms narėms užtikrinti teisinį tikrumą, reikėtų nustatyti konkrečią valstybių narių ir Komisijos dėl fondų paramos taikomų finansinių pataisų tvarką ir procedūras; (87) veiksmų audito dažnis turėtų būti proporcingas Sąjungos paramai iš fondų. Visų pirma reikėtų sumažinti atliekamų auditų skaičių tais atvejais, kai visos tinkamos finansuoti veiksmo išlaidos neviršija 100 000 EUR. Vis dėlto auditą turėtų būti galima atlikti bet kuriuo metu, kai turima duomenų apie pažeidimą ar sukčiavimą, arba kai atliekamas audito imties auditas atlikus įgyvendinto veiksmo užbaigimo procedūras. Tam, kad Komisijos audito lygis atitiktų riziką, Komisijai turėtų būti suteikta galimybė mažiau audituoti veiksmų programas, kurias įgyvendinant nenustatyta didelių trūkumų arba kurių audito institucija yra patikima; (88) šio reglamento neesminėms nuostatoms papildyti ir iš dalies keisti, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai pagal Sutarties 290 straipsnį priimti teisės aktus dėl elgesio kodekso, susijusio su tikslais ir kriterijais, pagal kuriuos būtų įgyvendinama partnerystė, tvirtinama Bendra strateginė programa ir nustatomi šie dalykai: papildomos augimo ir konkurencingumo rezervo skirstymo taisyklės, vietos plėtros strategijų įgyvendinimo vietovės ir gyventojų skaičiaus apibrėžtys, išsamios taisyklės dėl finansinių priemonių (ex ante vertinimas, išlaidų tinkamumas finansuoti, neremiamos veiklos tipai, paramos derinimas, turto perdavimas ir valdymas, mokėjimo prašymai ir metinių finansavimo dalių kapitalizavimas), veiksmams, iš kurių gaunama pajamų, taikomos fiksuoto dydžio sumos apibrėžtis, valstybių narių atsakomybė už pranešimą apie pažeidimus ir neteisėtai išmokėtų sumų susigrąžinimą, valdymo patikinimo deklaracijos pavyzdys, valdymo ir kontrolės sistemos valdymas, nacionalinio audito sąlygos, valdančiųjų ir tvirtinančiųjų institucijų akreditavimo kriterijai, bendrai priimtinos duomenų laikmenos, taikytinas finansinės pataisų dydis, priedų pakeitimai ir konkrečios priemonės, reikalingos norint palengvinti perėjimą nuo Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 taikymo. Komisija taip pat turėtų būti įgaliota iš dalies keisti I ir IV priedus, kad galėtų atsižvelgti į būsimus prisitaikymo poreikius. Labai svarbu, kad parengiamųjų darbų metu Komisija rengtų tinkamas konsultacijas, taip pat su ekspertais; (89) ruošdama ir rengdama deleguotuosius aktus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai Europos Parlamentui ir Tarybai būtų perduodami tinkamai, laiku ir tuo pačiu metu; (90) Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai: dėl visų BSP fondų įgyvendinimo aktais priimti sprendimus, kuriais patvirtinamos partnerystės sutartys, skirstomas veiklos lėšų rezervas ir dėl valstybių narių ekonominės politikos sustabdomi mokėjimai; dėl fondų įgyvendinimo aktais priimti sprendimus, kuriais patvirtinamos veiksmų programos ir didelės apimties projektai, sustabdomi mokėjimai ir atliekamos finansinės pataisos; (91) siekiant užtikrinti vienodas šios reglamento įgyvendinimo sąlygas, įgyvendinimo įgaliojimai, susiję su metodika, taikoma klimato kaitos tikslams, finansinių priemonių tipinėms sąlygoms ir stebėsenai, projektų, iš kurių gaunama pajamų, grynųjų pajamų apskaičiavimo metodams, regionų ir valstybių narių, atitinkančių investicijų į ekonomikos augimą ir darbo vietų kūrimą tikslo kriterijus nustatymui, fondų veiksmų programų pavyzdžiui ir informacijos apie didelės apimties projektus teikimo formai ir jų ekonominio naudingumo analizei taikytiniems metodams, bendrų veiksmų planų formai, metinių ir galutinių įgyvendinimo ataskaitų pavyzdžiui, informavimo ir viešinimo priemonių techniniams reikalavimams, valstybių narių keitimuisi informacija ir patikroms vietoje, valdymo deklaracijos pavyzdžiui, audito strategijos, nuomonės ir metinės kontrolės pavyzdžiams, per auditus gautų duomenų naudojimui ir mokėjimo paraiškų pavyzdžiui, turėtų būti naudojami remiantis 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai[14]; (92) šiuo reglamentu pakeičiamas 2006 m. liepos 11 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006, nustatantis bendrąsias nuostatas dėl Europos regioninės plėtros fondo, Europos socialinio fondo ir Sanglaudos fondo bei panaikinantis Reglamentą (EB) N. 1260/1999[15]. Todėl tas reglamentas turėtų būti panaikintas; (93) kadangi šio reglamento tikslo, būtent – mažinti įvairių regionų išsivystymo lygio skirtumus ir nepalankiausias sąlygas turinčių regionų arba salų, ypač kaimo vietovių, pramonės pereinamojo laikotarpio vietovių ir regionų, kurie turi didelių nuolatinių gamtinių arba demografinių trūkumų, valstybės narės pakankamai gerai pasiekti negali, šio tikslo geriau siekti Sąjungos lygmeniu ir Sąjunga gali pagal Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą priimti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu reglamentuojama tik tai, kas būtina tam tikslui pasiekti, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: PIRMOJI DALIS DALYKAS IR TERMINŲ APIBRĖŽTYS 1 straipsnis Dalykas Šiuo reglamentu nustatomos bendros taisyklės, taikomos Europos regioninės plėtros fondui (ERPF), Europos socialiniam fondui (ESF), Sanglaudos fondui (SF), Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai (EŽŪFKP) ir Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondui (EJRŽF), kurių veiklos gairės pateiktos Bendroje strateginėje programoje (toliau – BSP fondai). Jame taip pat išdėstomos nuostatos, kurios yra reikalingos siekiant užtikrinti BSP fondų veiksmingumą, koordinavimą tarpusavyje ir su kitomis Sąjungos priemonėmis. Be to, šiame reglamente nustatomos bendrosios ERPF ir ESF (toliau – struktūriniai fondai) bei SF veiklą reglamentuojančios taisyklės. Šiuo reglamentu nustatomi struktūrinių fondų ir SF (toliau – fondai) uždaviniai, prioritetiniai tikslai ir organizacinė struktūra, taip pat kriterijai, kuriuos turi atitikti valstybės narės ir regionai, kad atitiktų fondų paramos reikalavimus, turimi finansiniai ištekliai ir jų paskirstymo kriterijai. Šio reglamento nuostatos taikomos nepažeidžiant Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr.[...]/2012 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos[16] (toliau – BŽŪP reglamentas) nuostatų ir konkrečių toliau nurodytų reglamentų nuostatų: (1) Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr.[...]/2012 dėl Europos regioninės plėtros fondo, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1080/2006[17] (toliau – ERPF reglamentas); (2) Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr.[...]/2012 dėl Europos socialinio fondo, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1081/2006[18] (toliau – ESF reglamentas); (3) Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr.[...]/2012, kuriuo įsteigiamas Sanglaudos fondas ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1084/2006[19] (toliau – SF reglamentas); (4) Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr.[...]/2012 dėl Europos teritorinio bendradarbiavimo[20] (toliau – ETB reglamentas); (5) Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr.[...]/2012 dėl Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 11698/2005[21] (toliau – EŽŪFKP reglamentas), ir (6) Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr.[...]/2012 dėl Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondo, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1198/2006[22] (toliau – EJRŽF reglamentas). 2 straipsnis Apibrėžtys Taikant šį reglamentą, BSP fondų remiamoms finansinėms priemonėms taikomos Finansiniame reglamente nustatytos finansinių priemonių apibrėžtys, išskyrus tuos atvejus, kai šiame reglamente nustatyta kitaip. Kitų vartojamų terminų apibrėžtys: (1) Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija – tikslai ir bendri uždaviniai, kuriais vadovaujasi valstybės narės ir Sąjunga, nustatyti Komisijos komunikate „2020 m. Europa. Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija“ ir išdėstyti Europos Vadovų Tarybos 2010 m. birželio 17 d. priimtų išvadų I priede (Nauja Europos darbo vietų kūrimo ir ekonomikos augimo strategija, ES pagrindiniai tikslai) ir 2010 m. spalio 21 d. Tarybos sprendime dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių, ir visi vėlesni šių tikslų ir bendrų uždavinių pakeitimai; (2) Bendra strateginė programa – dokumentas, kuriuo pagal Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos tikslus ir uždavinius nustatomi pagrindiniai BSP fondų veiksmai: kiekvienam teminiam tikslui nustatomi pagrindiniai kiekvieno BSP fondo lėšomis remtini veiksmai ir BSP fondų programavimo nuoseklumo ir atitikties valstybių narių ir Sąjungos ekonomikos ir užimtumo politikai užtikrinimo priemonės; (3) konkrečiam fondui taikomos taisyklės – šio reglamento Trečiojoje dalyje arba konkrečiame arba bendrame reglamente, kuriuo reglamentuojamas vienas ar keli BSP fondai, nurodyti arba išvardyti 1 straipsnio trečioje pastraipoje, pateiktos nuostatos arba pagal minėtas nuostatas nustatytos taisyklės; (4) programavimas – kelių etapų procesas, kuriuo organizuojama veikla, priimami sprendimai ir skirstomi finansiniai ištekliai, siekiant bendrais daugiamečiais Sąjungos ir valstybių narių veiksmais įgyvendinti Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategiją; (5) programa – šio reglamento Trečiojoje dalyje ir EJRŽF reglamente tai yra „veiksmų programa“, o EŽŪFKP reglamente – „kaimo plėtros programa“; (6) prioritetas – šio reglamento Trečiojoje dalyje tai yra „prioritetinė kryptis“, EJRŽF ir EŽŪFKP reglamentuose – „Sąjungos prioritetas“; (7) veiksmas – projektas, sutartis arba grupė projektų, kuriuos atrenka atitinkamos programos vadovaujančioji institucija arba kurie atrenkami jos atsakomybe ir kuriais siekiama prioriteto arba prioritetų, su kuriuo (-iais) jie susiję, tikslų; kalbant apie finansines priemones „veiksmu“ vadinami pagal programą finansinėms priemonėms skirti finansiniai įnašai ir vėlesnė šiomis finansinėmis priemonėmis teikiama finansinė parama; (8) paramos gavėjas – viešasis arba privatus subjektas, atsakingas už veiksmų inicijavimą arba inicijavimą ir įgyvendinimą; pagal valstybės pagalbos taisykles paramos gavėjas yra subjektas, kuris gauna pagalbą; kalbant apie finansines priemones paramos gavėjas yra subjektas, kuris įgyvendina finansinę priemonę; (9) galutinis paramos gavėjas – juridinis arba fizinis asmuo, kuris gauna finansinę paramą pagal finansinę priemonę; (10) valstybės pagalba – pagalba, kuriai taikoma Sutarties 107 straipsnio 1 dalis; taikant šį reglamentą „valstybės pagalba“ taip pat vadinama de minimis pagalba, kaip apibrėžta 2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1998/2006 dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai[23], 2007 m. gruodžio 20 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1535/2007 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai žemės ūkio produktų gamybos sektoriuje[24] ir 2007 m. liepos 24 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 875/2007 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis valstybės pagalbai žuvininkystės sektoriuje ir iš dalies keičiančiame Reglamentą (EB) Nr. 1860/2004[25]; (11) užbaigtas veiksmas – fiziškai užbaigtas arba visiškai įgyvendintas veiksmas, dėl kurio paramos gavėjai yra atlikę visus susijusius mokėjimus ir gavę atitinkamą viešojo įnašo dalį; (12) viešoji parama – finansinė parama veiksmui finansuoti, skiriama iš nacionalinių, regiono arba vietos valdžios institucijų biudžeto, Sąjungos BSP fondų biudžeto, viešosios teisės subjektų biudžeto arba viešosios valdžios institucijų ar viešosios teisės subjektų asociacijų biudžeto; (13) viešosios teisės subjektas – viešosios teisės reglamentuojamas subjektas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB[26] 1 straipsnio 9 dalyje, ir Europos teritorinio bendradarbiavimo grupė (ETBG), įsteigta pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1082/2006[27], nepaisant to, ar pagal nacionalines įgyvendinimo nuostatas ETBG yra laikoma viešosios teisės, ar privačiu subjektu; (14) dokumentas – popierinis dokumentas arba elektroninė terpė, kur saugoma pagal šį reglamentą svarbi informacija; (15) tarpinė įstaiga – viešoji ar privačioji įstaiga, kuri yra pavaldi vadovaujančiajai arba tvirtinančiajai institucijai arba kuri tokios institucijos vardu atlieka su veiksmus įgyvendinančiais paramos gavėjais susijusias pareigas; (16) vietos plėtros strategija – suderinti veiksmai, kuriais tinkamo lygmens partneryste siekiama vietos tikslų ir tenkinami vietos poreikiai, prisidedant prie Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos; (17) laipsniškas baigimas – veiksmų baigimas pagal metinį sąskaitų patvirtinimą prieš bendrąjį programos užbaigimą; (18) partnerystės sutartis – valstybės narės kartu su partneriais laikantis daugiapakopio valdymo principo parengtas dokumentas, kuriame nustatyta valstybės narės BSP fondų paramos naudojimo strategija, prioritetai ir tvarka, kad veiksmingai ir efektyviai būtų įgyvendinama Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija, ir kurį Komisija patvirtina atsižvelgdama į vertinimo ir dialogo su valstybe nare rezultatus; (19) regionų kategorija – regionų skirstymas į mažiau išsivysčiusius regionus, pereinamojo laikotarpio regionus arba labiau išsivysčiusius regionus, kaip nustatyta 82 straipsnio 2 dalyje; (20) mokėjimo prašymas – valstybės narės Komisijai pateikta mokėjimo paraiška arba išlaidų deklaracija; (21) EIB – Europos investicijų bankas, Europos investicijų fondas arba bet kuri Europos investicijų banko patronuojamoji įmonė; (22) MVĮ – labai mažos, mažosios arba vidutinės įmonės, kaip apibrėžta Komisijos rekomendacijoje 2003/361/EB arba vėlesnėse jos versijose su pakeitimais; (23) ataskaitiniai metai – Trečiojoje dalyje tai yra laikotarpis nuo liepos 1 d. iki birželio 30 d., išskyrus pirmuosius ataskaitinius metus – šiuo atveju ataskaitiniai metai yra laikotarpis nuo išlaidų tinkamumo finansuoti pradžios iki 2015 m. birželio 30 d. Paskutiniai ataskaitiniai metai – 2022 m. liepos 1 d.–2023 m. birželio 1 d.; (24) finansiniai metai – Trečiojoje dalyje tai yra laikotarpis nuo sausio 1 d. iki gruodžio 31 d. ANTROJI DALIS BSP FONDAMS TAIKOMOS BENDROS NUOSTATOS I ANTRAŠTINĖ DALIS Sąjungos paramos BSP fondams principai 3 straipsnis Taikymo sritis Šioje dalyje nustatytos taisyklės taikomos nepažeidžiant Trečiosios dalies nuostatų. 4 straipsnis Bendrieji principai 1. BSP fondų parama teikiama pagal daugiametes programas, papildant nacionalinę, regioninę ir vietos intervencinę veiklą, skirtą Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijai įgyvendinti, atsižvelgiant į integruotąsias gaires, konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas pagal Sutarties 121 straipsnio 2 dalį ir susijusias Tarybos rekomendacijas, priimtas pagal Sutarties 148 straipsnio 4 dalį. 2. Komisija ir valstybės narės užtikrina, kad BSP fondų parama derėtų su Sąjungos politika ir prioritetais ir papildytų kitas Sąjungos priemones. 3. BSP fondų parama įgyvendinama Komisijai ir valstybėms narėms glaudžiai bendradarbiaujant. 4 Valstybės narės ir jų tam tikslui paskirtos institucijos atsako už programų įgyvendinimą ir vykdo savo užduotis pagal šį reglamentą ir konkretiems fondams taikomas taisykles atitinkamu teritoriniu lygmeniu, paisydamos institucinės, teisinės ir finansinės valstybės narės sistemos ir laikydamosi šio reglamento ir konkretiems fondams taikomų taisyklių. 5. Nustatant BSP fondų paramos įgyvendinimo ir naudojimo, ypač finansinių ir administracinių išteklių, reikalingų BSP fondų paramai įgyvendinti, ataskaitų teikimo, vertinimo, valdymo ir kontrolės tvarką atsižvelgiama į proporcingumo skiriamos paramos lygiui principą. 6. Pagal savo atitinkamos atsakomybės sritis Komisija ir valstybės narės užtikrina, kad BSP fondų veikla būtų koordinuojama tarpusavyje ir su kitomis Sąjungos politikos sritimis ir priemonėmis, taip pat įgyvendinamomis pagal Sąjungos išorės veiksmus. 7. BSP fondams skirta Sąjungos biudžeto dalis įgyvendinama vadovaujantis valstybių narių ir Komisijos pasidalijamojo valdymo principu pagal 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento[28] (toliau – Finansinis reglamentas) 53 straipsnio b punktą, išskyrus iš SF Europos infrastruktūros tinklų priemonei skirtas lėšas, kaip nurodyta 84 straipsnio 4 dalyje, Europos iniciatyva įgyvendinamus novatoriškus veiksmus pagal ERPF reglamento 9 straipsnį ir Komisijos iniciatyva teikiamą techninę pagalbą. 8. Komisija ir valstybės narės pagal Finansinio reglamento 73 straipsnį taiko patikimo finansų valdymo principą. 9. Komisija ir valstybės narės užtikrina BSP fondų veiksmingumą, visų pirma vykdydamos stebėseną, taikydamos ataskaitų teikimo reikalavimus ir atlikdamos vertinimą. 10. Vykdydamos atitinkamas su BSP fondais susijusias funkcijas, Komisija ir valstybės narės siekia mažinti paramos gavėjams tenkančią administracinę naštą. 5 straipsnis Partnerystė ir daugiapakopis valdymas 1. Dėl kiekvienos partnerystės sutarties ir kiekvienos programos valstybė narė užmezga partnerystės ryšius su šiais partneriais: (a) kompetentingomis regioninėmis, vietos, miesto ir kitomis valdžios institucijomis, (b) ekonominiais ir socialiniais partneriais, ir (c) įstaigomis, atstovaujančiomis pilietinei visuomenei, įskaitant aplinkosaugos partnerius, nevyriausybines organizacijas, ir įstaigomis, atsakingomis už moterų ir vyrų lygybės ir nediskriminavimo skatinimą. 2. Pagal daugiapakopio valdymo principą partneriai dalyvauja valstybėms narėms rengiant partnerystės sutartis ir pažangos ataskaitas bei rengiant, įgyvendinant, stebint ir vertinant programas. Partneriai dalyvauja programų stebėsenos komitetuose. 3. Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius teisės aktus pagal 140 straipsnį, rengiant Europos elgesio kodeksą, kuriame nustatomi tikslai ir kriterijai, skirti padėti įgyvendinti partnerystės principą ir sudaryti sąlygas valstybėms narėms dalytis informacija, patirtimi, rezultatais ir gerąja patirtimi. 4. Bent kartą per metus dėl kiekvieno BSP fondo Komisija Sąjungos lygmeniu dėl fondų paramos įgyvendinimo konsultuojasi su ekonominiams ir socialiniams partneriams atstovaujančiomis organizacijomis. 6 straipsnis Sąjungos ir nacionalinės teisės laikymasis BSP fondų finansuojami veiksmai atitinka taikytiną Sąjungos ir nacionalinę teisę. 7 straipsnis Moterų ir vyrų lygybės ir nediskriminavimo skatinimas Valstybės narės ir Komisija užtikrina, kad rengiant ir įgyvendinant programas būtų skatinama moterų ir vyrų lygybė bei būtų įtraukiamas lyčių lygybės aspektas. Valstybės narės ir Komisija imasi tinkamų priemonių, kad programų rengimo ir įgyvendinimo etapais būtų užkirstas kelias diskriminacijai dėl lyties, rasinės ar etninės kilmės, religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus arba seksualinės orientacijos. 8 straipsnis Tvarus vystymasis BSP fondų tikslų siekiama atsižvelgiant į tvarų vystymąsi ir Sąjungos skatinamą siekį apsaugoti ir gerinti aplinką, kaip nurodyta Sutarties 11 ir 19 straipsniuose, atsižvelgiant į principą „teršėjas moka“. Valstybės narės ir Komisija užtikrina, kad rengiant ir įgyvendinant partnerystės sutartis ir programas būtų skatinama laikytis aplinkosaugos reikalavimų, išteklių naudojimo veiksmingumo, klimato kaitos švelninimo ir prisitaikymo, atsparumo nelaimėms ir rizikos prevencijos bei valdymo principų. Valstybės narės teikia informaciją apie paramą klimato kaitos tikslams įgyvendinti, taikydamos Komisijos nustatytą metodiką. Komisija šią metodiką patvirtina įgyvendinimo aktu. Šis įgyvendinimo aktas priimamas pagal 143 straipsnio 3 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą. II ANTRAŠTINĖ DALIS STRATEGINIS POŽIŪRIS I SKYRIUS BSP fondų ir Bendros strateginės programos teminiai tikslai 9 straipsnis Teminiai tikslai Kiekvieno BSP fondo parama teikiama šiems teminiams tikslams siekti, taip prisidedant prie Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos įgyvendinimo: (1) mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų skatinimas; (2) informacinių ir ryšių technologijų prieinamumo, naudojimo didinimas ir kokybės gerinimas; (3) mažųjų ir vidutinių įmonių bei žemės ūkio sektoriaus (EŽŪFKP) ir žuvininkystės bei akvakultūros sektoriaus (EJRŽF) konkurencingumo didinimas; (4) perėjimo prie mažai anglies dioksido į aplinką išskiriančių technologijų ekonomikos visuose sektoriuose rėmimas; (5) prisitaikymo prie klimato kaitos, rizikos prevencijos ir valdymo skatinimas; (6) aplinkosauga ir išteklių naudojimo veiksmingumo skatinimas; (7) tvaraus transporto skatinimas ir kliūčių pagrindinėse tinklo infrastruktūros dalyse šalinimas; (8) užimtumo skatinimas ir darbo jėgos judumo rėmimas; (9) socialinės įtraukties skatinimas ir kova su skurdu; (10) investicijos į švietimą, įgūdžius ir mokymąsi visą gyvenimą; (11) institucinių pajėgumų stiprinimas ir veiksmingas viešasis administravimas. Pagal teminius tikslus nustatomi konkretūs kiekvieno BSP fondo prioritetai, nurodomi konkretiems fondams taikomose taisyklėse. 10 straipsnis Bendra strateginė programa Kad būtų galima skatinti darnų, subalansuotą ir tvarų Sąjungos vystymąsi, Bendra strategine programa pagal Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos tikslus ir uždavinius nustatomi BSP fondų pagrindiniai veiksmai. 11 straipsnis Turinys Bendroje strateginėje programoje nustatoma: (a) pagal kiekvieną teminį tikslą nustatomi kiekvieno BSP fondo remtini pagrindiniai veiksmai; (b) pagrindinės teritorinės miestų, kaimų, pakrančių ir žuvininkystės vietovių, taip pat vietovių, kurioms būdingi specifiniai Sutarties 174 ir 349 straipsniuose nurodyti teritoriniai ypatumai, problemos, spręstinos pasitelkiant BSP fondus; (c) horizontalieji BSP fondų įgyvendinimo principai ir politikos tikslai; (d) kiekvieno BSP fondo bendradarbiavimo veiklos prioritetinės sritys, kai tinkama, atsižvelgiant į makroregionines ir jūrų baseinų strategijas; (e) BSP fondų koordinavimo tarpusavyje ir su kitomis susijusiomis Sąjungos politikos sritimis ir priemonėmis, įskaitant bendradarbiavimo išorės priemones, procedūros; (f) BSP fondų programavimo nuoseklumo ir atitikties konkrečioms šalims skirtoms rekomendacijoms pagal Sutarties 121 straipsnio 2 dalį ir susijusioms Tarybos rekomendacijoms, priimtoms pagal 148 straipsnio 4 dalį, užtikrinimo priemonės. 12 straipsnis Priėmimas ir peržiūra Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotąjį aktą pagal 142 straipsnį dėl Bendros strateginės programos per 3 mėnesius nuo šio reglamento priėmimo. Jeigu Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija iš esmės pasikeičia, Komisija Bendrą strateginę programą peržiūri ir, kai tinkama, deleguotuoju aktu pagal 142 straipsnį priima atnaujintą bendrą strateginę programą. Per 6 mėnesius nuo atnaujintos Bendros strateginės programos priėmimo valstybės narės, kai reikia, teikia savo partnerystės sutarčių ir programų pakeitimus, kad užtikrintų jų derėjimą su atnaujinta bendra strategine programa. II SKYRIUS Partnerystės sutartis 13 straipsnis Partnerystės sutarties rengimas 1. Kiekviena valstybė narė parengia 2014 m. sausio 1 d.–2020 m. gruodžio 31 d. laikotarpio partnerystės sutartį. 2. Valstybės narės partnerystės sutartį rengia bendradarbiaudamos su 5 straipsnyje nurodytais partneriais. Partnerystės sutartis rengiama bendradarbiaujant su Komisija. 3. Partnerystės sutartis taikoma visai BSP fondų paramai atitinkamoje valstybėje narėje. 4. Kiekviena valstybė narė savo partnerystės sutartį pateikia Komisijai per 3 mėnesius nuo Bendros strateginės programos priėmimo. 14 straipsnis Partnerystės sutarties turinys Partnerystės sutartyje nustatoma: (a) tvarka, kuria užtikrinamas derėjimas su Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija, taip pat: i) netolygumų ir vystymosi poreikių analizė atsižvelgiant į Bendroje strateginėje programoje nustatytus teminius tikslus ir pagrindinius veiksmus, konkrečiai šaliai skirtose rekomendacijose pagal Sutarties 121 straipsnio 2 dalį ir atitinkamose Tarybos rekomendacijose, priimtose pagal Sutarties 148 straipsnio 4 dalį, nustatytus uždavinius; ii) programų ex ante vertinimų, kuriais grindžiamas teminių tikslų pasirinkimas ir BSP fondų paramos preliminarus paskirstymas, analizės santrauka; iii) pagrindinių numatomų kiekvieno teminio tikslo rezultatų kiekvieno BSP fondo atžvilgiu santrauka; iv) Sąjungos paramos iš kiekvieno BSP fondo preliminarus paskirstymas nacionaliniu lygmeniu pagal teminius tikslus, taip pat visa preliminari paramos, numatytos klimato kaitos tikslams, suma; v) pagrindinės bendradarbiavimo prioritetinės sritys, atsižvelgiant, kai tinkama, į makroregionines ir jūrų baseinų strategijas; vi) horizontalieji BSP fondų įgyvendinimo principai ir politikos tikslai; vii) pagal ERPF, ESF ir SF įgyvendinamų programų sąrašas, išskyrus Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslo programas, ir EŽŪFKP ir EJRŽF programų sąrašas, nurodant preliminarų lėšų paskirstymą pagal BSP fondą ir pagal metus; (b) integruotas požiūris į BSP fondų remiamą teritorinį vystymąsi, nurodant: i) procedūros, nacionaliniu ir regioniniu lygmenimis užtikrinančios BSP fondų koordinavimą tarpusavyje ir su kitomis Sąjungos ir nacionalinėmis finansavimo priemonėmis ir EIB; ii) tvarka, kuria užtikrinamas integruotas BSP fondų paramos naudojimas teritoriniam miestų, kaimų, pakrančių ir žuvininkystės vietovių, taip pat vietovių, kurioms būdingi tam tikri teritoriniai ypatumai, vystymuisi, visų pirma 28, 29 ir 99 straipsnių įgyvendinimo tvarka ir, kai tinkama, taip pat pateikiamas miestų, kurie dalyvauja ERPF reglamento 7 straipsnyje nurodytoje miestų plėtros programoje, sąrašas; (c) integruotą požiūrį tenkinant specifinius geografinių vietovių, kurios yra labiausiai paveiktos skurdo, arba tikslinių grupių, kurios patiria didžiausią diskriminavimo arba atskirties riziką, poreikius, ypač daug dėmesio skiriant atkreipiant marginalioms bendruomenėms, įskaitant, kai tinkama, preliminarų lėšų paskirstymą atitinkamiems BSP fondams; (d) veiksmingo įgyvendinimo užtikrinimo tvarka, įskaitant: i) 19 straipsnio 1 dalyje nurodytame programų veiklos rezultatų plane nustatytų orientyrų ir tikslų konsoliduotą lentelę ir programų bei BSP fondų nuoseklumo užtikrinimo metodiką ir tvarką; ii) ex ante sąlygų įgyvendinimo vertinimo santrauką ir įgyvendintinų nacionalinio ir regioninio lygmenų veiksmų santrauką bei jų įgyvendinimo grafiką tais atvejais, kai ex ante sąlygos neįgyvendintos; iii) informaciją, kuri reikalinga ex ante patikrinti, ar laikomasi papildomumo taisyklių, nustatytų šio reglamento Trečiojoje dalyje; iv) veiksmai, kurių imtasi tam, kad rengiant partnerystės sutartį dalyvautų partneriai, jų funkcijos ir šio reglamento 46 straipsnyje nustatyta pažangos ataskaita; (e) tvarka, kuria užtikrinamas veiksmingas BSP fondų paramos įgyvendinimas, įskaitant: i) įvertinimą, ar reikia stiprinti institucijų ir, jei tinkama, paramos gavėjų administracinius pajėgumus, ir atitinkami veiksmai, kurių reikia imtis; ii) planuojamų veiksmų ir atitinkamų programų, skirtų paramos gavėjų administracinei naštai mažinti, tikslų santrauką; iii) esamų elektroninio keitimosi duomenimis sistemų įvertinimą ir planuojamus veiksmus, kuriais būtų sudarytos sąlygos paramos gavėjams ir už programų valdymą ir kontrolę atsakingoms institucijoms visa informacija keistis vien elektroninio keitimosi duomenimis priemonėmis. 15 straipsnis Partnerystės sutarties patvirtinimas ir keitimas 1. Komisija vertina, ar partnerystės sutartis atitinka šį reglamentą, Bendrą strateginę programą ir konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas pagal Sutarties 121 straipsnio 2 dalį ir Tarybos rekomendacijas, priimtas pagal Sutarties 148 straipsnio 4 dalį, atsižvelgdama į programų ex ante vertinimą, ir per tris mėnesius nuo partnerystės sutarties pateikimo pateikia savo pastabas. Valstybė narė suteikia visą reikalingą papildomą informaciją ir, kai tinkama, peržiūri partnerystės sutartį. 2. Komisija įgyvendinimo aktais priima sprendimą dėl partnerystės sutarties patvirtinimo ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo tos dienos, kai valstybė narė ją pateikė, jeigu į Komisijos pastabas buvo tinkamai atsižvelgta. Partnerystės sutartis įsigalioja ne anksčiau kaip 2014 m. sausio 1 d. 3. Jeigu valstybė narė siūlo iš dalies keisti partnerystės sutartį, Komisija atlieka 1 dalyje nurodytą vertinimą ir, kai tinkama, įgyvendinimo aktais priima sprendimą, kuriuo patvirtina pakeitimą. III SKYRIUS Paramos telkimas pagal temas, ex ante sąlygos ir veiklos rezultatų peržiūra 16 straipsnis Paramos telkimas pagal temas Valstybės narės, vadovaudamosi konkretiems fondams taikomomis taisyklėmis, teikdamos paramą daugiausia dėmesio skiria veiksmams, teikiantiems didžiausią papildomą naudą siekiant Sąjungos pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos, sprendžiant konkrečiai šaliai skirtose rekomendacijose pagal Sutarties 121 straipsnio 2 dalį ir susijusiose Tarybos rekomendacijose, priimtose pagal Sutarties 148 straipsnio 4 dalį, nurodytas problemas, ir atsižvelgiant į nacionalinius ir regioninius poreikius. 17 straipsnis Ex ante sąlygos 1. Kiekvienam BSP fondui taikomos ex ante sąlygos nustatomos konkrečiam fondui skirtose taisyklėse. 2. Valstybės narės įvertina, ar taikytinos ex ante sąlygos yra įvykdytos. 3. Jeigu iki partnerystės sutarties pateikimo ex ante sąlygos neįvykdomos, valstybės narės partnerystės sutartyje pateikia veiksmų, kurių reikia imtis nacionaliniu arba regioniniu lygmenimis, kad šios sąlygos būtų įvykdytos ne vėliau kaip per dvejus metus nuo partnerystės sutarties patvirtinimo arba iki 2016 m. gruodžio 31 d. (taikoma ankstesnė iš šių datų), santrauką ir šių veiksmų įgyvendinimo grafiką. 4. Valstybės narės atitinkamose programose išsamiai nurodo veiksmus, skirtus ex ante sąlygoms įvykdyti, taip pat jų įgyvendinimo grafiką. 5. Komisija įvertina pateiktą informaciją apie tai, kaip įvykdytos ex ante sąlygos, vertindama partnerystės sutartį ir programas. Tvirtindama programą ji gali nuspręsti sustabdyti visus arba dalį tarpinių mokėjimų pagal programą, kol bus tinkamai užbaigti ex ante sąlygos vykdymo veiksmai. Jeigu ex ante sąlygai įvykdyti skirti veiksmai iki programoje nustatyto termino nebus tinkamai užbaigti, Komisija turės pagrindą sustabdyti mokėjimus. 6. 1–5 dalys netaikomos Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslui skirtoms programoms. 18 straipsnis Veiklos lėšų rezervas 5 proc. kiekvienam BSP fondui ir valstybei narei skirtų išteklių, išskyrus Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslui skirtus išteklius ir EJRŽF reglamento V antraštinei daliai įgyvendinti skirtus išteklius, sudaro veiklos lėšų rezervą, skirstytiną pagal 20 straipsnio nuostatas. 19 straipsnis Veiklos rezultatų peržiūra 1. Komisija, bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, 2017 ir 2019 m. atlieka kiekvienos valstybės narės programų įgyvendinimo rezultatų peržiūrą, atsižvelgdama į atitinkamoje partnerystės sutartyje ir programoje nustatytą veiklos rezultatų planą. Veiklos