Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2014 m. Švedijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Švedijos konvergencijos programos /* COM/2014/0428 final */





Rekomendacija TARYBOS REKOMENDACIJA dėl 2014 m. Švedijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2014 m. Švedijos konvergencijos programos EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 121 straipsnio 2 dalį ir 148 straipsnio 4 dalį, atsižvelgdama į 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo[1], ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdama į 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo[2], ypač į jo 6 straipsnio 1 dalį, atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją[3], atsižvelgdama į Europos Parlamento rezoliucijas[4], atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos išvadas, atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę, atsižvelgdama į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę, atsižvelgdama į Socialinės apsaugos komiteto nuomonę, atsižvelgdama į Ekonominės politikos komiteto nuomonę, kadangi: (1) 2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Komisijos pasiūlymui įgyvendinti naują augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją „Europa 2020“, grindžiamą geresniu ekonominės politikos koordinavimu, ir daugiausia dėmesio skirti toms svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas; (2) 2010 m. liepos 13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymais, priėmė rekomendaciją dėl valstybių narių ir Sąjungos bendrųjų ekonominės politikos gairių (2010–2014 m.), o 2010 m. spalio 21 d. – sprendimą dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių, kurios kartu sudaro integruotas gaires. Į šias integruotas gaires valstybių narių paprašyta atsižvelgti formuojant nacionalinę ekonominę ir užimtumo politiką; (3) 2012 m. birželio 29 d. valstybių ar vyriausybių vadovai nusprendė priimti Susitarimą dėl ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo, kuriuo nustatė nuoseklią nacionalinių, ES ir euro zonos veiksmų, naudojant visus galimus svertus, priemones ir politikos strategijas, sistemą. Jie nutarė, kokių veiksmų reikėtų imtis valstybių narių lygmeniu, visų pirma išreikšdami tvirtą įsipareigojimą siekti strategijos „Europa 2020“ tikslų ir įgyvendinti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas; (4) 2013 m. liepos 9 d. Taryba priėmė rekomendaciją dėl 2013 m. Švedijos nacionalinės reformų programos ir nuomonę dėl atnaujintos 2012–2016 m. Švedijos konvergencijos programos; (5) 2013 m. lapkričio 13 d. Komisija priėmė metinę augimo apžvalgą[5], kuria pradedamas 2014 m. Europos ekonominės politikos koordinavimo semestras. Tą pačią dieną Komisija pagal Reglamentą (ES) Nr. 1176/2011 priėmė Įspėjimo mechanizmo ataskaitą[6], kurioje nurodė, kad Švedija yra viena iš valstybių narių, dėl kurios reikės parengti nuodugnią apžvalgą; (6) 2013 m. gruodžio 20 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino prioritetus, kuriais turi būti užtikrintas finansinis stabilumas, fiskalinis konsolidavimas ir ekonomikos augimo skatinimo veiksmai. Ji pabrėžė, kad reikia vykdyti diferencijuotą, ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą, atkurti įprastas skolinimo ekonomikai sąlygas, skatinti ekonomikos augimą ir konkurencingumą, mažinti nedarbą, šalinti socialinius krizės padarinius ir modernizuoti viešąjį administravimą; (7) 2014 m. kovo 5 d. Komisija paskelbė Švedijos nuodugnios apžvalgos[7] pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 5 straipsnį rezultatus. Remdamasi analize, Komisija daro išvadą, kad Švedijoje tebėra makroekonominis disbalansas, kurį būtina stebėti ir dėl kurio būtina imtis politinių veiksmų. Visų pirma dėmesį reikia skirti pokyčiams, susijusiems su namų ūkių įsiskolinimu ir būsto rinkos neveiksmingumu. Nors dėl didelio einamosios sąskaitos pertekliaus nekyla pavojų, kurie būdingi esant dideliam deficitui, ir jis iš dalies yra susijęs su poreikiu mažinti finansinį įsiskolinimą, Komisija toliau stebės Švedijos einamosios sąskaitos pokyčius, atsižvelgdama į Europos semestrą; (8) 2014 m. balandžio 16 d. Švedija pateikė 2014 m. nacionalinę reformų programą ir 2014 m. konvergencijos programą. Siekiant atsižvelgti į abiejų programų sąsają, jos vertintos vienu metu; (9) 2014 m. konvergencijos programoje apibrėžtos biudžeto strategijos tikslas – kaip numatyta Švedijos fiskalinės sistemos taisyklėse, per ekonomikos ciklą užtikrinti vidutiniškai 1 % BVP struktūrinį valdžios sektoriaus perteklių. Programoje patvirtintas ankstesnėje programoje nustatytas vidutinio laikotarpio tikslas – 1 % BVP struktūrinis deficitas, – kuris atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Remiantis (perskaičiuotu) struktūriniu balansu konvergencijos programoje planuojama viršyti vidutinio laikotarpio tikslą per programos laikotarpį. Remiantis programa planuojama, kad valdžios sektoriaus skola, kuri išlieka gerokai mažesnė už pamatinę 60 % BVP vertę, sumažės nuo 41,5 % BVP 2014 m. iki 35 % BVP 2017 m. Apskritai programoje išdėstyta biudžeto strategija atitinka Stabilumo ir augimo pakto reikalavimus. Makroekonominis scenarijus, kuriuo grindžiamos programoje pateiktos biudžeto projekcijos, yra įtikinamas. Kalbant apie ilgalaikį viešųjų finansų tvarumą, didelė BVP dalis išleidžiama ilgalaikei priežiūrai ir numatoma, kad ilguoju laikotarpiu gerokai padidės priežiūros išlaidos siekiant pakankamai atsižvelgti į visuomenės senėjimą; šios išlaidos Švedijoje 2060 m. sieks 6,4 % BVP. Šią problemą Švedijai reikėtų spręsti užtikrinant pakankamą pirminį perteklių ir toliau ribojant su visuomenės senėjimu susijusių išlaidų augimą, kad būtų užtikrintas ilgalaikis viešųjų finansų tvarumas. Remdamasi 2014 m. konvergencijos programos vertinimu ir Komisijos prognoze, pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1466/97 Taryba mano, kad Švedijos programa atitinka Stabilumo ir augimo pakto taisykles ir kad pavojus nepasiekti biudžeto tikslų yra menkas; (10) susirūpinimą tebekelia didelis privačiojo sektoriaus, visų pirma Švedijos namų ūkių, įsiskolinimas. Be to, didėjant namų ūkių sektoriaus įsiskolinimui, kuris šiuo metu siekia 83 % BVP arba maždaug 160 % disponuojamųjų pajamų, didėja finansų sektoriaus rizika, susijusi su namų ūkiais, palyginti su įmonių sektoriumi. Įsiskolinimą skatina nuolatinis kreditų augimas ir lėtas būsto paskolų išmokėjimas. Jeigu palūkanų normos padidėtų, būsto kainos kristų ir (arba) įvyktų nepalankių makroekonominių pokyčių, didelis namų ūkių sektoriaus įsiskolinimas būtų rizikos veiksnys. Tokie pokyčiai paveiktų namų ūkius ir jų vartojimo įpročius. Tai taip pat galėtų turėti neigiamą šalutinį poveikį bankų sektoriui, nes padidėtų neveiksnių paskolų skaičius ir rinkos finansavimo išlaidos. Švedija nepaskelbė ir nepriėmė jokių priemonių, kad spręstų su būstu susijusio įsiskolinimui palankaus mokestinio iškraipymo problemą; tai galėtų būti padaryta vienus mokesčius pakeičiant kitais, nepadidinant bendros mokesčių naštos. Vis dėlto Švedija ėmėsi tam tikrų veiksmų siekdama skatinti apdairų skolinimą – 2013 m. gegužės mėn. buvo įvesta 15 % hipotekos paskolų žemutinė rizikos koeficiento riba ir paskelbta apie tolesnį jos didinimą. Vis dėlto amortizacijos praktika tebėra labai laisva – mažesnio už 75 % kredito dydžio ir įkeisto turto vertės santykio atveju amortizacijos laikotarpiai yra labai ilgi, – ir šiuo klausimu nesiimta rimtų priemonių, atsižvelgiant į neprivalomą 2013 m. spalio mėn. rekomendaciją dėl individualių amortizacijos planų. 2014 m. kovo mėn. Švedijos bankininkų asociacija sustiprino savo rekomendaciją, ragindama sumažinti amortizaciją iki 70 % kredito dydžio ir įkeisto turto vertės santykio. Galiausiai Švedija ėmėsi priemonių įsiskolinimui palankaus mokestinio iškraipymo, susijusio su pelno apmokestinimu, problemai spręsti dar labiau apribodama palūkanų atskaitymą, nuo 2013 m. sausio mėn. tuos apribojimas pradėdama taikyti visų rūšių grupės vidaus paskoloms ir įvesdama investuotojams taikomą atskaitymą, kuris galėtų sumažinti įsiskolinimui palankų mokestinį iškraipymą. Nuo 2013 m. pradžios įmonių pelno mokestis taip pat buvo sumažintas nuo 26,3 % iki 22 %; (11) Švedijos būsto rinka, kurioje per pastaruosius du dešimtmečius smarkiai didėjo būsto kainos, lieka potencialiu nestabilumo šaltiniu. Būsto pasiūlai vis dar būdingas neveiksmingumas, visų pirma dėl sudėtingų planavimo procesų, ribotos konkurencijos statybų sektoriuje ir griežtos nuomos kontrolės. Dėl šio neveiksmingumo, taip pat įsiskolinimą skatinančių mokesčių būsto kainos pernelyg smarkiai didėja. Švedija ėmėsi tam tikrų nuomos rinkos priemonių, tačiau atrodo, kad šių priemonių nepakanka giliau slypinčioms su dideliu nuomos sistemos nepaslankumu susijusioms struktūrinėms problemoms spręsti. Į 2014 m. balandžio 9 d. Švedijos vyriausybės pateiktą pavasario įstatymą neįtraukta jokių nuomos rinkai skirtų priemonių. Švedija priėmė priemonių, kuriomis siekiama šalinti zonų nustatymo ir planavimo proceso neveiksmingumą ir spręsti problemą, susijusią su savivaldybių monopolizuotu planavimo procesu, reikalaudama, kad nustatydamos būsto poreikius savivaldybės laikytųsi regioninio požiūrio. Šios priemonės yra veiksmai teisinga linkme, tačiau ne visos priemonės jau įgyvendintos ir nenustatyta jokių nuobaudų jų neįgyvendinančioms savivaldybėms; (12) privalomojo švietimo sistemos moksleivių mokymosi rezultatų tarptautinio vertinimo duomenys rodo, kad, nepaisant didelio finansavimo lygio, jie yra prastesni nei pirmaisiais praėjusio dešimtmečio metais; visų trijų tirtų sričių (skaitymo, matematikos ir gamtos mokslų) Švedijos rezultatai dabar yra prastesni už ES ir EBPO vidurkį. Be to, sustiprėjo ryšys tarp socialinės bei ekonominės padėties ir rezultatų ir padidėjo skirtumai tarp mokyklų. Nors vyriausybės priimtos priemonės yra veiksmai reikiama linkme, panašu, kad reikalingi radikalesni struktūriniai pokyčiai. Šiuo tikslu Švedija netrukus atliks mokyklų sistemos veiksmingumo apžvalgą siekdama atkurti aukšto lygio rezultatus; (13) jaunų žmonių, žemos kvalifikacijos darbuotojų ir migrantų kilmės asmenų padėtis darbo rinkoje tebėra nepalanki. Jaunimo nedarbas tebėra didesnis už ES vidurkį. Nors Švedijos vyriausybė ėmėsi priemonių šiems klausimams spręsti, atrodo, kad sunkumai gali būti susiję su švietimo srities problemomis – Švedijos švietimo sistema nepajėgia parengti pakankamai reikiamų įgūdžių turinčių jaunų žmonių, kurie galėtų sėkmingai integruotis į darbo rinką. Darbo rinkos integracijos ir švietimo bei mokymo srityje Švedija priėmė priemonių, skirtų palengvinti perėjimą iš mokymo įstaigos į darbą (vykdoma pameistrystės sistemos reforma, pagal kurią numatomas specialus darbo užmokestis pameistrystės programose dalyvaujantiems asmenims) ir padėti jauniems žmonėms įgyti darbo patirties (darbas profesinei patirčiai įgyti). Šį perėjimą de facto sustiprino ankstyvosios intervencijos priemonės, skirtos tiems, kam pagalba labiausiai reikalinga. Vis dėlto šiomis priemonėmis vargiai pasiekiami nesimokantys, nedirbantys ir mokymuose nedalyvaujantys užimtumo tarnyboje neužsiregistravę asmenys. Švedija taip pat deda pastangas, kad paspartintų migrantų kilmės žmonių integraciją, tačiau tebėra sunkumų, susijusių su visų pirma ne ES migrantų kilmės asmenų integracija. Galiausiai Švedijoje šiuo metu vykdomas tyrimas, ar dabar restoranams ir viešojo maitinimo paslaugoms taikomas sumažintas PVM tarifas veiksmingai padeda skatinti darbo vietų kūrimą. Galutinį vertinimą numatoma parengti 2016 m. sausio mėn.; (14) atsižvelgdama į Europos semestrą, Komisija atliko išsamią Švedijos ekonominės politikos analizę. Ji įvertino konvergencijos programą ir nacionalinę reformų programą. Komisija įvertino ne tik jų svarbą tvariai fiskalinei ir socialinei bei ekonominei Švedijos politikai, bet ir tai, kaip laikomasi ES taisyklių ir gairių, nes ES priemonėmis prisidedant prie būsimų nacionalinių sprendimų būtina stiprinti bendrą Europos Sąjungos ekonomikos valdymą. Jos rekomendacijos atsižvelgiant į Europos semestrą pateiktos toliau išdėstytose 1–4 rekomendacijose; (15) atsižvelgdama į šį vertinimą, Taryba išnagrinėjo Švedijos konvergencijos programą ir savo nuomonę[8] visų pirma pateikė 1 rekomendacijoje; (16) Taryba, atsižvelgdama į Komisijos nuodugnios apžvalgos ir šio vertinimo rezultatus, išnagrinėjo nacionalinę reformų programą ir konvergencijos programą. Jos rekomendacijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 6 straipsnį pateiktos toliau išdėstytose 2 ir 3 rekomendacijose, REKOMENDUOJA Švedijai 2014–2015 m. imtis šių veiksmų: 1. Toliau vykdyti ekonomikos augimui palankią fiskalinę politiką ir išsaugoti patikimą fiskalinę būklę, užtikrinant, kad visu konvergencijos programos laikotarpiu būtų laikomasi vidutinio laikotarpio biudžeto tikslo, taip pat atsižvelgiant į visuomenės senėjimo keliamą riziką ilgalaikiam valstybės finansų tvarumui. 2. Apriboti namų ūkių sektoriaus kreditų augimą ir privatųjį įsiskolinimą. Šiuo tikslu mažinti įsiskolinimui palankaus mokestinio iškraipymo, susijusio su gyventojų pajamų apmokestinimu, poveikį palaipsniui ribojant būsto paskolų palūkanų atskaitymą iš mokamų mokesčių ir (arba) didinant periodinius nekilnojamojo turto mokesčius. Imtis tolesnių priemonių siekiant paspartinti būsto paskolų išmokėjimo tempą. 3. Toliau didinti būsto rinkos veiksmingumą tęsiant nuomos kainų nustatymo sistemos reformą. Visų pirma sudaryti sąlygas nustatyti labiau į rinką orientuotas nuomos kainas atsisakant naudingumo vertės sistemos ir toliau liberalizuojant tam tikrus nuomos rinkos segmentus, taip pat suteikti daugiau laisvės pasirašant sutartis tarp atskirų nuomininkų ir nuomotojų. Mažinti planavimo ir apeliacijos procesų trukmę ir sudėtingumą mažinant ir sujungiant administracinius reikalavimus, suderinant savivaldybių statybos reikalavimus ir standartus bei didinant žemės skyrimo procedūrų skaidrumą. Skatinti savivaldybes skirti savo žemę naujų gyvenamųjų namų statybai. 4. Imtis reikiamų priemonių siekiant pagerinti pagrindinius gebėjimus ir palengvinti perėjimą iš mokymo įstaigų į darbo rinką, be kita ko, plačiau taikant mokymosi darbo vietoje ir pameistrystės programas. Stiprinti pastangas tikslingiau ir veiksmingiau taikyti darbo rinkos ir švietimo priemones menko išsilavinimo jaunuoliams ir migrantų kilmės asmenims. Padidinti valstybinėse tarnybose neužsiregistravusiam jaunimui skirtų ankstyvosios intervencijos priemonių aprėptį. Priimta Briuselyje Tarybos vardu Pirmininkas [1] OL L 209, 1997 8 2, p. 1. [2] OL L 306, 2011 11 23, p. 25. [3] COM(2014) 428 final. [4] Dok. P7_TA(2014)0128 ir P7_TA(2014)0129. [5] COM(2013) 800 final. [6] COM(2013) 790 final. [7] SWD(2014) 90 final. [8] Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1466/97 9 straipsnio 2 dalį.