• Be to, įgyvendindama „Teisingumo programą“, Komisija bendrai finansuoja įvairius tarpininkavimo skatinimo ir teisėjų bei specialistų mokymo projektus.

• Nuo 2012 m. teismų sistemų kokybės, nepriklausomybės ir veiksmingumo gerinimas yra pagrindinis Europos semestro siekis. ES teisingumo rezultatų suvestinė suteikia duomenų Europos semestrui ir padeda valstybėms narėms gerinti nacionalinių teisingumo sistemų efektyvumą. Be to, rezultatų suvestinėje pateikiami duomenys apie valstybių narių veiklą, vykdomą skatinant savanoriškai taikyti AGS metodus. Komisija ragina rinkti ir dalytis informacija apie praktiką ir metodus, kuriais skatinama savanoriškai taikyti AGS. AGS skatinimui priskiriamos tikslinės viešinimo priemonės (brošiūros, informaciniai posėdžiai), duomenų rinkimas ir skelbimas bei AGS metodų efektyvumo ir galimybės pasinaudoti teisine pagalba dėl AGS vertinimas.

Nors tarpininkavimas apskritai yra naudingas civilinėse ir komercinėse bylose, ypatinga jo svarba turėtų būti akcentuojama šeimos teisės srityje. Tarpininkavimas gali sukurti konstruktyvią aplinką diskusijoms ir užtikrinti sąžiningą tėvų savitarpio elgesį. Be to, tikėtina, kad taikūs sprendimai bus ilgalaikiai ir jais galima išspręsti ne tik vaiko pagrindinės gyvenamosios vietos klausimą, bet ir suderinti lankymą arba susitarti dėl vaiko išlaikymo.

Be to, reikėtų pažymėti, kad direktyva taikoma visoms civilinėms ir komercinėms byloms, nors praktikoje atrodo, kad tarpininkavimas daugiausia taikomas šeimos teisės srityje. Viena sritis, kurioje tarpininkavimas vis dar taikomas nepakankamai, yra nemokumo procesai. Reikėtų priminti, kad Rekomendacijoje dėl naujo požiūrio į verslo žlugimą ir nemokumą Komisija ragina teismus skirti tarpininkus tada, kai, jų manymu, tai būtina siekiant skolininkui ir kreditoriams padėti surengti sėkmingas derybas dėl restruktūrizavimo plano.

Tačiau buvo nustatyta tam tikrų sunkumų, susijusių su praktiniu nacionalinių tarpininkavimo sistemų veikimu. Šie sunkumai daugiausia susiję su tarpininkavimo „kultūros“ stoka valstybėse narėse, nepakankamomis žiniomis, kaip elgtis tarpvalstybinių bylų atvejais, prastu tarpininkavimo žinomumu ir tarpininkų kokybės kontrolės mechanizmų veikimu. Keletas viešųjų konsultacijų respondentų tvirtino, kad tarpininkavimas dar nėra pakankamai žinomas ir kad norint užtikrinti, jog piliečiai pasitikėtų tarpininkavimu, yra būtina „keisti kultūrą“. Be to, jie pabrėžė, kad teisėjai ir teismai nenoriai šalis ragina pasinaudoti tarpininkavimu.

17 valstybių narių skatina mokymą arba jį iš dalies ar išsamiai reglamentuoja nacionalinės teisės aktuose. Taikydamos reikalavimus, kurie yra griežtesni nei minimalūs direktyvos reikalavimai, dauguma valstybių narių reglamentuoja pirminį tarpininkų mokymą, kuris yra privalomas. Be to, daugelyje jų taikomas tolesnio mokymo reikalavimas. Valstybėse narėse, kuriose mokymas nereglamentuojamas, tarpininkavimo organizacijos mokymą paprastai organizuoja savanoriškais pagrindais.

Respondentai, nepritariantys bendrų Europos kokybės standartų parengimui, tvirtino, kad tokie standartai nėra būtini sėkmingam tarpininkavimui, kad nacionaliniai standartai yra per daug skirtingi, kad šių standartų rengimas turėtų būti valstybių narių prerogatyva arba kad savireguliacija kiekvienoje nacionalinėje rinkoje yra pakankama. Jie taip pat pabrėžė, kad valstybėse narėse yra didelių kultūrinių ir teisinių su ginčų sprendimu susijusių skirtumų, kurie nulemia, kaip šalys naudojasi tarpininkavimu. Suvienodinimas ribotų vartotojų pasirinkimą ir dėl to kiltų ginčų. Europos Sąjunga turėtų skatinti ir prisidėti tik prie dalijimosi gerosios praktikos pavyzdžiais.

Be to, finansinėms paskatoms priskiriama teisinė pagalba. Skirtingų rūšių ginčams ar tarpininkavimo procedūroms valstybės narės taiko skirtingas taisykles. Pavyzdžiui, Vokietijoje teisminio tarpininkavimo atvejais teisinė pagalba taikoma visada, o neteisminio tarpininkavimo – retai. Slovėnijoje ji taikoma tik teisminio tarpininkavimo atvejais. Liuksemburge teisine pagalba galima pasinaudoti teisminio tarpininkavimo ir šeimos tarpininkavimo, kurį vykdo kvalifikacinį egzaminą išlaikęs tarpininkas, atvejais. Italijoje teisinė pagalba teikiama privalomo tarpininkavimo atvejais. Šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad pagal Direktyvos 2003/8/EB 10 straipsnį teisė į teisinę pagalbą suteikiama neteisminio tarpvalstybinių ginčų nagrinėjimo, įskaitant tarpininkavimą, atvejais, jei ginčo šalys juo turi pasinaudoti pagal įstatymą arba tai numatyta jiems skirtoje teismo nutartyje.

5 valstybėse narėse sankcijos taikomos kaip priemonė, skatinanti naudotis tarpininkavimu. Vengrijoje sankcijos taikomos šalimis, kurios, net ir sudariusios tarpininkavimo susitarimą, vis tiek kreipiasi į teismą arba nevykdo tarpininkavimo susitarimu prisiimtų įsipareigojimų. Airijoje sankcijos taikomos už nepagrįstą atsisakymą pasinaudoti tarpininkavimu. Italijoje teismo bylą laimėjusi šalis negali susigrąžinti išlaidų, jeigu anksčiau atsisakė tarpininkavimo pasiūlymo, kuriam buvo taikomos tokios pat sąlygos kaip teismo sprendimui. Be to, sankcijos taikomos tais atvejais, kai tarpininkavimas yra privalomas, tačiau šalys juo nepasinaudoja ir vis tiek kreipiasi į teismą. Lenkijoje, jeigu šalis, anksčiau sutikusi pasinaudoti tarpininkavimu, atsisako tai daryti be pateisinamos priežasties, teismas jai gali priteisti sumokėti bylinėjimosi išlaidas nepriklausomai nuo bylos baigties. Slovėnijoje teismas šaliai, kuri be pateisinamos priežasties nesutinka bylos perduoti teisminiam tarpininkavimui, gali priteisti sumokėti visas arba dalį kitos ginčo šalies bylinėjimosi išlaidų.

Klausimas, ar tarpininkavimas turėtų būti privalomas, ar ne, yra ginčytinas. Kai kurios suinteresuotosios šalys daro išvadą, kad privalomo tarpininkavimo nebuvimas trukdo skatinti tarpininkavimą. Kita vertus, yra manančių, kad tarpininkavimas dėl savo pobūdžio gali būti tik savanoriškas, kad galėtų tinkamai veikti, ir, padarius jį privalomu, tarpininkavimas prarastų patrauklumą palyginti su teismo procesu.

Svarbu priminti, kad privalomas tarpininkavimas pažeidžia teisę į veiksmingą teisių ir laisvių gynybą teisme, kuri įtvirtinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje.

Dauguma suinteresuotųjų šalių pritaria labiau privalomam požiūriui į tarpininkavimą. Tačiau tam priešinasi dauguma valstybių narių ir mokslininkų. Dalis respondentų, kurie pritaria labiau privalomam požiūriui, siūlo, kad tarpininkavimas būtų privalomas tam tikros kategorijos byloms (kaip antai komercinėms byloms, šeimos teisės, darbo teisės ieškiniams ar ieškiniams dėl nedidelių sumų). Šiek tiek mažiau respondentų pritarė, kad tarpininkavimas turėtų būti privalomas visų rūšių byloms.

Sankcijų už nesinaudojimą tarpininkavimu taikymui pritarė nedaugelis, nors kai kurie pritarė tam, kad bylinėjimosi išlaidos būtų priteisiamos toms šalims, kurios nepagrįstai atsisako tarpininkavimo. Daugiau pritarimo sulaukė paskatų už pasinaudojimą tarpininkavimu taikymas. Respondentai pateikė šiuos naudingų paskatų pavyzdžius: mažesni bylinėjimosi mokesčiai šalims, kurios pasinaudojo tarpininkavimu prieš pateikdamos ieškinį, veiksmingos ir patrauklios mokesčių lengvatos, nemokamas tarpininkavimas arba bent jau valstybės finansinė parama tarpininkavimo paslaugoms.

Taikomos paskatos padeda šalis motyvuoti pasinaudoti tarpininkavimu. Išlaidos, susijusios su ginčo sprendimu, yra svarbus veiksnys šalims priimant sprendimą, ar pasinaudoti tarpininkavimu, ar kreiptis į teismą. Todėl geriausia praktika galima laikyti finansines paskatas, kurias taikant šalims tarpininkavimas yra ekonomiškai patrauklesnis nei teismo procesas. Tarpininkavimo skyrimas vykstant teismo procesui gali būti pasirenkamas tada, kai šalys gali – dėl savo santykių pobūdžio – turėti motyvų pakartotiniems nesutarimams, o gal net bylinėjimuisi teisme, kaip antai šeimos teisės bylose (pvz., dėl teisės bendrauti su vaikais) arba susiginčijus kaimynams. Reikėtų pažymėti, kad ir tokiais atvejais negalima pažeisti teisės kreiptis į teismus, kuri garantuojama Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu.

Atsižvelgiant į tai galima vertinti, kad direktyvos 5 straipsnio 2 dalis yra tinkama.

3.7.Tarpininkavimo būdu pasiektų susitarimų privalomas vykdymas (6 straipsnis)

Visos valstybės narės numato privalomą tarpininkavimo susitarimų vykdymą, kaip nustatyta direktyvoje. Kai kurios valstybės narės taiko griežtesnius reikalavimus nei nustatyta direktyvoje. Belgijoje, Čekijoje, Vengrijoje ir Italijoje nėra aiškaus reikalavimo, kad prašant privalomai vykdyti tarpininkavimo susitarimą būtinas visų ginčo šalių sutikimas. Graikijoje ir Slovakijoje prašymą privalomai vykdyti susitarimą gali pateikti viena iš šalių be aiškaus kitų šalių sutikimo. Pagal Lenkijos teisę šalys, pasirašydamos susitarimą, duoda sutikimą prašyti, kad teismas patvirtintų privalomą vykdymą.

Gali būti bendro tarpininkavimo susitarimų vykdymo užtikrinimo išimčių. Pavyzdžiui, išimčių gali atsirasti, kai susitarimas prieštarauja viešajai tvarkai ir neatitinka vaikų interesų šeimos teisės ginčuose.