II PRIEDAS: BENDRAS PAREIŠKIMAS DĖL 2015–2016 M. MOKĖJIMŲ PLANO

Remdamosi bendru pareiškimu dėl mokėjimų plano, dėl kurio 2014 m. gruodžio mėn. susitarta kaip pasiekto susitarimo dėl 2014 m. ir 2015 m. biudžetų dalies, trys institucijos bendrai įvertino su mokėjimais iš ES biudžeto susijusią dabartinę padėtį ir perspektyvas, remdamosi 2015 m. kovo 23 d. Komisijos pateiktu dokumentu.

Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija susitarė:

1. Dabartinė padėtis

Europos Parlamentas ir Taryba atkreipia dėmesį į Komisijos atliktą nuodugnų įvertinimą, pateiktą dokumente „Mokėjimų plano, kuriuo siekiama atkurti ES biudžeto tvarumą, elementai“ (išdėstytas priede) – tai analitinis pagrindas nustatant pagrindinius veiksnius, dėl kurių išaugo neįvykdytų mokėjimų prašymų lygis metų pabaigoje, ir siekiant tikslo sumažinti neapmokėtų sąskaitų lygį, ypatingą dėmesį skiriant 2007–2013 m. sanglaudos politikos programų įgyvendinimui.

Be to, dėl mokėjimų trūkumų sulėtėjo 2014–2020 m. programų įgyvendinimas pagal kitas išlaidų kategorijas, visų pirma siekiant įvykdyti sutartinius įsipareigojimus, susijusius su anksčiau prisiimtais įsipareigojimais, ir taip išvengti delspinigių už pavėluotus mokėjimus rizikos, laikotarpiu, kai įgyvendinant pagrindines programas tikimasi prisidėti prie ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo Europoje ir užtikrinti Sąjungos vaidmenį tarptautinėje arenoje.

2. Perspektyvos

II PRIEDO PRIEDAS: MOKĖJIMŲ PLANO, KURIUO SIEKIAMA ATKURTI ES BIUDŽETO TVARUMĄ, PAGRINDAI (1)

Santrauka vadovams

Augantis atotrūkis tarp patvirtintų mokėjimų asignavimų ir Europos institucijų anksčiau prisiimtų įsipareigojimų yra viena iš svarbiausių aplinkybių, susijusių su ES biudžeto įgyvendinimu, ypač nuo 2012 m. Šis mokėjimų atotrūkis lėmė neigiamas pasekmes skirtingose išlaidų srityse ir visų pirma augantį įsiskolinimą dėl neįvykdytų mokėjimų prašymų pagal 2007–2013 m. laikotarpio sanglaudos politikos programas (1b išlaidų kategorija), kuris pasiekė precedento neturintį maksimumą 2014 m. pabaigoje.

Šis augantis įsiskolinimas dėl neįvykdytų mokėjimų prašymų susidarė dėl susikirtusių 2007–2013 m. programų ciklo didžiausio intensyvumo ir 2014 m. sumažėjusios mokėjimų viršutinės ribos pagal daugiametę finansinę programą (DFP), kai buvo vykdomas bendras viešųjų finansų konsolidavimas nacionaliniu lygmeniu. Siekiant suprasti šią raidą, svarbiausi yra du skirtingi veiksniai.

Pirmasis – tai ciklinis mokėjimų prašymų padidėjimas, kurį paskatino 2007–2013 m. sanglaudos politikos programų nepertraukiamas įgyvendinimas, šiuos prašymus reikia įvykdyti pirmaisiais 2014–2020 DFP metais. Po to, kai programos iš lėto pradėtos vykdyti 2007–2009 m., be kita ko, dėl finansinės krizės ir priemonių, kurių imtasi krizei įveikti, poveikio, įgyvendinimas paspartėjo nuo 2012 m. ir sanglaudos politikos srities mokėjimų prašymų lygis per metus, t. y. 2013 m., išaugo iki istoriškai rekordinės 61 mlrd. EUR sumos, ir šį augimą skatino galutiniai įgyvendinimo terminai ir savaiminio įsipareigojimų panaikinimo taisyklės, nustatytos pagal sanglaudos politikos teisės aktus (2).

Buvo sunku suderinti tokį staigų mokėjimų prašymų padidėjimą pagal 2007–2013 m. sanglaudos politiką su ES biudžetu, kai kitos programos vykdomos visų pajėgumu ir 2014 m. numatyta mažesnė viršutinė mokėjimų ribą, tokiomis aplinkybėmis, kai valstybėse narėse vykdoma fiskalinė konsolidacija.

Iš tiesų, antrasis veiksnys, paaiškinantis šią susidariusią padėtį, yra ženklus mokėjimų viršutinių ribų sumažinimas pagal DFP, kuris buvo labai didelis (8 mlrd. EUR mažiau) 2014 m. Dėl to atsiradęs mokėjimų asignavimų trūkumas daro poveikį ne tik sanglaudos (1b išlaidų kategorija), bet ir kitoms išlaidų sritims, ir ypač politikos sritims, susijusioms su ekonomikos augimu ir darbo vietų kūrimu (1a išlaidų kategorija), Europos vaidmeniu pasaulyje (4 išlaidų kategorija) ir saugumu (3 išlaidų kategorija).

Siekdama išspręsti šiuos uždavinius, Komisija nustatė priemones, kad užtikrintų aktyvų menkų mokėjimų asignavimų valdymą, iniciatyviai susigrąžindama nepagrįstai išmokėtas sumas, ribodama nenaudojamas sumas patikos sąskaitose, mažindama išankstinio finansavimo nuošimtį, geriausiai pasinaudodama leistinais ilgiausiais mokėjimo terminais, atidėdama kvietimus teikti pasiūlymus ir (arba) konkursus ir su tuo susijusius sutarčių sudarymo veiksmus ir teikdama didesnį prioritetą šalims, kurioms teikiama finansinė parama.

Be to, biudžeto valdymo institucija buvo laiku informuota apie įvairius uždavinius ir aplinkybes, o siekiant padidinti patvirtintų mokėjimų asignavimų sumas, buvo pasiūlyti skirtingi taisomieji biudžetai.

Nepaisant padidintų mokėjimų asignavimų priimant taisomuosius biudžetus, kuriuos patvirtino Parlamentas ir Taryba (3), ir nepaisant Komisijos vykdomo aktyvaus turimų mokėjimų asignavimų valdymo, įsiskolinimas dėl neįvykdytų mokėjimų prašymų ir toliau auga: vien 2007–2013 m. sanglaudos politikos skola 2014 m. pabaigoje pasiekė 24,7 mlrd. EUR (4).

Dėl švelninimo priemonių, kurių ėmėsi Komisija, įsiskolinimo kaupimasis pagal kitas politikos sritis, kurias tiesiogiai valdo Komisija, didžia dalimi suvaldytas. Dauguma 2014 m. skirtų mokėjimų asignavimų panaudoti siekiant įvykdyti sutartinius įsipareigojimus iš praeito programavimo laikotarpio ir taip sumažinti delspinigius už pavėluotus mokėjimus, kurie vis dėlto per metus išaugo penkis kartus (iki 3 mln. EUR) (5). Nors šiais veiksmais išvengta didesnio neigiamo finansinio poveikio ES biudžetui, jie buvo susiję su didelio skaičiaus mokėjimų terminų perkėlimu į 2015 m., o tai turėjo poveikį teisėtiems suinteresuotųjų šalių lūkesčiams, nes joms galėjo tekti atidėti savo projektų pradžią ir (arba) laikinai rasti didesnę bendro finansavimo dalį.

Artėja 2007–2013 m. sanglaudos programų užbaigimo etapas. 2014 m. bendras gautų mokėjimų prašymų lygis sumažėjo iki 53 mlrd. EUR (nuo 61 mlrd. EUR 2013 m.). Savo naujausiose prognozėse (2015 m. sausio mėn.) valstybės narės nurodė, kad tikisi 2015 m. pateikti mokėjimų prašymų už apytikriai 48 mlrd. EUR, o 2016 m. – už 18 mlrd. EUR. Vis dėlto šių skaičių negalima laikyti nominalia kaina, kadangi 2015–2016 m. bus taikoma 95 proc. nuo viso programos finansinio paketo apmokėtinų mokėjimų viršutinė riba, kaip nustatyta pagal atitinkamus teisės aktus (6). Taigi pagal Komisijos sąmatą vykdytini mokėjimų prašymai 2015 m. sieks apytikriai 35 mlrd. EUR ir 2016 m. – iki 3,5 mlrd. EUR.

Pagal 2015 m. biudžetą 2007–2013 m. sanglaudos politikai patvirtinta beveik 40 mlrd. EUR mokėjimų asignavimų. Šis biudžetas padengs neįvykdytus mokėjimus (24,5 mlrd. EUR, sudarančių 62 proc. 2007–2013 m. sanglaudos politikos biudžeto) ir naujus laiku pateiktus mokėjimų prašymus, kuriuos reikia įvykdyti (apytikriai sudarysiančius 35 mlrd. EUR). Dėl to prognozuojama, kad įsiskolinimas 2015 m. pabaigoje sumažės iki 20 mlrd. EUR.

Šiuo etapu Komisija planuoja, kad reikės iki 23,5 mlrd. EUR likusiems mokėjimų prašymams įvykdyti iki programų užbaigimo ir siekiant palaipsniui padengti įsiskolinimą. 2016 m. biudžeto projekte Komisija patikslins mokėjimų asignavimus pagal 1b išlaidų kategoriją siekdama užtikrinti, kad tai būtų įvykdyta kartu tinkamai įgyvendinant 2014–2020 m. programas.

2015 biudžetiniai metai, sanglaudos politika (mlrd. EUR)

Mokėjimų asignavimai pagal 2015 m. biudžetą (1) 39,5 — Iš jų 2014 m. pabaigos įsiskolinimas (2) 24,7 — Iš jų 2015 m. prognozės, kurių viršutinė riba – 95 proc. (3) ~35 Tikėtinas įsiskolinimas 2015 m. pabaigoje (4)=(1)-(2)-(3) ~20





2016 biudžetiniai metai, sanglaudos politika (mlrd. EUR)

Tikėtinas įsiskolinimas 2015 m. pabaigoje (1) ~20 Didžiausia likusių mokėjimų prašymų, kuriuos tikimasi gauti 2016 m. prieš užbaigimą, suma (2) ~3,5 Didžiausia mokėjimų prašymų, kurie bus įvykdyti pagal 2016 m. biudžetą, suma (3)=(1)+(2) ~23,5

Taip pat mokėjimų asignavimų sumos, kurios turėtų būti pasiūlytos kitoms politikos sritims 2016 m. biudžete, turėtų sudaryti galimybę įvykdyti prievoles pagal ankstesnius įsipareigojimus ir kuo labiau sumažinti riziką, kad reikės mokėti palūkanas už pavėluotus mokėjimus, tačiau kartu užtikrinti reikiamą 2014–2020 m. programų įgyvendinimo ir sutarčių sudarymo pagal jas lygį.

Didelė dalis ES biudžeto yra daugiamečio pobūdžio ir tai paaiškina, kodėl esama atotrūkio tarp momento, kai įsipareigojimas užrašomas, iki faktinio mokėjimo pagal šį įsipareigojimą. Taigi struktūriškai besikaupiantis įsipareigojimų, kuriuos reikia įvykdyti, įsiskolinimas (vadinamas „RAL“, prancūzų kalbos frazės „reste à liquider“ akronimas) yra įprastas ir prognozuojamas. Atsižvelgiant į teisinį terminą, kai Komisija turi įvykdyti mokėjimus pagal mokėjimų prašymus (7), metų pabaigoje susikaupę prašymai yra susiję su reikalavimais vengti įsipareigojimų panaikinimo ir galimų nutraukimų ir tam tikras kiekis nepatenkintinų mokėjimų prašymų metų pabaigoje yra laikomas „įprastu“. Vis dėlto augantis įsiskolinimo dydis per keletą pastarųjų metų pasiekė „neįprastą“ lygį (8), ir taip iš anksto panaudojama ženkli ir didėjanti kitų metų biudžeto dalis, o patikimo finansų valdymo požiūriu tai yra netvaru.

Komisijos vertinimu, apie pusė nepatenkintų mokėjimų prašymų pagal sanglaudos politiką įsiskolinimo 2013 ir 2014 m. pabaigoje sudarė „neįprastas“ susikaupimas“, t. y. susijęs su mokėjimų asignavimų, patvirtintų pagal biudžetą, trūkumu, dėl kurio susidarė „sniego gniūžtės“ efektas. Artėjant projektų užbaigimo etapui, 2015 ir 2016 m. mokėjimams reikės mažiau lėšų ir įsiskolinimas savaime sumažės. Numatoma, kad nutraukimų ir sustabdymų lygis taip pat sumažės programoms artėjant prie užbaigimo. 2007–2013 m. programoms 2016 m. biudžete numatyta apytikriai 21,5 mlrd. EUR mokėjimų asignavimų ir numatoma, kad 2016 m. pabaigoje įsiskolinimas bus apie 2 mlrd. EUR.

2007–2013 m. sanglaudos programos: įsiskolinimo dėl neįvykdytų mokėjimų prašymų metų pabaigoje raida 2007–2016 m.

Abi biudžeto valdymo institucijos, Taryba ir Europos Parlamentas, pripažino, kad reikia palaipsniui padengti susikaupusį „neįprastą“ įsiskolinimą, šios institucijos bendrai sutarė per derybas dėl 2015 m. biudžeto, kad reikia „per dabartinės DFP laikotarpį iki struktūrinio lygio sumažinti metų pabaigoje sukaupiamas neapmokėtas sąskaitas, ypač daug dėmesio skiriant sanglaudos politikai“ ir „nuo 2015 m. pradės įgyvendinti planą, pagal kurį ne vėliau kaip iki dabartinės daugiametės finansinės programos laikotarpio vidurio peržiūros neapmokėtų sąskaitų, susijusių su 2007–2013 m. programų įgyvendinimu, lygis bus sumažintas iki bendrai sutarto lygio“.

Šis dokumentas suteikia tvirtą pagrindą abiejų biudžeto valdymo institucijų bendram susitarimui, tikimasi, kad jos stengsis priimti sprendimus, kurie sudarys galimybes palaipsniui sumažinti „neįprastą“ įsiskolinimą dėl neapmokėtų 2007–2013 m. programų sąskaitų iki 2016 m. pabaigos.

Pagal šį mokėjimų planą taip pat sudaroma galimybė sukaupti tam tikrą biudžeto valdymo patirtį ateičiai:

1. susitarimas dėl taisomojo biudžeto Nr. 2/2014 (9), priimtas 2014 m. pabaigoje, buvo labai svarbus siekiant didžia dalimi stabilizuoti įsiskolinimą dėl neįvykdytų mokėjimų prašymų ties tokiu lygmeniu, kad prašymus būtų galima palaipsniui įvykdyti per dvejus metus; institucijos prisiėmė atsakomybę, susidarius labai sunkiai fiskalinei situacijai daugelyje valstybių narių;

2. iniciatyvaus biudžeto valdymo priemonės, kurių ėmėsi Komisija, pasitvirtino kaip būtinos siekiant spręsti mokėjimų asignavimų stokos pagal daugelį politikos sričių problemą; šias priemones reikia ir toliau taikyti, kiek reikės siekiant išvengti neproporcingo žlugdymo ir (arba) delspinigių palūkanų mokėjimo;

3. nors įgyvendinant sanglaudos politiką esama pasikartojančio ciklo, aukščiausio pakilimo ir žemiausio kritimo taškus galima sušvelninti įgyvendinant programas kuo greičiau ankstyvuoju programavimo laikotarpio etapu; tai ypač pageidautina dabartinėmis ekonominėmis sąlygomis, kai labai reikia investicijų, kad būtų skatinamas ekonomikos atsigavimas ir konkurencingumas;

4. reikia, kad prašymai būtų teikiami reguliariai; valstybės narės turėtų vengti nereikalingo administracinio vėlavimo siųsdamos savo mokėjimų prašymus per visus metus; siunčiant mokėjimų prašymus reguliariai, gerėja biudžeto valdymas ir padedama kuo labiau sumažinti įsiskolinimą metų pabaigoje;

5. kita vertus, pakankamo lėšų kiekio skyrimas mokėjimų asignavimams yra būtina sąlyga siekiant tinkamai vykdyti biudžetą ir išvengti netvaraus nepatenkintų mokėjimų prašymų susikaupimo metų pabaigoje; be to, reikės taikyti vadinamąjį specialų didžiausią galimą lankstumą, minimą Europos Vadovų Tarybos išvadose ir 2013 m. vasario mėn. J. M. Barroso pareiškime, kad būtų galima vykdyti Sąjungos teisinius įsipareigojimus; taip pat biudžeto valdymo institucijos sprendimai turėtų kuo labiau sudaryti galimybę sklandžiai vykdyti mokėjimus per visą DFP trukmės laikotarpį;

6. reikia sustiprinti prognozavimo pajėgumus; papildomai prie jau teikiamų įvairių analizių (10), Komisija toliau tobulins savo vidutinės trukmės laikotarpio ir ilgalaikes prognozes, kad būtų galima ankstyvuoju etapu ir kuo tiksliau nustatyti galimas problemas; visų pirma ji informuos dvi biudžeto valdymo institucijas, kai tik nustatys kokias nors įgyvendinant 2014–2020 m. programas susiklosčiusias aplinkybes, kurios kelia riziką sklandžiam mokėjimų vykdymui.

1. BENDROSIOS APLINKYBĖS

Nuo 2011 m. Komisija susiduria su augančiu neįvykdytų mokėjimo prašymų lygiu metų pabaigoje, nepaisant to, kad visiškai panaudotos viršutinės mokėjimų ribos 2013 ir 2014 m. ir 2014 m. nenumatytų atvejų rezervas. Nors iš esmės panaudoti visi mokėjimų asignavimai, patvirtinti pagal metinį biudžetą, stabiliai augo įsiskolinimas dėl neįvykdytų mokėjimų prašymų pagal Sanglaudos politiką (1b išlaidų kategorija) metų pabaigoje, jis augo ir pagal konkrečias programas pagal kitas išlaidų kategorijas (pavyzdžiui, 4 išlaidų kategoriją „Europos vaidmuo pasaulyje“).

Komisija ėmėsi tolesnių veiksmų pagal Europos Parlamento ir Tarybos raginimą stebėti padėtį visus metus ir per paskutiniuosius metus įvyko tarpinstituciniai ad hoc susitikimai siekiant pasidalinti esamos padėties vertinimu. Nuo 2011 m. Komisija turėdavo pristatyti taisomųjų biudžetų projektus (TBP), kuriais siekta ženkliai padidinti mokėjimų asignavimų lygį, kad būtų galima išspręsti mokėjimų asignavimų trūkumo problemą. Sumažintas pradinis patvirtintų mokėjimų asignavimų lygis lėmė periodinius taisomųjų biudžetų projektus, dėl kurių sprendimų dėl biudžeto projektų, kurie turėtų būti svarbiausia taikinimo tema, priėmimo procesas tapo sudėtingesnis. Buvo vėluojama balsuoti dėl taisomųjų biudžetų ir dėl to tapo sunkiau valdyti mokėjimų procesą.

Diagrama, pateikiama toliau, parodo vis labiau nepakankamą metinį mokėjimų biudžetą nuolat augančio įsipareigojimų asignavimų lygio fone, menkas viršutines ribas ir progresuojantį atotrūkį tarp mokėjimų viršutinės ribos ir balsavimu patvirtintų asignavimų, dėl ko 2014 m. prireikė panaudoti nenumatytų atvejų rezervą.

2014 m. gruodžio mėn. pagal susitarimą, pasiektą dėl 2014 ir 2015 m. biudžetų, Europos Parlamentas ir Taryba susitarė dėl šio bendro pareiškimo:

„Institucijos pritaria tikslui per dabartinės DFP laikotarpį iki struktūrinio lygio sumažinti metų pabaigoje sukaupiamas neapmokėtas sąskaitas, ypač daug dėmesio skiriant sanglaudos politikai. Kad šis tikslas būtų pasiektas: — Komisija sutinka kartu su bendromis išvadomis dėl 2015 m. biudžeto pateikti naujausią prognozę dėl iki 2014 m. pabaigos susikaupsiančių neapmokėtų sąskaitų; Komisija atnaujins šiuos duomenis ir alternatyvius scenarijus pateiks 2015 m. kovo mėn., kai bus aiškus bendras vaizdas dėl 2014 m. pabaigoje susikaupusių neapmokėtų sąskaitų pagal pagrindines politikos sritis; — atsižvelgiant į tai, visos trys institucijos stengsis susitarti dėl tikslinio didžiausio leistino metų pabaigoje susikaupusių neapmokėtų sąskaitų lygio, kuris gali būti laikomas racionaliu; — tuo remdamosi ir laikydamosi DFP reglamento, sutartų programoms skirtų finansinių paketų, taip pat visų kitų privalomų susitarimų, visos trys institucijos nuo 2015 m. pradės įgyvendinti planą, pagal kurį ne vėliau kaip iki dabartinės daugiametės finansinės programos laikotarpio vidurio peržiūros neapmokėtų sąskaitų, susijusių su 2007–2013 m. programų įgyvendinimu, lygis bus sumažintas iki bendrai sutarto lygio. Dėl tokio plano visos trys institucijos susitars tinkamu laiku prieš pateikiant 2016 m. biudžeto projektą. Atsižvelgiant į tai, kad neapmokėtų sąskaitų yra itin daug, visos trys institucijos susitaria apsvarstyti visas galimas priemones, kad tokių sąskaitų būtų mažiau. — Komisija sutinka kasmet kartu su biudžeto projektu pateikti dokumentą, kuriame būtų apskaičiuojamas neapmokėtų sąskaitų lygis ir paaiškinama, kaip ir kokiu mastu biudžeto projektas leis sumažinti šį lygį. Šiame kasmetiniame dokumente bus apžvelgiama padaryta pažanga ir pasiūlomi plano patikslinimai atsižvelgiant į atnaujintus duomenis.

Nedelsiant reaguodama į šį bendrą pareiškimą, 2014 m. gruodžio 15 d. Komisija pateikė atnaujintas nepatenkintų mokėjimų prašymų lygio 2014 m. pabaigoje prognozes, kurios pateikiamos 1 priede.

Šiame dokumente pateikiama įgyvendinimo padėtis 2014 m. pabaigoje, didžiausią dėmesį skiriant įsiskolinimui pagal 2007–2013 m. sanglaudos politikos programas, siekiant jį sumažinti iki sutarto lygio iki dabartinės daugiametės finansinės programos laikotarpio vidurio peržiūros 2016 m. Šiame dokumente taip pat parodomi įsiskolinimai pagal kitas išlaidų kategorijas, nors su jomis susijusi įsiskolinimų problema, išreikšta absoliučia suma, daug mažiau aštri nei įsiskolinimai pagal 1b išlaidų kategoriją; nepatenkintų mokėjimų prašymų įsiskolinimas pagal kitas išlaidų kategorijas 2014 m. pabaigoje sudarė apytikriai 1,8 mlrd. EUR.

2. PADĖTIS 2014 M. PABAIGOJE

2.1. Įgyvendinimas 2014 m. pabaigoje

2014 m. pabaigoje mokėjimų asignavimų panaudojimas (iki perkėlimų) siekė 134,6 mlrd. EUR (99 proc. galutinių patvirtintų 2014 m. biudžeto asignavimų). Mokėjimų asignavimų nepanaudojimas (po perkėlimų) yra mažiausias iš kada nors užregistruotų ir siekia 32 mln. EUR, palyginti 107 mln. EUR 2013 m. ir 66 mln. EUR 2012 m. Toks didelis lėšų panaudojimo lygis, nepaisant to, kad taisomojo biudžeto Nr. 3/2014 projektas priimtas vėlai, yra patvirtinimas, kad taikomi griežti apribojimai mokėjimų asignavimams, ypač susijusiems su 2007–2013 m. programų užbaigimu. Dažnai atitinkamoje biudžeto eilutėje įrašyti asignavimai taip pat padidinti, panaudojant asignavimus, iš pradžių numatytus išankstinio finansavimo išmokoms pagal naujai priimtas 2014–2020 m. programas.

Per 2014 m. 2007–2013 m. sanglaudos programų mokėjimų asignavimai padidinti 4,6 mlrd. EUR, iš kurių 2,5 mlrd. EUR gauti priėmus taisomojo biudžeto Nr. 3/2014 projektą, o 0,6 mlrd. EUR – pritaikius metų pabaigos lėšų perkėlimą (11) ir 1,5 mlrd. EUR – pritaikius vidinį perkėlimą iš 2014–2020 m. programų. Šie padidinimai prisidėjo prie 2007–2013 m. sanglaudos politikos įsiskolinimų stabilizavimo 2014 m. pabaigoje.

Didelė suma nepanaudotų įsipareigojimų asignavimų perkelta į 2015 m. arba perprogramuota ne tik dėl sanglaudos politikos, bet ir dėl programų pagal kaimo plėtros (2 išlaidų kategorija) ir migracijos ir saugumo fondus (3 išlaidų kategorija). Dėl to neįvykdytų įsipareigojimų (RAL) suma 2014 m. pabaigoje sumažėjo iki 189 mlrd. EUR, ši suma sumažėjo 32 mlrd. EUR, palyginti su RAL 2013 m. pabaigoje. Vis dėlto šis sumažinimas atrodo „dirbtinis“, nes jis pasiektas daugiausia dėl nepakankamo įsipareigojimų asignavimų, skirtų 2014–2020 m. programoms, panaudojimo ir perkėlimo į 2015 ir vėlesnius metus bei perprogramavimo, ir šie asignavimai „vėl atsiras“. Jei visi asignavimai, skirti naujoms programoms, būtų panaudoti 2014 m., RAL suma būtų likusi daug artimesnė 2013 m. lygiui (224 mlrd. EUR).

Toliau pateikiama diagrama rodo RAL lygio raidą per 2007–2013 m. laikotarpį ir RAL lygio prognozes 2015 m. pabaigai, susijusias su visu biudžetu, taip pat su programomis, kurioms taikomas pasidalijamasis valdymas, pagal 1b, 2 ir 3 išlaidų kategorijas, taip pat kitas programas ir išlaidų kategorijas. Kaip matyti diagramoje, prognozuojama, kad bendras RAL lygis 2015 m. pabaigoje grįš į lygį, palyginamą su susiklosčiusiu 2013 m. pabaigoje. Vis dėlto diagrama taip pat rodo skirtumą tarp programų, kurioms taikomas pasidalijamasis valdymas, pagal 1b, 2 ir 3 išlaidų kategorijas, su kuriomis susijęs RAL 2015 m. pabaigoje turėtų sumažėti, palyginti su 2013 m., ir kitų programų/išlaidų kategorijų, su kuriomis susijęs RAL 2015 m. pabaigoje turėtų padidėti.

2.2. Švelninimo priemonės, kurių imtasi 2014 m.

2014 m. gegužės 28 d. Komisija pristatė savo taisomojo biudžeto Nr. 3/2014 projektą, pagal kurį buvo prašoma papildomų mokėjimų asignavimų 2014 m. Po ilgo priėmimo proceso, TB Nr. 3/2014 projektas pagaliau buvo patvirtintas 2014 m. gruodžio 17 d. Laukdama taisomojo biudžeto priėmimo, per 2014 m. Komisija ėmėsi kelių švelninimo priemonių, siekdama įvykdyti teisines prievoles pagal ankstesnius įsipareigojimus, kartu pradėdama vykdyti naujos kartos programas ypatingai griežtos biudžeto sistemos sąlygomis.

Taigi, kad įgyvendintų sutartą politiką, naudodamasi pagal biudžetą patvirtintais asignavimais, Komisija taikė iniciatyvaus biudžeto valdymo požiūrį, turėdama mintyje tris principus:

— pavėluotų mokėjimų palūkanų sumos ir galimų įsiskolinimų kuo didesnio sumažinimo;

— kuo didesnio programų įgyvendinimo;

— galimo neigiamo trečiųjų šalių sprendimų poveikio visai ekonomikai kuo didesnio sumažinimo.

Atitinkamai priemonės, kuriomis siekiama užtikrinti aktyvų menkų mokėjimų asignavimų valdymą, apėmė: iniciatyvų nepagrįstai išmokėtų sumų susigrąžinimą; nenaudojamų sumų patikos sąskaitose mažinimą; išankstinio finansavimo nuošimčio mažinimą, geriausią pasinaudojimą leistinais ilgiausiais mokėjimo terminais; kvietimų teikti pasiūlymus ir (arba) konkursų ir su tuo susijusių sutarčių sudarymo veiksmų atidėjimą.

Šios švelninimo priemonės padėjo Komisijai išsaugoti savo kaip geriausio investuotojo statusą ir patikimo bei saugaus partnerio reputaciją. Komisijai pavyko pagal galimybes kuo labiau sumažinti mokėjimų lėšų trūkumo neigiamą poveikį, pavyzdžiui, sumažinus palūkanų už pavėluotus mokėjimus sumą. Nepaisant penkis kartus padidėjusios palūkanų sumos, palyginti su 2013 m., 2014 m. pabaigoje sumokėta palūkanų suma vis dar yra ribota (3 mln. EUR). Santykinai ženklesnis padidėjimas pagal 1a išlaidų kategoriją („Konkurencingumas augimui ir darbo vietų kūrimui skatinti“) ir 4 išlaidų kategoriją („Europos vaidmuo pasaulyje“), matomas toliau pateikiamoje lentelėje, parodo spaudimą mokėjimų asignavimas.

Palūkanos, sumokėtos už pavėluotus mokėjimus (EUR)

2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 1a išlaidų kategorija 294 855 157 950 173 748 329 615 137 906 243 748 1 047 488 1b išlaidų kategorija 1 440 5 324 6 220 11 255 31 726 71 620 103 960 2 išlaidų kategorija 27 819 1 807 9 576 15 713 61 879 30 991 61 985 3 išlaidų kategorija 13 417 59 852 48 673 50 397 29 375 13 060 7 252 4 išlaidų kategorija 250 204 178 468 257 818 1 266 425 335 820 247 786 1 797 825 5 išlaidų kategorija 43 915 442 678 237 367 60 825 142 254 46 187 8 614 Iš viso 631 651 846 079 733 403 1 734 230 738 960 653 392 3 027 124

Palūkanos už pavėluotus mokėjimus pagal sanglaudos politiką (1B išlaidų kategorija) nėra reikšmingos, nes didžiąją dalį pagal šią išlaidų kategoriją finansuojamų programų sudaro pagal pasidalijamojo valdymo principą vykdomos programos, o pasidalijamojo valdymo atveju palūkanos už vėlavimus netaikomos. Vis dėlto patikimumo ir nustatytų terminų nesilaikymo pagal politikos programas, kurioms taikomas pasidalijamasis valdymas, požiūriu vėlavimas yra labai didelis pažeidimas.

3. TERMINIJA

Šiame skirsnyje paaiškinami kai kurie terminai, vartojami šiame dokumente.

3.1. Projekto ciklas

Prieš patvirtindama veiksmų programą ar projektą, Komisija iš anksto atideda asignavimus, sukurdama įsipareigojimą biudžeto eilutėje, kurioje įrašo nustatytą sumą. Šiai operacijai panaudojama dalis patvirtintų įsipareigojimų asignavimų.

Dažnai pasirašius sutartį dėl projekto arba patvirtinus veiksmų programą vykdomas tam tikro lygio išankstinis finansavimas, sudarantis galimybes lėšų gavėjui pradėti vykdyti projektą nesiskolinant lėšų. Įvykdęs nustatytus etapus lėšų gavėjas gali pateikti tarpinių mokėjimų prašymus ir gauti išlaidų, patirtų dėl vykdomos programos, kompensaciją.

Vis dėlto daugumos programų atveju, pavyzdžiui, mokslinių tyrimų („Horizontas 2020“), struktūrinių fondų, Europos žuvininkystės fondo ir kaimo plėtros, pasiekus tam tikrą įgyvendinimo etapą, dėl tarpinių mokėjimo prašymų mokėjimai nevykdomi, nes jie kompensuojami teikiant išankstinį finansavimą. Be to, tam tikras visų lėšų, skirtų projektui ar programai, nuošimtis išmokamas tik užbaigimo etapu, kai Komisija būna patvirtinusi, kad visas darbas atliktas laikantis pradinio susitarimo. Jei taip nėra, finansavimas iš dalies panaikinamas. Tam tikrais atvejais Komisija taip pat gali išduoti vykdomąjį raštą sumoms išieškoti, kad išieškotų nepagrįstai išmokėtas sumas.

3.2. Neįvykdyti įsipareigojimai (RAL)

Neįvykdyti įsipareigojimai paprastai vadinami „RAL“ pagal prancūzų kalbos frazės „Reste à Liquider“ akronimą. Tai dalis įsipareigojimų, kurių lėšos nebuvo panaudotos jokiam mokėjimui tam tikru laiko momentu. Daugiamečių projektų atveju, įsipareigojimai prisiimami projekto pradžioje, išankstinis finansavimas būna ribotas, o tarpiniai mokėjimai vykdomi vėlesniu etapu, kai vyksta projekto įgyvendinimas, ir galutinis mokėjimas atliekamas užbaigimo etapu.

Didelė dalis ES biudžeto susijusi su investicijomis, kurių įgyvendinimas vykdomas keletą metų. Skirtumas tarp įsipareigojimų ir mokėjimų asignavimų, patvirtintas pagal metinį biudžetą, lemia bendro RAL lygio pokyčius. Savo ruožtu greitis, kuriuo didėja įsipareigojimai, ir programos įgyvendinimo sparta lemia įprastą RAL raidą. Vis dėlto RAL išauga daugiau, kai pagal biudžetą patvirtinti nepakankami mokėjimų asignavimai, nesvarbu, kokia programos įgyvendinimo sparta. Pastaruoju atveju, rezultatas būna išaugęs neįvykdytų mokėjimų prašymų lygis metų pabaigoje.

RAL ir metų įsipareigojimų santykis yra geras rodiklis siekiant palyginti konkrečių programų RAL dydį su jų finansiniu paketu. Pavyzdžiui, metų pobūdžio programų ir veiksmų, tokių kaip „Erasmus“ ar humanitarinės pagalbos, RAL ir įsipareigojimų santykis yra mažesnis už vienetą, o tai rodo, kad dauguma įsipareigojimų asignavimų yra išmokami per metus. Kita vertus, sanglaudos programų RAL ir įsipareigojimų santykis paprastai būna tarp 21/2 ir 3, ir tai atspindi įsipareigojimų panaikinimo taisykles, nustatytas pagal teisės aktus (vadinamąsias „N+2“ ir „N+3“ taisykles, žr. 4.1 skirsnį, esantį toliau). Kai kurių programų pagal 4 išlaidų kategoriją šis santykis aukštesnis dėl sudėtingo derybų, susijusių su įgyvendinimu, ciklo. Savo mokėjimų prašymuose Komisija atsižvelgia į šiuos rodiklius.

3.3. Grynųjų pinigų srauto apribojimai, palyginti su mokėjimų asignavimų trūkumu

Komisijos grynųjų pinigų srautus daugiausia apsprendžia sumos, kurių reikalauja valstybės narės kiekviena mėnesį, laikydamosi nuosavų išteklių taisyklių. Komisijai neleidžiama skolintis pinigų, kad padengtų grynųjų pinigų srauto trūkumą. Dėl grynųjų pinigų srauto apribojimų laikinai gali vėluoti mokėjimai ES fondų lėšų gavėjams, nepaisant to, kad pagal atitinkamų finansinių metų biudžetą patvirtinti pakankami mokėjimų asignavimai. Taip gali atsitikti paprastai per pirmąjį pusmetį, kai neįvykdytų mokėjimų prašymų sumos, susikaupusios praeitų metų pabaigoje, kurias reikia išmokėti per pirmuosius šių metų mėnesius (pavyzdžiui, Žemės ūkio garantijų fondui), yra didesnės nei didžiausios galimos mėnesinės nuosavų išteklių įplaukos, skirtos Komisijai. Kai praeitų metų įsiskolinimas palaipsniui padengiamas ir mėnesinės išteklių įplaukos vėlesniais tų metų mėnesiais gaunamos toliau, grynųjų pinigų srauto apribojimai tais mėnesiais toliau nėra teisiškai privalomi.

Grynųjų pinigų srauto apribojimus metų pradžioje didina mokėjimų asignavimų trūkumas, nes mėnesiniai lėšų prašymai pagrįsti įplaukomis, numatytomis pagal patvirtintą biudžetą, kuriuo vadovaujamasi iki priimant taisomuosius biudžetus, pagal kuriuos padidinamas mokėjimų lygis, o tai paprastai įvyksta artėjant metų pabaigai.

Atsižvelgiant į tikslią priėmimo datą (t. y. prieš atitinkamų metų lapkričio 16 d. ar po jos), grynųjų pinigų atitinkamam papildomam nuosavų išteklių prašymui, pateiktam siekiant padengti pagal metų pabaigoje priėmus taisomuosius biudžetus patvirtintus papildomus mokėjimų asignavimus, gali atsirasti tik kitų finansinių metų pradžioje, ir dėl to gali kilti sunkumų vykdant taisomuosius biudžetus tais pačiais metais.

3.4. Neįvykdytų mokėjimų prašymų skaičius metų pabaigoje

Kiekvienų metų pabaigoje būna susikaupę neįvykdyti mokėjimų prašymai, t. y. prašymai, kuriuos pateikė ES fondų lėšų gavėjai ir pagal kuriuos reikia įvykdyti mokėjimus per nustatytą laiką (paprastai greičiau nei per 2 mėnesius), tačiau šie mokėjimai dar neįvykdyti (12). Taip būna dėl vienos iš šių trijų priežasčių:

a) taikomų nutraukimų/sustabdymų: kai kurioms programoms/kai kuriems lėšų gavėjams mokėjimai nutraukti/sustabdyti; mokėjimų nutraukimai paprastai yra trumpalaikiai oficialūs veiksmai, kuriais Komisija atideda mokėjimą, laukdama trūkstamos informacijos arba valdymo ir kontrolės sistemos patikrų;

b) laikotarpio: mokėjimų prašymai, nepatenkinti dėl to, kad buvo pateikti paskutinėmis metų dienomis ir todėl nebuvo pakankamai laiko juos išnagrinėti prieš baigiantis metams;

c) kreditų nesuteikimo: mokėjimų prašymai neįvykdyti, nes patvirtinti mokėjimų asignavimai pagal atitinkamą biudžeto eilutę buvo išnaudoti.

Ši įsiskolinimo dalis laikoma „įprasta“ (žr. a ir b punktus). „Neįprastas“ įsiskolinimo dėl neįvykdytų mokėjimų prašymų, kurių dauguma yra pagal sanglaudos politiką, augimas yra susijęs su mokėjimų asignavimų trūkumu (žr. c punktą), tačiau grynųjų pinigų srautų apribojimai metų pradžioje (žr. pirmiau esantį 3.3 skirsnį) taip pat daro poveikį. 4 skirsnyje toliau nagrinėjamas sanglaudos politikos atvejis.

4. 1B IŠLAIDŲ KATEGORIJA: ĮSISKOLINIMO RAIDA IR PERSPEKTYVOS

Šiame skyriuje analizuojamas konkretus sanglaudos politikos atvejis (1b išlaidų kategorija). Visų pirma, jame apibūdinamos pagrindinės struktūrinių fondų ypatybės ir paaiškinama, kaip dėl konkrečių praeities įvykių ar dėl teisės aktų susidarė dabartinė sunki padėtis. Jame nagrinėjama, kaip gali būti apibrėžtas „įprastas“ įsiskolinimas ir pateikiama išsami padėties 2014 m. pabaigoje analizė.

4.1. Struktūrinių fondų panaudojimas 2007–2013 m.

Struktūriniai fondai 2007–2013 m.: pagrindinės ypatybės

Projektai, finansuojami pagal 1b išlaidų kategoriją, organizuojami į programas. Šias veiksmų programas siūlo valstybės narės, Komisija dėl jų derasi ir priima laikotarpio pradžioje visai laikotarpio trukmei. Kiekviena veiksmų programa įgyvendinama pagal pasidalijamojo vadovavimo principą vykdant atskirus projektus. Tai reiškia, kad valstybės narės naudoja fondų lėšas. Komisija dalyvauja stebėsenos komitetuose, kuriuose jos vaidmuo patariamasis atrenkant projektus, ir stebi projektų įgyvendinimą pagal metines įgyvendinimo ataskaitas.

Programos yra bendrai finansuojamos iš ES biudžeto; tai reiškia, kad Komisija nemoka visos programos kainos. Valstybės narės turi rasti papildomą finansavimą, kad galėtų finansuoti dalį programos.

Kai programa patvirtinta, Europos Sąjunga yra įsipareigojusi ir įgijusi teisines prievoles visam laikotarpiui. Komisija nuo 2007 m. iki 2013 m. kasmet iki balandžio mėn. pabaigos savaime skyrė asignavimus, remdamasi programos finansiniu planu, o ne pagal faktinį programos projektų įgyvendinimą. Nors ES mokėjimai niekada negali viršyti ES biudžetinių įsipareigojimų, išlaidos yra tinkamos finansuoti nuo laikotarpio pradžios (t. y. net iki priimant programą) iki tinkamumo finansuoti laikotarpio pabaigos.

Programą patvirtinus, Komisija moka išankstinio finansavimo sumas. Šios išmokos savaime suteikiamos valstybei narei ir valstybė narė gali jomis disponuoti iki atsiskaitymo užbaigiant programą.

Kol vyksta įvairių projektų įgyvendinimas, valstybės narės per šių projektų tvirtinančiąją instituciją teikia tarpinių mokėjimų prašymus. Komisija vykdo mokėjimus pagal tarpinių mokėjimų prašymus, remdamasi galiojančia bendro finansavimo norma ir su sąlyga, kad nėra sprendimų dėl nutraukimo ar sustabdymo.

Šis mechanizmas veikia tol, kol su programomis susijusi bendra Komisijos išmokėto išankstinio finansavimo ir valstybių pateiktų tarpinių mokėjimų prašymų suma pasiekia 95 proc. programoms skirtų lėšų. Kai pasiektas šis slenkstis, valstybė narė gali toliau siųsti savo mokėjimų prašymus, tačiau šie prašymai naudojami siekiant išmokėti bet kokio likusio išankstinio finansavimo lėšas. Likutis išmokamas užbaigiant programą. Valstybės narės turi pagrįsti tinkamas finansuoti išlaidas, kad padengtų išankstinio finansavimo sumą, gautą laikotarpio pradžioje, ir likutį, paliktą užbaigimo etapui (5 proc. viso skiriamo asignavimo).

Pasibaigus tinkamumo finansuoti laikotarpiui, numatytas 15 mėnesių laikotarpis užbaigimo dokumentams parengti ir pateikti Komisijai bei paprašyti, kad būtų atliktas galutinis mokėjimas. Kad galėtų įvykdyti galutinį mokėjimą, Komisija išnagrinėja užbaigimo dokumentų rinkinį (t. y. baigiamąją deklaraciją, galutinę įgyvendinimo ataskaitą ir galutinį mokėjimo prašymą). Kadangi šiuos dokumentus tikimasi gauti iki 2017 m. kovo 31 d., sprendimas dėl užbaigimo (ir susijusių galutinių mokėjimų) bus priimtas tarp 2017 ir 2019 m.

Remiantis šios procedūros rezultatais 5 proc. lėšų, paliktų užbaigimui, panaudojama neįvykdytų mokėjimų prašymų sumoms išmokėti. Priešingu atveju, Komisija neišmoka visos sumos užbaigimo metu. Neišmokėtos sumos įsipareigojimas bus panaikintas. Jei korekcijos siekia daugiau nei 5 proc., Komisija išieškos nepagrįstai išmokėtas sumas.

„N+2/N+3“ taisyklė

„N+2/N+3“ taisyklė pirmą kartą nustatyta 2000–2006 m. programavimo laikotarpiui. Pagal šią taisyklę numatyta, kad N metais prisiimti įsipareigojimai turi būti padengti ta pačia suma, sudaryta iš išankstinio finansavimo ir tarpinio mokėjimo prašymų, iki N+2 metų gruodžio 31 d. („N+2“ taisyklė). Pavyzdžiui, įsipareigojimai, prisiimti 2012 m., turi būti visiškai padengti mokėjimų prašymų sumomis iki 2014 m. gruodžio 31 d. Įsipareigojimas, susijęs su nepadengta suma, panaikinamas, o tai reiškia, kad valstybė narė netenka šio finansavimo. Vis dėlto šiuo metu nėra duomenų apie reikšmingus panaikintus įsipareigojimus pagal „N+2/N+3“ taisyklę per visą struktūrinių fondų istoriją.

Šios taisyklės tikslas – užtikrinti finansinę drausmę valdant ES fondus. Kadangi įsipareigojimai prisiimami savaime, kai tik programa patvirtinama, minėta taisykle valstybės narės įpareigojamos aktyviai įgyvendinti projektus ir vengti problemų pačioje ciklo pabaigoje. Ši taisyklė taip pat sudaro galimybę vykdyti mokėjimus sklandžiau, nes valstybės narės įpareigojamos teikti mokėjimų prašymus reguliariais laiko tarpais. Vis dėlto, kaip paaiškinta kitame skyriuje, šios taisyklės „sušvelninimas“, ypač prasidėjus 2008 m. finansų krizei, sumažino jos reguliuojamąjį poveikį.

Dėl šios taisyklės mokėjimų prašymai susikaupia metų pabaigoje: valstybės narės turi išsiųsti savo mokėjimų prašymus iki gruodžio 31 d. vidurnakčio, naudodamosi specialia IT sistema. Nors pagal teisės aktus iš jų reikalaujama siųsti savo prašymus visus metus (13), praeities patirtis rodo, kad daugelis laukia iki paskutinės savaitės, kad išsiųstų prašymus dėl didelių sumų.

4.2. 2007–2013 m. programavimo laikotarpio mokėjimų prašymų struktūra

Pagrindinės mokėjimo ciklo paskatos

Laikotarpio pradžioje išmokėtos didelės sumos išankstinio finansavimo lėšų, po to keletą metų, kol vyko programų struktūros nustatymas ir pradėti įgyvendinti projektai, tarpinių mokėjimų lygis buvo palyginti žemas. Kadangi „N+2/N+3“ taisyklė pradeda duoti vaisių anksčiausiai programavimo laikotarpio trečiųjų metų pabaigoje, nėra spaudimo teikti prašymus programos pradžioje. Be to, išankstinis finansavimas vis dar padengia didelę dalį įsipareigojimų, prisiimtų programavimo laikotarpio pradžioje. Apytikriai 2–3 metai iki programavimo laikotarpio pabaigos tarpinių mokėjimų metinis lygis pradeda augti, kai programos pasiekia brandą ir mokėjimų prašymai teikiami visu pajėgumu. Pikas pastebimas laikotarpio pabaigoje/kito programavimo laikotarpio pradžioje, po to, ateinančiais metais, kai programos pasiekia 95 proc. ribą, prašymų skaičius sumažėja beveik iki nulio. Kaip minėta pirmiau, baigiamieji mokėjimai vykdomi praėjus nuo vienų iki trejų metų nuo tinkamumo finansuoti laikotarpio pabaigos.

Nukrypti leidžiančios nuostatos

Trys teisės aktų pakeitimai, taikomi 2007–2013 m. programavimo laikotarpiui, sustiprino tarpinių mokėjimų ciklinį pobūdį:

1. perėjimas nuo „N+3“ prie „N+2“. Pagal visuotinį kompromisą nustatant 2007–2013 m. DFP, naujosioms valstybėms narėms ir Graikijai bei Portugalijai pradėta taikyti „N+3“ taisyklė išmokant 2007–2010 m. mokėjimų dalį, o vėliau „N+2“ taisyklė iki laikotarpio pabaigos. Tai reiškia, kad 2013 m. pabaigoje šios valstybės narės turėjo padengti dvi įsipareigojimų dalis – 2010 m. dalį ir 2011 m. dalį. Žinoma, valstybės nebūtinai laukė iki įsipareigojimų panaikinimo termino, kad įvykdytų programas ir pateiktų mokėjimų prašymus, todėl 2013 m. mokėjimų prašymų skaičius nepadvigubėjo. Tačiau dėl šios taisyklės aiškiai padidėjo 2013 m. pikas, kuris padarė poveikį tolesniems metams dėl susikaupusio didėjančio įsiskolinimo;

2. buvo reikalaujama, kad valstybės narės atliktų lėšų kontrolės sistemų patikrą. Komisija turėjo patvirtinti atitikties patikros rezultatus. Tarpinių mokėjimų prašymus buvo galima teikti, tačiau Komisija mokėdavo kompensacijos pagal juos tik po to, kai patvirtindavo atitikties vertinimą. Nors dauguma programų priimtos 2007 m., prašymai buvo pateikiami (ar bent jau Komisija vykdė kompensacijų pagal juos išmokėjimą) pavėluotai, 2008 m. beveik nevykdyta tarpinių mokėjimų;

3. reaguodamos į finansų krizę, valstybės narės primygtinai prašė netaikyti „N+2/N+3“ taisyklės 2007 m. įsipareigojimų daliai. Komisija su tuo sutiko, tačiau, užuot atidėjus su 2007 m. įsipareigojimų dalimi susijusį įsipareigojimų panaikinimo terminą vieniems metams, „N+2/N+3“ taisyklės dar sušvelnintos, kai Taryboje vieningai pritarta pasiūlymui paskirstyti prievoles, susijusias su 2007 m. įsipareigojimų dalimi, per visą laikotarpį, suskirsčius jas į šešias dalis. Dėl šios vadinamosios graikų taisyklės susidarė galimybė pateikti mažiau prašymų laikotarpio pradžioje ir subalansavimui pateikti daugiau prašymų laikotarpio pabaigoje.

Be to, taip pat reaguojat į krizę, tinkamumo finansuoti laikotarpis 2000–2006 m. programoms pratęstas nuo 2008 m. pabaigos iki 2009 m. (iš dalies pakeičiant Komisijos sprendimą, kuriuo patvirtinama programa) ir todėl valstybės narės ir toliau didžiausią dėmesį skyrė 2000–2006 m. programų įgyvendinimui. Dėl šios priežasties vėluota įgyvendinti 2007–2013 m. programas ir teikti susijusius 2007–2013 m. tarpinių mokėjimų prašymus.

2000–2006 m. programų palyginimas su 2007–2013 m. programomis

2007–2013 m. programavimo laikotarpiu pereita nuo „N+3“ prie „N+2“ taisyklės ketvirtųjų metų pabaigoje, tuo tarpu 2000–2006 m. laikotarpiu taikyta tik „N+2“ taisyklė, nors su tam tikromis korekcijomis 2004 m. dėl to, kad į ES įstojo 10 valstybių narių.

Toliau pateikiamoje diagramoje lyginami suvestiniai 2000–2006 m. tarpiniai mokėjimai, įvykdyti 2000–2007 m., kaip viso paketo nuošimtis, su suvestiniais 2007–2013 m. programų tarpiniais mokėjimais, įvykdytais 2008–2013 m., taip pat kaip bendro paketo nuošimčiu.

1 pav.: Suvestinių tarpinių mokėjimų metinė struktūra (su vienų metų vėlavimu): 2000–2006 m. (ES-15) laikotarpio palyginimas su 2007–2013 m. laikotarpiu (% nuo viso paketo, neskaitant išankstinio finansavimo)

Kaip parodyta diagramoje, suvestiniai 2007–2013 m. mokėjimai nuolat yra žemiau lygio, buvusio 2000–2006 m. laikotarpiu, nors laikotarpiui artėjant link pabaigos matyti kilimas. Šiuos 2007–2013 m. programų vėlavimus lėmė pirmiau nurodytų veiksnių derinys. Tai paaiškina nepakankamą mokėjimų asignavimu panaudojimą ir aukščiausią mokėjimų ribą laikotarpio pradžioje, nes 2000–2006 m. programų mokėjimų struktūra panaudota kaip atskaitos taškas nustatant aukščiausias ribas.

Vis dėlto kai vėlesniu etapu mokėjimų prašymai pradėjo artėti prie ankstesnio laikotarpio lygio, mokėjimus labai apribojo patvirtintų mokėjimų asignavimų lygis ir (arba) mokėjimų viršutinė riba, ir tai lėmė besikaupiantį įsiskolinimą.

Įsiskolinimo raida 2007–2014 m.

Toliau pateikiamoje diagramoje (14) parodoma, kaip kito įsiskolinimas pagal 2007–2013 m. programas per 2007–2014 m. laikotarpį.

2 pav.: 2007–2013 m. sanglaudos politikos programos: nepatenkintų mokėjimų prašymų skaičiaus metų pabaigoje raida (mlrd. EUR)

Kaip matyti diagramoje, įsiskolinimas pagal 2007–2013 m. programas pradėjo didėti 2011 m., kai jis pasiekė 11 mlrd. EUR lygį; įsiskolinimas pasiekė 24,7 mlrd. didžiausią įvertį 2014 m. Kaip paaiškinta toliau, pagal planus numatomas vis dar aukštas įsiskolinimo lygis 2015 m. pabaigoje, prieš grįžtant prie „įprasto“ ir tvaraus įsiskolinimo 2016 m. pabaigoje.

4.3. Įsiskolinimo sudedamosios dalys ir jo rūšys

Per metus Komisija gauna tokius mokėjimų, susijusių su struktūriniais fondais, prašymus:

a) tinkamus finansuoti mokėjimų prašymus, kurie padengiami mokėjimais, vykdomais per metus;

b) mokėjimų prašymus, kurie jau padengti išankstinio finansavimo lėšomis programavimo laikotarpio pradžioje ir dėl kurių atitinkamai nevykdomi papildomi mokėjimai;

c) mokėjimų prašymus, pagal kuriuos gali būti atlikti mokėjimai tik užbaigus programas ir dėl kurių reikės palaukti, kol Komisija ir lėšų gavėjas pasieks susitarimą dėl užbaigimo;

d) mokėjimų prašymus, nepatenkintus dėl to, kad buvo pateikti paskutinėmis metų dienomis, t. y. pernelyg vėlai, kad būtų išnagrinėti prieš baigiantis metams;

e) kai kurių lėšų gavėju mokėjimų prašymus, pagal kuriuos mokėjimai nutraukti/sustabdyti; mokėjimų sustabdymai ar nutraukimai paprastai yra trumpalaikiai oficialūs veiksmai, kuriais Komisija atideda mokėjimą, laukdama trūkstamos informacijos arba valdymo ir kontrolės sistemos patikrų;

f) mokėjimų prašymus, neįvykdytus metų pabaigoje, nes patvirtinti mokėjimų asignavimai pagal atitinkamą biudžeto eilutę buvo išnaudoti.

Pastarųjų keturių kategorijų (nuo c iki f) prašymai lieka neįvykdyti mokėjimų prašymai metų pabaigoje, tačiau įsiskolinimas apima neįvykdytus mokėjimus, kuriuos lėmė d, e ir f priežastys. Tam tikras neįvykdytų mokėjimų prašymų lygis metų pabaigoje laikomas „įprastu“, kai šie prašymai neįvykdyti dėl d ir e priežasčių. „Neįprastas“ įsiskolinimas apima tik dėl f priežasties neįvykdytus mokėjimus.

Toliau pateikiama diagrama parodo mokėjimų pagal 1b išlaidų kategoriją prašymų srautą, nuo tada, kai valstybės narės juos pateikia, toliau nustatomi „vykdytini prašymai“ ir pagaliau atsiranda „įprastas“ ir „neįprastas“ įsiskolinimas.

Prašymų susikaupimas metų pabaigoje ir kompensacijų išmokėjimo terminai

Gruodžio mėnesi susikaupia daug valstybių narių atsiųstų prašymų, 2011–2014 m. laikotarpiu jie sudarydavo 27–35 proc. viso per metus gautų prašymų skaičiaus. Kiekvieno gauto prašymo atveju, Komisija prieš apmokėjimą turi atlikti patikras. Kuo daugiau prašymų gauta per paskutinę metų savaitę, tuo didesnė rizika, kad lėšos pagal prašymus nebus kompensuotos iki metų pabaigos.

Dėl šios priežasties Komisija nuolat ragina valstybes nares siųsti prašymus reguliariau visus metus.

Toliau pateikiamoje diagramoje parodoma, kaip pagal mėnesius kito įsiskolinimas pagal 2007–2013 m. programas per 2007–2014 m. laikotarpį.

3a pav.: Suvestinė mokėjimų prašymų pateikimo pagal mėnesius struktūra 2007–2013 m. laikotarpiu (% nuo visų prašymų)

Šiame pirmiau pateikiamoje diagramoje matyti pasikartojantis labai staigus įsiskolinimo pagal mokėjimų prašymus padidėjimas metų pabaigoje.

3b pav.: Mokėjimų prašymų teikimo koncentracija per du paskutinius metų mėnesius (nuošimtis, gautas lapkričio ir gruodžio mėn.) 2011–2014 m. laikotarpiu

Šios diagramos parodo, kad vis daugiau ir daugiau prašymų gaunama vėlai metų pabaigoje dėl augančio „N+2“ taisyklės spaudimo. „N+3“ taisyklės taikymo sustabdymas 2013 m. reiškė, kad visos valstybės narės, išskyrus Rumuniją, Slovakiją ir Kroatiją, turėjo vadovautis „N+2“ taisykle. Tai turėjo didelį poveikį prašymų, gautų tais metais, kiekiui. Prašymų, gaunamų per vėlai, kad būtų galima įvykdyti mokėjimus atitinkamais metais, kiekis priklauso nuo bendro prašymų, gautų tais metais, skaičiaus, ir nuo šio skaičiaus pokyčių per metus.

Nutraukimų ir sustabdymų poveikis

Siekdama apsaugoti ES biudžetą Komisija taiko kelias prevencijos priemones prieš atliekant mokėjimus valstybėms narėms, kai Komisija žino apie galimus trūkumus. Šios priemonės labai vertingos siekiant tobulinti kontrolės sistemas valstybėse narėse ir taip sumažinti būsimų Komisijos atliekamų finansinių pataisų poreikį.

Dėl to kai kurie mokėjimų prašymai nėra nedelsiant įvykdomi, nes Komisija mokėjimus pagal juos nutraukė arba sustabdė, kol bus atlikti kontrolės sistemų patobulinimai. Nors dauguma šių prašymų galų gale nebus atmesti, negalima tuoj pat vykdyti mokėjimų pagal juos.

Kaip nustatyta pagal reglamentą (15), Komisija gali:

— nutraukti mokėjimo pagal 2007–2013 m. programas terminą ne ilgesniam kaip šešių mėnesių laikotarpiui, jei yra aiškių įrodymų, kad susijusioje valstybėje narėje esama didelių valdymo ir kontrolės sistemų funkcionavimo trūkumų; arba jeigu Komisijos tarnybos turi atlikti papildomus patikrinimus gavę informaciją, kad išlaidos, nurodytos patvirtintoje išlaidų ataskaitoje, susijusios su rimtu pažeidimu, kuris nebuvo pašalintas;

— sustabdyti visus tarpinius mokėjimus valstybei narei pagal 2006–2013 m. programas arba šių mokėjimų dalį, jei yra įrodymų, kad programos valdymo ir kontrolės sistemoje esama didelių trūkumų ir valstybė narė jiems ištaisyti nesiėmė korekcinių priemonių; arba, jei patvirtintoje išlaidų ataskaitoje yra didelė su išlaidomis susijusi neatitiktis, kuri neištaisyta; arba, jei valstybė narė rimtai pažeidė savo valdymo ir kontrolės prievoles. Jeigu valstybė narė nesiima būtinų priemonių, Komisija gali atlikti finansinį koregavimą.

„Įprasto“ įsiskolinimo apskaičiavimas

Kaip paaiškinta pirmiau, „įprastas“ įsiskolinimas yra bendra prašymų, pagal kuriuos mokėjimai nutraukti arba sustabdyti, ir prašymų, gautų per vėlai, kad juos būtų galima įvykdyti atitinkamais metais, suma. Prašymai, gaunami per metų paskutines dešimt dienų, gali būti laikomi gautais per vėlai, kad būtų galima atlikti mokėjimus, nes Komisija privalo turėti pakankamai garantijų, jog sugebės visiškai panaudoti pagal biudžetą skirtus asignavimus. Vis dėlto kai kurie prašymai, pagal kuriuos mokėjimai nutraukti ar sustabdyti, taip pat yra ir prašymai, gauti per vėlai, kad galima būtų įvykdyto atitinkamus mokėjimus, todėl jie neturėtų būti įskaičiuojamu du kartus.

Atitinkamai, „įprastas“ įsiskolinimas didės augant bendram per metus gautų prašymų skaičiui, kartu didės ir santykinė prašymų koncentracija paskutinėmis metų dienomis.

Toliau esančioje diagramoje pateikiama 2010–2014 m. laikotarpiu gautų prašymų, įsiskolinimo metų pabaigoje ir prašymų, gautų per vėlai, kad būtų galima atlikti mokėjimus arba juos sustabdyti, apžvalga.

4 pav. 1b išlaidų kategorija: Prašymai, įsiskolinimas, sustabdymai 2010–2013 m.

Per pastaruosius trejus metus (2012–2014 m.) „įprastas“ įsiskolinimas (t. y. mokėjimų prašymai, gauti per metų 10 paskutinių dienų, arba prašymai, pagal kuriuos mokėjimai nutraukti arba sustabdyti, net jei šie prašymai gauti iki metų 10 paskutinių dienų laikotarpio) siekia apytikriai pusę viso įsiskolinimo, pasiekto metų pabaigoje, vertės. Kita pusė prašymų susijusi su pagal biudžetą patvirtintų mokėjimų asignavimų trūkumu, dėl kurio atsirado „sniego gniūžtės“ efektas (16).

2015 ir 2016 m. tikimasi mažesnio prašymų skaičiaus, mažesnio skaičiaus atvejų, kai mokėjimai nutraukiami/sustabdomi, ir taisyklės „N+2“ spaudimo nebuvimo 2015 m. pabaigoje (17), taigi taip pat tikimasi, kad labai sumažės ir „įprastas“ įsiskolinimas.

4.4. 2007–2013 m. mokėjimų (prašymų) 2015 ir 2016 m. perspektyvos

2015 ir 2016 m. įvertis, pagrįstas valstybių narių prognozėmis

Pagal reglamentą, taikomą 2007–2013 m. fondams (18), reikalaujama, kad valstybės narės nusiųstų Komisijai savo galimų tarpinių mokėjimų prašymų prognozes N ir N+1 metams vėliausiai iki N metų balandžio 30 d. Pastaraisiais metais valstybės narės susitarė atnaujinti šią informaciją N metų rugsėjo mėn., kad būtų galima tiksliau įvertinti augantį mokėjimų prašymų lygį (įsiskolinimą) ir mokėjimų prašymų, pateiktų paskutinį metų mėnesį, ženklią koncentraciją.

Tačiau pagal reglamentą, taikomą 2014–2020 m. fondams (19), reikalaujama, kad valstybės narės nusiųstų Komisijai savo galimų tarpinių mokėjimų prašymų prognozes N ir N+1 metams iki N metų sausio 31 d. (ir atnaujintų iki N metų liepos 31 d.). Remdamosi Komisijos prašymu, patvirtintu 2014 m. gruodžio mėn., 2015 m. valstybės narės savanoriškai taikė šį naują terminą savo 2007–2013 m. programoms. Remiantis duomenimis, kuriuos Komisija gavo 2015 m. kovo 3 d., šiuo metu valstybės narės prognozuoja, kad 2015 m. pateiks mokėjimų prašymų (apmokėtinų ir neapmokėtinų) už apytikriai 48 mlrd. EUR sumą ir 2016 m. – už 18 mlrd. EUR sumą (20).

Kaip paaiškinta pirmiau, ne pagal visus mokėjimų prašymus bus tiesiogiai atlikti mokėjimai, nes reikia atsižvelgti į 95 proc. aukščiausią mokėjimų ribą, nustatytą pagal Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 79 straipsnį (21). Kadangi vis daugiau programų pasiekia 95 proc. viršutinę ribą, ši korekcija 2015 ir vėlesniais metais taps daug reikšmingesnė. Atitinkamai faktinės prognozuojamų apmokėtinų prašymų sumos yra mažesnės už nurodytas valstybių narių prognozėse, nes prašymai, viršijantys 95 proc. ribą, svarstomi tik užbaigimo etapu. Remdamasi šiomis prognozėmis su nustatyta viršutine riba, Komisija tikisi 2015 m. gauti vykdytinų mokėjimų reikalavimų už bendrą apytikriai 35 mlrd. EUR sumą. Atitinkama 2016 m. suma šiuo metu sudaro apytikriai 3 mlrd. EUR. Ši 2016 m. suma taps tikslesnė (ir gali būti šiek tiek didesnė), kai valstybės narės pateiks trūkstamus kai kurių veiksmų programų duomenis arba peržiūrės pateiktus duomenis.

2 priede pateikiama daugiau detalių, susijusių su valstybių narių prognozėmis dėl mokėjimų pagal 2007–2013 m. sanglaudos programą prašymų, kurie bus pateikti 2015 ir 2016 m.

Komisijos įvertis, pagrįstas vykdymu

2014 m. pabaigoje bendra išankstinio finansavimo ir tarpinių mokėjimų suma sudarė 266,1 mlrd. EUR. Visas 2007–2013 m. sanglaudos politikos programų paketas siekė 347,3 mlrd. EUR. Atsižvelgiant į jau atliktus įsipareigojimų panaikinimus ir panaikinimų riziką, susijusią su „N+2/N+3“ taisyklės taikymu 2014 m. pabaigoje, kurie turi būti patvirtinti (bendra didžiausia apytikriai 0,9 mlrd. EUR suma nuo laikotarpio pradžios), maksimali suma, kurią vis dar reikės išmokėti, siekia apytikriai 80,3 mlrd. EUR. Tačiau 5 proc. kiekvienos programos lėšų (bendra 17,3 mlrd. EUR suma) turi būti išmokėta tik užbaigimo etapu.

Todėl prognozuojamas tarpinių mokėjimų prašymų lygis, kurio sumas reikia išmokėti 2015 ar vėlesniais metais, siekia apie 63 mlrd. EUR arba 18 proc. viso paketo, ši suma apima ir įsiskolinimą, susidariusį 2014 m. pabaigoje (24,7 mlrd. EUR). Apmokėtinų naujų mokėjimų prašymų, kurie turėtų būti gauti 2015 ar vėlesniais metais, iki užbaigimo, didžiausias lygis siekia 38,3 mlrd. EUR. Jei iki 35 mlrd. sumą sudarančius mokėjimų prašymus planuojama gauti 2015 m., likusi apytikriai 3,5 mlrd. EUR suma turėtų būti gauta 2016 m.

Apytikris įsiskolinimo 2015 m. pabaigoje įvertis, pagrįstas tiksliomis valstybių narių prognozėmis

Mokėjimų asignavimų, patvirtintų pagal 2015 m. biudžetą, lygis siekia 39,5 mlrd. EUR. Ši suma padengs įsiskolinimą, susidariusį iki 2015 m. (24,7 mlrd. EUR), ir naujus prašymus (sudarysiančius 35 mlrd. EUR). Atitinkamai, planuojamas įsiskolinimas 2015 m. pabaigoje sieks 20 mlrd. EUR, iš kurių bent pusė sumos arba apytikriai 10 mlrd. EUR ir toliau bus „neįprastas“ įsiskolinimas.

Mlrd. EUR Įsiskolinimas 2014 m. pabaigoje (pakoreguotas) Valstybių narių 2015 m. prognozės atsižvelgiant į 95 proc. viršutinę ribą Mokėjimų asignavimai, patvirtinti pagal 2015 m. biudžetą Prognozuojamas įsiskolinimas 2015 m. pabaigoje 24,7 ~35 39,5 ~20

4.5. Mokėjimų prašymai, kuriuos tikimasi gauti 2016 m.

Kaip išdėstyta pirmiau, planuojama, kad įsiskolinimas 2015 m. pabaigoje sieks apytikriai 20 mlrd. EUR, jei valstybių narių prognozės bus tikslios. Be to, iki programų užbaigimo vis dar tikimasi gauti apmokėtinų prašymų, kurių suma sudarys iki 3,5 mlrd. EUR. Turint mintyje šią palyginti ribotą mokėjimų reikalavimų sumą ir kadangi daugiau nebus „N+2“ taisyklės spaudimo, nėra priežasčių daryti prielaidos, kad didelis kiekis šių mokėjimų prašymų bus gauta pernelyg vėlai, kad mokėjimai pagal juos galėtų būti įvykdyti 2016 m.

Komisija pakoreguos savo prašymą 2016 m. biudžeto projekte, atsižvelgdama į „įprastą“ įsiskolinimą 2016 m. pabaigoje. Šis „įprastas“ įsiskolinimas, apimantis labai vėlai pateiktus prašymus ir likusius nutraukimus/sustabdymus, vis dėlto bus labai mažas, palyginti su ankstesniais metais, nes naujų prašymų, kuriuos planuojama gauti 2016 m., lygis taip pat yra labai žemas ir Komisija tikisi, kad valstybės narės ištaisys trūkumus ir pateiks tvarkingus prašymus. Jų suma gali siekti 2 mlrd. EUR. Todėl šį „įprastą“ įsiskolinimą 2016 m. pabaigoje reikės padengti 2017 m. biudžeto lėšomis. Taigi suma, kurią reikia įrašyti į 2016 m. biudžetą, lygi apytikriai 21,5 mlrd. EUR.

4.6. Informacijos, naudotos apskaičiuojant mokėjimų prašymus ir įsiskolinimą, santrauka

Toliau pateiktoje lentelėje apibendrinama informacija apie programos paketą, planuojamą biudžeto asignavimų, skirtų pagal 2015 m. biudžetą, panaudojimą ir mokėjimų prašymų, kuriuos tikimasi gauti 2016 m., didžiausią sumą.

Neįvykdyti 2015–2017 m. tarpiniai mokėjimai (mlrd. EUR)

Programos paketas (1) 347,3 — Iš jų išankstiniai ir tarpiniai mokėjimai, įvykdyti iki 2014 m. pabaigos (2) 266,1 — Iš jų rezervas galutiniams mokėjimams (5 %) ir atlikti įsipareigojimų panaikinimai (3) 18,2 Didžiausia mokėtinų tarpinių mokėjimų suma (2015–2017 m.) (4)=(1)-(2)-(3) ~63,0 — Iš jų įsiskolinimas 2014 m. pabaigoje (neįvykdyti mokėjimų prašymai) (5) 24,7 — Iš jų didžiausia mokėtinų tarpinių mokėjimų suma 2015–2017 m. (6)=(4)-(5) 38,3





2015 biudžetiniai metai, mlrd. EUR

Pagal 2015 m. biudžetą numatyti mokėjimų asignavimai (1) 39,5 — Iš jų 2014 m. pabaigos įsiskolinimas (2) 24,7 — Iš jų 2015 m. prognozės atsižvelgiant į 95 proc. viršutinę ribą (3) ~35 Tikėtinas įsiskolinimas 2015 m. pabaigoje (4)=(1)-(2)-(3) ~20





2016 biudžetiniai metai, mlrd. EUR

Tikėtinas įsiskolinimas 2015 m. pabaigoje (1) ~20 Didžiausia likusių mokėjimų prašymų, kuriuos tikimasi gauti 2016 m. prieš užbaigimą, suma (2) ~3,5 Didžiausia mokėjimų prašymų, kurie bus patenkinti pagal 2016 m. biudžetą, suma (3)=(1)+(2) ~23,5

4.7. Galutiniai mokėjimai

Galutiniai mokėjimai pagal struktūrinius fondus pasižymi savita dinamika. Kiekviena valstybė narė turi išsiųsti savo užbaigimo dokumentus pagal programas vėliausiai iki 2017 m. kovo 31 d. Komisija praneša valstybėms narėms savo nuomonę apie baigiamosios deklaracijos turinį per penkis mėnesius nuo jos gavimo datos, su sąlyga, kad visa informacija buvo pateikta pirminiame užbaigimo dokumente (22). Kaip įprasta, baigiamieji mokėjimai turėtų būti pradėti po 2016 m. Bendra suma, palikta rezerve užbaigimo etapui (5 proc. visų asignavimų), sudaro 17,3 mlrd. EUR, tačiau mokėjimų lygiui turės įtakos programos įgyvendinimo kokybė per visą laikotarpį. Galimi baigiamieji įsipareigojimų pagal sanglaudos politiką panaikinimai gali sumažinti mokėjimų poreikį.

Pagal orientacinį vertinimą, 2000–2006 m. laikotarpio užbaigimo etapu įsipareigojimų panaikinimas siekė 2,6 proc. viso Europos socialinio fondo (ESF) paketo ir 0,9 proc. viso Europos regioninės plėtros fondo (ERPF) paketo. Vis dėlto pagal ESF vis dar yra apytikriai 0,5 mlrd. EUR vertės RAL, susiję su problemiškais atvejais, kuriuose aptikta klaidų, ir todėl Komisija planuoja, kad galutinis įsipareigojimų panaikinimo nuošimtis užbaigiant programas pagal šį fondą bus 3 proc. Komisija neatmeta galimybės, kad įsipareigojimų panaikinimas užbaigiant programas bus didesnis kaip per ankstesnį laikotarpį, taigi pirmiau nurodytas vertinimas turėtų būti laikomas apdairiu vertinimu.

Į baigiamuosius prašymus neatsižvelgiama analizuojant „įprastos“ įsiskolinimo dalies mažinimą, nes dauguma šių prašymų turėtų būti patenkinti 2017–2019 m. ar vėliau ir, bet kuriuo atveju, ne pagal visus juos bus vykdomi mokėjimai, nes prieš atliekant galutinius mokėjimus iš pradžių turi būti išskaičiuotos nepagrįstai išmokėtos sumos.

5. KITOS IŠLAIDŲ KATEGORIJOS: 2007–2013 M. PROGRAMŲ PERSPEKTYVA

5.1. Apžvalga

Po konkretaus sanglaudos politikos (1b išlaidų kategorija) atvejo analizės, pirmiau pateiktos 4 skirsnyje, šiame skirsnyje analizuojama padėtis pagal kitas išlaidų kategorijas, kurią galima apibendrinti taip:

— asignavimai Europos žemės ūkio garantijų fondui (2 išlaidų kategorija) neatskirti, todėl įsipareigojimas ir mokėjimams skirta vienodai asignavimų. Dėl šios priežasties nėra įsiskolinimų metų pabaigoje;

— Kaimo plėtros, Europos žuvininkystės (2 išlaidų kategorija) fondai ir prieglobsčio, migracijos, sienų ir saugumo (3 išlaidų kategorija) fondai valdomi kartu su valstybėmis narėmis, panašiai kaip sanglaudos politika. Nors kol kas pagal Kaimo plėtros fondą įsiskolinimo nėra, kitų fondų atveju padėtis kitokia;

— daugumą kitų programų (1a ir 4 išlaidų kategorijos) valdo Komisija. Atsižvelgiant į mokėjimų trūkumą, daugumai šių programų taikomos švelninimo priemonės, kurias Komisija nustatė 2014 m. (o kai kuriasi atvejais jau 2013 m.).; tos priemonės yra įvairios – nuo išankstinio finansavimo sumažinimo (tinkamai atsižvelgiant į įgyvendinančių partnerių, lėšų gavėjų ir naudos gavėjų tipą ir finansinį patikimumą), iki galutinių mokėjimų ar paramos iš biudžeto mokėjimų atidėjimo, susilaikymo nuo naujų įsipareigojimų vykdymo pradėjimo ir iki sutarčių atidėjimo. Vis dėlto dauguma šių priemonių mokėjimo laikas tik atidedamas, o įsipareigojimus vis tiek reikia vykdyti.

Toliau esančioje lentelėje pateikiama įsiskolinimų pagal 1a ir 4 išlaidų kategorijas raidos apžvalga. Pagal 4 išlaidų kategoriją matoma aiški įsiskolinimo didėjimo tendencija, 2014 m. šis įsiskolinimas pasiekė aukščiausią lygį per pastaruosius metus, tuo tarpu 1a išlaidų kategorijos raida yra mažiau aiški.

Įsiskolinimas metų pabaigoje (mln. EUR)

2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 1a išlaidų kategorija 1 679 507 291 628 604 567 551 541 4 išlaidų kategorija 172 178 284 226 387 367 389 630

5.2. Pasidalijamojo valdymo programos pagal 2 ir 3 išlaidų kategorijas

5.2.1. 2 išlaidų kategorija

Europos žemės ūkio garantijų fondas (EŽŪGF)

Pagal Europos žemės ūkio garantijų fondą (EŽŪGF) įsiskolinimų nėra, nes fondas pagrįstas skirtingais asignavimais.

Europos žemės ūkio fondas kaimo plėtrai (EŽŪFKP)

Kol kas įsiskolinimų pagal Kaimo plėtros fondą nėra: Komisija visada turėjo galimybę įvykdyti visus mokėjimų prašymus laiku. Atsižvelgiant į kaimo plėtros programos apimtį ir 95 proc. taisyklę, kuri taip pat taikoma, tarpinių mokėjimų, kurie vis dar gali būti įvykdyti iki programų užbaigimo, didžiausias lygis siekia apytikriai 8,7 mlrd. EUR 2007–2013 m. laikotarpiui. Mokėjimų asignavimai, patvirtinti pagal 2015 m. biudžetą 2007–2013 m. programoms, siekia 5,9 mlrd. EUR. Likę 2,8 mlrd. EUR turi būti išmokėti 2016 m., po to, kai valstybės narės pateiks galutinę ketvirčio deklaraciją, kuri turi būti pateikta 2016 m. sausio mėn.

Visa suma, palikta galutinių mokėjimų rezerve, siekia apytikriai 4,8 mlrd. EUR. Faktinė suma, kurią reikės išmokėti, priklausys nuo įsipareigojimų panaikinimo. Pavyzdžiui, taikant 1,5 proc. įsipareigojimų panaikinimo normą, taikytą per ankstesnio 2000–2006 m. laikotarpio užbaigimą, panaikintų įsipareigojimų vertė siekas apytikriai 1,5 mlrd. EUR. Tikimasi, kad galutiniai mokėjimai bus atlikti 2016–2019 m.

Europos žuvininkystės fondas (EŽF)

EŽF valdymo būdas yra panašus į sanglaudos politikos (1b išlaidų kategorija). Vis dėlto, kadangi šiam fondui netaikoma „N+3“ taisyklė, EŽF nepatirs konkrečių perėjimo nuo„N+3“ prie „N+2“problemų, susijusių su 2010 m. įsipareigojimų dalimi ir 2011 m. įsipareigojimų dalimi. Be to, šiam fondui netaikoma ir „graikų taisyklė“, nors taip pat buvo šiek tiek vėluojama pradėti programas dėl prievolės, susijusios su valdymo ir kontrolės sistemomis. Vis dėlto pastaraisiais metais įsiskolinimas pagal EŽF buvo labai svarbus. 2014 m. pradžioje įsiskolinimo lygis siekė patvirtintų asignavimų 2007–2013 m. programoms lygį.

Dėl mokėjimų prašymų pateikimo laiko per visus metus, 2010–2014 m. lapkričio ir gruodžio mėnesiais gauta dvi trečiosios metinių mokėjimų prašymų. Toliau pateikiamoje lentelėje matyti EŽF 2011–2014 m. įsiskolinimas pagal 2007–2013 m. programas, kartu su ateinančių metų pradiniais mokėjimų asignavimais.

Svarbiausia EŽF įsiskolinimo 2014 m. pabaigoje sumažinimo priežastis buvo pakartotinas visų skirtų mokėjimų asignavimų panaudojimas laikantis pagal biudžetą nustatytos viršutinės ribos (įskaitant visus mokėjimų asignavimus pagal EJRŽF (pasidalijamąjį valdymą), kuriuos buvo galima panaudoti dėl vėluojamo priimti naujo teisinio pagrindo) ir dėl papildomų lėšų, gautų pagal taisomojo biudžeto Nr. 3/2014 projektą (priimtą kaip taisomasis biudžetas Nr. 2/2014), bei pagal metų pabaigos lėšų perkėlimą.

Dėl didesnio pagal 2015 m. biudžetą patvirtinto mokėjimų lygio turėtų susidaryti galimybė sumažinti įsiskolinimą iki įprasto lygio, siekiančio apytikriai 0,1 mlrd. EUR.

5.2.2. 3 išlaidų kategorija

Prieglobsčio, migracijos, sienų ir saugumo politikos sritys

Bendra prieglobsčio ir migracijos politika 2007–2013 m. laikotarpiu iš esmės buvo vykdoma įgyvendinant Solidarumo ir migracijos srautų valdymo bendrąją programą (SOLID). Šią bendrąją programą sudarė keturios priemonės: Išorės sienų fondas, Europos grąžinimo fondas, Europos pabėgėlių fondas ir Europos fondas trečiųjų šalių piliečių integracijai.

Toliau pateikiamoje diagramoje matyti augantis neįvykdytų mokėjimų prašymų lygis metų pabaigoje pagal prieglobsčio, migracijos, sienų ir saugumo programas.

RAL išaugo nuo 150 mln. EUR 2007 m. pradžioje iki 2,6 mlrd. EUR 2014 m. pabaigoje, nepaisant panaikintų įsipareigojimų už 300 mln. EUR per 2007–2013 m. laikotarpį. Apytikriai 1,9 mlrd. EUR vis dar reikia išmokėti pagal 2007–2013 m. programas. Šioms programoms patvirtinti mokėjimų asignavimai pagal 2015 m. biudžetą šiek tiek viršija 600 mln. EUR, įskaitant asignavimus pradiniams ir metiniams išankstinio finansavimo mokėjimams pagal naujas 2014–2020 m. programas.

Atsižvelgiant į sumą, kuri bus išmokėta užbaigimo etapu (apytikriai 1 mlrd. EUR), ir į tai, kad antro išankstinio finansavimo išmokų nebuvo galima mokėti 2013 ir 2014 m. dėl mokėjimų asignavimų trūkumo, mokėjimų asignavimų poreikiai siekiant sumažinti įsiskolinimą pagal 2007–2013 m. programas iki įprasto lygio 2016 m. pabaigoje apytikriais skaičiavimais siekia 235 mln. EUR.

5.3. Tiesioginio valdymo programos pagal 1a ir 4 išlaidų kategorijas

5.3.1. 1a išlaidų kategorija

Šiame skirsnyje pateikiama programų pagal 1a išlaidų kategoriją mokėjimų padėties 2014 m. pabaigoje apžvalga.

Neįvykdyti mokėjimų prašymai metų pabaigoje

Toliau pateikiamoje diagramoje matyti neįvykdytų mokėjimų prašymų metų pabaigoje pagal pagrindines 1a išlaidų kategorijos programas raida.

Didelį neįvykdytų mokėjimų prašymų lygį 2007 m. pabaigoje iš esmės lėmė 6-osios mokslinių tyrimų pagrindų programos (FP-6) projektų ciklas ir ypač didelis tuo metu nepanaudotų įsipareigojimų asignavimų lygis. Be to, mokslinių tyrimų sutartyse buvo įtvirtinta, kad prieš tai, kai prašymai kompensuoti išlaidas gali būti galutinai įvykdyti, reikalingi audito sertifikatai.

Švelninimo priemonės, kurių ėmėsi Komisija 2014 m. (žr. pirmiau esantį 2.2 skirsnį), siekdama išspręsti mokėjimų asignavimų trūkumo problemą, neleido išaugti neįvykdytų mokėjimų prašymų skaičiui 2014 m. pabaigoje. Priemonės apėmė išankstinio finansavimo lygio sumažinimą ir vėlavimą pasirašyti naujas sutartis/dotacijos susitarimus, taigi dalis mokėjimų buvo perkelti į kitus metus. Dėl neįvykdytų mokėjimų prašymų lygio varžymo priemonių patirtas šalutinis poveikis – sulėtėjo 2014–2020 m. programų įgyvendinimas. Kai kuriais atvejais teko imtis griežtesnių priemonių, pvz., teikiama pirmenybė mokėjimams, skirtiems labiau pažeidžiamiems lėšų gavėjams.

Neįvykdytų įsipareigojimų (RAL) raida

Apskritai imant, stabilus neįvykdytų mokėjimų prašymų lygis metų pabaigoje pagal 1a išlaidų kategorijos programas sudaro labai aiškų kontrastą aiškiai neįvykdytų įsipareigojimų (RAL) lygio augimo tendencijai, kaip matyti toliau pateikiamoje diagramoje:

Didžiąja dalimi išaugusius RAL pagal 1a išlaidų kategoriją lėmė didėjantis atotrūkis tarp įsipareigojimų ir mokėjimų asignavimų, skirtų moksliniams tyrimams – didžiausios apimties išlaidų programai pagal šią išlaidų kategoriją. Tai matyti toliau pateikiamoje diagramoje, kur pavaizduota aiški mokėjimų ir įsipareigojimų santykio mažėjimo tendencija.

Kaip projektų įgyvendinimo pagal 1a išlaidų kategoriją pavyzdys toliau aprašomas mokslinių tyrimų projekto ciklas.

Mokslinių tyrimų projekto ciklas

Mokslinių tyrimų programos įgyvendinamos vykdant daugiametes darbo programas, apimančias kvietimus teikti paraiškas, viešuosius pirkimus, tyrimus, ekspertų grupes, dalyvavimą tarptautinėse organizacijose, seminarus ir praktinius seminarus, vertinimą ir stebėseną. Apie 90 proc. mokslinių tyrimų programų yra susijusios su kvietimais teikti paraiškas, likę 10 proc. – su kita veikla.

Komisija priėmė metinę darbo programą N metams N-1 metų viduryje. Nuo N-1 metų antrojo pusmečio skelbiami kvietimai teikti paraiškas. Dažniausiai įprasta, kad paraiškos teikiamos tris mėnesius nuo kvietimo teikti paraiškas paskelbimo. Bendri įsipareigojimai prisiimami priėmus darbo programą N metais ir vėliausiai iki derybų dėl sutarties (paprastai sutampančių su kvietimo terminu). Po paraiškų vertinimo (trunkančio tris mėnesius) ir atrankos (trunkančios nuo vieno iki dviejų mėnesių) vyksta derybos dėl sutarties (trunkančios nuo vieno iki šešių mėnesių) ir sutartis pasirašoma (tai trunka iki kelių mėnesių). Komisijai/vykdomajai įstaigai suteikti aštuoni mėnesiai nuo kvietimo termino iki dotacijos pasirašymo (vadinamasis dotacijos pasirašymo terminas), iš kurių penki skirti informuoti paraiškų pateikėjams apie mokslinio vertinimo rezultatus ir trys –pasirengimui pasirašyti dotacijos susitarimą. Prisiėmus atskirą įsipareigojimą ir pasirašius sutartį, išankstinio finansavimo išmoka turėtų būti išmokėta per 30 dienų nuo sutarties pasirašymo arba nuo 10 dienų iki veiksmų pradžios datos, pasirenkant vėliausią datą. Po to, kai Mokslinių tyrimų GD ėmėsi struktūrinių priemonių, dažnai išankstinis N metų finansavimas dabar išmokamas N+1 metais, o ne N metais. Tarpiniai mokėjimai pagrįsti finansinėmis ataskaitomis ir susiję su periodinėmis ataskaitomis, paprastai teikiamomis kas 18 mėnesių. Galutinis 10 proc. lėšų išmokėjimas įvykdomas, jei patvirtinama galutinė ataskaita.

Visiems kitiems veiksmams, numatytiems pagal darbo programą, preliminarūs įsipareigojimai prisiimami N metais ir išankstiniai mokėjimai įvykdomi tais pačiais metais. Likutis išmokamas N+1 metais.

Mokėjimų moksliniams tyrimams trūkumas: praktinės pasekmės

Siekiant valdyti mokėjimų pagal mokslinių tyrimų programas trūkumą, 2014 m. bendra 236,5 mln. EUR suma perkelta iš programos „Horizontas 2020“ 2014–2020 m. eilučių, kad būtų padidinta lėšų pagal 2007–2013 m. laikotarpio tų pačių programų užbaigimo eilutes, dėl to atidėtas 2014 ir 2015 m. paskelbtų kvietimų teikti paraiškas pagal programą „Horizontas 2020“ išankstinis finansavimas. Ankstesniais metais taip nesielgta ir dėl šio perkėlimo vėluojama įgyvendinti naujas programas.

Moksliniai tyrimai trunka ilgą laiką ir sutarčių pasirašymo bei finansavimo sulaikymas neatitinka tikslo stiprinti mokslinių tyrimų pastangas siekiant remti ekonomikos augimą. Tikimasi, kad padidintas mokėjimų asignavimų lygis, patvirtintas programai „Horizontas 2020“ pagal 2015 m. biudžetą, sudarys galimybę iš dalies sparčiau vykdyti šią svarbiausią programą.

„Erasmus+“

Programa „Erasmus+“ yra geras metinės programos pavyzdys, pagal šią programą mokėjimų lygis glaudžiai susijęs su įsipareigojimų lygiu, nes daugumos veiksmų gyvavimo ciklas susijęs su akademiniu kalendoriumi.

Vis dėlto, dėl mokėjimų trūkumo 2014 m. mokėjimų asignavimų padidėjimas neatitinka įsipareigojimų asignavimų padidėjimo, ir ši neatitiktis turėtų tęstis per 2014–2020 m. laikotarpį. Mokėjimų trūkumas 2014 m. taip pat pastebimas pagal mokėjimų ir įsipareigojimų santykį, pavaizduota toliau esančioje diagramoje.

Dėl to 2014 m. nebuvo galima išmokėti dalies antrojo išankstinio finansavimo išmokų nacionalinėms agentūroms, kurios turėtų finansuoti judumo veiksmus. Nors padėtis turėtų šiek tiek pagerėti, tikimasi, kad programa „Erasmus+“ vis dar patirs panašius suvaržymus 2015 m.

Transportas ir energetika

Toliau pateikiamoje diagramoje matyti augantis įsipareigojimų ir mokėjimų pagal transporto ir energetikos politiką lygių skirtumas.

Mokėjimų asignavimų, patvirtintų pagal 2015 m. biudžetą, užteks 2014–2020 m. projektų pirmojo išankstinio finansavimo išmokoms padengti ir iš dalies spręsti 2007–2013 m. RAL problemą, šis RAL sudaro per 2 mln. EUR.

Europos ekonomikos gaivinimo planas (EEGP)

Palyginti su aukštu įsipareigojimų lygiu 2009 ir 2010 m., mokėjimų pagal šią programą vykdymas pradėtas lėtai, net EEGP projektus dažniausiai sudaro didelio masto infrastruktūros projektai.

Ypač 2014 m. mokėjimų asignavimų neužteko, kad būtų galima įvykdyti visus mokėjimų prašymus, gautus per metus, net ir pagaliau priėmus taisomojo biudžeto Nr. 3/2014 projektą, pagal kurį suteikiami papildomi asignavimai. 2014 m. pabaigoje RAL vis dar siekia 2 mlrd. EUR, pusę pradinių įsipareigojimų pagal EEGP sumos. Pagal 2015 m. biudžetą patvirtinti mokėjimų asignavimai siekia 407 mln. EUR, tikimasi, kad jie padengs metų poreikį pagal sąmatą.

5.3.2. 4 išlaidų kategorija

Toliau pateikiamoje diagramoje matyti neįvykdytų įsipareigojimų (RAL) pagal 4 išlaidų kategorijos programas lygis nuo 2007 m.

4 išlaidų kategorija apima trumpalaikes reagavimo į krizes priemones, ilgalaikes priemones, kurios naudojasi daugiamečiu programavimu, ir ad hoc priemones, pavyzdžiui, makrofinansinę paskolą ir dotacijas. Trys didelės priemonės (Pasirengimo narystei pagalbos priemonė II (PNPP II), Europos kaimynystės priemonė (EKP) ir Vystomojo bendradarbiavimo priemonė (VBP)), kurios naudojasi daugiamečiu programavimu, lemia 73 proc. išlaidų pagal šią išlaidų kategoriją. Paramos trečiosioms šalims, finansuojamos pagal šias programas, gyvavimo ciklas paprastai trunka 6–8 metus. Kita vertus, reagavimo į krizes priemonės (humanitarinė pagalba, priemonė, kuria prisidedama prie stabilumo ir taikos, bendra užsienio ir saugumo politika) ir makrofinansinė pagalba pasižymi daug trumpesniais mokėjimų ciklais (12–18 mėnesių).

Nuo 2013 m. dauguma priemonių pagal 4 išlaidų kategoriją patyrė didelio mokėjimų asignavimų trūkumo problemą, dėl kurios visų pirma nukentėjo humanitarinės pagalbos ir su krizėmis susijusios priemonės, kurių įgyvendinimo ciklui būdingas greitas lėšų išmokėjimas, po to Vystomojo bendradarbiavimo priemonė ir Europos kaimynystės priemonė, kur mokėjimai daugiausia susiję su galiojančiomis sutartimis ir įsipareigojimais. Padėtis pablogėjo 2014 m. dėl bendrai sumažintų skirtų mokėjimų, palyginti su 2013 m. Kai kurioms programoms skirta daugiau lėšų pagal taisomojo biudžeto Nr. 3/2014 projektą (ir kitomis priemonėmis, pavyzdžiui, perkeliant asignavimus) (23), tačiau šios lėšos gautos labai vėlai ir jų neužteko susikaupusiam įsiskolinimui padengti.

Pradėtomis taikyti priemonėmis (žr. pirmesnį 2.2 skirsnį) galėjo tik iš dalies sušvelninti mokėjimų trūkumo poveikį atidedant išmokėjimo terminus, tačiau ankstesnius įsipareigojimus vis tiek reikėjo įvykdyti.

Neįvykdyti mokėjimų prašymai metų pabaigoje

Apskritai, neįvykdytų mokėjimų pagal 4 išlaidų kategoriją prašymų lygis 2014 m. pabaigoje gerokai išaugo. Taip nutiko iš esmės dėl išaugusio prašymų skaičiaus ir susijusių mokėjimų asignavimų sumažinimo, kaip antai Europos kaimynystės politikos ir Vystomojo bendradarbiavimo priemonių atvejais ir kaip matyti toliau pateikiamoje diagramoje.

Kita vertus, mokėjimų asignavimų sumų padidinimas, patvirtintas pagal 2013 ir 2014 metų biudžetus, sudarė galimybę sumažinti neįvykdytų mokėjimų pagal humanitarinės pagalbos priemonę prašymų lygį (24):

Kaip išdėstyta pirmiau, RAL pagal 4 išlaidų kategoriją ir visų pirma pagal tris dideles ilgalaikes priemones stabiliai augo per pastaruosius penketą metų, kartu su įsipareigojimų pagal ankstesnę DFP lygiu. Pavyzdžiui, programos, dėl kurių pradiniai įsipareigojimai prisiimti 2010 m., turėjo būti oficialiai įformintos su paramą gaunančiomis trečiosiomis šalimis per 2011 m., o sutartys sudarytos iki 2014 m. Taigi pagal daug šių didesnių programų, dėl kurių prisiimti įsipareigojimai tuo laikotarpiu, kai įsipareigojimai sparčiai augo, dabar reikia atlikti mokėjimus. Mokėjimų asignavimų lygis, patvirtintas pagal 2015 m. biudžetą, turėtų leisti sumažinti šį atotrūkį, ir tai turėtų padėti stabilizuoti padėtį, tačiau padėtis ir toliau bus įtempta ir tikimasi, kad atotrūkis ir RAL vis dar didės pagal daugumą priemonių, pavyzdžiui, pagal Vystomojo bendradarbiavimo priemonę.

6. 2014–2020 M. PROGRAMŲ PERSPEKTYVA

Reikės įtraukti pakankamai mokėjimų asignavimų į 2016 m. biudžetą, kad būtų gali palaipsniui sumažinti neįprastą neįvykdytų mokėjimų pagal 2007–2013 m. programas ir taip pat pagal 2014–2020 m. 1a išlaidų kategorijos programas prašymų lygį, šių mokėjimų prašymų vykdymą sustabdė mokėjimų trūkumas. Be to, į 2016 m. biudžetą būtina įtraukti ir reikalingus mokėjimų asignavimus kitiems fondams, pavyzdžiui, kaimo plėtros (2 išlaidų kategorija), kad būtų išvengta naujo įsiskolinimo susikaupimo, kurio anksčiau nebūdavo.

Komisija įvertins 2016 m. mokėjimų poreikius pagal 2014–2020 m. programas, įrašytas 2016 m. biudžeto projekte.

7. IŠVADOS

Pastaraisiais metais, ypač 2014 m., mokėjimų asignavimų lygis buvo nepakankamas, kad būtų galima įvykdyti gaunamus mokėjimų prašymus. Dėl to augo įsiskolinimas dėl neįvykdytų mokėjimų prašymų metų pabaigoje, ypač susijęs su 2007–2013 m. sanglaudos politikos programomis. Komisija ėmėsi kelių švelninimo priemonių, kad kuo labiau sumažintų mokėjimų trūkumo neigiamą poveikį, kuo labiau vykdydama prievoles, kurias lėmė ankstesni įsipareigojimai. Vis dėlto patirtas šalutinis poveikis – sutrukdytas 2014–2020 m. programų įgyvendinimas.

Tikimasi, kad pagal 2015 m. biudžetą mokėjimų asignavimai sudarys galimybę sumažinti įsiskolinimą dėl neįvykdytų mokėjimų pagal 2007–2013 m. programas prašymų. Komisija nustatė mokėjimų lygį, kuris būtinas siekiant palaipsniui sumažinti neįprastą įsiskolinimą dėl neįvykdytų mokėjimų pagal 2007–2013 m. programas prašymų iki 2016 m. pabaigos. Savo 2016 m. biudžeto projekte Komisija pasiūlys atitinkamus mokėjimų asignavimus.

Komisija mano, kad, remiantis šiuo pagrindu, trys institucijos gali imtis įgyvendinti planą, pagal kurį iki tvaraus būtų sumažintas neapmokėtų sąskaitų pagal 2007–2013 m. įgyvendintas programas lygis iki 2016 m. pabaigos.

(1) Versija anglų kalba yra autentiška šio priedo versija.

(2) Tai lemia vadinamosios „N+2“ ir „N+3“ taisyklės, pagal kurias mokėjimai turi būti atlikti per dvejus (N+2) arba trejus (N+3) metus nuo atitinkamų įsipareigojimų prisiėmimo datos. 2013 m. pabaigoje šios abi įsipareigojimų panaikinimo taisyklės buvo taikomos vienu metu.

(3) Bendra papildomų mokėjimų asignavimų suma, patvirtinta priėmus taisomuosius biudžetus, 2012 m. sudarė 6,7 mlrd. EUR, 2013 m. – 11,6 mlrd. EUR, 2014 m. – 3,5 mlrd. EUR.

(4) Neįvykdytų mokėjimų prašymų pagal 2007–2013 m. sanglaudos programas suma metų gale išaugo nuo 11 mlrd. EUR 2011 m. iki 16 mlrd. EUR 2012 m., 23,4 mlrd. EUR 2013 m. ir 24,7 mlrd. EUR 2014 m.

(5) Reikėtų pažymėti, kad pagal pasidalijamojo valdymo politiką, pavyzdžiui, sanglaudos politiką (kur Komisija kompensuoja valstybių narių išlaidas), už pavėluotus mokėjimus palūkanos nepriskaičiuojamos.

(6) Likusieji 5 proc. turėtų būti apmokėti užbaigiant programą, o tai įvyks 2017–2019 m., kai Komisija įvertins, kad programa buvo sėkmingai įgyvendinta ir kad nereikia jokio koregavimo.

(7) Pagal sanglaudos politikos teisės aktus numatytas privalomas 60 dienų terminas.

(8) Įprasto ir neįprasto įsiskolinimų apibrėžtys pateikiamos 3.4 ir 4.3 skirsniuose.

(9) Taisomasis biudžetas Nr. 2/2014 iš pradžių buvo pristatytas kaip taisomojo biudžeto Nr. 3/2014 projektas:

(10) Kas mėnesį teikiamos tarpinių mokėjimų ir pateiktų prašymų ataskaitos, du kartus per metus – įspėjamosios biudžeto prognozės.

(11) DEC 54/2014.

(12) Neišmokėtos sumos, susidariusios dėl išankstinio finansavimo normos sumažinimo iki normos, kuri yra mažesnė nei teisiškai privaloma/įprasta mažiausia norma, neįtraukiamos į dabartinę „nepatenkintų mokėjimų prašymų“ apibrėžtį: vis dėlto, kai kurių programų atveju, tam tikras išankstinio finansavimo normos sumažinimas buvo pritaikytas 2014 m. (kai kuriais atvejais jau 2013 m.) siekiant atidėti mokėjimus vėlesniam laikui.

(13) Pagal Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 87 straipsnį reikalaujama, kad: „<…> tarpinių mokėjimų prašymai būtų sugrupuoti ir išsiųsti Komisijai, jei įmanoma, tris kartus per metus“.

(14) Diagrama yra tokia pat, kaip pateikiama santraukoje vadovams.

(15) Atitinkamai Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 91 ir 92 straipsniai, taikomi 2007–2013 m. programavimo laikotarpiui.

(16) Dėl grynųjų pinigų srauto apribojimų pirmaisiais metų mėnesiais (žr. pirmiau esantį 3.3 skirsnį), metų pradžioje dalis įsiskolinimų gali būti neapmokėta per nustatytus terminus.

(17) Išskyrus Kroatiją, Rumuniją, Slovakiją.

(18) 2006 m. liepos 11 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1083/2006, nustatančio bendrąsias nuostatas dėl Europos regioninės plėtros fondo, Europos socialinio fondo ir Sanglaudos fondo bei panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1260/1999, 76 straipsnis (OL L 210, 2006 7 31, p. 25).

(19) 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006, 112 straipsnis (OL L 347, 2013 12 20, p. 320).

(20) Prognozės, kurias valstybės narės pateikė 2015 m. sausio mėn., neapima visų veiksmų programų. Šiems atvejams Komisija pasinaudojo prognozėmis, gautomis praeitą rugsėjo mėn. Toks negautų valstybių narių prognozių prielaidų taikymas negalimas 2016 m. atžvilgiu, nes 2014 m. rugsėjo mėn. pateiktos prognozės apima tik 2014 ir 2015 m. (o ne 2016 m.). Tai reiškia, kad 2016 m. prognozės apima tik veiksmų programas, apie kurias valstybės narės pateikė informaciją ir kurias galima peržiūrėti vėliau, kai bus pateikta trūkstama informacija.

(21) Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 79 straipsnyje nustatyta, kad „bendra kaupiamoji išankstinių ir tarpinių mokėjimų suma negali viršyti 95 % iš fondų veiksmų programai teikiamos paramos; likusieji 5 % bus išmokėti tik užbaigiant veiksmų programą.“.

(22) 2006 m. liepos 11 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1083/2006, nustatančio bendrąsias nuostatas dėl Europos regioninės plėtros fondo, Europos socialinio fondo ir Sanglaudos fondo bei panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1260/1999, 89 straipsnis (OL L 210, 2006 7 31, p. 25).

(23) Papildomai skirta 406 mln. EUR (grynas mokėjimų asignavimų padidėjimas) humanitarinei pagalbai, 30 mln. EUR – VBP ir 250 mln. EUR – EKP.

(24) Toliau pateikiamoje diagramoje neatsispindi sumažinto išankstinio finansavimo lygio poveikis.

1 PRIEDAS: INFORMACIJA, KOMISIJOS ATSIŲSTA 2014 M. GRUODŽIO 15 D. 2014 m. gruodžio 15 d. Komisija pateikė informaciją apie prognozuojamą įsiskolinimą pagal 2007–2013 m. sanglaudos programas 2014 ir 2015 m. pabaigoje: 2010 2011 2012 2013 2014 (*1) 2015 (*1) Susikaupusios neapmokėtos sąskaitos metų pabaigoje (mlrd. EUR) 6,1 10,8 16,2 23,4 Iki 25 (1) 19 (2) Komisija taip pat pateikia prognozuojamo įsiskolinimo pagal 2007–2013 m. sanglaudos programas 2014 m. pabaigoje analizę. Kaip išdėstyta toliau pateikiamoje lentelėje, bendras mokėjimų prašymų, gautų iki 2014 m. pabaigos, lygis buvo 1,5 mlrd. EUR žemesnis nei valstybių narių parengtose prognozėse ir 2,5 mlrd. EUR didesnis nei Komisijos prognozuota viršutinė riba. PROGNOZUOJAMAS ĮSISKOLINIMAS 2014 M. PABAIGOJE mlrd. EUR (1) Mokėjimų prašymai, gauti 2013 m. pabaigoje ir neįvykdyti iki 2013 m. pabaigos (įsiskolinimas) 23,4 (2) Mokėjimų prašymai, gauti iki 2014 m. lapkričio mėn. pabaigos 31,4 (3) = (1) + (2) Mokėjimų prašymai, pateikti iki lapkričio pabaigos, apmokėtini 2014 m. 54,8 (4) Patvirtintas mokėjimų asignavimų lygis (su taisomojo biudžeto Nr. 3/2014 projektu) 49,4 (5) = (3) + (4) Įsiskolinimas 2014 m. lapkričio mėn. pabaigoje, kurį reikalaujama apmokėti iki 2014 m. pabaigos 5,4

Prognozės Faktinis vykdymas Valstybių narių mokėjimų prašymų, kurie bus pateikti 2014 m. gruodžio mėn., prognozės 23 21,5 Komisijos mokėjimų prašymų, kurie bus pateikti 2014 m. gruodžio mėn., prognozės 18 – 19 21,5 Neapmokėtų sąskaitų susikaupimo 2014 m. pabaigoje prognozės: iki 25 mlrd. EUR. Pagaliau Komisija pateikė pagal šalis parengtas prognozes dėl valstybių narių mokėjimų pagal sanglaudos politiką prašymų, kurie bus pateikti 2014 m. (54,33 mlrd. EUR), ir mokėjimų prašymų, pateiktų iki 2014 m. spalio 31 d. (31,36 mlrd. EUR), įvertį, taip pat atitinkamai mokėjimų prašymų, kurie bus pateikti lapkričio ir gruodžio mėn. (22,97 mlrd. EUR), prognozes. Papildomai Komisija teigė, kad „atsižvelgdama į vidutinį klaidų, nustatomų valstybių narių bendrosiose prognozėse, lygį pastaraisiais metais ir 95 proc. viršutinę mokėjimų ribą, reikalaujamą pagal Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 79 straipsnį, Komisija prognozuoja, kad gruodžio mėnesį bus gauta prašymų už 18–19 mlrd. EUR“. tai atitinka informaciją lentelėse, pateikiamose pirmiau. (*1) Komisijos įverčiai, pagrįsti patikslintomis valstybių narių prognozėmis (1) Atsižvelgiant į galutinai patvirtintus papildomus mokėjimų asignavimus taisomojo biudžeto Nr. 3/2014 projekte. (2) Atsižvelgiant į galutinai patvirtintus papildomus mokėjimų asignavimus taisomojo biudžeto Nr. 3/2014 projekte ir patvirtintus mokėjimų asignavimus 2015 m. biudžete.