LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 188/26

Paraiškos paskelbimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemų 50 straipsnio 2 dalies a punktą

(2017/C 188/18)

Šiuo paskelbimu suteikiama teisė pareikšti prieštaravimą paraiškai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51 straipsnį.

BENDRASIS DOKUMENTAS

„CAPÓN DE VILALBA“

ES Nr. ES-PGI-0005-01355 – 24.7.2015

SKVN ( ) SGN ( X )

1. Pavadinimas

„Capón de Vilalba“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Ispanija

3. Žemės ūkio produkto arba maisto produkto aprašymas

3.1. Produkto rūšis

1.1 klasė. Šviežia mėsa (ir subproduktai)

3.2. Produkto, kurio pavadinimas nurodytas 1 punkte, aprašymas

Saugoma geografinė nuoroda „Capón de Vilalba“ taikoma mėsai, gautai paskerdus Gallus domesticus rūšies patinus, kurie prieš pasiekdami lytinę brandą buvo iškastruoti chirurginiu būdu. Paukščiai yra „Galiña de Mos“ veislės arba kitų atmainų, kurių, kaip ir šios veislės, paukščiai pasižymi ištvermingumu, todėl gali būti auginami lauke vietovės klimato sąlygomis. Šių atmainų, kaip ir „Galiña de Mos“ veislės, paukščiai turi būti vidutinio svorio, lėto augimo ir turėti raudonai rudas plunksnas.

Paukščiai skerdžiami ne anksčiau nei sulaukę 150 dienų amžiaus, po to, kai laikotarpiu po kastracijos buvo auginami ir penimi ne trumpiau kaip 77 dienas. Paukščiai paskutiniu penėjimo etapu šeriami uždaruose aptvaruose ne trumpiau kaip 25 dienas. Auginami specialios kategorijos paukščiai, teikiami rinkai Kalėdų laikotarpiu su papildoma nuoroda „Capón de Nadal“ – ši nuoroda taikoma paukščiams, skerdžiamiems ne anksčiau nei sulaukus 210 dienų amžiaus.

Skerdena yra perlamutrinės geltonos spalvos su plona ir elastinga oda. Skerdena turi sverti ne mažiau kaip 2,5 kg. Mažiausias „Capón de Nadal“ rūšies paukščių skerdenos svoris – 4 kg. Mėsai būdinga vienalytė tekstūra, sultingumas ir švelnumas. Mėsos tekstūra pluoštinė, o gausūs riebalai, kurių ypač daug „Capón de Nadal“ rūšies mėsoje, yra gelsvos spalvos.

Rinkai teikiama visa „Capón de Vilalba“ paukščių skerdena. Tačiau rinkai gali būti teikiamos skerdenos išpjovos ir visų pirma leidžiama pjaustyti prekybos vietoje, jei siekiant užtikrinti atsekamumą taikoma tinkama stebėsenos sistema.

„Capón de Nadal“ rūšies paukščiai rinkai teikiami tradiciniu būdu, t. y. su galva ir kojomis ir nedidele beržine lazdele skerdenos viduje, kad nugara būtų kuo tiesesnė – dėl to vėliau lengviau uždėti riebalus; sparnai užlenkiami į viršų ant nugaros. Galiausiai ant nugaros iš abiejų pusių taip pat uždedami riebalai („ensunlla“), prilaikomi mažais pagaliukais.

3.3. Pašarai (taikoma tik gyvūniniams produktams) ir žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams)

Dėl jiems duodamų pašarų paukščiai gali augti darniai ir gana lėtai. Pradiniu penėjimo etapu paukščių pašarų pagrindą sudaro paukštyno kiemo augmenija, papildyta kukurūzais, kitais javais ir kitais augaliniais pašarais (lapiniais kopūstais, bulvių lupenomis, kaštainiais ir kt.), kurie paprastai auginami tame pačiame ūkyje. Pašarai gali būti papildyti kombinuotaisiais pašarais, kuriuose bet kuriuo atveju turi būti bent 70 % javų.

Šėrimo etapas vyksta uždaruose aptvaruose, paprastai narvuose, vadinamuose „capoeiras“. Šiuo etapu pagrindiniai pašarai, naudoti ankstesniu etapu, papildomi tešla, vadinama „amoado“, kuri gaminama sumaišant kukurūzų pašarą ir virtas bulves, tačiau bulves galima visiškai arba iš dalies pakeisti kaštainiais.

3.4. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje

Paukščiai turi būti auginami – bent nuo tada, kai yra iškastruojami – ir šeriami, skerdžiami bei ženklinami antrinėmis etiketėmis, kuriose pateikiama saugoma geografinė nuoroda, nustatytoje geografinėje vietovėje.

3.5. Specialios produkto, kurio pavadinimas nurodytas, pjaustymo, smulkinimo, pakavimo ir kt. taisyklės

—

3.6. Specialios produkto registruotu pavadinimu ženklinimo taisyklės

Kiekvienas kaplūnų mėsos produktas, teikiamas rinkai su saugoma geografine nuoroda, turi būti paženklintas specialia geografinės nuorodos etikete (antrine etikete) su raidiniu skaitmeniniu kodu, taikant nuoseklią numeraciją, naudojama prižiūrint kontrolės įstaigai, taip pat oficialiu SGN logotipu, kaip parodyta toliau:

Kiekvieno veiklos vykdytojo naudojamoje etiketėje ir specialioje antrinėje etiketėje su geografine nuoroda turi būti pateikta saugoma geografinė nuoroda „Capón de Vilalba“. Šioje etiketėje taip pat turi būti pateiktas Europos saugomos geografinės nuorodos logotipas. „Capón de Nadal“ rūšies kaplūnų etiketėse taip pat turi būti nurodytas šis pavadinimas.

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas

Saugomos geografinės nuorodos „Capón de Vilalba“ geografinė vietovė apima visą Terra Chá regioną Lugo provincijoje, autonominėje Galisijos srityje, kurį sudaro šios savivaldybės: Murasas, Ksermadė, Vilalba, Abadinas, A Pastorisa, Gitirisas, Begontė, Kospeitas ir Kastro de Rėjus.

5. Ryšys su geografine vietove

Šios geografinės nuorodos registravimo pagrindas yra išskirtinės produkto savybės, susijusios su aplinka – gamtos ir žmogiškaisiais veiksniais – ir geras produkto vardas.

Nustatyta geografinė vietovė pasižymi tuo, kad joje gausu mažų šeimos valdomų gyvulininkystės ūkių, kuriuose kaplūnų auginimu tradiciškai buvo užsiimama kaip papildoma veikla siekiant padidinti ūkininkų pajamas. Dėl drėgno klimato, švelnių vasarų ir nedidelės temperatūrų kaitos susidaro palankios sąlygos auginti pasėlius, kurie sudaro pagrindinę kaplūnų pašarų dalį, ypač ganyklas ir javus, visų pirma – kukurūzus. Šaltuoju laikotarpiu nuo lapkričio iki kovo mėn. vidutinė mėnesinė temperatūra svyruoja nuo 5 iki 10 °C. Tradiciškai auginant kaplūnus (tai daroma nuo balandžio arba gegužės iki gruodžio mėn.) šio laikotarpio vengiama, o paskutinį mėnesį paukščiai laikomi viduje.

Mažuose šeimos ūkiuose vis dar taikomi tradiciniai paukščių auginimo ir priežiūros metodai, paukštidėse ir paukštynų kiemuose, kur paukščiai praleidžia didelę dalį dienos, paukščių tankis nedidelis, todėl jie gali gerai prasimankštinti. Šios sąlygos taip pat daro tiesioginį poveikį organoleptinėms mėsos savybėms.

Tai, kad naudojami vidutinio svorio lėto augimo prie aplinkos ir auginimo sistemos prisitaikę paukščiai, taip pat lemia produkto savybes.

Be to, pašarai, kurių pagrindą sudaro javai, iš kurių svarbiausi yra kukurūzai, taip pat turi įtakos mėsos savybėms ir gelsvai skerdenos spalvai. Galutinis šėrimo etapas vyksta uždaresniuose aptvaruose, naudojami specialūs pašarai, pagrindinius ankstesniu etapu naudotus pašarus papildant „amoado“ tešla, kuri gaminama taikant vietinį metodą – kukurūzų pašaras sumaišomas su virtomis bulvėmis ir (arba) kaštainiais. Tai dar kartą įrodo išskirtinę vietos augintojų kompetenciją, kuri turi tiesioginės įtakos produkto savybėms. Svarbu atsižvelgti į tai, kad vietovėje auginama daug kukurūzų, bulvių ir kaštainių, kurie kartu su žoliniais ir ankštiniais augalais, sudarančiais paukščiams labai tinkamas ganyklas ir pievas, yra šių paukščių pašarų pagrindas. Todėl dauguma pašarams naudojamų žaliavų gaunama iš to paties regiono arba to paties ūkio.

Trumpai tariant, auginamo paukščio rūšis, jo auginimo būdas ir duodami pašarai lemia tiek skerdenos išvaizdą, tiek mėsos kokybę, sultingumą ir švelnumą. Įvairūs moksliniai tyrimai parodė, kad toks paukščių auginimas ir priežiūra turi įtakos jų mėsos kokybei ir organoleptinėms savybėms. Taigi šiomis sąlygomis auginamų paukščių mėsa yra raudonesnė, geresnės konsistencijos, joje yra daugiau baltymų, taip pat jai būdingas intensyvesnis kvapas.

Konkretus 3.2 dalyje aprašytas „Capón de Nadal“ rūšies paukščių teikiamo rinkai būdas yra dar vienas produkto išskirtinumo, susijusio su vietovės gyventojų kompetencija, pavyzdys.

Dėl gero savo vardo šie kaplūnai buvo pelnytai pripažinti ir įtraukti į Ispanijos tradicinių produktų registrą (isp. Inventario español de productos tradicionales), kurį 1996 m. paskelbė Žemės ūkio, žuvininkystės ir maisto ministerija.

Šie paukščiai sulaukia gerų atsiliepimų nuo seniausių laikų. Anksčiausi žinomi šaltiniai, kuriuose kalbama apie kaplūnų auginimą ir valgymą Galisijoje, siekia viduramžius. Gausu šio laikotarpio dokumentų, kuriuose išsamiai aprašomi susitikimai, kurių dalyviai žada sumokėti dalį nuomos kaplūnais. Net ir daug naujesniais laikais galima rasti informacijos apie tai, kad šis paprotys naudoti kaplūnus kaip užmokestį buvo išsaugotas – iš to galima spręsti, koks prestižinis buvo šis produktas regione įvairiais istorijos laikotarpiais.

Nuo XX a. pradžios randama daugybė leidinių, kuriuose kalbama ne tik apie „Capón de Vilalba“, bet ir apie „Feria de Vilalba“ – mugę, kurioje paprastai būdavo pardavinėjami kaplūnai. Pavyzdžiui, informacijos galima rasti tokiuose laikraščiuose kaip „El Eco de Villalba“, kuriame 1908 m. aprašytas paprotys mokėti mokesčius naudojant kaplūnus, ir „El Regional“, kuriame 1927 m. taip pat pateikta informacijos apie Vilalboje rengiamas kaplūnų muges ir jų pasisekimą.

Galisijos rašytojai pateikia daug informacijos apie su šiuo produktu susijusius papročius ir tradicijas, taip pat apie kainas, liudijančias kaplūnų iš šio regiono kokybę.

Iškiliausias regiono poetas Manuel María 1954 m. savo knygoje „Terra Chá“ parašė keletą eilėraščių apie kaplūnus, taip pat tekstų apie mugę „Feria de Vilalba“.

Vienas svarbiausių Galisijos literatūros autorių ir autoritetingas gurmanas, įvairiais talentais garsėjantis Álvaro Cunqueiro 1973 m. savo žymiojoje knygoje „La Cocina Gallega“ (Galisijos virtuvė) aistringai žavisi įvairiose Terra Chá savivaldybėse auginamais ir mugėje „Feria de Vilalba“ parduodamais kaplūnais.

Kitas žymus informacijos apie Galisijos kultūrą šaltinis Ramón Otero Pedrayo mini „Capones de Vilalba“ savo kelionės į San Andrés de Teixido kaimelį kronikoje (1929 m. veikale „Pelegrinaxes“).

Kaip jau minėta, produktas ir jo geras vardas glaudžiai susiję su Vilalboje vykstančia muge. Istorinės nuorodos apie šią mugę yra beveik dviejų šimtmečių senumo, miesto rotušės registruose pranešimų apie ją randama nuo 1835 m. Nurodoma, kad tais metais vidutinė kaina buvo „10 realų už porą“. 1840 m. oficialiame kainų registre nurodoma, kad pora kaplūnų kainuoja tiek pat kiek „geras švarus avinas“ (12 realų) ir kad kaplūnais buvo prekiaujama ne tik per Kalėdas (kaip daroma šiuo metu), bet ir sausio bei vasario mėn. 1900–1947 m. poros kaplūnų kaina išaugo nuo 10 iki 100 pesetų. 1949 m. poros kaina pasiekė 200 pesetų ir toliau palaipsniui augo iki 1974 m., kai pasklido gandai, kad pora kaplūnų buvo parduota už 8 000 pesetų – tai neįprasta suma, atsižvelgiant į tai, kad vidutinė kaina tuo metu buvo 4 000–6 000 pesetų. Vidutinė kaplūnų, parduodamų Vilalbos mugėje, kaina per pastaruosius 10 metų svyravo nuo 80 iki 120 EUR už kaplūną, o kartais už kaplūną įprasta sumokėti ir iki 140 EUR. Kadangi paprastai skerdenos sveria apie 5 kg, tai reiškia, kad vieno kilogramo kaina yra apytikriai 20 EUR. Standartinis kaplūnas iš kitos vietovės gali kainuoti apie 10–14 EUR už kilogramą. Kaip matyti atlikus paiešką internete, kiekvienais metais Kalėdų laikotarpiu Galisijos ir visos Ispanijos žiniasklaidoje gausu informacijos apie šią mugę ir sumokėtas kainas. Daugybė šio produkto pavadinimo paieškos rezultatų ir aukštos už jį mokamos kainos dar kartą įrodo gerą produkto vardą.

Nuoroda į paskelbtą specifikaciją

(Šio reglamento 6 straipsnio 1 dalies antra pastraipa)

http://mediorural.xunta.gal/fileadmin/arquivos/alimentacion/produtos_calidade/2017/Pliego_de_condiciones_CAPON_de_VILALBA_febrero_2017_C.pdf

(1) OL L 343, 2012 12 14, p. 1.