Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatomos Europos bendrosios elektroninių ryšių rinkos ir žemyno ryšių infrastruktūros plėtros priemonės ir iš dalies keičiamos direktyvos 2002/20/EB, 2002/21/EB ir 2002/22/EB ir reglamentai (EB) Nr. 1211/2009 ir (ES) Nr. 531/2012 /* COM/2013/0627 final - 2013/0309 (COD) */





AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS 1.1. Pasiūlymo tikslai Europa turi pasinaudoti naujais augimo šaltiniais, kad atkurtų konkurencingumą, skatintų inovacijas ir sukurtų naujų darbo vietų. Pasaulio ekonomika vystosi interneto ekonomikos link ir informacinės ir ryšių technologijos (IRT) turėtų būti visiškai pripažįstamos vienu iš pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo šaltinių. Europa negali sau leisti nepasinaudoti sujungtų technologijų teikiama nauda – dėl jų pastaraisiais metais visuose sektoriuose efektyvumas išaugo 50 %, vietoj dviejų prarastų darbo vietų sukuriamos penkios, jos yra naujų novatoriškų paslaugų, kurios gali greitai pasiekti pasaulinį mastą, jei joms bus sudarytos sąlygos augti. Jei pašalinsime dėl esančio susiskaidymo kylančias augimo kliūtis, Europa po krizės gali tapti stipresnė. Tai visiškai patvirtino 2013 m. pavasario Europos Vadovų Taryba, kurios išvadose numatyta, kad Komisija turėtų iki 2013 m. spalio mėn. pateikti ataskaitą apie likusias kliūtis, trukdančias sukurti visiškai veikiančią skaitmeninę bendrąją rinką ir pateikti konkrečių priemonių, kad bendroji informacinių ir ryšių technologijų rinka būtų sukurta kuo greičiau. Bendrasis šio pasiūlymo tikslas – siekti bendrosios elektroninių ryšių rinkos, kurioje: - piliečiai ir įmonės turėtų prieigą prie elektroninių ryšių paslaugų, kad ir kur jos būtų teikiamos Sąjungoje, be tarpvalstybinių apribojimų ar nepagrįstų papildomų išlaidų; - elektroninių ryšių tinklus ir paslaugas teikiančios įmonės gali veikti ir paslaugas teikti nepriklausomai nuo to, kurioje Europos Sąjungos vietoje jos įsteigtos ar kur yra jų klientai. Po daugiau nei dešimtmetį trukusios Sąjungos teisinės intervencijos siekiant liberalizuoti ir integruoti šias rinkas, šis plataus užmojo tikslas svarbus pats savaime. Skubios ir ryžtingos šiame pasiūlyme pateiktos priemonės yra dar svarbesnės, nes, kai kurių priemonių atveju, turės praeiti laiko nuo jų priėmimo, kol jos duos rezultatų. Bendrojoje elektroninių ryšių rinkoje būtų skatinama konkurencija, investicijos į tinklus bei paslaugas ir inovacijas, o tai skatintų rinkos integraciją ir tarpvalstybines investicijas į tinklus ir paslaugų teikimą. Įgyvendinant konkrečias siūlomas priemones turėtų padidėti konkurencija infrastruktūros kokybės ir kainų atžvilgiu, atsirasti daugiau inovacijų ir diferencijavimo galimybių, įskaitant verslo modelius, ir turėtų tapti lengviau planuoti komercinius ir techninius investavimo sprendimų, susijusių su patekimu į fiksuotojo ir belaidžio ryšio rinkas ar plėtimusi jose, aspektus. Šiomis priemonėmis bus remiamos kitos priemonės, kurių imtasi siekiant Europos skaitmeninėje darbotvarkėje nustatytų plataus užmojo plačiajuosčio ryšio tikslų ir kuriant iš tiesų bendrą skaitmeninę rinką, kurioje turinys, taikomosios programos ir kitos skaitmeninės paslaugos gali laisvai judėti. Visoje Sąjungoje padidinus infrastruktūros konkurenciją ir integraciją turėtų sumažėti kliūčių ir kartu elektroninių ryšių rinkų ex ante reguliavimo poreikis; ilgainiui šis sektorius taptų toks pats, kaip bet kuris kitas ekonomikos sektorius, kuriam taikomas horizontalusis reguliavimas ir konkurencijos taisyklės. Dėl vis didėjančio skaitmeninių infrastruktūrų ir paslaugų prieinamumo, vartotojams, savo ruožtu, padaugėtų pasirinkimo galimybių, pagerėtų paslaugų kokybė ir būtų prisidedama prie teritorinės ir socialinės sanglaudos, taip pat būtų sudarytos palankesnės sąlygos mobilumui Europos Sąjungoje; kalbant apie visą skaitmeninę rinką, visoje Sąjungoje geriau veikiant elektroninių ryšių sektoriui turėtų daugėti įmonių pasirinkimas ir kokybė, todėl būtų galima pasiekti su IRT ir modernių viešųjų paslaugų naudojimu siejamo našumo padidėjimo. Galutinis tikslas – didinti Europos konkurencingumą pasaulyje, kuris vis labiau priklausomas nuo skaitmeninės ekonomikos veikimo ir augimo. Neišspręsti bendrosios rinkos integracijos uždaviniai: pirma, pašalinti nereikalingas leidimų išdavimo tvarkos ir paslaugų teikimo taisyklių kliūtis, kad vienoje valstybėje narėje suteiktas leidimas galiotų visose valstybėse narėse ir kad operatoriai galėtų teikti paslaugas, grindžiamas nuosekliu ir stabiliu reguliavimo įpareigojimų taikymu. Antra, užtikrinti didesnį suderinimą, kad būtų galima naudotis pagrindiniais ištekliais judriojo ryšio operatoriams garantuojant nuspėjamas skyrimo sąlygas ir koordinuojamus prieigos prie belaidžiam plačiajuosčiam ryšiui suderinto spektro visoje ES laikotarpius, suderinant prieigos prie Europos fiksuotojo ryšio tinklų būdus, kad teikėjam būtų lengviau siūlyti paslaugas visoje bendrojoje rinkoje. Trečia, visoje Sąjungoje užtikrinti vienodai aukštą vartotojų apsaugos lygį ir šiuo atžvilgiu bendras komercines sąlygas, įskaitant priemones, kuriomis bus laipsniškai panaikinti papildomi mokesčiai už judrųjį tarptinklinį ryšį, ir užtikrinta prieiga prie atviro interneto. Tai atskiros užduotys, kurioms šiuo pasiūlymu pateikiami atskiri sprendimai, tačiau jos gyvybiškai svarbios šiame sektoriuje priimant komercinius ir su investicijomis susijusius sprendimus ir vartotojams, todėl visus juos dabar reikia spręsti kartu, kad būtų galima pasinaudoti bendrąja rinka. Šias priemones reikia spręsti kartu su kitomis, platesnėmis skaitmeninės bendrosios rinkos kūrimo užduotimis, pavyzdžiui, parengti interneto turiniui taikomas taisykles. Kad europiečiai galėtų naudotis naujomis, novatoriškomis ir aukštos kokybės paslaugomis, reikia paspartinti investicijas į kitos kartos infrastruktūrą. Tinkama reguliavimo aplinka itin svarbi kuriant dinaminę ir konkurencingą rinką. Būsimiems investuotojams turi būti užtikrinta tinkama rizikos ir grąžos pusiausvyra. Tokioje aplinkoje paslaugų teikimas nebebūtų fragmentiškas ir visos ES visos pramonės šakos ir paslaugų gavėjai galėtų naudotis visapusiška paslaugų teikiama nauda. Kad padėtų siekti šių tikslų, Komisija kartu su šiuo pasiūlymu priima rekomendaciją dėl nuoseklių nediskriminavimo įpareigojimų ir sąnaudų apskaičiavimo metodikų, skirtų konkurencijai skatinti ir geresnei investicijų į plačiajuostį ryšį aplinkai sukurti.[1] Šia rekomendacija užtikrinus ilgalaikį varinių laidų tinklų prieigos kainų stabilumą, o norintiems gauti prieigą subjektams – vienodą prieigą prie rinkoje įsitvirtinusių operatorių tinklų kartu užtikrinant vienodas sąlygas, ir nustačius sąlygas, kurioms esant naujos kartos prieigos (NKP) tinklų kainų reguliavimas nebėra pateisinamas, bus skatinama konkurencija ir didinamos investicijos į sparčiuosius tinklus, kad investuotojai į šiuos tinklus turėtų daugiau laisvės rasti tinkamas kainų nustatymo strategijas ir galėtų užsitikrinti grąžą esant konkuruojančioms infrastruktūroms, tokioms kaip reguliuojamo vario, kai kuriose vietovėse – kabelinio ryšio ir, vis labiau, 4 kartos judriojo ryšio tinklus. Šį pasiūlymą taip pat reikėtų vertinti atsižvelgiant į kitas šios srities esamas ir būsimas iniciatyvas. Pasiūlymas grindžiamas pagrindinėmis 2002 m. direktyvomis, kuriomis reglamentuojamas elektroninių ryšių teikimas ir kurios buvo iš dalies pakeistos 2009 d., ir jas papildo įvedant tiesiogiai taikomas teisines nuostatas, kurios taikomos kartu su direktyvų nuostatomis tokios srityse kaip leidimų išdavimas, radijo dažnių spektro paskyrimas ir prieiga prie tinklų. Pasiūlymas priimtas atsižvelgiant į Komisijos pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl priemonių sparčiojo elektroninio ryšio tinklų diegimo sąnaudoms mažinti[2], kuriame jau laikomasi požiūrio, kad keletą atskirų reguliuojamos kainos elementų įvairiuose investavimo į tinklą proceso etapuose reikia spręsti viena priemone ir kartu tai leistų iki 30 % sumažinti plačiajuosčio ryšio diegimo sąnaudas. Šis pasiūlymas priimtas žinant, kad Komisijos rekomendacija dėl atitinkamų rinkų[3] turi būti peržiūrėta 2014 m., ir jau atlikta nemažai parengiamojo darbo; greitai priėmus ir įgyvendinus šį pasiūlymą būtų galima sumažinti rinkų, kurioms taikomas ex ante reguliavimas, skaičių arba reguliavimo mastą, o tai yra vienas iš būsimos konkurencijos vystymosi analizės bendrojoje rinkoje aspektų. 1.2. Bendrosios aplinkybės Nūdienos pasaulyje daugelis naujų skaitmeninių paslaugų ir taikomųjų programų patenka į internetą ES bendrojoje rinkoje. Šiandien beveik kiekvieno ekonomikos sektoriaus inovacijų ir augimo galimybės dažnai yra skaitmeninėje erdvėje pradedant automobilių gamybos sektoriumi (susieti automobiliai) ir baigiant energetika (pažangieji elektros energijos tinklai), nuo viešojo administravimo įstaigų (e. valdžia) iki bendrųjų paslaugų (e. sveikata). Vadovaujant beveik bet kokio pobūdžio įmonei, nuo nedidelių naujų iki didelių įmonių, reikalinga prieiga prie moderniausių paslaugų ir infrastruktūros. Visa ši ekosistema priklauso nuo elektroninių ryšių tinklų siūlomų sujungiamumo galimybių. Dabar Europa susiskaidžiusi į 28 atskiras nacionalines ryšių rinkas, kiekvienoje kurių veikiančių dalyvių skaičius yra ribotas. Todėl nors nė vienas operatorius neveikia daugiau kaip pusėje valstybių narių, daugelis – kur kas mažiau valstybių narių, iš viso daugiau kaip 200 operatorių aptarnauja 510 mln. klientų rinką. ES taisyklės, pavyzdžiui, leidimų išdavimo, reguliavimo sąlygų, radijo dažnių spektro skyrimo ir vartotojų apsaugos įgyvendinamos skirtingai. Dėl šios susiskaidžiusios aplinkos atsiranda kliūčių patekti į rinką, išauga operatorių, ketinančių teikti tarpvalstybines paslaugas, sąnaudos ir taip trukdoma jiems plėstis. Tai labai skiriasi nuo JAV ar Kinijos, kurios turi atitinkamai 330 ir 1400 mln. klientų bendrąsias rinkas, kurias aptarnauja keturi ar penki dideli operatoriai, taikomas vienas teisės aktas, viena licencijavimo sistema ir viena radijo dažnių spektro politika. Masto ekonomija ir naujos augimo galimybės gali padidinti investicijų į sparčiuosius tinklus grąžą ir kartu paskatinti konkurenciją bei padidinti pasaulinį konkurencingumą. Tačiau ES operatoriai kol kas negali pakankamai tuo pasinaudoti. Kitose pasaulio dalyse dedama daug pastangų, susijusių su skaitmenine erdve, ir skiriama didelių investicijų, kurios atsiperka tiek investuotojams, tiek vartotojams, tačiau Europoje tokie modernizavimo darbai vyksta nepakankamai sparčiai. Dėl nacionalinių rinkų susiskaidymo vartotojai turi mažesnį pasirinkimą, ne tokių naujoviškų paslaugų ir prastesnę kokybę, be to, skambindami į užsienį ar naudodamiesi tarptinkliniu ryšiu Europos Sąjungoje vis dar moka brangiai. Tai reiškia, kad jie negali visapusiškai pasinaudoti skaitmeninėmis paslaugomis, kuriomis galbūt būtų galima naudotis jau šiandien. Todėl Europa nepasinaudoja vienu iš svarbių galimų augimo šaltinių. Pasaulyje, kur plinta IRT, suskaidyta elektroninių ryšių rinka mažina visos ekonomikos efektyvumą ir produktyvumą. Skaičiuojama, kad neišnaudotos ES elektroninių ryšių bendrosios rinkos galimybės sudaro apie 0,9 % BVP, arba 110 mlrd. EUR per metus.[4] Bendrosios rinkos teikiama nauda vien verslo ryšių paslaugų srityje siekia beveik 90 mlrd. EUR per metus.[5] Platesnė skaitmeninė ekonomika, kurios dinamiškumą atspindi tvarus užimtumo augimas, grindžiama patikima telekomunikacijų rinka. Kad galėtumėte spręsti apie tos platesnės ekonomikos mastą ir atsparumą, pateiksime pavyzdį: Europos Sąjungoje dirba daugiau kaip 4 mln. IRT specialistų ir šis skaičius vis auga nepaisant ekonomikos nuosmukio. Visos ekonomikos mastu, padidinus investicijas į IRT, pagerinus darbo jėgos skaitmeninį raštingumą ir reformavus interneto ekonomikos sąlygas iki 2020 m. BVP būtų galima padidinti 5 %[6] ir sukurti 3,8 mln. darbo vietų[7]. Elektroninių ryšių rinkai kylančios kliūtys trukdo pasinaudoti visoje Europoje teikiamų paslaugų privalumais: geresne kokybe, masto ekonomija, didesnėmis investicijomis, didesniu efektyvumu ir stipresnėmis derybinėmis pozicijomis. Tai turi neigiamą poveikį platesnei skaitmeninei ekosistemai, įskaitant ES įrangos gamintojus ir turinio bei programinės įrangos teikėjus nuo naujų įmonių iki vyriausybių. Tai taip pat daro poveikį ekonomikos sektoriams, tokiems kaip bankininkystė, automobilių pramonė, logistika, mažmeninė prekyba, sveikatos apsauga, energetika ar transportas, kurių produktyvumo didinimas priklauso nuo sujungiamumo, pavyzdžiui, per debesiją, sujungtus objektus ar integruotą paslaugų teikimą. 1.3. Politinis kontekstas Šis svarbus IRT ir galimybės jungtis prie tinklo vaidmuo pabrėžiamas Europos skaitmeninėje darbotvarkėje, kuri yra viena iš ES strategijos „Europa 2020“ pavyzdinių iniciatyvų. Joje numatyta daug iniciatyvų, kuriomis skatinamos investicijos, didinamas konkurencingumas ir mažinamos sparčiųjų tinklų diegimo sąnaudos ir užtikrinama, kad visi europiečiai turėtų prieigą prie sparčiojo plačiajuosčio ryšio. Komisija taip pat subūrė didžiąja koaliciją užimtumui skaitmeniniame sektoriuje skatinti, kad išnaudotų šio sektoriaus darbo vietų kūrimo galimybes. Komisija dar įgyvendina iniciatyvas, kuriomis siekiama sukurti bendrąją skaitmeninę rinką, populiarinti interneto turinį, įskaitant elektroninę prekybą ir elektroninę valdžią. Ji taip pat pasiūlė atnaujintą ES duomenų apsaugos reglamentą, kad būtų apsaugotas piliečių privatumas kartu sudarant palankias sąlygas inovacijoms ir verslui bendrojoje rinkoje, ir strategiją, kuria skatinamas kibernetinis saugumas ir ES ypatingos svarbos infrastruktūrų ir tinklų apsauga, įskaitant Direktyvos dėl tinklų ir informacijos saugumo projektą[8], kuris itin svarbus didinant piliečių ir vartotojų pasitikėjimą interneto aplinkoje. Siekis sukurti bendrąją elektroninių ryšių rinką paremtų skaitmeninės bendrosios rinkos ekosistemą. Tokia rinka reikštų ne tik modernią infrastruktūrą, bet ir naujoviškas ir saugias skaitmenines paslaugas. Pripažindama tai, 2013 m. pavasario Europos Vadovų Taryba akcentavo skaitmeninės bendrosios rinkos svarbą augimui ir paragino Komisiją pateikti (iki spalio mėn. vyksiančio Europos Vadovų tarybos susitikimo) konkrečias priemones, kad IRT bendroji rinka būtų sukurta kuo greičiau. Šiuo pasiūlymu kartu su Komisijos rekomendacija dėl nuoseklių nediskriminavimo įpareigojimų ir sąnaudų apskaičiavimo metodikų, skirtų konkurencijai skatinti ir geresnei investicijų į plačiajuostį ryšį aplinkai sukurti, kuriomis siekiama sukurti bendrąją telekomunikacijų rinką ir skatinti investicijas. 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI 2.1. Suinteresuotųjų šalių nuomonė. Pavasario Europos Vadovų Taryba savo išvadose nustatė, kad Komisija konkrečius pasiūlymus turi pateikti iki spalio mėn. Europos Vadovų Tarybos susitikimo, todėl viešosios konsultacijos turėjo būti vykdomos laikantis šio griežto grafiko. Be specialių oficialių konsultacijų ir konsultacijoms skirtų renginių, Komisija intensyviai bendravo su daugybe suinteresuotųjų organizacijų, kad galėtų įvertinti bendrą elektroninių ryšių rinkos padėtį ir kaip būtų galima sukurti bendrąją rinką. Ji susitiko ir sulaukė atsiliepimų iš suinteresuotųjų subjektų, atstovaujančių visus pramonės sektorius, vartotojų organizacijas, pilietinę visuomenę, taip pat nacionalines reguliavimo institucijas ir vyriausybes. Be to, Komisija organizavo kelis konsultacijų renginius, kuriuose dalyvavo visiems pramonės sektoriams, vartotojams ir pilietinei visuomenei atstovaujančios suinteresuotosios šalys[9]. Konsultacijos atskleidė, kad didžioji suinteresuotųjų subjektų dalis sutinka su Komisijos atlikta problemos analize ir pripažįsta, kad reikia imtis skubių veiksmų. Be to, vyko diskusijos Europos Parlamente ir Ministrų Taryboje (TTE taryboje). Taryboje dauguma delegacijų pritarė problemos analizei ir tam, kad reikia imtis priemonių, kad būtų sukurta tikra bendroji rinka, kurioje būtų saugoma arba didinama konkurencija ir vartotojų galimybės rinktis, sprendžiami tinklo neutralumo ir tarptinklinio ryšio klausimai, vengiama reguliavimo arbitražo ir kartu užtikrinamas nuoseklesnis reguliavimas, įskaitant radijo dažnių spektro valdymą ir vengiama pernelyg didelio įgaliojimų centralizavimo. Diskusijose Europos Parlamente aiškiai pritarta pagrindinėms Komisijos rengiamų pasiūlymui idėjoms ir ypač pabrėžė būtinybę sukūrus bendrąją elektroninių ryšių rinką kuo skubiau pašalinti tarptinklinį ryšį, nustatyti aukšto lygio vartotojų apsaugą ir aiškias tinklo neutralumo taisykles. 2.2. Techniniai tyrimai Pagrindinis tyrimas atliktas 2012 m. – Steps towards a truly internal market for e-communications (dar vadinamas „ne Europos telekomunikacijų sąnaudos“)[10]. Tyrime įvertinta ES bendrosios elektroninių ryšių rinkos padėtis ir bendrosios rinkos ekonominis potencialas. Komisija taip pat pasinaudojo daugeliu kitų įrodymų šaltinių, tokių kaip metinės skaitmeninės darbotvarkės rezultatų suvestinės ir Ekonomikos ir finansų GD atlikti ekonominiai tyrimai, pavyzdžiui, apie Europos telekomunikacijų rinkos susiskaidymą.[11] Taikant ES konsultacijų mechanizmą nagrinėjant reguliavimo sistemą taip pat sužinota, kad nacionalinės reguliavimo institucijos (NRI) reguliuodamos atitinkamas rinkas taiko nevienodą praktiką. Be to, radijo dažnių spektro politikos programos atveju, Komisija nustatė, kad labai trūksta nuoseklumo valstybėms narėms taikant leidimų išdavimo sąlygas ir skiriant radijo dažnių spektro juostas technologijų atžvilgiu neutraliam naudojimui, ypač kalbant apie atitinkamas sąlygas ir terminus. 2.3. Siūlomo reglamento poveikio vertinimas Laikydamosi geresnio reglamentavimo politikos, Komisijos tarnybos atliko politikos alternatyvų poveikio vertinimą. Pagrindiniai nevienodo reguliavimo šaltiniai susiję su svarbiausiais šio konkretaus sektoriaus reikalavimais elektroninių ryšių teikimui, kuriam taikoma ES teisė (leidimų išdavimas, prieiga prie fiksuotųjų ir belaidžių produktų, galutinių paslaugų gavėjų apsaugos taisyklių laikymasis). Nors kiekvienam šių aspektų būdingos labai savitos savybės ir susiskaidymo problemos sprendimai bus neišvengiamai labai skirtingi, jie visi labai svarbūs siekiant pašalinti pagrindines elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų Sąjungoje teikimo kliūtis. Visų pirma sprendimų vertinimas suskaidytas atsižvelgiant į a) kliūtis, atsiradusias dėl nacionalinės leidimų išdavimo tvarkos, susijusias su nevienodais NRI taikomais reguliavimo metodais; b) radijo dažnių spektro skyrimo koordinavimo trūkumą bei sąlygas ir į reguliavimo neužtikrintumą dėl radijo dažnių prieinamumo; c) didmeninių produktų, kurie, taikant priemones padėčiai rinkoje ištaisyti ar susitarus per dvišales derybas, leidžia teikti paslaugas naudojant kito operatoriaus tinklą užtikrinant nuoseklų paslaugos sąveikumo lygį, trūkumą; d) nevienodas vartotojų apsaugos taisykles, dėl kurių vartotojų apsaugos lygis taip pat nevienodas, ir skirtingas komercines sąlygas, įskaitant dideles tarptinklinio ryšio ir tarptautinių skambučių kainas, paslaugų blokavimą bei jų spartos ribojimą. Tam, kad būtų pašalinti šie susiskaidymo šaltiniai, tolesnei analizei pasirinktos trys politikos galimybės. Pirmoji galimybė grindžiama tokia elektroninių ryšių reguliavimo sistema, kokia ji yra dabar. Antroji politikos galimybė – vienas teisės instrumentas (reglamentas), kuriuo reguliavimo sistema keičiama tik tiek, kiek reikia, kad remiantis geresniu koordinavimu ES lygmeniu būtų sukurta bendroji ES elektroninių ryšių rinka. Į trečiąją politikos galimybę įtrauktos esminės antrosios galimybės nuostatos, tačiau jame dabartinė valdymo struktūra pakeičiama vienu ES reguliuotoju, kad būtų pasiektas visiškas reguliavimo koordinavimas. Kiekviena politikos galimybė įvertinta atsižvelgiant į tai, kaip veiksmingai bus pasiekti politikos tikslai, svarbiausias dėmesys skiriamas sąnaudoms ir naudai, susijusiems su pasiūla ir paklausa, įskaitant poveikį ES elektroninių ryšių pramonės struktūrai, ekonomikai, darbo vietoms, vartotojų pertekliui ir aplinkai. Poveikio vertinimo ataskaitoje pateikiama išvada, kad antroji politikos galimybė yra tinkamiausia. Visų pirma vieno Europos leidimo tikslas – sumažinti Europos operatoriams tenkančią administracinę naštą ir užtikrinti jiems taikomo reguliavimo nuoseklumą. Koordinuojant radijo dažnių spektro naudojimą bendrojoje rinkoje bus užtikrinta, kad radijo dažnių spektras būtų sinchronizuotai prieinamas, to su jo naudojimu susijusios taisyklės būtų nuosekliai taikomos visoje Europoje, taip užtikrinant efektyvų radijo dažnių spektro naudojimą. Kartu tai paremtų numatomą investicijų į sparčiuosius tinklus aplinką, įskaitant jų plačią teritorinę aprėptį, o tai irgi ilgalaikis galutinių paslaugų gavėjų interesas. Turėdami standartizuotų didmeninės prieigos produktų ES lygmeniu, kuriuos galėtų naudoti siekdami įgyti didelę įtaką rinkoje, fiksuotojo ryšio operatoriai savo ryšių paslaugas galėtų teikti klientams visoje Sąjungoje, užtikrindami aukštą paslaugų kokybę. Tai turėtų tinkamai paveikti investicijas, ypač tarp valstybių narių, o įmonėms būtų lengviau patekti į rinkas tenkinant klientų poreikius ir tai padaryti jos galėtų siūlydamos aukštos kokybės standartus atitinkančius prieigos produktus, taip skatinant konkurenciją ir reikalaujant, kad operatoriai pagerintų savo pasiūlymą investuodami į infrastruktūrą ir paslaugas. Bendros paslaugų kokybės taisyklės užtikrins paslaugų gavėjų laisvę visoje Sąjungoje turėti prieigą prie pasirinktų paslaugų ir taikomųjų programų remiantis aiškiomis sutarčių sąlygomis, o jų interneto prieiga nebus netinkamai ribojama ar blokuojama. Taip pat jiems bus užtikrinta galimybė įsigyti specializuotas paslaugas, kad būtų teikiamas aukštesnės paslaugų kokybės konkretus turinys, taikomosios programos ir paslaugos Daugiau skaidrumo ir sutartinių teisių užtikrintų vartotojų susidomėjimą aukštos kokybės patikimomis paslaugomis ir sustiprintų rinkos konkurencingą dinamiškumą. Galiausiai, priemonėmis, kuriomis sprendžiama nepagrįstų šalies vidaus ir ES vidaus skambučių kainų skirtumų problema, ir priemonėmis, kuriomis siekiama palengvinti sąlygas sudarant tarptinklinio ryšio paslaugų sutartis teikti pasiūlymus dėl tarptinklinio ryšio kainų, kurios neviršija paslaugų savojoje šalyje kainų, siekiama panaikinti nepagrįstas papildomas išlaidas už suteiktas tarpvalstybines elektroninių ryšių paslaugas. Daroma išvada, kad taip būtų efektyviausiai ir greičiausiai padidintas teisinis nuspėjamumas ir skaidrumas. Visų pirma dėl didesnės konkurencijos rinkose, daugiau bendrų veiklos sąlygų (prieigos prie produktų, su vartotojais susijusių sąlygų) ir perėjimo prie masto ekonomijos privalumų (dėl klientams siūlomų kainų elastingumo ar konkurencinio spaudimo) turėtų būti užtikrintas didesnis suderinimas. Didesnis konkurencinis spaudimas, dėl kurio bus daugiau paskatų diferencijuoti, taip pat didesnio masto ekonomikos teikiami privalumai, didesnis reguliavimo nuspėjamumas ir geresnė aplinka masiškai skleisti novatoriškas paslaugas – visa tai pagerins investavimo aplinką. Nors šiais pasiūlymais tikimasi padaryti teigiamą poveikį darbo vietų kūrimui, šiame etape sudėtinga įvertinti konkretų socialinį poveikį ir poveikį užimtumui. Stebėdama ir vertindama teisės aktus, šiam aspektui Komisija skirs ypatingą dėmesį. Palyginti su tinkamiausia galimybe, prireiktų 3–5 metų, kad būtų pasiektas laukiamas rezultatas pagal 1 (esamos sistemos taikymas) ir 3 (visiškai pakeista ES mastu teikiamų paslaugų reguliavimo sistema) galimybes, ir tikimasi, kad 2015–2020 m. laikotarpiu BVP būtų galima padidinti iki 3,7 %. Taip pat prireiks mažiausiai laiko, kad būtų juntamas jos poveikis ir būtų pasiekti visi konkretūs uždaviniai, taigi bus pasiekta didžiausia galima ekonominė ir socialinė nauda iš visų svarstytų galimybių. Poveikio vertinimo grupės nuomonė dėl poveikio vertinimo projekto priimta 2013 m. rugsėjo 6 d. Poveikio vertinimas ir jo santrauka skelbiami kartu su pasiūlymu. 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI 3.1. Teisinis pagrindas Pasiūlymas grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsniu, nes jo tikslas susijęs su elektroninių ryšių bendrąją rinka ir jos veikimu. 3.2. Subsidiarumas Taikant dabartinę reguliavimo sistemą nepavyko visiškai pasiekti tikslo sukurti bendrąją elektroninių ryšių rinką. Nacionalinių taisyklių skirtumai, nors ir suderinami su esama ES reguliavimo sistema, sukuria kliūčių veikti kitose valstybėse ir įsigyti jose paslaugas ir taip ribojama pagal ES teisę garantuojama laisvė teikti elektroninių ryšių paslaugas. Tai turi tiesioginį poveikį vidaus rinkos veikimui. Valstybės narės neturi nei kompetencijos, nei stimulo keisti esamą reguliavimo padėtį. Reikalingos ES lygmeniu taikomos priemonės, kad būtų galima pašalinti problemos priežastis. Visų pirma esamas suskaidymas, kurį lėmė nacionalinės bendrųjų leidimų išdavimo sistemos, šalinamas įvedant vieną ES leidimą. Taikant vieno ES leidimo išdavimo mechanizmą kartu su buveinės šalies vykdoma tokio leidimo panaikinimo ir (arba) laikino sustabdymo kontrole būtų lengviau atlikti ES operatorių registravimą ir svarbiausių jiems taikomų vykdymo užtikrinimo priemonių koordinavimą. Pasiūlymu tokioms bendrovėms garantuojamas didesnis reguliavimo nuoseklumas ir nuspėjamumas, nes Komisijai suteikiami įgaliojimai pareikalauti, kad nacionalinės reguliavimo institucijos atšauktų pasiūlytas taisomąsias priemones, kurios būtų nesuderinamos su ES teise. Pasiūlymu būtų užtikrintas kur kas didesnis reguliuojamų prieigos prie fiksuotų ir belaidžių produktų sąlygų suderinimas, dėl kurio būtų lengviau teikti paslaugas visoje Europoje. Visiškai suderinus galutinių paslaugų gavėjų teises būtų užtikrinta, kad piliečiai ir teikėjai visoje ES turės panašias teises ir įpareigojimus, visų pirma dėl galimybės tokiomis pačiomis sąlygomis parduoti ir įsigyti paslaugas kitose valstybėse. Laikomasi subsidiarumo principo, nes ES įsikišimas bus tik tokio masto, kiek reikalinga pašalinti nurodytas kliūtis bendrajai rinkai. Visų pirma vienas ES leidimas skirtas operatoriams, ketinantiems veiklą vykdyti ES lygmeniu, o dėl reguliavimo įpareigojimų, kurie yra neatsiejamai susieti su vieta, kurioje yra tinklas ar teikiama paslauga, ir toliau turi nuspręsti tos valstybės narės nacionalinė reguliavimo institucija. Pajamos, gautos iš radijo dažnių spektro skyrimo, lieka atitinkamai valstybei narei, o išsamesni reguliavimo principai dėl radijo dažnių spektro naudojimo, kuriais papildomi aukšto lygio tikslai, nustatyti ES reguliavimo sistemoje, valstybėms narėms palieka nemažą pasirinkimo laisvę toms detalėms nustatyti. Dėl pranešimo Komisijai apie radijo dažnių spektrą tvarką pasakytina, kad ji irgi grindžiama teisinio suderinamumo patikrinimu, o ne valstybių narių teisės veikti savo nuožiūra nustatymu vietoj Komisijos teisės veikti savo nuožiūra, ir jai taikomos papildomos apsaugos priemonės, pavyzdžiui, pagal komiteto procedūrą vykdomas nagrinėjimas. Bendrąjį leidimą skirti mažos aprėpties belaidžio ryšio prieigos taškų naudojimui galima tik jei jų diegimas niekam nekliudo ir jie yra mažos galios ir tai griežtai apibrėžta įgyvendinimo priemonėse. Galiausiai, Europos virtualiosios prieigos produktus nustatyti gali valstybės narės, kurioje yra tinklas, nacionalinė reguliavimo institucija, atlikusi rinkos analizę pagal esamą sistemą; kartu virtualiosios prieigos produktų suderinimui naudojamas tas pats mechanizmas, kaip ir fizinių didmeninės prieigos produktų suderinimui, kuris jau numatytas pagal esamą sistemą. 3.3. Proporcingumas ES veiksmai apsiriboja tuo, kas būtina nustatytiems tikslams pasiekti. Priemonėmis pirmiausia siekiama pašalinti akivaizdžias bendrajai rinkai trukdančias kliūtis darant tik minimalius reikalingus esamos reguliavimo sistemos pakeitimus, kad būtų sudarytos sąlygos naujoms tarpvalstybinio masto elektroninių ryšių rinkoms vystytis ES lygmeniu. Tai leistų pasiekti dvejopą bendrosios rinkos tikslą – elektroninių ryšių paslaugų teikimo ir naudojimosi jomis laisvę. Paliekant esamą reguliavimo sistemą iš esmės nepakitusią, įskaitant tai, kaip nacionalinės reguliavimo institucijos prižiūri rinką, būtų išvengta tų teikėjų, kurie pasirinktų aptarnauti tik nacionalinę (ar sub-nacionalinę) teritoriją, veiklos sutrikdymo. Be to, naujų tarpvalstybinių rinkų plėtra turėtų vykti vadovaujantis geresnio reguliavimo principu, t. y. palaipsniui mažinant reguliavimo spaudimą, jei įrodoma, kad rinkos yra konkurencingos labiau integruotos Europos kontekste, ir nacionalinėms reguliavimo institucijoms vykdant priežiūros įgaliojimus ir ex post konkurencijos kontrolę. Tai naudinga, nes nacionalinės reguliavimo institucijos galėtų tinkamiausiai atsižvelgti į nacionalinius ypatumus i) reguliuodamos prieigą prie fizinių infrastruktūrų, kurios dėl jų pobūdžio išlieka geografine prasme ribojamos ir gali būti tik nacionalinio ar regioninio lygmens; ir ii) nacionaliniu lygiu (jų kalba) atsakydamos į vartotojų klausimus. Atitinkamai, siūlomomis priemonėmis valdymas nebus keičiamas iš esmės ar įgaliojimai nebus perkeliami į europinį lygmenį, pavyzdžiui įsteigiant ES reguliuotoją ar sukuriant visos Europos masto radijo dažnių spektro licencijavimą. Sprendimai suteiks galimybę suinteresuotosioms šalims operatyviai ir efektyviai pasinaudoti didelės bendrosios rinkos teikiama sinergija ir padidinti veiklos ir investicijų efektyvumą. Kartu pasiūlymu operatoriams, kurie pasirenka teikti paslaugas vienoje valstybėje narėje, užtikrinama, kad ir toliau bus taikomos esamos taisyklės, tačiau jam bus naudinga tai, kad su galutinių paslaugų gavėjų teisėmis susijusios taisyklės bus patobulintos ir taps aiškesnės, o prieigos prie radijo dažnių spektro produktų ir aukštos kokybės fiksuotojo ryšio tinklo prieigos produktų aplinka – labiau nuspėjama. 3.4. Pagrindinės teisės Analizuotas pasiūlymo poveikis pagrindinėms teisėms, tokioms kaip saviraiškos ir informacijos laisvė, laisvė užsiimti verslu, nediskriminavimas, vartotojų ir asmens duomenų apsauga. Visų pirma reglamentu bus užtikrinta prieiga prie atviro interneto, nustatyti aukšti visiškai suderintų galutinių paslaugų gavėjų teisių standartai, padidinta verslo laisvė Europos lygmeniu ir ilgainiui turėtų padėti sumažinti šio konkretaus sektoriaus reguliavimo naštą. 3.5. Pasirinkta priemonė Komisija siūlo reglamentą, nes juo užtikrinamas bendrosios rinkos kliūčių pašalinimas papildant esamą elektroninių ryšių reguliavimo sistemą. Į jį įtrauktos konkrečios tiesiogiai taikomos teikėjų ir galutinių paslaugų gavėjų teisės ir įsipareigojimai, jame taip pat pateikti koordinavimo mechanizmai, susiję su tam tikrais Europos lygmens produktais, kad būtų lengviau teikti elektroninių ryšių paslaugas kitose valstybėse. Reglamentas svarbus, pavyzdžiui, tokioje srityje kaip atviras internetas ir duomenų srautų valdymas, kur reikalingas iš tiesų bendras metodas, kad iš pat pradžių būtų išvengta dabartinės tendencijos priimti skirtingus nacionalinius sprendimus, ir kuris leistų sudaryti sąlygas integruotai valdyti tinklą ir kurti interneto turinį, taikomąsias programas ir paslaugas, kuriuos galima naudoti visoje Sąjungoje. 3.6. Pasiūlymo struktūra ir pagrindinės teisės bei įpareigojimai. Bendrosios nuostatos (I skyrius, 1 ir 2 straipsniai) I skyriuje pateikiamos bendrosios nuostatos, įskaitant atitinkamas apibrėžtis. Joje nustatomi reguliavimo principai, pagal kuriuos veiks atitinkamos reguliavimo institucijos taikydamos šį reglamentą kartu su esamos sistemos nuostatomis. Vienas ES leidimas (II skyrius, 3–7 straipsniai) Dabar tais atvejais, kai operatoriai nori teikti paslaugas keliose valstybėse narėse, jie turi gauti leidimą kiekvienoje iš jų. Reglamentu įvedamas vienas ES leidimas, grindžiamas viena pranešimo sistema valstybėje narėje, kurioje yra Europos elektroninių ryšių teikėjo pagrindinė buveinė (buveinės šalis), ir nustatomos jam taikomos taisyklės. Vieno ES leidimo panaikinimo ir (arba) laikino sustabdymo kontrolę vykdo buveinės šalis. Vieno ES leidimo turėtojai turi teisę, kad, esant panašioms situacijoms, valstybėse narėse jiems būtų taikomas vienodas reguliavimas, o naujiems rinkos dalyviams ir mažesniems tarpvalstybiniams operatoriams nebūtų taikomi administraciniai mokesčiai ir nereikėtų prisidėti prie universaliųjų paslaugų finansavimo valstybėse narėse kitose nei buveinės šalis (priimančiosios šalys). Vieno ES leidimo turėtojai toliau teiks paslaugas visoje Europoje remdamiesi nuoseklesniu reguliavimo įpareigojimų taikymu. Taigi vienas Europos leidimas sumažins nereikalingas administracines kliūtis ir garantuos Europos teikėjams vienodesnių teisių ir įsipareigojimų, kad jie galėtų veikti visoje ES ir pasiekti masto ekonomiją. Europos produktai (III skyrius) 1 skirsnis (8–16 straipsniai) Dabar Europoje veikiantiems judriojo ryšio teikėjams trūksta reikalingo nuspėjamumo dėl radijo dažnių spektro prieinamumo ES ir jie turi spręsti su skirtingomis radijo dažnių spektro paskyrimo sąlygomis susijusias problemas. Todėl sunkiau kurti ilgalaikius planus, investuoti kitose valstybėse ir galiausiai pasiekti mastą. Tokia nevienoda padėtis reiškia, kad prietaisų gamintojai kuria savo projektus kitoms rinkoms, kuriose yra didesnis mastas ir daugiau augimo perspektyvų. Siekiant pakeisti šią nestabilią padėtį, radijo dažnių spektro produktų suderinimą reikia užtikrinti šiais būdais: · apibrėžiant bendrus reguliavimo principus, kurie taikomi valstybei narei apibrėžiant belaidžiam plačiajuosčiam ryšiui suderinto radijo spektro naudojimo sąlygas; · įgaliojant Komisiją priimti įgyvendinimo aktus, kad būtų suderintas radijo dažnių spektro prieinamumas, radijo dažnių spektro naudojimo teisių paskyrimas ir jų galiojimo laikas; · sukuriant konsultacijų mechanizmą, pagal kurį Komisija turi teisę peržiūrėti su radijo dažnių spektro paskyrimu ir naudojimu susijusių nacionalinių priemonių projektus. · supaprastinant mažos galios belaidžio plačiajuosčio ryšio prieigos taškų diegimo ir teikimo sąlygas (Wi-Fi, mažos aprėpties zonos), kad būtų padidinta konkurencija ir sumažintas tinklo perkrova. 2 skirsnis (17–20 straipsniai) Suderinta aukštos kokybės virtuali prieiga prie fiksuotų tinklų sudarytų palankesnes sąlygas patekti į rinką ir teikti tarpvalstybines paslaugas (galutiniams paslaugų gavėjams ir įmonėms) bei padėtų skatinti konkurenciją ir investicijas. Dabar virtualios fiksuotos prieigos produktai visoje Europoje apibrėžti įvairiais būdais. Virtuali prieiga prie fiksuotų tinklų, kad būtų galima teikti tarpvalstybines paslaugas, suderinta: · apibrėžiant bendras ES lygmeniu suderintų virtualios plačiajuosčio ryšio prieigos produktų savybes (virtualus atsiejimas, IP duomenų srautas ir nuomojamųjų linijų baigiamieji segmentai), kai tai paveda atlikti didelės įtakos rinkoje turintys operatoriai; · atitinkamai reikalaujama, kad nustatydamos taisomąsias priemones nacionalinės reguliavimo institucijos atsižvelgtų į tokių suderintų prieigos produktų atsiradimą tinkamai atsižvelgiant į esamą infrastruktūros konkurenciją bei investicijas ir į visiems rūpimus proporcingumo reikalavimus. Pasiūlyme taip pat atsižvelgiama į sprendimų priėmimo praktiką – yra nuostata, susiejanti naujos kartos prieigos tinklų didmeninės kainos kontrolės įpareigojimą su alternatyvių infrastruktūrų konkurenciniu spaudimu, efektyviomis garantijomis, kad prieiga bus nediskriminuojanti, ir konkurencija mažmeninėje rinkoje kainos pasirinkimo ir kokybės prasme; · suteikiant elektroninių ryšių teikėjams teisę siūlyti ir priimtinomis sąlygomis turėti prieigą prie suderintų užtikrintos paslaugos kokybės prisijungimo produktų, kad galėtų atsirasti naujų rūšių internetu teikiamų paslaugų. Galutinių paslaugų gavėjų teisės (IV skyrius, 21–29 straipsniai) Europoje elektroninių ryšių teikėjams ir galutiniams paslaugų gavėjams taikomos nevienodos taisyklės dėl galutinių paslaugų gavėjų teisių, todėl užtikrinamas nevienodas apsaugos lygis ir yra daugybė skirtingų taisyklių, kurių reikia laikytis skirtingose valstybėse narėse. Šis susiskaidymas brangiai kainuoja operatoriams, kelia galutinių paslaugų gavėjų nepasitenkinimą ir galiausiai kliudo teikti paslaugas kitose valstybėse ir turi neigiamą poveikį galutinių paslaugų gavėjų norui jas vartoti. Tam, kad visoje ES būtų užtikrintas tinkamas vartotojų apsaugos lygis, suderinamos taisyklės, kuriomis apibrėžiamos galutinių paslaugų gavėjų teisės, įskaitant: – tam tikrų šalies ir ES (tarptautiniu) lygiu teikiamų ryšių nediskriminavimą (nebent skirtumus galima objektyviai pagrįsti), – privalomą ikisutartinę ir sutartinę informaciją, – daugiau skaidrumo ir priemonių, kad būtų išvengta didžiulių sąskaitų, – teisę sutartį nutraukti po šešių mėnesių be išlaidų (išskyrus bet kokios lengvatinėmis ar reklaminėmis sąlygomis įsigytos įrangos likutinę vertę), – įpareigojimą teikėjams nekliudomai teikti ryšį visam turiniui, taikomosioms programoms ar paslaugoms, prie kurių turi prieigą galutiniai paslaugų gavėjai (tai dar vadinama tinklo neutralumu), kartu reguliuojant, kaip operatoriai naudoja srauto valdymo priemones užtikrindami bendrą prieigą prie interneto. Kartu paaiškinama aukštesnės kokybės specializuotųjų paslaugų teisinė sistema. Palankesnės sąlygos keisti teikėjus (V skyrius, 30 straipsnis) Patobulintomis teikėjo keitimo taisyklėmis skatinamas naujų elektroninių ryšių teikėjų patekimas į rinką ir jų konkurencija, o galutiniams paslaugų gavėjams sudaromos sąlygos lengviau pasirinkti teikėją, kuris geriausiai atitinka jų konkrečius poreikius. Numatyti suderinti teikėjo keitimo procedūroms taikomi principai, tokie kaip susiejimas su sąnaudomis, naujojo teikėjo vadovaujamas procesas, automatinis sutarties su senuoju teikėju nutraukimas. Organizacinės ir baigiamosios nuostatos (VI skyrius 31–40 straipsniai) Šiame skyriuje pateikiamos pirmos bendrosios nacionalinių kompetentingų valdžios institucijų įgaliojimų taikyti sankcijas nuostatos ir Komisijos įgaliojimų priimti deleguotuosius ar įgyvendinimo aktus taisyklės. Taip pat nustatyti pagrindų direktyvų ir tarptinklinio ryšio bei EERRI reglamentų pakeitimai. Visų pirma atsižvelgiant į ex ante rinkos reguliavimą ir su sąlyga, kad kiekviena NRI vis dar atsakinga už savo atitinkamas (nacionalines) rinkas, pakeitimais siekiama visoje ES skatinti didesnį nuoseklumą ir stabilumą NRI vertinant rinkas ir vieno ES leidimo turėtojus įpareigojant laikytis reguliavimo įpareigojimų, kad būtų išvengta atvejų, kai kiekvienoje valstybėje narėje, kurioje jie veikia, jie susiduria su skirtingais įsipareigojimais, susijusiais su tuo pačiu rinkos nepakankamumu. Šiuo tikslu nuostatose numatyti Komisijos įgaliojimai reikalauti atšaukti vieną ES leidimą turinčių įmonių atžvilgiu pasiūlytas taisomąsias priemones, taip pat yra nuostatos dėl teisinio tikrumo dėl nustatymo kriterijų, dar atsižvelgiant į lygiaverčių paslaugų, teikiamų OTT teikėjų (angl. over-the-top, OTT), konkurencinį spaudimą. Nors III tarptinklinio ryšio reglamentu ir jame numatytomis struktūrinėmis priemonėmis bus padidinta konkurencija rinkoje, tačiau nesitikima, kad to pakaks, kad būtų sukurta aplinka, kurioje klientai keliaudami užsienyje galėtų drąsiai išlaikyti tipinį vartojimo savojoje šalyje modelį, ir taip visoje Europoje būtų panaikinti papildomi mokesčiai už tarptinklinį ryšį. Todėl 37 straipsnis grindžiamas Tarptinklinio ryšio reglamentu ir numatomos tolesnės paskatos, skatinančios operatorius tarptinklinį ryšį teikti neviršijant savojoje šalyje taikomų kainų. Pasiūlyme pateikiamas savanoriškas mechanizmas, pagal kurį judriojo ryšio operatoriai gali sudaryti dvišales ar daugiašales tarptinklinio ryšio paslaugų sutartis, kurios leistų jiems internalizuoti didmenines tarptinklinio ryšio sąnaudas ir laipsniškai, iki 2016 m. liepos mėn., įvesti tarptinklinio ryšio paslaugas, kurių kainos neviršytų šalies viduje taikomų kainų kartu ribojant kainų arbitražo riziką. Tokios tarptinklinio ryšio paslaugų sutartys – ne naujiena rinkoje. Tarptinklinio ryšio paslaugų sutartys jau egzistuoja ir jų dalyviams sudaromos sąlygos (laikantis konkurencijos teisės) pasiekti masto ekonomiją teikiant tarptinklinio ryšio paslaugas tarp sutarties šalių. Tačiau pasiūlymu reikalaujama, kad jiems turi būti pranešta, kad reikia padidinti skaidrumą. Siūloma savanoriška tvarka parengta siekiant paskatinti tokios teisėtos masto ekonomijos naudą perduoti vartotojams tarptinklinio ryšio paslaugas teikiant savojoje šalyje taikomomis kainomis, tokiomis sąlygomis, kuriomis būtų užtikrinta, kad tai taikoma tarptinkliniam ryšiui visoje Sąjungoje ir kad vartotojai visoje Sąjungoje laiku turėtų naudos iš tokių pasiūlymų. Kartu pasiūlymu numatoma reikiama pusiausvyra, kada operatoriai galėtų pritaikyti savo mažmeninių paslaugų pasiūlymus ir galiausiai užtikrinti, kad tai būtų naudinga visiems jų klientams. Be dvišalių ar daugiašalių tarptinklinio ryšio paslaugų sutarčių būtų nerealu, kad pavienis operatorius galėtų per numatytą laikotarpį visoje Sąjungoje tarptinklinį ryšį teikti neviršijant savojoje šalyje taikomų kainų. Galiausiai, būtina pakeisti EERRI reglamentą, kad institucijai būtų suteikta daugiau stabilumo ir ji galėtų atlikti labiau strateginį vaidmenį, pavyzdžiui, tuomet, kai paskiria kvalifikuotą pirmininką trejiems metams. 4. POVEIKIS BIUDŽETUI Siūlomas reglamentas neturi poveikio Sąjungos biudžetui. Visų pirma pasiūlymu iš dalies pakeisti Reglamentą (EB) Nr. 1211/2009 nedaromas poveikis nei personalo plano etatų skaičiui, nei ES finansiniam įnašui EERRI biurui ir atitinka Europos Parlamentui ir Tarybai skirtame komunikate (COM(2013)519 final) nustatytus skaičius 2013/0309 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatomos Europos bendrosios elektroninių ryšių rinkos ir žemyno ryšių infrastruktūros plėtros priemonės ir iš dalies keičiamos direktyvos 2002/20/EB, 2002/21/EB ir 2002/22/EB ir reglamentai (EB) Nr. 1211/2009 ir (ES) Nr. 531/2012 (Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[12], atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[13], laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros, kadangi: (1) Europa turi išnaudoti visus augimo šaltinius, kad įveiktų krizę, kurtų darbo vietas ir taptų vėl konkurencinga. Strategijos „Europa 2020“ tikslas – atkurti augimą ir darbo vietų kūrimą Sąjungoje. 2013 m. pavasario Europos Vadovų Taryba akcentavo skaitmeninės bendrosios rinkos svarbą augimui ir paragino pateikti konkrečias priemones, kad bendroji informacinių ir ryšių technologijų (IRT) rinka būtų sukurta kuo greičiau Vadovaujantis strategijos „Europa 2020“ tikslais ir šiuo raginimu, šiuo reglamentu siekiama papildyti ir pritaikyti esamą Sąjungos elektroninių ryšių reguliavimo sistemą, kad būtų sukurta bendroji elektroninių ryšių rinka; (2) vienoje iš strategijos „Europa 2020“ pavyzdinių iniciatyvų, Europos skaitmeninėje darbotvarkėje, IRT ir galimybės jungtis prie tinklo vaidmuo jau pripažintas būtinu mūsų ekonomikos ir visuomenės vystymosi pagrindu. Kad Europa galėtų pasinaudoti skaitmeninių pokyčių teikiama nauda, Sąjungai reikalinga dinamiška, visus sektorius apimanti ir visoje Europoje veikianti bendroji elektroninių ryšių rinka. Tokia iš tiesų bendra ryšių rinka bus inovatyvios ir pažangios skaitmeninės ekonomikos ir skaitmeninės bendrosios rinkos, kurioje internetinės paslaugos gali būti laisvai teikiamos ir kitose šalyse, pagrindu; (3) sklandžiai veikiančioje bendrojoje elektroninių ryšių rinkoje turėtų būti užtikrinta laisvė elektroninių ryšių tinklus ir paslaugas teikti kiekvienam klientui Sąjungos teritorijoje ir kiekvieno galutinių paslaugų gavėjų teisė rinktis geriausią rinkoje esantį pasiūlymą ir joms neturėtų trukdyti rinkų suskaidymas pagal valstybių teritorijas. Esama elektroninių ryšių reguliavimo sistema nevisiškai sprendžiama tokio suskaidymo problema, nes yra nacionalinės, o ne visos Sąjungos lygmens bendrojo leidimo išdavimo tvarkos, nacionalinės radijo dažnių spektro paskyrimo schemos, skirtingose valstybėse narėse elektroninių ryšių paslaugų teikėjai gali naudotis skirtingais prieigos produktais ir taikomos skirtingos vartotojų apsaugos taisyklės. Daugeliu atvejų Sąjungos taisyklėmis nustatomi tik pagrindai, o valstybės narės jas dažnai įgyvendina skirtingai; (4) sukūrus iš tiesų bendrą elektroninių ryšių rinką, turėtų būti skatinama konkurencija, investicijos į naujus patobulintus tinklus bei paslaugas ir inovacijos, o tai skatintų rinkos integraciją ir tarpvalstybinių paslaugų pasiūlą. Tai turėtų padėti pasiekti plataus užmojo didelės spartos plačiajuosčio ryšio tikslus, nustatytus Europos skaitmeninėje darbotvarkėje. Didesnis skaitmeninių infrastruktūrų ir paslaugų prieinamumas savo ruožtu turėtų padidinti vartotojams galimybes rinktis, pagerinti paslaugų kokybę, padidinti turinio įvairovę bei prisidėti prie teritorinės ir socialinės sanglaudos, taip pat sudaryti palankesnes sąlygas mobilumui Sąjungoje; (5) bendrosios elektroninių ryšių rinkos teikiama nauda turėtų pasiekti ir platesnę skaitmeninę ekosistemą, kuri apima Sąjungos įrangos gamintojus, turinio ir taikomųjų programų teikėjus, bei platesnę ekonomiką, ypač tokius jos sektorius kaip bankininkystė, automobilių pramonė, logistika, mažmeninė prekyba, energetika ir transportas, kurių produktyvumo didinimas priklauso nuo sujungiamumo, pavyzdžiui, per universalias debesijos taikomąsias programas, sujungtus objektus ir pasinaudojant galimybėmis skirtingoms įmonės dalims integruotai teikti paslaugas. Viešojo administravimo institucijoms ir sveikatos sektoriui taip pat turėtų būti naudinga tai, kad bus daugiau galimybių naudotis e. valdžios ir e. sveikatos paslaugomis. Bendrojoje elektroninių ryšių rinkoje taip pat gali padaugėti kultūrinio turinio ir paslaugų bei apskritai kultūrinės įvairovės. Ryšio paslaugų teikimas naudojant elektroninių ryšių tinklus ir paslaugas yra toks svarbus platesnei ekonomikai ir visuomenei, kad reikėtų vengti šiam sektoriui užkrauti nepagrįstą reguliavimo ar kitokią naštą; (6) šiuo reglamentu siekiama sukurti bendrąją elektroninių ryšių rinką imantis veiksmų trijose plačiose, tarpusavyje susijusiose srityse. Pirma, juo turėtų būti užtikrinta laisvė teikti tarptautines elektroninių ryšių paslaugas ir tinklus skirtingose valstybėse narėse remiantis vieno ES leidimo principu, pagal kurį sudaromos sąlygos visoje Sąjungoje užtikrinti didesnį šio konkretaus sektoriaus reguliavimo turinio ir įgyvendinimo nuoseklumą ir nuspėjamumą. Antra, prieigą reikia suteikti kur kas vienodesnėmis sąlygomis, taikomomis pagrindiniams ištekliams, reikalingiems norint elektroninių ryšių tinklus ir paslaugas teikti kitose valstybėse, ne vien tik belaidžiam plačiajuosčiam ryšiui, kuriam svarbus ir licencijuotas, ir nelicencijuojamas radijo dažnių spektras, bet ir fiksuotąja linija teikiama ryšiui. Trečia, siekiant suderinti verslo sąlygas ir kurti piliečių skaitmeninį pasitikėjimą, šiuo reglamentu turėtų būti suderintos galutinių paslaugų gavėjų, ypač vartotojų, apsaugos taisyklės. Tai apima nediskriminavimo, sutartinės informacijos, sutarčių nutraukimo ir teikėjų keitimo taisykles bei interneto prieigos, turinio, taikomųjų programų ir paslaugų bei srauto valdymo taisykles, kuriomis ne tik saugomi galutiniai paslaugų gavėjai, bet kartu garantuojamas nepertraukiamas interneto ekosistemos kaip inovacijų varomosios jėgos veikimas. Be to, tolesnės tarptinklinio ryšio reformos turėtų suteikti galutiniams paslaugų gavėjams pasitikėjimo naudotis ryšiu, kai jie keliauja po Sąjungą ir ilgainiui turėtų tapti vienodo kainų nustatymo ir kitų Sąjungoje taikomų sąlygų varomąja jėga; (7) todėl šiuo reglamentu turėtų būti papildyta esama Sąjungos reguliavimo sistema (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/19/EB[14], Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/20/EB[15], Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/21/EB[16], Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/22/EB[17], Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/58/EB[18], Komisijos direktyva 2002/77/EB[19], taip pat Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1211/2009[20], Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 531/2012[21] ir Europos Parlamento sprendimas Nr. 243/2012/ES[22]) ir pagal Sąjungos teisę priimti taikytini nacionalinės teisės aktai, nustatant konkrečias teises ir įsipareigojimus tiek elektroninių ryšių teikėjams, tiek galutiniams paslaugų gavėjams, atitinkamai keičiant esamas direktyvas ir Reglamentą (ES) Nr. 531/2012, kad būtų užtikrintas didesnis suderinimas, ir darant keletą svarbesnių pakeitimų, suderinamų su konkurencingesne bendrąja rinka; (8) šiame reglamente numatytomis priemonėmis laikomasi technologijų neutralumo principo, t. y. nenustatyta naudoti kokios nors konkrečios rūšies technologijų, nei diskriminuojama kuri nors jų rūšis; (9) teikiant tarpvalstybines elektroninių ryšių paslaugas vis dar susiduriama su didesne našta negu paslaugas, kurios teikiamos vienoje valstybėje. Visų pirma tarpvalstybiniai paslaugų teikėjai vis dar turi informuoti ir mokėti mokesčius atskirose priimančiosiose valstybėse narėse. Vieno ES leidimo turėtojams turėtų būti taikoma viena pranešimo sistema valstybėje narėje, kurioje yra jų pagrindinė buveinė (buveinės valstybė narė), ir tai sumažins tarpvalstybinių paslaugų teikėjų administracinę naštą. Vienas ES leidimas turėtų būti išduodamas įmonei, kuri teikia ar ketina teikti elektroninių ryšių paslaugas ir tinklus daugiau negu vienoje valstybėje narėje, tuo būdu suteikiant jai galimybes naudotis teisėmis, susijusiomis su laisve pagal šį reglamentą bet kurioje valstybėje narėje teikti elektroninių ryšių paslaugas ir tinklus. Vienas ES leidimas, kuriuo apibrėžiami pagrindiniai teisiniai reikalavimai, taikomi elektroninių ryšių operatoriams, paslaugas teikiantiems valstybėse narėse pagal bendrą leidimą, išduotą buveinės valstybės narės, turėtų užtikrinti laisvės visoje Sąjungoje teikti elektroninių ryšių paslaugas ir tinklus efektyvumą; (10) elektroninių ryšių paslaugos ir tinklai kitose valstybėse gali būti teikiami įvairiomis formomis, priklausomai nuo keleto veiksnių, tokių kaip teikiamo tinklo ar paslaugų rūšis, reikalingos fizinės infrastruktūros mastas arba skirtingose valstybėse narėse turimų abonentų skaičius. Apie ketinimą teikti elektroninių ryšių paslaugas kitoje valstybėje ar eksploatuoti elektroninių ryšių tinklą daugiau negu vienoje valstybėje narėje galima spręsti iš veiksmų, tokių kaip derybos dėl susitarimų gauti prieigą prie tinklų konkrečioje valstybėje narėje arba vykdyti rinkodarą interneto svetainėje valstybės narės, kurioje siekiama vykdyti veiklą, kalba; (11) nepriklausomai nuo to, ar operatorius pasirenka kitoje valstybėje eksploatuoti elektroninių ryšių tinklus ar teikti elektroninių ryšių paslaugas, Europos elektroninių ryšių teikėjui taikoma reguliavimo tvarka turėtų būti neutrali komercinių sprendimų, susijusių su funkcijų ir veiklos organizavimu valstybėse narėse, atžvilgiu. Todėl, nepriklausomai nuo įmonės organizacinės struktūros, Europos elektroninių ryšių teikėjo buveinės valstybe nare turėtų būti laikoma valstybė narė, kurioje priimami strateginiai sprendimai dėl elektroninių ryšių tinklų ar paslaugų teikimo; (12) vienas ES leidimas turėtų būti grindžiamas bendruoju leidimu, išduotu buveinės valstybėje narėje. Jam neturėtų būti taikomi reikalavimai, kurie jau taikomi pagal galiojančius nacionalinius įstatymus, kuriais elektroninių ryšių sektorius konkrečiai nereglamentuojamas. Be to, Europos elektroninių ryšių teikėjams turėtų būti taikomos ir šio reglamento bei Reglamento (ES) Nr. 531/2012 nuostatos; (13) dauguma šiam konkrečiam sektoriui taikomų sąlygų, pavyzdžiui, dėl prieigos prie tinklų arba tinklų saugumo ir vientisumo arba dėl prieigos prie skubios pagalbos iškvietimo tarnybų, yra glaudžiai susijusios su vieta, kurioje yra toks tinklas arba kurioje teikiama paslauga. Todėl Europos elektroninių ryšių teikėjui gali būti taikomos valstybėse narėse, kuriose jis veikia, taisyklės, jei šiame reglamente nenumatyta kitaip; (14) jeigu valstybės narės reikalauja, kad sektorius prisidėtų finansuojant universaliųjų paslaugų įsipareigojimus ir nacionalinių reguliavimo institucijų administracines išlaidas, įnašo paskirstymo kriterijai ir procedūros turėtų būti proporcingi ir nediskriminaciniai Europos elektroninių ryšių teikėjų atžvilgiu, kad nebūtų sudaromos kliūtys patekti į rinką iš kitų valstybių, visų pirma naujiems rinkos dalyviams ir mažesniems operatoriams; todėl nustatant atskirų įmonių įnašą reikėtų atsižvelgti į įnašo mokėtojo užimamą rinkos dalį, vertinant atitinkamoje valstybėje narėje turėtą apyvartą, ir reikėtų taikyti de minimis ribą; (15) būtina užtikrinti, kad panašiomis aplinkybėmis skirtingos valstybės narės nediskriminuotų nė vieno Europos elektroninių ryšių teikėjo, ir kad bendrojoje rinkoje būtų taikoma nuosekli reguliavimo praktika, ypač į Direktyvos 2002/21/EB 15 ar 16 straipsnių bei Direktyvos 2002/19/EB 5 ar 8 straipsnių taikymo sritį patenkančių priemonių atveju. Todėl Europos elektroninių ryšių teikėjams turėtų būti užtikrinta, kad objektyviai lygiavertėse situacijose skirtingos valstybės narės taikytų vienodas sąlygas, kad daugelyje teritorijų būtų galima vykdyti labiau integruotą veiklą. Be to, tokiais atvejais Sąjungos lygmeniu turėtų būti nustatyta konkreti sprendimų dėl taisomųjų priemonių projektų peržiūros tvarka, kaip apibrėžta Direktyvos 2002/21/EB 7a straipsnyje, kad Europos elektroninių ryšių teikėjams skirtingose valstybėse narėse nebūtų nepagrįstai taikomi skirtingi įpareigojimai; (16) reguliavimo ir priežiūros įgaliojimai turėtų būti paskirstyti tarp Europos elektroninių ryšių teikėjų buveinės ir bet kurios priimančiosios valstybės narės siekiant sumažinti kliūtis patekti į rinką ir kartu užtikrinti, kad šiems teikėjams taikomos elektroninių ryšių paslaugų ir tinklų teikimo sąlygos būtų tinkamai vykdomos. Kiekviena nacionalinė reguliavimo institucija turėtų prižiūrėti, kaip jos teritorijoje laikomasi pagal Sąjungos teisę taikomų sąlygų, įskaitant sankcijas ir laikinąsias priemones, tačiau tik buveinės valstybės narės nacionalinė reguliavimo institucija turėtų turėti teisę laikinai sustabdyti arba panaikinti Europos elektroninių ryšių teikėjo teises teikti elektroninių ryšių tinklus ir paslaugas visoje Sąjungoje ar jos dalyje; (17) radijo dažnių spektras – viešoji gėrybė ir vienas iš Sąjungos judriojo, belaidžio plačiajuosčio ir palydovinio ryšio bendrosios rinkos gyvybiškai svarbių išteklių. Plėtojant belaidį plačiajuostį ryšį prisidedama prie Europos skaitmeninės darbotvarkės įgyvendinimo, visų pirma prie tikslo užtikrinti, kad iki 2020 m. visi Sąjungos piliečiai turėtų prieigą prie bent 30 Mb/s spartos plačiajuosčio ryšio, ir sudarant galimybę Sąjungai turėti patį sparčiausią ir didžiausio pajėgumo plačiajuostį ryšį. Tačiau Sąjunga atsilieka nuo kitų svarbiausių pasaulio regionų – nuo Šiaurės Amerikos, Afrikos ir dalies Azijos – naujausios kartos belaidžio plačiajuosčio ryšio technologijų, kurių reikia norint pasiekti tuos politikos tikslus, išsivystymo ir skvarbos srityse. Nevienodas leidimų išdavimo procesas ir prieigos prie 800 MHz dažnių juostos belaidžiam plačiajuosčiui ryšiui užtikrinimas, kur daugiau nei pusė valstybių narių prašo taikyti leidžiančią nukrypti nuostatą ar nespėja to padaryti iki Europos Parlamento ir Tarybos sprendime 243/2012 dėl radijo spektro politikos programoje[23] nustatyto termino įrodo, kad būtina kuo skubiau imtis veiksmų, net ir dabartinės radijo spektro politikos programos galiojimo laikotarpiu. Sąjungos priemonių, kuriomis pagal Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą 676/2002/EB[24] buvo siekiama suderinti radijo spektro prieinamumo ir jo veiksmingo naudojimo belaidžiam plačiajuosčiam ryšiui sąlygas, nepakako, kad ši problema būtų išspręsta; (18) dėl skirtingos nacionalinės politikos bendroji rinka tampa nenuosekli ir susiskaidžiusi, o tai trukdo vystyti paslaugas Sąjungos mastu ir užbaigti kurti bendrąją belaidžio plačiajuosčio ryšio rinką. Visų pirma dėl to galėtų būti sukurtos nevienodos prieigos prie tokių paslaugų sąlygos, kliudoma skirtingose valstybėse narėse įsteigtų įmonių konkurencijai, neskatinamos investicijos į pažangesnius tinklus ir technologijas ir novatoriškų paslaugų atsiradimas, kartu piliečiams ir įmonėms nesuteikiama universalių integruotų aukštos kokybės paslaugų, o belaidžio plačiajuosčio ryšio operatoriai nepasiekia didesnio efektyvumo, kurį gautų iš didelio masto labiau integruotos veiklos. Todėl kartu su Sąjungos lygmeniu atliekamais veiksmais, susijusiais su tam tikrais radijo dažnių spektro paskyrimo aspektais, reikėtų plėtoti visą Sąjungą apimančias pažangias belaidžio plačiajuosčio ryšio paslaugas. Kartu valstybėms narėms turėtų būti palikta teisė priimti priemones, kuriomis jų radijo dažnių spektras tvarkomas viešosios tvarkos, visuomenės saugumo ir gynybos tikslais; (19) elektroninių ryšių teikėjai, įskaitant judriojo ryšio operatorius ar tokių operatorių konsorciumus, turėtų galėti bendrai organizuoti didelės Sąjungos teritorijos dalies veiksmingą ir prieinamą aprėptį siekiant ilgalaikės naudos galutiniams paslaugų gavėjams, todėl keliose valstybėse narėse radijo spektrą turėtų naudoti panašiomis sąlygomis, taikant panašias procedūras, kainas, trukmę suderintose dažnių juostose, taip pat turėti papildomus radijo spektro paketus, tokius kaip žemesnių ir aukštesnių dažnių derinys, kad būtų padengtos tankiai ir ne taip tankiai apgyvendintos vietovės. Iniciatyvomis, kuriomis užtikrinamas geresnis koordinavimas ir nuoseklumas, taip pat būtų padidintas investicijų į tinklą aplinkos nuspėjamumas. Toks nuspėjamumas būtų labai naudingas formuojant aiškią politiką, kuria siekiama ilgalaikio radijo spektro naudojimo teisių galiojimo nepažeidžiant tokių teisių neapibrėžto pobūdžio kai kuriose valstybėse narėse, ir, savo ruožtu, būtų susijęs su aiškiomis viso ar dalies radijo spektro, kuris naudojamas suteikus tokias individualias naudojimo teises, perdavimo, nuomojimo ar dalijimosi taisyklėmis; (20) reikia geriau koordinuoti naudojimąsi radijo spektru ir gerinti naudojimosi teisių nuoseklumą bent juostose, kurios suderintos belaidžiam fiksuotajam, nešiojamųjų įrenginių ir judriajam plačiajuosčiam ryšiui. Šios juostos apima juostas, kurios Tarptautinėje telekomunikacijų sąjungoje (ITU) nustatytos naudoti pažangiosioms tarptautinio judriojo ryšio (IMT) sistemoms, taip pat juostas, naudojamas radijo ryšio vietiniams tinklams (RLAN), kaip antai 2,4 GHz ir 5 GHz. Šią nuostatą reikėtų taikyti ir juostoms, kurios ateityje gali būti suderintos naudoti belaidžiam plačiajuosčiam ryšiui, kaip numatyta Radijo spektro politikos programos 3 straipsnio b dalyje ir 2013 m. birželio 13 d. priimtoje Radijo spektro politikos grupės (RSPG) nuomonėje dėl Europos strateginių uždavinių spręsti didėjančią radijo spektro paklausą belaidžiam plačiajuosčiam ryšiui, kaip antai artimoje ateityje – 700 MHz, 1,5 GHz ir 3,8–4,2 GHz juostoms; (21) siekiant įvairių nacionalinių radijo spektro skyrimo procedūrų nuoseklumo būtų naudingos aiškesnės nuostatos dėl: leidimų išdavimo procedūrų terminams taikomų kriterijų; laikotarpio, kuriam suteikiamos naudojimosi teisės, mokesčių ir jų mokėjimo būdų; pajėgumo ir aprėpties įpareigojimų; radijo spektro intervalo ir spektro blokų, kuriuose taikoma leidimo procedūra, apibrėžties; objektyvių ribų reikalavimų, kuriais būtų skatinama veiksminga konkurencija; galimybės prekiauti naudojimosi teisėmis sąlygų, įskaitant bendro naudojimosi sąlygas; (22) apribojus mokesčių naštą iki to, kas būtina siekiant užtikrinti optimalų radijo spektro valdymą, bei užtikrinus mokėjimo iškart ir periodinių mokesčių pusiausvyrą būtų skatinama investuoti į infrastruktūrą ir technologijų diegimą, o dėl susijusio sąnaudų sumažėjimo gautų naudos galutiniai paslaugų gavėjai; (23) labiau suderinus radijo spektro skyrimą ir po to belaidžio plačiajuosčio ryšio diegimą visoje Sąjungoje, būtų skatinamas masto poveikis susijusiose pramonės šakose, kaip antai tinklo įrangos ir galinių įrenginių. Tokiose pramonės šakose savo ruožtu būtų galima labiau atsižvelgti į Sąjungos iniciatyvas ir naudojimosi radijo spektru politiką, nei buvo atsižvelgiama pastaruoju metu. Todėl turėtų būti nustatyta naudojimosi teisių tokiose juostose suteikimo terminų ir minimalios arba bendros tų teisių galiojimo trukmės suderinimo procedūra; (24) dėl kitų svarbiausių esminių sąlygų, kurias galima susieti su radijo spektro naudojimo belaidžiam plačiajuosčiam ryšiui teisėmis, pasakytina, kad šiame reglamente nustatytus reguliavimo principus ir kriterijus plačiau taikyti atskirose valstybėse narėse padėtų koordinavimo mechanizmas, kurį taikant Komisija ir kitų valstybių narių kompetentingos institucijos turėtų galimybę iš anksto pateikti pastabas dėl naudojimosi teisių suteikimo tam tikroje valstybėje narėje, o Komisija turėtų galimybę atsižvelgti į valstybių narių nuomones, kad nebūtų įgyvendinami siūlymai, kurie, kaip paaiškėja, neatitinka Sąjungos teisės aktų; (25) atsižvelgiant į tai, kad radijo spektro poreikis belaidžiam plačiajuosčiam ryšiui sparčiai auga, reikėtų skatinti alternatyvios prieigos prie plačiajuosčio ryšio sprendimus, kuriuos taikant spektras naudojamas efektyviai. Tokie sprendimai apima mažos galios trumpo veikimo nuotolio belaidės prieigos sistemas, kaip antai vadinamuosius radijo ryšio vietinio tinklo (RLAN, vadinamojo „WiFi“) viešosios interneto prieigos taškus (angl. hotspots), taip pat nedidelių mažos galios korinio ryšio prieigos taškų (vadinamųjų femto-, piko- ar metroląstelių) tinklus; (26) vis labiau naudojamos papildomosios belaidės prieigos sistemos, kaip antai RLAN, visų pirma viešai prieinami RLAN prieigos taškai, kad būtų galima galutiniams paslaugų gavėjams suteikti galimybę naudotis internetu, o judriojo ryšio operatoriams – sumažinti judriojo ryšio duomenų srautus; tam naudojami suderinti radijo spektro ištekliai, kuriais naudojantis nebūtina gauti atskirą leidimą ar įgyti teisę naudoti radijo spektrą; (27) daugumą RLAN prieigos taškų kol kas naudoja privatūs naudotojai, kad savo fiksuotojo plačiajuosčio ryšio jungtimi galėtų naudotis vietiniu belaidžiu ryšiu. Jei galutiniai paslaugų gavėjai, naudodamiesi savo interneto paslaugų abonementu, nusprendžia dalytis prieiga prie savo RLAN su kitais, tokių prieigos taškų gausa, visų pirma tankiai apgyvendintose vietovėse, dėl pakartotinio spektro naudojimo turėtų padėti maksimaliai išnaudoti duomenų perdavimo belaidžiu ryšiu pajėgumą ir sukurti ekonomiškai efektyvią kitiems galutiniams paslaugų gavėjams prieinamą papildomąją belaidžio plačiajuosčio ryšio infrastruktūrą. Todėl reikėtų užtikrinti, kad galutiniams paslaugų gavėjams nebūtų nustatoma nereikalingų apribojimų dalytis prieiga prie savo RLAN prieigos taško su kitais galutiniais paslaugų gavėjais arba prisijungti prie tokių prieigos taškų, o jei tokių apribojimų yra, jie turėtų būti panaikinti; (28) be to, turėtų būti panaikinti ir nereikalingi apribojimai diegti bei sujungti tarpusavyje RLAN prieigos taškus. Valdžios institucijos arba viešųjų paslaugų teikėjai savo patalpose vis dažniau naudoja RLAN prieigos taškus savo tikslais, pvz., jais naudojasi darbuotojai, juos naudojant piliečiams ekonomiškai efektyviai užtikrinama galimybė vietoje lengviau naudotis elektroninės valdžios paslaugomis arba teikiama tikralaikė informacija, būtina teikiant pažangiąsias viešąsias paslaugas, kaip antai viešojo transporto ar eismo valdymo. Tokios organizacijos galėtų teikti prieigą prie tokių prieigos taškų ir visiems piliečiams kaip papildomą paslaugą prie visuomenei tokiose patalpose jau teikiamų paslaugų ir joms turėtų būti suteikta galimybė tai daryti laikantis konkurencijos ir viešojo pirkimo taisyklių. Teikėjas, kuris privačioje teritorijoje, aplink ją ar ribotoje viešoje teritorijoje užtikrina galimybę vietoje naudotis elektroninių ryšių tinklais kaip kitą veiklą, kuri nėra grindžiama tokia prieiga, papildančia paslauga, pvz., kitos komercinės veiklos klientams ar plačiajai visuomenei toje teritorijoje suteikia galimybę naudotis RLAN viešosios interneto prieigos taškais, neturėtų būti laikomas elektroninių ryšių paslaugų teikėju; (29) mažos galios, mažos aprėpties belaidžio ryšio prieigos taškai yra labai maži į buitinius „WiFi“ maršruto parinktuvus panašūs ir menkai pastebimi įrenginiai, kurių techninės charakteristikos turėtų būti nustatytos Sąjungos lygmeniu, kad juos būtų galima diegti ir naudoti įvairiomis vietos sąlygomis pagal bendrąjį leidimą, be nereikalingų apribojimų, individualių planavimo ar kitų leidimų. Priemonių, kuriomis nustatomos tokio naudojimo pagal bendrąjį leidimą techninės charakteristikos, proporcingumas turėtų būti užtikrinamas nustatant charakteristikas, kurios yra daug griežtesnės, nei Sąjungos priemonėmis nustatytos didžiausios tokių parametrų, kaip išėjimo galia, ribos; (30) valstybės narės turėtų užtikrinti, kad dėl nacionalinio radijo spektro valdymo nebūtų trukdoma kitoms valstybėms narėms naudotis radijo spektru, kuriuo naudotis jos turi teisę, ar laikytis įsipareigojimų, susijusių su juostomis, kurių naudojimas suderintas Sąjungos lygmeniu. Remiantis esama RSPG veikla, reikia koordinavimo mechanizmo siekiant užtikrinti, kad kiekviena valstybė narė galėtų tinkamai naudotis radijo spektru ir kad koordinavimo priemonės būtų nuoseklios ir būtų užtikrinamas jų įgyvendinimas; (31) iš patirties įgyvendinant Sąjungos reguliavimo sistemą matyti, kad taikant dabar galiojančias nuostatas, kuriomis reikalaujama nuosekliai taikyti reguliavimo priemones ir kartu siekti tikslo skatinti vidaus rinkos plėtrą, nebuvo sukurtos pakankamos paskatos projektuoti prieigos produktus, visų pirma susijusius su fiksuotojo ryšio tinklais, remiantis suderintais standartais ir procesais. Vykdant veiklą įvairiose valstybėse narėse operatoriams sunku tinkamame tinkle rasti tinkamos kokybės ir tinkamo paslaugos sąveikumo lygio prieigos produktų, o kai tokių produktų yra, jų techninės savybės skiriasi. Dėl to didėja sąnaudos ir tai kliudo teikti tarpvalstybines paslaugas; (32) bendrosios elektroninių ryšių rinkos integraciją būtų galima paspartinti nustačius sistemą, pagal kurią, remiantis svarbiausiais parametrais ir minimaliomis charakteristikomis, būtų apibrėžti tam tikri svarbiausi Europos virtualūs produktai, kurie yra itin svarbūs elektroninių ryšių paslaugų teikėjams, kad šie galėtų teikti tarpvalstybines paslaugas, ir priimta visos Europos strategija atsižvelgiant į tai, kad vis labiau informacija visuotinai perduodama internetu; (33) turėtų būti sprendžiami su įvairiais virtualiais produktais susijusių veiklos poreikių klausimai. Jei didelę įtaką rinkoje turintis operatorius pagal Pagrindų direktyvą ir Prieigos direktyvą buvo įpareigotas teikti prieigą reguliuojamomis sąlygomis konkrečiuose savo tinklo prieigos taškuose, turėtų būti teikiami Europos virtualūs plačiajuosčio ryšio prieigos produktai. Pirma, kai būtina ir proporcinga remiantis rinkos tyrimu, galimybę veiksmingai patekti į kitos valstybės rinką turėtų palengvinti suderinti produktai, kurie tarpvalstybinių paslaugų teikėjams suteiktų pradinę galimybę nedelsiant teikti nuspėjamos ir pakankamos kokybės paslaugas savo galutiniams vartotojams, įskaitant paslaugas verslo klientams, turintiems veiklos padalinius įvairiose valstybėse narėse. Šie suderinti produktai turėtų būti teikiami pakankamą laikotarpį, kad norintys gauti prieigą subjektai ir teikėjai galėtų planuoti vidutinio ir ilgojo laikotarpio investicijas; (34) antra, modernūs virtualūs prieigos produktai, į kuriuos norintys gauti prieigą subjektai turi daugiau investuoti ir kurie užtikrina didesnes valdymo ir diferencijavimo galimybes, visų pirma teikiant prieigą labiau vietiniu lygmeniu, yra labai svarbūs siekiant visoje vidaus rinkoje sudaryti tvarios konkurencijos sąlygas. Todėl šie svarbiausi naujos kartos prieigos (NKP) tinklų didmeninės prieigos produktai taip pat turėtų būti suderinti siekiant palengvinti tarpvalstybines investicijas. Tokių virtualių plačiajuosčio ryšio prieigos produktų funkcijos turėtų būti lygiavertės fizinio atsiejimo funkcijoms, kad nacionalinės reguliavimo institucijos, vertindamos proporcingumą pagal Direktyvą 2002/19/EB, galėtų svarstyti įvairesnes galimas didmeninės rinkos taisomąsias priemones; (35) trečia, reikia suderinti ir nuomojamųjų linijų išplėstinės sąsajos baigiamųjų segmentų didmeninės prieigos produktus, kad reikliausiems verslo paslaugų gavėjams būtų galima teikti ypatingos svarbos ryšių paslaugas tarptautiniu mastu; (36) kai laipsniškai pereinama prie vien IP tinklų, programų, kurios grindžiamos prieiga prie kitų tinklų, kūrimą stabdo tai, kad nėra įvairioms paslaugų rūšims skirtų IP grindžiamų užtikrintos paslaugos kokybės prisijungimo produktų, kurie užtikrintų galimybę palaikyti ryšį tarp įvairių tinklo sričių ir tarptinklinį ryšį valstybėje narėje ir tarpvalstybiniu mastu, o tai stabdo technologines inovacijas. Be to, dėl tokios padėties negalima plačiau pasinaudoti pranašumais, susijusiais su IP grindžiamų tinklų valdymu ir užtikrinto kokybės lygio prisijungimo produktų teikimu, visų pirma geresniu saugumu, patikimumu ir lankstumu, ekonominiu efektyvumu ir spartesniu pateikimu, nors tai būtų naudinga tinklo operatoriams, paslaugų teikėjams ir galutiniams paslaugų gavėjams. Todėl reikia suderintos šių produktų projektavimo ir prieinamumo pagrįstomis sąlygomis, įskaitant, kai reikalaujama, kryžminio tiekimo galimybę susijusioms elektroninių ryšių įmonėms, metodikos; (37) į Europos virtualius plačiajuosčio ryšio prieigos produktus, nustatytus pagal šį reglamentą, turėtų atsižvelgti nacionalinės reguliavimo institucijos, vertindamos, kokios prieigos taisomosios priemonės yra tinkamiausios operatorių, kurie, kaip nustatyta, turi didelę įtaką rinkoje, tinklams, kartu siekiant išvengti pernelyg didelio reguliavimo nereikalingai dauginant didmeninės prieigos produktus, nustatomus remiantis rinkos tyrimu ar kitomis sąlygomis. Visų pirma, vien todėl, kad nustatomi Europos virtualios prieigos produktai, neturėtų padidėti tam tikram operatoriui nustatomų reguliuojamų prieigos produktų skaičius. Be to, priėmus šį reglamentą nacionalinės reguliavimo institucijos turės įvertinti, ar vietoje taikomų didmeninės prieigos taisomųjų priemonių turėtų būti nustatytas Europos virtualios plačiajuosčio ryšio prieigos produktas, ir įvertinti, ar tinkama nustatyti Europos virtualios plačiajuosčio ryšio prieigos produktą atsižvelgiant į būsimus rinkos tyrimus, kai jos nustato, kad yra didelė įtaka rinkoje, tačiau tai neturėtų daryti poveikio jų pareigai nustatyti tinkamiausią ir proporcingą taisomąją priemonę atsižvelgiant į nustatytą konkurencijos problemą pagal Direktyvos 2002/21/EB 16 straipsnį; (38) kad reguliavimas būtų nuspėjamas, rengiant teisės aktus reikia atsižvelgti ir į svarbiausius pagal galiojančią teisinę sistemą besiformuojančios sprendimų priėmimo praktikos elementus, turinčius poveikio sąlygoms, kuriomis didmeninės prieigos produktai, įskaitant Europos virtualius plačiajuosčio ryšio prieigos produktus, teikiami NKP tinkluose. Tai turėtų apimti nuostatas, kurios atspindėtų, kiek didmeninės prieigos rinkų tyrimui ir visų pirma ar reikia reguliuoti tokios prieigos prie NKP tinklų kainas, yra svarbus alternatyvių fiksuotojo ir belaidžio ryšio infrastruktūrų konkurencinio spaudimo, veiksmingos nediskriminacinės prieigos garantijų ir esamo konkurencijos lygio pagal kainą, pasirinkimą ir kokybę mažmeninėje rinkoje santykis. Pastarasis dalykas galiausiai lemia naudą galutiniams paslaugų gavėjams. Pvz., atlikdamos vertinimą konkrečiu atveju pagal Direktyvos 2002/21/EB 16 straipsnį ir nedarydamos poveikio didelės įtakos rinkoje vertinimui ir ES konkurencijos taisyklių taikymui, nacionalinės reguliavimo institucijos gali manyti, kad kai yra du fiksuotojo ryšio NKP tinklai, rinkos sąlygos yra pakankamai konkurencingos, kad būtų skatinamas tinklų modernizavimas ir siekiama teikti itin didelės spartos ryšio paslaugas, o tai yra vienas iš svarbių konkurencijos mažmeninėje rinkoje parametrų; (39) tikėtina, kad dėl didesnės konkurencijos bendrojoje rinkoje ilgainiui sumažės šio konkretaus sektoriaus rinkos reguliavimas, grindžiamas rinkos analize. Iš tiesų, vienas iš bendrosios rinkos sukūrimo rezultatų turėtų būti kur kas veiksmingesnė konkurencija atitinkamose rinkose, kur ex post būtų taikoma konkurencijos teisė, kuri vis dažniau laikoma pakankama priemone rinkos veikimui užtikrinti. Siekiant užtikrinti tarptautiniu mastu taikomo reguliavimo metodo teisinį aiškumą ir nuspėjamumą, reikėtų numatyti aiškius privalomus kriterijus, pagal kuriuos būtų galima įvertinti, ar konkrečioje rinkoje vis dar pateisinamas ex ante reguliavimo įpareigojimų taikymas atsižvelgiant į kliūčių patvarumą ir konkurencijos perspektyvas, visų pirma į infrastruktūra grindžiamos konkurencijos perspektyvas, ir į konkurencijos mažmeninėje rinkoje sąlygas, vertinant tokius parametrus kaip kaina, pasirinkimas ir kokybė, kurie galiausiai ir yra svarbiausi galutiniams paslaugų gavėjams ir pasauliniam ES ekonomikos konkurencingumui. Tuo turėtų būti grindžiamos rinkų, kuriose gali būti taikomas ex ante reguliavimas, sąrašo tolesnės peržiūros ir tai turėtų padėti nacionalinėms reguliavimo institucijoms sutelkti pastangas tose srityse, kuriose konkurencija dar silpna, ir tai daryti darniai. Iš tiesų bendrosios elektroninių ryšių rinkos sukūrimas gali turėti įtakos ir rinkų geografinei aprėpčiai tiek konkretaus sektoriaus reguliavimo, grindžiamo konkurencijos principais, tiek konkurencijos teisės taikymo tikslais; (40) konkretaus sektoriaus galutinių paslaugų gavėjų apsaugos taisyklių nacionalinio įgyvendinimo skirtumai sukuria nemažas kliūtis bendrajai skaitmeninei rinkai, visų pirma dėl to, kad išauga elektroninių ryšių visuomenei teikėjų, ketinančių pasiūlyti paslaugas valstybėse narėse, taisyklių laikymosi sąnaudos. Be to, dėl suskaidymo ir neužtikrintumo dėl skirtingose valstybėse narėse suteikiamo apsaugos lygio pakertamas galutinių paslaugų gavėjų pasitikėjimas ir tai neskatina jų elektroninių ryšių paslaugų įsigyti užsienyje. Kad būtų pasiektas Sąjungos vidaus rinkos kliūčių šalinimo tikslas, būtina pakeisti esamas skirtingas nacionalines teisines priemones vienu visiškai suderintu konkretaus sektoriaus taisyklių rinkiniu, kuriuo būtų sukurtas bendras aukštas galutinių paslaugų gavėjų apsaugos lygis. Toks visiškas teisinių nuostatų suderinimas neturėtų trukdyti elektroninių ryšių visuomenei teikėjams siūlyti galutiniams paslaugų gavėjams sutartines sąlygas, kuriomis numatoma kur kas didesnė apsauga; (41) šiuo reglamentu suderinamos tik tam tikros konkretaus sektoriaus taisyklės, todėl juo neturėtų būti pažeidžiamos Sąjungos teisės aktais ir jų įgyvendinimo nacionalinės teisės aktais nustatytos bendros vartotojų apsaugos taisyklės; (42) šio reglamento 4 ir 5 skyrių nuostatose daroma nuoroda į galutinius paslaugų gavėjus, tokios nuostatos turėtų būti taikomos ne tik vartotojams, bet ir kitoms galutinių paslaugų gavėjų kategorijoms, visų pirma labai mažoms įmonėms. Galutiniai paslaugų gavėjai, išskyrus vartotojus, turėtų galėti, paprašę susitarti atskirose sutartyse nukrypti nuo tam tikrų nuostatų; (43) tam, kad būtų sukurta bendroji elektroninių ryšių rinka, taip pat reikia pašalinti kliūtis galutiniams paslaugų gavėjams turėti prieigą prie elektroninių ryšių paslaugų visoje Sąjungoje. Todėl valdžios institucijos turėtų nedidinti arba neišlaikyti esamų kliūčių tarpvalstybiniam tokių paslaugų pirkimui. Elektroninių ryšių visuomenei teikėjai neturėtų nesuteikti arba riboti prieigos arba diskriminuoti galutinius paslaugų gavėjus dėl jų pilietybės arba valstybės narės, kurioje jie gyvena. Vis dėlto, įmanoma diferencijuoti dėl objektyviai pateisinamų kainų, rizikos ir rinkos sąlygų, pvz., paklausos ar konkurentų taikomų kainų, skirtumų; (44) išlieka labai dideli ir fiksuotojo, ir judriojo ryšio skambučių ir SMS žinučių savojoje šalyje ir tų, kurie užbaigiami kitoje valstybėje narėje, kainų skirtumai. Nors yra didelių svyravimų, lyginant skirtingas šalis, operatorius ir tarifų paketus, taip pat judriojo ryšio ir fiksuotojo ryšio paslaugas, tai ir toliau turi poveikį labiau pažeidžiamoms klientų grupėms ir sudaro kliūtis palaikyti nenutrūkstamus ryšius visoje Sąjungoje. Tai nutinka nepaisant smarkiai sumažintų ir apskritai suvienodintų skambučių užbaigimo kainų skirtingose valstybėse narėse ir žemų kainų tranzito rinkose. Be to, perėjus prie vien IP grindžiamos elektroninių ryšių aplinkos ilgainiui turėtų dar labiau sumažėti kainos. Todėl bet kokie reikšmingi savojoje šalyje teikiamo fiksuotojo tarpmiestinio ryšio (t. y. kitokio ryšio nei ryšys vienoje vietovėje, nustatytoje pagal geografinės zonos kodą nacionaliniame numeracijos plane), ir fiksuotojo ryšio, kuris baigiasi kitoje valstybėje narėje, mažmeninių tarifų skirtumai turėtų būti pateisinami remiantis objektyviais kriterijais. Tarptautinių judriojo ryšio paslaugų mažmeniniai tarifai neturėtų viršyti reguliuojamiems tarptinklinio ryšio skambučiams ir SMS žinutėms taikomo Europos skambučių tarifo ir Europos SMS tarifo, atitinkamai numatytų Reglamente (ES) Nr. 531/2012, išskyrus tuos atvejus, kai tai pateisinama remiantis objektyviais kriterijais. Į tokius kriterijus gali būti įtrauktos papildomos sąnaudos ir pagrįsta susijusi marža. Kiti objektyvūs veiksniai gali būti susijusios kainos elastingumo skirtumai ir galimybės visiems galutiniams paslaugų gavėjams lengvai pasinaudoti elektroninių ryšių visuomenei teikėjų, kurie tarpvalstybinių ryšių paslaugas Sąjungoje siūlo be papildomo mokesčio ar už nedidelį papildomą mokestį, siūlomais alternatyviais tarifais arba informacinės visuomenės paslaugomis, kurios turi panašių funkcijų, jeigu paslaugų teikėjai aktyviai informuoja galutinių paslaugų gavėjus apie tokias alternatyvas; (45) per pastaruosius dešimtmečius internetas tapo atvira inovacijų platforma, kuri yra lengvai prieinama galutiniams paslaugų gavėjams, turinio ir taikomųjų programų teikėjams bei interneto paslaugų teikėjams. Esama reguliavimo sistema siekiama didinti galutinių paslaugų gavėjų galimybes prieiti prie informacijos ir ją skleisti, bei naudoti savo pasirinktas taikomąsias programas ir paslaugas. Tačiau 2012 m. gegužės mėn. paskelbtos Europos elektroninių ryšių reguliuotojų institucijos (EERRI) ataskaitos dėl duomenų srautų valdymo praktikos ir 2012 m. gruodžio mėn. paskelbto Sveikatos ir vartotojų reikalų vykdomosios agentūros užsakyto, tyrimo dėl interneto prieigos ir teikimo rinkos veikimo Europos Sąjungoje vertinant vartotojo požiūriu rezultatai atskleidė, kad nemažos galutinių paslaugų gavėjų dalies atžvilgiu taikoma tokia duomenų srautų valdymo tvarka, kuria blokuojamos arba sulėtinamos tam tikros taikomosios programos. Dėl šių tendencijų reikalingos aiškios Sąjungos lygmens taisyklės, kad būtų galima išlaikyti internetą atvirą ir išvengti bendrosios rinkos suskaidymo dėl atskirų valstybių narių taikomų priemonių; (46) galutiniai paslaugų gavėjai gali turėti laisvą prieigą prie informacijos ir teisėto turinio, gali juos skleisti, naudoti pasirinktas taikomąsias programas ir paslaugas tik jei laikosi Sąjungos ir su jais suderintų nacionalinės teisės aktų. Šiuo reglamentu nustatomos bet kokių šios laisvės apribojimų, kuriuos gali taikyti elektroninių ryšių visuomenei teikėjai, ribos, tačiau juo nepažeidžiami kiti Sąjungos teisės aktai, įskaitant autorių teisių taisykles ir Direktyvą 2000/31/EB; (47) atvirame internete elektroninių ryšių visuomenei teikėjai neturėtų blokuoti, sulėtinti, pabloginti ar diskriminuoti konkretaus turinio, taikomųjų programų arba paslaugų ar konkrečių jų klasių, jei neviršijamos sutartyje numatytos duomenų kiekio ir interneto prieigos paslaugų spartos ribos, išskyrus kai taikomas ribotas skaičius pagrįsto duomenų srautų valdymo priemonių. Tokios priemonės turėtų būti skaidrios, proporcingos ir nediskriminuojančios. Pagrįstas duomenų srautų valdymas apima rimtų nusikaltimų prevenciją ar trukdymą juos vykdyti, įskaitant teikėjų savanoriškus veiksmus, kuriais nesuteikiama prieiga prie vaikų pornografijos ar užkertamas kelias ją skleisti. Tinklo perkrovos poveikio mažinimas turėtų būti laikomas pagrįsta priežastimi, su sąlyga, kad tinklo perkrova tik laikina ar tik dėl išskirtinių aplinkybių; (48) duomenų kiekiu pagrįsti tarifai turėtų būti laikomi suderinamais su atviro interneto principu tik jei galutiniai paslaugų gavėjai, remdamiesi skaidria informacija apie sąlygas ir tokio pasirinkimo poveikį, gali pasirinkti geriausiai jų įprastą duomenų naudojimą atitinkantį tarifą. Kartu tokie tarifai turėtų sudaryti galimybes elektroninių ryšių visuomenei teikėjams geriau pritaikyti tinklo pajėgumą laukiamam duomenų kiekiui. Itin svarbu, kad galutiniai paslaugų gavėjai prieš sutikdami su bet kokiais duomenų kiekio ar spartos apribojimais ir taikomais tarifais būtų išsamiai informuoti apie galimybę nuolat stebėti savo sunaudojamų duomenų kiekį ir, prireikus, lengvai gauti didesnį duomenų kiekį; (49) galutiniai paslaugų gavėjai nori paslaugų ir taikomųjų programų, kurioms reikalinga elektroninių ryšių visuomenei teikėjų arba turinio, taikomųjų programų ar paslaugų teikėjų siūloma didesnio lygio užtikrinta paslaugų kokybė. Tokios paslaugos inter alia gali apimti transliacijas naudojant interneto protokolą (IP-TV), vaizdo konferencijas ir tam tikras sveikatos priežiūros taikomąsias programas. Todėl galutiniai paslaugų gavėjai turėtų turėti teisę laisvai sudaryti sutartis dėl aukštesnės paslaugų kokybės specializuotų paslaugų teikimo su elektroninių ryšių visuomenei teikėjais arba su turinio, taikomųjų programų ar paslaugų teikėjais; (50) be to, turinio, taikomųjų programų ir paslaugų teikėjai nori teikti perdavimo paslaugas, grindžiamas lanksčiais kokybės parametrais, įskaitant žemesnį pirmumo lygį duomenų srautui, kuris nėra toks skubus. Tam, kad būtų teikiamos specializuotos paslaugos, reikia, kad turinio, taikomųjų programų ir paslaugų teikėjai galėtų susitarti su elektroninių ryšių visuomenei teikėjais dėl tokių lanksčių paslaugų kokybės lygių. Tikimasi, kad tai reikšmingai prisidės kuriant naujas paslaugas, tokias kaip kompiuterių sujungimas (M2M). Kartu tokiais susitarimais elektroninių ryšių visuomenei teikėjams turėtų būti suteiktos galimybės geriau subalansuoti duomenų srautus ir išvengti tinklo perkrovos. Todėl turinio, taikomųjų programų ir paslaugų teikėjai bei elektroninių ryšių visuomenei teikėjai turėtų turėti teisę laisvai sudaryti sutartis dėl nustatyto paslaugų kokybės lygio specializuotų paslaugų, jei tokiais susitarimais iš esmės nepabloginama bendra interneto prieigos paslaugų kokybė; (51) nacionalinės reguliavimo institucijos atlieka labai svarbias funkcijas, kad galutiniai paslaugų gavėjai iš tiesų galėtų pasinaudoti šia prieigos prie atviro interneto laisve. Šiuo tikslu nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų prisiimti stebėjimo ir ataskaitų teikimo įsipareigojimus ir užtikrinti, kad elektroninių ryšių visuomenei teikėjai jų laikytųsi, ir kad aukštos kokybės interneto prieigos paslaugomis, kurių nepablogina specializuotos paslaugos, būtų galima naudotis nediskriminacinėmis sąlygomis. Vertindamos galimą bendrą interneto prieigos paslaugų pablogėjimą, nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų atsižvelgti į kokybės parametrus, tokius kaip laiko ir patikimumo parametrai (delsa, drebėjimas, paketų praradimas), tinklo perkrovos lygį ir poveikį, faktinę ir reklamuojamą spartą, interneto prieigos paslaugų veikimą, palyginti su specializuotomis paslaugomis, ir į kokybę, kaip ją supranta galutiniai paslaugų gavėjai. Nacionalinėms reguliavimo institucijoms turėtų būti suteikti įgaliojimai visiems ar atskiriems elektroninių ryšių visuomenei teikėjams nustatyti būtinuosius paslaugų kokybės reikalavimus, jei to reikia, kad neprastėtų/neblogėtų bendra interneto prieigos paslaugų kokybė; (52) priemonėmis, kuriomis užtikrinamas didesnis kainų, tarifų ir sąlygų skaidrumas ir palyginamumas, ir paslaugų kokybės parametrais, įskaitant tuos, kurie taikomi teikiant interneto prieigos paslaugas, turėtų būti padidintos galutinių paslaugų gavėjų galimybės optimizuoti teikėjų pasirinkimą ir taip visapusiškai pasinaudoti konkurencijos teikiama nauda; (53) galutiniai paslaugų gavėjai turėtų būti tinkamai informuojami apie siūlomos paslaugos kainą ir jos rūšį prieš įsigyjant paslaugą. Ši informacija taip pat turėtų būti pateikiama prieš pat sujungiant skambutį, kai skambučiui konkrečiu numeriu ar į konkrečią tarnybą taikomos ypatingos kainų nustatymo sąlygos, pavyzdžiui, skambučius į padidinto tarifo paslaugų tarnybas, kuriems dažnai taikoma speciali kaina. Jei toks įpareigojimas yra neproporcingas atsižvelgiant į informacijos apie tarifus trukmę ir išlaidas, kuriuos patiria paslaugų teikėjas, palyginti su vidutine skambučio trukme ir išlaidų rizika, kuri kyla galutiniam paslaugų gavėjui, nacionalinės reguliavimo institucijos gali taikyti nukrypti leidžiančią nustatą. Galutiniai paslaugų gavėjai taip pat turėtų būti informuoti, jei nemokamam telefono numeriui nustatyti papildomi tarifai; (54) elektroninių ryšių visuomenei teikėjai turėtų tinkamai informuoti galutinius paslaugų gavėjus, inter alia, apie savo paslaugas ir tarifus, paslaugų kokybės parametrus, prieigos prie skubios pagalbos iškvietimo tarnybų ir bet kokius apribojimus, bei apie neįgaliesiems vartotojams sukurtų paslaugų ir produktų pasirinkimą. Šią informaciją reikėtų pateikti aiškiai ir skaidriai, ji turi būti susijusi su valstybėmis narėmis, kuriose teikiamos paslaugos, ir turėtų būti atnaujinta, jei ji pakeičiama. Teikėjams tokie informacijos reikalavimai netaikomi tais atvejais, kai dėl pasiūlymų suderėta individualiai; (55) kad galutiniai paslaugų gavėjai galėtų savarankiškai įvertinti pasiūlymus, reikia palyginamos informacijos apie produktus ir paslaugas. Patirtis rodo, kad, kai yra patikimos ir palyginamos informacijos, didėja galutinių paslaugų gavėjų pasitikėjimas paslaugų naudojimu ir jų noras pasirinkti; (56) sutartys – svarbi priemonė, suteikianti galutiniams paslaugų gavėjams aukštą informacijos skaidrumo lygį ir teisinį tikrumą. Elektroninių ryšių visuomenei teikėjai galutiniams paslaugų gavėjams turėtų pateikti aiškią ir suprantamą informaciją apie visus esminius sutarties aspektus prieš galutiniam paslaugų gavėjui įsipareigojant laikytis sutarties. Informacija turėtų būti privaloma ir nekeičiama, nebent galutinio paslaugų gavėjo ir teikėjo vėlesniu susitarimu. Komisija ir keletas nacionalinių reguliavimo institucijų neseniai nustatė didelių reklamuojamo interneto prieigos paslaugų spartos ir iš tiesų galutiniams paslaugų vartotojams skiriamos spartos neatitikimų. Todėl elektroninių ryšių visuomenei teikėjai turėtų informuoti galutinius paslaugų gavėjus, prieš sudarant sutartį, apie spartą ir kitus paslaugos kokybės parametrus, kuriuos jie gali realiai teikti galutinio paslaugų gavėjo pagrindinę buveinę; (57) sutartyje turėtų būti nurodyti visi teikėjo nustatyti apribojimai naudotis įrenginiais, pavyzdžiui, mobiliųjų įrenginių SIM kortelės užrakinimas, ir visi mokesčiai, mokėtini dėl sutarties nutraukimo iki jos galiojimo termino. Pasibaigus sutartos sutarties galiojimo laikotarpiui, neturėtų būti taikomi jokie mokesčiai; (58) kad būtų išvengta didžiulių sąskaitų, galutiniai paslaugų gavėjai turėtų galėti nustatyti didžiausias mokesčių, susijusių su jų skambučiais ir interneto prieigos paslaugomis, finansines ribas. Tokia paslauga turėtų būti nemokama, kaip ir atitinkamas įspėjimas, kurį būtų galima vėliau susirasti ir kuris būtų siunčiamas priartėjus prie šios ribos. Pasiekus šią didžiausią ribą, galutiniai paslaugų gavėjai nebeturėtų gauti tų paslaugų ar už jas mokėti, išskyrus tuos atvejus, kai jie, susitarę su teikėju, specialiai pareikalautų, kad tos paslaugos ir toliau būtų teikiamos; (59) valstybių narių patirtis ir Sveikatos ir vartotojų reikalų vykdomosios agentūros užsakymu neseniai atlikto tyrimo rezultatai parodė, kad ilgalaikės sutartys ir automatinis sutarčių pratęsimas arba pratęsimas be jokių sąlygų sukelia nemažai kliūčių norint pakeisti teikėją. Todėl pageidautina, kad galutiniai paslaugų gavėjai galėtų be jokių išlaidų nutraukti sutartį po šešių mėnesių nuo jos sudarymo. Tokiu atveju galutinių paslaugų gavėjų gali būti paprašyta kompensuoti teikėjams lengvatinėmis sąlygomis įsigyto galinio įrenginio likutinę vertę arba bet kokiomis kitomis reklaminėmis sąlygomis įsigytų įrenginių pro rata temporis vertę. Be jokių sąlygų pratęstas sutartis reikėtų nutraukti, pranešus apie tai prieš mėnesį; (60) visus reikšmingus elektroninių ryšių visuomenei teikėjų nustatytų sutartinių sąlygų pakeitimus, kurie nenaudingi galutiniam paslaugų gavėjui, pavyzdžiui, susijusius su kainomis, tarifais, duomenų kiekio ar duomenų perdavimo spartos apribojimais, aprėptimi ar asmens duomenų tvarkymu, reikėtų laikyti suteikiančiais taisę galutiniam paslaugų gavėjui nutraukti sutartį be jokių išlaidų. (61) elektroninių ryšių ir kitų paslaugų, tokių kaip linijinis transliavimas, paketai, vis labiau plinta ir yra vienas iš svarbių konkurencijos elementų. Jei skirtingos sutarties taisyklės dėl sutarties nutraukimo ir teikėjo keitimo taikomos skirtingoms tokius paketus sudarančioms paslaugoms, galutiniams paslaugų gavėjams faktiškai užkertamas kelias pasirinkti konkurencingus pasiūlymus, susijusius su visu paketu ar jo dalimis. Todėl šio reglamento nuostatos, susijusios su sutarties nutraukimu ir teikėjo keitimu, turėtų būti taikomas visiems tokio paslaugų paketo elementams; (62) siekdami visapusiškai pasinaudoti konkurencinės aplinkos teikiamais privalumais, galutiniai paslaugų gavėjai, remdamiesi turima informacija ir kai jiems tai naudinga, turėtų galėti rinktis ir keisti paslaugų teikėjus. Todėl galutiniai paslaugų gavėjai turėtų turėti galimybę keisti teikėją netrukdomi teisinių, techninių arba procedūrinių kliūčių, įskaitant sutartines sąlygas ir mokesčius. Galimybė perkelti numerį labai palengvina vartotojų pasirinkimą ir skatina efektyvią konkurenciją. Tai turėtų būti įgyvendinta kuo mažiau delsiant, kad numeris būtų faktiškai aktyvuotas per vieną darbo dieną po sutarties perkelti numerį sudarymo. Likusių neapmokėtų sąskaitų apmokėjimas neturėtų būti sąlyga vykdyti prašymą perkelti numerį; (63) siekiant remti vieno langelio principo taikymą ir galutiniams paslaugų gavėjams palengvinti sklandų teikėjo keitimo procesą, teikėjo keitimo procesui turėtų vadovauti naujasis elektroninių ryšių visuomenei teikėjas. Ankstesnysis elektroninių ryšių visuomenei teikėjas neturėtų atidėlioti teikėjo keitimo proceso ar jam trukdyti. Kuo dažniau reikėtų taikyti automatinius procesus bei užtikrinti aukšto lygio asmens duomenų apsaugą. Jei būtų skaidrios, tikslios ir laiku pateikiamos informacijos apie teikėjo keitimą, tai turėtų padidinti galutinių paslaugų gavėjų pasitikėjimą teikėjo keitimu ir jų norą aktyviai dalyvauti konkurencijos procese; (64) sutartys su ankstesniaisiais elektroninių ryšių visuomenei teikėjais turėtų būti automatiškai panaikinamos po to, kai pakeičiamas teikėjas, ir galutiniams paslaugų gavėjams nebereikia imtis jokių papildomų veiksmų. Išankstinio mokėjimo paslaugų atveju, bet koks neišnaudoto kredito likutis turėtų būti sugrąžintas teikėją keičiančiam vartotojui; (65) keisdami tokius svarbius identifikatorius kaip el. pašto adresas, galutiniai paslaugų gavėjai tikisi nuoseklumo. Šiuo tikslu ir siekiant užtikrinti, kad elektroniniai laiškai nebūtų prarasti, galutiniams paslaugų gavėjams turėtų būti suteikta galimybė nemokamai pasirinkti ankstesniojo elektroninių ryšių visuomenei teikėjo siūlomą elektroninių laiškų persiuntimo paslaugą, jei galutinis paslaugų gavėjas turi elektroninio pašto adresą, kurį jam suteikė ankstesnysis elektroninių ryšių visuomenei teikėjas; (66) nacionalinės kompetentingos valdžios institucijos gali nustatyti visuotinius numerių perkėlimo ir teikėjo keitimo procesus atsižvelgdamos į technologinę plėtrą ir poreikį užtikrinti greitą, veiksmingą ir vartotojams patogų teikėjo keitimo procesą. Nacionalinės kompetentingos valdžios institucijos turėtų galėti nustatyti proporcingas priemones, kad per visą teikėjo keitimo procesą galutiniai paslaugų gavėjai būtų tinkamai saugomi, įskaitant tinkamas sankcijas, būtinas siekiant sumažinti piktnaudžiavimo ar vėlavimo riziką, taip pat riziką, kad galutiniai paslaugų gavėjai gali būti priskirti kitam teikėjui be jų sutikimo. Jos taip pat turėtų galėti nustatyti automatinį kompensavimo mechanizmą, tokiais atvejais taikomą galutiniams paslaugų gavėjams; (67) nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų galėti imtis veiksmingų veiksmų, kad galėtų stebėti ir užtikrinti šio reglamento nuostatų laikymąsi, įskaitant įgaliojimus nuostatų pažeidimo atvejais taikyti veiksmingas finansines ar administracines sankcijas; (68) siekiant atsižvelgti į rinkos ir technikos pažangą, pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti teisės aktus bei jų priedus. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus, Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai; (69) siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai, susiję su sprendimu, pagal kurį reikalaujama, kad valstybės narės savo planus suderintų su bendru naudojimo teisių suteikimo ir faktinio leidimo naudoti grafiku; (70) įgyvendinimo įgaliojimai, susiję su radijo spektro leidimų išdavimo suderinimu ir koordinavimu, mažos aprėpties belaidžio ryšio prieigos taškų savybėmis, radijo spektro paskyrimo koordinavimu tarp valstybių narių, išsamesnėmis techninėmis ir metodinėmis taisyklėmis dėl Europos virtualiosios prieigos produktų, interneto prieigos, pagrįsto duomenų srautų valdymo ir paslaugų kokybės užtikrinimu, turėtų būti vykdomi pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011[25]; (71) Siekiant užtikrinti tikslo ir priemonių, reikalingų norint pagal šį reglamentą sukurti bendrąją elektroninių ryšių rinką, kai kurių konkrečių galiojančių teisės aktų nuostatų suderinamumą ir atspindėti svarbiausius besiformuojančios sprendimų praktikos elementus, reikėtų iš dalies pakeisti direktyvas 2002/21/EB, 2002/20/EB ir 2002/22/EB ir Reglamentą (ES) Nr. 531/2012. Tam reikia, kad Direktyvos 2002/21/EB ir susijusių direktyvų nuostatos būtų aiškinamos kartu su šiuo reglamentu, kad Komisijai būtų suteikta didesnių įgaliojimų siekiant užtikrinti Europos elektroninių ryšių teikėjams, turintiems didelę įtaką rinkoje, taikomų taisomųjų priemonių nuoseklumą atsižvelgiant į Europos konsultacijų mechanizmą, kad būtų suderinti kriterijai, pagal kuriuos bus vertinama atitinkamų rinkų apibrėžtis ir konkurencingumas, kad Direktyvoje 2002/20/EB numatyta pranešimo sistema būtų pritaikyta atsižvelgiant į vieną ES leidimą ir būtų panaikintos Direktyvos 2002/22/EB nuostatos dėl minimalaus galutinių paslaugų gavėjų teisių suderinimo, nes jos nebereikalingos dėl šiuo reglamentu nustatomo visiško suderinimo; (72) Sąjungos judriojo ryšio rinka išlieka suskaidyta, nes nėra visas valstybes nares apimančio judriojo ryšio tinklo. Todėl norėdami teikti judriojo ryšio paslaugas savo šalies klientams, kurie keliauja po Sąjungą, tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai turi pirkti didmenines tarptinklinio ryšio paslaugas iš lankomos valstybės narės operatorių. Šios didmeninės kainos – nemenka kliūtis norint tarptinklinio ryšio paslaugas teikti to paties lygio kainomis kaip ir savojoje šalyje teikiamų judriojo ryšio paslaugų. Todėl reikėtų priimti papildomų priemonių, kurios padėtų sumažinti šiuos mokesčius. Tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjų komerciniai ar techniniai susitarimai, kuriais sudaromos sąlygos virtualiu būdu savo tinklo aprėptį išplėsti, kad būtų apimta visa Sąjunga, suteikia galimybę internalizuoti didmenines sąnaudas. Kad būtų sukurtos tinkamos paskatos, turėtų būti pritaikyti tam tikri Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 531/2012[26] numatyti reguliavimo įpareigojimai. Visų pirma kai tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai per savo tinklus ar dvišales ar daugiašales tarptinklinio ryšio paslaugų sutartis užtikrina, kad visiems klientams Sąjungoje siūlomi tarptinklinio ryšio tarifai, kurie neviršija savojoje šalyje taikomų tarifų, paslaugų savojoje šalyje teikėjams nustatytas įpareigojimas sudaryti savo klientams sąlygas turėti prieigą prie bet kurio alternatyvaus tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjo skambučių, SMS ir duomenų perdavimo tarptinkliniu ryšiu paslaugų tokiems teikėjams netaikomas per pereinamąjį laikotarpį, jei tokia prieiga jau suteikta; (73) dvišalių ar daugiašalių tarptinklinio ryšio paslaugų sutartimis judriojo ryšio operatoriams sudaromos sąlygos savo šalies klientų tarptinklinio ryšio paslaugų naudojimą partnerių tinkluose vertinti kaip didžia dalimi lygiavertį paslaugų teikimui tokiems klientams savo tinkluose, todėl tai turėtų poveikį nustatant tokios virtualios Sąjungos aprėpties savo tinklu mažmenines kainas. Taikant tokią tvarką didmeninės prekybos lygmeniu būtų sudarytos sąlygos naujiems tarptinklinio ryšio produktams kurti ir taip padidinti pasirinkimo galimybes ir konkurenciją mažmeninės prekybos lygmeniu; (74) Europos skaitmeninėje darbotvarkėje ir Reglamente (ES) Nr. 531/2012 nustatomas politikos tikslas – kad tarptinklinio ryšio ir savojoje šalyje taikomų tarifų skirtumas priartėtų prie nulio. Praktiniu atžvilgiu, tam reikia, kad vartotojai, kurie patenka į bet kurią plačią stebimą vidaus vartojimo kategoriją, nustatytą remiantis įvairiais savojoje šalyje siūlomais mažmeninių paslaugų paketais, periodiškai keliaudami po Sąjungos teritoriją galėtų drąsiai išlaikyti tipinį vartojimo savojoje šalyje modelį, susijusį su savo atitinkamais savojoje šalyje siūlomais mažmeninių paslaugų paketais, nepatiriant papildomų išlaidų be tų, kurios patiriamos savojoje šalyje. Taikant dabartinę komercinę praktiką, tokios plačios kategorijos gali būti nustatytos remiantis, pavyzdžiui, savojoje šalyje siūlomuose mažmeninių paslaugų paketuose taikomu skirstymu į abonentus ir išankstinio mokėjimo paslaugų vartotojus; tik GSM paketus (pvz., skambučiai, SMS ); paketus, pritaikytus skirtingiems suvartojimo kiekiams; paketus, atitinkamai skirtus įmonėms ir vartotojams; mažmeninių paslaugų paketus su nurodytomis kainomis už suvartotą vienetą ir paketus, kuriuose numatyti vienetų rinkiniai (pvz., skambučių minutės, duomenų megabaitai) už standartinį mokestį, nepriklausomai nuo faktinio suvartojimo. Sąjungos judriojo ryšio šalies rinkose vartotojams siūlomų mažmeninių paslaugų tarifų ir paketų įvairovė tenkina įvairius klientų poreikius, o tai yra siejama su konkurencinga rinka. Toks vidaus rinkų lankstumas turėtų atsispindėti ir Sąjungos lygmens tarptinklinio ryšio aplinkoje, kartu atsižvelgiant į tai, kad tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjams reikalingi didmeniniai produktai iš nepriklausomų tinklo operatorių skirtingose valstybėse narėse ir tuo gali būti pateisinamas ribų nustatymas atsižvelgiant į pagrįstą naudojimą, jei tokiam tarptinklinio ryšio paslaugų vartojimui taiko savojoje šalyje taikomus paslaugų tarifus; (75) būtent tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai patys vertina, koks yra pagrįstas skambučių, SMS žinučių ir duomenų, perduodamų naudojantis tarptinkliniu ryšiu, kiekis, kuriam galioja savojoje šalyje taikomos kainos, numatytos įvairiuose mažmeninių paslaugų paketuose, tačiau nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų prižiūrėti, kaip tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai taiko tokius pagrįsto naudojimo apribojimus ir užtikrinti, kad jie nustatyti atsižvelgiant į išsamią kiekybinę sutartyse pateikiamą informaciją, pateikiamą klientams aiškiais ir skaidriais terminais. Tai darydamos nacionalinės reguliavimo institucijos turėtų kiek įmanoma atsižvelgti į EERRI pateiktas rekomendacijas. Savo rekomendaci