Šioje ataskaitoje pateikiamas Europos sąveikumo sistemos vertinimas ir kartu atliktas sustiprintos Europos vyriausybių sąveikumo politikos poveikio vertinimas.

1.Politikos sritis, kuriai skiriama daugiausia dėmesio, ir poreikis imtis veiksmų

Sąveikumas pats savaime nėra tikslas. Tai priemonė, kuri tapo pagrindiniu skaitmeninėmis technologijomis grindžiamos politikos formavimo ir įgyvendinimo aspektu. Užtikrinant sąveikumą organizacijos, naudodamos savo IT sistemas, gali sklandžiai bendrauti ir dalytis informacija ir žiniomis visais lygmenimis. Sąveikumas apima ne tik technines priemones, bet ir įvairių organizacijų susitarimus, suderintus duomenų aprašymus, teisės aktus, kuriais palengvinamas keitimasis duomenimis, ir bendradarbiavimo kultūrą.

Sąveikumas yra labai svarbus vis labiau skaitmenizuojamai Europos bendrajai rinkai. Sąveikumas yra svarbus politikos sektorių, visų pirma glaudžiai susijusių su viešuoju sektoriumi, kaip antai teisingumo ir vidaus reikalų, mokesčių ir muitų, transporto ir sveikatos, taip pat verslo ir pramonės reguliavimo elementas. Sąveikumas yra besikartojanti transeuropinių tinklų ir skaitmeninės bei duomenų politikos tema. Speciali horizontalioji ES sąveikumo politika įgyvendinama daugiau nei 15 metų, ypač daug dėmesio skiriant viešajam sektoriui. Nuo 1995 m. Komisija vykdo sąveikumo paramos programas, o dabar jos yra Skaitmeninės Europos programos dalis. Europos sąveikumo sistema buvo sukurta 2004 m., o atnaujinta – 2010 ir 2017 m. Europos sąveikumo sistemoje pabrėžiama, kad svarbu atsižvelgti į visus atitinkamus sąveikumo lygmenis (techninį, semantinį, organizacinį ir teisinį) ir laikytis integruoto valdymo požiūrio.

Dabar Europos sąveikumo sistema yra visuotinai ES ir už jos ribų pripažįstama konceptuali sąveikumo sistema. Tačiau ji išlieka visiškai savanoriška, todėl, kaip nustatyta atlikus Europos sąveikumo sistemos vertinimą, jos potencialas sumažinti administracinę naštą ir pagerinti politikos įgyvendinimą yra menkai išnaudojamas. Šiomis aplinkybėmis ir vis sparčiau vykdant skaitmeninę pertvarką, už valstybių narių viešojo sektoriaus pertvarką atsakingi ministrai ir vyriausieji informacijos pareigūnai vis dažniau ragina stiprinti Europos bendradarbiavimą sąveikumo srityje. Dar prieš COVID-19 pandemiją jie primygtinai reikalavo šį bendradarbiavimą taikyti visuotinai. Šis reikalavimas tapo dar labiau pagrįstas dėl poreikio pagerinti skaitmeninį tarpvalstybinį ir tarpsektorinį sąveikumą reagavimo į krizes metu.

Komisija pripažino, kad reikia imtis veiksmų, ir įsipareigojo iki 2022 m. vasaros pateikti sustiprintą sąveikumo politiką.

2.Problema ir politikos tikslai

Atlikus Europos sąveikumo sistemos vertinimą ir poveikio vertinimą nustatyta, kad, siekiant pašalinti ES viešojo sektoriaus tarpvalstybines ir tarpsektorines kliūtis, dabartinės neoficialios sąveikumo politikos, grindžiamos tik savanoriškomis priemonėmis, nepakanka. Dėl riboto ES viešojo administravimo institucijų paslaugų ir duomenų sąveikumo teikiama nepakankamai skaitmeninių viešųjų paslaugų, neišnaudojamas visas jų potencialas ir nepasiekiamas Europos tikslas sukurti bendrąją skaitmeninę rinką. Dėl to didėja išlaidos ir mažėja Europos Sąjungos viešojo administravimo institucijų veiksmingumas visais lygmenimis, užkraunama administracinė našta piliečiams, įmonėms ir pačioms administravimo institucijoms, valstybėse narėse vilkinamas Europos politikos įgyvendinimas ir bendrosios skaitmeninės rinkos kūrimas, ribojamas inovacijų potencialas ir trukdoma užtikrinti ES skaitmeninį suverenumą. Atlikus poveikio vertinimą nustatytos šios problemų priežastys:

·neefektyvus ES politikos sričių, Europos Komisijos ir valstybių narių sąveikumo pastangų valdymas visais administraciniais lygmenimis (nacionaliniu, regioniniu, vietos) ir visuose sektoriuose;

·trūksta bendrų būtiniausių sąveikumo specifikacijų, bendrų sprendimų, standartų ir

·trūksta integruoto požiūrio į sąveikumą rengiant ir įgyvendinant ES politiką.

Naująja reglamentavimo sistema ir pridedamu komunikatu siekiama stiprinti sąveikumą ir taip užtikrinti tarpvalstybinį skaitmeninių viešųjų paslaugų teikimą visiems Europoje, skatinant nuoseklų, į žmogų orientuotą požiūrį į sąveikumą, į kurį būtų atsižvelgiama nuo politikos formavimo etapo iki politikos įgyvendinimo visoje Europoje, sukuriant aiškią valdymo struktūrą ir sprendimų bei specifikacijų ekosistemą.

Nesiėmus veiksmų sąveikumui pagerinti, ES ne tik prarastų galimybę gerokai sumažinti administracinę naštą, bet ir būtų padarytas neigiamas poveikis viešojo administravimo institucijų atsparumui ir gebėjimui diegti inovacijas. Dabartinė su Europos sąveikumo sistema susijusi savanoriško bendradarbiavimo sąveikumo srityje politikos sistema nėra tinkama siekiant stiprinti tarpvalstybinį sąveikumą. Joje trūksta sisteminio integruoto požiūrio į politikos formavimą, bendrus įgyvendinimo išteklius ir bendrą atsakomybę.

3.Politikos galimybės, numatomas poveikis ir tinkamiausia galimybė

Poveikio vertinime buvo palygintas bazinis scenarijus, kai veiksmų nesiimama, ir kitos trys galimybės. Pagal bazinį scenarijų ir pagal pirmąją galimybę būtų toliau laikomasi savanoriško požiūrio, be to, pagal pirmąją galimybę būtų siekiama laipsniškai toliau plėtoti Europos sąveikumo sistemą. Pagal antrąją ir trečiąją galimybes siūloma imtis teisėkūros veiksmų. Pagal 2 galimybę daugiausia dėmesio būtų skiriama struktūrizuoto bendradarbiavimo mechanizmo, pagal kurį būtų suteikiami aiškūs įgaliojimai, sukūrimui, siekiant užtikrinti nuolatinį suderintų bendrų sąveikumo sprendimų plėtojimą ir priežiūrą, taip pat bendrų eksperimentavimo ir tikslinio politikos rėmimo iniciatyvų nustatymui. Pagal didžiausio užmojo trečiąją galimybę daugiausia dėmesio skiriama tam, kad teisės aktais būtų nustatyti tiesiogiai taikomi būtiniausi Europos sąveikumo reikalavimai, kurie būtų atnaujinami priimant įgyvendinimo sprendimus.

Atlikus numatomo poveikio vertinimą nustatyta, kad pagal bazinį scenarijų ar pasirinkus pirmąją galimybę nebūtų tinkamai pašalinti Europos sąveikumo sistemos vertinime nustatyti trūkumai, daugiausia dėl to, kad bendradarbiavimo paskatos yra ribotos. Be to, nebūtų tenkinami ir valstybių narių politiniai bei veiklos lūkesčiai. Manoma, kad trečioji galimybė būtų veiksminga, tačiau tik ilgainiui, o jos įgyvendinimo pastangos ir sąnaudos būtų labai didelės. Manoma, kad ji būtų ne tokia veiksminga siekiant užtikrinti lankstų ir ateities iššūkiams parengtą atsaką į sparčiai kintančius technologinius ir politikos poreikius. Taip pat tikėtina, kad trečioji galimybė gautų mažesnę politinę paramą, nes ji yra plataus užmojo ir labai opi subsidiarumo atžvilgiu (pvz., kalbant apie valstybių narių senąsias sistemas).

Tinkamiausia yra antroji politikos galimybė. Manoma, kad pasirinkus struktūrizuoto bendradarbiavimo mechanizmą bus užtikrintas stabilumas ir (teisinis) tikrumas, kurio reikalauja valstybės narės, kartu užtikrinant būtiną lankstumą, dėl kurio būtų galima nuolat plėtoti bendrus sąveikumo išteklius, atsižvelgiant į kintančius politikos poreikius. Užuot tiesiogiai teisės aktais nurodant (būtiniausius) sąveikumo reikalavimus (kaip būtų trečiosios galimybės atveju), pagal antrąją galimybę dėmesys skiriamas procesams taikomų reikalavimų nustatymui, o toks požiūris yra tinkamesnis siekiant sparčių technologinių pokyčių ir proporcingesnis kalbant apie poveikį senosioms sistemoms. Manoma, kad bendras ES sąveikumo valdymas užtikrins pagrindinių suinteresuotųjų subjektų valstybėse narėse bendradarbiavimą vadovaujantis principu „iš apačios į viršų“ ir principu „iš viršaus į apačią“ grindžiamą atsakomybę it taip bus sukurta bendra sąveikumo sprendimų ekosistema. Taip bus sudaromos palankesnės sąlygos ankstyvuoju etapu dalyvauti politikos formavimo procesuose ir nustatyti bendro investavimo poreikius, taip pat bus pagerintas politikos įgyvendinimas. Dėl šių priežasčių antroji galimybė yra ne grėsmė subsidiarumui, o subsidiarumą įgalinantis veiksnys, stiprinantis viešojo administravimo institucijų atsparumą ir skaitmeninį suverenumą.

Atsižvelgiant į tai, kad dėl sąveikumo sukuriamos palankios politikos sąlygos, sunku kiekybiškai įvertinti jo tiesioginį poveikį. Komisijos Jungtinio tyrimų centro (JTC) atliktame tyrime apskaičiuota, kad būtų galima labai daug sutaupyti arba kokios išlaidos būtų patiriamos nesiimant veiksmų: dėl geresnio sąveikumo piliečiai kasmet galėtų sutaupyti iki 24 mln. valandų, t. y. iki 543 mln. EUR; įmonės kasmet galėtų sutaupyti 30 mlrd. valandų arba 568 mlrd. EUR. Apskaičiuota, kad dėl tarpvalstybinio sąveikumo piliečiai sutaupytų 5,5–6,3 mln. EUR, o įmonės – 5,7–19,2 mlrd. EUR.