LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 13/161

Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonė dėl Skaitmeninimo poveikio paslaugų pramonei ir užimtumui vykstant pramonės pokyčiams

(tiriamoji nuomonė)

(2016/C 013/24)

Pranešėjas Wolfgang GREIF Bendrapranešėjis Hannes LEO

Darbo, užimtumo bei socialinės ir solidariosios ekonomikos ministras Nicolas Schmit, būsimos pirmininkaujančios valstybės narės Liuksemburgo vardu, vadovaudamasis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 304 straipsniu, 2015 m. birželio 29 d. raštu paprašė Komiteto parengti tiriamąją nuomonę dėl

Skaitmeninimo poveikio paslaugų pramonei ir užimtumui vykstant pramonės pokyčiams

(tiriamoji nuomonė)

Pramonės permainų konsultacinė komisija (CCMI), kuri buvo atsakinga už Komiteto parengiamąjį darbą šiuo klausimu, 2015 m. liepos 15 d. priėmė savo tiriamąją nuomonę.

510-ojoje plenarinėje sesijoje, įvykusioje 2015 m. rugsėjo 16–17 d. (rugsėjo 16 d. posėdis), Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė šią nuomonę 139 nariams balsavus už, 1 – prieš ir 8 susilaikius.

1. Išvados ir rekomendacijos

1.1. Skaitmeninimas iš esmės keičia visus visuomenės segmentus bei ekonomiką, todėl atitinkamai veikia ir darbą bei užimtumą. Skaitmeninės technologijos suteikia galimybę neregėtai padidinti gerovę, taip pat užtikrinti didesnę darbo ir užimtumo kokybę Europoje. Tačiau šios galimybės yra susijusios su tam tikra rizika; tai akivaizdu visuose ekonomikos sektoriuose, įskaitant ir privačių paslaugų pramonę (1).

1.2. Viena vertus, naujoviškos paslaugos ir verslo modeliai, kurie tampa įmanomi dėl skaitmeninimo, suteikia galimybę užtikrinti iki šiol neregėtą paslaugų produktyvumo augimą ir didinti vartotojų galimybes rinktis (2). Antra vertus, jie daro didelį poveikį darbo rinkai ir darbo organizavimui, pavyzdžiui, pajamų skirtumų didėjimas ir galimybių naudotis socialinės apsaugos sistemomis mažėjimas, kurie tam tikroms darbuotojų grupėms gali daryti neigiamą poveikį, jei tam nebus deramai pasipriešinta.

1.3. Todėl paslaugų skaitmeninimo poveikis užimtumui turi tapti politikų dėmesio ir administravimo veiksmų objektu. Iniciatyvus politikos formavimas ES ir nacionaliniu lygmenimis gali ir turi išlaisvinti akivaizdų skaitmeninimo potencialą, kartu padėti išvengti susijusių problemų. ES, įgyvendinanti Europos skaitmeninę darbotvarkę ir Bendrosios skaitmeninės rinkos iniciatyvą, aktyviai veikia skaitmeninės politikos srityje. Tačiau daug skaitmeninimo padarinių lieka neįvertinti, todėl į juos nepakankamai atsižvelgiama atitinkamoje įvairių sričių politikoje.

1.4. Skaitmeninės technologijos neabejotinai yra vienas iš dinamiškiausių mūsų amžiaus pokyčių, kurių galimybės ir pavojai yra glaudžiai tarpusavyje susiję. Tolesnė raida gali būti sudėtinga – greta įprastų bendrovių ir pramonės šakų steigsis veiklą pradedančios įmonės, mažos įmonės ir bus vykdomos lanksčios operacijos. Tokių pokyčių poveikis užimtumui kol kas nėra visiškai aiškus ir negali būti tiksliai numatytas. Todėl, ES darbo rinkose tebesitęsiant gebėjimų neatitikčiai, baiminamasi dėl mažėjančio užimtumo lygio. Šiomis aplinkybėmis ypač svarbus konstruktyvus pagrindinių subjektų, pvz., Vyriausybių ir socialinių partnerių, bendradarbiavimas ir didesnis jų informuotumas. Siekiant valdyti skaitmeninimo poveikį darbo rinkoms ir užimtumui daugelį įvairių socialinių bei ekonominių struktūrų ir skirtingus ekonominio išsivystymo ES lygius gali reikėti nagrinėti pasitelkiant specialius tyrimus ir metodus.

1.5. EESRK atkreipia dėmesį į akivaizdžius iššūkius, kurių dėl skaitmeninimo kyla paslaugų sektoriaus užimtumo srityje, ir pateikia tokias rekomendacijas dėl jų politinio valdymo:

1.5.1. Siekiant ES darbo jėgai suteikti įgūdžių, kurie yra reikalingi skaitmeniniame amžiuje, turi būti skatinamos viešojo ir privačiojo sektorių investicijos į profesinį lavinimą ir įvertinta, ar reikalingos Europos lygmens priemonės siekiant apibendrinti valstybėse narėse sukauptą gerąją patirtį mokymosi atostogų srityje ES.

1.5.2. Vykdant platų dialogą reikėtų išsamiau apsvarstyti, ar ir kokio masto reikalinga papildoma darbuotojų asmeninio gyvenimo apsauga šiomis skaitmeninio judriojo ryšio visuotinio paplitimo sąlygomis ir kokios, galbūt nacionalinio ir Europos lygmens, priemonės būtų tikslingos siekiant apriboti visapusišką darbuotojų pasiekiamumą. Be to, reikės apsvarstyti pažangiąsias priemones, siekiant užtikrinti savarankiškai dirbančių asmenų, kurių skaičius vis auga, įgalėjimą.

1.5.3. Siekiant parengti išsamesnes prognozes dėl darbo rinkos pokyčių bei dėl darbo, užimtumo ir pajamų susiskaidymo reikia geresnių statistinių duomenų ir mokslinių tyrimų (pasaulio ir Europos lygmeniu) apie paslaugų paslaugų pramonę. Todėl pagal programą „Horizontas 2020“ turėtų būti skirtas reikiamas finansavimas paslaugų sektoriaus užimtumo tyrimams. Be to, būtina išsamiai ir dažnai atnaujinti statistikos duomenis, kuriais parodomas nestandartinių užimtumo formų paplitimas ir plėtra, įskaitant duomenis apie tokią veiklos praktiką kaip visuomenės patalka.

1.5.4. Siekiant užkirsti kelią pajamų nelygybės augimui, kurį iš dalies lemia skaitmeninimas, visais lygmenimis turėtų būti skatinamos kolektyvinės derybos, visų pirma sektoriuose ir įmonėse, kuriems skaitmeninimas daro poveikį. Tai gali užtikrinti, kad naujos skaitmeninio darbo organizavimo formos padėtų gerinti darbo kokybę, o ne lemtų jos prastėjimą.

1.5.5. Siekiant apsaugoti nusistovėjusias privatumo darbe normas, būtinos griežtos nuostatos dėl darbuotojų asmens duomenų apsaugos. Europos teisės aktuose dėl duomenų apsaugos turi būti nustatyti aukšti minimalūs standartai ir juose privaloma neatimti iš valstybių narių galimybės reguliuoti dar griežčiau. Todėl šiuo metu derantis dėl ES duomenų apsaugos reglamento turėtų būti numatyta įvadinė nuostata, pagal kurią valstybėms narėms būtų leidžiama neapsiriboti minimaliais ES standartais.

1.5.6. ES ir valstybės narės, vykdydamos dialogą su socialiniais partneriais, turėtų apsvarstyti strategijas, kaip būtų galima pritaikyti socialinių ir darbo teisės standartų taikymo sritį, kad jie atitiktų skaitmenizuotos darbo aplinkos sąlygas.

1.5.7. Naujas „Pramonės 4.0“ pramoninis ciklas ir skaitmeninimas daro poveikį visai visuomenei. Konstruktyvus socialinių partnerių, valstybių narių ir ES dialogas būtinas norint įvertinti poveikį darbo rinkai bei galimus ir būtinus pakeitimus socialinės ir darbo teisės srityje. Neseniai Vyriausybės ir socialiniai partneriai, pavyzdžiui, Vokietijoje, Nyderlanduose ir Austrijoje pradėjo įgyvendinti perspektyvias iniciatyvas. Visais atvejais atsižvelgiama į konkrečias nacionalines aplinkybes ir jų teikiamas galimybes. Reikėtų skleisti gerosios praktikos pavyzdžius.

1.5.8. ES, nacionalinės Vyriausybės ir socialiniai partneriai turi inicijuoti diskusijas, skirtas apibrėžti politines priemones ir teisės aktus, kurie leistų užtikrinti deramą visų darbuotojų (įskaitant tuos, kurių užimtumo formos yra nestandartinės) privalomos socialinės apsaugos lygį.

1.5.9. Makroekonominė aplinka įvairiose valstybėse narėse labai skiriasi. Kad, nepaisant mažėjančios darbo jėgos paklausos, būtų paskatintas užimtumas, būtina dialoge su suinteresuotosiomis šalimi nustatyti galimas problemas ir atsižvelgiant į kiekvienos valstybės narės poreikius parengti atitinkamus problemų sprendimo būdus (pavyzdžiui, viešųjų investicijų, darbo vietų kūrimo inovacijų bei darbo pasidalijimo ir darbo laiko trumpinimo srityse).

1.5.10. Mokesčių sistemų pertvarkymas turi būti atidžiai įvertintas, siekiant užtikrinti, kad bet kokių rūšių pajamoms – ar jos gaunamos tradiciškai organizuojamuose sektoriuose, ar dalijimosi ekonomikoje – būtų taikomas panašaus lygio apmokestinimas. Siekiant ir ateityje užtikrinti socialinių sistemų tvarumą ir sumažinti darbo apmokestinimo naštą, būtų galima apsvarstyti galimybę šiam tikslui panaudoti dalį skaitmeninimo dividendų.

2. Įvadas. Struktūriniai pokyčiai paslaugų sektoriuje

2.1. Pastaraisiais metais skaitmeninių technologijų plėtros srityje padaryta didelė pažanga. Nauji ir itin galingi skaitmeninių technologijų pajėgumai leidžia automatizuoti vis daugiau užduočių ir veiklos sričių (pvz., autonominiai automobiliai, daiktų internetas, Pramonė 4.0). Be to, skaitmeninės technologijos lemia drastišką paieškos ir sandorių sudarymo sąnaudų mažėjimą; tai suteikia galimybę plėtoti visiškai naujus ir lengvai plečiamo masto paslaugų verslo modelius (pvz., interneto rinkas ir platformas, įskaitant dalijimosi ekonomiką, „Uber“, „Airbnb“). Tai skatina verslo modelių ir procesų skaitmeninimą įvairiuose ekonomikos sektoriuose. Kai kurie iš šių klausimų jau buvo nagrinėjami ankstesnėse EESRK nuomonėse (3).

2.2. Skaitmeninimas lemia didelių pokyčių procesus ir pertvarkymus beveik visuose paslaugų pramonės sektoriuose (4), nors dar visiškai neseniai buvo manyta, kad technologinė racionalizacija paslaugų pramonės nepaveiks. Paslaugų pramonė ilgai buvo vertinama kaip pagalbinė sritis kitiems ekonomikos sektoriams (pvz., žemės ūkio, kasybos, gamybos ir statybos), namų ūkiams bei vartotojams ir kaip daugiausiai pasyvaus naujų technologijų naudojimo sritis. Tačiau interneto atsiradimas ir telekomunikacijų paslaugų liberalizavimas lėmė tai, kad paslaugų vaidmuo pakito iš esmės.

2.3. Šių pokyčių poveikis užimtumui atitinkamuose sektoriuose per pastaruosius dešimtmečius kaupėsi lėtai, tačiau dabar šis procesas įgyja pagreitį. Kai kurie skaitmeninimo padariniai užimtumui paslaugų srityje jau akivaizdūs. Tai, be kita ko: — paslaugų sektoriaus darbo jėgos gebėjimams keliami nauji reikalavimai, — darbo jėgos poreikį mažinančios investicijos, atsižvelgiant į tai, kad technologijos pinga ir vis dažniau gali būti naudojamos vykdyti užduotims, kurias anksčiau atlikdavo tik žmonės (tradiciniuose sektoriuose makrolygmeniu tai lėmė darbo jėgos paklausos mažėjimą ir tai, kad darbo jėgai tenka vis mažesnė BVP dalis (5)), — vidutinės ir aukštos kvalifikacijos darbo jėgos poreikio mažėjimas (numatoma, kad toks poreikis artimiausioje ateityje mažės dar labiau). Įvairiais skaičiavimais, per ateinančius dvidešimt metų apie 50 % dabartinių darbo vietų gali būti pakeistos skaitmeninėmis technologijomis (6). Tačiau patirtis rodo, kad tokias prognozes reikia vertinti atsargiai.

2.4. Tikimasi, kad skaitmeninimas gali neregėtai padidinti paslaugų produktyvumą ir taip užtikrinti „skaitmeninimo dividendą“, antra vertus – smarkiai sumažinti darbo jėgos, ypač vidutinės kvalifikacijos darbuotojų, paklausą. Atitinkamai augtų nedarbas, mažėtų vidurinei klasei priklausančių gyventojų skaičius ir toliau didėtų pajamų nelygybė (7).

2.5. Šiuo metu skaitmeninėje ekonomikoje vyrauja JAV įmonės, o Europa skaitmeninių technologijų plėtros srityje iš esmės prarado pozicijas. Taip pat atrodo, kad Europa nėra pasirengusi esminiams pokyčiams, kuriuos lemia skaitmeninimo poveikis mūsų ekonomikai ir visuomenei (t. y. jau minėtas didelis produktyvumo augimas ir grėsmė, kad sutriks pusiausvyra ir dėl to gali smarkiai išaugti tam tikrų kategorijų darbuotojų nedarbas, o visuomenė gali tapti dar labiau susiskaidžiusi), ir tai kelia susirūpinimą.

2.6. Nors tokio plataus masto technologijų sukeltų pokyčių padarinių nuspėti neįmanoma, akivaizdu, kad būtina paraginti ES aktyviai dalyvauti formuojant tokius procesus ir valdant tokių procesų poveikį užimtumui bei visuomenei, ypač atsižvelgiant į tai, kad ES šiuo metu toli gražu nepakankamai aktyvi (8). Siekiant pakeisti susiklosčiusią padėtį, šioje nuomonėje aptariamas skaitmeninimo poveikis užimtumui paslaugų sektoriuje ir pateikiama susijusių politikos rekomendacijų.

3. Gebėjimų poreikių transformacija

3.1. Nuoseklus skaitmeninimo padarinys yra tai, kad skaitmeninės technologijos vis dažniau yra diegiamos paslaugų pramonės darbo aplinkoje. Pavyzdžiui, beveik 60 % bankininkystės sektoriaus darbuotojų nurodo, kad per pastaruosius trejus metus jų darbo aplinkoje įdiegta naujų technologijų (9). Kad darbuotojai galėtų tinkamai valdyti tokias technologijas, jiems reikalingi konkretūs gebėjimai, t. y. „e. įgūdžiai“. Tai reiškia, kad turi būti atitinkamai atnaujintos profesinio rengimo bei mokymo programos ir įgyvendintos susijusios mokymo priemonės.

3.2. Tačiau, oficialiais Komisijos duomenimis, gebėjimų formavimo srityje esama didelių trukdžių: apskaičiuota, kad 47 % ES darbuotojų neturi pakankamai e. įgūdžių, nors padėtis įvairiose šalyse labai skiriasi (10). Dėl įgūdžių neatitikimo ne tik būtų neišnaudotos galimybės kurti darbo vietas, bet ir gali kilti kliūčių skaitmeninės ekonomikos plėtrai ir, jei šis klausimas nebus sprendžiamas, gali būti pakenkta ES konkurencingumui.

3.3. Be to, siekiant spręsti mokymo programoms būdingą įgūdžių neatitikimo problemą, būtina gerai žinoti, kokių įgūdžių reikia ir kokių trūksta. Tiesą sakant, ES jau aktyviai veikia šioje srityje, ypač per tokias agentūras kaip CEDEFOP. Jau paaiškėjo, kad visiškai pasiteisino iniciatyva socialiniams partneriams suteikti galimybę vadovauti renkant tokią informaciją apie gebėjimus, pavyzdžiui, sektorinėse tarybose gebėjimų klausimais. Atsižvelgiant į tai, tenka apgailestauti, kad Komisija svarsto galimybę apriboti jų vaidmenį ir socialinių partnerių tarybas gebėjimų klausimus pakeisti daugiašaliais įgūdžių aljansais. Tačiau, nepaisant informacijos apie gebėjimus rinkimo, gebėjimų pasiūlos ir paklausos neatitiktis išlieka, todėl atrodo, kad pagrindinė problema yra strateginio įgyvendinimo ir investicijų stoka.

3.4. Labai svarbu skatinti viešojo ir privačiojo sektorių investicijas į profesinį rengimą bei mokymą. Kai kuriose valstybėse narėse užtikrinamos minimalios tesės į apmokamas mokymosi atostogas. Reikėtų įvertinti, ar tai prasmingas gebėjimų poreikių pritaikymo instrumentas darbuotojams ir darbdaviams ir ar reikalingos Europos lygmens priemonės siekiant apibendrinti su tuo susijusią ES patirtį.

4. Darbo organizavimo ir pajamų poliarizacija

4.1. Įgūdžių poreikių kaita yra glaudžiai susijusi su darbo organizavimo, t. y. užduočių, kurias darbuotojai vykdo, ir to, kaip jie jas vykdo, esminiais pokyčiais. Šioje srityje skaitmeninimas dabartiniu metu skatina laipsnišką paslaugų pramonės užimtumo poliarizaciją savarankiškumo darbe ir darbo užmokesčio požiūriu, t. y. paslaugų pramonės darbo vietos dažniau būna darbo užmokesčio ir savarankiškumo skalės viršuje arba apačioje ir mažėja darbo vietų, esančių tarp šių dviejų kraštutinių polių. Be to, pastebimi ir nauji pokyčiai, atsirandantys dėl spontaniško darbo rinkos prisitaikymo.

4.2. Skaitmeninė paslaugų pramonė formuoja žinioms imlias užduotis vykdančių darbuotojų paklausą, ypač specializuotų ir techninių paslaugų (pavyzdžiui, IT tinklų administravimo) srityse. Tokių specialistų vykdomos užduotys paprastai gali būti bet kuriuo metu atliekamos nuotoliniu būdu, naudojantis mobiliaisiais skaitmeniniais prietaisais.

4.3. Toks lankstus darbo organizavimas darbuotojams paprastai suteikia galimybę dirbti labai savarankiškai, o tai leidžia gerinti darbo kokybę, taip pat geriau derinti profesinį ir šeimos gyvenimą. Tačiau tokios lanksčios darbo formos lemia ir pavojų, jei darbuotojai yra ar jaučiasi esą įsipareigoję užtikrinti, kad su jais darbo reikalais būtų galima susisiekti bet kuriuo metu. Toks „neribotas darbas“ gali sukelti stresą ir išsekimą.

4.4. Vykdant platų dialogą reikėtų išsamiau apsvarstyti, ar ir kokio masto reikalinga papildoma darbuotojų asmeninio gyvenimo apsauga šiomis skaitmeninio judriojo ryšio visuotinio paplitimo sąlygomis ir kokios, galbūt nacionalinio ir Europos lygmens, priemonės būtų tikslingos siekiant apriboti visapusišką darbuotojų pasiekiamumą. Be to, reikės apsvarstyti pažangiąsias priemones, siekiant užtikrinti savarankiškai dirbančių asmenų, kurių skaičius vis auga, įgalėjimą.

4.5. Kituose sektoriuose paslaugų skaitmeninimas mažina savarankiškumo darbe galimybes. Tai vyksta, pavyzdžiui, elektroninės prekybos logistikos centruose, kuriuose kuriamos labai rutiniško darbo vietos. Tokio tipo darbo organizacijose darbuotojai paprastai skaitmeniniais prietaisais gauna išsamias instrukcijas, kokį daiktą supakuoti kokioje dėžėje.

4.6. Atsižvelgiant į tai, kad toks rutiniškas darbas yra standartizuotas ir gana paprastas, suteikiama galimybė įsidarbinti žemos kvalifikacijos asmenims ir darbo rinkos naujokams. Tačiau dažnai manoma, kad tokio darbo kokybė yra menka, nes, darbuotojų nuomone, jų įgūdžiai ir sugebėjimai nėra visapusiškai išnaudojami.

4.7. Skaitmeninės technologijos neabejotinai yra vienas iš dinamiškiausių mūsų amžiaus pokyčių, kurių galimybės ir pavojai yra glaudžiai tarpusavyje susiję. Tolesnė raida gali būti sudėtinga – greta įprastų bendrovių ir pramonės šakų steigsis veiklą pradedančios įmonės, mažos įmonės ir bus vykdomos lanksčios operacijos. Tokių pokyčių poveikis užimtumui kol kas nėra visiškai aiškus ir negali būti tiksliai numatytas. Todėl, ES darbo rinkose tebesitęsiant gebėjimų neatitikčiai, baiminamasi dėl mažėjančio užimtumo lygio. Šiomis aplinkybėmis ypač svarbus konstruktyvus pagrindinių subjektų, pvz., Vyriausybių ir socialinių partnerių, bendradarbiavimas ir didesnis jų informuotumas. Siekiant valdyti skaitmeninimo poveikį darbo rinkoms ir užimtumui daugelį įvairių socialinių bei ekonominių struktūrų ir skirtingus ekonominio išsivystymo ES lygius gali reikėti nagrinėti pasitelkiant specialius tyrimus ir metodus.

4.8. Siekiant išsamiau įvertinti darbo rinkos vystymosi prognozes ir darbo užimtumo poliarizaciją, (pasaulio ir Europos lygmeniu) reikia geresnių statistinių duomenų ir mokslinių tyrimų. Todėl šiuo požiūriu pagal programą „Horizontas 2020“ turėtų būti skirtas reikiamas paslaugų sektoriaus užimtumo ir darbo organizavimo tyrimų finansavimas. Tyrimų rezultatai turi būti įgyvendinti taikant aktyvią užimtumo politiką, kuri užtikrintų kokybiškų skaitmeninių darbo vietų galimybių išnaudojimą, kartu išvengiant rizikos. Be to, prieš diegiant naujas darbo organizavimo formas, turėtų būti rengiamos socialinių partnerių derybos, siekiant užtikrinti, kad naujosios skaitmeninio darbo organizavimo formos darbo kokybę pagerintų, o ne sumenkintų.

4.9. Tokios darbo organizavimo poliarizacijos tendencijos lemia pajamų poliarizaciją, kaip pažymėjo ir Europos Parlamentas (11). Kai kuriais atvejais prie tokios padėties prisideda tai, kad nėra kolektyvinių susitarimų arba kad jie apeinami. Pavyzdžiui, taip yra tais atvejais, kai skaitmeninių paslaugų teikėjai, siekdami užginčyti esamų kolektyvinių susitarimų taikymą savo darbuotojams, reikalauja pripažinti savo verslo modelio specifiką. Atitinkamai kai kurios e. prekybos įmonės tvirtina, kad jų darbuotojai negali būti vertinami kaip mažmeninės prekybos darbuotojai, todėl esą jie neturi teisės reikalauti pagal kolektyvinius susitarimus nustatyto mažmeninės prekybos sektoriaus darbo užmokesčio.

4.10. Siekiant užkirsti kelią pajamų nelygybės augimui, kurį iš dalies lemia skaitmeninimas, turėtų būti skatinamos visais lygmenimis, visų pirma sektoriuose ir įmonėse, kuriems skaitmeninimas daro poveikį.

4.11. Kai darbo organizavimas grindžiamas skaitmeninėmis technologijomis, darbuotojai pateikia daug asmeninių duomenų, kuriuose esama informacijos, susijusios su tuo kur, ką, kada ir su kuo darbuotojai veikia. Tai ne tik suteikia galimybių užtikrinti didelį darbo, pagrįsto nenutrūkstamu informacijos srautu, našumą, bet ir leidžia vykdyti nediskretišką darbuotojų stebėjimą, todėl kyla pavojus nusistovėjusioms privatumo darbe normoms.

4.12. Siekiant apsaugoti nusistovėjusias privatumo darbe normas, būtinos griežtos nuostatos dėl darbuotojų asmens duomenų apsaugos. Europos teisės aktuose dėl duomenų apsaugos turi būti nustatyti aukšti minimalūs standartai ir juose privaloma neatimti iš valstybių narių galimybės reguliuoti dar griežčiau. Todėl šiuo metu derantis dėl ES duomenų apsaugos reglamento turėtų būti numatyta įvadinė nuostata, pagal kurią valstybėms narėms būtų leidžiama neapsiriboti minimaliais ES standartais.

5. Užimtumo ir darbo rinkos institucijų transformacija

5.1. Kadangi informacija galima labai nebrangiai dalytis dideliais atstumais ir skleisti ją didelėms auditorijoms, skaitmeninės technologijos suteikia galimybę taikyti labai suskaidytus verslo modelius. Todėl mažėja poreikis kurti griežtas, funkciškai ir geografiškai integruotas bendrovių struktūras, turinčias aiškiai nustatytas personalo, pavaldumo santykių ir patalpų kategorijas.

5.2. Tokie pokyčiai didina bendrovių gebėjimą kliautis lanksčiai samdoma darbo jėga, pavyzdžiui, savarankiškai dirbančiais darbuotojais. Pastaruoju metu smarkiai išaugo savarankiško darbo mastai, ypač tokiuose paslaugų sektoriuose, kaip IRT, žiniasklaida ir administracinės bei pagalbinės paslaugos (12). Manoma, kad tokia praktika, kaip visuomenės patalka (t. y. interneto platformos, suteikiančios bendrovėms galimybę skelbti darbo užduočių konkursus, kuriuose konkuruoja laisvai samdomi asmenys), skatins tolesnę savarankiško darbo plėtrą. Be to, dėl darbo galimybių tokiose visuomenės patalkos platformose konkuruojama pasaulio mastu; tai reiškia, kad konkurencinį pranašumą turi dalyviai iš regionų, kuriems būdingos mažos pragyvenimo išlaidos, maži pajamų mokesčio tarifai ir menkas socialinės apsaugos lygis.

5.3. Kai kurie darbuotojai vertina tokios darbo organizavimo tvarkos teikiamą lankstumą. Tačiau dėl spartaus nestandartinių užimtumo formų augimo nusistovėję darbo rinkos struktūriniai elementai (pavyzdžiui, darbo santykių apsaugos teisės aktai, darbuotojų sveikatos ir saugos sistemos, kolektyvinių derybų ir socialinio dialogo struktūros) iš dalies gali tapti neveiksmingi. Be to, didėjant tarpvalstybinei konkurencijai tarp darbo ieškančių asmenų (pavyzdžiui, visuomenės patalkos portaluose), tokiems darbo rinkos struktūriniams elementams daromas konkurencinis spaudimas. Nacionaliniai socialiniai partneriai ir Vyriausybės, pasitelkę konstruktyvų dialogą, turi parengti atitinkamus sprendimus, kad, atsižvelgiant į skaitmeninių technologijų nulemtus pokyčius, visoms užimtumo formoms ateityje būtų užtikrinta sąžininga ir įtrauki darbo rinka

5.4. Šiuo požiūriu užimtumo dalijimosi ekonomikoje klausimas tampa itin opus. Daugeliu atvejų darbo santykiai ir šalių teisinis statusas išlieka neaiškūs. Vis dar dažnai neaišku, ar privačios transporto priemonės vairuotojas, kurį galima pasisamdyti per internetinę platformą, dirba savarankiškai ar yra samdomas, ir, jeigu taip, tai kieno – keleivio ar interneto platformos operatoriaus. Todėl tiek pagal darbo bei civilinės atsakomybės teisę, tiek pagal kolektyvinių susitarimų nuostatas atitinkamų taikytinų teisės aktų nustatymas yra teisinis iššūkis. Jei nebūtų taikoma nė viena iš šių nustatytų teisės ir kolektyvinių sutarčių kategorijų, dalijimosi ekonomika iš tiesų atsidurtų teisinėje pilkojoje zonoje. Tai gali daryti konkurencinį spaudimą užimtumo srityje, taip pat įmonėms, kurios veikia besiremdamos nustatytomis teisės ir kolektyvinių susitarimų kategorijomis.

5.5. Šiuo metu trūksta naujausios patikimos informacijos apie tai, kokios užimtumo politikos priemonės būtų veiksmingos dalijimosi ekonomikoje. Norint ištaisyti susiklosčiusią padėtį, būtina neatidėliojant imtis išsamiai ir dažnai atnaujinti statistikos duomenis apie naujas ir nestandartines užimtumo formas.

5.6. ES ir valstybės narės turėtų apsvarstyti strategijas, kaip priderinti socialinių ir darbo teisės normų taikymą, kad jose atsispindėtų darbo aplinką formuojančių skaitmeninių technologijų sąlygos. Iniciatyvos šioje srityje turėtų įgyti struktūrinio dialogo su socialiniais partneriais formą, kad būtų įgyvendinti faktais pagrįsti sprendimai, kuriuose būtų atsižvelgta ir į paslaugų naudotojų interesus. Jau imtasi perspektyvių tokio pobūdžio iniciatyvų Vokietijoje, Nyderlanduose ir Austrijoje.

5.7. Kadangi dėl šių pokyčių taip pat kyla iššūkių nusistovėjusiai socialinio dialogo ir kolektyvinių derybų praktikai, raginama siekti konstruktyvaus socialinių partnerių dialogo, kad būtų įvertinti galimi ir reikiami patobulinimai. Siekdama padėti stiprinti tokį dialogą, Europos Sąjunga gali teikti finansavimą susijusiems socialinių partnerių projektams ir skatinti susijusius mokslinių tyrimų projektus pagal programą „Horizontas 2020“.

5.8. Skaitmeninimas leidžia verslo modeliams paslaugų sektoriuose tapti mažiau imliems darbo jėgai. Tai, pavyzdžiui, taikytina bankininkystės sektoriuje, kuriame verslo procesai iš dalies automatizuoti ir perkelti į skaitmeninę aplinką. Dėl to dalis darbo jėgos tampa nebereikalinga. C. B. Frey ir M. A. Osborne (Oksfordo universitetas) mano, kad toks automatizavimas ypač paveiks vidutiniškai apmokamas darbo vietas ir profesijas, įskaitant kai kurias laisvąsias profesijas (13). Skaitmeninimas taip pat turės didelį poveikį užimtumui viešojo administravimo ir įstaigų srityje, o taip pat ir apskritai visuotinės svarbos paslaugų srityje, kuriam iki šiol buvo skiriama pernelyg mažai dėmesio. Todėl EESRK pateiks atskirą nuomonę šiuo klausimu.

5.9. „Bruegel“ idėjų instituto skaičiavimais, kyla pavojus, kad per ateinančius dvidešimt metų dėl skaitmeninimo procesų nulemto automatizavimo ES valstybėse narėse bus prarasta 40–60 % darbo vietų (14). Be to, atrodo, kad skaitmeniniame amžiuje, kitaip nei ankstesniais pramoninės plėtros etapais, bendras ekonomikos produktyvumo augimas nebėra tiesiogiai susijęs su užimtumo augimu (15). Todėl išlieka abejonių, ar visiškai skaitmeninė ekonomika užtikrina pakankamą darbo jėgos paklausą, kad būtų kompensuotas numatomas darbo vietų praradimas, kurį lems paslaugų automatizavimas. Antra vertus, visoje Europoje esama kvalifikacijų paklausos ir pasiūlos skirtumų, todėl prognozuoti sunku.

5.10. Būtina stebėti darbo jėgos paklausos skaitmeninėje paslaugų ekonomikoje poreikio pokyčius. Kad, nepaisant mažėjančios darbo jėgos paklausos, būtų skatinamas užimtumas, nepakenkiant socialinei sanglaudai, reikia skubiai surengti bendrą visų suinteresuotųjų subjektų dialogą, kad būtų atkreiptas dėmesys į galimas problemas, atsižvelgiant į įvairių valstybių narių poreikius, ir parengtos strategijos joms spręsti (pavyzdžiui, viešojo sektoriaus investicijų, užimtumą skatinančių inovacijų, darbo vietų kūrimo, darbo pasidalijimo ir darbo laiko mažinimo srityse).

6. Poveikis gerovės valstybėms ir mokesčių režimams

6.1. Sparti paslaugų skaitmeninimo nulemtų nestandartinių užimtumo formų plėtra lemia, kad vis daugiau darbuotojų neprisideda prie nusistovėjusių socialinės apsaugos sistemų, tokių kaip valstybinis nedarbo, sveikatos ir pensijų draudimas, ir jomis nesinaudoja. Kai kuriose valstybėse narėse valdžios institucijos ir socialiniai partneriai jau diskutuoja šiuo klausimu. Kartu su bendru užimtumo lygio mažėjimu dėl tokių pokyčių gali sumažėti nusistovėjusių mokesčių ir socialinio aprūpinimo sistemų pajamos ir atitinkamai - jų bendras efektyvumas; šios sistemos remiasi pajamomis iš darbo užmokesčio apmokestinimo taip pat iš darbdavių bei darbuotojų bendro finansavimo sistemų, todėl joms svarbus plataus masto standartinis užimtumas.

6.2. Dėl taip mažėjančio efektyvumo gali kilti didelis pavojus Europos socialiniam modeliui, kuris yra pagrįstas tuo, kad visuomenė aktyviai dalyvauja teikiant visuotinės svarbos paslaugas bei taikant efektyvias socialinės apsaugos sistemas ir jas finansuojant. Tačiau kartu sėkmingas skaitmeninimo proceso įvaldymas iš esmės priklauso nuo to, kiek veiksmingai bus teikiamos visuotinės svarbos paslaugos, kaip antai šiuolaikiškas švietimas ir plačiajuosčio ryšio infrastruktūra.

6.3. ES, nacionalinės Vyriausybės ir socialiniai partneriai turėtų inicijuoti diskusijas, skirtas apibrėžti politines priemones ir teisės aktus, kurie leistų užtikrinti deramą privalomos socialinės apsaugos lygį visai darbo jėgai, įskaitant savarankiškai dirbančius asmenis, visuomenės patalkos darbuotojus ir dalijimosi ekonomikos darbuotojus. Reikia atsižvelgti į tai, kad nuomonės šiose grupėse gali išsiskirti.

6.4. Mokesčių sistemų pertvarkymas turi būti atidžiai įvertintas, siekiant užtikrinti, kad bet kokių rūšių pajamoms – ar jos gaunamos tradiciškai organizuotuose sektoriuose, ar dalijimosi ekonomikoje – būtų taikomas panašaus lygio apmokestinimas. ES turėtų skatinti ir koordinuoti tokias atitinkamas reformas valstybių narių lygmeniu.

6.5. Siekiant ir ateityje užtikrinti socialinių sistemų tvarumą ir sumažinti darbo jėgos apmokestinimo naštą, būtų galima apsvarstyti galimybę šiam tikslui panaudoti skaitmeninimo dividendo dalį.

Briuselis, 2015 m. rugsėjo 16 d. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas Henri MALOSSE

(1) Šioje nuomonėje nagrinėjami privačių paslaugų sektoriai, kaip apibrėžta standartiniuose statistiniuose ekonominės veiklos rūšių klasifikatoriuose (pvz. NACE Rev. 2 F-N; Q-T).

(2) Pvz., Suomijos užimtumo ministerija (2015 m.), „Service Economy Revolution and Digitalisation“ („Paslaugų ekonomikos revoliucija ir skaitmeninimas“), http://www.tem.fi/files/43374/TEMjul_41_2015_web_22062015.pdf

(3) Įskaitant OL C 12, 2015 1 15, p. 23: nuomonė „Verslo paslaugų poveikis sektoriui“ (pranešėjai: J. van Ierselis ir H. Leo), kurioje pristatytos konkrečios ketvirtosios pramoninės revoliucijos ypatybės.

(4) Paprastai statistiniuose ekonominės veiklos rūšių klasifikatoriuose vartojama paslaugų pramonės apibrėžtis.

(5) Žr., pavyzdžiui, E. Brynjolffson ir A. McAfee (2014 m.), „The Second Machine Age“ („Antrasis mašinų amžius“), New York, W.W. Norton & Company, 11 skyrius

(6) Pvz., J. Bowles, „The computerisation of European jobs who will win and who will lose from the impact of new technology onto old areas of employment?“ („Europos darbo vietų kompiuterizavimas. Kas laimės ir kas pralaimės dėl naujų technologijų poveikio tradicinėms užimtumo sritims?“), 2014; C. M. Frey, M. Osborne, „The future of employment: How susceptible are jobs to computerisation?“ („Užimtumo ateitis. Kokiu mastu gali būti kompiuterizuojamos darbo vietos“), 2013; M. Pajarinen, P. Rouvinen, A. Ekeland, „Computerization Threatens One-Third of Finnish and Norwegian Employment“ („Dėl kompiuterizavimo kyla grėsmė trečdaliui darbo vietų Suomijoje ir Norvegijoje“), ETLA, 2015.

(7) Žr. 10 išnašą.

(8) Atitinkamos rekomendacijos įvairiose EESRK nuomonėse (įskaitant OL C 311, 2014 9 12, p. 15, OL C 12, 2015 1 15, p. 23, OL C 332, 2015 10 8, p. 36, OL C 271, 2013 9 19, p. 116 ir OL C 67, 2014 3 6, p. 96).

(9) EUROFOUND (2014 m.), „Darbo sąlygos ir darbo kokybė. Europos sektorių palyginimas“.

(10) http://ec.europa.eu/priorities/digital-single-market/docs/dsm-factsheet_lt.pdf

(11) Europos Parlamentas, 2015 m. „Wage and Income Inequality in the European Union“ („Darbo užmokesčio ir pajamų nelygybė Europos Sąjungoje“).

(12) UNI Europa (2015 m.), „Towards a Fair Future for European Services“ („Sąžiningos Europos paslaugų ateities link“): http://uniglobalunion.org/sites/default/files/public_shared/files/towards_a_fair_future_for_european_services.pdf

(13) C. B. Frey ir M. A. Osborne (2013 m.), cituota 6 išnašoje.

(14) Bruegel (2014 m.), „The computerisation of European jobs“ („Europos darbo vietų kompiuterizavimas“).

(15) Bowles (2014 m.), cituota 6 išnašoje.